KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 07.10.1998 
KOM(1998) 560 endelig udg. 
Finansiering af Den Europæiske Union 
Kommissionens rapport om, hvordan ordningen for egne indtægter fungerer 

Resumé 
Formålet med denne rapport er at se på, hvordan ordningen for EU's egne indtægter 
fungerer, herunder mulighederne for nye egne indtægter og anvendelsen af en fast sats 
for momsindtægten; desuden vil korrektionsmekanismen til fordel for Det Forenede 
Kongerige og spørgsmålet om bidragene til EU-budgettet, som en række medlemsstater 
har rejst, blive gennemgået. 
EU's ordning for egne indtægter har i tidens løb gennemgået en større udvikling, og 
efter ændringen af afgørelsen om egne indtægter i henholdsvis 1988 og 1994 er 
medlemsstaternes bruttobidrag til EU-budgettet blevet betydeligt mere retfærdige, da 
bidragene nu stemmer bedre overens med landenes andel af EU's BNI. Forbedringen 
skyldes først og fremmest, at BNI-indtægten udgør en større andel af de samlede bidrag 
til budgettet. Endelig har den nuværende ordning sikret, at der har været tilstrækkelige 
midler til at finansiere EU's udgifter. Ordningen har imidlertid vist sig at være 
mangelfuld i mindst to henseender. Ved i stigende grad at være baseret på overførsler 
fra medlemsstaternes statskasser har ordningen ikke sikret EU en egentlig finansiel 
autonomi; og på grund af forskellige indgreb i bidragsordningen, herunder 
korrektionsmekanismen til fordel for Det Forenede Kongerige, er de finansielle forhold 
mellem medlemsstaterne og EU-budgettet blevet vanskeligere at gennemskue. 
Der er to muligheder for at reformere EU's nuværende finansieringsordning. Det kan 
enten ske ved at udvide skattegrundlaget og udvikle nye egne indtægtskilder for EU 
eller ved at forenkle de nuværende bidragsordninger. Med hensyn til den første 
mulighed bemærkes det i rapporten, at der er en række potentielle nye egne 
indtægtskilder, men at kun en af dem vil være realistisk på mellemlang sigt. Det drejer 
sig om en ændret momsindtægt, som imidlertid ikke fuldt ud opfylder kravet om 
retfærdighed. Den anden mulighed består i en udskiftning af den nuværende 
bidragsordning med en ordning, hvor momsindtægten og endda de såkaldt traditionelle 
egne indtægter (dvs. hovedsagelig told- og landbrugsafgifter) erstattes af BNI-baserede 
bidrag. I denne sammenhæng har Spanien med støtte fra Grækenland og Portugal 
foreslået, at der indføres et progressionselement i ordningen, så der i omend justeret 
form i højere grad tages hensyn til de enkelte medlemsstaters BNI. Selvom det ved 
første blik ser fornuftigt ud vil progression i bidragene ikke være i overensstemmelse 
med den nuværende acquis communautaire, som tilstræber at opnå solidariteten gennem 
budgettets udgifter og at fremme den egentlige konvergens gennem investeringer. 
Trods begrebsmæssige og tekniske problemer med hensyn til budget- og 
nettobalancernes relevans og måling er spørgsmålet om budgetskævhederne endnu en 
gang dukket op i budgetdebatten. Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige har 
7-10^8 
fremført, at deres budgetbalancer burde betragtes som alt for store i henhold til 
Fontainebleau-aftalen. 
Rapporten, som udarbejdes på grundlag af afgørelsen om egne indtægter fra 1994, 
vurderer den nuværende korrektionsmekanisme til fordel for Det Forenede Kongerige 
og denne medlemsstats budgetskævhed. Det bemærkes i rapporten, at der siden 
begyndelsen og midten af firserne er sket store ændringer i de forhold, som var 
baggrunden for UK-rabatten. Budgetskævheden er ikke længere enestående for Det 
Forenede Kongerige, eftersom flere andre medlemsstater oplever lignende skævheder. 
Det Forenede Kongeriges relative velstand vil efter udvidelsen ligge et godt stykke over 
EU-gennemsnittet. Hovedformålet med Fontainebleau-mekanismen var at korrigere for 
Det Forenede Kongeriges lave andel af landbrugsudgifterne, men i dag har Det 
Forenede Kongerige fordele heraf på alle udgiftsområder. Hvis korrektionsmekanismen 
ikke ændres, vil den desuden føre til, at Det Forenede Kongerige kun kommer til at 
betale en tredjedel af, hvad det ellers skulle have betalt i forbindelse med den 
kommende udvidelse. Men selv efter rabatten er Det Forenede Kongerige stadig en 
større nettobidragyder end andre medlemsstater med større betalingsevne. 
Budgetskævhederne for Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige er ikke 
overraskende vokset meget inden for de seneste år som følge af flere forskellige 
faktorer. 1 de kommende år forventes skævhederne målt i BNI at ændre sig en del på 
grund af den kommende udvidelse og de eventuelle reformer af udgiftspolitikkerne; 
denne ændring vil især gøre sig gældende for Nederlandene. I forbindelse med 
udvidelsen vil de nuværende medlemsstaters budgetbalance i gennemsnit blive forringet 
med ca. 0,15% i forhold til BNI, hvilket ikke bør give anledning til 
kompensationsanmodninger. Hvad reformerne angår, er det ikke muligt at angive 
præcist, hvordan de vil virke, inden forhandlingerne er afsluttet. Reformen af den fælles 
landbrugspolitik vil imidlertid næppe få nogen større betydning for de pågældende 
medlemsstaters budgetbalance, med undtagelse af Nederlandene, hvor ændringen dog 
snarere vil få regnskabsmæssig end indholdsmæssig betydning. Det er endnu 
vanskeligere at vurdere, hvordan en reform af strukturpolitikken vil indvirke på 
budgetbalancerne, men under alle omstændigheder vil en reduktion af strukturudgifterne 
i de nuværende 15 medlemsstater medføre et fald i bidragene og som følge heraf en 
relativ forbedring af de pågældende medlemsstaters budgetbalance, selvom 
slrukturudgiftcrnc er koncentreret i mindre velstående regioner. 
Hvis der viser sig at være politisk enighed om at se på disse skævheder, er der tre 
mulige løsningsmodeller. En mulighed ville være i forbindelse med finansieringen af 
budgettet at arbejde henimod en ordning for de egne indtægter, som er præget af større 
gennemsigtighed, dvs. udeladelse af ad hoc-løsninger, og større retfærdighed, dvs. 
fjernelse af de resterende regressionselementer. Dette ville være ensbetydende med en 
reduktion eller endog en gradvis afskaffelse af den nuværende korrektionsmekanisme, 
hvis berettigelse ville blive svækket, hvis man besluttede sig for en løsning på 
udgiftssiden, og/eller BNI-indtægten helt eller delvist blev sat i stedet for de øvrige 
indtægter. 
7-10-98 
Ill 
En anden løsning i overensstemmelse med Fontainebleau-konklusionerne ville være at 
korrigere budgettets udgiftsside. I rapporten diskuteres muligheden for delvis (75%) at 
refundere den fælles landbrugspolitiks udgifter ved hjælp af direkte støtte til 
landmændene. Uden at det ville få nogen betydning for den fælles landbrugspolitiks 
status som EU-politik og den samlede støtte til landmændene - kravene i forbindelse 
med den direkte støtte vil nemlig fortsat indgå som en integreret del af den fælles 
landbrugspolitik og være et resultat af EU's beslutninger - vil det være muligt at dele 
udgifterne til det direkte støttebeløb mellem EU og de nationale statskasser. Denne 
løsning ville være til fordel for de medlemsstater, hvis andel i finansieringen er større 
end deres andel af den direkte støtte, hvorimod den ville have negativ virkning for de 
medlemsstater, hvor det modsatte er tilfældet. Den ville desuden gøre det muligt at 
reducere landbrugsretningslinjen og sandsynligvis også loftet for egne indtægter. 
Endelig er der mulighed for en generel udvidelse af korrektionsmekanismen. En 
regulær udvidelse af den nuværende mekanisme, så den kom til at omfatte alle 
medlemsstater med en negativ budgetbalance, ville medføre en omfattende omfordeling 
af midlerne mellem medlemsstaterne. Det ville imidlertid være muligt at ændre nogle af 
parametrene i den nuværende mekanisme, f.eks. grænsen for kompensation og 
kompensationskoefficientens værdi. Det fører til en række resultater, hvoraf nogle 
berører mindre og andre større beløb end den nuværende UK-rabat. 
Rapporten konkluderer ved at bekræfte den holdning, der fremføres i forbindelse med 
Agenda 200, nemlig at der ikke umiddelbart er grundlag for en ændring af afgørelsen 
om egne indtægter hverken med henvisning til EU's behov for øgede finansielle 
ressourcer eller de begrænsede problemer i forbindelse med finansieringsordningen. 
Rapporten gennemgår en række ligeværdige løsningsmodeller, som det vil være muligt 
at udbygge og sprede i tid. Ingen af løsningsmodellerne er imidlertid ideelle. De er alle 
forbundet med både tekniske og begrebsmæssige svagheder. Den omfordeling af 
llnansieringsbyrden, som flere af mulighederne medfører, indeholder dog nogle 
regressive elementer, der eventuelt kræver en justering i form af en samlet løsning. 
Hvis der opnås enighed om, at det er nødvendigt at se på budgetskævhederne, skal der 
vælges mellem de muligheder, der gennemgås i rapporten, eller der skal vedtages en 
kombination af dem under overholdelse af deres indre logik. Tidsplanen for en eventuel 
ændring afhænger af, om det er nødvendigt at ændre afgørelsen om egne indtægter; 
udvidelsen kan siges at være en så væsentlig ændring, at den begrunder en omfattende 
strukturreform. 
7-10-98 
EUROPA-KOMMISSIONEN 
Finansiering af Den Europæiske Union 
Kommissionens rapport om, hvordan ordningen for egne indtægter fungerer 
Indledning i 
1. Ordningen for egne indtægter og dens funktion og effektivitet i 
1.1. Indtægtssammcnsætningen i den nuværende ordning 2 
1.2. Vurdering af den nuværende ordning for egne indtægter S 
1.2.1 Tilstrækkelighed og retfærdighed 5 
1.2.2 Finansiel autonomi, omkostningseffektivitet, gennemsigtighed og enkelhed 8 
13. Muligheder for en ny bidragsordning 10 
1.3.1 Forenkling af den nuværende bidragsordning 11 
1.3.2. Kriterier for nye egne indtægter 12 
1.3.3. Mulige fremtidige egne indtægter 13 
1.3.4. Progression i bidragene 14 
2. Spørgsmålet om budgetuligevægte M 
2.1. Budgetuligevægten for Det Forenede Kongerige 20 
2.2. Tysklands, Nederlandenes, Østrigs og Sveriges budgetuligevægte 23 
23. Agenda 2000's indflydelse på de største budgetmæssige skævheder 26 
2.4. Reformmuligheder 29 
2.4.1 Tilbagevenden til en enklere ordning 30 
2.4.2 Korrektion af udgiftssiden 31 
2.4.3 En generel udvidelse af korrektionsmekanismen 33 
3. Konklusioner 36 
Bilag 
1. Udviklingen inden for EU's finansieringsordning 
2. Oversigt over eventuelle nye egne indtægter for Den Europæiske Union 
3. Budgetbalancebegrebet og beregning af budgetbalancerne 
4. Budgetkompensation til Det Forenede Kongerige 
5. Virkningerne af en delvis tilbagebetaling af den direkte landbrugsstøtte 
6. En generel anvendelse af mekanismen til budgetkorrektion - simulationsmateriale 
7. Progressivitet i budgetbidragene 
8. Statistisk bilag 
7-10-98 
INDLEDNING 
I den nuværende afgørelse om ordningen for egne indtægter fastsættes det, at 
Kommissionen inden udgangen af 1999 skal fremlægge en rapport om, hvordan ordningen 
for egne indtægter fungerer; rapporten skal desuden indeholde en gennemgang af 
korrektionen af budgetuligevægten til fordel for Det Forenede Kongerige. Herudover 
kræves det i afgørelsen, at Kommissionen i sin rapport redegør for muligheden for at 
indføre en ny egen indtægtskilde samt for de nærmere detaljer for en eventuel indførelse 
af en fast ensartet sats til anvendelse på momsgrundlaget1. 
Rapporten er udarbejdet på et tidspunkt, hvor EU forventes at udvide medlemsskaren i 
forbindelse med de kommende udvidelsesforhandlinger og samtidig overvejer at 
gennemføre omfattende politiske reformer. Virkningen af udvidelsen og de foreslåede 
reformer indgår som en vigtig del af rapporten, selv om den er svær at sætte tal på. 
Første del indeholder en gennemgang og en vurdering af, hvordan Den Europæiske 
Unions finansieringsordning fungerer. Et af nøgleargumenterne i denne del af rapporten 
er, at den nuværende ordning har fungeret hensigtsmæssigt, da bruttobidragene både har 
været tilstrækkelige og retfærdige. Men hvis man vurderer ordningen på grundlag af 
kriterierne om finansiel autonomi, omkostningseffektivitet og gennemsigtighed, viser der 
sig en række mangler. Indførelsen af en ny indtægtskilde betragtes ofte som en måde at 
forbedre ordningens effektivitet på. I denne del af dokumentet undersøges fordele og 
ulemper i forbindelse med indførelse af en ny egen indtægtskilde og en permanent 
fastsættelse af momssatsen. Endelig gennemgås det forslag, som Spanien, Grækenland og 
Portugal for nylig har fremsat om at indføre et klart element af progression i ordningen for 
egne indtægter. 
Kombinationen af de nuværende finansieringsordninger og udgiftsbeslutninger har ført til 
de budgetskævheder, som nogle medlemsstater opfatter som værende for store. I anden del 
af rapporten gennemgås emner med betydning for medlemsstaternes budgetsituationer. 
Under den nuværende ordning er der kun en medlemsstat, nemlig Det Forenede 
Kongerige, der drager fordel af en korrektion af budgetuligevægten (Tysklands andel af 
finansieringen af UK-rabatten er nedsat med en tredjedel). For nylig har en række andre 
medlemsstater fremført, at de også opfylder kravene i Fontainebleau-aftalen og dermed er 
berettigede til en nedsættelse af budgetbidraget. I dette afsnit af rapporten kommenteres 
budgetuligevægtene for disse medlemslande, og der gennemgås nogle mulige 
løsningsmodeller for de konstaterede problemer. 
1. ORDNINGEN FOR EGNE INDTÆGTER OG DENS FUNKTION OG EFFEKTIVITET 
Denne del af rapporten indeholder tre afsnit. I første afsnit beskrives indtægternes 
sammensætning i den nuværende ordning for egne indtægter, hvorimod det historiske 
forløb skitseres i bilag 1. I andet afsnit vurderes den nuværende ordning på grundlag af 
Artikel 10 i Rådets afgørelse af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter 
(94/728/EF, Euratom), EFT L 293 af 12.11.1994, side 9. 
7-10-98 
kriterierne om tilstrækkelighed, retfærdighed, finansiel autonomi, 
gennemsigtighed/enkelhed og omkostningseffektivitet. I det tredje afsnit behandles 
muligheden af at indføre nye indtægtskilder for EU. En række mulige nye indtægtskilder 
tages i betragtning; en detaljeret oversigt over forslag til nye egne indtægter findes i bilag 
2. Eftersom de mulige indtægtskilder ikke repræsenterer det samme skattegrundlag i alle 
medlemsstater, berører dette afsnit desuden den konflikt, der vil kunne opstå mellem 
ønsket om større finansiel autonomi i EU og en mere retfærdig ordning. 
1.1. Indtægtssammensætningen i den nuværende ordning 
Den seneste ændring af ordningen for egne indtægter blev vedtaget på Det Europæiske 
Råds møde i Edinburgh i december 1992. Den politiske beslutning, der blev truffet her, 
blev omsat til en formel afgørelse i oktober 19942, og den endelige ratificering i de 
nationale parlamenter blev afsluttet i foråret 1996. Den nuværende ordning for egne 
indtægter blev med tilbagevirkende kraft gennemført pr. 1. januar 1995. 
Tabel 1 
Sammensætningen af EU's egne indtægter 
(i % af det samlede beløb, efter periodiseringsprincippet; for 1998 og 1999 er der tale om skøn) 
"J988 J 1989 J 1990 j 1991 j 1992 j 1993 j 1994 j 1995 j 1996 j 1997 j 1998 j 1999 
Traditionelle eane •:!!!!•'''' 
indtægter 291 i 287 i 29A i 264 i 23-6 i 2a3 i 206 i 21-3 i 19-1 i 18-8 i 16-7 i 16-1 
Moms'1 » 60.0 j 60.7 ; 69.9 ; 59.5 ; 61.9 ; 54.0 ; 51.9 ; 57.8 ; 51.3 j 45.5 f 39.7 j 35.4 
______ — — _ _ _ _ - _ _ _' _ — — -l — — — L. — _ _ •_ _ _ _l _ _ _ _ _ _ _ '__ — _•_______(____•___ 
BNI 10.9 i 10.6 j 0.7 i 14.1 j 14.5 i 25.7 i 27.5 i 20.9 j 29.6 j 35.7 j 43.6 j 48.4 
(1)lnkl. korrektionen til UK. 
De ændringer, der blev foretaget ved denne lejlighed, går i samme retning som 
ændringerne fra 1988, og de har haft stor betydning for sammensætningen af de egne 
indtægter. Tabel 1 viser, hvor stor en del de enkelte kategorier udgør af budgettets 
samlede indtægter, og af figur 1 fremgår det, hvor store bidragene har været fra de 
forskellige indtægtskilder i absolutte tal i perioden 1988-1999. 
Et bemærkelsesværdigt træk ved disse oplysninger er den tendens, der har været til et fald 
i det relative bidrag fra de såkaldt "traditionelle egne indtægter" (TEI, told- og 
landbrugsafgifter), hvis andel er faldet fra 29,1% af det samlede beløb i 1988 til 19,1% i 
1996 og ca. 16% i 1998-99. Handelsliberaliseringens betydning for toldsatserne har 
bevirket, at det samlede resultat af denne indtægt ikke er steget i takt med, at 
verdenshandlen er vokset. I absolutte tal er de traditionelle egne indtægter forblevet på 
ca. 12-14 mia. ECU, hvilket har resulteret i det konstaterede fald i deres andel af de 
samlede indtægter. 
Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31.10.1994, fodnote 1. 
7-10-88 
Figur 1 
Sammensætningen af EU's egne indtægter 1988-1999 
(mia. ECU i løbende priser ) 
1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 
En anden vigtig udvikling er faldet i momsbidragets andel fra næsten 70 % af de samlede 
indtægter i 1990 til 51,3 % i 1996 og ca. 35 % i 1999. BNI-indtægtens andel er 
tilsvarende steget til 35,7% i 1997 og forventes at udgøre næsten 50% i 1999. 
Momsindtægternes faldende andel er først og fremmest et udslag af de politiske reformer, 
der blev gennemført med vedtagelsen af 1988- og 1994-afgørelserne om egne indtægter. 
I 1988 blev det besluttet, at medlemsstaternes momsgrundlag skulle begrænses til 55 % af 
deres BNI. I 1994 blev del besluttet at nedsætte denne grænse til 50% med virkning fra 
1995 for de medlemsstater, hvis BNI pr. capita la under 90% af liU-gcnnemsniltel (dvs. 
(irækcnland, Irland, Portugal og Spanien), og samtidig blev det besluttet gradvis al 
nedsætte udjævningspunktet for momsgrundlaget for de øvrige medlemsstater fra 54% i 
1995 til 50% i 1999. Tabel 2 indeholder en oversigt over momsudjævningspunktet og de 
medlemsstater, hvis momsgrundlag er blevet udjævnet i årene 1988-1999, samt tidsserier 
for maksimale og ensartede momssatser. 
Herudover blev det i 1994 besluttet, at den maksimale momssats skulle sænkes fra 1,4% 
til 1% i perioden fra 1995 til 1999. Den sats, der for øjeblikket er afgørende for de faktiske 
momsbidrag er imidlertid den ensartede sats, som er lavere end den maksimale sats, 
eftersom det er nødvendigt at afsætte et beløb til den nominelle finansiering af UK-
korrektionen3. Denne sats lå på mellem 1,20 og 1,28 % indtil 1994, men er siden i lighed 
med maksimumssatsen faldet og anslås at havne på 0,84% i 1999 (se tabel 2). 
Se bilag 4, hvor disse spørgsmål diskuteres. 
7-10-88 
Formålet med BNI-indtæglen, som blev indført med 1988-afgørelsen, er at sikre de 
resterende indtægter, som er nødvendige for at få indtægterne og de samlede 
budgetudgifter til at balancere. Dette bevirker, al den ensartede BNI-sats varierer alt 
afhængig af de årlige budgetbchov; i 1995 varden f.eks. på 0,339%; i 1997 0,403 , i 1999-
budgcttcl anslås den ti I 0,534 %4. 
Tidligere års budgetbalance har betydning for, hvor mange indtægter der er til rådighed i 
indeværende år, og altså også for behovet for at trække på BNI-indtægten. F.eks. fiante 
budgetoverskuddet i 1989 til, at BNI-finansieringen i 1990 faldt til et minimum; derimod 
bevirkede den langsomme stigning i momsindtægterne under konjunkturnedgangen fra 
1992 til 1994, at det var nødvendigt at øge den resterende BNI-finansiering. På grund af 
den generelle udvikling præget af et gradvist fald i de traditionelle egne indtægters og 
momsindtægternes andel, får BNI-indtægterne imidlertid stadig større betydning for EU-
budgcttets finansiering. 
Tabel 2 
Udjævningstærskei - Medlemsstater, hvis moms er udjævnet -
Maksimal momssats - Ensartet momssats 
Udjævningstærskei 
Grækenland, Irland, 
Portugal, Spanien 
Andre 
medlemsstater 
Medlemsstater, hvis 
momsgrundlag er 
udjævnet 
Maksimal momssats 
Ensartet momssats!2) 1988 
55% 
E, 
IRL, L 
1.40 
1.27 1089 
55% 
E, 
IRL, L, 
P.UK 
1.40 
1.28 1990 
55% 
IRL, 
P.UK 
1.40 
1.21 1991 
55% 
IRL, L, 
P 
1.40 
1.20 1992 
55% 
IRL.P 
1.40 
1.26 1993 
55% 
L 
1.40 
1.25 1994 
55% 
IRL.P 
1.40 
1.28 1995 
50% 
54% 
IRL. L, 
P 
1.32 
1.25 1996 
50% 
53% 
IRL. L. 
P 
1.24 
1.12 1997 
50% 
52% 
IRL, L, 
P 
1.16 
1.05 1998(1> 
50% 
51% 
IRL. L. 
P.UK 
1.08 
0.99 1999°' 
50% 
50% 
GR, 
IRL, L, 
P.UK 
1.00 
0.84 
(1) Skøn; (2) forskellen mellem den maksimale momssats og den ensartede momssats er afhængig af størrelsen 
af UK-korrektfonen. 
Ud over de indtægter, der nævnes i foregående afsnit, opføres der på EU-budgettet en 
række andre indtægter, som ikke betragtes som egne indtægter, men som er resultatet af 
forskellige EU-bestemmelser. Disse indtægter består af bøder, indtægter fra EU-
institutionernes administrative foranstaltninger, bidrag i forbindelse med EØS-aktiviteter, 
morarenter, skat af de EU-ansattes lønninger, indkomst fra lånoptagelses- og 
udlånsforanstaltninger og diverse indtægter. I 1997 beløb disse indtægter sig til 612 mio. 
ECU eller 0,74 % af de tilgængelige budgetmidler. 
1995- og 1997-oplysningorne stammer fra tillægs- og ændringsbudget 1/95 og 1/97; skønnene for 1999 stammer fra 
det foreløbige forslag til budget for 1999; tallene er afrundet til tre decimaler, hvorimod der i de egentlige 
budgetberegninger anvendes 15 decimaler. 
7-10-98 
Figur 2 
Loft for egne indtægter, finansielle overslag og budgetter 
1,25 
1.15 
1,05 
0.95 
1988 (% af EU's BNI) 
Budgittor 
1990 1992 1994 1996 1998 
1.2. Vurdering af den nuværende ordning for egne indtægter 
Følgende er nøglekriterierne for en vurdering af, hvordan ordningen fungerer: 
• Itultægtstilstrækkelighed, dvs. indtægten skal have et passende afkast i forhold til EU-
budgettets størrelse; 
• retfærdige bruttobidrag, dvs. al byrderne skal være ligeligt fordelt mellem 
medlemsstaterne; 
• finansiel autonomi, dvs. at indtægten skal forøge EU-budgettets uafhængighed af 
medlemsstaternes statskasser; 
• gennemsigtighed og enkelthed, dvs. at skatte- og afgiftsfastlæggelsen skal være let 
forståelig for borgerne, og 
• omkostningseffektivitet, dvs. at udgifterne til inddrivelse og administration af 
indtægten bør være lave i forhold til dens størrelse. 
Uden at foregribe konklusionerne på dette afsnit kan det allerede nu konstateres, at den 
nuværende ordning for egne indtægter har fungeret tilfredsstillende i forhold til de to 
første kriterier, men i forhold til de sidste tre har der været problemer. 
1.2.1 Tilstrækkelighed og retfærdighed 
Den nuværende ordning for egne indtægter har fungeret tilfredsstillende ud fra kriteriet 
om tilstrækkelige egne indtægter og en retfærdig fordeling af bruttobidragene. 
7-10-88 
Tilstrækkelighed 
Den nuværende ordning for egne indtægter har bevirket, at der har været tilstrækkelige 
indtægter til at finansiere udgifterne. De faldende traditionelle egne indtægter og 
momsindtægter er blevet opvejet af BNI-indtægtcrnc. Del tidligere loft over egne 
indtægter på 1,20 % af BNI viste sig at være i underkanten af, hvad der var nødvendigt, og 
der var problemer bl.a. under konjunkturnedgangen i 1993. Opsvinget i 1994 og de tre 
nye medlemsstaters tiltrædelse i 1995 var med til, at situationen lettede noget. På det 
seneste har den gradvise stigning i loftet over egne indtægter, som blev fastsat i 
Edinburgh, imidlertid været ledsaget af større tilbageholdenhed i i udgiftsbeslutningeme. 
Som cl resultat heraf er der opstået en margen både i de finansielle overslag og under 
loftet for de egne indtægter, og denne margen forventes at stige yderligere i 1999 (se figur 
2). 
Retfærdighed 
Fordelingen af medlemsstaternes bruttobidrag er blevet mere retfærdig, hvilket især 
skyldes, at momsindtægten gradvis er blevet erstattet af BNI-indtægtcn. I denne 
sammenhæng forstås der ved retfærdighed, al der skal være overensstemmelse mellem 
bruttobidragene og medlemsstaternes indtægter5. 
Som et resultat af 1988-afgørelsen om egne indtægter, hvormed det blev besluttet at 
Figur 3 
Andel af moms - og BNI-bidrag og andel af EU-15's BNI 
(i procent; efter UK-korrektionen; 1997) 
30 
20 
10 andelafBU-15BNI 
moms-og BNI-bidrag 
D F UK I E NL B S A DK GR SF P IRL L 
indføre BNI-indtægten i stedet for at opfylde finansieringsbehovene gennem en forhøjelse 
af momssatsen, og bekræftelsen af dette valg i 1994, er der nu større og større 
overensstemmelse med medlemsstaternes BNI6. Da en medlemsstats evne til at bidrage til 
EU-budgettet bedst kan måles på grundlag af statens nationalindkomst omregnet til en 
Progressionsspørgsmålet i EU's finansieringsordning diskuteres i afsnit 1.3.2 og 1.3.4. 
Det er den almindelige opfattelse, at indtægterne hidrørende fra moms er regressive, eftersom momsen udgør en 
større del af BNI i fattige end i rige medlemslande. 
7-10-98 
fælles valuta ved hjælp af den øjeblikkelige valutakurs, vil BNI-indtægtens stigende 
betydning være lig med større retfærdighed i fordelingen af bruttobidragene til budgettet. 
Figur 3 viser moms- og BNI-andelene, som er den del af bidragene, der kommer direkte 
fra medlemsstaternes statskasser, og medlemsstaternes andel af EU-15's BNI i 1997 opdelt 
efter størrelse, dvs. med Tyskland først. Disse oplysninger bekræfter, at bidragene er et 
nøje spejlbillede af BNI-andelene, med Italien som en speciel undtagelse og Det Forenede 
Kongerige idet rabatten til fordel for sidstnævnte land har ført til, at dets bidrag er 
betydeligt mindre end dets BNl-andel. Forholdet mellem på den ene side moms- og BNI-
bidragcne og på den anden side BNI-andelen er imidlertid hvert år afhængig af en række 
faktorer. 
Tabel 3a 
Medlemsstaternes andel af EU's finansiering og EU-15's BNI 
(i % af samlede beløb, oplysninger for 1997, inkl. UK-korrektionen) 
B DK 0 GR E F IRL 1 L NL A P FIN S UK 
Andel af EU's BNI 
3.1 1.9 26.0 1.5 6.6 17.2 0.8 14.2 0.2 4.5 2.6 1.2 1.4 2.7 16.1 
Andel af EU-budgettets finansiering 
3.9 | 2.0 | 28.2 | 1.6 | 7.1 | 17.5 | 0.9 | 11.5 | 0.2 | 6.4 | 2.8 | 1.4 | 1.4 | 3.1 | 11.9 
herunder -.traditionelle egne indtægter 
7.4 ] 2.0~J 24.2 [~f.2 f 4.5 
, 10 29.1 -r. 10.9 ] 1.6 | 7.9 0.2 | 12.2 1.8 1.1 \ 1.0 \ 2.6 \ 21.5 
herunder : moms og BNI-bidrag 
19.0 0.8 12.4 | 0.2 5.1 3.0 1.5 15 3.2 9.6 
Eftersom alle medlemsstater betaler den samme procentsats af deres momsgrundlag 
og/eller BNI, medfører forskelle i vækstraterne for det harmoniserede momsgrundlag (i 
høj grad afhængig af væksten i det private forbrug) og BNI-grundlaget, at der sker 
ændringer i andelenes størrelse og i de faktiske bidrag. For det andet er der en tendens til, 
at korrektioner af moms- og BNI-bidragene, som foretages efter at den endelige 
resultatopgørelse foreligger (dvs. året efter, at bidragene er blevet indbetalt), forstærker de 
ændringer i bidragene, som den økonomiske vækst har medført (når der flere år i træk er 
en god økonomisk vækst, er der en tendens til, at de oprindelige beregninger er sat for 
lavt, hvilket medfører store efterbetalinger i forbindelse med korrektionerne, og vice versa 
i tilfælde af økonomisk afmatning). Resultatet er, at der er en tendens til, at de nationale 
bidrag følger cl cyklisk mønster, som er mere udtalt end den økonomiske cyklus, som er 
grundlaget for bidragene. 
Når man medregner de traditionelle egne indlægler, ændrer mønsteret i de samlede bidrag 
sig noget (tabel 3a viser de procentvise andele og label 3b de absolutte tal). Belgiens, 
Irlands, Nederlandenes og Del Forenede Kongeriges andele i de traditionelle egne 
indtægter er markant højere end deres andele af BNI, hvilket er et resultat af deres store 
havnefaciliteter, som fungerer som indgang til EU-markedet for udenlandske varer; en 
række undersøgelser antyder, at dette forhold har stor betydning. Der foreligger ikke for 
7-10-98 
øjeblikket nogen præcise beregninger for, hvor stor en rolle det spiller, men tallene i tabel 
3a antyder, at den er ret stor. Dette forhold understreger, hvor problematisk det kan være 
at anvende en så enkel ting som forskellen mellem budgetbidrag og budgetudgifter som en 
måleslok for, hvor store fordele en medlemsstat har af sit EU-medlemsskab. 
Tabel 3b 
Forskel mellem faktiske momsbidrag, inddrivelse af traditionelle egne 
indtægter og teoretiske BNI-bidrag 
(mio. ECU, 1997-oplysninger, ekskl. UK-korrektionen) 
B DK ' D GR E F IRL I L NL ' A P ' FIN S ""ÛTT 
Forskel mellem momsbidrag og teoretiske BNI-bidrag 
(et minustegn betyder, at momsbidragene er lavere end de bidrag, der skulle betales under en ordning udelukkende baseret 
på BNI) 
-266 | -71 | 708 | 20 | 98 | 159 | 8 |-1 236~f" 7 | 42 | 93 | 79 | -45 | 72 | 332" 
Forskel mellem traditionelle egne indtægter inddrevet i de forskellige lande og teoretiske BNI-
bidrag 
(et minustegn betyder, at de traditionelle egne indtægter er lavere end de bidrag, der skulle betales under en ordning 
udelukkende baseret på BNI) 
~565] Tp4uT]~^îrpr^^ T9jfÔ52 | -135 | -irp^ësJ^KjTW 
Summen af ovenstående to linjer 
~299[ -66f "3Ô3J -36J "~292f ^BÎë] Ï3ë]72Ô48|" ^[Tcâ>4]~^4^ 48|~^TÎ3[" Ï7j152? 
Der vil i de kommende år blive gjort yderligere fremskridt i retning af større retfærdighed 
i bidragenes fordeling, eftersom de traditionelle egne indtægters og momsindtægternes 
andel af de samlede egne indtægter vil falde yderligere. Der vil imidlertid ikke kunne 
opnås fuld retfærdighed, da indtægterne hidrørende fra moms stadig ikke vil kunne 
sammenholdes med nationalindkomsten og også fremover vil være ensbetydende med, at 
der i ordningen vil være et ganske vist lille element af regressivitet. Herudover hindres 
fuld retfærdighed af rabatordningen til fordel for Det Forenede Kongerige, idet den 
mindsker overensstemmelsen mellem bidragene og betalingsevnen. 
1.2.2 Finansiel autonomi, omkostningseffektivitet, gennemsigtighed og enkelhed 
l visse sammenhænge er den nuværende ordning behæftet med mangler med hensyn til 
finansiel autonomi, omkostningseffektivitet og gennemsigtighed/enkelhed. Dette skyldes 
i vid udstrækning, at den finansielle autonomi, retfærdigheden og 
omkostningseffektiviteten uundgåeligt afvejes mod hinanden. Den overvejende del af 
EU's indtægter stammer fra de nationale bidrag fra medlemsstaternes statskasser; dette 
forhold mindsker EU's finansielle autonomi, men er ensbetydende med en høj grad af 
retfærdighed og omkostningseffektivitet. De traditionelle egne indtægter bidrager til den 
finansielle autonomi, men der sættes spørgsmålstegn ved deres retfærdighed, og de er 
både meget vanskelige at inddrive og kontrollere. 
Finansiel autonomi 
De traditionelle egne indtægter er for øjeblikket EU's eneste egentlige egen indtægtskilde. 
De traditionelle egne indtægters betydning for finansieringen af EU's udgifter falder 
imidlertid markant. Herudover er der en tendens til, at medlemsstaterne, som inddriver 
7-10-98 
told og beslægtede indtægter stammende fra EU's handelspolitik, behandler dem som 
nationale bidrag, selvom de formelt tilhører EU. Det er ikke hensigtsmæssigt, og det 
reducerer yderligere budgetbalancernes betydning7. 
Manglen på finansiel autonomi, som skyldes, at de egentlige egne indtægter kun udgør en 
beskeden del af de midler, der anvendes til budgettets finansiering, betragtes som årsagen 
til flere af de problemer, der er i forbindelse med den nuværende ordning. 
• For det første har dette forhold bevirket, at EU i stadig stigende omfang er afhængig 
af tværstatslige overførsler; denne afhængighed har allerede ført til konflikter og 
medført, at medlemsstaterne forsøger i vidt muligt omfang at drage nytte af en række 
vage udlægninger af, hvor store fordele de har af EU-budgettet; 
• For det andet er en ordning, hvor BNI-indtægterne anvendes til at dække alle de 
behov, der ikke dækkes af de traditionelle egne indtægter og momsindtægterne, 
meget omkostningseffektiv, men ændringer i EU-udgifterne inden for margenen 
medfører ændringer i de nationale udgifter. Herved blandes EU-
finansieringsspørgsmålet sammen med de nationale finans- og budgetpolitikker, og 
EU-prioriteringerne bliver mindre gennemskuelige for borgerne, og 
• For det tredje er der tvivl om det demokratiske ansvar, eftersom der ikke er noget 
direkte forhold mellem borgerne og de skatter/afgifter, der indbetales til budgettet. 
Omkostningseffektivitet 
Inddrivelsen af de traditionelle egne indtægter er meget besværlig, og medlemsstaternes 
holdning til disse indtægter er tvetydig. Toldlovgivningen er meget omfattende med over 
elleve tusind toldpositioner og en fælles toldkodeks med ca. 400 artikler8. Den 
internationale handel er imidlertid meget kompleks, og hver eneste dag opstår der nye 
produkter og handelsstrømme. Under disse forhold er faren for bedrageri, 
uregelmæssigheder og retstvister umådelig stor, 
I overensstemmelse med det nuværende institutionelle system har medlemsstaterne 
ansvaret for inddrivelsen af de traditionelle egne indtægter og overdragelsen af dem til 
Kommissionen, som har ansvaret for, at medlemsstaternes udførelse af dette arbejde 
kontrolleres. Med henblik herpå er der blevet opbygget et indviklet system, som har form 
af en multilateral overvågning af, hvordan medlemsstaterne udfører deres opgaver. 
Eventuelle tab i forbindelse med inddrivelsen af traditionelle egne indtægter i en 
medlemsstat skal modsvares af en stigning i BNI-indtægterne. Det vil sige, at uagtsomhed 
fra en medlemsstats side har finansielle konsekvenser for alle de øvrige. Dette er grunden 
til, at resultaterne af Kommissionens kontrol gøres tilgængelige for alle medlemsstater9, 
og at alle vigtige beslutninger om ikke-inddrivelse og eftergivelse af told samt om 
afskrivning af beløb, som ikke kan inddrives, træffes med delvis deltagelse fra alle 
medlemsstater. 
' Med hensyn til begrebet budgetbalance og målingen h«raf henvises til bilag 3. 
8 Herudover findes der 900 artikler i den tilhørende gennemførelsesforordning. 
9 Denne bestemmelse gælder også kontrollen af moms- og BNI-indtægterne. 
7-10-98 
10 
Disse bestemmelser medfører et omfattende administrativt arbejde, og som det år efter år 
påpeges i Revisionsrettens rapporter, lever det ikke helt op til, hvad der må betragtes som 
ønskeligt med hensyn til en forbedring af beskyttelsen af EU's finansielle interesser. 
Herudover synes de indviklede procedurer, der skal følges ved inddrivelse af beløb udsat 
for bedrageri eller uregelmæssigheder, at tage modet fra de fleste nationale myndigheder, 
som ofte ikke er i stand til eller villige til at inddrive de forfaldne beløb. 
Under disse omstændigheder ser medlemsstaterne ud til at foretrække en BNI-baseret 
finansiering af EU-budgettet frem for at foretage en mere effektiv inddrivelse af de 
traditionelle egne indtægter, også selvom det har betydning for fordelingen af den 
finansielle byrde. I praksis er de forståeligt nok ikke indstillet på at stramme 
lovgivningen bag toldordningen , og det ser heller ikke ud til, at de er villige til at afsætte 
de nødvendige midler til inddrivelse af toldafgifterne. 
Gennemsigtighed og enkelthed 
Eftersom fire medlemsstater har fået deres momsgrundlag udjævnet i 1998 (hvilket alle de 
kommende medlemsstater sandsynligvis også skal have), bliver momsindtægten i praksis 
til en BNI-indtægt. Revisionsretten understregede i sin 1998-beretning om moms- og BNI-
indtægterne, at momsindtægten på trods af, at den formelt var en forbrugsskat, har fået 
karakter af at være et finansielt bidrag fra medlemsstaterne til EU-budgettet, og at den i et 
vist omfang fastsættes på grundlag af statistiske beregninger (bl.a. i forbindelse med 
beregningen af den vejede gennemsnitssats). 
UK-rabatten er med til at skabe uklarhed om ordningens præcise beskaffenhed og dens 
konsekvenser. Som anført ovenfor er den ikke kun med til at reducere forholdet mellem 
bruttobidragene og betalingsevnen, men beregningen af den og de tilhørende 
finansieringsaftaier er så indviklede, at mekanismens gennemsigtighed svækkes. 
1.3. Muligheder for en ny bidragsordning 
Ved en ændring af den nuværende bidragsordning kunne man sigte mod at forenkle 
ordningen ved at reducere antallet af finansieringskilder, eller man kunne indføre nye 
indtægtskilder, som skulle supplere de eksisterende eller erstatte nogle af dem. 
Argumenterne til fordel for en forenkling af den nuværende bidragsordning er 
hovedsagelig baseret på manglerne ved den nuværende ordning for egne indtægter med 
hensyn til finansiel autonomi, omkostningseffektivitet og gennemsigtighed som diskuteret 
ovenfor. Indførelsen af nye egne indtægter betragtes som et middel til at forbedre den 
finansielle autonomi. 
Nye egne indtægter i form af skatter ville uomgængeligt føre til, at en mindre del af EU-
budgettet skulle finansieres ved hjælp af nationale bidrag, og det ville lette på de 
spændinger, der opstår ved, at man forsøger at måle nettobidragene. Hvis budgettet fuldt 
ud blev finansieret ved hjælp af egne indtægter, ville man også få brudt sammenhængen 
mellem ændringer i EU-udgifterne og de nationale udgifter. Og endelig ville 
budgetmyndigheden have fuld kontrol over udgifts- og indtægtssiden i budgettet, hvis det 
udelukkende blev finansieret ved hjælp af "rigtige" egne indtægter, hvis indkaldelsessatser 
skulle fastsættes hvert år. Fortalerne for nye egne indtægter forventer, at man herigennem 
kan styrke den politiske ansvarlighed og gennemsigtigheden og synligheden for borgerne. 
7-10-98 
11 
Imidlertid er fordelingen af skattegrundlaget for fiskale indtægter ikke ens i alle 
medlemsstater, og indførelsen af en ny egen indtægt, som ville styrke den finansielle 
autonomi, kan støde sammen med ønsket om øget retfærdighed i bidragene. 
1.3.1 Forenkling af den nuværende bidragsordning 
Udbyttet af de traditionelle egne indtægter er lavt og vil falde yderligere, og samtidig er de 
meget vanskelige at administrere. Frustrationen i forbindelse med de traditionelle egne 
indtægter er så stor, at det er blevet foreslået, at de skal betales tilbage til medlemsstaterne. 
Det indrømmes, at de traditionelle egne indtægter i teorien bør tildeles centralt, men man 
støder undertiden på den opfattelse, at deres andel af EU's samlede finansiering er så 
ringe, at man ved at returnere dem til medlemsstaterne ville opnå en række praktiske 
fordele, som ville opveje ulemperne herved. De fordelingsproblemer, der kan forventes at 
opstå, ville man delvis kunne reducere ved at fremme anvendelsen af den transitfacilitet, 
der gør det muligt at betale toldafgifterne der, hvor det endelige forbrug af varerne finder 
sted. Det er klart, at selvom toldafgifterne holdt op med at være egne indtægter på EU-
budgettet, så ville de fortsat være et vigtigt instrument for EU's handelspolitik, og 
Kommissionen ville fortsat på en eller anden måde skulle kontrollere inddrivelsen af dem 
på vegne af medlemsstaterne. 
De nuværende egne indtægter hidrørende fra moms er ikke optimal med hensyn til 
bidragenes retfærdighed, finansiel autonomi og gennemsigtighed. Som Revisionsretten for 
nylig endnu en gang har understreget, så kan de næppe betragtes som egne indtægter på 
grund af den måde, hvorpå grundlaget beregnes, og de regler, der for nogle 
medlemsstaters vedkommende i praksis betyder, at der bliver tale om en BNI-baseret 
indtægt. Herudover ændres den ensartede indkaldelsessats hvert år afhængig af UK-
rabattens størrelse. Dette skyldes bestemmelsen om, at UK-rabatten teoretisk skal 
finansieres gennem momsen, hvilket yderligere reducerer den maksimale indkaldelsessats 
med et vekslende beløb. 
I fald momsindtægten ved en eventuel kommende ændring af afgørelsen om egne 
indtægter bliver opretholdt, burde den i det mindste inddrives ved hjælp af en fast sats. Det 
ville være muligt, hvis man gjorde op med den antagelse, at UK-rabatten skal finansieres 
ved hjælp af momsindtægterne ledsaget af en permanent nedsættelse af den maksimale 
indkaldelsessats10. 
Egne indtægter er næsten altid forbundet med store inddrivelses- og kontrolomkosninger 
og er derfor mindre omkostningseffektive end direkte nationale bidrag. Egne indtægter 
kan desuden ikke være så retfærdige - målt i forhold til betalingsevnen - som BNI-
baserede bidrag, som er det bedste udtryk for betalingsevnen. Nogle af forslagene til nye 
egne indtægter indeholder ganske vist parallelle korrektioner i form af en 
udligningsmekanisme, der skal bruges til at ligestille bruttobidragene til BNI-indtægterne. 
10 I gennemsnit har denne bestemmelse i de seneste år ført til, at momsindkaldelsessatsen er blevet nedsat med 0,12 
procentpoint - se bilag 4. 
7-10-98 
12 
Herudover må det ikke i denne sammenhæng glemmes, at skatterne er afgørende for 
tildelingen af indtægter, og at der er visse fordele ved en ordning bestående af nationale 
bidrag, idet det herved overlades til medlemsstaterne at afgøre, hvordan man bedst rejser 
de finansielle midler. Disse faktorer har afstedkommet forslag om, at den nuværende 
ordning for egne indtægter skal udskiftes med en ordning, som udelukkende skal være 
baseret på BNI-bidrag, hvilket ikke ville medføre finansiel autonomi, men en sådan 
ordning ville være retfærdig, gennemsigtig og omkostningseffektiv. 
Hvordan et sådant forslag end målte blive modtaget, skal det understreges, at de 
nuværende BNI-bascrede bidrag lider under medlemsstaternes uvilje mod at anvende de 
bedste oplysninger til sammensætningen af referencebeløbet. Det er en vanskelig opgave 
al vurdere den samlede værdi af el lands indkomst. Bl.a. skal de anvendte metoder 
udvikles sideløbende med ændringerne i økonomierne af hensyn til de ændringer, der sker 
i de producerede og leverede goder og tjenesteydelser. Med henblik herpå har EU-
medlemsstatemes statistiske kontorer for nylig udviklet en ny fælles metode til beregning 
af BNI1 ', og der træffes jævnligt beslutning om at opdatere og justere metoden (en af de 
seneste større ændringer fandt sted i slutningen af 1997 og drejede sig om opførelsen af 
finansielle tjenesteydelser, der måles indirekte). Medlemsstaterne har imidlertid søgt at 
udsætte ibrugtagningen af disse nye målinger i forbindelse med EU-budgettet12, og der er 
således opstået to sideløbende statistiske BNI-serier, hvoraf den ene, som er af god 
kvalitet, har et generelt sigte, og den anden, som er mindre pålidelig, anvendes til 
beregning af BNI-bidrag. Hvis BNI fortsat skal indgå i ordningen for egne indtægter, 
skal der ændres på dette forhold, således at alle BNI-bidrag baseres på de nyeste og mest 
pålidelige definitioner. 
1.3.2. Kriterier for nye egne indtægter 
Til udvælgelsen af nye egne indlægter kan anvendes en række kriterier, hvoraf nogle 
stammer fra de økonomiske bestemmelser, der er afgørende for, hvilket 
kompetenceområde de politiske instrumenter hører under (medlemsstat eller EU), 
hvorimod en række andre kriterier er mere EU-specifikke13. Ifølge de økonomiske teorier 
er det bedst at træffe afgørelse om skatteinstrumenterne på et højt myndighedsniveau, når 
der er tale om grænseoverskridende udefra kommende forhold, og/eller når det er 
vanskeligt at tildele specifikke indtægter til bestemte medlemsstater. 
M 
12 Det Europæiske Nationalregnskabssystem (ENS) 1995, Rådets forordning nr. 2223/96 af 25.6.1996, EFT L 310 af 
30.11.1996. 
De tal, der fremkommer ved anvendelsen af det nye nationalregnskabssystem, vil først kunne bruges, når der er 
vedtaget en ny afgørelse om egne indtægter; med henblik på de tal, der omfatter finansielle tjenesteydelser, der 
måles indirekte, vil der skulle vedtages en ad hoc rådsforordning. 
13 Disse emner gennemgås i en publikation fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: "Stable Money • 
Sound Finances Community Public Finance in the Perspective of EMU", European Economy no. 53, især kapitel 7 
(1993); der henvises desuden til bilag 2. Disse kriterier gælder helt klart ikke i tilfælde af, at der i hele EU indføres 
en afgift som led i gennemførelsen af en EU-politik. I så tilfælde ville afgiftens indførelse ske med henvisning til den 
pågældende politik, og tildelingen af afkastet til EU-budgettet skulle kun overholde kriteriet om 
omkostningseffektivitet. 
7-10-98 
13 
I forbindelse med EU bør en række yderligere konkrete kriterier opfyldes. Som et vigtigt 
kriterium bør bidragene horisontalt set være retfærdige, så medlemsstater med samme 
betalingsevne også i virkeligheden bidrager med det samme beløb. Men eftersom den 
faktiske indkomst ikke er lige blandt medlemsstaterne, anses det undertiden for ønskeligt, 
at der også tages hensyn til den vertikale retfærdighed, så bidragene til EU-budgettet 
kommer til at stemme overens med de enkelte medlemsstaters forskellige betalingsevne. 
Spanien har for nylig med støtte fra Grækenland og Portugal foreslået, at der blev indført 
et væsenligt element af progression i bidragene til EU-budgettet. 
Det er også nødvendigt, at de nye egne indtægter er forenelige med de øvrige EU-
politikkcr, så virkningen af dem ikke udlignes. Det ville også være ønskeligt, om de var 
synlige for EU-borgernc, og på et mere teknisk plan skal indtægternes grundlag udvise en 
tilstrækkelig grad af harmonisering; desuden må deres inddrivelse ikke være forbundet 
med for store administrative udgifter. Endelig skal deres udbytte være så stort, at det kan 
finansiere en væsentlig del af EU's udgifter. 
1.3.3. Mulige fremtidige egne indtægter 
Arbejdet med at finde nye egne indtægter har indtil videre vist sig at være vanskeligt at 
håndtere. Dette skyldes delvis, at den nuværende ordning generelt fungerer godt, hvorved 
tilskyndelsen til at finde nye indtægter er blevet mindsket, men hovedårsagen skal findes i 
de problemer, der er forbundet med at definere de nye egne indtægter, samt i de 
forskellige politiske prioriteringer. Interessen for at finde nye egne indtægter er imidlertid 
steget siden 1992, hvilket delvis er kommet til udtryk i institutionelle initiativer, delvis 
skyldes nye muligheder14. Europa-Parlamentets offentliggørelse af en rapport om nye 
egne indtægter, hvori det gør sig til talsmand for en moduleret momsbaseret ordning15 har 
været cl vigtigt element i denne sammenhæng. 
En ændring af momsindtægten åbner mulighed for, at den med tiden kan blive en vigtig 
egen indtægt. En sådan afgift ville i høj grad være synlig for skatteyderne, og den ville 
være i overensstemmelse med indførelsen af minimumsskatteregler for hele EU og 
samtidig give et tilstrækkeligt stort afkast for budgettet. Momsen opkræves imidlertid, på 
et nationalt skattegrundlag, og det er vanskeligt at betragte afkastet som tilhørende EU, og 
endelig kan den være forbundet med store administrationsudgifter. 
Europa-Parlamentet har i en betænkning fra 199416 gjort sig til talsmand for indførelse af 
en ny egen indtægt baseret på fælles differentierede momssatser i alle medlemsstater 
afhængig af varegrupper med en lav og en høj sats på henholdsvis 1,5 % oog 3 %. Skatten 
skulle opkræves på cl harmoniseret grundlag ved hjælp af erklæringer, hvoraf det klart 
fremgår, at der er tale om en EU-skat. De samlede momsindtægter skulle deles mellem 
medlemsstatens budget og EU-budgettet, og de nationale parlamenter skulle afgøre, hvor 
stor en del der skulle anvendes til indenlandske budgetbehov, hvorimod EU-
budgetmyndigheden skulle afgøre, hvor stor en del, der skulle tildeles EU-budgettet. 
14 I bilag 2 gennemgås i detaljer otte konkrete forslag til nye egne indtægter. 
15 Jf. Europa-Parlamentets udkast til betænkning fra 1994 om en ny ordning for Den Europæiske Unions egne 
indtægter, ordfører Horst Langes, Budgetudvalget, A3-0000/94. 
16 Jf. Europa-Parlamentet (1994): op. cit., fodnote 15. 
7-10-98 
14 
Forslaget ville kunne gennemføres. Del ville ganske vist være forbundet med en række 
tekniske problemer, men de var til al løse, hvis der var politisk vilje til al gå i den retning. 
Det er imidlertid et åbent spørgsmål, ôm en sådan ordning som det foreslås i Europa-
Parlamentets forslag skulle ledsages af en udligningsmekanisme, så det sikres, at de 
nationale bidrag står i forhold til de enkelte medlemsstaters andel af EU's BNI17. Hvis det 
er hensigten, at det er den enkeltes forbrug, der skal beskattes, så skal begrebet nationale 
bidrag ikke indgå i udligningen. 
I bilag 2 "Oversigt over eventuelle nye egne indtægter for Den Europæiske Union" 
diskuteres andre muligheder for egne indtægter, herunder en form for kildeskat, en CO2-
energiafgift, punktafgifter, møntningsgevinst, selskabsskat, personlig indkomstskat og nye 
kommunikationsafgifter. På nuværende tidspunkt er det vigtigt at bemærke, at der kun er 
ringe enighed om, hvilke af de fremsatte forslag om nye egne indtægter der er bedst. Det 
er udtryk for de holdningsforskelle, der er med hensyn til den europæiske integrations 
fremtidige forløb. 
1.3.4. Progression i bidragene 
Spanien har fremsat et forslag om at indføre progression i ordningen for egne indtægter. 
Forslaget, som støttes af Grækenland og Portugal, er baseret på protokollen om 
økonomisk og social samhørighed, navnlig erklæringen fra de høje kontraherende parter 
om, "at de har til hensigt at tage større hensyn til de enkelte medlemsstaters bidragsevne i 
forbindelse med ordningen med egne indtægter og at undersøge, hvorledes der overfor de 
mindre velstillede medlemsstater kan kompenseres for de regressive elementer, som findes 
i den nuværende ordning med egne indtægter". Det bør i denne sammenhæng 
understreges, at da man i 1992 diskuterede de finansielle overslag for 1993-1999, blev der 
sat lighedstegn mellem retfærdighed og proportionalitet med BNI, og som nævnt i afsnit 
1.2 er der allerede blevet taget skridt til at rette op på de regressive elementer i ordningen 
for egne indtægter. I forslaget erkendes det, at der er sket forbedringer som følge af BNI-
indtægternes sligende betydning, men det understreges samtidig, at progression i 
bidragene stadig ikke indgår i ordningen for egne indtægter. 
Ifølge forslaget ville man kunne opnå større progression i bidragene, hvis grundlaget for 
BNI-indtægten blev tilpasset med en koefficient for den enkelte medlemsstats relative 
velstand. Der kan vælges mellem en fuldstændig tilpasning (dvs. hele BNI-indtægten) 
eller en delvis tilpasning (dvs. kun en del af BNI-indtægten); i sidstnævnte tilfælde ville 
progressionen også kun blive delvis. Det ville også være en mulighed at inddele 
medlemsstaterne i grupper efter deres relative velstand (f.eks. medlemsstater med en 
indkomst pr. capita på under 90% af EU-gennemsnittet, mellem 90 og 100% osv.) med en 
tilhørende justeringskoefficient for hver gruppe. Bidragene til EU-budgettet ville herefter 
17 Jf. bilag 2, hvor dette forslag diskuteres i detaljer. 
7-1048 
15 
blive fastsat i overensstemmelse med de nye grundlag. Del fremføres, at den nye indtægt i 
sidste instans ville kunne erstatte momsindtægten. 
Tabel 4 
Ændring af de samlede nationale bidrag i henhold til den nuværende ordning 
Forslag om progression anvendt på BNI-indtægten 
(tilpasning af BNI-grundlaget ved hjælp af ECU-indekset for BNI pr. capita; 
procentsatserne angiver ændringerne i forhold til de samlede bidrag på nuværende 
tidspunkt) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 1) 
S 
UK1) 
lait 1996 
Mio. ECU 
75.9 
134.9 
1105.6 
-155.4 
-551.1 
311.0 
-45.4 
-404.0 
38.2 
55.3 
102.3 
-152.2 
-6.7 
67.9 
-576.2 
0.0 % 
2.7 
9.6 
5.2 
-13.8 
-11.9 
2.5 
-6.5 
-4.4 
23.5 
1.2 
5.4 
-17.6 
-0.7 
3.4 
-6.8 1997 
Mio. ECU 
70.0 
178.6 
1043.4 
-204.1 
-803.9 
259.1 
-45.4 
-466.4 
47.9 
44.5 
102.0 
-199.3 
1.3 
71.1 
-98.9 
0.0 % 
2.3 
11.6 
4.8 
-17.1 
-14.8 
1.9 
-6.4 
-5.3 
27.7 
0.9 
4.8 
-18.2 
0.1 
3.0 
-1.1 
1 ) På grund af forslagets tekniske karakter får disse lande kun marginal fordel af 
progressionsmekanismen, selv i tilfælde af at deres BNI pr. capita ligger lige over 
100 (jf. bilag 7) 
Det bør dog med det samme understreges, at forslaget som sådan ikke tager sigte på, at der 
indføres en ny egen indtægt, men at det indebærer en væsentlig ændring af den 
eksisterende BNI-indtægt. Tabel 4 viser en simulering af, hvilken betydning forslaget ville 
have haft for budgetbidragene i 1996 og 1997. 
Umiddelbart virker forslaget tiltrækkende, da der er progression i skattesystemerne i så 
godt som alle medlemsstater. Det er dog en væsentlig mangel, at forslaget ikke tager 
hensyn til det element af solidaritet, der er i Fællesskabet. Der er to vægtige grunde til, at 
EU for indeværende har valgt at lade solidariteten komme til udtryk gennem budgettets 
udgiftsside18. 
18 Der redegøres mere udførligt for argumenterne i bilag 7. 
7-10-98 
16 
For det første udtrykkes solidariteten i EU hovedsagelig gennem en forbedring af 
den faktiske konvergens, ved at der føres midler til støtteberettigede regioner og 
ikke til medlemsstater. 
For det andet er muligheden for at opnå en egentlig konvergens større, hvis man 
anvender en udgiftsbaseret progression i stedet for progression i bidragene. 
Forklaringen er, at progression i bidragene gennem en reduktion af de mindre 
velstillede medlemsstaters finansielle bidrag ville føre til, at medlemsstaterne selv 
kunne afgøre, hvordan midlerne skulle anvendes. Det er nærliggende at tro, at 
investeringerne i så tilfælde ikke ville blive udvidet så meget som under et 
udgiftsbaseret progressionssystem. 
7-10-88 
17 
2. SPØRGSMÅLET OM BUDGETULIGEVÆGTE 
Hudgctuligcvæglc mail ved den simple forskel mellem bidrag til og indtægter fra EU-
budgettet giver kun cl snævert og mangelfuldt billede af de fordele, som medlemsstaterne 
drager af deres medlemskab af EU19. 
De registrerede bevillingsstrømme medtager ikke EU-politikkernes positive eksterne 
effekter; eksempelvis kommer udgifterne under den fælles landbrugspolitik, 
strukturaktionerne og de eksterne aktiviteter ikke kun de umiddelbare modtagere til gode, 
men har også spredningseffekter, der overskrider landegrænserne20. Der er ingen tvivl om, 
at en medregning af disse ville føre til ændringer i vurderingen af de regnskabsmæssige 
uligevægte, selv om det ikke er muligt at kvantificere disse effekter. 
Figur 4a 
Samlede fordelte udgifter, moms-og BNI-bidrag (før 
UK-korrektionen) Og de samlede betalinger tii EU-budgettet 
(Procent af BNI; gennemsnit for 1995-97; tallene verdrørende "fordelte udgifter" 
omfatter administrationsudgifter 
"fordelte udgifter" 
{betalinger frAEU*budgettet)— 
samleder befalinger VI EU-budgettet 
Mom«- og BNI-bidrag 
L IRL GR P B DK FIN F I NL A UK S 
Der knytter sig også visse vanskeligheder til fastlæggelsen af, hvem der i sidste ende 
nyder godt af EU's udgiftspolitikker; eksempelvis er eksportrestitutioner i den fælles 
landbrugspolitiks regi ikke nødvendigvis til gavn for indbyggerne i det land, hvor de 
udbetales. Desuden er EU's budgetudgifter meget forskelligartede, og det giver ofte kun 
begrænset mening at sammenligne de samlede modtagne beløb, når det skal vurderes, 
hvilke "fordele" disse betalinger fører med sig: et givet beløb, der anvendes til køb af varer 
og tjenesteydelser, fører ikke de samme fordele med sig som betalingen af et tilskud eller 
l<; Dette spørgsmål behandles mere indgående i bilag 3. 
20 Disse spredningseffekter omfatter anvendelse af indtægter i den modtagende medlemsstat til køb af varer fremstillet 
i en anden medlemsstat, køb af finansielle aktiver udtrykt i forskellige medlemsstaters valutaer osv. 
7-10-98 
et tilsvarende beløb. Der optræder lignende forhold på indtægtssiden: det land, der 
oppebærer tolden, er ikke nødvendigvis hjemland for de økonomiske beslutningstagere, 
der i sidste ende kommer til at bære byrden. 
Desuden knytter der sig betydelige begrebsmæssige og bogholderimæssige problemer til 
en definition af budgetbalancer. Ved beregningen af budgetbalancer er det nødvendigt at 
træffe talrige valg med hensyn til, hvilke poster der skal medtages blandt indtægts- og 
udgiftsslrømmcnc, og hvilke referenceperioder der skal benyttes (som eksempler kan 
nævnes betalings- eller transaklionsgrundlag, overskud fra tidligere år osv.). Alt efter, 
hvilke valg der foretages, opnås der talrige lige gode definitioner af budgetbalancer, der til 
tider giver meget forskellige resultater21. 
Figur 4b 
EU's udgifter (eksl. Administration) moms-og BNI-bidrag (før 
UK-korrektionen) og de samlede betalinger til EU-budgettet 
(procent af BNI; gennemsnit for 1995-1997) 
"samlede udgifter ekskl. administration" 
(betalinger fra EU-budgettet). .---
Moms- og BNI-bidrag 
IRL GR P E DK FIN F B I NL A UK S D 
Ikke desto mindre har størrelsen af nogle af disse uligevægte stået i centrum for 
drøftelserne i mange år22. Som en løsning blev der på Det Europæiske Råds møde i 1984 i 
21 Der henvises til bilag 3 og til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): "Budgetbidrag, EU's udgifter, 
budgetbalancer og medlemsstaternes relative velstand", som Kommissionens formand Jacques Santer den 13. 
oktober forelagde Ecofin-Rådet. De to definitioner, der benyttes i denne rapport, er definitionen med "det britiske 
nedslag? (det begreb, der benyttes ved beregningen af det britiske nedslag) og den operationelle definition (forskellen 
mellem alle kontante indbetalinger til og udbetalinger fra budgettet undtagen administrationsudgifter og udgifter med 
tilknytning til EU's øvrige institutioner). 
22 Selv om de største uligevægte absolut set er betydelige, er de meget mindre end de regionale budgetpositioner i 
medlemsstaterne opgjort i procent af BNI. En undersøgelse, der blev foretaget for nylig for GD XIX, viser, at det ved 
anvendelse af en definition af regionale budgetpositioner svarende til den, der som regel anvendes på forbindelserne 
mellem medlemsstaterne og EU's budget, kan påvises, at den gennemsnitlige negative budgetposition for en region i 
Norditalien er på næsten 4 procent af dens BNI, medens den gennemsnitlige positive balance for en syditaliensk 
region er på ca. 7 procent; der henvises til G. Poia (1998): "The Regional Incidence of a Central Budget - The 
Italian Case". 
7-10-98 
19 
Fontainebleau indgået et kompromis. På mødet nåede man (il følgende konklusioner: 
"Udgiftspolitikken er i det lange løb det vigtigste middel til at løse spørgsmålet om 
uligevægten på budgettet. 
Det er imidlertid blevet besluttet, at enhver stat, der i forhold til sin relative velstand 
bærer en for tung budgetbyrde, til sin tid vil kunne opnå en justering."23 
Henvisningen til udgiftspolitikken som middel til at korrigere budgetuligevægte afspejler 
den fremtrædende rolle, som udgiftsafgørclsernc spiller ved fastlæggelsen deraf (der 
henvises (il diagram 4a og 4b). A( korrigere budgctuligcvægtc via ad hoc-mekanismer er i 
alt væsentligt det samme som at nægte at gribe direkte ind over for årsagerne til disse 
uligevægte. 
Figur 5 
Neg. balancer for nogle medlemsstater 
(virkning af UK-rabat; % af BNI; UK før korrektion) 
0,7 
0,6 
0,5 
0,4 
0,3 
0,2 
0,1 
0 
^1995 H1997 Q1999 
I denne del af rapporten indeholder første afsnit en fornyet gennemgang af resultaterne af 
den korrektionsmekanisme til fordel for Det Forenede Kongerige, som blev indført efter 
disse afgørelser. I marts 1998 gav fire medlemsstater, nemlig Tyskland, Nederlandene, 
Østrig og Sverige, udtryk for, at deres negative balance efter deres egen opfattelse var for 
stor i forhold til deres velstandsniveau i henhold til Fontainebleau-aftalen. I rapportens 
andet afsnit gennemgås udviklingen i disse medlemsstaters balancer. 
2-* Der henvises til Det Europæiske råds møde i Fontainebleau, formandskabets konklusioner, Bulletin for De 
Europæiske Fællesskaber 6-1984. 
7-10-98 
20 
Tredje afsnit indeholder oplysninger om de virkninger, som reformerne i Agenda 2000 
kan tænkes at få på budgctuligcvægtcne i de fem lande, der blev undersøgt i de foregående 
to afsnit. Endelig indeholder fjerde afsnit en fornyet gennemgang af nogle af de vigtigste 
valgmuligheder, der foreligger vedrørende hudgetuligcvæglenc: afvikling af 
korrektionsmekanismen for Det Forenede Kongerige, korrektioner på budgettets 
udgiftsside og anvendelse af en korrektionsmekanisme på alle medlemsstater, der har store 
uligevægte. 
2.1. Biidgetuligcvægtcn for Det Forenede Kongerige24 
Det Forenede Kongeriges budgetuligevægt stod i centrum for den politiske debat i henved 
ti år (1974-1984) og gav anledning til mange forviklinger i EU's beslutningsproces. 
Spørgsmålet blev endeligt afklaret på Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau i 1984, 
og den deraf følgende nedslagsmekanisme udgør en integrerende del af den afgørelse om 
de egne indtægter, der senere blev truffet. Nedslaget blev taget op på ny i 1988 og 1992, 
og Det Europæiske Råd besluttede ved begge lejligheder, at det skulle videreføres. 
Figur 6 
Det Forenede Kongeriges andel i (moms- og BNI-) 
betalingerne og EU's (fordelte) udgifter 
(procent af samlede; tal baseret p transaktioner; 
1995-97: foreløbige tal; 1998: prognoser) 
25 
betalinger til EU 
87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 
Størrelsen af Det Forenede Kongeriges budgetuligevægt - og dermed størrelsen af dets 
kompensation - har siden 1985 svinget kraftigt omkring en halv procent af BNI for 
uligevægten og 0,3 procent af BNI for nedslaget25. Diagram 6 viser udviklingen i Det 
Forenede Kongeriges andele i betalingerne til EU's budget og i EU's udgifter i perioden 
1987-1988. 
24 
25 Bilag 4 indeholder mere detaljerede oplysninger om den måde, som det britiske nedslag fungerer på. 
Bilag 4 indeholder en mere detaljeret analyse af udviklingen i det britiske nedslag og årsagerne til svingningerne 
deri. 
7-10-98 
21 
Figur 7 viser, at det via mekanismen er lykkedes at reducere Det Forenede Kongeriges 
negative balance væsentligt. Selv efter nedslaget er Det Forenede Kongerige imidlertid 
stadig en større nettobidragyder til EU-budgettet end andre medlemsstater med større 
betalingsevne. 
Rgur 7 
-0,7 Det Forenede Kongeriges budgetbalance 
(UK-rabatten i % af BNI; aktuelle data se tabel 7, bilag 8 og bilag 4;1998: prognoser ) 
før Kompensationen 
1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 
Nogle af de betingelser, der var fastsat på del tidspunkt, hvor mekanismen blev indført, 
finder ikke længere anvendelse: 
i) /lindringerne i EU-udgifterncs sammensætning har ændret grundlaget for 
kompensationen. Medens den i 1984 overvejende havde karakter af korrektion for det 
særlig problem i landbruget (den fælles landbrugspolitik tegnede sig for ca. 70 
procent af de samlede fordelte udgifter), har den nu i vid udstrækning mistet dette 
særtræk, eftersom den både korrigerer landbrugsproblemet og Det Forenede 
Kongeriges bidrag til EU's solidaritetsindsats og Unionens øvrige politikker. Hvis der 
skulle indføres en korrektion på udgiftssiden af den type, der er omhandlet i afsnit 
2.4.2. (delvis tilbagebetaling af den direkte støtte under den fælles landbrugspolitik), 
ville denne betragtning blive endnu mere relevant. 
ii) Del Forenede Kongeriges budgetuligevægt er ikke længere enestående. I 1984 var 
Del Forenede Kongeriges uligevægt før korrektion den største i Fællesskabet. 1 de 
seneste år har yderligere fire lande haft budgeluligevægte, der er lige så store som Det 
Forenede Kongeriges (der henvises til diagram 8). 
iii) Kløften i relativ velstand mellem Det Forenede Kongerige og andre af de store 
bidragsydere til EU-budgettet er indsnævret. Det Forenede Kongeriges relative 
7-10-98 
22 
velstand (og dermed betalingsevne) ligger rundt regnet på EU's gennemsnit og vil 
givetvis komme op over denne tærskel efter den forestående udvidelse af EU26. 
Mekanismen har også nogle tekniske ulemper og nogle mere grundlæggende iboende 
særtræk, der bør fremhæves, også selv om de hverken er nye eller uventede. 
Med hensyn til de tekniske ulemper 
• fører nedslagets eksistens til, at Det Forenede Kongeriges budgetbidrag udgør en 
lavere del af landets indkomst, end tilfældet er for de øvrige medlemsstater, hvilket 
udgør en fordrejning af bidragssystemet 
• omfatter definitionen af de EU-udgifter, der skal benyttes ved beregningen af 
kompensationen ("de fordelte udgifter"), administrationsudgifter, der er af en 
væsentlig anden egenart end EU's øvrige udgifter, og hvis medtagning i 
beregningerne af budgetuligevægtene der ofte er sat spørgsmålstegn ved27; og 
• er de fordelte udgifter defineret på en måde, der på udvidelsestidspunktet kan føre til 
en lille, men helt uberettiget forhøjelse af nedslaget. Ved udvidelsen vil nogle 
udgiftsstrømme til de nye medlemsstater (f.eks. PHARE), der i øjeblikket betragtes 
som "eksterne" udgifter og derfor ikke medtages ved beregningen af nedslaget, blive 
erstattet med betalinger under de interne politikker, der medtages ved beregningen. 
Derudover har nedslagsmekanismen det iboende særtræk, at det fungerer som støddæmper 
for alle ændringer i Det Forenede Kongeriges uligevægt; derved placeres dette land i en 
enestående situation, hvad angår de fælles budgetafgørelser. Dette skaber ikke alene risiko 
for, at Det Forenede Kongerige afskærmes fra virkningerne af budgetafgørelserne, men 
må også forventes at få store ugunstige virkninger på udvidelsestidspunktet. Tiltrædelsen 
af et stort antal nye medlemsstater med meget lav levestandard vil sandsynligvis øve 
negativ indflydelse på de nuværende medlemsstaters budgetpositioner. Men Det Forenede 
Kongeriges budgetposition vil kun blive forringet med en tredjedel af det, der ville have 
været tilfældet, hvis der ikke havde været nogen korrektionsmekanisme, hvorved der 
sættes spørgsmålstegn ved, om byrden i forbindelse med udvidelsen bliver retfærdigt 
fordelt. Dette udgør en vigtig hindring for en retfærdig deling af de med udvidelsen 
forbundne byrder. 
-(> De internationale indkomstsammenligninger foretages ved at sammenholde forskellige landes BNI per capita. Det er 
af hensyn til disse sammenligninger nødvendigt med en fælles numéraire, der normalt beregnes ved hjælp af 
løbende vekselkurser eller særligt beregnede omregningskurser - de såkaldte "købekraftspariteter" - der tager 
hensyn til forskelle i prisniveauer. Dataene baseret på de løbende vekselkurser giver en målestok for den faktiske 
indkomst og er derfor det bedste mål for betalingsevnen. Dataene baseret på de beregnede købekraftspariteter giver 
en målestok for realindkomsten for gennemsnitsborgeren i et givet land, hvis den pågældende bruger sin indkomst i 
sit eget land. Fontainebleau-aftalen indeholder ingen bestemmelser om, hvilken målestok der skal benyttes. EU 
bruger begge målestokke. Dataene for købekraftspariteter anvendes til fastlæggelse af "mål nr. 1 "-regionerne og 
modtagerne af Samhørighedsfondens midler; de løbende valutakurser benyttes ved beregningen af 
budgetbidragene og ved fastlæggelsen af de lande, der nyder godt af det laveste maksimum for deres 
momsgrundlag. 
27 Bilag 3 indeholder yderligere oplysninger om denne og en række andre vanskeligheder ved definitionen af 
budgetuligevægte. 
7-10-98 
23 
Bestemmelserne om nedslagets beregning og finansiering er yderst komplicerede og 
formindsker budgettets gennemsigtighed og troværdighed. Antagelig vil det under alle 
omstændigheder i det mindste blive nødvendigt at forenkle bestemmelserne om 
finansiering og sikre, at indkaldelses-momssatsen ikke længere er afhængig af nedslagets 
størrelse (der henvises til punkt 1.3.1 ). 
2.2. Tysklands, Nederlandenes, Østrigs og Sveriges budgetuligevægte 
Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige meddelte for nylig, at deres negative 
budgetpositioner efter deres opfattelse er for store "i forhold til deres velstand", og at de 
derfor anmoder om en korrektion i henhold til Fontainebleau-aftalen. Desuden gav disse 
lande udtryk for utilfredshed med den nuværende situation, hvor andre medlemsstater med 
samme bidragsevnc i henseende til EU-budgettet har meget mindre negative balancer eller 
Figur 8 
Det Forenede Kongeriges, Tysklands, 
Nederlandenes, Østrigs of Sveriges nettotal 
(Britisk definition af kompensationen før UK-korrektion procent af BNI) 
Det F. Kongerige, 
1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 
endda positive balancer. Diagram 8 bekræfter, at disse fire lande har betydelige 
budgetuligevægte. 
Ifølge Fontainebleau-aftalen skal en medlemsstat, der ønsker at nyde godt af en 
korrektionsmekanisme, bære en budgetbyrde, der er for tung i forhold til landets relative 
velstand28. Den relative velstand benyttes til at fastlægge, hvor velstående borgerne i et 
land eller en region er i forhold til EU's gennemsnit, og udtrykkes i købekraftstandarder 
(KKS). Senere blev det i protokollen om økonomisk og social samhørighed slået fast, at 
2K Der henvises til fodnote 26 og bilag 4. 
7-10-98 
24 
den rette metode til al lage slørrc hensyn til medlemsstaternes relative velstand i 
ordningen med de egne indtægter er at benytte deres bidragsevne som kriterium. En 
medlemsstats bidragsevne kan anvendes til at fastlægge dens (borgeres) evne til at bidrage 
til en given international udgift og måles ved at omregne pengeindkomsterne til en fælles 
numéraire baseret på de løbende vekselkurser, fordi disse viser, hvad der for indkomsterne 
i et givet land kan købes af internationalt omsatte varer og tjenesteydelser og ydes af 
bidrag til EU-budgettet29. 
I løbet af de seneste ti år er der sket store ændringer i de relative positioner for de fire 
medlemsstater opgjort efter begge koncepter, og disse har været særlig udtalte for 
Tyskland og Sverige (der henvises til tabel 5 samt tabel 9 og 10 i det statistiske bilag 8). 
Table 5 
Betalingsevne og relativ velstand 
Bruttonationalindkomst per capita i markedspriser og løbende priser i ECU og KKS 
(indtil 1990: D og EUR-15 ekskl. Østtyskland; fra 1991: D og EUR-15 inkl. de nye delstater) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EUR-15 ECU 
1984 
101.0 
131.1 
129.9 
53.5 
52.3 
115.7 
61.9 
92.7 
171.4 
112.0 
109.3 
26.2 
130.1 
144.5 
98.6 
100.0 1990 
104.0 
127.8 
127.3 
44.0 
66.7 
111.4 
61.3 
101.1 
184.0 
100.7 
109.2 
35.8 
139.5 
137.8 
89.1 
100.0 1991 
106.0 
124.3 
114.6 
46.6 
71.4 
110.3 
62.4 
105.3 
192.3 
101.2 
111.8 
41.5 
123.3 
142.4 
91.2 
100.0 1995 
121.5 
140.2 
130.9 
49.2 
63.4 
116.4 
69.1 
83.2 
201.8 
113.7 
127.6 
46.8 
105.9 
111.7 
83.8 
100.0 1997 
112.8 
137.4 
118.6 
53.3 
62.6 
109.9 
79.9 
92.2 
186.4 
108.1 
118.8 
46.7 
104.9 
114.2 
101.8 
100.0 KKS1) 
1984 
106.8 
106.7 
119.0 
62.8 
69.0 
111.7 
59.6 
101.9 
173.5 
102.7 
106.1 
49.4 
99.1 
111.8 
99.6 
100.0 1990 
105.3 
100.6 
117.8 
59.3 
74.2 
109.7 
64.3 
101.9 
185.2 
101.3 
105.8 
58.9 
99.9 
104.5 
99.5 
100.0 1991 
109.2 
102.4 
107.3 
62.3 
79.4 
113.0 
68.7 
105.5 
196.6 
102.3 
108.8 
64.5 
91.1 
102.4 
96.3 
100.0 1995 
115.7 
110.8 
110.4 
66.5 
76.8 
106.7 
80.5 
103.7 
181.6 
106.8 
111.1 
70.0 
93.6 
97.3 
96.4 
100.0 1997 
115.3 
112.5 
109.4 
69.0 
77.7 
104.3 
82.4 
102.6 
176.2 
106.0 
112.6 
69.6 
96.4 
93.7 
100.3 
100.0 
1) KKS = købekraftstandard 
29 Der henvises til fodnote 26. 
7-10-98 
25 
Der er imidlertid forskellige årsager til uligevægtene i disse fire lande. Tyskland har i 
årevis haft en stærkt negativ budgetposition. Som et velstående land med en forholdsvis 
lille landbrugssektor lægger det kun beslag på en lille del af udgifterne under 
strukturfondene og den fælles landbrugspolitik. Den negative tyske balance forringedes af 
forskellige årsager yderligere fra 1990 til 1995. I 1990 og 1991 havde landet en meget 
kraftigere økonomisk vækst end de andre medlemsstater, og dette førte til en forhøjelse af 
dets andel i Fællesskabets BNI og finansiering. Efter foreningen med Østtyskland 
begyndte landet at modtage store betalinger til de nye delstater under strukturfondene, 
men dette blev mere end opvejet af den gradvise forhøjelse af strukturfondsudgifterne, 
som der blev truffet afgørelse om i Edinburgh i 1992, og disses koncentration på de 
såkaldte "samhørigheds"-lande. Siden 1995 har Tysklands negative budgetposition holdt 
sig på et i alt væsentligt stabilt niveau. Denne udvikling stemmer godt overens med de 
fremskrivninger, der blev udarbejdet, da 1988-afgørelsen om de egne indtægter blev 
ændret. Hvis EU's udgifter var vokset så kraftigt, som de nuværende finansielle oversigter 
kunne have gjort det muligt, ville Tysklands negative budgetbalance således have været 
større30. 
Tabel 6 
Budgetbalancer for udvalgte medlemsstater i 1999 og ringeste 
og bedste resultater i perioden 1995-97 
(procent af BNI; UK før korrektion) 
ringeste 
bedste 
1999 
ringeste 
bedste 
1999 Tyskland Nederlandene Østrig Sverige UK 
Faktiske balancer 
-0.72 
-0.58 
-0.59 -0.76 
-0.65 
-0.79 -0.49 
-0.12 
-0.49 -0.59 
-0.35 
-0.61 -0.73 
-0.38 
-0.68 
UK-korrektionens virkning 
-0.66 
-0.62 
-0.54 -0.46 
-0.23 
-0.45 -0.50 
-0.20 
•0.46 -0.62 
-0.35 
-0.54 -0.57 
-0.27 
-0.58 
For flere oplysninger henvises til bilag 8. 
Nederlandene befinder sig i en helt anden situation. De definitioner af budgetbalance, der 
benyttes i diagram 8 og i tabel 7, tager ikke hensyn til den såkaldte "reverse gateway 
effect", dvs. det forhold, at eksportrestitutioner, der betales det sted, hvor 
havnefaciliteterne er beliggende, ofte ikke tilfalder dette lands statsborgere. Tallene for 
Nederlandene påvirkes af denne effekt. Så længe eksportrestitutionerne spillede en 
30 I en undersøgelse foretaget af Bundesbank og offentliggjort i november 1993 (Die Finanzbeziehungen der 
Bundesrepublik Deutschland zu den Europåischen Gemeinschaften seit dem Jahr 1988, Monatsbericht, November 
1993) blev der forudsagt en negativ budgetposition for Tyskland 
faktisk registrerede. 1997, der var 30 procent højere end den rent 
7-10-98 
26 
vigtig rolle i den fælles landbrugspolitik (sammen med foranstaltninger til oplagring af 
overskud, som midlertidigt blev trukket tilbage fra markedet), var landet en vigtig 
modtager af denne udgiftstype, således at det i årevis var stor nettomodtager. Reformen af 
den fælles landbrugspolitik har gradvis ændret denne situation, og Nederlandene er 
gradvis blevet nettobidragyder til EU-budgettet, da det kun har lave indtægter af både 
strukturfondene og den direkte støtte i form af landbrugsudgifter. 
Dette lands stilling afhænger imidlertid også i vid udstrækning af den benyttede definition 
af budgetbalance og navnlig af behandlingen af tolden. Hvis balancerne beregnes 
henhold til bestemmelserne i den korrektionsmekanisme, der blev vedtaget 
Fontainebleau, og som må formodes at neutralisere de traditionelle egne indtægters vægt 
beregningen31, er Nederlandenes negative balance i øjeblikket noget mindre end de øvrige 
landes. 
Der blev både for Sveriges og Østrigs vedkommende forventet negative balancer. De 
andele af landbrugs- og strukturfondsudgifterne, som disse to lande kan forvente indtil år 
1999, er ganske små. I 1997 bidrog disse to lande til EU's finansiering med henholdsvis 
3,1% og 2,8%. Deres andele i udgifterne under den fælles landbrugspolitik androg 
henholdsvis 1,8% og 2,1%, medens deres andele i strukturfondenes midler var på 
henholdsvis. 0,9% og 1,4%. Et betydeligt udgiftsbeløb, der blev forventet for disse to lande 
i 1995, blev først betalt i 1996, og dette er forklaringen på den forbedring af deres stilling, 
der tilsyneladende fandt sted i 1996.1 1997 modtog de to lande henholdsvis 76 mio. ECU 
og 71 mio. ECU som næstsidste rate af den midlertidige kompensation, der blev truffet 
afgørelse om i tiltrædelsestraktaterne. 
Det er ofte blevet fremhævet, at Tysklands budgetbalance i 1997 tegnede sig for mere end 
60 procent af samtlige negative balancer. Dette skøn blev imidlertid i høj grad påvirket af 
de kraftige svingninger i Det Forenede Kongeriges nedslag. I 1999 vil Tysklands 
budgetbalance antagelig udgøre lidt mindre end 50 procent af samtlige negative balancer. 
Denne procentsats vil efter alt at dømme blive endnu mindre i de kommende år, da flere 
medlemsstater sandsynligvis vil få negative budgetbalancer efter udvidelsen. I år 2006 
forventes Tysklands andel af samtlige negative budgetbalancer at være faldet til ca. 40 
procent. 
2.3. Agenda 2000's indflydelse på de største budgetmæssige skævheder 
For at forstå Agenda 2000's betydning for budgetskævhederne må man se på virkningerne 
afsåvel udvidelsen som de foreslåede reformer af politikkerne. 
Velstanden i de lande, som optages i EU i forbindelse med den næste udvidelse, ligger 
noget under velstanden i de nuværende medlemslande, og der vil derfor skulle overføres 
store nettobeløb til dem. Det betyder, at de nuværende 15 medlemslande i 
budgetsammenhæng kommer til at opleve en tilsvarende nedgang, som i 
overensstemmelse med den fremgangsmåde, som Kommissionen skitserede i sin Agenda 
2000-meddelelse32, kan anslås til ca. 0,15% af deres BNI i 2006. Som Kommissionen 
3 ' Disse spørgsmål behandles mere indgående i bilag 3. 
32 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): Agenda 2000 - Et udvidet og styrket EU, KOM (97) 2000 
og Bulletin for den Europæiske Union, Supplement nr. 5/97. 
7-10-98 
27 
understregede i Agenda 2000, så kan denne udvikling ikke komme som en overraskelse og 
berettiger derfor ikke, at der stilles krav om kompensation. 
Reformen af den fælles landbrugspolitik ventes ikke at få væsentlig betydning for 
budgetbalancen for de fem lande, som undersøges i dette afsnit af rapporten. Det skal dog 
tages med et vist forbehold, for Kommissionens forslag fra marts 1998 indeholder en 
række bestemmelser, som kan få betydning for betalingerne i de enkelte medlemsstater. 
Den præcise indvirkning på medlemsstaternes budgetsituation er således afhængig af 
resultatet af de igangværende forhandlinger. 
Generelt kan det siges, at formålet med den foreslåede reform er at sænke det garanterede 
prisniveau; der vil blive kompenseret for den herved opståede indtægtsnedgang gennem en 
stigning i den direkte støtte. Virkningen for medlemsstaternes budgetsituation kan i det 
store og hele vise sig kun at have betydning i regnskabssammenhæng, hvilket 
understreger, hvor skrøbelig en beregning af budgetbalancen er. Nederlandene er det 
klareste eksempel herpå. EU intervenerer for øjeblikket i Nederlandene for at støtte prisen 
på produkter, som er omfattet af en fælles markedsordning baseret på eksportrestitutioner. 
Udgifterne, som afholdes i Nederlandene, kommer producenterne til gode, som dog meget 
vel kan være etableret i andre lande, f.eks. i nabolandene Belgien og Tyskland. Når 
udgifterne i forbindelse med den fælles landbrugspolitik ændres fra at være markedsstøtte 
til at være direkte støtte, vil producenterne i disse to lande modtage en del af den støtte, 
som de tidligere modtog som et resultat af markedsinterventionerne i Nederlandene, i form 
af direkte støtte. Ændringen vil således føre til, at Nederlandenes officielle budgetbalance 
tilsvarende vil blive forrringet, hvorimod situationen for Belgien og Tyskland vil blive 
forbedret, uden at der sker nogen fundamental ændring af de basale forhold. Disse forhold 
skal tages med i betragtning, når man undersøger, hvordan en reform af den fælles 
landbrugspolitik vil indvirke på de budgetmæssige skævheder for de enkelte 
medlemsstater, eftersom de delvis forklarer de forventede ændringer. 
Samlet ventes reformen i starten at føre til en stigning i den fælles landbrugspolitiks 
udgifter (indtil 2003/2004), hvorefter niveauet stabiliseres, efterhånden som reformen er 
fuldt gennemført. Det samlede udgiftsbeløb spiller også en vigtig rolle, eftersom der for de 
fleste landes vedkommende er stor forskel mellem deres andel af EU-udgifternes 
marginale finansiering (dvs. deres andel af EU's BNI) og deres andel af de fælles 
landbrugsudgifter, og reformen forventes ikke at ændre på dette forhold i væsentlig grad. 
Blandt de vigtigste områder, som berøres af reformen, er markafgrøder, oksekød og 
mælkeprodukter. Og hvis man ser på reformens forskellige parametre, og hvor meget 
disse områder betyder for landbrugssektoren i de fem lande, som undersøges i de 
foregående afsnit, vil det kunne forventes, at reformen af den fælles landbrugspolitik 
7-10-98 
28 
ikke vil lå nogen større betydning for de pågældende landes budgetmæssige skævheder, 
forudsat forhandlingerne fører til en vedtagelse af Kommissionens forslag. 
Når reformen af den fælles landbrugspolitik er slået fuldt igennem (dvs. henimod 
slutningen af den periode, der dækkes af de kommende finansielle overslag), forventes 
Tysklands, Sveriges og Det Forenede Kongeriges budgetbalance målt som en procentdel 
af deres BNI at være så godt som uændret i forhold til niveauet før reformen. Den 
anslåede stigning i den fælles landbrugspolitiks udgifter til disse lande forventes at blive 
opvejet af den stigning i deres bidrag til EU-budgettet, som ændringerne i de samlede 
udgifter til den fælles landbrugspolitik vil medføre. Nederlandenes budgetskævhed kan 
dog blive en smule forringet; det vil dog i det store og hele skyldes regnskabsmæssige 
forhold som nævnt i begyndelsen af afsnittet. For Østrigs vedkommende kan der ske en 
bedring af budgetskævheden, som dog først og fremmest vil skyldes den foreslåede 
overførsel af udviklingsforanstaltningerne til fordel for landdistrikter fra strukturområdet 
("punkt 2" i de finansielle overslag) til landbrugsområdet ("punkt 1"). 
Der er større usikkerhed om reformen af strukturudgifterne. Kommissionen har foreslået, 
at EU's samlede indsats på strukturområdet fastholdes som en fast procentdel af BNI, 
nemlig 0,46% af EU's BNI. Dette beløb skal imidlertid også dække strukturdelen af 
førtiltrædelsesstrategien og støtten til de nye medlemsstater. For de nuværende 15 
medlemsstater betyder den foreslåede reform et fald i de samlede bevillinger målt som en 
procentdel af BNI mellem 1999 og 2006. 
Det er stadig usikkert, hvordan reformen præcist vil indvirke på de enkelte 
budgetskævheder. Det afhænger af udvælgelsesbeslutningerne, som skal træffes på 
grundlag af de senest tilgængelige oplysninger, og af de igangværende forhandlinger. 
Hovedformålet med de forslag, som Kommissionen har fremlagt, er at samle midlerne 
omkring de områder og sektorer, hvor behovet er størst. Det skal bl.a. nås gennem en 
større geografisk koncentration og en rationalisering af interventionsmåderne. F.eks. 
foreslås det at reducere antallet af regioner, som modtager den højeste støtte, ved nøje at 
overholde udvælgelseskriteriet om, at det skal være regioner under mål nr. 1 (dvs. at BNP 
i købekraftspariteter pr. capita skal være lavere end 75 % af EU-gennemsnittet). Der 
tilstræbes også slørre geografisk koncentration af de såkaldte "mål nr. 2"-regioner. 
Blandt de yderligere elementer, som vil kunne påvirke fordelingen af 
strukturfondsmidlerne mellem medlemsstaterne, kan nævnes de kriterier, som skal 
anvendes til at bestemme støtteniveauet pr. capita i de støtteberetttigede regioner. Som 
eksempel kan nævnes afstanden mellem BNP i den pågældende region og EU-
gennemsnittet, medlemsstatens velstand og arbejdsløsheden. 
Hvor usikre disse elementer end måtte være, kan der dog anlægges nogle brede 
betragtninger, som kan bidrage til en bedre forståelse af tendensen i de budgetskævheder, 
som diskuteres i denne sammenhæng. Østrigs, Tysklands, Nederlandenes, Sveriges og 
Det Forenede Kongeriges bidrag til EU-budgettet er væsentlig større end deres andel af 
strukturbevillingerne, og de vil sandsynligvis derfor opleve en forbedring af deres 
budgetsituation som følge af det generelt lavere udgiftsniveau efter reformen, selvom det 
især vil give sig udslag i de regioner, hvor behovet er størst. Budgetsituationen for 
Tyskland forventes at blive noget bedre. En nøje overholdelse af 75%-grænsen for 
udvælgelsen af "mål nr. 1 "-regioner vil ikke få nogen betydning for Tyskland (ekskl. 
7-10-98 
29 
Østberlin). Herudover kan den samlede virkning af kriterierne for fastsættelsen af støtten 
pr. capita også vise sig at være en fordel for de nye delstater. 
Som et resultat af den samlede Agenda 2000-pakke forventes blandt de fem 
medlemsstater, som gennemgås i dette afsnit, kun Nederlandene i perioden 1999-2006 at 
opleve en nettoforringelse af sin nettobalance af samme størrelsesorden som den, der i 
afsnittets begyndelse nævnes som den gennemsnitlige forringelse som følge af udvidelsen 
(ca. 0,15% af BNI). Dette resultat er imidlertid stærkt præget af den tekniske effekt af 
skiftet fra landbrugspolitikkens markedsbaserede støtteforanstaltninger til den direkte 
støtte, hvorfor fordelene for den nederlandske økonomi ikke skulle blive tilsvarende 
forringet. Reformen af strukturfondene forventes på den anden side at medføre en mindre 
fordel for dette lands budgetbalance. 
Østrig, Tyskland og Sverige forventes ikke nær at opleve den forringelse af 
budgetbalancen, som er beregnet i forbindelse med udvidelsen. I Østrigs tilfælde forventes 
overførslen af udviklingsforanstaltningeme til fordel for landdistrikter fra strukturfondene 
til den fælles landbrugspolitik at medføre et mindre gunstigt resultat af 
strukturfondsreformen, som dog opvejes af et tilsvarende bedre resultat af reformen af den 
fælles landbrugspolitik. 
Det Forenede Kongeriges situation er meget forskellig, idet landets budgetsituation (målt 
som en procentdel af dets BNI) i store træk forventes at forblive stabil i perioden fra 1999 
til 2006. Reformerne af den fælles landbrugspolitik og af strukturfondene vil ikke få 
nogen negativ indvirkning på dette lands budgetbalance. Medmindre UK-korrektionen 
ændres, vil udvidelsens negative indvirkning på Det Forenede Kongeriges budgetsituation 
desuden blive reduceret gennem kompensationsmekanismen. 
2.4. Reformmuligheder 
Hvis der viser sig at være bred enighed om at se på problemet med budgetmæssige 
skævheder, er der en række muligheder, som kunne overvejes. Disse muligheder, som 
diskuteres nedenfor, følger alle en bestemt logik. For det første burde det, hvad 
finansieringen angår, overvejes at indføre en traditionel og gennemsigtig ordning. Dette 
ville betyde, at UK-rabatten gradvis skulle afskaffes. I erkendelse af, at det er udgifterne 
på EU-budgettet, der er den vigtigste årsag til budgetskævhederne, kunne man for det 
andet overveje, om EU-udgifterne skulle reformeres for ad denne vej at opnå en reduktion 
af skævhederne. For det tredje kunne der overvejes forskellige ad hoc-løsninger på 
budgettets indtægtsside med det formål at rette op på den manglende balance. I dette afsnit 
gennemgås de forskellige muligheder en for en. 
7-10-98 
30 
2.4.1 Tilbagevenden til en enklere ordning 
Det kunne overvejes gradvis at afskaffe eller reducere den korrektion, der for øjeblikket 
tildeles Det Forenede Kongerige. Det kunne retfærdiggøres med den begrundelse, at Det 
Forenede Kongeriges velstand, som allerede i dag ligger omkring EU-gennemsnittet, efter 
en udvidelse næsten helt sikkert ville ligge over EU-gennemsnittet, hvorved et af de 
oprindelige kriterier for tildelingen af rabatten ville være svækket. Herudover kunne det 
synes uberettiget at opretholde en særbehandling af en medlemsstat, når den negative 
budgetsituation er af samme størrelsesorden i i alt fem medlemsstater. Den ændring af 
mekanismens indhold, som nævnes i afsnit 2.1 er også et vægtigt argument (fra at 
korrigere for et specifikt strukturelt landbrugsproblem ændres den til ' at reducere 
omkostningerne i forbindelse med alle udgiftsbeslutninger). 
Herudover er det tænkeligt, at en række andre ændringer af de nuværende ordninger vil 
gøre det overflødigt at opretholde rabatten, eller den vil i hvert fald være mindre 
berettiget. Dette kunne f.eks. blive tilfældet, hvis det blev besluttet at korrigere 
udgifterne, således som det skitseres i følgende afsnit. Men en sådan afskaffelse af UK-
rabatten ville ikke i sig selv fjerne skævhederne mellem de bidragende medlemsstater. 
Tabel 7 
Udgifterne for Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige i forbindelse med UK-
korrektionen 
(% af BNI, 1995-1997 cash data, foreløbigt budgetforslag for 1999) 
1995 
1996 
1997 
1999 Tyskland 
0.02 
0.03 
0.03 
0.04 Nederlandene 
0.03 
0.05 
0.05 
0.07 Østrig 
0.03 
0.05 
0.05 
0.07 Sverige 
0.03 
0.05 
0.05 
0.07 
Det er desuden vigtigt at understrege, at der findes yderligere muligheder for at bidrage til 
udviklingen af en enklere finansieringsordning for EU. En mulighed ville være at erstatte 
momsindtægten med BNI-indtægten. Som nævnt tidligere ville ordningen helt klart blive 
mere retfærdig, eftersom de regressive elementer, der er forbundet med momsen, ville 
forsvinde. Tabel 3b i afsnit 1.2.2 viser, hvordan situationen for 1997 ville have set ud for 
de enkelte medlemsstater, hvis momsindtægten var blevet udskiftet med en teoretisk BNI-
indtægt. En anden mulighed ville være at udskifte alle andre egne indtægter (inkl. de 
traditionelle egne indtægter) med en BNI-baseret indtægt (resultatet heraf for de enkelte 
medlemsstater fremgår ligeledes af tabel 3b). 
Det er klart, at der skal foretages en afvejning mellem finansiel autonomi og forenkling, 
for hvis man udskifter afgiftsindtægterne med direkte bidrag fra medlemsstaterne bliver 
ordningen sandsynligvis mere forståelig og omkostningseffektiv, men det ville helt sikkert 
mindske mulighederne for yderligere finansiel autonomi, og i forbindelse med de 
traditionelle egne indtægter ville det være et klart skridt væk fra EU-principperne. 
7-10-98 
31 
2.4.2 Korrektion af udgiftssiden 
En korrektion af udgiftssiden (kræver ikke, at afgørelsen om egne indtægter ændres) ville 
være i overensstemmelse med Fontainebleau-konklusionerne og ville være en mulighed 
for at løse de grundlæggende problemer bag de budgetmæssige skævheder. De nuværende 
skævheder stammer især fra strukturfonds- og landbrugsudgifterne. Det forekommer ikke 
logisk at korrigere for de skævheder, der skyldes strukturinterventionerne, da de har et 
klart omfordelingsformål. Det er derimod muligt at ændre på landbrugsudgifterne. På 
grund af integrationen af den fælles landbrugspolitik er det ikke muligt at foretage en 
udgiftsændring pr. medlemsstat, men det er derimod muligt at reducere det samlede 
udgiftsbeløb, som bevilges via EU-budgettet. 
Tabel 8 
Resultatet af en delvis refusion (75%)1 af den direkte landbrugsstøtte 
(år 2008, i mio. EUR og i % af BNI, løbende priser) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
0 
P 
SF 
S 
UK 
Nye 6 
lait Ændring i budgetbalancen 
(før UK-korrektionen) 
mio. EUR 
110.7 
-100.6 
678.2 
-451.7 
- 528.2 
-648.5 
-195.8 
134.5 
11.6 
168.8 
43.8 
-23.9 
22.8 
62.3 
429.6 
286.4 
0.0 % af BNI 
0.03 
-0.05 
0.03 
-0.30 
-0.07 
-0.04 
-0.23 
0.01 
0.05 
0.03 
0.02 
-0.02 
0.01 
0.02 
0.03 
0.07 
0.00 Ændring i budgetbalancen 
(efter UK-korrektionen) 
mio. EUR 
121.9 
-93.2 
733.5 
-446.3 
-503.4 
-585.2 
-192.8 
186.6 
12.4 
185.7 
53.2 
-19.2 
28.1 
72.6 
146.1 
300.0 
0.0 % af BNI 
0.04 
-0.04 
0.03 
-0.29 
-0.07 
-0.03 
-0.22 
0.01 
0.05 
0.04 
0.02 
-0.01 
0.02 
0.02 
0.01 
0.08 
0.00 
1) En 75%-refusion af den direkte landbrugsstøtte svarer til en reduktion af EU-budgettets landbrugsudgifter på 
ca. 9 145 mio. EUR eller 17% af de samlede betalinger til den fælles landbrugspolitik i 2006. 
Medens medlemsstaterne fortsat vil fa udgifterne til markedsstøtte fuldt ud godtgjort, kan 
det bl.a. tænkes, at den del af udgifterne, som går direkte til individuelle støttemodtagere 
kun vil blive delvist refunderet. Et sådant tiltag ville fa stor virkning, 
7-10-98 
32 
eftersom formålet med den foreslåede reform af den fælles landbrugspolitik er at reducere 
vægten af markedsstøtteforanstaltningerne, hvorimod vægten af den direkte støtte ville 
stige tilsvarende (fra 65% i år 2000 til 75% i år 2006). Hovedtanken er, at man skal 
udnytte det forhold, at alle medlemsstater med store budgetmæssige skævheder tegner sig 
for langt større andele i forbindelse med EU-budgettets finansiering end i forbindelse med 
EU's landbrugsudgifter, og at en reduktion af de samlede udgiftsbeløb ville forbedre deres 
budgetbalance. Endelig er den oprindelige idé, at markedsstøtteudgifterne i forbindelse 
med den fælles landbrugspolitik skulle finansieres 100% (dvs. at markedsstøtten kommer 
landmænd i hele EU til gode og ikke kun i de medlemsstater, hvor udgiften opstår) ikke 
længere gyldig for indkomststøtten. 
Hvis denne mulighed udnyttes, ville det ikke blot være i overensstemmelse med, men det 
ville også føre til en udbredelse af de principper, der for øjeblikket ligger til grund for de 
fleste EU-udgifter, bl.a. strukturfondsudgifterne. Og det bør ikke ses som en afvikling af 
den fælles landbrugspolitik eller et skridt i retning af en renationalisering. Der ville ingen 
ændringer ske i hverken integrationsniveauet, det niveau, hvor beslutningerne skal træffes, 
eller omfanget af de finansielle ressourcer, der afsættes til at nå landbrugspolitikkens 
målsætninger. Landmændene ville modtage den samme støtte som nu, eftersom 
medlemsstaternes landbrugsudgifter er pligtige under henvisning til deres fastsættelse i de 
gældende lovbestemmelser. Omfanget af den direkte støtte og vilkårene for dens 
udbetaling ville fortsat indgå som en integreret del af den fælles landbrugspolitik og 
udelukkende være et resultat af EU's beslutninger. De samlede tilgængelige bevillinger 
ville være uforandrede, dog med den forskel at de ville blive delt mellem EU-budgettet og 
statskasserne. 
Eftersom en mindre del af de finansielle ressourcer i så fald skulle bevilges over EU-
budgettet, burde der samtidig ske en reduktion af landbrugsretningslinjen, hvis dette 
redskab fortsat skal være effektivt. Tilsvarende burde der også ske en reduktion af loftet 
for egne indtægter. Dette kunne f.eks. ske i forbindelse med førstkommende ændring af 
afgørelsen om egne indtægter33, og indtil da burde man under en eller anden form forpligte 
sig til ikke at bruge hele loftet. 
Tabel 8 viser resultatet af en delvis 75%-refusion af den direkte landbrugsstøtte. Den 
samlede reduktion af EU-udgifterne i 2006 beløber sig i dette eksempel til 9 145 mio. 
euro. I bilag 5 gives en række yderligere oplysninger om denne simulation. Tabellen viser 
også, hvilke negative følger iværksættelsen af en sådan foranstaltning vil have for 
budgetbalancen i visse medlemsstater. 
33 I forbindelse med den første ændring af afgørelsen om egne indtægter skal der ikke længere henvises til BNI 
baseret på den anden udgave af Det Europæiske Nationalregnskabssystem, men det nye ENS 95. Hvis EU's BNI-
niveau i henhold til det nye regnskabssystem viser sig at være forskelligt, vil der skulle foretages en tilsvarende 
tilpasning af loftet for at sikre stabiliteten i de finansielle midler, der stilles til rådighed for EU-budgettet. 
7-10-98 
33 
2.4.3 En generel udvidelse af korrektionsmekanismen 
Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige har anmodet om at få andel i den nuværende 
korrektionsmekanisme til fordel for Det Forenede Kongerige gennem en omlægning af 
mekanismen til en udjævningsordning. Det er imidlertid ikke muligt blot at omlægge 
mekanismen. Og hvis den nuværende mekanisme blev anvendt på alle lande med en 
negativ budgetbalance eller blot blev udvidet til at omfatte de fire lande, som har anmodet 
om det, ville det resultere i tre til fire gange så store udgifter (jf. tabel 9 og Den 
Europæiske Revisionsrets rapport fra 199834). Denne byrde skulle i henhold til de 
foretagne beregninger bæres af en gruppe lande, som repræsenterer under en femtedel af 
Den Europæiske Unions BNI. 
De fire lande, som har anmodet om en ændring, er klar over disse problemer og har derfor 
foreslået en ændring af mekanismen. De understreger helt korrekt, at der i den nuværende 
mekanisme er en række implicitte parametre, som kan ændres. De peger bl.a. på, at 
medens den nuværende mekanisme korrigerer for 66% af Det Forenede Kongeriges 
samlede negative balance, så kunne man forestille sig, at medlemsstaterne blev anmodet 
om at acceptere en negativ balance op til en vis procentdel af BNI, f.eks. 0,3 eller 0,4% af 
BNI, og at de kun fik kompensation for den del, der oversteg denne grænse. Endelig 
kunne procentssatsen på 66% også ændres. En mulighed ville også være at ændre på 
sammensætningen af bidragene til EU-budgettet (f.eks. kunne traditionelle egne indtægter 
udelukkes eller vægtes på en ny måde i henhold til forskellige parametre), og man kunne 
også ændre udgifternes sammensætning (f.eks. kunne man udelukke administrative 
udgifter, udgifter i de nye medlemsstater, strukturfondsudgifter osv.). 
Tabel 9 
Forskellige modeller for UK-korrektionsmekanismens anvendelse i 
19961 og de samlede omfordelingsresultater 
(mio. ECU). 
.... .. . n . Mekanisme anvendt på alle 
^^l^!l^l^ ,ande med en ne9ativ Mekanisme anvendt på 5 lande 
Forenede Kongenge budgetbalance (UK D NL A S) 
(nuværende situation) (UK, D, NL, A, S, F, I) i • • • • J 
2 856 12 384 11138 
Ud fra den antagelse at modtagerne ikke skal deltage i finansieringen, vil byrden skulle fordeles over et 
antal lande, som tilsammen repræsenterer følgende andele i % af EU's BNI. 
86.5% 17.0% 48.9% 
1) Simulationen er foretaget på grundlag af tallene for 1996 for at gøre det muligt at sammenligne 
resultaterne med Revisionsrettens rapport fra 1998 (nævnt ovenfor, jf. fodnote 38). 
34 Den Europæiske Revisionsret (1998): Særberetning nr. 6/98 om ordningen for egne indtægter baseret på moms og 
BNI, EFT C 241 af 31. juli 1998. 
7-10-98 
34 
Tabel 10 
Ændringer i budgetbalancerne ved anvendelse af en 
kompensationsmekanisme baseret på forskellige parametre 
(mio. EUR: data baseret på beregninger for 199&) 
Samlet 
nettorabat Tyskland Nederlan­
dene Østrig Sverige UK 
Nuværende mekanisme 
(Grænse på 0,0% af BNI; refusionssats på 66%) 
4 952 -1008 -311 -173 -189 + 4 952 
Ubegrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen 
(Grænse på 0.0% af BNI; refusionssats på 66%) 
7 601 + 4110 + 112 + 68 + 185 + 3 126 
Forskel i forhold til nuværende situation 
2 649 + 5118 + 423 + 241 + 374 -1826 
Begrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen 
(Grænse på 0,3% af BNI; refusionssats på 66%) 
3 538 + 1 669 -123 -54 + 50 + 1 819 
Forskel i forhold til nuværende situation 
-1414 + 2677 + 188 + 119 + 239 -3 133 
1) Resultaterne er angivet for 1999, da ingen af de øvrige år ville være repræsentative. 1996 ville Ikke kunne 
bruges for Sverige og Østrig, og 1997 og 1998 er ikke repræsentative for Det Forenede Kongerige, da der var 
usædvanligt store udsving I rabatten i disse år, jf. figur 7; tallene i første kolonne i forbindelse med de 
forskellige udvidelser af korrektionsmekanismen er lig med de samlede forbedringer (finansieres ved hjælp af 
tilsvarende forringelser) af budgetbalancerne i kolonne (6) i tabel 1og 3 i bilag 6. 
En anden vigtig mulighed kunne være at ændre finansieringen af rabatten. Ifølge den 
nuværende ordning er Det Forenede Kongerige ikke med til at finansiere sin egen rabat. 
Ved en udvidelse af ordningen kunne man argumentere for, at de begunstigede 
medlemsstater ikke skulle deltage i finansieringen. Denne løsning ville imidlertid være 
forbundet med store omkostninger, eftersom flere medlemsstater ville være omfattet af 
ordningen, og samtidig ville den være fuld af risici. Der kunne f.eks. blive tale om en 
"tærskeleffekt", hvorved lande med en negativ balance lige over tærsklen ville modtage en 
minimal rabat, men samtidig være fritaget fra at deltage i finansieringsbyrden, hvorimod 
de skulle deltage i finansieringen af alle de øvrige rabatter med et stort beløb, hvis deres 
balance havde været lige under tærsklen. Det må derfor være logisk, at en medlemsstat 
7-10-98 
35 
ikke skal være med til at finansiere sin egen rabat, men at den skal deltage i finansieringen 
af rabatten til de øvrige lande35 (som antaget i simulationerne i tabel 10). 
En ændring af disse parametre gør ordningen langt mere fleksibel, selvom det er 
ensbetydende med en væsentlig dårligere gennemsigtighed og mere indviklede 
beregninger. Fleksibiliteten fører imidlertid til mekanismer, hvor ikke blot de samlede 
udgifter er forskellige, men også virkningen for de enkelte medlemsstater. 
I bilag 6 gennemgås en række simulationer, og i tabel 10 gengives en række 
nøglcrcsultater. Simulationerne viser, at enhver ordning, som er baseret på de samme 
parametre for alle medlemsstater, vil føre til en væsentlig reduktion af Det Forenede 
Kongeriges nuværende rabat, hvis man samtidig går ud fra, at de samlede udgifter skal 
holdes inden for fornuftige grænser. 
35 Jf. bilag 6, hvor der redegøres for denne model, herunder bl.a. muligheden for at se bort fra "andenrundevirkningen", 
dvs. tilfælde hvor et land befinder sig lige under tærsklen ved procedurens start, men overskrider tærsklen, når 
udgifterne til finansiering af de øvrige rabatter regnes med. 
7-10-98 
36 
3. KONKLUSIONER 
Ifølge de forslag, som Kommissionen har fremsat i forbindelse med Agenda 2000, er det 
muligt at klare udfordringerne i forbindelse med udvidelsen og reformen af de store EU-
politikker inden for loftet for egne indtægter, som er fastsat i den nuværende afgørelse om 
egne indtægter for en ubegrænset periode. Det er dog vigtigt, at EU-budgettet også følger 
samme stramme budgetpolitik, som medlemsstaterne har ført i forbindelse med ØMU'en. 
Manglerne i ordningen, som diskuteres i første del af rapporten, berettiger ikke i sig selv 
til, at der her og nu foretages en ændring af afgørelsen om egne indtægter. I forbindelse 
med en eventuel kommende ændring - ud fra et ønske om en omfattende reform af 
afgørelsen om egne indtægter - vil der kunne rettes op på disse mangler gennem en 
forenkling af bidragsordningen eller gennem indførelse af nye egne indtægtskilder. 
Forslaget om at indføre et element af progression ville også kunne diskuteres i denne 
sammenhæng. 
De mest utilfredsstillende aspekter ved de nuværende ordninger er for øjeblikket forbundet 
med Tysklands, Nederlandenes, Østrigs og Sveriges budgetskævheder. Det er ikke på 
nuværende tidspunkt muligt at sige med sikkerhed, hvordan disse skævheder vil udvikle 
sig inden for de nærmeste år, da en række vigtige politiske parametre endnu ikke er slået 
helt igennem. Det kan dog fastslås, at skævhederne for disse store nettobidragydere 
udtrykt som en procentdel af BNI vil blive en smule forringet (mere for Nederlandene end 
for de øvrige), men sandsynligvis mindre end gennemsnitsforringelsen i forbindelse med 
udvidelsen. Dette resultat er baseret på den foreslåede udgiftstilbageholdenhed i de 
nuværende medlemsstater inden for den periode, der omfattes af de kommende finansielle 
overslag og nogle helt konkrete bestemmelser i de foreslåede reformer. 
Det er en vanskelig opgave at udarbejde korrektionsmekanismer med det formål at rette op 
på budgetskævheder, for en forbedring af budgetsituationen for visse medlemsstater i 
forhold til et givet budgel fører uvilkårligt til en tilsvarende forringelse af 
budgetsituationen for andre medlemsstater. 
Hvis der opnås enighed om, at det er nødvendigt at se på de budgetmæssige skævheder, 
skal det besluttes, hvordan ændringerne skal gennemføres, og der skal fastlægges en 
tidsplan. 
I rapporten foreslås følgende tre muligheder, som er indbyrdes kompatible: 
• finansieringssiden: forenkling af finansieringsstrukturen gennem indførelse af en 
ordning, som i højere grad eller endog fuldstændig er baseret på BNI-bidrag; 
samtidig med en sådan forenkling skulle den nuværende korrektionsmekanisme 
gradvis afskaffes; 
• udgiftssiden: indførelse af en ordning med delvis refusion af udgifterne i forbindelse 
med den fælles landbrugspolitik baseret på direkte indkomststøtte; 
• balancerne: indførelse af en generel korrektionsmekanisme til fordel for alle 
medlemsstater med store budgetmæssige skævheder. 
7-10-98 
37 
Ingen af de løsningsmodeller, der diskuteres i rapporten, er ideelle. De er alle forbundet 
med både tekniske og begrebsmæssige svagheder. Den omfordeling af 
finansieringsbyrden, som flere af mulighederne medfører, indeholder dog nogle regressive 
elementer, der eventuelt kræver en justering i form af en samlet løsning. 
Tidsplanlægningen for eventuelle ændringer vil i høj grad afhænge af, om det er 
nødvendigt at ændre afgørelsen om egne indtægter. En ændring vil medføre langvarige 
ratifikationer og sandsynligvis blive tilrettelagt på en sådan måde, at den nye 
finansieringsordning kan træde i kraft, når den første gruppe af nye medlemsstater 
tiltræder EU. Udvidelsen er forbundet med så væsentlige ændringer, at den berettiger til 
denne form for strukturændringer. 
Kommissionen har på grund af sine omfattende metode- og begrebsmæssige forbehold 
over for budgetskævhederne begrænset sig til i rapporten kun at behandle mulighederne 
for en korrektion. Hvis der i Det Europæiske Råd viser sig at være bred enighed om, 
hvordan problemet skal løses, fremsætter Kommissionen passende detaljerede forslag. 
7-10-98 
BILAG 1 
Udviklingen inden for EU's finansieringsordning 
I perioden fra 1958 til 1970 blev Fællesskabets budget udelukkende finansieret gennem 
bidrag fra medlemsstaterne. På Det Europæiske Råds møde i Luxembourg den 21 .-22. april 
1970 indførtes for første gang en ordning med egne indtægter til Fællesskabets 
almindelige budget, som skulle være gældende fra 1971. Et af formålene var gradvis at 
øge Fællesskabets finansielle uafhængighed af overførsler fra medlemsstaterne. De 
såkaldte "egne indtægter", der blev indført, skulle udgøres af told og landbrugsafgifter 
(som senere blev betegnet som de traditionelle egne indtægter - TEI) og af en indtægt 
baseret på et harmoniseret momsgrundlag. Medens de traditionelle egne indtægter rent 
faktisk blev egne indtægter i løbet af perioden 1971-1975, var der en række 
vanskeligheder i forbindelse med at etablere en fælles momsordning i medlemsstaterne og 
med at fastlægge grundlaget for momsberegningen, og dette forsinkede indførelsen af en 
egen indtægt baseret på momsgrundlaget indtil 1979. 
I perioden fra 1975 til 1987 blev provenuet fra de egne indtægter udhulet på grund af et 
faldende provenu fra TEI, medens provenuet fra momsindtægten blev uheldigt påvirket af 
den generelt ringe økonomiske vækst i denne periode. Samtidig førte udvidelsen af de 
eksisterende politikker og iværksættelsen af nye politikker, den manglende evne til at 
begrænse udgifterne til den fælles landbrugspolitik og de stigende udgifter i forbindelse 
med de to udvidelser2 til en udtalt mangel på ressourcer. De stadige klager fra Det 
Forenede Kongerige over dets finansielle bidrag blev også en del af de problemer med 
budgettet, som var fremherskende i denne periode. 
En midlertidig løsning på budgelproblemerne blev sikret på Det Europæiske Råds møde i 
Fontainebleau den 25.-26. juni 1984. Her blev den maksimale indkaldelsessats for 
momsindtægten sat til 1,4%, ligesom der blev fastsat en korrektionsmekanisme for 
budgetmæssig ubalance, som senere kun er blevet anvendt for Det Forenede Kongeriges 
vedkommende3. 
De ændringer af finansieringsordningen, som blev indført af Det Europæiske Råd i 
Fontainebleau, viste sig næsten omgående at være utilstrækkelige. De kunne kun skabe 
utilstrækkelige indtægter på grund af det fortsatte fald i provenuet fra TEI og den 
langsomme vækst i provenuet fra momsindtægten. Desuden begyndte der at være nogen 
utilfredshed med den momsbaserede indtægt, idet denne forbrugsbaserede indtægt mentes 
1 For en detaljeret gennemgang af baggrunden for og en vurdering af EU's finansielle ordninger indtil de første år af 
Edinburgh-aftalen, se Kommissionen for De Europæiske Fællesskabet (1995): Den Europæiske Unions Finansielle 
system, Luxembourg; se endvidere diskussionen i De Europæiske Fællesskaber (1997): "Budgetbidrag, EU's 
udgifter, budgetbalance og medlemsstaternes forholdsmæssige velstand", et dokument udarbejdet af GD XIX og 
fremsendt til ØKOFIN-Rådet af Kommissionens formand Jacques Santer med henblik på mødet den 13. oktober. 
2 Grækenland tiltrådte Fællesskabet i 1981 efterfulgt af Spanien og Portugal i 1986. 
3 Se Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau, Formandskabets konklusioner, Bulletin for De Europæiske 
Fællesskaber 6-1984. 
7-10-1998 
BILAG 1 
at indeholde et betydeligt degressivt element. Problemet med utilstrækkelige indtægter og 
ubalance blev kombineret med stigende og fuldstændig uventede udgiftsforpligtelser. 
Disse udgifter var forårsaget af vanskeligheder med at kontrollere udgifterne til den fælles 
landbrugspolitik, specielt efter Portugals og Spaniens tiltrædelse, faldet i dollarkursen i 
foråret 1985 og nedgangen i de internationale varepriser, dvs. faktorer som i betydelig 
grad øgede behovet for eksportrestitutioner. 
En række grundlæggende reformer, som blev bestemmende for det nuværende system for 
egne indtægter, blev vedtaget i juni 19884. Blandt de vigtigste reformer, som blev vedtaget 
på Det Europæiske Råds møde i Bruxelles, var indførelsen af en ny egen indtægt baseret 
på medlemsstaternes BNI (med det formål at sætte bidragene i et bedre forhold til 
betalingsevnen) og et loft for de samlede egne indtægter, der kan indkaldes til finansiering 
af Fællesskabets udgifter. Dette loft blev fastsat til 1,15% i 1988 med en gradvis årlig 
stigning, som skulle bringe det op på 1,20% i 1992. Rådet begrænsede også 
momsindtægtens betydning ved at indføre en udjævning af dens grundlag til 55% af BNI, 
en foranstaltning, som skulle begrænse virkningerne af indtægtskildens degressive 
karakler. 
Konsolideringen af 1988-reformerne og i sidste instans af Fællesskabets finanser fandt 
sted i en sammenhæng, hvor Fællesskabets ambitioner, som de blev udtrykt i Traktaten 
om Den Europæiske Union, var vokset betydeligt. Edinburgh-aftalen fra december 1992, 
hvormed man godkendte de finansielle overslag for 1993-1999, hævede det samlede loft 
for de egne indtægter fra 1,20% til 1,27%. Desuden indførte aftalen foranstaltninger til 
yderligere at reducere momsindtægtens andel af budgettets finansiering. 
Imidlertid kunne den ordning for egne indtægter, der blev vedtaget i Edinburgh, først 
træde i kraft den 1. januar 1995. I mellemtiden var der betydelige vanskeligheder i 
forbindelse med den økonomiske tilbagegang i begyndelsen af 90'erne, hvor de 
oprindelige budgetoverslag viste sig at være for optimistiske. De på hinanden følgende 
revisioner i nedadgående retning af den økonomiske vækst igennem årene 1992-1994 
medførte en tilsvarende revision af budgetindtægterne. På trods af det uheldige klima var 
det ikke desto mindre muligt al overholde de begrænsninger, der var indført gennem loftet 
for de egne indtægter, samtidig med at den finansielle disciplin blev overholdt. 
I de følgende år har de budgetmæssige ordninger som helhed vist sig at være vellykkede. 
Desuden har der fra 1997 hvert år været truffet en række forsigtige budgetbeslutninger, 
som har ført til udgiftsniveauer, der er betydeligt lavere end dem, der er forudset i de 
finansielle overslag. Som et resultat heraf er EU i stand til at imødegå udfordringerne i 
forbindelse med udvidelsen med Cypern og landene i Central- og Østeuropa og med 
reformen af de vigtigste politikker, med betydelige margener under loftet for de egne 
indtægter. 
Se Rådets afgøreiso 88/370/EØF, Euratom af 24. juni 1988 om ordningen tor Fællesskabernes egne indtægter, Do 
Europæisko Fællosskabors Tidondo. nr. L 185 af 15. juli 1988. 
7-10-1998 
BILAG 2 
Oversigt over eventuelle nye egne indtægter for Den 
Europæiske Union 
1. INDLEDNING 
EU's finansielle autonomi er et emne, der har fået en central placering i debatten om nye 
egne indtægter. Ifølge Luxembourg-aftalen af 21. - 22. april 1970 var det meningen, at 
medlemsstaternes bidrag skulle erstattes af egne indtægter, der skulle finansiere hele 
budgettet. Det har imidlertid vist sig svært at nå frem til en sådan finansiel autonomi. Den 
overvejende del af EU-budgettet finansieres for øjeblikket direkte af medlemsstaterne i 
form af moms- og BNI-bidrag fra deres respektive statskasser. For at råde bod på denne 
situation er der af og til blevet fremsat forslag om forskellige kategorier af nye egne 
indtægter1. Formålet med dette bilag er at give en kritisk gennemgang af de vigtigste af 
disse forslag. 
Bilaget indeholder tre afsnit foruden indledningen. I afsnit 2 præsenteres de kriterier, der 
anvendes ved vurderingen af de foreslåede egne indtægter. I afsnit 3 gives en detaljeret 
gennemgang af otte konkrete forslag. Afsnit 4 er konklusionen. 
2. KRITERIER FOR EGNE INDTÆGTER 
Ifølge teorien om fiskal føderalisme er placeringen af den skattemæssige kompetence på 
forskellige administrative niveauer baseret på to vigtige økonomiske betragtninger samt 
en række sekundære kriterier. Førstnævnte hovedkriterier er: 
y om der forekommer eksternaliteter, altså virkninger, der overskrider de nationale 
grænser 
y regional vilkårlighed i beskatningsgrundlag/skatteprovenu2. 
• Hvis den pågældende skal har eksterne virkninger, der rækker ud over det 
lokalområde, hvor den opkræves, bør den lægges op på et højere administrativt 
niveau. Her må følgende to generelle tilfælde tages i betragtning. For det første 
beskatning, der påvirker priserne på varer og produktionsfaktorer, der handles 
internationalt på markeder med ufuldstændig konkurrence. Dette kan føre til 
konkurrenceforvridning mellem nationale skattesystemer, hvilket er en vigtig faktor 
set på baggrund af den harmonisering af den indirekte beskatning, der er ved at blive 
Med hensyn til det generelle princip om indførelse af egne indtægter: se f.eks. Europa-Parlamentet (1990). I 
betænkningen understreges det i del A, afsnit 10, at EU-budgettet skal finansieres ved hjælp af Fællesskabets egne 
indtægter. Nogle af disse emner er også blevet behandlet i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1992). 
Forsøget på at finde frem til nye egne indtægter går tilbage til 1970'erne, se f.eks. MacDougall (1977) rapporten, 
bind II, kapitel 16, s. 479-504. 
Med hensyn til en diskussion af disse kriteriers anvendelse i forbindelse med EU, se Kommissionen for De 
Europæiske Fællesskaber (1993a), kap. 7, Begg rn.fl. (1997) og Keen (1995), afdeling 2, s. 9-39. Se også Bureau 
og Champsaur (1992), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1992c), afdeling IV.3, Europa-Parlamentet 
(1994), s. 3, og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a), tabel 30, s. 84 , hvor der findes en (noget 
forældet) oversigt over fordelingen af skattebeføjelser i udvalgte føderale stater i 1988. 
7-10-1998 
BILAG 2 
gennemført i EU. Og, for det andet, beskatning af mobile beskatningsgrundlag. En 
parallel udgave af kriteriet går ud på, at hvis fordelene ved en bestemt ydelse 
overskrider de nationale grænser, så bør finansieringen af den pågældende ydelse 
lægges op på et højere administrativt niveau. Når der optræder eksterne virkninger, er 
det klart, at nærhedsprincippet, selv om det er vigtigt, bliver af sekundær betydning, 
da kravet om økonomisk effektivitet tilsiger, at skatten skal lægges, ikke på nationalt 
men på supranational niveau3. 
• Regional vilkårlighed betyder, at det er umuligt at foretage en rimelig afgrænsning af 
beskatningsgrundlaget eller, i tilfælde, hvor skatten opkræves lokalt, at provenuet er 
vilkårligt fordelt. Et klart eksempel på sidstnævnte er den fælles udenrigstold. Her er 
det, især som følge af det indre marked, vanskeligt nøjagtigt at angive det nationale 
grundlag, der i sidste ende belastes af tolden. Hvis tolden f.eks. opkræves i Genova, 
tilkommer toldprovenuet kun delvis Italiens borgere, da de importerede varer, når de 
først er kommet ind i EU, formodentlig spredes til forbrugere over hele EU. Provenuet 
af told og landbrugsafgifter tilkommer for øjeblikket EU (idet medlemsstaterne blot 
står for selve opkrævningsarbejdet), fordi disse afgifter opfylder kriteriet om regional 
vilkårlighed4. 
Der må også ses på en række sekundære kriterier for henføring af beskatningsinstrumenter 
til supranationalt niveau. For det første er det, for at sikre horisontal retfærdighed5 
mellem bidragene fra de forskellige medlemsstater, vigtigt at få defineret, 
Ses der bort fra ekstemaliteter eller indtægtsvilkårlighed, er nærhedsprincippet her et vigtigt spørgsmål, se f.eks. 
den betydning, der tillægges begrebet i forslaget til beslutning i Europa-Parlamentet (1994). Der kan argumenteres 
for, at fuldstændig overholdelse af nærhedsprincippet kunne ske ved, at medlemsstaterne skulle bidrage til EU-
budgettet med et bestemt beløb, mens de selv kunne bestemme, hvilke finansieringskilder og 
finansieringsinstrumenter der skulle anvendes for at overholde deres finansieringsforpligtelse i forhold til EU. Bureau 
og Champsaur (1992), s. 89, understreger imidlertid, at budgetmæssig intervention på EU-plan kunne skulle være 
tilladt, hvis der foreligger grænseoverskridende ekstemaliteter eller kan opnås skalafordele, og hvor det samme ikke 
kan opnås blot ved et samarbejde mellem de berørte nationale regeringer. 
Trods dette udsagn foreligger der kun meget få konkrete beviser for omfanget af den regionale vilkårlighed for så 
vidt angår traditionelle indtægter. Der skal dog nævnes et eksempel: ifølge nye skøn er situationen den, at 27% af 
de importafgifter, der opkræves i Nederlandene, og 31% af de importafgifter, der opkræves i Antwerpen, har at gøre 
med endeligt forbrug af varer i andre medlemsstater. Hensyntagen hertil ændrer i betydelig grad de ikke-justerede 
tal for Belgiens og Nederlandenes andel i de traditionelle egne indtægter. Mens importafgifterne brutto udgør 
henholdsvis 7,4% og 12,2% af de to landes samlede bidrag til de traditionelle egne indtægter i 1997, medfører 
indregning af denne "gateway"-effekt, at Belgiens andel reduceres til 5,1% og Nederlandenes til 8,9%. Nærmere 
enkeltheder om disse skøn findes i Verbeke m.fl. (1998a) og Verbeke m.fl. (1998b). 
Begrebet "horisontal retfærdighed" betyder, at enkeltpersoner (eller stater), hvis forhold er identiske, også 
behandles identisk i skattemæssig henseende. Vertikal retfærdighed derimod betyder, at enkeltpersoner (eller 
stator), hvis forhold er forskellige, behandles tilsvarende forskelligt i skattemæssig henseende. Det er klart, at 
anvondolsen af disse principper ikke uden vidore kan overføres fra individuelle skatteydere i et land til regioner 
inden for en føderation eller til medlemsstaterne i forhold til EU's budget. 
7-10-1998 
BILAG 2 
hvad der skal forslås ved ligebehandling i skattemæssig henseende (behovet for vertikal 
retfærdighed, eller solidaritet for at anvende el udtryk, der ofte bruges i EU-sammcnhæng, 
tilgodeses gennem EU's udgiftspolitikker). Her danner forholdet mellem bruttobidragene 
og BNI grundlaget for en vurdering af den horisontale retfærdighed6. 
Et andet kriterium drejer sig om synligheden for EU-borgerne. Da EU's finanser er så 
indviklede, er der storl set ingen almindelige mennesker, der kan forstå del nuværende 
system, endsige føre kontrol med det. F.eks. er BNI-bidragene usynlige for borgerne, men 
heller ikke sammenhængen mellem den moms, der belalcs og indsamles af 
medlemsstaterne, og disses bidrag til EU's momsindtægt er Icl at forstå7. Hertil kommer, at 
medlemsstaterne ganske vist udfører en sådan kontrollerende funktion, men at mangelen 
på dircklc forbindelse mellem borgeren og budgettet er endnu et udtryk for "demokrati­
underskuddet"8. Indførelse af nye egne indtægter bør derfor samtidig indebære øget 
gennemsigtighed gennem bedre information om EU's finansielle forhold9. 
Et tredje kriterium vedrører forbindelsen til fælles politikker og kræver, at nye egne 
indtægter bør være i overensstemmelse med målene for andre EU-politikker. At finansiere 
EU-budgettet gennem skatter, der samtidig fremmer målene for f.eks. transport- eller 
miljøpolitikken, vil være i overensstemmelse med dette kriterium. 
For al undgå forvridninger og gøre skatten mere acceptabel bør den opkræves på et 
harmoniseret grundlag, lin tilstrækkelig harmonisering af grundlaget lindes kun i 
forbindelse med la af de nuværende skatter. Moms og punktafgifter kommer nærmest den 
krævede standard. 
En række yderligere kriterier vedrørende tilstrækkelighed, effektivitet og 
omkostningseffektivitet drejer sig om administrative aspekter ved nye egne indtægter. 
Provenuet fra nye egne indlægter bør være tilstrækkeligt til at finansiere en meget stor del 
af om ikke hele behovet for budgetindtægter. Provenuet bør også være stabilt og 
9 Dottc blev droftet i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997a). Bemærk dog, at der lejlighedsvis er 
fromsat forslag om en mere progressiv indtægtskilde, se f.eks. Padoa-Schioppa (1987), s. 136. De senere år har 
Spanien også presset på for at få indført en mere progressiv indtægtskilde. 
Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers Revisionsret (1998), hvor der fremsættes kritik af dette punkt 
"Demokratisk underskud" antyder som regel, at Parlamentet ikke har fuld indsigt i en sag, eller at der ikke over for 
Parlamentet gøres fuldt ud rede for en sag. Nu anvendes udtrykket også om det forhold, at borgerne ikke fuldt ud 
kan overvåge og kontrollere budgettet. 
I Europa-Parlamentets betænkning (1990) understreges det, at udviklingen af et virkeligt system af egne indtægter 
til erstatning af medlemsstaternes bidrag kunne tage form af en direkte forbindelse mellem Fællesskabet og 
skatteyderne. Se Europa-Parlamentet (1990), del A, afsnit 15. 
7-10-1998 
BILAG 2 
forudsigeligt, så der ikke forekommer hverken uforudsete svingninger eller en 
nedadgående tendens. 
Opkrævningen af indtægten bør foregå effektivt forstået på den måde, at den skal foregå 
på det administrative niveau, hvor provenutab og skatteunddragelse er mindst mulig. 
Skatten bør også være forenelig med en forbedring af den økonomiske effektivitet, idet 
den ikke bør diskriminere aktiviteter, der søges fremmet gennem medlemsstaternes eller 
EU's politikker. 
Omkostningseffektivitet drejer sig i denne forbindelse om, at skatteadministrationen bør 
tilrettelægges på en sådan måde, at forholdet mellem provenu og omkostninger bliver 
størst muligt. At lægge en EU-skat op på et højere administrativt niveau kunne medvirke 
til at formindske dobbeltarbejde i skatteadministrationen samt give mulighed for 
stordriftsfordele i opkrævningsarbejdet. Men samtidig må det siges, at forskelle 
medlemsstaterne imellem i henseende til lovgivning, institutioner og sprog ikke 
nødvendigvis taler for at lægge EU-skatten op på et højere administrativt niveau. Det kan 
tværtimod være billigere at lade skattemyndigheden på et lavere niveau forestå 
opkrævningen, og en sådan ordning kan blive meget effektiv, hvis der samtidig gives 
medlemsstaterne en tilskyndelse til at arbejde effektivt. Et klart eksempel på et sådant 
arrangement er medlemsstaternes opkrævning af traditionelle egne indtægter på EU's 
vegne. 
3. FORSLAG TIL NYE EGNE INDTÆGTER 
I dette afsnit gennemgås otte indtægtskilder, der ved flere lejligheder er blevet foreslået 
som nye egne indtægter for EU. Det drejer sig om: en C02/energi-afgift, en moduleret 
moms, punktafgifter på tobak, alkohol og mineralolie, selskabsskat, skat på transport og 
telekommunikation, personlig indkomstskat, kildeskat på renteindtægter, skat på ECB's 
møntherregevinst. De enkelte indtægter diskuteres én ad gangen. Først fremsættes en 
række kommentarer, og hovedresultaterne sammenfattes så til sidst i en tabel-opstilling. 
De egnethedsindikatorer, der er anvendt i label 5 i hovcddokumentet, bør læses 
sideløbende med kommentarerne i hver af nedenstående bokse. 
3.1. Cttyenergi-afgift 
Denne afgift blev foreslået af Kommissionen i oktober 1991, hvilket afspejlede den øgede 
bevidsthed om potentielle miljøskader som følge af høje C02-emissioner. Kommissionen 
satte som mål, at C02-emissionerne i år 2000 skulle være stabiliseret på 1990-niveau. 
Forslaget, der gik ud på en gradvis stigning i afgiften til 10 USD pr. tønde olie ved 
århundredets udgang, blev praktisk taget opgivet efter kraftig modstand i Rådet. For at 
overvinde denne modstand blev der i maj 1995 fremsat et ændret forslag, hvori der 
opereres med en overgangsperiode, hvor medlemsstaterne skulle godkende den fælles 
afgift og dennes anvendelsesområde og struktur, men hvor de selv - produkt for produkt -
kunne bestemme, om de ville indføre en sådan afgift og i givet fald, hvilke satser de ville 
anvende. Drøftelserne om dette forslag brød imidlertid sammen på spørgsmålet om, 
hvordan man skulle komme videre efter overgangsperioden. Derefter opfordrede Rådet 
7-10-1998 
BILAG 2 
-5-
(ECOFIN) den 11. marts 1996 Kommissionen til at udarbejde nye forslag til beskatning af 
energiprodukter. Det skulle ske ved at udbygge Fællesskabets nuværende regler om 
punktafgifter på mineralolie, så der blev udviklet en ny afgiftsordning omfattende alle 
energiprodukter. Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg har også 
argumenteret for en sådan fremgangsmåde. 
Kommissionen udarbejdede senere nye forslag, der skulle anvendes fra den 1. januar 1998. 
Forslagene skal styrke udbygningen af det indre marked og samtidig muliggøre indførelse 
af energiafgifter, der opfylder de enkelte medlemsstaters ønsker, bl.a. om afgiftsfritagelse 
for industrigrene, der anvender energien intensivt. Endvidere tager forslagene sigte på 
miljøbeskyttelse, udvikling af en bæredygtig transportpolitik og fremme af EU's 
konkurrenceevne.10 Formålet med forslagene er at fastsætte minimums-afgiftsniveauer for 
en udvidet gruppe af energiprodukter. Det er imidlertid klart, at forslagene ikke er blevet 
udarbejdet med henblik på at lette indførelsen af nye egne indtægter. 
• 
• C02-/cnergi-afgiftcn opfylder ekstcrnalitets-kriteriet, da forurening overskrider de 
nationale grænser. Afgiften kan derfor ses som et middel til at internalisere negative 
miljøeksternaliteter. På grund af de forskelle, der findes medlemsstaterne imellem 
med hensyn til udvikling og energiforbrug, vil en sådan afgift kun i ringe grad 
opfylde retfærdighedskriteriet11. Det vil også påvirke retfærdigheden i negativ 
retning, at der, som det også fremgår af Kommissionens oprindelige forslag, vil være 
mulighed for at fritage visse virksomheder/sektorer for afgiften, fordi de indfører 
energibesparende fornyelser. At tilsidesætte retfærdighedskriteriet vil imidlertid være 
noget sekundært, da det primære formål med en sådan afgift nødvendigvis må være at 
straffe dem, der forurener. 
Der er ikke sket nogen harmonisering af afgiftsgrundlaget, skønt der - i henhold til 
Kommissionens forslag til minimumsafgifter for energiprodukter - i fremtiden vil 
kunne opnås en betydelig harmonisering. 
Synligheds-kriteriet giver anledning til følgende kommentar: skønt det vil være 
muligt at udforme afgiftssystemet, så det bliver gennemsigtigt for EU-borgerne, vil 
muligheden af at afgiftsbelægge både mellem- og slutprodukter formodentlig gøre 
forbindelsen mellem afgiftsprovenu og finansiering af EU-budgettet mindre synlig. 
Hvad angår forbindelserne til fælles politikker klarer en C02/energi-afgift sig fint, da 
den er i overensstemmelse med EU's miljømålsætninger og Kommissionens forslag 
om fastsættelse af minimumsafgifter for energiprodukter i hele det indre marked. 
Kommissionen har også foreslået at anvende miljøafgifter som middel til at 
10 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997b) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 
(1997c). 
1 ' Skøn foretaget af Kommissionen viser, at en skat på 10 USD pr. tønde ville give et provenu svarende til kun 0,79% 
af BNI i Frankrig , men derimod 3,08% af BNI i Luxembourg. Grækenland ville på denne måde bidrage med 2,45% 
af BNI, Irland med 1,93% af BNI og Storbritannien med 1,53% af BNI, jf. Kommissionen for De Europæiske 
Fællesskaber (1993a), tabel 33. 
7-10-1998 
BILAG 2 
formindske beskatningen af arbejde og derigennem fremme beskæftigelsen uden at 
gribe til uheldige budgetstramninger12. 
• Det er uvist, om afgiften vil kunne give et tilstrækkeligt stort og forudsigeligt 
provenu. Ifølge Kommissionens skøn vil en afgift på 10 USD pr. tønde give et 
provenu svarende til ca. en procent af EU's BNI, hvilket altså er nok til at finansiere 
en stor del af EU's nuværende og planlagte udgifter. Provenuet fra denne afgift vil 
dog nok være vanskeligt at forudsige, da den vil blive lagt på sektorer, hvis aktivitet 
varierer meget, i takt med de økonomiske konjunkturer. Desuden vil der muligvis ske 
et skift til andre energikilder i et sådant omfang, at det vil underminere provenuet fra 
denne indtægt og dermed gøre den mindre egnet som egen indtægt for EU. 
• Ser man på effektivitet og omkostningseffektivitet er det vanskeligt at bedømme 
C02-afgiften. Afgiften kan opkræves i produktionsleddet, importleddet eller i 
forbindelse med det endelige forbrug/anvendelse. Det ville være mest effektivt at gøre 
det i produktions- og importleddet, men det vil i så fald ikke være muligt at fritage 
privilegerede sektorer. Indtil der foreligger konkrete, praktiske forslag, vil det være 
vanskeligt at bestemme de administrative omkostninger/fordele, men det må antages, 
at afgiften under visse omstændigheder vil kunne administreres effektivt. 
• Flere medlemsstater har modsat sig denne afgift under henvisning til, at de ønsker at 
bevare deres internationale konkurrenceevne. For nogle af dem har det måske også 
spillet ind, at de ønsker al holde deres kulafgifter på et lavt niveau for derved at 
beskytte en række stærkt energiforbrugende indenlandske producenter. For at få 
internal iseret disse ekstemaliteter og samtidig begrænse miljøskaderne må der ske en 
koordinering af kulafgifterne med fælles afgiftsfritagelser for hele EU. 
Da energiafgifter hovedsagelig tjener allokeringsformål, vil de ikke virke særlig 
retfærdige, og desuden vil de virke degressivt for de forskellige medlemsstater. Men dette 
er af mindre betydning set i forhold til afgiftens primære formål. Hvis Rådet kunne nå til 
enighed om de komplicerede, grundlæggende problemer på dette område, hvilket ikke 
hidtil har været muligt, ville denne afgift formodentlig være en af de mest seriøse 
kandidater til at blive en virkelig EU-indtægt. 
12 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1994a), s. 156, hvor disse spørgsmål drøftes, samt Drèze og 
Malinvaud (1994b). Hvis der virkelig blev opkrævet en EU-indtægt i form af en C02/energi-afgift, ville BNI-bidragene 
falde tilsvarende, og medlemsstaterne kunne lade dette komme økonomien til gode ved at sænke beskatningen af 
arbejde. 
7-10-1998 
BILAG 2 
-7 
Boks 1 | 
CO tf energi-afgift I 
Kriterium Opfyldelse af kriteriet I 
Retfærdighed Afgiften ville ikke virke særlig retfærdig, da der ville blive betalt 
forholdsvis mere i afgift i medlemsstater, der er afhængige af ældre og 
mere forurenende teknologi. Dette er imidlertid uundgåeligt i forbindelse 
med denne type afgift. Hvis der blev mulighed for at fritage visse 
virksomheder/sektorer fra afgiften, ville dette endvidere få uheldige 
fordelingsmæssige konsekvenser. Negative forureningsrelaterede 
ekstemaliteter kunne internaliseres gennem en afgift til EU. 
Harmonisering af grundlaget Findes ikke for øjeblikket. 
Synlighed for afgiftspligtige Forbindelsen mellem afgiften og EU's politikker kunne gøres synlig. Men 
da afgiften lægges på både slut- og mellemprodukter, vil noget af 
synligheden formodentlig gå tabt. 
Forbindelse til fælles Klart forbundet med Fællesskabets miljøpolitik og indsats for at 
politikker harmonisere skatter og afgifter. 
Provenuets tilstrækkelighed, En afgift på 10 USD pr. tønde olie kunne give en indtægt svarende til ca. 
effektivitet og y% af EU'S BNI. Men det er muligt, at udvikling bort fra 
omkostningseffektivitet forureningsintensive aktiviteter på længere sigt kan føre til faldende 
indtægter. Endvidere er provenuet muligvis for følsomt over for 
konjunktursvingninger, så det under en lavkonjunktur bliver 
utilstrækkeligt. Afgiften vil kunne administreres effektivt og 
omkostningseffektivt. 
3.2. Moduleret moms 
Den nuværende momsbaseredc indtægt udgør en vigtig finansieringskilde for EU-
budgettet. Skønt reformer gennemført på grundlag af afgørelserne om egne indtægter fra 
1988 og 1994 har afhjulpet visse uheldige træk ved afgiften i dens nuværende form, er der 
stadig en række alvorlige problemer, der må løses. Ikke desto mindre er der stadig en 
betydelig opbakning for at indføre en ny egen indtægt baseret på moms. I de seneste år er 
det først og fremmest Europa-Parlamentet, der har slået til lyd for indførelsen af en sådan 
indtægt, idet det i en betænkning fra 199413 gav en grundig redegørelse for spørgsmålet. 
lùiropa-Parlamentet går i betænkningen ind for, at den nuværende tredje og fjerde egne 
indtægt erstattes af en ny tredje indtægt baseret på momsen. Denne skulle bestå i, at der 
pålægges en bestemt momsprocent, hvis provenu går til EU, og som opkræves sammen 
med den nationale moms. Der ville således være en kombineret momssats svarende til 
summen af den nationale sats og EU-satsen. 1 betænkningen foreslås det også, at der 
indføres fælles satser, der skal gælde i hele Fællesskabet, men som differentieres efter 
varetype. For at opnå større retfærdighed mellem borgerne i medlemsstaterne foreslås det i 
betænkningen, at der skal være to momssatser, en lavere og en højere, f.eks. 1,5% og 
13 Se Europa-Parlamentet (1994). Det skal dog understreges, at der også i Europa-Parlamentet er et vist forbehold 
over for moms som egen indtægt. I Europa-Parlamentets betænkning (1990) står der, at moms, der er blevet den 
vigtigste indtægtskilde, ganske vist har den fordel, at den anvendes på et næsten harmoniseret grundlag, men til 
gengæld har den alvorlige ulempe at være degressiv i forhold til enkeltpersoner og regioner. I fremtiden bør den 
derfor ikke indtage den fremtrædende plads, den har for øjeblikket, jf. Europa-Parlamentet (1990), del A, afsnit 16. 
7-10-1998 
BILAG 2 
3%. Det foreslås endvidere, at afgiften skal betales af et harmoniseret momsgrundlag, og 
at fakturaer klart skal vise, at der er tale om en EU-afgift. Størrelsen af de to 
momskomponenter, hvoraf den ene altså opkræves til fordel for det nationale budget og 
den anden til fordel for EU's budget, skal fastsættes af henholdsvis det nationale parlament 
og EU. For borgerne/skatteyderne vil der således være en direkte forbindelse mellem de 
opkrævede beløb og EU-budgettet. 
Da bruttobidragene ifølge et sådant system muligvis ikke vil være retfærdige, foreslås der i 
betænkningen samtidig indført en udligningsordning baseret på BNI14. Den skulle gå ud 
på, at samtlige EUs budgetindtægter i et givet år fastsættes som en bestemt procentdel af 
EU's BNI. Hvis en medlemsstats samlede bidrag udtrykt i procent af dens BNI ved 
slutningen af året viser sig at være lavere (højere) end det fastsatte måltal, skal 
medlemsstaten yderligere indbetale (eller have refunderet) et beløb svarende til forskellen 
mellem de to tal. På den måde kunne systemet tage hensyn til særlige forhold i det enkelte 
land (regionaludvikling osv.), og ordningen for egne indtægter kunne finjusteres for at 
sikre en retfærdig fordeling af bruttobidragene. 
• Beskatning i form af moms er generelt set degressiv. Mindre velstillede 
medlemsstater bidrager nemlig forholdsvis mere, da opsparingen udgør en mindre del 
af nationalindkomsten (kriteriet om vertikal retfærdighed er ikke opfyldt). Erkendelse 
af dette aspekt har ført til beskæring af momsgrundlaget og en reduktion af 
momsindkaldelsessatsen, og momsens andel af de samlede budgetindtægter er således 
faldet. 
• Det er vanskeligt at se, at momsbetalinger har forbindelse til en fælles EU-indtægt. 
Momsindtægter er landsspecifikke, og kriteriet om regional vilkårlighed er derfor 
formodentlig ikke opfyldt. 
• Gennemførelsen af denne skat som foreslået i Europa-Parlamentets betænkning fra 
1994 kunne komme i konflikt med det nationale afgiftssystem og ikke mindst med 
nationale budgetprioriteter, medmindre der sikres en nøje koordination af de 
momsafgørelscr, der træffes på de to administrative niveauer. Del vil navnlig kunne 
være vanskeligt at Hl integreret en EU-afgift i den nationale momsafgift, ikke mindst 
på baggrund af forslagene om en minimumsmomsafgift i EU. Keen (1995) antyder 
imidlertid, at den kombinerede momssats (den nationale + EU's) måske nok er sat for 
højt, men at dette er et rent empirisk spørgsmål, der ikke kan afgøres på forhånd. 
14 En udligningsmekanisme var allerede blevet foreslået, også af Europa-Parlamentet, i begyndelsen af 1980'erne, jf. 
Europa-Parlamentet (1984), artikel 73. 
7-10-1998 
• BILAG 2 
Harmoniseringen af momsgrundlaget er vidt fremskredet. Efter sjette momsdirektiv15 
er der nu tale om en betydelig harmonisering, idet der ikke længere er mulighed for at 
ændre kurven af varer og tjenesteydelser, for hvilke minimums-momssatsen finder 
anvendelse. 
En afgift bestående af to særskilte afgiftssatser, en national sats og en EU-sats, vil 
utvivlsomt være yderst synlig for skatteyderne/borgerne og uden tvivl blive forstået 
som et bidrag til EU-budgettet, hvilket vil være med til at mindske 
demokrati underskuddet. 
Afgiften vil formodentlig give et tilstrækkeligt stort provenu set i forhold til EU-
budgettet. Men det private forbrug, der udgør den vigtigste del af momsgrundlaget, 
har en klar cyklisk karakter. Svingninger i privatforbruget er en af de væsentligste 
årsager til konjunktursvingninger. Hvis den nuværende tredje og fjerde indtægt 
erstattes med en momsindtægt af den foreslåede type, vil det utvivlsomt øge 
svingningerne i EU's budgetindtægter. Der skal mindes om, at den økonomiske 
tilbagegang i begyndelsen af 1990'erne i høj grad påvirkede EU's indtægter i den 
pågældende periode. 
• Nationale og EU-myndigheders anvendelse af samme afgiftsgrundlag vil betyde en 
reduktion af omkostningerne til håndhævelse og kontrol (sammenlignet med den 
situation, at der indføres en ny selvstændig skat) og desuden en begrænsning af 
skattesvig og skatteunddragelse. Den nationale momssats kommer til at ligge langt 
over EU-satscn, og dette skulle give medlemsstaterne den fornødne tilskyndelse til at 
sørge for, at de afgiftspligtige betaler. De nuværende erfaringer med 
momsopkrævningen siden den økonomiske tilbagegang har imidlertid vist, at 
håndhævelsen af bestemmelserne potentielt kan være et betydeligt problem. 
For at sikre, at de fiskale hindringer for gennemførelsen af det indre marked fjernes, 
fastsættes det i sjette momsdirektiv, at et definitivt momssystem bør baseres på, at 
momsen betales i den medlemsstat, hvor varen eller tjenesteydelsen leveres16. 
Kommissionen har fremsat ideer til en minimumsmoms, der er forenelig med det 
oprindelsesbaserede system17, og som skulle afhjælpe nogle af de ulemper, der for 
øjeblikket kendetegner moms som indtægtskilde for EU. 
EU-moms vil, hvis der bliver tale om et oprindelsesbaseret system, kunne være en seriøs 
kandidat til at blive en egen indtægt. Fordelene er, at den er synlig, hensigtsmæssig og 
vedvarende, selv om der må tages visse alvorlige forbehold. En af de største 
vanskeligheder har at gøre med afgiftens degressive karakter. Hvis det bliver nødvendigt 
at indføre korrektioner i form af BNI-relaterede udligningsordninger, vil noget af det 
15 Se Rådets direktiv 91 /680/EØF. 
16 Se Rådets direktiv 91/680/EØF. 
17 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1996) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 
(1997d). 
7-10-1998 
BILAG 2 
10 
attraktive ved afgiften forsvinde (f.eks. skatteydernes fornemmelse af, hvor stor en afgift 
de faktisk betaler, og dermed gennemsigtigheden). 
Boks 2 
Moduleret moms 
Kriterium Opfyldelse af kriteriet 
Retfærdighed Trods ændringer af momsen vedbliver den at være en EU-indtægt med 
degressiv karakter. Ingen grænseoverskridende ekstemaliteter, men 
overgangen til oprindelsesbaseret moms går i retning af at gøre moms 
til en EU-skat. Ikke fuldstændig forenelig med nationale 
skattemålsætninger. 
Harmonisering af grundlaget Betydelig som følge af sjette momsdirektiv. 
Synlighed for afgiftspligtige / nøj gra(j synlig, især hvis afgiften ved hver transaktion anføres 
sammen med den nationale moms, som de afgiftspligtige i forvejen 
kender. 
Forbindelse til fælles Forenelig med indførelsen af minimumsskatteregler i hele EU. 
politikker 
Provenuets tilstrækkelighed, Provenuet vil formodentlig kunne blive tilstrækkelig stort, men være 
effektivitet og meget svingende. Systemet vil kunne administreres effektivt, men 
omkostningseffektivitet administrationsomkostningerne vil utvivlsomt stige i forhold til nu. 
3.3. Punktafgifter på tobak, alkohol og mineralolie 
Punktafgifter er skatter, der opkræves på produktion eller forbrug af visse bestemte varer. I 
EU drejer det sig om ganske la varer, nemlig tobak, alkohol og mineralolie. En af 
fordelene ved punktafgifter er, at de er lette at indføre og giver et tilstrækkelig stort 
provenu. For øjeblikket opkræver alle medlemsstater sådanne afgifter, men der er meget 
slor forskel på de satser, der anvendes. Skønt især tobaks- og spiritusafgifter betragtes som 
vigtige instrumenter i det enkelte lands socialpolitik, vil en del af provenuet muligvis 
kunne henføres til EU-niveau. 
For øjeblikket er punktafgiftssatserne underkastet minimumsregler i EU, men niveauet er 
så lavt, at det giver mulighed for store forskelle medlemsstaterne imellem, idet de som 
regel har valgt at anvende langt højere afgiftssatser. Punktafgifterne begrundes ofte i 
hensynet til folkesundheden, og de er derfor i høj grad udtryk for nationale socialpolitiske 
prioriteter. Europa-Parlamentet (1994) ser på dem på lignende måde, når det i sin 
betænkning omtaler dem som afgifter med et pædagogisk sigte. I betænkningen erkendes 
det også, at de ud fra et retfærdighedssynspunkt ville være uegnede som ny indtægter for 
budgettet. 
Punktafgiftsgrundlagels andel i BNI varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat. Hvis 
derfor medlemsstaternes bidrag fremkom ved at anvende en fælles sats på de nuværende 
faktiske punktafgiftsgrundlag, ville medlemsstaternes bidrag målt i forhold til BNI variere 
tilsvarende meget. Dette ville være i modstrid med kriteriet om retfærdighed 
medlemsstaterne imellem, og samtidig ville sådanne afgifter være degressive i forhold til 
forbrugerne (rygning er et klart eksempel). Denne degressivitet ligger imidlertid i designet 
og de politiske målsætninger for punktafgifter og skal ikke betragtes om en ulempe i 
denne sammenhæng. 
7-10-1998 
BILAG 2 
-li-
Helt bortset fra disse provenubetragtninger anses beskatning af uønskede forbrugsvarer i 
stigende grad for at fremme målsætninger, der har at gøre med ressourceallokering. 
Forbrug af sådanne varer kan udgøre en alvorlig helbredsrisiko og således medføre 
betydelige udgifter til forebyggelse og behandling af sygdomme. Desuden kan 
punktafgifter på mineralolie anses for at tjene miljømål. Afgiftsgrundlaget, især for tobak 
og spiritus, er snævert. Provenuet fra afgifter på uønskede varer er karakteriseret ved lav 
elasticitet i forhold til BNI, men stor elasticitet i forhold til ændringer i punktafgiftssatser, 
da de varer, der svares afgift af, er ret pris-uelastiske18. Trods disse afgifters pædagogiske 
karakter er det naturligvis et spørgsmål, om det vil være hensigtsmæssigt at basere 
finansieringen af EU-budgettet på afgifter med afskrækkende virkning, især fordi 
forbruget af disse varer på længere sigt måske vil vise sig at blive faldende. 
EU's engagement i diskussionen om punktafgifter skyldes kravet om at sikre ubegrænset 
bevægelighed for punktafgiftsbelagte varer i det indre marked. For øjeblikket reguleres 
afgiftssatser og -strukturer i EU ved en række direktiver19. Heri fastsættes minimumssatser 
for hver produkttype og det bestemmes, hvilke produkttyper der skal afgiftsbelægges. 
Desuden forklares det, hvorledes afgiftsordningen skal gennemføres, og hvilke kriterier 
der gælder for indrømmelse af undtagelser eller præferentiel behandling. Dette har ført til 
en betydelig, men dog stadig ikke fuldstændig harmonisering af afgiftsgrundlaget. Særlig i 
forbindelse med mineralolie er der stadig mange undtagelser20. Kommissionen har, i 
forbindelse med det indre marked, foreslået afgiftsgrundlaget udvidet til at omfatte alle 
energiprodukter, hvilket ville imødekomme mange medlemsstaters ønske om at forfølge 
miljømæssige målsætninger som led i EU-initiativer21. For Kommissionen er det en 
politisk prioritet at få fjernet de hindringer for gennemførelsen af det indre marked, der 
skyldes indirekte beskatning22. 
• Punktafgifter, især afgifter på uønskede varer, er degressive set i forhold til både 
medlemsstater og forbrugere. Der ville derfor være problemer med 
retfærdighedskriteriet, men det kan ikke betragtes som en afgørende ulempe, da det er 
uundgåeligt i forbindelse med sådanne afgifter. Endvidere afspejler forskelle i 
medlemsstaternes bidrag forskelle i satserne i de nationale afgiftsordninger. Også 
beskatning af mineralolie giver problemer i forhold til retfærdighedskriteriet som 
nævnt under punkt 3.3. 
• Henlæggelse af en del af punktafgiftsbeskatningen til EU-niveau ville blive fremmet i 
en situation, hvor det var nødvendigt at internalisere grænseoverskridende 
forureningseksternaliteter. 
Ix SeBeggm.fl. (1997), s.40. 
|(' De tidligste stammer helt tilbage fra det oprindelige program for det indre marked, og de seneste vedrører 
harmonisering af punktafgifter på mineralolie, se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997b). Der er 
for øjeblikket i alt syv gældende direktiver om punktafgiftssatser og -struktur. 
20 Mens der i henhold til EU-lovgivning om punktafgifter på mineralolie kræves én sats pr. produkt, kan 
medlemsstaterne anmode om at indføre eller opretholde reducerede satser eller undtagelser ud fra specifikke 
politiske overvejelser, jf. artikel 8, stk. 4, i direktiv 92/81/EØF. 
21 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1995). 
22 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997d), s. 5-7, 16 og 26, hvor der sker en drøftelse heraf. 
7-10-1998 
BILAG 2 
12-
• På den anden side vil der måske under en EU-ordning ikke i tilstrækkelig grad blive 
taget hensyn til den afgiftspolitik for tobak og spiritus, som de enkelte medlemsstater 
ønsker at føre, og det kunne indebære en overtrædelse af nærhedsprincippet. Hvis 
man ønsker at respektere lokale præferencer, bør man således helt klart lade disse 
afgifter være et anliggende for de nationale parlamenter. 
• Synligheden for skatteydere/borgere vil kun være beskeden. 
• Det er først og fremmest på mineralolieområdet, at der er forbindelse til fælles 
politikker, idet der her er et vist samspil med transport-, miljø- og energipolitikken. 
Desuden er der en - ganske vist svagere - forbindelse med målene for 
sundhed/forbrugerbeskyttelse. 
• Lav pris- og indkomstelasticitet lader formode, at provenuet fra disse afgifter er 
stabilt. Dertil kommer, at forbruget af sådanne varer ikke varierer cyklisk. 
Punktafgiftssatser ændres ret hyppigt for at justere for inflation eller opnå et større 
afgiftsprovenu til staten, men konsekvenserne af sådanne ændringer for provenuet kan 
ikke forudsiges med særlig stor nøjagtighed. 
• Harmoniseringen på EU-plan er ikke så fremskredet som på momsområdet, navnlig 
når det gælder afgiftssatsernes størrelse. 
• Administrations- og opkrævningsomkostninger vil blive betydelig højere end for de 
nuværende egne indtægter. Det kunne imidlertid nedsætte omkostningerne at basere 
sig på de nuværende administrative strukturer. De nationale myndigheders og EU's 
fælles udnyttelse af samme afgiftsgrundlag kunne også give anledning til konflikter i 
stil med dem, der opstår på momsområdet, jf. diskussionen ovenfor. 
Boks 3 
Punktafgifter på tobak, spiritus og mineralolie 
B=rp=c=am—encan—^cam» 11 m 11 niMPaBsea——m " mi»ai™ag:^ma=aa^»trc=a3M«—ii i i i iniigattscM^B—oaaisaazsM 
Kriterium Opfyldelse af kriteriet 
Retfærdighed Provenuet af denne afgift vil måske nok ikke være fordelt særlig 
retfærdigt, men i betragtning af de pågældende varers art må dette 
hensyn komme i anden række. 
Harmonisering af grundlaget vidt fremskredet. 
Synlighed for skatteyderne Moderat/ringe. 
Forbindelse til fælles Afgiftsharmonisering forbundet med politikkerne for det indre marked. 
politikker 
Provenuets tilstrækkelighed, Selv om grundlaget er snævert, vil provenuet kunne blive betydeligt. Da 
effektivitet og indkomst- og priselasticiteten for tobak og spiritus er ringe, vil 
omkostningseffektivitet provenuet være stabilt. En EU-afgift vil sandsynligvis ikke medføre 
øgede opkrævningsomkostninger. Afgiftsunddragelse og bedrageri er 
et betydeligt problem på dette område, hvilket afspejler det normalt 
høje afgiftsniveau. 
iii '' — • ' " • •" .u———. i 
7-10-1998 
BILAG 2 
-13-
Problemel med punktafgifter er især, om de tager behørigt hensyn til retfærdigheds-
aspektet. Skønt medlemsstaterne er velvilligt indstillede, når det drejer sig om at begrænse 
forbruget af uønskede varer og fremme miljømål, er de muligvis ikke villige til at dele 
fiskale instrumenter med andre instanser. 
3.4. Selskabsskat 
Det er flere gange blevet undersøgt, om selskabers indkomst kan anvendes som grundlag 
for en ny egen indtægt for EU23. Forslagene skal ses på baggrund af, at provenuet fra 
selskabsskatten er en vigtig komponent i de nationale budgetindtægter24, og at 
selskabsskatteprovenuet i føderative stater enten deles mellem forskellige administrative 
niveauer, eller fremkommer ved, at hvert niveau pålægger sin egen selskabsskat. Da det er 
overskuddet der beskattes, er det desuden naturligt, at de selskaber, der nyder godt af de 
nuværende politikker, også betaler for dem. I det foreliggende tilfælde forventes 
selskaberne i høj grad at opnå fordele både ved det indre marked og Den Økonomiske og 
Monetære Union, i første tilfælde gennem en udvidelse af hjemmemarkedet og i 
sidstnævnte tilfælde som resultat af prisgennemsigtighed og øget konkurrence. Set på den 
baggrund vil selskabsskatten ikke blot kunne give tilstrækkelig store indtægter også til 
EU-budgettet, men desuden være i overensstemmelse med praksis i de nationale 
skattesystemer. 
Keen (1995) peger på tre aspekter ved selskabsskattesystemerne i Europa. For det første er 
der de anvendte satser. Ifølge Albi m.fl. (1997) varierede disse i 1996 fra 28 % i Finland 
og Sverige og 33% i Storbritannien til 55,9% i Tyskland og 53,2% i Italien25. For det 
andet beskatningsgrundlaget, hvorpå satsen anvendes. Her udgør de mange forskellige 
bestemmelser og undtagelser, herunder bestemmelser om international beskatning, et 
kompliceret og uløseligt problem. Og for det tredje spørgsmålet om, i hvilket omfang 
selskabsskatten er integreret i lovgivningen om personlig indkomstskat, således at 
selskabsskatten måles i forhold til den personlige indkomstskat26. Han konkluderer, al der 
er store variationer medlemsstaterne imellem for så vidt angår alle tre aspekter, skønl der, 
som påpeget i Ruding-rapporten, i de seneste år har været en betydelig konvergens27. Den 
alvorligste hindring for, al selskabsskatten kan blive en egen indlægt for EU, er den store 
variation i beskatningsgrundlaget i EU. Dette er i forbindelse med selskabsskatten et 
virkelig alvorligt problem, mens lignende hindringer i forbindelse med andre potentielle 
indtægts-kandidater er af mindre betydning28. 
23 Se f.eks. betænkningen fra Europa-Parlamentet (1990). En nyere grundig gennemgang af de pågældende emner 
findes i Albi m.fl. (1997). 
24 Ifølge Eurostat udgjorde disse i 1995 kun 1,6% af BNI i Tyskland mod hele 5,1% af BNI i Luxembourg. For EU-15 
udgjorde de 2,4% af BNI. Samtidig svingede de fra at udgøre så lidt som 2,9% af de samlede skatteindtægter i 
Østrig til så meget som 11,6% i Luxembourg, mens de for EU-15 udgjorde 5,7% af de samlede skatteindtægter. 
25 Se Albi m.fl. (1997), graf 1, s. 39. 
26 Se Keen (1995), afsnit 3.8, s. 64, og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a), kap. 7, s. 87-88. 
27 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1992d), især kap. 8, s. 153-185. Bureau og Champsaur 
(1992) mener, at denno konvergens skyldes den lempeligere beskatning af kapitalindkomst, som europæiske 
regeringer indførte som svar på liberaliseringen og Integreringen af kapitalmarkederne i EU. 
Mintz (1996) gennemgår de mange forskellige selskabsskatteregler, der i 1994 var gældende i en 
række lande, herunder EU-lande. 
7-10-1998 2S 
BILAG 2 
14-
Albi m.fl. (1997) undersøgte, hvorledes grundlagsproblemet eventuelt kunne løses, hvis 
selskabsskatten blev betragtet som en egen indtægt. Efter at have gennemgået potentielle 
indikatorer til måling af, hvor meget selskaberne gennem en sådan skat vil kunne yde til 
EU, konkluderer forfatterne, al resultatopgørelsen kunne udgøre el rimeligt 
beskatningsgrundlag. Endnu bedre ville det dog være at basere selskabsskatten på den 
"reelle" pengestrøm i et selskab29. En sådan skat, der altså er det, der på 
sclskabsskatteområdel svarer til en omkostningsbaseret skat, blev fundet attraktiv både fra 
et økonomisk og administrativt synspunkt. Spahn (1993) går også ind for denne ide30. Men 
selv i dette tilfælde er der dog en række betydelige vanskeligheder, der skal løses, før 
denne kandidat for alvor kan komme i betragtning. 
• Henføring af selskabsbeskatning til EU-niveau sker af flere grunde31. Da virkningen 
af selskabsskatten ikke har nogen helt specifik karakter, vil en vis centralisering på et 
højere administrativt niveau kunne være optimal. Selskabsskat betales altid i sidste 
instans af både forbrugere og producenter, hvis bopæl ikke nødvendigvis ligger inden 
for den pågældende skattemyndigheds jurisdiktion, således at indtægter tilfalder 
myndigheder uden for det land, hvor indkomsten opstår. 
• 
31 Dette gælder også for skatter, der pålægges aktionærer med bopæl i forskellige lande. 
Skal af udbetalt aktieudbytte betales af folk bosiddende uden for det land, hvis 
myndigheder pålægger den pågældende skat. 
Selskabsskattesatserne er faldet betydeligt i de senere år, hvilket skyldes både den 
internationale konkurrence om investeringer og hensyn til udbudssiden. 
Medlemsstaterne ville muligvis kunne drage fordel af en forøgelse af selskabsskatten, 
men ingen af dem føler sig tilskyndet til at handle alene. En sådan politik ville 
imidlertid kunne fremmes ved, at staterne handlede i fællesskab på EU-niveau. 
29 Dette defineres som det samlede salg af virkelige varer og tjenesteydelser, herunder provenuet af salg af faste 
anlægsaktiver, efter fratrækning af salg af virkelige varer og tjenesteydelser og af lønninger, sociale sikringsbidrag 
og lignende. 
30 Se Spahn (1993). 
Se Begg m.fl. (1997), s. 26-29. 
7-10-1998 
• BILAG 2 
-15-
Der er alvorlige administrative vanskeligheder forbundet med gennemførelsen af 
denne skat, når multinationale firmaer benytter sig af interne afregningspriser eller 
undcrkapitaliscring32. Trods en indsats for at styre denne praksis ligger 
transaktionerne i mange tilfælde uden for de nationale administrationers kontrol. 
Tilstedeværelsen af forskellige selskabsskattesystemer skader den økonomiske 
effektivitet samtidig med, at skattemæssig konkurrence i det indre marked kunne føre 
til fejlallokering af ressourcer. 
Med mobil kapital og immobil arbejdskraft vil der være en tendens til, at 
selskabsskatten fortrinsvis bæres af sidstnævnte, hvilket også taler for at henføre 
skatten til et højere administrativt niveau. Hvad angår den horisontale retfærdighed 
medlemsstaterne imellem: ikke nok med, at selskabsskatten kun i ringe grad afspejler 
bidragscvncn, den kan også føre til alvorlige forvridninger, når der anvendes interne 
afregningspriser. 
En selskabsskat ville ikke være synlig for borgerne som forbrugere, men kun som 
virksomhedsejere. Den ville derfor ikke opfylde borgernes krav om indsigt. 
Når det drejer sig om forbindelser til andre fællesskabspolitikker er det klart, at en 
sådan skat ville fremme integrationen inden for det indre marked. Lige som 
C02/energi-afgiften kunne den være med til at flytte skattebyrden væk fra arbejdet og 
således bidrage til bedre resultater på beskæftigelsesområdet. 
• Provenuet af selskabsskatten er kendt for at være meget svingende. Som EU-indtægt 
ville den betyde varierende bidrag. De potentielle indtægter fra en selskabsskat ville 
utvivlsomt være tilstrækkelige33, og skatten kunne administreres af medlemsstaterne. 
Selskabernes praksis kunne imidlertid føre til skatteunddragelse og -bedrageri af 
betydeligt omfang. 
Indførelse af en selskabsskat til EU ville være i overensstemmelse med Kommissionens 
opfattelse, at beskatning af arbejde bør erstattes af selskabsskat, idet dette vil være et 
middel til at øge beskæftigelsen. En af de største ulemper ved en ny egen indtægt i form af 
selskabsskat, er at der mangler et harmoniseret grundlag, og at det vil være vanskeligt at 
nå frem til et fuldt harmoniseret grundlag. Hvis der skulle skabes et harmoniseret 
grundlag, som adskiller sig fra de nationale, kunne det medføre øgede omkostninger til 
administration, håndhævelse og kontrol. Integrationen af selskabs- og personskatte-• 
• 
32 "Thin capitalization" (spinkel kapitalstruktur) henviser til en praksis, hvor firmaer - for at drage fordel af den 
forskellige skattemæssige behandling af gæld og aktier i forskellige lande og af den betydelige skattelempelse på 
grund af rentefradragsretten - vælger at finansiere aktiviteter ved hjælp af gæld snarere end aktier, idet de samtidig 
kan skifte til et område med lempeligere beskatning. En virksomhed siges at have en spinkel kapitalstruktur, hvis 
forholdet gæld/aktier er forholdsvis højt. I betragtning af den forskelligartede beskatning af selskabers indkomst i 
medlemsstaterne kan denne praksis føre til en betydelig fejlallokering af ressourcer. Udtrykket er skabt af Devereux 
og Pearson (1989). 
33 Ifølge Europa-Parlamentet (1990) varierer den andel af selskabsskatteprovenuet, der i føderale OECD-lande 
tilfalder det højeste administrative niveau, fra 30% til over 100%. Hvis gennemsnittet på 64% overføres på EU-
forhold, ville EU-budgettet få tilført ca. 65 milliarder ECU (1988-priser), hvilket er omtrent dobbelt så meget som de 
nuværende EU-indtægter, se Europa-Parlamentet (1990), del C, s. 21. 
7-10-1998 
BILAG 2 
16-
ordningcrnc i nogle medlemsstater gør også en sådan skat politisk mindre attraktivt, selv 
om delte ikke ville være noget problem, hvis det af Albi m.fl. (1997) og Spahn (1993) 
fremsatte forslag blev gennemført. Alt i alt er selskabsskatten ikke så velegnet, når den 
vurderes ud fra hovedkriterierne for egne indtægter. 
Boks 4 
Selskabsskat 
Kriterium 
Retfærdighed Opfyldelse af kriteriet 
Selskabsskat beregnet på grundlag af overskuddet er generelt 
foreneligt med retfærdighedskriteriet, men grænseoverskridende køb af 
input og salg af færdigvarer samt anvendelse af interne 
afregningspriser gør det vanskeligt at placere en virksomheds overskud 
i en enkelt medlemsstat. I betragtning af internationaliseringen af 
produktionen er det berettiget at opkræve selskabsskat på EU-plan. Da 
stadig flere virksomheder opererer i mere end én medlemsstat, vil det 
være hensigtsmæssigt at foretage en harmonisering af selskabsskatten 
på et højere niveau. De mange forskellige selskabsskatteordninger er 
en hindring for fuld gennemførelse af det indre marked. 
Harmonisering af grundlaget Findes praktisk taget ikke. 
Synlighed for skatteyderne Ikke synlig for forbrugerne, begrænset synlighed for virksomheder. 
Skatten kunne præsenteres som et bidrag, virksomhederne yder til 
gengæld for de fordele, de har som følge af gennemførelsen af det 
indre marked. 
Forbindelse til fælles politikker Forbundet med gennemførelsen af det indre marked. 
Provenuets tilstrækkelighed, 
effektivitet og 
omkostningseffektivitet Selskabsskatten tegner sig for en væsentlig del af indtægterne på de 
nationale budgetter og vil derfor formodentlig kunne give et 
tilstrækkeligt stort provenu. Selskabsskatten er i høj grad cyklisk. 
Omkostningerne til opkrævning og kontrol, der kommer til at afhænge 
af, hvorledes EU's og de nationale beskatningsgrundlag defineres, vil 
blive betydelige. 
3.5. Beskatning af transportog telekommunikation 
Forslagel om al anvende beskatning af transport- og telekommunikationsydelser som en 
indtægtskilde for EU-budgettet blev fremsat af Begg m.fl. (1997)3* i et forsøg på at 
udnytte de muligheder, som det indre marked giver. På den ene side har den øgede 
integration og markedsliberaliseringen ført til stadig flere aktiviteter med tilknytning til 
transport og telekommunikation. På den anden side taler tilstedeværelsen af ekstemaliteter 
for at henføre nye afgifter til EU-niveauet, og reguleringen går i stadig højere grad i den 
retning. Et andet argument for denne type afgifter er udviklingen af EU-politikker, der skal 
forbedre forbindelserne mellem medlemsstaterne. Grundlaget for de her omhandlede 
afgifter er vej- og lufttransport samt telekommunikationsydelser, herunder eventuelt også 
tv-sprcdning, områder med hurtig økonomisk ekspansion. 
Begg m.fl. (1997) foreslår tre områder, der kan danne grundlag for beskatning af transport 
og telekommunikation. For det første telefon- og mobiltelefonydelser, for det andet 
vejtransport, et område hvor der allerede kan konstateres overbelastning, og for det tredje 
lufttransport, et område, hvor deregulering vil fremme yderligere vækst. 
34 Se Begg m.fl. (1997), s. 43-46. 
7-10-1998 
• 
• 
• 
• 
• BILAG 2 
-17-
Overbclastningcn af vej- og lufttransport peger i retning af, at prisen for disse ydelser 
i højere grad bør fastsættes i overensstemmelse med miljømål. Den tiltagende 
integration som følge af gennemførelsen af det indre marked og væksten i 
luftfartstrafikken viser, at det ikke er muligt umiddelbart at bestemme det endelige 
grundlag for en sådan beskatning. Skønt skatten ville blive henført til et højere 
administrativt niveau, ville det ikke være muligt at bestemme, hvor meget den enkelte 
medlemsstat bidrager med. Hvis man samtidig antager, at indkomst er positivt 
korreleret med luftfartsskat, ville skatten være progressiv set fra individets synspunkt. 
Telekommunikationsydelser er stærkt korreleret med BNI, og en skat på dem vil 
derfor ikke være uforenelig med retfærdighedskriteriet. 
Skatten ville ikke være synlig på, når det drejer sig om vejtransport, men mere i 
forbindelse med lufttransport. Den ville være klart synlig i forbindelse med 
telekommunikation. 
Forbindelsen mellem denne skat og de fælles politikker kommer navnlig til udtryk i 
transportdirektivernc og initiativer, der tager sigte på at fremme EU's 
konkurrenceevne gennem modernisering af transport- og telekommunikations­
infrastruktur. 
Telekommunikations- og transportydelser er allerede belagt med moms og/eller 
punktafgifter, 
• Beskatningsgrundlaget er veldefineret, og harmoniseringen er allerede de facto 
fremskredet eller kan hurtigt blive det. 
• Trods den forventede kraftige vækst i transport- og telekommunikationsektoren, 
ligger det klart, at provenuet fra en skat på dette område kun vil kunne finansiere en 
del af EU-budgettet. Begg m.fl. (1997) anslår, at en lufthavnsskat på 15 ECU pr. 
passagerafgang ville give et provenu svarende til ca. 10% af EU's budget, mens en 
årlig gennemsnitsafgift pr. telefonlinje på 40 ECU kunne finansiere andre 10% af 
budgettet. 
• De administrative omkostninger ved opkrævning af disse skatter ville blive væsentlig 
højere end under det nuværende system. Beskatning af transport og 
telekommunikation ville indebære indførelse ikke blot af én, men en hel familie af 
nye egne indtægter. 
Det er muligt, at en skat på transport og telekommunikation i det lange løb vil modarbejde 
en forbedring af konkurrenceevnen. En anden ulempe kan være behovet for at indføre nye 
skatter samt at ændre de satser, medlemsstaterne for øjeblikket anvender. Skønt sådanne 
foranstaltninger vil være politisk kostbare at indføre, vil de måske kun støde på 
indvendinger i starten. Hvad angår harmonisering af grundlaget mangler der ikke meget 
for så vidt angår vej- og lufttransport, men på telekommunikationsområdet skal der 
gennemføres en vis harmonisering. 
7-10-1998 
et tilsvarende beløb. Der optræder lignende forhold på indtægtssiden: det land, der 
oppebærer tolden, er ikke nødvendigvis hjemland for de økonomiske beslutningstagere, 
der i sidste ende kommer til at bære byrden. 
Desuden knytter der sig betydelige begrebsmæssige og bogholderimæssige problemer til 
en definition af budgetbalancer. Ved beregningen af budgetbalancer er det nødvendigt at 
træffe talrige valg med hensyn til, hvilke poster der skal medtages blandt indtægts- og 
udgiftsstrømmene, og hvilke referenceperioder der skal benyttes (som eksempler kan 
nævnes betalings- eller transaktionsgrundlag, overskud fra tidligere år osv.). Alt efter, 
hvilke valg der foretages, opnås der talrige lige gode definitioner af budgetbalancer, der til 
tider giver meget forskellige resultater21. 
Figur 4b 
EU's udgifter (eksl. Administration) moms-og BNI-bidrag (før 
UK-korrektionen) og de samlede betalinger til EU-budgettet 
(procent af BNI; gennemsnit for 1995-1997) 
"samlede udgifter ekski. administration" 
. _ -(betalinger-fra EU-budgettet) _ _ 
Samlede betalinger tif-EU'budgettet 
I NL A UK S D 
Ikke desto mindre har størrelsen af nogle af disse uligevægte stået i centrum for 
drøftelserne i mange år22. Som en løsning blev der på Det Europæiske Råds møde i 1984 i 
21 
22 Der henvises til bilag 3 og til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): "Budgetbidrag, EU's udgifter, 
budgetbalancer og medlemsstaternes relative velstand", som Kommissionens formand Jacques Santer den 13. 
oktober forelagde Ecofin-Rådet. De to definitioner, der benyttes i denne rapport, er definitionen med "det britiske 
nedslag" (det begreb, der benyttes ved beregningen af det britiske nedslag) og den operationelle definition (forskellen 
mellem alle kontante indbetalinger til og udbetalinger fra budgettet undtagen administrationsudgifter og udgifter med 
tilknytning til EU's øvrige institutioner). 
Selv om de største uligevægte absolut set er betydelige, er de meget mindre end de regionale budgetpositioner i 
medlemsstaterne opgjort i procent af BNI. En undersøgelse, der blev foretaget for nylig for GD XIX, viser, at det ved 
anvendelse af en definition af regionale budgetpositioner svarende til den, der som regel anvendes på forbindelserne 
mellem medlemsstaterne og EU's budget, kan påvises, at den gennemsnitlige negative budgetposition for en region i 
Norditalien er på næsten 4 procent af dens BNI, medens den gennemsnitlige positive balance for en syditaliensk 
region er på ca. 7 procent; der henvises til G. Pola (1998): "The Regional Incidence of a Central Budget - The 
Italian Case". 
7-10-98 
19 
Fontainebleau indgået et kompromis. På mødet nåede man til følgende konklusioner: 
"Udgiftspolitikken er i det lange løb det vigtigste middel til at løse spørgsmålet om 
uligevægten på budgettet. 
Det er imidlertid blevet besluttet, at enhver stat, der i forhold til sin relative velstand 
bærer en for tung budgetbyrde, til sin tid vil kunne opnå en justering."23 
Henvisningen til udgiftspolitikken som middel til at korrigere budgetuligevægte afspejler 
den fremtrædende rolle, som udgiftsafgørelserne spiller ved fastlæggelsen deraf (der 
henvises til diagram 4a og 4b). At korrigere budgetuligevægte via ad hoc-mekanismer er i 
alt væsentligt det samme som at nægte at gribe direkte ind over for årsagerne til disse 
uligevægte. 
Figur 5 
Neg. balancer for nogle medlemsstater 
(virkning af UK-rabat; % af BNI; UK før korrektion) 
11995 H1997 »1999 
I denne del af rapporten indeholder første afsnit en fornyet gennemgang af resultaterne af 
den korrektionsmekanisme til fordel for Det Forenede Kongerige, som blev indført efter 
disse afgørelser. I marts 1998 gav fire medlemsstater, nemlig Tyskland, Nederlandene, 
Østrig og Sverige, udtryk for, at deres negative balance efter deres egen opfattelse var for 
stor i forhold til deres velstandsniveau i henhold til Fontainebleau-aftalen. I rapportens 
andet afsnit gennemgås udviklingen i disse medlemsstaters balancer. 
23 Der henvises til Det Europæiske råds møde i Fontainebleau, formandskabets konklusioner, Bulletin for De 
Europæiske Fællesskaber 6-1984. 
7-10-98 
20-BILAG2 
• Opkrævning af denne indtægt vil uden større hindringer kunne ske på grundlag af den 
nuværende praksis. Skatteunddragelse og snyd med selvangivelserne er imidlertid et 
almindeligt problem i flere medlemsstater og vil vedblive med at være det i 
forbindelse med en eventuel EU-skat. 
Begg m.fl. (1997) diskuterer nogle forslag til udformning af en ny egen indtægt på 
grundlag af personlig indkomstskat. En af hovedkonklusionerne er, at hvis progressivitet 
er et af hovedmålene, og hvis man går ud fra, at 50% af budgetudgifterne finansieres af 
den progressive indtægt, så vil den heraf følgende progressivitetsgrad set i sammenhæng 
med Agenda 2000 måske blive for udtalt til at være politisk acceptabel38. 
Boks 6 
Personlig Indkomstskat 
Kriterium Opfyldelse af kriteriet 
Retfærdighed Moduleret beskatning af forskellige indkomstkilder og indgreb i form af 
f.eks. personlige og andre fradrag har ført til betydelige forskelle i 
beskatningsgrundlaget, hvilket ville føre til horisontale skævheder 
(mellem enkeltpersoner og medlemsstater), hvis den blev gjort til en 
egen indtægt. På grund af EU-skatteydemes/arbejdernes immobilitet 
gælder de traditionelle argumenter for en centralisering af 
indkomstskatten ikke. 
Harmonisering af grundlaget Findes ikke. 
Synlighed for skatteyderne Meget synlig. 
Forbindelse med fælles ingen direkte forbindelse. 
politikker 
Provenuets tilstrækkelighed, Provenuet vil være tilstrækkelig stort og generelt stabilt.skønt 
effektivitet og varierende. Kun få ekstraomkostninger til administration af systemet og 
omkostningseffektivitet opkrævning af skatten. Afhængigt af systemets udformning vil 
omkostningerne til håndhævelse af reglerne og bekæmpelse af 
skatteunddragelse kunne stige. 
3.7. Kildeskat af renteindtægter 
Hvis bopælslandet adskiller sig fra det land, hvor den økonomiske aktivitet foregår, opstår 
der risiko for skatteunddragelse, hvilket især gør sig gældende i forbindelse med indkomst 
i form af renteindtægter og udbytte. I praksis betyder det, at forskelle i beskatningen af 
opsparing og kapitalindkomst fører til, at kapital flyttes til de områder, hvor skatten er 
lavest, hvilket kunne forårsage skadelig skattekonkurrence og betydelig fejlallokering af 
ressourcer. Beskatning på et højere administrativt niveau villle kunne begrænse sådanne 
ressourceallokeringsomkostninger 
<x So liogg m.fl. (1997), s. 23-24; do går ud fra, at EU-budgottot svaror til 1,27% af EU-15's BNI, og at 50% af 
udgifterne finansieres af den progressive indtægt: ud fra disse antagelser ville Portugal komme til at bidrage mod 
kun 0,47% af BNI, mens Luxembourg ville komme af med 2,07% af BNI, mens de øvrige medlemsstaters bidrag 
ville komme til at ligge mellem disse to yderpunkter. 
7-10-1998 
BILAG 2 
-21 -
I EU cr Luxembourg, Nederlandene og Danmark undtagelser, idet de ikke har nogen 
kildeskat på dette område. Alle de øvrige medlemsstater - med undtagelse af Belgien, 
Østrig, Finland og Sverige - opkræver ikke kildeskat af udlændinge. Efter fjernelsen af 
valutakontrollen betyder det, at udlændinge helt kan undgå skat ved at lægge deres 
opsparing i medlemsstater, hvor der ikke opkræves kildeskat. 
Opfordret af Rådet fremlagde Kommissionen den 20. maj 1998 et forslag til direktiv, der 
skal sikre en vis minimal beskatning af kapitalindkomst i form af renteindtægter i 
Fællesskabet39. Kommissionens forslag skal sikre en sådan minimal beskatning af 
renteafkast, der fra en medlemsstat betales til en modtager i en anden medlemsstat. 
Minimumssatsen foreslås sat til 20%, men medlemsstaterne kan vælge at anvende en 
højere sats, hvis de ønsker det. Medlemsstaterne kan vælge enten at tilbageholde denne 
kildeskat eller at meddele oplysninger om de pågældende renteindtægter til den 
medlemsstat, hvor den pågældende skatteyder har bopæl (i kommentarerne til forslaget 
kaldes dette "sameksistens-modellen"). Som det fremgår af det følgende danner forslaget 
ikke noget lovende grundlag for indførelsen af en ny egen indtægt for EU. 
• Den økonomiske effektivitet taler for at henføre denne skat til et højere administrativt 
niveau. 
• Det cr uklart, hvorledes denne skat forholder sig til retfærdighedskriteriet, og der 
foreligger ikke umiddelbart tilgængelige data til vurdering af dette aspekt. I princippet 
ville en sådan skat ikke betyde en tilsidesættelse af nævnte kriterium, da opsparings-
og velstandsniveauet utvivlsomt er højt korreleret med indkomstniveau. 
• Skatten ville være meget synlig for (en måske snæver gruppe af) skatteyderne. 
• Beskatningsgrundlaget er ikke i tilstrækkelig grad harmoniseret. I nogle tilfælde 
tilbageholdes der kildeskal af rente og udbylte i forbindelse med investeringer i 
udlandet, i andre tilfælde tilbageholdes der kildeskat af sådanne indtægter fra 
investeringer i udlandet og hjemme. Eller der opkræves kildeskat af rente, men ikke 
af'udhytlc, eller omvendt. Også beskatningen af kapitalgevinstcr kan være forskellig. 
• Kommissionens forslag om en minimal kildeskat definerer ganske vist 
beskatningsgrundlaget for en sådan skat40, men åbner samtidig, gennem 
"sameksistens-modellen", mulighed for en skiften mellem de individuelle nationale 
grundlag. 
• Kommissionens forslag om en minimal kildeskat har stærke forbindelser til en række 
fælles politikker. Da selve ideen i en sådan kildeskat er direkte forbundet med 
liberaliseringen af kapital- og finansmarkederne og fjernelsen af valutakontrollen de 
seneste år er den et klart supplement til liberaliseringspolitikkerne, idet den sikrer, at 
V) Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1998). 
40 Se Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1998). artikel 4 og 5. 
7-10-1998 
BILAG 2 
22-
kapital ikke - i skattemæssig henseende - nyder urimelige fordele i forhold til den 
immobile arbejdsfaktor. 
Der foreligger ingen kvantitative skøn41, og det er umuligt at afgøre, om en sådan skat 
kunne give det fornødne provenu. Dertil kommer, at renteudsving og fluktuationer på 
kapitalmarkederne kunne gøre provenuet meget svingende og uforudsigeligt, især i 
perioder med hurtige strukturelle ændringer inden for finanssektoren, således som det 
er set de senere år Det er også muligt, at de finansielle institutioner udvikler nye 
instrumenter for at undgå skatten. 
Boks 7 
Kildeskat af renteindtægter 
Kriterium Opfyldelse af kriteriet 
Retfærdighed p& grund af kapitalens mobilitet er skatten nødvendig for at sikre 
symmetrisk behandling af kapital og arbejde i skattemæssig henseende. 
Skønt dette taler for at henlægge skatten til EU-niveau, er det et 
spørgsmål, om den vil være forenelig med kriteriet om horisontal 
retfærdighed. Opsparingskvoten er positivt korreleret med 
indkomstniveauet, så skatten kan anses for at være progressiv. Men 
dette er for øjeblikket kun en antagelse, da der ikke foreligger 
oplysninger om grænseoverskridende investeringer for de forskellige 
medlemsstater til vurdering af forslaget. 
Harmonisering af grundlaget Ufuldstændig, skønt der er sket fremskridt i denne retning. 
Synlighed for skatteyderne Meget synlig. 
Forbindelse til fælles Forbundet med direktivforslaget om en minimal kildeskat. Den ville også 
politikker udgøre et supplement til fjernelsen af valutakontrollen og liberaliseringen 
af kapital- og finansmarkederne, idet den sikrer, at kapital ikke i 
skattemæssig henseende behandles gunstigere end arbejde. 
Provenuets tilstrækkelighed, Usikkert provenu, og dertil variabelt og uforudsigeligt. Opkrævning 
effektivitet og gennem pengeinstitutterne vil være enkelt og ikke medføre 
omkostningseffektivitet ekstraomkostninger. Indførelse af en fælles minimumsskat ville kræve 
oprettelse af et tilsvarende administrativt apparat til kontrol og 
håndhævelse af bestemmelserne. 
Formålet med Kommissionens forslag er dels at undgå skadelig konkurrence mellem 
nationale skattesystemer, hvilket ville kunne udhule beskatningsgrundlaget i nogle 
medlemsstater, dels at fjerne skattemæssige forvridninger og sikre overensstemmelse med 
reglerne for det indre marked. Forslaget blev derfor i sin tid ikke udarbejdet med henblik 
på at undersøge mulighederne for en potentiel ny egen indtægt. Ifølge forslaget er der kun 
ringe mulighed for at basere en ny egen indtægt på en sådan kildeskat, fordi den for det 
første kun gælder for udlændinge, der har renteindtægter fra en bestemt medlemsstat, og 
for det andet fordi "sameksistens-modellen" ville gøre det vanskeligt at opgøre 
beskatningsgrundlaget i tal. 
41 Ifølge ét skøn, udarbejdet af Drèze og Malinvaud (1994), sektion 9.2, s. 98, ligger det potentielle provenu på 1% af 
EU's BNI eller derover. Der er ingen tvivl om, at dette er nok til at dække en stor del af budgetbehovet. Forfatterne 
giver imidlertid ingen forklaring på, hvordan de er nået frem til dette tal. 
7-10-1998 
BILAG 2 
-23-
3.8. ECB-møntherregevinst 
Møntherregevinsten fremkommer på grund af centralbankens monopolstilling som 
udsteder af sedler og mønter, der udgør lovlige betalingsmidler. De tilsvarende 
passivposter forrentes ikke, eller - når det drejer sig om tvungne reserver - forrentes til 
under markedsrenten. Disse ikke-forrentede passivposter udgør pengebasen, hvis 
modstykke (beholdninger af statsobligationer og andre aktiver som f.eks. valutareserver) 
giver et afkast svarende til markedsrenten. Det således fremkomne overskud udgør 
hovedparten af centralbankens indtægter. I praksis svarer en skat på møntherregevinsten til 
en skat på ECB's eller de nationale centralbankers overskud. 
Møntherregevinsten tilfalder ikke direkte statskassen, men centralbanken, der så overfører 
en del af overskuddet til regeringen. Møntherregevinsten har været en vigtig indtægtskilde 
for statsbudgettet i flere medlemsstater i perioder med høj inflation og i lande med et 
reguleret finanssystem42. Efter konvergensperioden og de senere års kraftige fald i 
inflationen udgør møntherregevinsten nu kun en meget lille del af budgetindtægterne for 
praktisk alle medlemsstater. Dertil kommer, at det ikke uden videre kan antages, at 
centralbankens overskud automatisk overføres til staten, da centralbankerne i samtlige 
medlemsstater i de seneste år er blevet uafhængige af staten. Endelig er det sådan, at 
møntherregevinsten i fremtiden - ifølge reglerne i EU-traktaten - tilfalder Den Europæiske 
Centralbank (ECB) i kraft af dens monopolstilling som seddeludsteder. Denne indtægt vil 
blive uddelt til de deltagende centralbanker i forhold til deres kapitalindskud i ECB43 og 
dermed indirekte til medlemsstaternes regeringer. Skal en del af møntherregevinsten 
overføres til EU-budgettet, må der lægges skat direkte på de nationale centralbankers 
overskud. 
42 Faglitteraturen indeholder mange skøn over det provenu, en skat på møntherregevinsten kan give. Se f.eks. de 
skøn, der er anført i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a), tabel 32, s. 90. Gros (1990) skønner, 
at møntherregevinsten i 1982 udgjorde 5,86% af BNI i Portugal, mens det tilsvarende tal for 1993 lå på kun 0,80%. 
De tilsvarende tal for Grækenland er 3,39% og 0,90%, for Italien 1,45% og 0,75%, for Spanien 1,87% og 0,91% og 
for Tyskland 0,48% og 0,52%, se Gros (1990), tabel 7.1, s. 165. Se også Rovelli (1994), hvor der findes yderligere 
og mere detaljerede skøn over møntherregevinstens grundlag og rolle i de offentlige finanser i flere medlemsstater. 
Endelig giver Buiter m.fl. (1998), tabel 10.1, s. 183, den senest ajourførte beskrivelse af den rolle, som 
møntherregevinsten spiller i medlemsstaternes finanser i perioden 1985-1994. 
43 Se artikel 33 i Protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske 
Centralbank, knyttet til EU-traktaten. Heri hedder det: "ECB's nettooverskud overføres på følgende måde: (a) Et 
beløb, hvis størrelse fastsættes af Styrelsesrådet, og som ikke må overstige 20% af nettooverskuddet, overføres til 
den almindelige reservefond inden for en grænse på 100% af kapitalen, (b) Det resterende nettooverskud fordeles til 
indehaverne af kapitalandele i ECB i forhold til deres andel i den indskudte kapital." 
7-10-1998 
BILAG 2 
-24-
• Møntherregevinsten hører hjemme på EU-niveau, da den hidrører fra den fælles 
monetære politik, der føres af ECB på et ikke-regionalt grundlag. I den henseende 
ville en indtægt baseret på møntherregevinsten ligne de traditionelle egne indtægter, 
der hidrører fra gennemførelsen af en fælles handelspolitik og anvendelsen af en 
fælles ydre toldtarif. Spørgsmålet om retfærdighed er ikke direkte relevant i det 
foreliggende tilfælde. Hvis transaktionsteknologien er mindre veludviklet i de 
fattigere lande, vil der muligvis være en vis degressivitet, da møntherregevinsten er 
en skat på kontantbeholdninger. Dette vil dog nok være af mindre betydning, da én og 
samme transaktionsteknologi vil blive anvendt i Den Økonomiske og Monetære 
Union. 
• Beskatningsgrundlaget er fuldstændig harmoniseret og er defineret som 
centralbankernes overskud. 
• Behandlingen af medlemsstater, der ikke deltager i ØMU, udgør et særligt problem i 
overgangsperioden. For de lande, der ikke kommer til at deltage i en overskuelig 
fremtid, må man finde ud af, hvordan de kan bidrage gennem en tilsvarende skat. I så 
fald vil udnyttelsen af møntherregevinsten som en egen indtægt i praksis kunne blive 
ret kompleks. 
• Skat på møntherregevinsten er ikke synlig for skatteyderne. 
• 
• En egen indtægt baseret på møntherregevinsten ville være enkel at administrere, ikke 
kræve megen administration og ikke blive genstand for bedrageri og unddragelse. 
Det er også muligt, at en sådan skat kunne tilføre EU-budgettet betydelige indtægter. 
Under normale forhold vil skatten på møntherregevinsten kunne sammenlignes med 
en skat på kontantbeholdninger eller inflationsraten og forholdet mellem beholdninger 
af kontantbeholdninger og BNI. Hvis prisstabilitet forstås som en inflationsrate på 
mellem 0 og 2%, og hvis det forudsættes, at pengebeholdningerne udgør ca. 10% af 
BNI, vil skatten på møntherregevinsten kunne give indtægter på mellem 0 og 0,2% af 
EU's BNI44. Men det er klart, at det vil kunne være en upålidelig og ustabil 
indtægtskilde, der vil kunne variere stærkt som følge af ændringer i 
transaktionsteknologien. 
En af de væsentligste ulemper ved denne skat er, at den ikke er synlig for skatteyderne. 
Skønt den underliggende indtægtskilde, inflationen, er meget synlig, vil den ikke formidle 
nogen information om omkostningerne ved EU og deres finansiering. Da 
transaktionsteknologien endvidere i stadig højere grad vil gøre det muligt at lægge 
kontantbeholdninger i rentebærende aktiver, vil beskatningsgrundlaget for slagskatten 
blive meget snævert i de kommende år. 
4<\ For at nævne et andet eksempel anvender Rovelli (1994) et lignende grundlag til at vurdere størrelsen af 
møntherregevinst-indtægten ud fra antagelser om forskellige kombinationer af anfordringsindskud og nominelle 
rentesatser (der står for inflationen). Det vises, at en sådan indtægt vil kunne variere fra 0,004% af BNI til 0,3% af 
BNI, se Rovelli (1994), tabel 6, s. 41. 
7-10-1998 
-25 BILAG 2 
Boks 8 
Skat på møntherregevlnst 
Kriterium Opfyldelse af kriteriet 
Retfærdighed / ØMU vil det være umuligt at allokere møntherregevinsten til de 
enkelte medlemsstater. 
Harmonisering af grundlaget Fuldstændig; identisk i alle medlemsstater. 
Synlighed for skatteyderne som en implicit skat er skat på møntherregevinsten ikke synlig. 
Forbindelse til fælles politikker Følger direkte af ØMU. 
Provenuets tilstrækkelighed, Vil formodentlig kunne give en betydelig Indtægt, der dog vil være 
effektivitet og yderst ustabil, da den vil være afhængig af behovet for 
omkostningseffektivitet kontantbeholdninger, der igen er afhængig af de økonomiske 
konjunkturer. Skønt prisstabilitet i ØMU også ville sikre et stabilt 
grundlag for en sådan skat, ville pludselige ændringer i 
transaktionsteknologien og i realindkomsten kunne få 
beskatningsgrundlaget til at skrumpe ind og gøre indtægterne 
upålidelige og uforudsigelige. Administrationen ville være yderst simpel. 
Skatten ville kun implicere et meget lille antal "skatteydere'' (de 
nationale centralbanker), og udgifterne til håndhævelse og kontrol ville 
være minimale. 
4. KONKLUSION 
Økonomisk teori giver en række kriterier for placering af skatteinstrumenter på de 
forskellige administrative niveauer i en føderal kontekst. Når det er afgjort, at visse skatter 
tilhører et højere administrativt niveau, kan en række sekundære kriterier anvendes til 
bestemmelse af, hvor egnede de pågældende skatteinstrumenter er som egne indtægter for 
EU. Diskussionen i dette bilag har vist, at mens flere skatter kan anses for at være 
forenelige med de økonomiske kriterier, så opfylder ingen af dem fuldt ud de sekundære 
kriterier. Nogle af kandidaterne klarer sig bedre end andre ud fra visse kriterier, men hvis 
EU's budget fuldt ud skulle finansieres af nye egne indtægter ville det vise sig, at ingen af 
dem i tilstrækkelig grad opfylder alle kriterierne. 
Dette afspejler, at undersøgelsen tager stilling til de enkelte kriteriers relative betydning 
ved vurderingen af hver kandidats præstation. I tabel 1 sammenfattes vurderingen af hver 
indtægts-kandidat, rangordnet efter kriterierne i de tre undersøgelser, der nævnes i 
tabellen, og som der er henvist til i hele bilaget. 
Der er tale om en rangordning. Tallene 1 og 8 angiver således henholdsvis den højest og 
lavest vurderede blandt de otte kandidater. Ens pointtal angiver, at de pågældende 
kandidater i samme grad opfylder det specifikke kriterium. I modsætning til de andre her 
omhandlede undersøgelser fremhæver Spahn (1993) fordele og ulemper ved de forskellige 
forslag uden af rangordne dem45. Det fremgår klart, at en momsafgift kunne være et 
attraktivt forslag til en egen indtægt. Dette forslag placeres som nummer 2 i to af 
45 Se Spahn (1993), særlig afsnit 5 (Konklusion), s. 580-581. 
7-10-1998 
BILAG 2 
26-
dc tre undersøgelser, der indgår i tabellen, og støttes også kraftigt af Europa-Parlamentet i 
dets betænkning Europa-Parlamentet (1994). Som tidligere nævnt har Kommissionen også 
støttet en C02/encrgi-afgift. Denne mangel på konsensus afspejler en række mere 
fundamentale vanskeligheder på nuværende stadium af den europæiske integration. 
Tabel 1 
Rangordning af kandidater til nye egne indtægter i tre undersøgelser 
CCtøenergi-afgift Europæisk 
Økonomi® Beggm.fl.<3> 
6 Keen<4> 
2 
Moduleret moms 1 1 
Punktafgifter på tobak, spiritus og mineralolie 
Selskabsskat 2/3 3/4 
Skat på transport og telekommunikation 
Personlig indkomstskat 
Kildeskat af renteindtægter!1) 
Skat på ECB's møntherregevinst 8 
- foraligger ikke; (1) der hanvises her ikke til det forslag, som Kommissionen forelagde for nylig, Jf. Kommissionen tor De Europæiske 
Fællesskaber (1998) 
KUde: (2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1993a): tabel 31, s. 85, linjen med "samlet vurdering"; (3) Begg m.fl.. 
(1997): tabel 6.1, s. 51; (4) Keen (1995): tabet 3.14, s. 81. 
Det cr klart, at indførelsen af nye egne indtægter er mulig, men vil kræve megen 
forberedelse af alle involverede parter. Det er langt fra sikkert, at indførelse af nye egne 
indtægter med det formål alene at styrke den finansielle autonomi vi i være tilstrækkeligt. 
Hvis andre, måske bredere politiske betragtninger taler for det, kunne nye egne indtægter 
måske indføres som led i en mere omfattende reform. 
Endelig fremgår det af denne undersøgelse, at der nok ikke kan findes én skat, der alene 
opfylder samtlige kriterier for at blive en ny egen indtægt for EU. En mere lovende 
mulighed er, at positive træk ved flere forskellige indtægter tages i betragtning ved 
udformningen af grundlaget for nye egne indtægter i fremtiden. Dette vil muligvis kunne 
indebære mere fundamentale ændringer af EU's system af egne indtægter, hvor indførelsen 
af nye indtægter kun vil være ét element. 
En mulighed på mellemlang sigt kunne være at indføre en moduleret momsafgift med øget 
synlighed, på linje med det system, der foreslås i Europa-Parlamentets betænkning (1994). 
På længere sigt, hvor det utvivlsomt vil være cl vigtigt mål at styrke den finansielle 
autonomi, viser der sig flere alternativer. Skat på ECB's møntherregevinst, en eller anden 
form for kildeskat af renteindtægter, punktafgifter og skat på transport og 
telekommunikation vil realistisk set kunne blive egne indtægter, forudsat at integrationen i 
EU videreføres. Mindre lovende ser det ud for en ny egen indtægt baseret på enten 
selskabers indkomst eller personlig indkomst. Hvis udviklingen inden for miljø- eller 
7-10-1998 
BILAG 2 
-27-
transportpolitikken krævede indførelse af særlige skatter på disse områder, kunne 
provenuet fra dem passende overføres til EU-budgettet og dermed styrke den finansielle 
autonomi. 
References 
Albi, E., R. Paredes and E. Corona (1997): "Corporate Tax as a Possible Fifth Own Community Resource: 
How Much Harmonisation is Necessary?", study XIX/B1/9602 prepared for the Commission of the 
European Communities DG-XIX, June. 
Begg, I., N. Grimwade and P. Price (1997): The Own Resources of the European Union: Analysis and 
Possible Developments", Report prepared for the Directorate-General for Research of the European 
Parliament, Draft 19m August 1997. 
Buchanan, J. (1950): "Federalism and Fiscal Equity", American Economic Review, 50. 
Buiter, W., G. Corsetti, P. Pesenti (1998): Financial Markets and European Monetary Cooperation The 
Lessons of the 1992-93 Exchange Rate Mechanism Crisis, Cambridge University Press. 
Bureau, D. and P. Champsaur (1992): "Fiscal Federalism and European Economic Unification", American 
Economic Review, Papers and Proceedings, May. 
Commission of the European Communities (1989): Proposal for a Council Directive on a Common System 
of Withholding Tax on Interest Income, COM(89) final, Official Journal of the European Communities, C 
14906. 
Commission of the European Communities (1992a): "The Climate Challenge Economic Aépects of the 
Community's Strategy for Limiting CO? Emissions", European Economy no. 51, May. 
Commission of the European Communities (1992b): "The Economics of Limiting C02 Emissions" European 
Economy Special Edition no. 1. 
Commission of the European Communities (1992c): The System of Own Resources, COM (92) 81 final, 
March 10. 
Commission of the European Communities (1992d): Report of the Committee of Independent Experts on 
Company Taxation, March. 
Commission of the European Communities (1993a): "Stable Money - Sound Finances Community Public 
Finance in the Perspective of EMU", European Economy no. 53. 
Commission of the European Communities (1993b): The Economics of Community Public Finance", 
European Economy, Reports and Studies, no.5. 
Commission of the European Communities (1994a): Growth, Competitiveness, Employment The 
Challenges and Ways Forward into the 21st Century, White Paper, Luxembourg. 
Commission of the European Communities (1994b): "Applying Market Principles to Government Borrowing; 
Growth and Employment, The Scope for a European Initiative", European Economy, Reports and 
Studies, no. 1. 
Commission of the European Communities (1995): Amended Proposal for a Council Directive Introducing a 
Tax on Carbon Dioxide Emissions and Energy, COM (95) 172 final, May 10. 
Commission of the European Communities (1996): A Common System of VAT A Programme for the Single 
Market, COM (328) final, July 22. 
Commission of the European Communities (1997a): "Budget Contributions, EU Expenditure, Budgetary 
Balances and Relative Prosperity of the Member States", paper prepared by DG-XIX and forwarded to 
the Ecofin Ministers by President Santer for their October 13 meeting. 
7-10-1998 
BILAG 2 
-28-
Commission of the European Communities (1997b): Proposal for Council Directive 97/30/EC Restructuring 
tho Community Framework for the Taxation of Energy Products, Working Paper XXI/1055/97-EN. 
Commission of the European Communities (1997c): Proposal for Council Directive Restructuring the 
Community Framework for the Taxation of Energy Products, COM (97) 30 final. 
Commission of the European Communities (1997d): Action Plan for the Single Market, Communication of 
the Commission to the Council, CSE (97)1 final, June 4. 
Commission of the European Communities (1997e): "A Package to Tackle Harmful Tax Competition in the 
European Union", COM (97) 564 final, November 5. 
Commission of the European Communities (1998): Proposal for a Council Directive to Ensure a Minimum of 
Effective Taxation of Savings Income in the Form of Interest Payments within the Community, COM 
(1998) 295 final, March 4; and Official Journal of the European Communities, C 212, July 8,1998. 
Council Directive 91/680/EEC of December 16, 1991, Supplementing the Common System of Value Added 
tax and Amending Directive 77/388/EEC with a View to the Abolition of Fiscal Frontier, Official Journal 
of the European Communities L 37, December 31,1991. 
Courchene, T. (1993): "Reflections on Canadian Federalism: Are there Implications for European Economic 
and Monetary Union?", in Commission of the European Communities (1993b). 
De Grauwe, P. and L. Papademos (éd.): The European Monetary System in the 1990s, CEPS and Bank of 
Greece, Longman. 
Devereux, M. and M. Pearson (1989): Corporate Tax Harmonisation, Institute of Fiscal Studies Report 
Series no. 35, Institute of Fiscal Studies, London. 
Devereux, M. (éd., 1996): The Economics of Tax Policy, Oxford University Press. 
Drèze. J. and E. Malinvaud (1994): "Growth and Employment: The Scope for a European Initiative", in 
Commission of the European Communities (1994b). 
Ecofin Council (1997): Conclusions of the Ecofin Council Meeting on 1 December 1997 Concerning 
Taxation Policy, Official Journal of the European Communities 98/C 2/01. 
European Communities Court of Auditors (1998): "Bilan du Système des Ressources Fondées sur la TVA et 
le PNB", draft, Spring. 
European Parliament (1984): "Draft Treaty Establishing the European Union", Rapporteur A. Spinelli, 
February. 
European Parliament (1990): "Interim Report of the Committee on Budgets on the Financing of the 
European Community", Rapporteur Joan Colom I Naval, A3-0317/90. 
European Parliament (1994): "Draft Report on a New System of Own Resources for the European Union", 
Rapporteur Horst Langes, Committee of Budgets, A3-0000/94. 
Gros, D. (1990): "Seigniorage and EMS Discipline", chapter 7 in De Grauwe and Papademos (éd.). 
Keen, M. (1995): "Objectives and Criteria of the Community's Fifth Own Resource", study prepared for the 
Commission of the European Communities DG-XIX, Final Report, December. 
MacDougall, D. (1977J: Report of the Study Group on the Role of Public Finance in European Integration, 
vol. I and II, Commission of the European Communities, Economic and Financial Series. 
Mintz, J. (1996): The Corporation Tax", chapter 4 in M. Devereux (éd., 1996). 
Padoa-Schioppa, T. (1987): Efficiency, Stability and Equity A Strategy for the Evolution of the Economic 
System of the European Community, Report of a Study Group Appointed by the Commission of the 
European Communities, and Presided by T. Padoa-Schioppa, H/49/87. 
Rovelli, R. (1994): "Reserve Requirements, Seigniorage and the Financing of the Government in an 
Economic and Monetary Union", in Commission of the European Communities (1994b). 
7-10-1998 
BILAG 2 
-29-
Spahn, B. (1993): The Consequences of Economic and Monetary Union for Fiscal Federal Relations in the 
Community and the Financing of the Community Budget", in Commission of the European 
Communities (1993b). 
Verbeke, A., W. Winkelmans, H. Haralambides, A. van Klink and A. Veenstra (1998a): "Empirical Estimation 
of the Final Destination of Goods Imported through the Major European Gateways, Final Report -
Partim Antwerp", March 11. 
Verbeke, A., W. Winkelmans, H. Haralambides, A. van Klink and A. Veenstra (1998b): "A Calculation of the 
Rotterdam Effect", February. 
Wildasin, D. (1990): "Budgetary Pressures in the EEC: A Fiscal Federalism Perspective", American 
Economic Review, Papers and Proceedings, May. 
V V V 
7-10-1998 
BILAG 3 
Budgetbalancebegrebet og beregning af 
budgetbalancerne 
1. INDLEDNING 
Budgetbalancer1, dvs. forskellen mellem en medlemsstats bidrag til EU's budget og EU's 
udgifter i den pågældende medlemsstat, ses ofte som en simpel måde, hvorpå man med et 
enkelt tal kan vise de økonomiske nettofordele ved at være medlem af EU. Kommissionen 
har igen og igen advaret mod en sådan forenklet og vildledende metode, som ikke viser 
den reelle balance mellem fordelene og ulemperne ved at være med i EU2. 
I dette bilag gennemgås metodeproblemerne i forbindelse med beregningen af 
budgetbalancerne kort. I afsnit 2 behandles vanskelighederne ved beregning og fortolkning 
af budgetbalancerne; i afsnit 3 drøftes alternative beregningsmetoder for 
budgetbalancerne, der er baseret på forskellige definitioner af udgifter og bidrag; og i 
afsnit 4 forklares de to vigtigste definitioner - aktlonsbalance og balance à la UK-
kompensation - som benyttes i rapporten. 
2. PROBLEMER MED BUDGETBALANCEBEGREBET3 
Budgetbalancer er på trods af deres besnærende enkelhed vildledende eller i hvert fald 
utilstrækkelige, hvis man ønsker at gøre op, hvad en medlemsstat har ud af EU-
medlemskabet. 
Budgetstrømmene viser ikke alle de fordele, som EU-medlemskabet giver. EU-
medlemskabet, der medfører fordele af både finansiel og ikke-fmansiel art såvel som 
forpligtelser, har en ikke-økonomisk dimension, der i betydning langt overskygger de rent 
økonomiske aspekter. Eksempelvis kan fordelene ved at forfølge fælles mål, såsom 
liberalisering af handelen og europæisk økonomisk integration, ikke bedømmes alene på 
grundlag af budgetstrømme. Desuden kommer udbetalinger fra budgettet ikke kun 
modtagerne til gode, men gavner også andre medlemsstater gennem modsatrettede 
strømme. Typiske eksempler herpå er strukturfondene og de eksterne udgifter, hvor 
Budgetbalancer kaldes ofte nettobalancer. Termen budgetbalancer, som i denne rapport foretrækkes frem for 
nettobalancer, er mere rammende, for det første fordi begrebet balance i sig selv viser, at der er tale om en forskel, 
og for det andet fordi det er overflødigt at karaktierisere budgetpositioner som netto eller brutto. Det, begrebet 
specifikt skal angive, er forskellen mellem bidrag til og indtægter fra EU-budgettet. 
Disse spørgsmål blev nøje gennemgået i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): "Budgetbidrag, 
EU's udgifter, budgetbalance og medlemsstaternes forholdsmæssige velstand", som formanden for Kommissionen, 
Jacques Santer, fremlagde for Rådet (Økofin) den 13. oktober 1997. 
Dette afsnit er hovedsagelig baseret på de argumenter, der blev fremsat i et Økofin-dokument fra 1997; se 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1997): op. cit., fodnote 2, del 4, s. 7-9. 
7-10-1998 
BILAG 3 
-2-
gennemførelsen af projekter ofte giver anledning til køb af varer og tjenesteydelser i andre 
medlemsstater. 
Der er mindst tre grunde til, at budgetbalancer, der beregnes på den traditionelle måde, 
ikke giver et præcist billede af fordelene ved EU-medlemskabet: 
• For det første viser budgetbevægelserne ikke de positive eksterne effekter, der følger 
af EU's politikker. For eksempel gavner den fælles landbrugspolitik, 
strukturforanstaltningerne og de eksterne udgifter ikke kun de direkte modtagere, 
men giver anledning til spredningseffekter på tværs af landegrænserne; 
• for det andet er det ofte svært at identificere, hvem der i sidste ende nyder godt af 
EU's udgiftspolitikker. For eksempel kan udgifter til eksportrestitutioner under den 
fælles landbrugspolitik registreres som udbetalt til den medlemsstat, som varerne 
eksporteres fra, mens de endelige modtagere er producenter i andre medlemsstater; 
forskningsudgifterne, hvor multinationale konsortier f.eks. anmoder om, at EU's 
udbetalinger foretages til ét af medlemmerne af konsortiet eller til en bankkonto i 
Belgien eller Luxembourg, medfører lignende vanskeligheder; og 
• for det tredje er EU's budgetudgifter meget forskelligartede, og sammenligninger af 
de samlede modtagne beløb har ofte en begrænset værdi, når man skal vurdere den 
"nytte", sådanne betalinger medfører. Overførsler som led i 
strukturforanstaltningerne øger de ressourcer, der er til rådighed i modtagerlandet, 
med nøjagtig det beløb, overførslen lyder på (selv om der ofte vil være tale om en 
betydelig spredningseffekt, når disse midler senere bruges); på den anden side øger 
betalinger for køb af varer og tjenesteydelser (en stor del af 
administrationsudgifterne) kun de ressourcer, der er til rådighed i modtagerlandet, 
med en del af det samlede beløb (den værditilvækst, der er skabt i det pågældende 
land). Mellem disse to yderpunkter finder man forskellige kategorier af udgifter med 
forskellige grader af "nytte" for modtageren, hvilket både gør det vanskeligt helt at 
udelukke visse former for udgifter og at inddele udgifterne i brugbare kategorier. 
3. PROBLEMER MED BEREGNING OG FORTOLKNING: ALTERNATIVE DEFINITIONER AF 
BUDGETBALANCER 
I dette afsnit drøftes nogle vigtige defmitionsproblemer, som begrænser og ofte 
underminerer pålideligheden af simple mål for budgetbalancer. 
For at kunne beregne budgetbalancerne er det nødvendigt at tage stilling til fire 
hovedspørgsmål: 
i) hvilke poster der skal medtages ved beregningen af medlemsstaternes indbetalinger til 
EU's budget 
ii) hvilke poster der skal medtages ved beregningen af EU's udgifter i hver enkelt 
medlemsstat 
iii) anvendelsen af kasseregnskabsdata i modsætning til periodiseringsdata (problemet er, 
hvordan man medregner fremførsel af ubrugte balancer fra tidligere år), og 
7-10-1998 
BILAG 3 
iv) muligheden for at tilpasse det sæt af budgctbalancer, man når frem til, så de 
sammenlagt udgør nul. 
Med hensyn til Indbetalingerne til EU's budget må man tage stilling til, hvilken 
behandling af told og landbrugsafgifter (traditionelle egne indtægter) der er mest 
hensigtsmæssig. Der er afgjort gode argumenter for at udelukke dem helt fra 
beregningerne, da disse bidrag er et resultat af fælles politikker, og de typisk tilhører et 
højere myndighedsniveau og ikke den region eller stat, som opkræver dem. Selv om dette 
måske formelt er korrekt, foretrækkes det ofte at finde en måde, hvorpå man kan medregne 
dem, så beregningen afspejler den faktiske situation med et afbalanceret budget. 
Medregningen kan enten foretages på grundlag af de faktiske pengestrømme eller ved at 
omfordele det samlede provenu af de traditionelle egne indtægter på hver enkelt 
medlemsstat efter en given nøgle (f.eks. efter deres andel af EU's BNI). 
Behandlingen af de traditionelle egne indtægter i kompensationsordningen for UK er 
interessant. Da beregningen af kompensationen tager udgangspunkt i UK's andel af de 
kombinerede moms- og BNI-indbetalinger4, tager ordningen implicit hensyn til de 
traditionelle egne indtægter, men omfordeler dem mellem medlemsstaterne i forhold til 
deres kombinerede moms- og BNI-indbetalinger (hvilket som vist andetsteds i rapporten 
ikke adskiller sig ret meget fra at omfordele dem efter en regulær BNI-nøgle). 
De udgifter, EU afholder i medlemsstaterne, skal pr. definition være lavere end EU's 
samlede udgifter. De udgifter, EU afholder i tredjelande, har afgjort betydelige 
spredningseffekter for på medlemsstaterne og udbetales ofte direkte til EU-statsborgere. 
Det ville imidlertid være ulogisk - og i praksis næsten umuligt - eksplicit at henføre dem 
under én bestemt medlemsstat. Desuden er der nogle mindre poster, som det af praktiske 
årsager også er næsten umuligt at fordele på de enkelte medlemsstater (f.eks. overførsler 
vedrørende EU's andel af Den Europæiske Investeringsfonds kapital og EU-tjenestemænds 
udgifter i forbindelse med tjenesterejser). De resterende udgifter omtales normalt som 
"fordelte udgifter"5 og udgør ca. 94% af de samlede udgifter. 
Mens der er bred enighed om at udelukke ovennævnte poster, er der uenighed om behovet 
for at foretage andre justeringer. Det mest omdiskuterede spørgsmål er medtagelsen af 
administrationsudgifter. Argumenterne for at medtage denne post bygger på, at EU's 
udgifter som nævnt i begyndelsen af dette bilag er meget forskelligartede. Den delmængde 
af de fordelte udgifter, som ikke omfatter administrationsudgifter, kaldes i EU-terminologi 
Det gøres på den indviklede måde, at man først beregner andelen på grundlag af momsmekanismen fra før 1988, 
hvorefter ændringen med hensyn til den nuværende mekanisme (den såkaldte "fordel for UK under det nye system"; 
se bilag 4) lægges til eller trækkes fra. 
Definitionen af fordelte udgifter i forbindelse med kompensationen for UK er fastlagt i "Method of Calculation, 
Financing, Payment and Entry in the Budget of the Correction of Budgetary Imbalances in Accordance with Articles 4 
and 5 of the Council Decision on the System of the Communities' Own Resources", Rådet for Den Europæiske 
Union, 5455/94, 9. marts 1994, kapitel IV.2. 
7-10-1998 
BILAG 3 
-4-
"fordelte aktionsudgifter"6 og udelukker de poster, der optræder i del A i EU's budget, og 
de øvrige EU-institutioners udgifter. Den definition af budgetbalancen, der beregnes på 
grundlag af dette udgiftsbegreb, kaldes her den aktionsbudgetbalancen. 
Nogle medlemsstater foretager og offentliggør skøn over budgetbalancen, der er baseret på 
en endnu snævrere definition af udgifter, som kun medtager de pengestrømme, som går 
gennem statskassen (og som finansministerierne let kan identificere). Denne definition af 
udgifter udelukker ikke blot administrationsudgifter, men også alle de udbetalinger, som 
EU-institutionerne foretager direkte til de endelige modtagere (f.eks. forskningskontrakter, 
tilskud og støtte som led i forskellige såkaldte "interne politikker" osv.). 
Kasseregnskabs- og periodiseringsdata er sommetider vidt forskellige. Specielt betyder 
behovet for at justere alle medlemsstaternes moms- og BNI-bidrag og tallene for 
kompensationen til UK på grundlag af pålidelige statistiske oplysninger, som foreligger 
med stor forsinkelse, at ikke ubetydelige betalinger - i begge retninger - kan foretages 
uden for referenceåret. Den største forvridning skyldes imidlertid, at der findes ubrugte 
saldi fra de foregående år, som varierer meget fra år til år. For eksempel var der i 1995 et 
usædvanligt stort overskud ved årets udgang (9,2 mia. ECU), som viste sig at være over 
dobbelt så stort som det ubrugte overskud ved udgangen af 1996 (4,4 mia. ECU). Det 
betyder, at alle medlemsstaternes budgetbalancer for 1996 på grundlag af 
kasseregnskabstallene i alt lå ca. 5 mia. ECU højere på grund af udsvinget i størrelsen af 
det ubrugte overskud. En sådan virkning kan forvride sammenligningen af 
budgetbalancetal lene for forskellige år betydeligt. 
Den definition af budgetbalancen, som bruges ved beregningen af kompensationen til UK, 
fjerner problemet med ubrugte overskud. Da beregningen af balancen er baseret på 
forskellen mellem andelen af bidragene til EU's budget og andelen af EU's udgifter ganget 
med EU's samlede udgifter, forudsætter beregningen implicit, at summen af alle 
indbetalinger til EU's budget hvert år er lig med summen af EU's udgifter. 
En fastsættelse af, al summen af alle budgclbalanccrnc skal være nul, foreslås ofte som en 
måde, hvorpå man kan fokusere debatten på spørgsmålet om fordelingen inden for EU: 
hvad et land "betaler" netto må "modtages" netto af et andet land. De ujusterede tal 
beløber sig imidlertid ikke til nul, når de lægges sammen. De beløber sig til et negativt tal 
svarende til de ikke-fordelte udgifter (hovedsagelig de udgifter, der afholdes uden for EU). 
Det anføres, at dette resulterer i, at medlemsstaterne påstår, at de har overført økonomiske 
ressourcer, der har forladt EU, til andre partnere. 
Man kan justere budgetbalancerne, så de tilsammen beløber sig til nul, på en række 
forskellige måder, som uundgåeligt medfører andre forvridninger og gør det svært at 
sammenligne budgetbalancerne fra år til år. De to mest anvendte metoder består i enten at 
6 Aktionsudgifterne er i artikel 19, stk. 1, i finansforordningen af 21. december 1977 (EFT nr. L 356 af 31.12.1977) 
defineret som Kommissionens udgifter til politikker, der indgår i budgettets del B. 
7-10-1998 
BILAG 3 
-5-
rcduccre bidragene til EU's budget, så de svarer til de fordelt udgifter (og holde hver enkelt 
medlemsstats relative andel konstant), eller øge de fordelte udgifter, så de svarer til det 
faktiske niveau for betalingerne. Den første metode forudsætter implicit, at de ikke-
fordcltc udgifter fordeles mellem medlemsstaterne i forhold til deres bidrag til EU's 
budget; den anden forudsætter, at de ikke-fordelte udgifter fordeles i samme forhold som 
de fordelte udgifter. Desuden reducerer begge metoder hver af budgetbalancernes samlede 
størrelse (og summen af den absolutte værdi af alle balancerne). 
Den metode, der ligger til grund for beregningen af kompensationen til UK - som er 
baseret på forskellene mellem andelene af bidragene og andelene af udgifterne - giver en 
række budgetbalancer, som i alt beløber sig til nul. Implicit forudsætter dette, at de ikke-
fordelte udgifter fordeles i samme forhold som de fordelte udgifter. 
4. DK DEIÏN1 TIONER, DER ANVENDES I RAPPORTEN 
Hvis man kombinerer bare de to eller tre vigtigste muligheder, der findes inden for hvert af 
de fire spørgsmål, der drøftes i det foregående afsnit, får man hele 30-40 definitioner af 
budgetbalancer, som alle kan forsvares. Mens de skøn, som disse forskellige definitioner 
resulterer i, ikke ændrer billedet for de større medlemsstater væsentligt, kan anvendelsen 
af forskellige definitioner giver meget forskellige resultater for de mindre medlemsstater, 
hvilket kan forvride sammenligningen fra år til år betydeligt. 
I denne rapport har Kommissionen anvendt to definitioner, der kaldes UK-
kompensationsbalancen og aktionsbalancen. Den første er den eneste, som nyder en vis 
formel anerkendelse, da den er baseret på Fontainebleau-aftalen og anvendes ved 
fastlæggelsen af kompensationen til UK; den anden stemmer overens med de fortrolige tal, 
som Kommissionen hvert år siden 1995 har sendt til medlemsstaterne. 
4.1. UK-kompensationsbalaitcen 
I denne definition bruges der kasseregnskabsdata, dvs. alle betalinger, der inden for et 
givet år foretages til eller fra EU's budget7. De vigtigste implikationer er følgende: 
For enkelthedens skyld er beregningerne foretaget uden hensyntagen til den såkaldte "fordel for UK under det nye 
system" og med anvendelse af kasseregnskabsdata i stedet for periodiseringsdata. 
7-10-1998 
BILAG 3 
6-
• Indbetalingerne af de traditionelle egne indtægter omfordeles implicit mellem 
medlemsstaterne i forhold til deres moms- og BNI-indbetalinger; 
• skønnene skal give et samlet beløb på nul, og balancernes samlede, absolutte størrelse 
reduceres ved, at man ikke medtager de udgiftsposter, som ikke kan fordeles (dvs. ca. 
5-6%); 
• dataene påvirkes af justeringerne i bidragene vedrørende de foregående år, men 
isoleres fra udsvingene i størrelsen af de ubrugte overskud i det pågældende år; 
• de udgiftsstrømme, der anvendes, vedrører de såkaldte "fordelte udgifter". Det 
betyder, at ca. 6% af udgifterne ikke medtages (især udgifter, der er afholdt uden for 
EU, plus nogle meget små poster, som det af tekniske eller begrebsmæssige årsager er 
for svært at fordele). Administrationsudgifterne og udgifterne til fordel for i øvrige 
HU-institutioncr, er medtaget. 
4.2. Aktionsbalancen 
I denne definition bruges der også kasseregnskabsdata. De vigtigste implikationer af denne 
definition er følgende: 
• Det anvendte begreb for EU's udgifter er de fordelte aktionsudgifter, dvs. de fordelte 
udgifter med undtagelse af de administrationsudgifter, der er omtalt i del A i EU's 
budget, og udgifter, der vedrører Europa-Parlamentet, Rådet, Domstolen, 
Revisionsretten, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget8; 
• indbetalinger af de traditionelle egne indtægter betragtes som betalt fuldt ud af den 
medlemsstat, som overfører dem til EU's budget; 
• skønnene skal give et samlet beløb på nul; 
• skønnene kan variere betydeligt på grund af justeringer vedrørende de foregående år 
og især på grund af fremførsel af ubrugte saldi fra de foregående år; 
• der foretages ingen korrektioner i udgiftsstrømmene, som medtages i deres helhed. 
Ideelt set skulle disse skøn opstilles i en tabel, som omfatter en 16. linje for resten af 
verden og en 17. linje, som ville svare til betalinger til overskuddet for det pågældende år 
og træk på det foregående års overskud (med tilsvarende justeringer i de 15 linjer for 
medlemsstaterne) samt de udgifter, der svarer til del A i budgettet. 
Se fodnote 6. 
7-10-1998 
BILAG 4 
Budgetkompensationen til Det Forenede Kongerige 
1. INDLEDNING 
I dette bilag gennemgås udviklingen i den kompensationsordning, der blev opnået enighed 
om med Fontainebleau-aftalen i 1984. I bilagets første afsnit beskrives den situation, der 
førte til vedtagelsen af beslutningen om en kompensationsordning, samt dennes indhold. 
Derefter gennemgås den hidtidige udvikling i Det Forenede Kongeriges budgetubalance 
samt en beskrivelse af den sandsynlige fremtidige udvikling set i lyset af de reformforslag, 
der er fremsat af Kommissionen (Agenda 2000). I tredje afsnit beskrives, hvordan 
ordningen har fungeret hidtil, og i dette afsnit drøftes ligeledes visse af de 
problemstillinger, den rejser. I sidste afsnit gennemgås dens konsekvenser for 
fastsættelsen af en momssats og mulighederne for at fastsætte en sådan på permanent basis 
analyseres. 
Figur 1 
Det F. Kongeriges budgetubalance og kompensation 
("operationel" balance før og efter kompensation; i % af Det F. Kongeriges BNI) 
0.8 
0,6 
0,4 
0,2 Kompensation Før Kompensation Efter Kompensation 
m - ~ ~ n 
I * - • " KBII — ~ "ES 
i - - lllf -. — ~. ™ — ijjjli V 
fe-
BK«f "* "" """ ~ """ "*" "" * — ,-
1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 
2. BAC;<;KIINI>KN FORORDNINCKN 
Problemet med Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance blev tydelig straks 
efter landets optagelse i EF. Denne kraftige ubalance skyldtes navnlig to faktorer, nemlig: 
i) at landbrugssektoren forholdsmæssigt set er mindre og strukturelt forskellig fra 
landbrugssektoren i andre medlemsstater, hvilket resulterer i mindre udbetalinger til 
Det Forenede Kongerige under den fælles landbrugspolitik 
7-10-1998 
BILAG 4 
-2 
ii) at Det Forenede Kongerige porportionalt set yder et større bidrag til Fællesskabets 
budget, fordi Det Forenede Kongerige har en relativt større andel i det harmoniserede 
momsgrundlag end i Fællesskabets samlede BNI. 
Den første ordning, der havde til formål at løse problemet med Det Forenede Kongeriges 
budgetmæssige ubalance, blev der opnået enighed om i marts 1975 i Dublin. Denne 
ordning med tilnavnet "dynamic brakes" skulle sikre at Det Forenede Kongeriges bidrag 
til EU-budgettet ikke blev uforholdsmæssigt stort. Således ville der blive lagt loft over en 
medlemsstats bidrag, hvis tre betingelser var opfyldt samtidig (pr. capita BNP under 85 % 
af fællesskabsgennemsnittet, økonomisk vækstrate på under 120 % af 
fællesskabsgennemsnittet, andelen i indbetaling til egne indtægter over 10 % højere end 
andelen i BNP). Ingen medlemsstater opfyldte nogensinde disse betingelser, og ordningen 
fandt derfor aldrig anvendelse. 
Figur 2 
Det Forenede Kongeriges budgetbalance 
( Definition af Det Forenede Kongeriges kompensationsordning, procentdel af BNI; 
aktuelle data, se skema 7, bilag 8 og dette bilag; 1998: foverslag ) 
1085 1086 1087 1086 1080 1900 1901 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 
Der blev indført en anden ordning på Det Europæiske Råd i Dublin i november 1979. 
Denne ordning indeholdt udgiftskompensation i form af specielle foranstaltninger for Det 
Forenede Kongerige. 
Den nuværende ordning, blev der opnået enighed om i Fontainebleau i juni 1984, og 
ordningen trådte i kraft ved afgørelse af 7. Maj 1985. Der var tale om en overgangsordning 
- et nedslag på 1 mia. ECU i Det Forenede Kongeriges momstilskud for 1985 - samt regler 
for beregning af fremtidige nedslag. 
07-10-98 
BILAG 4 
Del Forenede Kongeriges bidrag til fællesskabsbudgettet er nedsat med et beløb, der 
svarer til 66% af landets budgetubalance. Denne ubalance beregnes ved at 
multiplicere forskellen mellem Det Forenede Kongeriges procentuelle andel i 
momsbetalingerne til fællesskabsbudgettet og landets andel i de udbetalinger, som 
Fællesskabet foretager i Det Forenede Kongerige. Eftersom visse former for udgifter 
(f.eks. eksterne udgifter) ikke kan siges at foretages til fordel for nogen enkelt 
medlemsstat, erstattes Fællesskabets betalinger ved beregningen af Det Forenede 
Kongeriges andel i betalinger, foretaget af Fællesskabet, og i den samlede ubalance, af 
de samlede betalinger, der kan fordeles til et bestemt land (hvilket sædvanligvis 
betegnes "fordelte udgifter" - se fodnote 5 i bilag 3). 
Det manglende beløb finansieres af de øvrige medlemsstater i forhold til deres 
respektive procentvise andel i momsindbetalingerne (med undtagelse af Tyskland, der 
kun betaler 2/3 af landets normale andel; den resterende 1/3 betales af de øvrige 
medlemsstater). 
Afgørelsen om de egne indtægter i 1988 ændrede på afgørende punkter den eksisterende 
ordning gennem indførelsen af en ny indtægt baseret på BNP og en tilsvarende reduktion i 
betydningen af momsbaserede indtægter. Disse ændringer, der havde til hensigt at 
reducere Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance, nødvendiggjorde visse 
justeringer i kompensationsmekanismen, nemlig: 
i) beregning af refusionsbeløbet som om budgettet stadig i fuldt omfang var finansieret 
af ikke-udlignede momsbidrag (som det var tilfældet indtil 1988) 
ii) fratrækning i kompensationsbeløbet af de besparelser1, Det Forenede Kongerige 
opnår i kraft af de ændringer, der blev indført i 1988 (den britiske fordel af det nye 
system); 
iii) de øvrige medlemsstaters finansiering af nedsættelsen af Det Forenede Kongeriges 
bidrag i forhold til deres andel i Fællesskabets BNP. Tysklands 1/3 nedslag blev 
opretholdt. 
3. UDVIKLINGEN I DET FORENEDE KONGERIGES NEDSLAG SIDEN ORDNINGENS 
INDFØRELSE 
Der er ikke tale om nogen klar og utvetydig tendens hverken hvad angår Det Forenede 
Kongeriges budgetmæssige ubalance eller nedslag (se figur 1). 
Budgetbalancer udviser naturligt nok altid store udsving af de grunde, der er angivet i 
bilag 3 (underliggende udgiftstendenser, forskelle i den økonomiske vækstrate, 
valutakursudsving, overførsel af ikke-anvendte overskud fra foregående år, justeringer fra 
foregående år, osv.). Det Forenede Kongeriges budgetbalance udviser imidlertid 
usædvanligt store udsving på grund af selve reguleringsmekanismen, hvor udbetaling af 
1 Denne besparelse svarer til forskellen mellem det beløb, Det Forenede Kongerige betaler under ordningen med 
(udlignende) moms- og BNP-indtægter under 1988-systemet og det beløb, som Det Forenede Kongerige skulle have 
betalt under ordningen fra før 1988 (kun ikke-udlignende moms). 
07-10-98 
-4 BILAG 4 
Figur 3 
UK-Kompensation 
(procentdel af BNP; transaktionsbasis; 
1995-97: foreløbige tal; 1998: overslag) 
0,5 
0,4 
0,3 iniiiiiiuiiiiiiiiiMuaiiMfijii ""!BiL 'i!'" Æ'.' ' 
#• «•% 
kompensationen torudses et ar i lorvejen (en ekstra stor ubalance i et år tører til en stor 
kompensation, der kommer til udbetaling det følgende år, hvilket i sådanne tilfælde fører 
til, at en "normal" ubalance bliver usædvanligt lille osv.). Endvidere kræves det ifølge 
budgetreglerne, at der i et år t under overskriften "UK-korrektion" medtages to forskellige 
korrektioner, nemlig den foreløbige korrektion for året t-1 og den endelige korrektion for 
året t-4. Summen af disse to korrektioner giver økonomisk set ingen mening. Skema 7 i 
bilag 8 viser i række 5 den korrektion for Det Forenede Kongerige, der er angivet i 
budgettet for året t (dvs. summen af korrektionen for Det Forenede Kongerige for året t-4 
og den foreløbige korrektion for året t-)l og i række 2 Det Forenede Kongeriges endelige 
korrektion for året t-4. 
Ifølge budgetreglerne kræves del også, at der med henblik på al beregne den endelige 
korrektion for Det Forenede Kongerige for år t-4 skal anvendes en teoretisk ubalance for 
Del Forenede Kongerige på grundlag af BNI, moms og tildelte udgifter for år t (dvs. fire år 
senere). Disse data giver mulighed for al beregne den teoretiske ubalance for Det Forenede 
Kongerige for år t-4, der er vist i række 2 i skema 7 i bilag 8. Der skal endvidere gøres 
opmærksom på, at Det Forenede Kongeriges ubalance, når den udregnes på denne måde, 
adskiller sig fra ubalancerne i skema 6a og 6b i bilag 8. Sidstnævnte beregnes på grundlag 
af BNI, moms og tildelte udgifter, idet tallene er tilgængelige et år efter budgetåret. 
Anvendelsen af begrebet ubalance, der er uløseligt knyttet til kompensationsordningen 
(figur 2), giver et mere stabilt billede, da denne definition ikke påvirkes af overførslen af 
ikkc-anvendtc overskud (se bilag 3). 
07-10-98 
BILAG 4 
Bortset fra kortvarige udsving har Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance 
siden 1985 været relativt stabil. Ubalancen før justering har i gennemsnit ligget på en 
1/2% af landets BNP. Som følge heraf har størrelsen af nedslaget også været relativt stabil. 
Forskellige faktorer, der mere eller mindre udligner hinanden, har spillet ind. Som allerede 
nævnt skyldes Det Forenede Kongeriges ubalance hovedsageligt to faktorer, nemlig dels 
landets relativt høje andel af det kombinerede moms- og BNP-grundlag og dels de 
forholdsvis beskedne beløb, landet modtager under landbrugsstøtteordningerne. 
Den reduktion af momsindtægternes forholdsmæssige betydning, som beslutningerne i 
1988 og 1992 medførte, skulle have formindsket ubalancen og dermed have medført, at 
kompensationsbeløbet blev reduceret. Imidlertid har beslutningen om, at beregningen 
heraf skulle fortsætte på basis af den hidtidige ordning, og at der fra dette resultat skulle 
fratrækkes et beløb, der svarede til den fordel, Det Forenede Kongerige fik af det nye 
system, medført, at der ikke kunne forventes nogen mærkbar virkning på størrelsen af 
kompensationsbeløbet. Den årlige beregning af denne fordel viser, at der indtil videre har 
været tale om yderst beskedne ændringer i ubalancen. Der kan have været tale om større 
ændringer i de sidste to-tre år på grund af momsindtægternes reducerede betydning, men 
selv når dette tages i betragtning, er virkningen ikke kraftig nok til, at den kan spores i den 
samlede tendens. 
Figur 4 
Det F. Kongeriges andel i (moms- og BNP-) 
betalinger og i EU's (tildelte) udgifter 
(samlede procentdel; transaktionsbasis; 
1995-97: foreløbige tal; 1998: overslag) 
87 88 89 Ov*": 
90 91 92 93 94 95 96 97 98 
Der har fundet mere gennemgribende ændringer sted, hvad angår udgifterne på EU's 
budget. Landbrugsudgifterne, der i 1984 udgjorde omkring 70% af de tildelte udgifter, 
udgør nu kun omkring 50%. Dette skulle for så vidt have bidraget til at formindske Det 
Forenede Kongeriges ubalance. I den samme periode var det udgiftsområde, der var i 
stærkest ekspansion, imidlertid strukturfondene. Da dette udgiftsområde jo i sagens natur 
07-10-98 
BILAG 4 
-6-
har en stærkt omfordelingsmæssig karakter og er koncentreret i de såkaldte 
"samhørighedslande", kunne Det Forenede Kongeriges andel i EU's samlede udgifter ikke 
stige. Faktisk er det omfordelingsmæssige aspekt i EU's samlede udgifter siden 1992 taget 
yderligere til. 
De faktorer, der har spillet den største rolle ved udviklingen i tendenserne for 
kompensationsudbetalingerne - navnlig udsvingene fra år til år - har været forskellen 
mellem den økonomiske vækstrate i Det Forenede Kongerige og vækstraten i de øvrige 
medlemsstater samt de ustabile valutakurser. Siden slutningen af 80erne har den 
økonomiske udvikling i Det Forenede Kongerige været markant forskellig fra udviklingen 
i resten af EU. Herudover har pundet vist kraftige udsving over for andre EU-valutaer i 
perioden fra 1992 til 1997. 
Underliggende udgiftstendenser har ligeledes spillet ind, skønt de rent kvantitativt har 
spillet en mindre rolle end og er blevet overskygget af den ovennævnte makroøkonomiske 
udvikling. For eksempel lykkedes det i vidt omfang i 1994 for Det Forenede Kongerige at 
få tildelt midler fra strukturfondene og i 1997-98 førte BSE-krisen til øgede udgifter på 
landbrugsområdet i Det Forenede Kongerige. 
I de kommende år forventes Det Forenede Kongeriges ubalance (og dermed 
kompensationsudbetalingerne) at stige en del. Dette skyldes hovedsageligt, at EU udvides 
med et antal lande, der uomtvisteligt vil blive nettostøttemodtagere. 
4. BEDØMMELSE AF ORDNINGENS EFFEKTIVITET 
Kompensationsordningen har været succesfuld i og med den har opfyldt sin målsætning, 
nemlig en betydelig reduktion af Det Forenede Kongeriges budgetmæssige ubalance. Som 
figur 1 viser har Det Forenede Kongeriges negative budgetbalance i de senere år i 
gennemsnit efter korrektion ligget på omkring 0,2-0,3 % af BNP. 
Imidlertid har situationen på nedenstående områder ændret sig siden der blev taget 
beslutning om ordningen: 
i) Ændringerne i sammensætningen af EU's udgifter har ændret grundlaget for 
kompensationen, idet der i 1984 hovedsageligt var tale om en form for korrektion af 
skævhederne på landbrugsområdet (udgifterne under den fælles landbrugsordning 
udgjorde omkring 70% af de samlede tildelte udgifter), medens der nu om dage i 
højere grad er tale om korrektion af både problemerne på landbrugsområdet og Det 
Forenede Kongeriges bidrag til EU's forskellige politikker. 
ii) Det Forenede Kongerige er ikke længere det eneste land, der befinder sig i denne 
situation. Som figur 5 viser, var Det Forenede Kongeriges ubalance i de senere år før 
justering den største i Fællesskabet. I 1997 havde 4 andre lande budgetubalanccr, der 
var på størrelse med eller større end Det Forenede Kongeriges. 
07-10-98 
BILAG 4 
-7 
iii) Forskellen i den relative velstand mellem Det Forenede Kongeriges og de øvrige 
større bidragsydere til EU-budgettet er formindsket. Afhængig af beregningsmetoden 
har Det Forenede Kongerige en relativ velstand eller bidragsevne, der ligger omkring 
EU-gennemsnittet, og landets relative velstand vil efter udvidelsen befinde sig over 
EU-gennemsnittet. 
Ordningen medfører imidlertid også visse ulemper, der selv om de er velkendte, alligevel 
bør nævnes i denne sammenhæng: 
• Kompensationsordningen medfører, at Det Forenede Kongeriges bidrag udgør en 
lavere andel af landets indkomst end, hvad der gælder for de øvrige medlemsstater. 
Denne situation stemmer dårligt overens med det horisontale lighedsprincip. Hvis 
man overfører denne situation til nationalt niveau, svarer det til, at der gives 
skattenedslag til personer, der ikke gør brug af visse offentlige tjenesteydelser, eller 
som ikke modtager støtte fra det offentlige. 
Figur 5 
Det Forenede Kongeriges, Tysklands 
og Nederlandenes budgetbalance 
(UK-kompensationsdef i nition; Før UK-justering; procentdel af BNP 
0,5 
-0,5 
Forenede Kongerig 
1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 
• Kompensationsordningen virker som en "stødpude" for Det Forenede Kongeriges 
ubalance og placerer hermed dette land i en helt speciel situation hvad angår 
beslutninger vedrørende der fælles budget. Som eksempel kan det nævnes, at en 
budgetbeslutning, der for en medlemsstat normalt vil medføre en nettoudgift på 100 
ECU, for Det Forenede Kongerige kun vil medføre en udgift på 33 ECU. Omvendt vil 
en foranstaltning, der ville forbedre en af de øvrige medlemsstaters balance med 
"100", kun forbedre Det Forenede Kongeriges balance med en tredjedel af dette 
beløb. Denne situation risikerer ikke blot at medføre, at Det Forenede Kongerige 
"kobles af beslutningstagningen på budgetområdet, men vil også få betydelige 
07-10-98 
• 
• BILAG 4 
negative effekter ved den fremtidige udvidelse af EU. Optagelsen af en række lande 
med lav levestandard vil uden tvivl få en negativ effekt på de nuværende 
medlemsstaters budgetbalancer. Imidlertid vil Det Forenede Kongeriges 
budgetbalance kun forværres med en tredjedel af, hvad ville have været tilfældet, hvis 
kompensationssystemet ikke havde eksisteret, hvilket naturligt nok stiller 
spørgsmålstegn ved om byrderne i forbindelse med udvidelsen fordeles på rimelig 
vis. 
1 denne sammenhæng vil det endvidere være nødvendigt at tilpasse definitionen af 
tildelte udgifter med henblik på at forhindre Det Forenede Kongerige i at drage fordel 
af rent statistiske faktorer. Når de nye medlemslande optages i EU vil visse 
udgiftsområder i disse lande (f.eks. under PHARE-programmet) blive erstattet af fuld 
deltagelse i forskellige EU-politikker, hvilket vil medføre, at disse udgifter 
omgrupperes fra kategorien eksterne udgifter, der ikke medregnes i beregningen af 
nedslaget, til interne udgifter, der medtages i beregningerne, hvilket automatisk vil 
medføre en øgning af Det Forenede Kongeriges nedslag. 
Kommissionen gjorde opmærksom på, at den i forbindelse med gennemgangen af 
udligningssystemet ville tage hensyn til Belgiens og Luxembourgs indvendinger mod 
del nuværende beregningssystem og ordningen for de administrative udgifter. 
Kommissionen mener ikke, at administrative udgifter skal behandles anderledes end 
andre udgifter, og at de derfor bør medregnes i fastsættelsen af de tildelte udgifter til 
et givet land. Dette standpunkt tager udgangspunkt i, at selv om administrative 
udgifter økonomisk set er væsensforskellige fra ikke-tilbagevendende overførsler 
(typisk for strukturfondsudgifter), er der mange andre udgiftsformer, der rent 
økonomisk set definitionsmæssigt befinder sig mellem disse to yderpunkter. Det ville 
ikke være rimeligt at søge at udskille de administrative udgifter, når visse former for 
f.eks. forskningsudgifter ligger meget tæt op ad denne kategori. 
5. EFFEKTEN AF DET FORENEDE KONGERIGES KOMPENSATIONSORDNING PÅ 
FASTSÆTTELSEN AF MOMSGRUNDLAGET 
Bestemmelserne for beregningen af Det Forenede Kongeriges kompensationsordning og 
dennes finansiering indeholder regler, der påvirker fastsættelsen af momsgrundlaget. Da 
ordningen blev indført i 1984 var momsindtægten en supplerende indtægt, der kunne 
anvendes til finansiering af Fællesskabets budget. Det var derfor naturligt, at rabatten blev 
finansieret i forhold til det enkelte lands andel i denne indtægt (med undtagelse af 
Tyskland, hvis andel blev nedsat). 
Afgørelsen om de egne indtægter i 1988 indeholdt en bestemmelse om, at der skulle ske 
en mindskelse af momsindtægternes rolle, og at der skulle indføres en ny 
indtægtsberegning, baseret på BNP. BNP fik derfor karakter af supplerende indtægt og det 
blev besluttet, at Det Forenede Kongeriges kompensationsordning skulle finansieres i 
forhold til det enkelte lands andel i denne nye mere retfærdigt fordelte indtægt. 
07-10-98 
BILAG 4 
-9-
Medlemsstaternes andel i moms- og BNP-grundlagct er imidlertid ikke helt ligeligt 
fordelt, og indførelsen af BNP-indtægtsordningen gjorde, at visse lande blev forfordelt i 
forhold til andre. De lande, der ønskede en yderligere reduktion af momsindtægtens rolle, 
opnåede, skønt de ikke fik gennemført en reduktion i den maksimale 
momsgrundlagsfastsættelse, en vis "uofficiel" nedsættelse gennem den rabatordning, der 
var gældende for Det Forenede Kongerige. Ordningen var imidlertid beregnet på at 
fastsætte det momsbeløb, der teoretisk ville være nødvendigt for at finansiere nedslaget til 
Det Forenede Kongerige, og ikke til at fastsætte et momsbeløb2. 
Bestemmelserne i beregningsmetoden3 fastsætter et beløb (bruttoækvivalenten, der er 
højere end Det Forenede Kongeriges nedslag), og som sættes til side til eventuel 
finansiering af Det Forenede Kongeriges nedslag. Procentdelen af det fællesskabsmæssige 
momsgrundlag, der er nødvendigt for at opnå dette beløb (den fastsatte sats) fratrækkes 
den maksimumssats, der er indeholdt i afgørelsen om de egne indtægter, og derved 
fastlægges den årlige udskrivningssats. Denne sats varierer fra år til år afhængig af 
størrelsen af Det Forenede Kongeriges nedslag, og udviser derfor de samme store udsving 
som dette. 
Denne situation giver anledning til yderligere komplikationer, hver gang Det Forenede 
Kongeriges nedslag er genstand for omberegninger4. En øgning eller sænkning af Det 
Forenede Kongeriges kompensation fremkalder en modsatrettet ændring i moustachen og i 
momsbelagte (eller i det beløb, der skulle have været fastlagt). Eftersom budgettets 
størrelse ikke ændres, må ændringer i momsbeløbene kompenseres gennem en tilsvarende 
ændring i det fastsatte BNP-beløb. Eftersom medlemsstaterne har forskellige andele i disse 
to ressourcers grundlag er sådanne ændringer ikke neutrale (denne indvirkning på 
nedslaget på medlemsstaternes moms- og BNP-grundlag kaldes sædvanligvis den 
indirekte virkning). Hvis Det Forenede Kongeriges nedslag skal ændres må 
medlemsstaternes kompenseres for det fejlagtige moms- og BNP-beløb, der er blevet 
fastsat, hvilket medfører indviklede beregninger i forbindelse med hver enkelt ændring i 
Det Forenede Kongeriges rabat og budgetfastsættelscn i to forskellige kapitler (kapitel 15 
og kapitel 35), hvilket giver det noget overraskende resultat, at Det Forenede Kongerige 
tilsyneladende er med til finansiere sit eget nedslag (skønt det drejer sig om meget små 
beløb). 
I 1992 argumenterede Kommissionen overbevisende for, at nedslaget i momsbelagte 
kunne opnås gennem en direkte nedsættelse i maksimumssatsen i samme størrelsesorden 
som den gennemsnitlige fastfrosne sats fra de foregående år. Den maksimale momssats 
blev således nedsat fra 1,4% i 1994 til 1,00% i 1999, men den nominelle finansiering af 
nedslaget gennem momsen (indeholdende "bruttoækvivalenten ", fastfrosset sats, indirekte 
finansiering og to budgetkapitler) er forblevet stabil. 
Se artikel 5 i Rådets afgørelse nr. 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter af 24. 
Juni 1988; EF-Tidende nr. L 185 af 15. Juli 1988 
Se "Beregning, finansiering, udbetaling og opførelse af korrektioner for budgetuligevægtene jf. Artikel 4 og 5 i Rådets 
afgørelse om ordningen for Fællesskabernes egne udgifter", Rådets afgørelse nr. 5455/94 af 9. Marts 1994. 
Dette sker mindst to gange i løbet af budgetproceduren, første gang i forbindelse med det første tillægsbudget, hvor 
nedslaget kommer til udbetaling og derefter tre år senere, når den endelige beregning foretages.. 
07-10-98 
BILAG 4 
10-
Kommissioncn håber, al der i forbindelse med revisionen af afgørelsen om de egne 
indtægter vil være mulighed for al fjerne disse unødvendige komplikationer. 1 de senere år 
har det beløb, der er fastfrosset til den nominelle finansiering af rabatten i gennemsnit 
ligget på 0,12% af det samlede momsgrundlag i EU. 
• • • 
07-10-98 
BILAG 5 
Virkningerne af en delvis tilbagebetaling af den direkte 
landbrugsstøtte 
1. INDLEDNING 
Den grundliggende årsag til de seneste års budgetskævhed ligger i udgiftsstrukturen 
snarere end på indtægtssiden i EU-budgettet (se figur 1 og tabel 1). Som fremhævet flere 
steder i rapporten er bruttobidragene til budgettet stort set retfærdigt fordelt, og denne 
tendens forventes at fortsætte i de kommende år, efterhånden som vægten af BNI-
indtægterne øges, og momsindtægterne mindskes. Den største kilde til skævhed ligger på 
udgiftssiden af EU-budgettet. Figur 1 viser, at medens moms- og BNI-bidragene 
overholder et vist forhold til medlemsstaternes BNI, så gælder dette ikke for EU-
udgifterne i forhold til BNI. 
Figur 1 
7,0% 
6,0% 
5,0% 
4,0% 
3,0% 
2,0% 
1,0% 
0,0% Fordeling af udgifter til tiltag 
Indbetaling af egne indlægter fra moms og BNI (før UK-korrektion) 
og samlede egne indtægtsindbctalinger i 1997 (% af nationale BNI 
Fordeling af 
udgifter til 
tiltag 
—*— Fordeling af udgifter til tiltag 
— " Egne moms- og BNMndtægter 
Samlede egne indtægter 
K V C! IR D S A U NL L 1) I F FI D 
RL K N K 
EU-udgifternes ulige fordeling på medlemsstaterne skyldes de politiske beslutninger, der 
træffes. Ca. 85% af EU's udgifter koncentreres omkring to hovedkategorier, nemlig den 
fælles landbrugspolitik og strukturfondene. Det ville ikke være hensigtsmæssigt at gribe 
ind i strukturudgifternes følger for budgettet, men en sådan indgriben kunne godt tænkes 
inden for den fælles landbrugspolitik. I sektion 2 i dette bilag undersøges det forslag, der 
7-10-1998 
BILAG 5 
for nylig er blevet fremsat, om at ændre finansieringen af den direkte støtte til 
landbrugerne, og i sektion 3 vises virkningerne af en sådan ændring på medlemsstaternes 
budgetbalancer på grundlag af resultaterne af en repræsentativ simulering. 
Tabel 1 
Medlemsstaternes andel af EU-finansieringen og af udgifterne 
under den fælles landbrugspolitik og til strukturforanstaltninger i 1997 
(%-del af EU-total, kontante midler) 
lait 
> Moms/BNI 
> TEI 
laltw 
> Fælles 
Landbm 
gspol. 
y Struktur 
tiltag B 
3.9 
3.1 
7.4 
2.5 
2.4 
1.4 DK 
2.0 
2.0 
2.0 
2.2 
3.0 
0.7 D 
28.2 
29.1 
24.2 
14.2 
14.2 
14.0 GR 
1.6 
1.7 
1.1 
7.8 
6.7 
10.2 E 
7.1 
7.7 
4.5 
15.8 
713 
24.5 F IRL I 
Finansiering 
17.5 0.9 11.5 
19.0 0.8 12.3 
10.9 1.6 7.9 
Ud 
17.1 
22.5 
9.4 gifter 
4.7 
5.0 
4.7 11.8 
12.5 
11.1 L 
0.2 
0.2 
0.2 
0.2 
0.1 
0.1 NL 
6.4 
5.1 
12.2 
3.5 
4.3 
1.6 A 
2.8 
3.0 
1.8 
1.9 
11 
1.4 P 
1.4 
15 
1.1 
5.3 
1.6 
11.3 FIN 
1.4 
1.5 
1.0 
1.5 
1.4 
1.5 S 
3.1 
3.2 
2.6 
1.7 
1.8 
0.9 UK 
11.9 
9.6 
215 
9.9 
10.8 
7.4 
(1 ) Samlede udgifter til tiltag (administrative nettoudgifter). 
2. KN DELVIS TILBACKBKTALING AF DEN DIREKTE STØTTE TIL LANDBRUGERNE 
Udgifterne under den fælles landbrugspolitik går hovedsagelig til at støtte markedspriserne 
og til direkte støtte til landbrugerne. Sigtet med markedsudgifterne, der dækkes ved hjælp 
af formålsbestemte tildelinger, er at omfordele indkomster fra forbrugerne til 
landbrugsøkonomien. Den direkte støtte til landbrugerne er udtryk for en ægte 
omfordelingspolitik og ydes med henblik på at overføre indkomster til landbrugerne fra 
skatteyderne generelt1. Det er blevet foreslået, at denne sidste type udgifter delvis skal 
finansieres af de berørte medlemsstater. Medlemsstaterne skal fortsætte med at betale 
direkte støtte på grundlag af den nugældende EU-lovgivning, men i stedet for at modtage 
100%-refusion fra EU-budgettet, bliver refusionen kun delvis. Begrundelsen for den 
delvise refusion er, at den direkte støtte til landbrugerne strengt taget er en omfordeling 
mellem personer, hvorved der ikke allokeres midler til bestemte formål. 1 
overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet gennemføres omfordelingen mellem 
personer bedre på medlemsstatsniveau end på EU-niveau. 
Den generelle omfordeling, som den fælles landbrugspolitik medfører, er større end de beregnede budgetudgifter. I 
overensstemmelse med OECD svarede overførslerne til landbrugere under den fælles landbrugspolitik i 1990 til 64 
mia. ECU, heraf 50 mia. ECU fra forbrugerne og 14 mia. ECU fra Europas skatteydere; se OECD (1990): 
Agricultural Policies, Markets and Trade Monitoring and Outlook, Paris. 
7-10-1998 
BILAG 5 
3-
Hvis denne model gennemføres, vil det være i overensstemmelse med og betyde en 
generalisering af de principper, der i øjeblikket gælder for strukturfondsudgifterne. På 
dette område er der nemlig allerede en ordning, hvorefter den finansielle byrde deles 
mellem Fællesskabets kasse og statskasserne, fprdi medlemsstaterne skal "matche" EU-
udgifterne. 
Fortalere for en sådan ændring af de gældende ordninger for den fælles landbrugspolitik 
understreger, at dette ikke skal ses som en afvikling af den fælles landbrugspolitik eller et 
skridt i retning af en renationalisering af den. Landbrugerne ville modtage samme støtte, 
da medlemsstaternes udgifter under den fælles landbrugspolitik er obligatoriske. 
Størrelsen af denne direkte støtte, og de betingelser, der er knyttet til udbetalingen af den, 
skulle fortsat være en integreret del af den fælles landbrugspolitik og ville kun kunne 
afgøres ved EU-beslutninger. De samlede finansielle ressourcer, der er til rådighed, vil 
heller ikke ændres, men ville blive delt mellem EU-budgettet og medlemsstaternes 
statskasser. 
En delvis refusion af den direkte støtte efter disse retningslinjer vil ganske vist ikke 
nedbringe det samlede udgiftsniveau, men derimod begrænse de finansielle ressourcer, der 
kanaliseredes gennem EU-budgettet. Hvis denne foranstaltning f. eks. blev indført fra 
næste år, og den delvis refusion blev sat til 75%, kunne betalingsbevillingerne over EU-
budgettet i 1999 automatisk nedsættes med ca. 8%. Da de enkelte medlemsstaters andele 
af finansieringen af EU's budget og af udgifterne til direkte støtte er meget forskellige, vil 
en nedsættelse af den del af disse udgifter, der skal finansieres over det fælles budget, 
påvirke deres budgetbalancer. De relevante tal ses i tabel 2, dvs. hver enkelt medlemsstats 
andel af det samlede BNI, der svarer til dens andel af den marginale finansiering af EU-
budgettet, og andele af udgifterne til direkte støtte. På grund af den omtalte reforms 
betydning for størrelsen af den direkte støtte, viser tabellen også tal for år 2006. Disse tal 
er beregnet på grundlag af den formodning, at Kommissionens forslag er blevet 
fuldstændig gennemført pr. 18. Marts 1998. 
Tabel 2 
Medlemsstaternes andel af det samlede BNI og af udgifterne til direkte støtte 
(Andeli%afEU-15) 
B 
3.0 DK 
2.0 D 
25.3 GR 
1.4 E 
6.7 F 
17.0 IRL 
BNI1 
0.8 I 
999 / 2C 
14.0 L 
)06 0> 
0.2 NL 
4.5 A 
2.5 P 
1.3 FIN 
1.4 S 
2.8 UK 
17.1 
Udgifter til direkte støtte i 1999 
1.1 | 2.9 | 15.2 | 7.9 | 14.3 | 23.9 | 2.3 | 12.6 | 0.1 | 1.3 | 1.7 | 1.5 | 1.0 | 1.9 | 12.3 
Udgifter til direkte støtte i 2006 
1.7 | 3.0 | 17.4 | 6.3 | 12.3 | 23.7 | 2.9 | 12.2 | 0.1 | 2.6 | 2.0 | 1.5 | 1.2 | 2.0 [ 11.0 
(1) baseret på, at medlemsstaterne får uændret vækstrate og inflation. 
Alle de medlemsstater, hvis budgetter udviser store skævheder, har en større andel af 
finansieringen end i indtægterne fra direkte støtte og vil derfor fa en begrænsning af denne 
7-10-1998 
BILAG 5 
-4-
skævhed, hvis en sådan foranstaltning blev vedtaget. Af denne grund kan en delvis 
refusion af den direkte støtte under den fælles landbrugspolitik ses som en måde at løse 
problemet med budgetskævhederne på. Desuden ville denne politik stemme overens med 
Fontainebleau-principperne, der fremhævede, * at det måtte foretrækkes at udligne 
budgetskævhederne fra budgettets udgiftsside. 
Fra et administrativt synspunkt ville den delvise refusion være meget enkel og ikke 
medføre yderligere omkostninger. Tilmed kunne beslutningen herom træffes efter samme 
afstemningsprocedure som den, der bruges til at ændre den fælles landbrugspolitik, og 
denne mulighed ville derfor lettere kunne gennemføres end en løsning, der kræver en 
ændring af afgørelsen om egne indtægter. Blev der vedtaget en foranstaltning af denne 
type, skulle landbrugsretningslinjen sænkes tilsvarende, hvis dens effektivitet skulle 
bevares. Det ville ligeledes være hensigtsmæssigt at nedsætte loftet over egne indtægter. 
Hvis afgørelsen om egne indtægter ikke kunne ændres, måtte man finde frem til en 
tilstrækkelig streng form for forpligtelse til ikke at anvende de margener, der blev frigjort 
ved nedsættelsen af udgifterne til den fælles landbrugspolitik. 
3. VIRKNINGER AF EN BEGRÆNSET REFUSION PÅ 75% AF UDGIFTERNE 
For at give en ide om den kvantitative virkning af en delvis refusion beskrives i denne 
sektion resultaterne af en simulering baseret på, at medlemsstaterne får en refusion på 75% 
af de afholdte udgifter. I 1999 antages landbrugsudgifterne under udgiftsområde 1 i de 
finansielle overslag, ekskl. den monetære reserve, at være ca. 40,4 mia. euro (i løbende 
priser)2, hvoraf 27.9 skal anvendes til direkte støtte. Formodes det, at refusionen andrager 
75%, skal medlemsstaterne direkte finansiere ca. 7 mia. euro, og EU-budgettet vil blive 
reduceret tilsvarende. Blev Kommissionens forslag til reform af den fælles 
landbrugspolitik imidlertid gennemført, ville udgifterne til direkte støtte i 2006 andrage 
36.6 mia. euro (løbende priser) og, hvis løsningen med delvis refusion blev valgt, skulle 
medlemsstaterne finansiere 9.15 mia. 
Tabel 3 (data for 1999) og 4 (data for 2006) viser de finansielle følger af denne 
foranstaltning på de enkelte medlemsstaters budgetbalancer3. Af hensyn til en korrekt 
vurdering af ændringens virkning vises dataene før anvendelsen af korrektionen for UK. 
De første to kolonner af tabellerne viser de udgifter til direkte støtte, som medlemsstaterne 
må finansiere direkte. Disse beløb skal opføres i de nationale budgetter og vil øge de 
nationale udgifter tilsvarende. Samtidig vil medlemsstaternes bidrag til EU-budgettet 
imidlertid blive nedsat med de beløb, der angives i kolonne (3) og (4). Den samlede 
nettovirkning af foranstaltningen vises i kolonne (5) og (6). Et positivt (negativt) tal 
angiver en forbedring (forværring) af budgetbalancen i forhold til den nuværende 
2 EU's foreløbige budgetforslag for regnskabsåret 1999, COM (98) 300. 
3 Simuleringen er baseret på en lineær delvis refusion, dvs. uafhængigt af produkt. Alle andre regler under den fælles 
landbrugspolitik er uændrede. Dette betyder, at udgifterne til markedsstøtten fortsat ville blive refunderet 
medlemsstaterne fuldstændigt. Eksportrestitutioner, markedsihterventioner, oplagringsudgifter, salgsfremmende 
foranstaltninger og andre mindre poster, som f. eks. kontrolforanstaltninger og forebyggende foranstaltninger, bliver 
ikke omfattet af dette forslag, da de ikke udbetales direkte til landbrugerne. Endelig vil de landbrugsudgifter, der 
allerede er samfinansieret, f. eks. foranstaltninger i landdistrikter og ledsageforanstaltninger samt nogle få andre 
former for indkomststøtte, også blive undtaget fra dette forslag, da de ville føre til yderligere national medfinansiering 
ud over det niveau, der er aftalt til strukturtiltag. 
7-10-1998 
BILAG 5 
-5 
situation. Samme resultater vises i figur 2 og 3 i absolut værdi (Figur 2) og som procent af 
BNI (Figur 3); den medlemsstat, der har opnået den største forbedring af budgetbalancen, 
er opført først, og den, der har oplevet den største forringelse, er opført sidst. 
Tabel 3 
Virkningerne af en delvis refusion (75%) af den direkte støtte 
(For 1999 i mio. euro og i % af BNI i løbende priser før UK-korrektionen) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
0 
P 
SF 
S 
UK 
lait National finansiering 
Andel af direkte støtte(1> 
Mio. euro 
(1) 
77.8 
201.3 
1 057.8 
551.5 
993.5 
1 663.0 
163.0 
877.3 
3.8 
90.3 
120.5 
106.5 
72.0 
134.8 
854.0 
6 966.8 Procent af BNI 
(2) 
0.03 
0.13 
0.05 
0.50 
0.19 
0.13 
0.26 
0.08 
0.02 
0.03 
0.06 
0.11 
0.06 
0.06 
0.06 
0.09 Finansiering over EU-budget 
Andel af BNI-indtægter(2) 
Mio. euro 
(3) 
208.6 
138.5 
1 762.0 
99.2 
463.7 
1 184.5 
56.4 
972.7 
14.8 
315.9 
175.6 
87.8 
100.5 
191.7 
1 194.8 
6 966.8 Procent af BNI 
(4) 
0.09 
0.09 
0.09 
0.09 
0.09 
0.09 
0.09 
0.09 
0.09 
009 
0.09 
0.09 
0.09 
0.09 
0.09 
0.09 Forskel 
Mio. euro 
(5) 
130.9 
-62.8 
704.3 
- 452.3 
- 529.8 
-478.5 
-106.6 
95.4 
11.1 
225.6 
55.1 
-18.7 
28.5 
56.9 
340.8 
0.0 Procent af BNI 
(6) 
0.06 
-0.04 
0.04 
-0.41 
• 0.10 
•0.04 
-0.17 
0.01 
0.07 
0.08 
0.03 
-0.02 
0.03 
0.03 
0.03 
0.00 
(1) Beregnet i overensstemmelse med de forventede refusioner under den fælles landbrugspolitik til de enkelte medlemsstater i 
1999; (2) I overensstemmelse med hver medlemsstats andel af EU-BNI (Foreløbigt budgetforslag for 1999). 
De resultater, der vises i tabel 3 og 4, er ikke overraskende og svarer til det, som kunne 
udledes af en undersøgelse af tallene i tabel 2. De lande, der har stor fordel af den fælles 
landbrugspolitik, vil opleve en forværring af deres budgetbalance, medens fem 
medlemsstater med de største skævheder vil opleve en forbedring. 
To forhold skal fremhæves. I''or det første vil korrektionsmekanismen reducere Det 
Forenede Kongeriges gevinst, således som den fremgår af tabellerne, med lo tredjedele 
med tilsvarende små forbedringer for de øvrige medlemsstater (i de fleste tilfælde så små, 
at de ikke ændre tallene udtrykt som procent af BNI). For det andet vil de nye 
medlemsstater i 2006 opleve en betydelig forbedring af deres budgetskævhed, fordi de vil 
opleve et fald i deres bidrag som følge af de lavere udgifter til den fælles landbrugspolitik, 
der ikke udlignes af en stigning i udgifterne på nationalt plan (der vil ikke blive indført 
direkte støtte i disse lande). 
Resultaterne af denne simulering er proportionale med den oprindelige formodning og kan 
benyttes på forskellige satser for den delvise refusion (f.eks. vil en national 
medfinansiering, der er 50% højere, medfører ændringer i budgetbalancerne, der ligeledes 
ville være 50% større). 
7-10-1998 
BILAG 5 
-6-
Tabel 4 
Virkningerne af en delvis refusion (75%) af den direkte støtte 
(For 2006 i mio. euro og i % af BNI i løbende priser før UK-korrektionen) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
0 
P 
SF 
S 
UK 
New 6 
Total National finansiering 
Andel af direkte støtte(1) 
Mio. euro 
(1) 
157.4 
278.7 
1 586.6 
579.5 
1 123.7 
2 169.7 
268.4 
1 115.2 
7.5 
237.2 
181.9 
136.6 
106.3 
185.9 
1 010.7 
0.0 
9 145.3 Procent af BNI 
(2) 
0.05 
0.13 
0.06 
038 
0.16 
0.12 
0.31 
0.07 
0.03 
0.05 
0.07 
0.10 
0.07 
0.06 
0.06 
0.00 
0.08 Finansiering over EU-budget 
Andel af BNI-indtægter « 
Mio. euro 
(3) 
268.1 
178.1 
2 264.8 
127.8 
5955 
1 521.2 
72.6 
1 249.7 
19.1 
406.0 
225.7 
112.8 
129.1 
248.2 
1 440.3 
286.4 
9 145.3 Procent af BNI 
(4) 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.08 
0.06 
0 08 
0.08 Forskel 
Mio. euro 
(5) 
110.7 
• 100.6 
678.2 
-451.7 
• 528.2 
-648.5 
-195.8 
134.5 
11.6 
168.8 
43.8 
-23.9 
22.8 
62.3 
429.6 
286.4 
0.0 Procent af BNI 
(6) 
0.03 
•0.05 
0.03 
-0.30 
-0.07 
• 0.04 
-0.23 
0.01 
0.05 
0.03 
0.02 
-0.02 
0.01 
0.02 
0.03 
0.07 
0.00 
(1) Beregnet i ovoronsstommolso med de forventede refusioner under don fælles landbrugspolitik til do enkelte medlomsstater i 
1999, (2) Berognot i overensstemmelse med hver medlemsstats andel af EU-BNI De grundliggende makroøkonomiske 
forudsætninger or taget fra Europa-Kommissionens dokument (1998) COM(1998)164 endelig udg.. s.2). 
i ; , , 1 
Figur 2 
Virkningerne for budgetbalancerne af 
delvis refusion af direkte støtte 
(Forskelle i forhold til nugældende ordning, data refererer til 2006, i mio. euro, 
løbende priser, før UK-korrektion, refusionssats: 75% 
500 
-500 678 
-430-
169 135 t11 
62 44 23 12 
528 
-649 
D UKN-6NL I B S A FIN L P DKIRLGR E F 
7-10-1998 
BILAG 5 
-7-
Figur 3 
Virkningerne for budgetbalancerne af 
delxdslvis refusion af direkte støtte 
% af BNI Forskelle i forhold til nugældende ordning, data refererer til 2006, i % af BNI, 
før UK-korrektion, refusionssats: 75% 
7-10-1998 
BILAG 6 
En generel anvendelse af mekanismen til 
budgetkorrektion -
simulationsmateriale 
1. INDLEDNING 
I løbet af de senste år er der opstået, hvad nogle medlemsstater betragter sorn store 
negative budgetbalancer, og dette har fået finansministrene fra Tyskland, Nederlandene, 
Østrig og Sverige til at henvende sig til Kommissionens formand med forslag om, at der 
skal foretages en budgetkorrektion for alle de medlemsstater, som opfylder 
betingelserne herfor1. 
I dette bilag gennemgås de fire landes fælles forslag, og det anslås, hvilken betydning 
forslaget vil have for EU-budgettet og fordelingen af de finansielle byrder på 
medlemsstaterne. 1 bilagets afsnit 2 præsenteres forslaget; i afsnit 3 gennemgås et 
scenarie med ubegrænset anvendelse af budgetkorrektion, hvor UK-
kompensationsordningen blot udvides til andre medlemsstater; i afsnit 4 gennemgås et 
scenarie, hvor man tager udgangspunkt i en ændret version af de fire medlemsstaters 
forslag om en generel anvendelse af UK-kompensationsordningen; i dette scenarie 
indgår bl.a. en delvis kompensation for den del, hvormed den målte negative 
budgetbalance overskrider en forud fastsat tærskel; og endelig findes der i afsnit 6 en 
grafisk oversigt over resultaterne. 
2. ET FORSLAG OM GENEREL ANVENDELSE AF UK-KORREKTIONSMEKANISMEN 
Den 5. marts 1998 forelagde forbundsfinansminister Theo Waigel Europa-
Kommissionens formand et forslag om, at ubalancen på budgettet i Tysklands disfavør 
skulle korrigeres. I løbet af de følgende dage skrev også den østrigske, nederlandske og 
svenske finansminister til Jacques Santer med i realiteten identiske forslag om 
indførelse af en sådan mekanisme. 
Theo Waigcls forslag var baseret på konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i 
Fontainebleau i juni 1984, ifølge hvilke "enhver stat, der i forhold til sin relative 
velstand hærer en for tung budgetbyrde, til sin tid vil kunne opnå en justering"2. 
Ministeren fremførte, at hvor dette princip oprindelig kun var til fordel for Det Forenede 
Kongerige, burde tiet nu være grundlag for indførelse af en generel 
korrektionsmekanisme til fordel for de medlemsstater, der kan konstatere en 
uforholdsmæssig stor budgetmæssig ubalance. Forslaget har således følgende formål: 
det skal være ikke-diskriminerende, idet ordningen skal være tilgængelig for alle 
dertil berettigede medlemsstater; • 
1 Jf. diskussionen i rapportens del 2. 
2 Se Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau, Formandskabets konklusioner, Bulletin for De Europæiske 
Fællesskaber 6-1984. 
5-10-1998 
BILAG 6 
-2-
• det skal tage hensyn til den enkelte medlemsstats betalingsevne3; 
• det skal korrigere ikke samtlige budgetmæssige ubalancer, men dem, der anses som 
overdrevne (således at de grundlæggende beslutninger om budgettets udgiftsside 
kan overholdes); 
• det skal fremme budgetdisciplin hos både nettobidragere og nettomodtagere; 
• det skal være tilstrækkelig fleksibelt til at gøre det muligt at opnå rimelige løsninger. 
Den nærmere ramme for den foreslåede korrektionsmekanisme er defineret således: 
Kompensationsbeløb = (Nettobyrde - tærskel) *kompensationskoefHcient 
Tre parametre er bestemmende for kompensationsbeløbet. For det første budgetbalancen 
eller nettobyrden, for det andet den tærskel, udover hvilken kompensationen finder 
anvendelse og for det tredje kompensationskoe/jficienten. 
Det foreslås, at budgetbalancen, eller nettobyrden, beregnes efter UK-
korrektionsmekanismen4 . 
Den tærskel, udover hvilken kompensationen finder anvendelse, er et mål for den 
maksimale solidaritet mellem medlemsstaterne, og den kan fastsættes som en funktion 
af den pågældende medlemsstats relative velstand. I det forslag, der er til behandling, er 
det kun en del af budgetuligevægten, der vil blive korrigeret, dvs. det beløb på balancen, 
som overstiger en forud fastsat tærskel. Hvad angår UK-kompensationen er denne 
tærskel nul, dvs. den samlede budgetuligevægt anvendes som grundlag for beregningen 
af kompensationen. I den mest generelle form af forslaget, kan tærsklen variere fra det 
ene tilfælde til det andet. 
Endelig fastsættes kompensationsbeløbet ved hjælp af kompensationskoefflcienten. 
Koefficienten vil ligge i intervallet mellem større end 0 og mindre end eller lig med 1. 
For UK-kompcnsationcns vedkommende er koefficienten 0,66.1 den foreslåede ordning 
kan der også tænkes andre værdier for koefficienten. Tærsklen og koefficienten udgør 
de fleksible parametre i den foreslåede mekanisme5. 
Forslaget behandler ikke specifikt spørgsmålet om finansiering af de indrømmede 
kompensationer. Under den nuværende ordning finansierer UK ikke sin egen 
kompensation. En direkte udvidelse af den nuværende model ville indebære, at de 
medlemsstater, der nyder godt af ordningen, ikke skal finansiere deres egne 
3 I originalen er anvendt ordet "Leistungsfâhigkeit". 
4 Kommissionen har ved en række lejligheder argumenteret for, at der ikke er nogen definition af begrebet 
nettobyrde, som må anses som den bedste, og Bilag 3 i nærværende rapport omhandler specifikt dette punkt. Det 
er klart, at hvis den foreslåede mekanisme skal medføre en generel anvendelse af den nuværende UK-korrektion, 
forekommer det logisk at anvende den samme definition på nettobyrde, som har været anvendt de sidste 15 år til 
beregning af UK-korrektionen. 
5 I bilagets afsnit 3 og 4 er der udarbejdet to simuleringer, som er forskellige alt efter den anvendte tærskel, medens 
kompensationskoefflcienten er den samme (0,66). Tærsklen er bestemmende for, hvilke medlemsstater der er 
berettigede til at opnå kompensation, og hvilke der ikke er det, medens kompensationskoefficienten blot er en 
aritmetisk faktor, som måler resultaternes størrelse (ved anvendelse af en kompensationskoefficient på f.eks. 0,33 
ville man opnå resultater, som udgør halvdelen af, hvad der opnås med 0,66). 
5-10-1998 
BILAG 6 
-3-
konipunsiitioncr. Men en sådan losning ville ikke blot være meget kostbar i en situation, 
hvor mange medlemsstater nyder godt af ordningen, men den er også forbundet med 
risici. Der ville bl.a. kunne opslå en tærskeleffekt, hvorved et land med en negativ 
balance, der lige netop overstiger tærsklen, ville modtage en (lille) kompensation, men 
være fritaget for byrden med at finansiere de andres kompensation. En lille forskel 
mellem to medlemsstaters nettobyrde inden anvendelsen af mekanismen kunne blive 
langt større, når først korrektionen er anvendt. Det forekommer derfor logisk at antage, 
at en medlemsstat ikke skal finansiere sin egen kompensation, men at den skal 
finansiere samtlige øvrige landes. Dette ville udelukke enhver uønsket tærskeleffekt. 
En udelukkelse af tærskeleffekten medvirker også til at nedbringe (men ikke fjerne) 
problemet i forbindelse med anden runde. Dette vedrører medlemsstater, som ligger 
under solidaritetstærsklen, inden mekanismen anvendes, men befinder sig over efter 
anvendelsen som et resultat af deres deltagelse i finansieringen af de øvrige 
medlemsstaters kompensation. Simuleringerne i de følgende afsnit er beregnet uden at 
tage hensyn til eventuelle anden runde-virkninger, som - samtidig med at de udelukker 
eventuelle uligheder, der skyldes mekanismerne - ville gøre ordningen mere 
kompliceret og yderligere begrænse gennemsigtigheden i EU-budgetforholdene. 
Ligesom tilfældet er med UK-korrektionen, foreslås det, at kompensationen finansieres 
efter de enkelte medlemsstaters andele af EU's BNI6. 
3. EN UBEGRÆNSET GENEREL KORREKTIONSMEKANISME7 
Dette afsnit omhandler de omkostningsmæssige og finansielle følger af en generel 
anvendelse af den nuværende UK-kompensationsordning for alle medlemsstater med 
negative budgetbalancer. I dette tilfælde fastsættes tærsklen til nul og 
kompensationskoefflcienten til 0,66. Medlemsstaterne deltager i finansieringen af alle 
kompensationer undtagen deres egen i forhold til deres andel af EU's BNI. 
Definitionen af nettobyrden er et væsentligt element i dette tilfælde, eftersom 
omkostningerne til mekanismen afhænger af, hvordan budgetbalancen defineres. Til 
illustration anvendes her samme definition som ved UK-korrektionsmekanismen8. 
I disse simuleringer er der set bort fra en nedsættelse af Tysklands andel i finansieringen af UK-korrektionen, som 
fastsat i artikel 5 i afgørelsen om egne indtægter. Det antages derfor, at Tyskland deltager i finansieringen af 
nedslagene til alle øvrige medlemsstater, der er berettiget til kompensation, i forhold til dets faktiske andel af EU's 
BNI. 
Revisionsretten har i sin nylige specialrapport om ordningen for egne indtægter fremlagt materiale - for året 1996 -
vedrørende følgerne af en ubegrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen. Se Revisionsretten (1998): 
Særberetning nr. 6/98 om status over ordningen for moms- og BNI-indtægter, juni. De Europæiske Fællesskabers 
Tidende C 241 af 31. juli 1998. Rettens materiale omtales i rapportens afsnit 3.2.7. Nærværende bilag udvider og 
Rettens resultater til at omfatte 1999. Det er klart, at en ubegrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen 
ikke er den ordning, der foreslås af finansministrene fra Tyskland, Østrig, Nederlandene og Sverige. 
Budgetbalancen med anvendelse af UK-korrektionen er et kontantbegreb, der bygger på forskellen mellem 
andelen af finansiering og andelen af tildelte aktionsudgifter; de traditionelle egne indtægter (TEI) fordeles mellem 
medlemsstaterne på grundlag af deres moms- og BNI-andele, medens summen af alle balancer er begrænset til at 
blive nul. Se Bilag 3 vedrørende en diskussion af den definition på budgetbalance, som anvendes i nærværende 
rapport. 
5-10-1998 
4-BILAG6 
Tabel 1 
Betydningen for budgetbalancerne af anvendelsen af en ubegrænset 
generel korrektionsmekanisme 
Fremskrivninger for 1999; "UK-korrektlons"-balance (tal i mio. euro og i % af BNI) 
B 
OK 
0 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK«" 
TOTAL Budgetbulance "med UK 
korrektion" (far UK 
korrektion) 
Mio. «uro 
(1) 
2131,7 
188,8 
•9804,8 
5 221,0 
8006,8 
-516,8 
2570,4 
-649.5 
717.8 
— , „ „ 
-1342,0 
•770,2 
3 173.1 
-124.9 
-1001,6 
•7 799,8 
0.0 % af UNI 
(2) 
0,92 
0,12 
•0,50 
4,71 
1,55 
-0,04 
4,08 
-0,06 
4,33 
-0,38 
•0,39 
3,24 
-0,11 
•0,47 
-0,58 
0,00 MS berettiget 
til 
kompemution 
Tirmkcli 0,0% 
ar BNI 
(3) 
0,0 
0,0 
•9804,8 
0,0 
0,0 
-516,8 
0,0 
-649,5 
0,0 
•13410 
•770,2 
0,0 
-124,9 
•1001,8 
-7 799,8 
-22009,6 Kompen­
sationsbeløb 
Koefficient 
0,66 
(4) 
0,0 
0,0 
6471,2 
0.0 
0,0 
341,1 
0,0 
428,6 
0,0 
885,7 
508,4 
0,0 
82,4 
661,1 
5 147,9 
14 526,3 Finansiering 
BNI-andel 
(S) 
-538,9 
-357,7 
•2361,1 
-256,4 
-1197,8 
-2990,1 
-145,7 
-2443,1 
-38,3 
-773,9 
-440,5 
-226,7 
-258,4 
-476,5 
-2021,0 
-14526,3 Samlet 
omfbrdcllngs-
efTckt 
(4) + (5) 
(îerlitrt/tab på 
mekanamm 
(6) 
-538,9 
-357,7 
4ff0,f 
-256,4 
-1197,8 
-2649,1 
-145,7 
-2014,5 
-38,3 
111,8 
67,9 
-226,7 
-176,0 
184,6 
3 126,9 
0,0 Ny budgetbalance 
Mio. euro 
(1) + (6) 
(7) 
1 592,7 
-168,9 
-5694,7 
4964,6 
6808,9 
-3165,8 
2424,6 
-2664,0 
679,5 
•1230,2 
•702,3 
2946,4 
-300,9 
•817,1 
-4672,9 
0,0 % 
af BNI 
(8) 
0.68 
-0,11 
-0,29 
4,48 
1,32 
-0.24 
3.85 
-0,25 
4,10 
•0,35 
•0,36 
3,01 
-0,27 
•0,38 
-0,35 
0,00 
(1) For ni undgå forvridninger på grund af svinginger I selve UK-kompensationens størrelse er der anvendt den fremskrevne UK-
korroklion for 1999 i stedet for 1998-korrektionen (finansieringen forsinkes principielt et år); 
(2) UK-korrektionen for 1999 er anslået til 4 952 mio. euro; forskellen mellem dette beløb og søjle (4) skyldes den procedure, der 
er fastsat i artikel 4. stk. 2, litra d), i afgørelsen om egne indtægter, som tager hensyn til den såkaldte "fordel", som UK nyder på 
grund af anvendelsen af en udjævnet moms som grundlag for egne indtægter og indførelsen af de BNI-baserede egne indtægter. 
De resultater, der er vist i Tabel 1 og 2, refererer til 19999, som er det sidste år i de 
nuværende finansielle overslag. Resultaterne vises som forskellen i forhold til den 
nuværende ordning; dvs. at resultaterne viser forbedringen (eller forringelsen) af hver 
enkelt medlemsstats budgetbalance i forhold til den nuværende ordning. 
Tal baseret på det foreløbige forslag til EU's budget for regnskabsåret 1999, KOM (98) 300. Begrebet EU-udgifter, 
som det er anvendt i simuleringerne, er godkendte udgifter, inklusive adminstrative udgifter; hvis overslagene var 
udarbejdet på grundlag af aktionsudgifter, eksklusive administrative udgifter, ville den størrelsesorden, med hvilken 
kompensationerne og deres finansiering skulle ændres, ligge noget under 5%. 
5-10-1998 
BILAG 6 
-5 
Tabel 2 
Betydningen for budgetbalancerne af anvendelsen af en ubegrænset generel 
korrektionsmekanisme 
(tal for 1999 i mio. euro og I % af BNI) 
Budgetbalance med UK-korrektion 
Mekanismens 
omfordelingseffekt 
Mio. euro. % af BNI Forskel i forhold til det 
nuværende system 
Mio. euro. % af BNI "Operationel" budgetbalance 
Mekanismens 
omfordelingseffekter 
Mio. euro. % af BNI Forskel i forhold til 
den nuværende 
ordning 
Mio. euro. % af BNI 
538.9 •0.23 •333.7 •0.14 237 0.10 400 0.17 
DK 357.7 0.23 •221.5 •0.14 -440 -0.29 -332 -0.22 
4110.1 0.21 5117.9 0.26 3980 0.20 4780 0.24 
GR -256.4 0.23 158.1 -0.14 -318 -0.29 -241 -0.22 
-1 197.8 •0.23 -741.8 -0.14 -1502 -0.29 -1139 -0.22 
-2649.1 0.20 -1 483.9 -0.11 -3 235 -0.24 -2 310 •0.17 
IRL 145.7 •0.23 - 90.2 •0.14 -184 -0.29 -140 -0.22 
2014.5 •0.19 1 057.8 -0.10 -2 510 -0.23 -1750 -0.16 
-38.3 •0.23 -23.7 •0.14 38 0.23 49 0.30 
NL 111.8 0.03 422.5 0.12 760 0.22 1007 0.29 
67.9 0.03 240.6 0.12 0.00 131 0.07 
226.7 •0.23 140.4 •0.14 -281 -0.29 -212 -0.22 
FIN 176.0 •0.16 77.2 •0.07 -230 -0.20 -151 -0.13 
184.6 0.09 373.1 0.17 174 0.08 324 0.15 
UK 3126.9 0.23 -1 825.2 0.13 3 517 0.27 -414 -0.03 
Korrektionsmekanslmens parametre er: 
budgetbalancen som "med UK-korrektion Tærskel = 0,0% af BNI; 
' og som "operationel balance kompensationskoefficient 
" er givet i Bilag 3. 0,66; definitionen af 
-0,10% 
-0,20% 
•0,30% Figur 1 
Virkninger af anvendelsen af en ubegrænset genere! korrektionsmekanisme 
Fremskrivninger for 1999 I % af BNI 
("UK-korrektlons"-balance) 
liK Forskelle ifht. nuværende 
ordrf. 
(budgelbalancer) 
balance» Omfordelingseffekter 
^* af mekanismen 
I) S NI, FIN I UK K DK GR E IRL 
Medlemsstaternes budgetbalance for 1999 (beregnet med anvendelse af UK-
korrektionen) ses i søjle 1, bruttokompensationen til de berettigede medlemsstater ses i 
søjle 4, finansieringen af rabatterne i søjle 5 og nettobeløbet for finansiering i søjle 6. 
5-10-1998 
BILAG 6 
-6-
Søjle 7 og 8 angiver de nye budgetbalancer i absolut værdi og i %. Ændringerne i 
budgelbalancen for hver medlemsstat i 1999, både i euro og i % af BNI, er vist i Tabel 
2, hvor også tal i forbindelse med den nuværende ordning er vist. De sidste to søjler i 
Tabel 2, som ikke rekonstrueres på grundlag af tallene i Tabel 1, viser forskellen i 
forhold til den nuværende ordning (som inkluderer UK-korrektionen). Bl.a. svarer 
forskellen i forhold til den nuværende ordning, for hver medlemsstat, til den nye 
budgetbalance, der fremkommer ved anvendelse af den foreslåede mekanisme (søjle 7 i 
Tabel 1), minus summen af den budgetbalance, der er vist i søjle 1 i Tabel 1 (inden UK-
korrektionen) og finansieringen af UK-korrektionen. 
Medens anvendelsen af den nuværende korrektionsmekanisme for 1999 vil omfordele 
4,9 mia. euro til Det Forenede Kongerige alene, vil en ubegrænset anvendelse af 
korrektionsmekanisme omfordele 7,6 mia. euro til fire lande (Tyskland, Nederlandene, 
Østrig, Sverige og Det Forende Kongerige). Dette beløb vil skulle finansieres af de 10 
øvrige medlemsstater, som vil skulle betale 4,3 mia. euro mere end med den nuværende 
korrektionsmekanisme (3,3 mia. euro). Det Forende Kongerige vil miste 1,8 mia. euro. 
De nye modtagere (Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige) ville derfor få en 
forbedring af deres samlede budgetbalance på 6,1 mia. euro (5,1 mia. for Tyskland 
alene). 
Figur 1 viser den omfordeling, der opstår ved anvendelse af den ubegrænsede generelle 
mekanisme. Det mørke område svarer til forskellen mellem den ubegrænsede 
mekanisme og den nuværende ordning og medtager alle finansieringsmæssige 
virkninger for UK-kompensationen; søjlerne viser kun den omfordeling (svarende til 
søjle 6 i Tabel 1), der opstår med det nye ubegrænsede system. Medlemsstaterne er 
opstillet fra den med den største forbedring på budgetbalancen til den med den største 
forringelse. 
De medlemsstater, som i øjeblikket har en positiv budgetbalance (Belgien, Danmark, 
Grækenland, Spanien, Irland, Luxembourg og Portugal) vil ikke få nogen 
kompensation, men kun deltage i finansieringen af mekanismen. De vil alle få en 
tilsvarende forringelse af deres budgetbalance, når det gælder den nationale BNI. 
De medlemsstater, der er nettobetalere, vil derimod få en kompensation for ubalancen 
på deres budget. I nogle tilfælde vil dette nedslag mere end opveje finansieringen af 
andres kompensation, i andre tilfælde ikke. Dette afhænger selvfølgelig af den 
oprindelige ubalances størrelse. 
Det Forenede Kongeriges tilfælde er noget mere komplekst. UK vil være berettiget til 
samme kompensation som under den nuværende mekanisme, men vil også skulle yde 
sin andel af finansieringen af den ubegrænsede generelle mekanisme. Derfor vil UK i 
forhold til den nuværende ordning få en forringet budgetbalance på grund af 
kompensationen til de andre lande; med den nye ordning vil UK, som det fremgår af 
søjlerne, modtage lige så meget som Tyskland (i % af BNI). 
5-10-1998 
BILAG 6 
-7 
4. EN BEGRÆNSET GENEREL KORREKTIONSMEKANISME 
Som diskuteret i afsnit 2 er en begrænset generel anvendelse af korrektionsmekanismen 
blevet foreslået af Tyskland, Østrig, Sverige og Nederlandene. I dette afsnit behandles 
virkningerne af dette forslag. Begrænsningen i mekanismen fremkommer ved 
anvendelsen af tærsklen; ubalancer, der går ud over tærsklen, skulle således korrigeres. 
Der er foreslået en tærskel på 0,30% eller 0,40% af BNI. 
Tabel 3 
Betydningen for budgetbalancerne af anvendelsen af en I 
begrænset generel korrektionsmekanisme I 
Fremskrivninger for år 1999; "UK-korrektions"-balance (tal i mio. euro og i % af BNI) 
B 
DK 
0 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
TOTAL Budgetbalancc "med UK-
korrektion" (rer UK-
korrckllon) 
Mio. euro 
(1) 
2 131.7 
188,8 
-9 804,8 
5 221.0 
8 006,8 
-516,8 
2 570,4 
- 649,5 
717,8 
•1 342,0 
• 770,2 
3 173,1 
-124.9 
-1 001,6 
-7 709.8 
0,0 % ar BNI 
(2) 
0.92 
0,12 
-0,50 
4.71 
1,55 
-0,04 
4,08 
-0,06 
4,33 
-0,38 
-0,39 
3,24 
-0,11 
-0,47 
-0.5« 
0,00 MS berettiget 
til rabat 
Trankeli 0,3% 
af BNI 
(3) 
0.0 
0.0 
-3 903,8 
0,0 
0,0 
0,0 
0,0 
0,0 
0,0 
- 284,2 
• 182,2 
0,0 
0.0 
- 359,6 
-3 798,3 
-8 528,1 Kompen­
sationsbeløb 
Koefficient 
0,66 
(4) 
0,0 
0,0 
2 576,5 
0.0 
0,0 
0,0 
0.0 
0,0 
0,0 
187,6 
120,2 
0,0 
0.0 
237.4 
2 506,9 
5 628,5 Finansiering 
BNl-andcl 
(5) 
-210,8 
-139,9 
- 907,9 
-100,3 
- 468.5 
-1 196,7 
- 57,0 
- 982.7 
-15,0 
- 310,2 
-174,3 
- 88,7 
-101,5 
-187,0 
- 688,2 
•5 628,5 Samlet 
omfordelings-
effekt 
(4) + (S) 
Gevlndxt/tab pt 
mekanismen 
(6) 
-210,8 
-139,9 
1 668,6 
-100,3 
- 468,5 
-1 196,7 
- 57.0 
- 982,7 
-15,0 
-122,6 
- 54,0 
-88,7 
-101,5 
50,4 
1 818,7 
0,0 
(1) Se fodnote 1) til Tabel 1. Ny budgctbalance 
Mio. euro 
(!) + (6) 
(7) 
1920,9 
48,9 
•8 136,2 
5 120,7 
7 538.3 
-1 713,5 
2 513,4 
-1 632,1 
702,9 
•1 464,7 
• 824,3 
3 084,5 
- 226,4 
- 951,2 
-5 881,1 
0,0 af BNI 
(8) 
0.82 
0,03 
•0,41 
4,62 
1,46 
-0.13 
3,99 
-0,15 
4,24 
-0,42 
-0,42 
3,15 
-0,20 
-0,44 
-0,45 
0,00 
Tabel 3 viser simuleringen for år 1999 af anvendelsen af den begrænsede 
korrektionsmekanisme. Nettobyrden beregnes som ved UK-korrektionen, og der er 
anvendt en tærskel på 0,30% af BNI og en kompensationskoefficient på 0,66. 
Mekanismens vigtigste virkninger, både med hensyn til omfordelingseffekten og 
forskelle i forhold til den nuværende ordning, er opsummeret i Tabel 4. 
5-10-1998 
BILAG 6 
Tabel 4 
Betydningen for budgetbalancerne af anvendelsen af en begrænset generel 
korrektionsmekanisme 
(tal for 19991 mio. euro og I % af BNI) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
5 
UK Budgetbalance med UK-korrektlon 
Mekanismens 
omfordelingseffekt 
Mio. euro. 
-210.8 
-139.9 
1668.8 
-100.3 
-468.5 
-1196.7 
-57.0 
-982.7 
- 15.0 
• 122.6 
• 54.0 
-88.7 
-101.5 
50.4 
1 818.7 % af BNI 
-0.091 
-0.091 
0.085 
-0.091 
-0.091 
-0.091 
-0.091 
-0.091 
-0.091 
•0.035 
-0.028 
-0.091 
-0.091 
0.024 
0.136 Forskel i forhold til det 
nuværende system 
Mio. euro. 
-5.6 
-3.7 
2676.4 
-2.6 
-12.4 
-31.6 
-1.5 
-25.9 
-0.4 
188.0 
118.7 
-2.3 
-2.7 
239.0 
-3133.4 % af BNI 
-0.002 
-0.002 
0.136 
-0.002 
-0.002 
-0.002 
-0,002 
-0.002 
-0.002 
0,053 
0.061 
-0.002 
-0.002 
Ô.112 
-0.235 "Operationel" budgetbalance | 
Mekanismens 
omfordelingseffekter 
Mio. euro. 
114 
-209 
1727 
-151 
-714 
-1827 
-88 
-1504 
30 
563 
•108 
-134 
-156 
63 
2393 % af BNI 
0.05 
-0.14 
0.09 
-0.14 
-0.14 
-0.14 
-0.14 
•0.14 
0.18 
0.f6 
-0.05 
-0.14 
-0.14 
0.03 
0.18 Forskeli forhold til den 1 
nuværende ordning | 
Mlo. euro. 
277 
-101 
2527 
-74 
-352 
-902 
43 
-744 
42 
809 
29' 
-65 
-77 
2f3 
-1538 % af BNI 1 
0.12 I 
-0.07 I 
0.13 I 
-0.07 I 
•0.07 I 
-0.07 I 
•0,07 
-0.07 
0.25 
0.23 
O.Of 
-0.07 
-0.07 
0.10 
-0.12 
1 Korrektionsmekanismens parametre er. Tærskel - 0,30% af BNI; kompensationskæfficient = 0,66; definitionen af 
8 budgetbalancen som "med UK-korrektion" og som "operationel balance" er givet i Bilag 3. 
Resultaterne viser, at den begrænsede version af korrektionsmekanismen medfører en 
betydelig mindre omfordeling af budgetressourcerne. Kun tre lande ville få fordel af 
ordningen (Tyskland, Sverige og Det Forenede Kongerige), eftersom en udjævning af 
Nederlandenes og Østrigs budgetbalancer ville repræsentere et mindre beløb end deres 
bidrag til ordningens finansiering. Samlet ville de 12 medlemsstater, der finansierer 
nedslagene, betale 3,5 mia. euro, hvilket er 0,2 mia. mindre, end hvad de skulle have 
betalt til at finansiere UK-korrektionsmekanismen. UK ville på den anden side miste 3,1 
mia. euro. Dette beløb ville blive delt mellem de 12 allerede nævnte medlemsstater (0,2 
mia. euro), Sverige (0,2 mia. euro) og Tyskland (2,7 mia. euro). 
Resultaterne i Tabel 4 er også vist i Figur 2. Her viser det mørke område forskellene for 
medlemsstaternes budgetbalancer mellem det nuværende system3 som omfatter UK-
korrektionen, og systemet med anvendelse af den begrænsede generelle mekanisme. I 
figuren er medlemsstaterne igen opstillet fra den med den største forbedring af 
budgetbalancen til den med den største forringelse. Ændringerne i budgetbalanceme er 
identiske for alle de finansierende medlemsstater, som ikke er berettiget til 
kompensationen. Deres budgetbalancer anslås at blive forringet med 0,002% af BNI i 
1999. 
3-10-1998 
-9 BILAG 6 
Figur 2 
Virkningerne af anvendelsen af en begrænset generel korrektlonsmekariisme 
(Tærskel: 0,3% af BNI, "UK-korrektlons"-balance) 
Fremskrivning for 1999,1 % af BNI 
0,20% 
0,10% 
0,00% 
•0.10% 
-0,20% 
•0,30% 
D Porskel Ifht. nuvserende 
ordn. (ændringer i 
budgetbtlancer) 
NL B DK GR E F IRL I P FIN UK 
Derimod vil Det Forenede Kongerige blive væsentligt ringere stillet. Med anvendelse af 
den ubegrænsede version af mekanismen blev UK-kompensationen fastsat på en måde, 
der svarer til den nuværende ordning, og UK fik derfor en forringelse udelukkende på 
grund af dets deltagelse i finansieringen af de andre landes kompensationer. I den 
foreliggende begrænsede anvendelse udgør UK-kompensationen kun det beløb, 
hvormed dets negative balance overstiger den fastsatte tærskel på 0,30% af BNI. Som 
følge heraf ville UK's ubalance, målt som UK-kompensations-balancen, blive forringet 
med ca. 0,24% af BNI i 1999. 
5. EN GRAFISK FREMSTILLING AF RESULTATERNE 
Budgctkorrektionsmekanismer svarende til den, der er til fordel for Det Forende 
Kongerige, er ufuldstændige, og eftersom de vedrører budgettets indtægtsside, berører 
de ikke den grundlæggende kilde til ubalancer, nemlig udgiftssiden. Foruden de 
vanskeligheder, der er forbundet med udformningen og anvendelsen i praksis af sådanne 
mekanismer, gør de det nødvendigt, at der vedtages en definition af begrebet 
budgetmæssig ubalance. Uanset disse mangler er der fremsat et konkret forslag af 
Tyskland, Nederlandene, Østrig og Sverige til løsning af problemerne i forbindelse med 
overdreven budgetmæssig ubalance. 
Analysen i dette bilag omhandlede to versioner af en korrektionsmekanisme: en 
ubegrænset korrektionsmekanisme og en begrænset. Det er klart, at på grund af den 
kompleksitet og manglende gennemsigtighed, der præger den nuværende ordning med 
udelukkende UK-kompensation, vil en udvidelse af den til også at omfatte andre 
medlemsstater medføre en større forståelse og klarhed i EU-budgetforholdene. 
5-10-1998 
10 BILAG 6 
Figur 3 
Omfordelingseffekter af de to undersøgte korrektionsmekanismer 
(Fremskrivninger for 1999, med anvendelse af "UK-korrektions"-
balance; % af BNI) 
UK D S A NL FIN I F DK B GR E IRL L 
Anvendelse af den nuværende mekanisme på alle medlemsstater, som har en negativ 
budgetbalance, eller blot udvidelse af den til at gælde for de fire lande, som har anmodet 
om det, vil øge summen af kompensationer med ca. 50% i forhold til den nuværende 
ordning med kun UK-kompensation. En begrænset mekanisme ville medføre, at færre 
ressourcer skulle omfordeles. 
Figur 4 
Forandr, i budgetbalanceme ifht. den nuværende ordning med an­
vendelse af de to undersøgte korrektionsmekanismer 
% af BNI 
-0.3-(Fremskrivning for 1999;"UK-korrektions"balancer; 
% af BNI) 
Ubegrænset 
Begrænset (tærskel 0,3%) 
A NL FIN i F DK UK B GR E IRL L 
5-10-1998 
BILAG 6 
-li-
Resultaterne af de forskellige simuleringer er opsummeret i Figur 3 og 4. Figur 3 viser 
omfordelingseffekten af indførelsen af den generelle korrektionsmekanisme (dette 
svarer til søjlerne i Figur 1 til 2), og Figur 4 sammenligner de ændringer, som hver af de 
to korrektionssystemèr ville medføre i forhold til den nuværende situation (dette svarer 
til de mørke områder i Figur 1 og 2). Anvendelsen af begrænsninger formindsker de 
ressourcer, der skal omfordeles, og antallet af medlemsstater, der nyder godt af de 
formindskede ressourcer. 
• • • 
5-10-1998 
BILAG 7 
Progressivitet i budgetbidragene 
1. INDLEDNING 
Den 1. juli 1998 skrev den spanske økonomiminister og anden viceministerpresident, 
Rodrigo Rato, og den spanske udenrigsminister, Abel Matutes, et fælles brev til 
formanden for Kommissionen, Jacques Santer, hvori de foreslog, at der blev indført en ny 
egen indtægt baseret på progressivitet, og anmodede Kommissionen om at undersøge 
dette forslag inden for rammerne af rapporten om EU's egne indtægter. Den spanske 
delegation gentog forslaget på mødet i Rådet (Økofin) den 6. juli, mens Portugal og 
Grækenland gav udtryk for deres støtte. Nogle dage senere skrev de portugisiske og 
græske myndigheder også til Jacques Santer for at udtrykke deres støtte til det spanske 
forslag. 
Ligesom det var tilfældet med forslaget fra de fire finansministre (fra Tyskland, 
Nederlandene, Østrig og Sverige), som har anmodet om, at Fontainebeau-
kompensationen udvides til også at omfatte deres lande, foreslår de spanske myndigheder 
ikke én bestemt fremgangsmåde, men anfører en række forskellige måder - som alle er 
baseret på BNI-indtægten - hvorpå bidragene kan gøres progressive. 
De spanske myndigheder baserer deres initiativ på teksten i protokollen om økonomisk 
og social samhørighed, hvori de høje kontraherende parter "erklærer, at de har til hensigt 
at tage større hensyn til de enkelte medlemsstaters bidragsevne i forbindelse med 
ordningen med egne indtægter og at undersøge, hvorledes der over for de mindre 
velstillede medlemsstater kan kompenseres for de regressive elementer, som findes i den 
nuværende ordning med egne indtægter". 
Abel Matutes og Rodrigo Rato anerkender, at indførelsen af BNI-indtægten er en klar 
forbedring i forhold til den tidligere situation. De beklager imidlertid, at den 
proportionalitet mellem bidragene og indtægterne, som karakteriserer den nuværende 
ordning, ikke tager tilstrækkeligt hensyn til medlemsstaternes bidragsevne. Ministrene 
anfører klart, at en retfærdig bidragsordning bør baseres på progressivitet ligesom 
skattesystemerne i alle medlemsstaterne. De mener, at den fase i integrationen, som Den 
Europæiske Union er nået frem til med undertegnelsen af Amsterdam-traktaten, klart 
berettiger til, at man går over til en finansieringsordning, der er baseret på "retfærdighed 
og progressivitet". 
I dette bilag, som med indledningen består af fem afsnit, gennemgås forslaget og dets 
implikationer. I afsnit 2 præsenteres forslaget; i afsnit 3 gennemgås 
progressivitetsbegrebets historie i korte træk; i afsnit 4 behandles progressivitet set i 
forhold til økonomisk og social samhørighed; og i afsnit 5 fremsættes der en række 
afsluttende bemærkninger. 
7-10-1998 
BILAG 7 
-2-
2. FORSLAGET OM PROGRESSIVITET OG NOGLE AF DETS IMPLIKATIONER 
Spanien foreslår, at man skaber progressivitet ved at anvende "moduleringskoefficienter" 
(som skal afspejle "relativ rigdom" og "relativ velstand", to udtryk, der bruges i flæng) på 
de faktiske BNI-grundlag, så man kan aflede nye BNI-grundlag, der kan bruges ved 
beregningen af BNI-indtægtsbidragene. Det anføres ikke klart, hvilke 
"moduleringskoefficienter" der skal bruges, men det siges, at målet for "relativ rigdom" 
skal være BNI per capita i ECU. 
Forslaget indebærer, at der skal foretages en grundlæggende justering på en af følgende 
måder for at skabe progressivitet. 
A) Til opstilling af de nye BNI-grundlag anvendes som koefficient et indeks over 
BNI per capita i ECU (med EU = 100; i 1996 var tallene 124,9% for Tyskland, 
64,5% for Spanien, 85,8% for UK og 114,2% for Frankrig osv.). 
B) Justeringskoefficienterne anvendes kun på en del af BNI-grundlagene (f.eks. 
50%), mens resten forbliver uændret. I så fald vil BNI-indtægten blive opdelt i en 
proportional og en progressiv del, hver med sin ensartede bidragssats. 
C) Landene inddeles i gruppper på grundlag af BNI per capita, og de samme 
koefficienter anvendes på alle landene i samme gruppe; der siges ikke noget om, 
hvad disse koefficienter skal være, og hvordan de skal beregnes. 
Endelig foreslås det, at den nuværende momsindtægt kan erstattes af denne' ændrede 
BNI-indtægt. Forslaget indebærer, at de faktiske BNI-nøgler erstattes med nøgler, der er 
mere gunstige for de fattige medlemsstater, og at man enten anvender de nye nøgler på 
mindre end 40% af bidragene til EU's budget1 (version B), eller på ca. 40% af dem 
(version A og muligvis C), eller endda på mere end 80% af de samlede bidrag, hvis 
momsindtægten afskaffes. 
Det er klart, at forslaget med hensyn til at omfordele byrden i forbindelse med 
finansieringen af EU's budget ville betyde, at de lande, hvis BNI per capita i ECU er 
højere (lavere) end gennemsnittet, skulle betale mere (mindre) end med den nuværende 
regel. Det skyldes, at forslaget forhøjer (formindsker) BNI-grundlaget i de 
medlemsstater, hvis BNI er højere (lavere) end gennemsnittet. 
Begge mulighederne ville betyde, at Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, 
Luxembourg, Nederlandene, Østrig og Sverige skulle yde et betydeligt større bidrag end 
med den nuværende ordning. Tabel 1 viser resultaterne (i mio. ECU og i procent af de 
samlede bidrag) af at anvende idéen om at ændre BNI-grundlagene i overensstemmelse 
med ECU-indekset for BNI per capita (mulighed A) på data for 1996 og 1997. Ifølge 
resultaterne skulle Belgien i 1997 have betalt 70 mio. ECU mere, Danmark 180 mio. 
Hvilket er BNI-indtægtens nuværende andel af EU's budget. 
7-10-1998 
-3 BILAG 7 
ECU, Tyskland 1 043 mio. ECU, Frankrig 260 mio. ECU, Luxembourg 48 mio. ECU, 
Nederlandene 45 mio. ECU, Østrig 102 mio. ECU og Sverige 70 mio. ECU. 
Grækenlands bidrag ville være faldet med 204 mio. ECU, Spaniens med 803 mio. ECU, 
Irlands med 45 mio. ECU, Italiens med 465 mio. ECU, Portugals med 200 mio. ECU og 
UK's med 100 mio. ECU. Finlands bidrag ville stort set have været uændrede. 
Tabel 1 
Ændringer i medlemsstaterne* bidrag I forhold til den nuværende ordning 
Forslaget anvendt på hele BNI-indtægten 
(tilpasning af BNI-grundlagene med anvendelse af ECU-lndekset for BNI per capita, I mio. ECU og i 
procent af de samlede bidrag) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
lait 1996 
Mio. ECU 
75,9 
134,9 
1105,6 
-155,4 
-551,1 
311,0 
-45,4 
-404,0 
38,2 
55,3 
102,3 
-152,2 
-6,7 
67,9 
-576,2 
0,0 % 
2,7 
9,6 
5,2 
-13,8 
-11,9 
2,5 
-6,5 
-4,4 
23,5 
1,2 
5,4 
-17,6 
-0,7 
3,4 
-6,8 1997 
Mio. ECU 
70,0 
178,6 
1043,4 
-204,1 
-803,9 
259,1 
-45,4 
-466,4 
47,9 
44,5 
102,0 
-199,3 
1,3 
71,1 
-98,9 
0,0 % 
2,3 
11,6 
4,8 
-17,1 
-14,8 
1,9 
-6,4 
-5,3 
27,7 
0,9 
4,8 
-18,2 
0,1 
3,0 
-1,1 
1) De tekniske detaljer i forslaget resulterer I, at disse lande får en marginal fordel af den måde, progressivitets-
mekanismen fungerer på, selv om deres indeks over BNI per capita er lidt over 100 (se afsnit 41 dette bilag). 
Mulighed B ville tydeligvis give det samme resultat som mulighed A, men gradueret i 
forhold til den del af BNI-grundlaget, som "moduleringskoefficienterne" anvendes på. 
Tabel 2 viser resultaterne af at anvende den samme justering på BNI-grundlaget, efter at 
momsindtægten er afskaffet. I dette tilfælde resulterer afskaffelsen af momsindtægten og 
indførelsen af den progressive BNI-indtægt i større forskelle sammenlignet med både den 
foregående simulering og selvfølgelig den nuværende ordning. Endelig er det ikke muligt 
at simulere den tredje mulighed, da det ville være nødvendigt at fastlægge 
"moduleringskoefficienterne" for hver gruppe af medlemsstater. Det er dog klart, at med 
plausible værdier vil simuleringen give kvantitative resultater, der ikke adskiller sig 
nævneværdigt fra dem, der er vist i tabel 1 og 2. 
7-10-1998 
BILAG 7 
-4 
Implikationerne af forslaget om bidrag svarer til, hvad man på forhånd kunne have 
forventet. Men det forhold, at progressiviteten vil medføre en væsentlig omfordeling af 
byrderne i forbindelse med finansieringen af EU's udgifter fra de velstående til de mindre 
velstående medlemsstater, er ikke en grund til at kritisere forslaget, da denne omfordeling 
jo netop er hovedformålet med forslaget. Forslaget, der i første omgang virker 
tiltrækkende, bør hovedsagelig gennemgås med henblik på at undersøge, om det stemmer 
overens med den økonomiske teori samt med den praksis, der går ud på at gennemføre 
progressivitet i EU gennem udgiftspolitikkerne. 
Tabel 2 
Ændringer i medlemsstaternes bidrag 1 forhold til den nuværende ordning 
Forslaget anvendt på BNI-indtægten, momsindtægten afskaffet 
(tilpasning af BNI-grundlagene med anvendelse af ECU-indekset for BNI per capita, i mio. ECU og i 
procent af de samlede bidrag) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
lait 1996 
Mio. ECU 
310,4 
450,5 
2034,4 
-445,2 
-1 396,9 
821,9 
-137,3 
-234,5 
89.4 
128.6 
263,8 
-432,9 
35,3 
323,7 
-1811.2 
0,0 % 
10.9 
32.2 
9,6 
-39,7 
-30,2 
6,53 
-19,5 
-2,57 
55,0 
2,8 
13,9 
-49,9 
3,6 
16,1 
-21,3 1997 
Mio. ECU 
303,0 
493,7 
1 396,0 
-471,3 
-1 758,9 
504,3 
-117,6 
11,8 
98,6 
115,3 
184,9 
-475.5 
39,5 
259,8 
-583,8 
0,0 % 
9,8 
32,1 
6,5 
-39,4 
-32,4 
3,8 
-16,5 
0,1 
56,9 
2,3 
8,6 
-43,4 
3,7 
11 
-6,3 
Disse betragtninger behandles i de næste to afsnit. I afsnit 3 gennemgås argumenterne for 
at anvende progressivitet i personbeskatningen; i afsnit 4 gennemgås argumenterne for at 
overføre progressivitetsbegrebet fra personbeskatning til medlemsstaternes bidrag til 
EU's budget; og i afsnit 5 fremsættes der en række afsluttende bemærkninger. 
3. EN KORT GENNEMGANG AF PROGRESSIVITETSBEGREBET I PERSONBESKATNINGEN 
Progressivitetsbegrebet er velkendt i litteraturen om den optimale beskatning. Det er nøje 
forbundet med retfærdighedsbegrebet. Debatten om en retfærdig beskatning har været 
koncentreret om to principper, nemlig nytteprincippet (skatterne fordeles i forhold til den 
nytte, den skattepligtige har af det offentliges virksomhed) og evneprincippet (enhver 
7-10-1998 
BILAG 7 
-5-
betaler efter evne)2. Et af de positive træk ved det skattesystem, som Adam Smith 
argumenterede for, er, at det er ønskeligt at have en vis progressivitet (især for 
kapitalindkomst). Det kunne nytteteoretikerne imidlertid ikke tilslutte sig enstemmigt. 
Evneprincippet kan siges at stamme fra John Stuart Mill3 og hans idé om lige byrder. 
John Stuart Mill, som var bekymret over den progressive beskatnings 
aktivitetsdæmpende virkning, talte for proportional beskatning af indkomsten. Ved at 
formulere retfærdighed som et pørgsmål om lige byrder startede Mill debatten om lige 
absolutte og lige marginale byrder, hvor førstnævnte mulighed kræver proportional 
beskatning og sidstnævnte mulighed progressiv beskatning. 
Både med nytteprincippet og evneprincippet skal der bruges et indeks for at definere 
ulighed mellem individer. Siden Adam Smith har hovedvægten traditionelt været lagt på 
indkomst- og formuegrundlaget (med den højeste beskatning koncentreret om 
sidstnævnte), men en altomfattende, samlet indkomstskat som den, der på nuværende 
tidspunkt anvendes i de fleste medlemsstater4, først kom frem i dette århundrede. Der var 
imidlertid også en række teoretikere, begyndende med Adam Smith, som forestillede sig 
en forbrugsbaseret beskatning. 
Mirrlees' (1971) skelsættende bidrag udvidede analysen af disse spørgsmål yderligere5. 
Her indføres der for at sikre, at den vertikale retfærdighed overholdes, en begrænsning, så 
rækkefølgen med hensyn til bruttoindkomsten ikke kan være forskellig fra rækkefølgen 
med hensyn til nettoindkomsten. Regeringen vælger den skatteordning, som maksimerer 
den samfundsmæssige velfærd, med forbehold af et eksogent krav om statslige indtægter 
og ovennævnte begrænsning. Mirrlees konkluderede: 
• for det første, at "en tilnærmelsesvist lineær indkomstskatteordning, med alle de 
administrative fordele, den ville medføre, er ønskelig"6. Dette svarer til proportional 
2 Mærkeligt nok har Adam Smith, ophavsmanden til laissez-faire-pr'måppet, æren for at forbinde beskatningen med 
skatteevnen (eller i vores sammenhæng bidragsevnen), men moderere dette med et nytteprincip. Det er også værd 
at bemærke den betydning, han tillagde proportionalitet. Hans første "maksime" (The Wealth of Nations, G. P. 
Putnam's Sons, New York, 1904, bind II, s. 310) lyder: "The subject of every State ought to contribute towards the 
support of the government, as nearly as possible in proportion to their respective abilities; that is in proportion to the 
revenue which they respectively enjoy under the protection of the state. The expense of the Government to the 
individuals of a great nation, is like the expense of management to the joint tenants of a great estate, who are all 
obliged to contribute in proportion to their respective interests in the estate. In the observation or neglect of this 
maxim consists what is called equality or inequality of taxation" (kursiv tilføjet). Det er svært at sige, om dette støtter 
nytteprincippet eller evneprincippet mest. 
3 Se John Stuart Mill, Principles of Political Economy, Collier and Son, New York, 1900. 
4 De skandinaviske lande, som har indført den såkaldte duale indkomstskat, er en væsentlig undtagelse. Med den 
duale indkomstskat opkræves der mere skat af arbejdsindkomster end af kapitalindkomster af efficienshensyn 
(arbejdskraften er mindre mobil end kapitalen). En diskussion af den duale indkomstskat findes i S. Cnossen 
(1998): "Taxing Capital Income in the European Union, the Case for Adopting the Dual Income Tax", mimeo 
fremlagt på en konference om "Tax Competition and Co-ordination of Tax Policy in the European Union" afholdt af 
det østrigske finansministerium i samarbejde med Det Østrigske Institut for Økonomisk Forskning, Wien, 13. - 14. 
juli. 
5 Se J. A. Mirrlees (1971): "An Exploration in the Theory of Optimum Income Taxation", Review of Economic Studies, 
bind 38, s. 175-208. 
6 Mirrlees (1971): op. cit., s. 208. 
7-10-1998 
BILAG 7 
-6-
personbeskatning. Dette er ikke i modstrid med det ønskelige i progressivitet. 
Progressiviteten bør være forbundet med gennemsnitsskatten, og der er tale om 
progressivitet, så længe marginalskattesatsen er højere end den gennemsnitlige 
skattesats. Det er imidlertid klart, at der ikke er ret mange argumenter, der taler for en 
stærk progressivitet i skattesystemet i form af en stejlt stigende marginalskattesats7,8; 
• for det andet, at "indkomstskatten er et meget mindre effektivt redskab til at mindske 
ulighederne, end det ofte formodes"9; 
• for det tredje, at marginalskattesatserne er temmelig lave, hvilket indebærer en 
begrænset brug af progressivitet10. 
Den idé, at den relative (mellem individer) velstand må indgå i fastlæggelsen af 
skattebyrden, bekræftes således, og mens progressiviteten accepteres, er dens "optimale" 
størrelse mindre, end man oprindelig troede. 
Udviklingen i de fleste europæiske skattesystemer siden begyndelsen af 1970'erne viser, 
at de fleste af Mirrlees' pointer fuldt ud er blevet forstået og i vidt omfang anvendt i den 
offentlige politik. Marginalsatserne for personskatten er reduceret drastisk i hele Europa, 
mens skattegrundlaget samtidig er blevet udvidet. Omfordelingen af indkomsterne er 
gennemført via en målrettet udgiftspolitik. Der er generelt forståelse for, at jo mere 
uelastisk udbuddet af arbejdskraft er, desto mere kan arbejdskraften beskattes, men når 
udbuddet af arbejdskraft er elastisk, er den aktivitetsdæmpende virkning, som den 
progressive indkomstskat indebærer, stærk. Senere undersøgelser på dette område har 
yderligere bekræftet, at Mirrlees' konklusioner holder. 
4. PROGRESSIVITET I MEDLEMSSTATERNES BIDRAG OG ØKONOMISK OG SOCIAL 
SAMHØRIGHED 
Når skatteyderne er medlemsstater i stedet for individer, er der tale om andre 
problemstillinger. Man kan ikke overføre reglen om optimal beskatning fra 
personbeskatning til det nationale plan, især fordi man støder på et aggregeringsproblem. 
Desuden er det ikke engang sikkert, at det giver mening at anvende principperne for 
personbeskatning på nationalstater som helhed. 
7 Mirrlees (1971): op.cit. nåede frem til tre tekniske resultater. 1) Marginalskattesatsen er altid mellem nul og en; 2) 
ved den højeste indkomst er marginalskattesatsen nul; 3) i bunden er marginalskattesatsen nul, hvis de 
lavestlønnede er i arbejde. En grundig diskussion af den optimale ikke-lineære indkomstbeskatning findes i N. Stem 
(1984): "Optimum Taxation and Tax Policy", IMF Staff Papers, bind 31, nr. 2, juni. 
8 M. Tuomala ("On the Optimal Income Taxation, Some Further Numerical Results" Journal of Public Economics 23, 
1984) beviste, at nulbeskatning i "toppen" gælder for en yderst begrænset delmængde af individer (langt mindre 
end den sidste percentil). Andre interessante talmæssige resultater omtales også i M. Tuomala (1990): Optimal 
Income Tax and Redistribution, Clarendon Press, Oxford. 
9 Mirrlees (1971): op. cit., s. 208. 
10 Mirrlees var selv overrasket over dette resultat. "Jeg må indrømme, at jeg havde forventet, at en nøje analyse af 
indkomstbeskatningen på den utilitariske måde ville have leveret argumenter for højere skattesatser. Men det har 
den ikke gjort"; Mirrlees (1971): op. cit., s. 207. 
7-10-1998 
BILAG 7 
7-
I EU er der allerede taget skridt til at reducere de regressive elementer i ordningen med 
egne indtægter i overensstemmelse med protokollen om økonomisk og social 
samhørighed. 
1 protokollen står der: "De høje kontraherende parter... SOM BEMÆRKER forslaget om 
at tage større hensyn til medlemsstaternes relative velstand i ordningen med egne 
indtægter... ERKLÆRER, at de har til hensigt at tage større hensyn til de enkelte 
medlemsstaters bidragsevne i forbindelse med ordningen med egne indtægter og at 
undersøge, hvorledes der over for de mindre velstillede medlemsstater kan kompenseres 
for de regressive elementer, som findes i den nuværende ordning med egne indtægter" 
(kursiv tilføjet, originalens versaler). 
Figur 1 
Faktiske BNI indtægtsindbetalinger i 1996, BNI indbetalinger iht. 
progressivitetsforslaget, indeks for BNI per capita 
Ecus 
pro capita Indeks for BNI 
per capita 
200 
150 
100 
50 '«#" 'frjfr '.tøtitT ""* 
Indeks for BNI pw:éplta(llg98kik) 400 
300 
200 
100 
NL FIN I UK IRL E GR P 
De høje kontraherende parter har således med denne protokol fastslået, at den rigtige 
måde at tage større hensyn til medlemsstaternes relative velstand i ordningen med egne 
indtæger er at se på deres bidragsevne og fjerne alle regressive elementer for de mindre 
velstillede medlemsstater. 
Beslutningen om de egne indtægter af 31. oktober 1994, som omsætter erklæringen i 
protokol 15 i lovgivning, tager hensyn til medlemsstaternes bidragsevne ved gradvis at 
reducere den maksimale momssats (og således øge BNl-indtægtens vægt) og har 
korrigeret de regressive elementer for de mindre velstillede medlemsstater ved 
øjeblikkeligt at nedsætte momsens maksimale andel til 50% af BNI for 
samhørighedsmcdlcmsstatcrnc. Begge disse skridt sigter mod at gøre medlemsstaternes 
bidrag proportionalt med deres BNI. 
Bidragenes proportionalitet med medlemsstaternes BNÏ sikrer samtidig proportionalitet 
med BNI-bidragene per capita, som det fremgår af figur 1. Hvis den proportionale BNI-
7-10-1998 
BILAG 7 
-8-
indtægt erstattes af en progressiv indtægt, forskydes betalingerne ved gennemsnittet, så 
de, der ligger over gennemsnittet, pålægges større byrder, mens de, der ligger under 
gennemsnittet, pålægges mindre byrder. Dette rejser en række problemer af teknisk og 
begrebsmæssig art. 
> Progressivitet opnås generelt ved at differentiere de skattesatser, som skatteyderne 
står over for, men ikke ved at udvide eller indsnævre det grundlag, som skatterne 
opkræves på. Dette skyldes behovet for at undgå at overtræde princippet om 
horisontal retfærdighed og for at overholde princippet om grundlæggende invarians, 
som garanterer, at den vertikale retfærdighed respekteres. Derimod betyder det 
spanske forslag om at bruge BNI per capita i ECU som den 
> progrcssivitctskocflicient, der skal anvendes på BNI-andelene, at man opnår 
progressivitet ved at udvide eller indsnævre sit grundlag11 og i mindst én af 
varianterne lade satsen (BNI-opkrævningssatsen) være lige for alle. At røre ved BNI-
grundlagene svarer til kunstigt at øge forskellene i de samlede indkomster 
medlemsstaterne imellem. To medlemsstater med det samme "sande" BNI-grundlag 
vil tilsyneladende have forskellige "fiktive" grundlag. Det står klart, at en 
fastlæggelse af bidragene ud fra de justerede grundlag ville stride mod den 
horisontale retfærdighed. 
> Den resulterende justering af grundlaget har også andre, mere betydningsfulde 
konsekvenser. Da de vægte, der bruges til opstillingen af de nye BNI-grundlag, er 
BNI per capita, vil den vægtede sum af de BNI-grundlag, som BNI-indtægten 
opkræves på, ikke, medmindre der foreligger en tilfældighed, være lig med den 
uvægtede sum af de oprindelige BNI-grundlag. Desuden er det uundgåeligt, at det 
justerede BNI-grundlag vil være større end det oprindelige grundlag, da de rigeste 
medlemsstater samtidig altid er de største. For eksempel anslås det oprindelige BNI-
grundlag i 1997 til 70 202 mio. ECU; det vægtede BNI-grundlag bliver 73 418 mio. 
HCil. I betragtning af det faste beløb, der skal finansieres via BNI-indtægten 
resulterer det i, at BNl-opkrævningssatsen er lavere end den oprindelige - i 1997 
var den oprindelige opkrævningssats 0,403, og den, man når frem til med del 
justerede grundlag, er 0,385. Den implicitte reduktion af BNI-opkrævningssatsen 
betyder, at de medlemsstater, hvis indeks over BNI per capita er under 100 (EU-
gennemsnittet), far deres bidrag til BNI-indtægten reduceret på grund af 
påvirkningen af to faktorer, nemlig for det første reduktionen i grundlaget som et 
resultat af justeringen og for det andet en reduktion, der skyldes faldet i 
opkrævningssatsen. De rige medlemsstater med et BNI per capita, der ligger over 
100, vil til gengæld i et vist omfang få deres forøgede bidrag opvejet af reduktionen i 
BNI-opkrævningssatsen. En af de indlysende vanskeligheder ved forslaget er, at de 
medlemsstater, der ligger omkring gennemsnittet, vil få reduceret deres BNI-bidrag 
sammenlignet med den nuværende ordning, hvis stigningen i BNI-grundlaget mere 
11 Det ville svare til, at beskatningsgrundlaget af de velstående (fattige) skatteydere blev ganget med en koefficient, 
der var højere end 1 på grund af deres velstand (fattigdom), og dette ville øge forskellene mellem skatteyderne 
urealistisk. Så vidt vi ved, findes der ingen væsentlige eksempler på denne form for procedure for 
indkomstbeskatning i nogen skattelovgivning. 
7-10-1998 
BILAG 7 
end opvejes af en reduktion i BNI-opkrævningssatsen. Dette sker for Finland og UK 
i de år, der er vist i tabel 1 og 2 nedenfor. 
> At erstatte proportionaliteten med hensyn til BNI-indtægten med progressivitet vil 
ikke nødvendigvis skabe virkelig konvergens og økonomisk og social samhørighed. 
• Det er et åbent spørgsmål, om progressivitet i budgetbidragene er en effektiv 
måde at skabe økonomisk konvergens på. Solidaritets- og konvergenspolitikken 
i EU har form af en fælles indsats for at forbedre strukturerne i de mindre 
velstillede regioner, ikke af en omfordeling af penge. Disse EU-politikker sender 
støtte til de mindre velstillede medlemsstater på de områder, hvor 
udviklingsbehovene og konvergensforskellene er størst. EU bidrager i vidt 
omfang gennem sine strukturfonde og gennem mange af sine andre politikker til 
en forbedring af infrastrukturerne, uddannelsesniveauet og den videnskabelige 
forskning i de mindre velstillede regioner og medlemsstater. Dette er både 
politisk og økonomisk væsensforskelligt fra visse former for økonomisk 
omfordeling, såsom den "Finanzausgleich"-ordning, der findes i Tyskland, der 
som politisk baggrund kræver en meget større solidaritetsfølelse og en følelse af 
at have fælles mål end det, der på nuværende tidspunkt præger den europæiske 
integration. 
• Hvis solidariteten fik form af en omfordeling af penge, og under forudsætning 
af, at det nuværende forbrug og det fremtidige forbrug (investeringer) er normale 
goder'2, er det givet, at støtten delvis ville blive brugt til at finansiere det 
løbende forbrug. Ved at gennemføre en omfordeling på udgiftssiden holdes dette 
potentielle "spild" nede på et minimum. Finansiering af politikker i stedet for 
omfordeling af penge antages at være en bedre måde til at sikre, at man både 
konsekvent og effektivt arbejder hen imod solidaritet og virkelig konvergens, og 
at pengene kanaliseres hen imod investeringer og ikke forbrug, så modtagernes 
vækstrate forhøjes, og udviklingsforskerne reduceres. 
• Progressivitet kunne, alt andet lige, skabe konvergens, hvis de penge, der blev 
stillet til rådighed, supplerede de eksisterende udgiftsbaserede 
konvergensudgifter. Det er imidlertid muligt, at de medlemsstater, som markant 
har givet udtryk for hvad man kunne kalde "bidragstræthed" (Tyskland, 
Nederlandene, Østrig og Sverige), ikke vil acceptere en yderligere forværring af 
deres budgetmæssige stilling, men i stedet vil kræve en tilsvarende reduktion af 
udgiftspolitikken for at opveje de penge, der stilles til rådighed for 
modtagerlandene gennem bidragenes progressivitet. Under disse 
omstændigheder ville konvergensprocessen utvivlsomt blive forsinket, da en del 
af de nye midler, der var til rådighed, ville blive brugt på løbende forbrug. 
V Den nuværende ordning med udgiftsbaseret progressivitet kan betragtes som en 
regelbaseret ordning, hvor konvergensudgifterne er "bundet" til specifikke projekter 
12 Normale goder er dem, hvor forbruget øges, efterhånden som indkomsten øges. Det betyder, at for en given Ax 
indkomststigning bruges en andel <xAx på gode X, og de resterende (1-a)Ax bruges på gode Y. hvor 0<a<1. 
7-10-1998 
BILAG 7 
-10-
og til eksplicitte økonomiske og andre procedurer og parametre. En ordning med 
progressive bidrag ville indføre et diskretionært element i konvergenspolitikken, som 
strukturudgifterne indtil nu ikke har haft. 
Ifølge den økonomiske teori fører en en diskretionær politik til suboptimale 
makroøkonomiske resultater sammenlignet med en politik, som er baseret på 
regler13. Selv om denne forudsigelse oprindelig var begrænset til studiet af monetær 
politik, kan den anvendes mere generelt, og den kan nemt anvendes på de spørgsmål, 
der behandles her. At ordningen ikke vil fungere optimalt skyldes i høj grad, at de, 
der har ansvaret for fastlæggelsen af politikkerne, har en kortsynet adfærd, og at 
valgcyklusserne i de demokratiske samfund skaber et betydeligt pres; det skyldes 
også muligheden for, at de, der fastlægger politikkerne, under diskretionære forhold 
vil forfølge en række mål, der kommer oven i eller endda adskiller sig fra dem, der 
stemmer overens med en maksimering af samfundets velfærd; og muligheden for, at 
de endda kan lave systematiske fejl i deres vurdering af den økonomiske situation og 
ved fatlæggelsen af den rette politik. Regler indfører derimod forudsigelighed og 
sikkerhed med hensyn til den fremtidige politik, og de minimerer de politiske 
hensyns indgriben i den optimale politik. Desuden gør regler politikken mere 
konsekvent på længere sigt ved at sikre, at den optimale politik i en given periode 
ikke revideres på halvvejen til fordel for suboptimal politik. 
Hvis man ønsker at skabe virkelig konvergens, som finansieres over de europæiske 
borgeres skatter, kræves der et urokkeligt engagement i idealistiske politikker. Dette 
engagement kan ikke sikres under en ordning med diskretionære udgifter af de 
samme grunde, som det ikke kan garanteres (snarere tværtimod) i en ordning med en 
diskretionær monetær eller fiskal politik. 
> En vigtig bestanddel af den udgiftsbaserede progressivitet, sådan som den anvendes i 
EU, er den multilaterale tilsyns- og kontrolfunktion, som udøves inden for en 
ramme, hvor modtagerlandene og EU gennem Kommissionen bliver enige om 
fællesskabsstøtterammen og gennemførelsen heraf. En grund til, at man har denne 
ramme, er, at der er behov for en tilsyns- og kontrolfunktion, som mere eller mindre 
effektivt sikrer, at konvergensstøtten rent faktisk bruges efter hensigten. Dette giver 
skatteyderne i Europa en garanti med hensyn til anvendelsen af konvergensstøtten. 
Modtagerlandenes deltagelse skal sikre, at nærhedsprincippet overholdes, idet det 
anerkendes, at modtagerlandene bedst kan foreslå projekter og vurdere, hvor 
hensigtsmæssige konvergensudgifterne er. Med progressivitetsrelaterede 
diskretionære udgifter ville denne tilsyns- og kontrolfunktion gå tabt. 
13 Debatten om regler versus diskretionære forhold i økonomisk politik, som især er blevet brugt på den monetære 
politik, blev indledt af F. Kydland og E. Prescott (1977): "Rules rather than Discretion: The Inconsistency of 
Optimal Plans", Journal of Political Economy, juni, s. 473-491; modellen blev yderligere forbedret i R. Barro og D. 
Gordon (1983): "A Positive Theory of Monetary Policy in a Natural-Rate Model", Journal of Political Economy, 
august, s. 589-610. Litteraturen er nu omfattende; se endelig, som et eksempel, A. Alesina og L. Summers (1993): 
"Central Bank Independence and Macroeconomic Performance", Journal of Money, Credit and Banking, bind 25, nr. 
2, maj. 
7-10-1998 
BILAG 7 
-11-
> Et sidste problem vedrører arten af solidariteten i EU. Målet om solidaritet og 
virkelig konvergens har en horisontal dimension og forfølges gennem overførsler til 
regionerne, uanset om de ligger i de mere eller de mindre velstillede medlemsstater. 
Derimod ville det forslag, der behandles her, indføre en vertikal dimension i 
solidariteten og konvergensbistanden, idet bistanden ville blive rettet mod 
medlemsstaterne selv i stedet for mod regionerne i medlemsstaterne. Dette er i 
modstrid med den nuværende acquis i Fællesskabets praksis. 
5. AFSLUTTENDE BEMÆRKNINGER 
Selv om forslaget om at indføre progressivitet i EUs bidragsordning ved første øjekast er 
tiltrækkende, har det ikke desto mindre nogle væsentlige ulemper. 
For det første strider det mod det grundlæggende princip om horisontal retfærdighed. 
Dette skyldes, at det i stedet for at beregne bidragene ud fra det faktiske BNI-grundlag 
foreslås at fastlægge bidragene på et andet grundlag, som svarer til en kunstig udvidelse 
eller reduktion af de faktiske BNI-grundlag. Denne procedure anvendes ikke i et eneste 
skattesystem i hele verden. Progressiviteten i de nationale skattesystemer opnås gennem 
differentierede skatteparametre, uden at beskatningsgrundlaget ændres. Desuden kan 
justeringen af grundlaget, når det drejer sig om finansieringen af EU, have andre 
uønskede virkninger for de medlemsstater, der ligger omkring EU-gennemsnittet med 
hensyn til BNI per capita. 
For det andet ses der i forslaget bort fra betydningen af og fordelene ved at gennemføre 
solidaritet i Fællesskabet gennem EU-budgettets udgiftsside i stedet for gennem hvad der 
vil svare til simple pengeoverførsler. Udgiftsbaseret progressivitet øger sandsynligheden 
for, at udgifterne anvendes til at skabe virkelig konvergens, som det er hensigten, og ikke 
bruges til nuværende og eventuelt fremtidigt forbrug. Således giver den nuværende 
regelbaserede ordning i princippet bedre konvergensresultater end det foreslåede 
alternativ. 
For det tredje giver den nuværende ordning på forhånd sikkerhed til skatteyderne i EU, 
som finansierer konvergensudgifterne, for, at pengene rent faktisk bruges til det påtænkte 
formål. 
Endelig medfører forslaget højere bruttobudgetbidrag fra de medlemsstater, der allerede 
giver udtryk for bekymring over deres budgetbyrde under den nuværende ordning. Et 
muligt resultat ville være, at forslaget vil være acceptabelt for disse medlemsstater, hvis 
der sker en tilsvarende, opvejende reduktion i strukturudgifterne. Under disse 
omstændigheder vil det forhindre fremskridtene med hensyn til samhørighed og 
solidaritet på kort sigt, og på lang sigt vil det reducere modtagerlandenes muligheder for 
at opnå virkelig konvergens. 
• • 
7-10-1998 
BILAG 8 
Statistisk bilaq 
Tabeda 
EU's udgifter i medlemsstatorne: EUGFL, Garantisektionen1 
B 
DK 
0 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
lalt 1992 
Mio. ECU 
1 374.2 
1168.0 
4 817.6 
2 237.4 
3668.3 
6924.7 
1 435.6 
5151.4 
1.0 
2380.6 
. 
476.0 
. 
. 
2459.4 
32 094.1 % 
4.3 
3.6 
15.0 
7.0 
11.4 
21.6 
4.5 
16.1 
0.0 
7.4 
. 
1.5 
. 
. 
7.7 
100.0 1993 
Mio. ECU 
1 286.5 
1 318.3 
4901.9 
2710.2 
4172.7 
8072.6 
1 635.8 
4825.4 
7.3 
2324.8 
. 
478.1 
. 
. 
2762.8 
34496.4 % 
3.7 
3.8 
14.2 
7.9 
12.1 
23.4 
4.7 
14.0 
0.0 
6.7 
_ 
1.4 
. 
. 
8.0 
100.0 1994 
Mio. ECU 
1174.4 
1 287.9 
5271.6 
2723.5 
4426.9 
8048.8 
1 527.1 
3481.4 
12.7 
1 935.9 
. 
713.3 
. 
. 
3001.9 
33 605.3 % 
3.5 
3.8 
15.7 
8.1 
13.2 
24.0 
4.5 
10.4 
0.0 
5.8 
. 
2.1 
-
. 
6.9 
100.0 1995 
Mio. ECU 
1 623.4 
1 403.6 
5385.1 
2425.5 
4 575.0 
8423.3 
1 419.7 
3390.7 
14.4 
1944.6 
67.5 
708.1 
63.3 
76.5 
2955.9 
34496.6 % 
4.7 
4.1 
15.6 
7.0 
13.3 
24.4 
4.1 
9.8 
0.0 
5.6 
0.3 
2.1 
0.2 
0.2 
8.6 
100.0 
1) Udgiftsområde 1 i de finansielle overslag (undersektion B1 i EU-budgettet) 1996 
Mio. ECU 
1152.8 
1 358.4 
6050.3 
2801.6 
4054.6 
9572.3 
1700.0 
4231.3 
20.0 
1 536.2 
1 214.1 
646.0 
649.2 
624.1 
3470.0 
39080.9 % n 
2.9 
3.5 
15.5 
7.2 
10.4 
24.5 
4.4 
10.8 
0.1 
3.9 
3.1 
1.7 
1.7 
1.6 
8.9 
100.0 1997 
Mio. ECU 
983.4 
1 235.7 
5778.4 
2730.8 
4605.6 
9149.0 
2034.0 
5090.8 
22.8 
1 757.3 
861.3 
656.9 
570.6 
747.0 
4399.7 
40623.2 % 
2.4 
3.0 
14.2 
6.7 
11.3 
22.5 
5.0 
12.5 
0.1 
4.3 
2.1 
1.6 
1.4 
1.8 
10.8 
100.0 
Tabel 1b 
EU's udgifter i medlemsstaterne: Strukturforanstaltninger1 
B 
DK 
0 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
lait 1992 
Mio. ECU 
236.1 
66.6 
2096.6 
1811.3 
3704.9 
1664.7 
1 075.2 
2 196.9 
13.4 
136.3 
. 
2 316.0 
-
. 
1 462.7 
16 780.8 % 
1.4 
0.4 
12.5 
10.8 
22.1 
9.9 
6.4 
13.1 
0.1 
0.8 
_ 
13.8 
-
. 
8.7 
100.0 1993 
Mio. ECU 
236.0 
119.2 
1 939.4 
2 261.7 
3743.8 
1 891.0 
1 255.2 
3585.9 
15.8 
223.7 
. 
2 711.4 
-
. 
1 325.7 
19 308.8 % 
1.2 
0.6 
10.0 
11.7 
19.4 
9.8 
6.5 
18.6 
0.1 
1.2 
. 
14.0 
-
. 
6.9 
100.0 1994 
Mio. ECU 
266.0 
127,3 
2041.8 
2 034.0 
3221.8 
1 413.6 
794.5 
1 494.4 
13.9 
274.6 
_ 
2252.2 
-
. 
1 728.0 
15 661.9 
1) Udgiftsområde 2 i de finansielle overslag % 
1.7 
0.8 
13.0 
13.0 
20.6 
9.0 
5.1 
9.5 
0.1 
1.8 
. 
14.4 
-
. 
11.0 
100.0 1995 
Mio. ECU 
236.1 
120.4 
2130.1 
1 969.1 
6101.7 
1 283.3 
1 069.1 
1 926.9 
16.9 
231.8 
175.1 
2485.4 
173.8 
125.6 
1103.6 
19149.0 % 
1.2 
0.6 
11.1 
10.3 
31.9 
6.7 
5.6 
10.1 
0.1 
1.2 
0.9 
13.0 
0.9 
0,7 
5.8 
100.0 1996 
Mio. ECU 
437.0 
103.7 
3423.9 
2221.9 
6304.8 
1 958.7 
1189.3 
3037.1 
15.2 
262.4 
270.6 
2941.3 
155.9 
132.7 
1 963.9 
24418.4 % 
1.8 
0.4 
14.0 
9.1 
25.8 
8.0 
4.9 
12.4 
0.1 
1.1 
1.1 
12.0 
0.6 
0.5 
8.0 
100.0 1997 
Mio. ECU 
357.9 
169.6 
3636.0 
2643.7 
6376.8 
2460.3 
1211.2 
2895.0 
19.9 
421.3 
364.0 
2 941.5 
379.9 
230.6 
1 928.9 
26036.7 % 
1.4 
0.7 
14.0 
10.2 
24.5 
9.4 
4.7 
11.1 
0.1 
1.6 
1.4 
11.3 
1.5 
0.9 
7.4 
I 100.0 
7-10-1998 
BILAG 8 
-2-
Tabel 1c 
EU's udgifter i medlemsstateme: Interne politikker1 
B 
DK 
D 
6R 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
I art 1992 
Mio. ECU 
348.6 
75.3 
437.7 
260.5 
139.8 
510.6 
58.6 
654.0 
38.7 
173.0 
. 
159.0 
-
. 
478.6 
3 334.3 % 
10.5 
2.3 
13.1 
7.8 
4.2 
15.3 
1.8 
19.6 
1.2 
5.2 
. 
4.8 
-
-
14.4 
100.0 1993 
Mk). ECU 
414.1 
101.6 
475.3 
124.7 
271.1 
466.9 
63.7 
656.3 
51.5 
187.7 
. 
162.4 
-
-
524.4 
3 499.8 % 
11.8 
2.9 
13.6 
3.6 
7.7 
13.3 
1.8 
18.8 
1.5 
5.4 
. 
4.6 
-
-
15.0 
100.0 
1) Udgiftsområde 3 i de finansielle overslag 1994 
Mio. ECU 
458.8 
89.4 
512.9 
97.6 
216.3 
520.3 
76.4 
364.6 
69.9 
248.0 
. 
84.2 
-
-
547.5 
3285.8 % 
14.0 
2.7 
15.6 
3.0 
6.6 
15.8 
2.3 
11.1 
2.1 
7.5 
. 
2.6 
-
-
16.7 
100.0 1995 
Mio. ECU 
439.4 
82.9 
493.7 
106.4 
195.0 
486.5 
78.3 
344.7 
75.5 
210.4 
53.7 
99.6 
37.7 
67.3 
480.7 
3 251.9 % 
13.5 
2.5 
15.2 
3.3 
6.0 
15.0 
2.4 
10.6 
2.3 
6.5 
1.7 
3.1 
1.2 
2.1 
14.8 
100.0 1996 
Mio. ECU 
524.8 
122.7 
614.6 
152.0 
275.6 
579.8 
96.9 
496.6 
88.2 
265.8 
58.7 
103.0 
69.9 
108.0 
606.9 
4163.4 % 
12.6 
2.9 
14.8 
3.7 
6.6 
13.9 
2.3 
11.9 
2.1 
6.4 
1.4 
2.5 
1.7 
2.6 
14.6 
100.0 1997 
Mio. ECU 
492.5 
137.2 
726.7 
163.7 
296.2 
604.9 
105.7 
528.1 
75.6 
341.9 
78.2 
190.2 
88.7 
127.7 
716.8 
4674.0 % 
10.5 
2.9 
15.5 
3.5 
6.3 
12.9 
2.3 
11.3 
1.6 
7.3 
1.7 
4.1 
1.9 
2.7 
15.3 
100.0 
Tabel 1d 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
I alt 1992 
Mio. ECU 
1 958.9 
1 309.8 
7 351.9 
4 309.2 
7 513.1 
9 100.0 
2 569.4 
8 002.3 
53.1 
2 689.9 
. 
2951.0 
. 
. 
4 400.6 
52 209.2 % 
3.8 
2.5 
14.1 
8.3 
14.4 
17.4 
4.9 
15.3 
0.1 
5.2 
-
5.7 
. 
-
8.4 
100.0 Aktionsudgifter i medlemsstateme1 
1993 
Mio. ECU 
1 936.6 
1 539.1 
7 316.7 
5 096.7 
8 187.6 
10430.5 
2954.7 
9067.6 
74.6 
2 736.2 
-
3 351.9 
. 
-
4 612.9 
57 305.0 % 
3.4 
2.7 
12.8 
8.9 
14.3 
18.2 
5.2 
15.8 
0.1 
4.8 
-
5.8 
. 
-
8.0 
100.0 1994 
Mio. ECU 
1 899.2 
1 504.5 
7826.3 
4 855.0 
7865.0 
9982.7 
2 398.0 
5 340,4 
96.5 
2458.4 
-
3049.6 
. 
-
5 277.4 
52 553.1 % 
3.6 
2.9 
14.9 
9.2 
15.0 
19.0 
4.6 
10.2 
0.2 
4.7 
-
5.8 
. 
-
10.0 
100.0 1995 
Mio. ECU 
2 298.9 
1 606.9 
8008.9 
4501.0 
10871.7 
10193.2 
2 567.1 
5662.3 
106.8 
2 386.9 
899.3 
3293.0 
750.8 
757.5 
4 540.1 
58 444.5 % 
3.9 
2.7 
13.7 
7.7 
18.6 
17.4 
4.4 
9.7 
0.2 
4.1 
1.5 
5.6 
1.3 
1.3 
7.8 
100.0 1996 
Mio. ECU 
2114.5 
1584.8 
10088.8 
5175.5 
10635.0 
12110.8 
2986.2 
7 765.0 
123.4 
2064.3 
1 649.4 
3690.3 
1038.0 
1296.8 
6040.8 
68 363.7 
1)Tabel 1d svarer til summen af tabel 1a, 1b, 1c plus budgetkompensationen for de nye medlemsstater. % 
3.1 
2.3 
14.8 
7.6 
15.6 
17.7 
4.4 
11.4 
0.2 
3.0 
2.4 
5.4 
1,5 
1.9 
8.8 
100.0 1997 
Mio. ECU 
1 833.8 
1542.4 
10141.1 
5538.2 
11 278.6 
12 214.2 
3 350.9 
8 514.0 
118.3 
2520.4 
1 374.6 
3788.6 
1104.2 
1181.3 
7045.4 
71545.9 % 
2.6 
2.2 
14.2 
7.7 
15.8 
17.1 
4.7 
11.9 
0.2 
3.5 
1.9 
5.3 
1.5 
1.7 
9.8 
100.0 
7-10-1998 
BILAG 8 
Tabel 1e 
EU's udgifter i medlemsstaterne: Administrationsudgifter1 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
lait 1992 
Mio. ECU 
1504.4 
20.4 
84.0 
7.7 
23.0 
74.0 
12.8 
45.9 
696.6 
25.5 
12.8 
45.7 
2 552.4 % 
58.9 
0.8 
3.3 
0.3 
0.9 
2.9 
0.5 
1.8 
27.3 
1.0 
0.5 
1.8 
100.0 1993 
Mio. ECU 
1 791.4 
24.3 
100.0 
9.1 
27.4 
88.1 
15.2 
54.7 
829.4 
30.4 
15.2 
54.4 3 039.3 % 
58.9 
0.8 
3.3 
0.3 
0.9 
2.9 
0.5 
1.8 
27.3 
1.0 
0.5 
1.8 
100.0 1994 
Mk>. ECU 
2062.6 
28.3 
74.4 
11.1 
24.7 
102.9 
8.8 
53.2 
676.4 
24.6 
10.9 
66.0 3143.8 % 
65.6 
0.9 
2.4 
0.4 
0.8 
3.3 
0.3 
1.7 
21.5 
0.8 
0.3 
2.1 
100.0 1995 
Mk>. ECU 
2099.4 
33.5 
116.9 
12.3 
26.7 
143.5 
11.2 
78.7 
754.9 
41.5 
3.0 
13.0 
2.6 
3.1 
72.3 
3412.6 % 
61.5 
1.0 
3.4 
0.4 
0.8 
4.2 
0.3 
2.3 
22.1 
1.2 
0.1 
0.4 
0.1 
0.1 
2.1 
100.0 1996 
Mk>. ECU 
2052.2 
31.9 
125.6 
11.5 
26.5 
174.9 
11.4 
87.2 
825.0 
39.4 
fl.1 
11.2 
14.0 
15.7 
71.6 
3509.0 % 
58.5 
0.9 
3.6 
0.3 
. 0.8 
5.0 
0.3 
2.5 
23.5 
1.1 
0.3 
0.3 
0.4 
0.4 
2.0 
100.0 1997 
Mk>. ECU 
2217.1 
31.9 
132.7 
12.0 
25.0 
190.6 
12.8 
91.8 
777.8 
41.0 
12.2 
11.0 
13.8 
15.3 
83.9 
3669.1 % 
60.4 
0.9 
3.6 
0.3 
0.7 
5.2 
0.3 
2.5 
21.2 
1.1 
0.3 
0.3 
0.4 
0.4 
2.3 
100.0 
1) Udgiftsområde 5 i de finansielle overslag. 
Tabel 1f 
EU's samlede udgifter1 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EU i alt 
ikke-EU2 
lait 1992 
Mio. ECU 
3463.3 
1 330.3 
7 435.9 
4 316.9 
7 536.0 
9 174.1 
2 582.2 
8 048.2 
749.7 
2 715.4 
2 963.8 
4 446.4 
54761.7 
3 864.7 
58 626.4 % 
5.9 
2.3 
12.7 
7.4 
12.9 
15.6 
4.4 
13.7 
1.3 
4.6 
5.1 
7.6 93.4 
6.6 1993 
Mio. ECU 
3728.0 
1 563.4 
7416.7 
5105.8 
8215.0 
10518.7 
2969.9 
9122.3 
904.0 
2 766.6 
3 367.1 
4 667.3 
60 344.3 
3807.5 
100.0 | 64152.2 % 
5.8 
2.4 
11.6 
8.0 
12.8 
16.4 
4.6 
14.2 
1.4 
4.3 
5.2 
7.3 
94.1 
5.9 
100.0 1994 
Mio. ECU 
3961.8 
1 532.8 
7900.6 
4 866,2 
7 889.7 
10085.6 
2406.8 
5393.5 
772.9 
2483.1 
3060.5 
5 343.4 
55 696.9 
4 607.8 
60 304.8 % 
6.6 
2.5 
13.1 
8.1 
13.1 
16.7 
4.0 
8.9 
1.3 
4.1 
5.1 
8.9 92.4 
7.6 
100.0 1995 
Mk). ECU 
4 398.3 
1640.4 
8125.7 
4513.4 
10898.4 
10336.7 
2 578.3 
5 741.0 
861.7 
2428.3 
902.3 
3 306.0 
753.4 
760.7 
4612.4 
61 857.1 
5043.9 
66901.0 % 
6.6 
2.5 
12.1 
6.7 
16.3 
15.5 
3.9 
8.6 
1.3 
3.6 
1.3 
4.9 
1.1 
1.1 
6.9 
92.5 
7.5 
100.0 1996 
Mio. ECU 
4166.8 
1 616.7 
10 214.4 
5187.0 
10661.5 
12285.7 
2997.7 
7852.2 
948.4 
2103.7 
1660.5 
3701.4 
1 052.0 
1 312.5 
6112.4 
71 872.7 
4993.9 
76866.6 % 
5.4 
2.1 
13.3 
6.7 
13.9 
16.0 
3.9 
10.2 
1.2 
2.7 
2.2 
4.8 
1.4 
1.7 
8.0 
93.5 
6.5 
100.0 1997 
Mio. ECU 
4050.9 
1 574.4 
10 273.8 
5 550.2 
11303.6 
12404.8 
3 363.7 
8605.8 
896.1 
2561.4 
1 386.8 
3799.6 
1118.0 
1196.6 
7129.3 
75214.9 
5021.5 
80 236.4 % 
5.0 
2.0 
12.8 
6.9 
14.1 
15.5 
4.2 
10.7 
1.1 
3.2 
1.7 
4.7 
1.4 
1.5 
8.9 
93.7 
6.3 
100.0 
1) Udgiftsområde 1 til 7 i de finansielle overslag (de bevægelser, der tages i betragtning, er dem der reelt fandt sted i 
de pågældende år, dvs. bevillinger udnyttet i et bestemt regnskabsår og bevillinger overført fra år n-1. Saldoen ved 
periodens afslutning er ikke taget i betragtning. 2) Udgifter uden for EU, garantier og reserver samt mindre beløb der 
ikke kan allokeres. 
7-10-1998 
BILAGS 
Tabel 2a 
Indbetalinger til EU's budget: Traditional own resources1 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 1992 
Mio. ECU l % 
887.1 
272.9 
3928.9 
173.4 
775.1 
1 680.4 
156.2 
1 318.1 
15.2 
1 455.1 
209.4 
2408.3 6.7 
2.1 
29.6 
1.3 
5.8 
12.7 
1.2 
9.9 
0.1 
11.0 
1.6 
18.1 1993 
Mk). ECU I % 
873.7 
260.5 
3894.0 
176.5 
597.7 
1 695.2 
186.0 
1134.4 
15.2 
1 470.8 
188.2 
2493.2 6.7 
2.0 
30.0 
1.4 
4.6 
13.1 
1.4 
8.7 
0.1 
11.3 
1.5 
19.2 1994 
M». ECU 
958.5 
275.7 
3 872.7 
150.3 
5927 
1683.0 
219.0 
1155.2 
18.1 
1546.9 
202.8 
2 577.2 7.2 
2.1 
29.2 
1.1 
4.5 
12.7 
1.7 
8.7 
0.1 
11.7 
1.5 
19.5 1995 
Mio. ECU | % 
1003.5 
286.4 
3879.9 
152.2 
727.1 
1711.4 
228.1 
1186.0 
19.9 
1 663.7 
221.9 
205.8 
137.1 
351.3 
2678.8 6.9 
2.0 
26.8 
1.1 
5.0 
11.8 
1.6 
8.2 
0.1 
11.5 
1.5 
1.4 
0.9 
2.4 
18.5 1996 
M». ECU 
985.9 
265.6 
3 500.2 
149.8 
622.6 
1542.6 
206.7 
1047.5 
18.3 
1609.3 
263.8 
135.6 
151.8 
383.5 
2 700.2 % 
7.3 
2.0 
25.8 
1.1 
4.6 
11.4 
1.5 
7.7 
0.1 
11.8 
1.9 
1.0 
1.1 
2.8 
19.9 1997 
M». ECU 
1048.9 
288.6 
3432.5 
163.7 
631.7 
1550.8 
224.7 
1120.4 
22.0 
1 728.5 
254.4 
155.1 
144.3 
362.9 
3043.9 7.4 
2.0 
24.2 
1.1 
4.5 
10.9 
1.6 
7.9 
0.2 
12.2 
1.8 
1.1 
1.0 
2.6 
21.5 1998 
M». ECU 
1 079.6 
293.9 
3280.8 
167.5 
695.4 
1566.5 
220.2 
1 103.8 
20.8 
1 597.4 
257.2 
160.2 
138.8 
365.9 
2795.1 7.9 
2.1 
23.9 
1.2 
5.1 
11.4 
1.6 
8.0 
0.2 
11.6 
1.9 
1.2 
1.0 
2.7 
20.3 1999 
Meuros 
1128.6 
287.4 
3216.2 
161.4 
709.5 
1546.8 
214.9 
1205.6 
19.9 
1589.3 
273.2 
167.7 
128.8 
381.5 
2784.2 % 
82 
2.1 
23.3 
1.2 
5.1 
11.2« 
1.6 
8.7 
0.1 
11.5 
2.0 
1.2 
0.9 
2.8 
20.2 
lait 13 280.2 100.0 12985.5 100.0 13 252.2 100.0 14453.2 100.0 13 583.6 100.0 14172.3 100.0 13743.2 100.0 13 814.9 100.0 
1 ) Told, landbrugsafgifter efter fradrag af opkrævningsgebyr. 
2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 
7-10-1998 
BILAGS 
Tabel 2b 
Indbetalinger til EU's budget: egne momsindtægter1 
1992 
Mk). ECU I % 1993 
Mio. ECU | % 1994 
Mk). ECU I % 1995 
Mk). ECU I % 1996 
Mk). ECU % 1997 
Mio. ECU 1998 
Mk). ECU 19993 
Meuros I % 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
l 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 982.8 
537.0 
10 329.2 
431.1 
3 082.5 
6 585.6 
233.9 
4 857.1 
83.9 
1553 7 
487.5 
5 598.7 2.8 
1.5 
29.7 
1.2 
8.9 
18.9 
0.7 
14.0 
0.2 
4.5 
1.4 
16.1 910.0 
558.9 
9 897.4 
568.8 
2965.1 
6018.9 
258.8 
5 593.8 
106.3 
1 624.7 
477.1 
5 709.4 2.6 
1.6 
28.5 
1.6 
8.5 
17.4 
0.7 
16.1 
0.3 
4.7 
1.4 
16.5 1 121.6 
580.3 
11419.9 
535.2 
2469.6 
6633.4 
277.1 
3725.7 
95.6 
1648.5 
689.5 
4021.4 3.4 
1.8 
34.4 
1.6 
7.4 
20.0 
0.8 
11.2 
0.3 
5.0 
2.1 
12.1 1143.4 
691.7 
12 862.1 
584.4 
2058.9 
7 216.5 
321.0 
3 377.2 
109.0 
1887.3 
1 105.6 
488.2 
529.2 
891.3 
5861.6 2.9 
1.8 
32.9 
1.5 
5.3 
18.4 
0.8 
8.6 
0.3 
4.8 
2.8 
1.3 
1.4 
2.3 
15.0 951.5 
619.3 
10 885.4 
556.1 
2 327.5 
6452.3 
315.1 
4450.0 
89.7 
1663.5 
947.2 
465.7 
444.8 
900.6 
5466.5 2.6 
1.7 
29.8 
1.5 
6.4 
17.7 
0.9 
12.2 
0.2 
4.6 
2.6 
1.3 
1.2 
2.5 
15.0 907.0 
616.3 
10009.9 
552.3 
2 576.3 
6282.3 
250.8 
3447.6 
82.5 
1681.2 
1035.6 
530.3 
469.5 
1084.7 
4825.3 2.6 
1.8 
29.1 
1.6 
7.5 
18.3 
0.7 
10.0 
0.2 
4.9 
3.0 
•1.5 
1.4 
3.2 
14.0 851.3 
569.7 
8786.0 
541.8 
2 226.4 
5663.6 
279.5 
3661.2 
75.8 
1549.1 
894.3 
431.9 
421.9 
861.8 
5938.6 2.6 
1.7 
26.8 
1.7 
6.8 
17.3 
0.9 
11.2 
0.2 
4.7 
2.7 
1.3 
1.3 
2.6 
18.1 782.5 
529.9 
8079.0 
467.6 
2082.3 
5192.7 
265.8 
3390.0 
70.0 
1 439.8 
825.3 
413.5 
389.4 
816.2 
5630.2 2.6 
1.7 
26.6 
1.5 
6.9 
17.1 
0.9 
11.2 
0.2 
4.7 
2.7 
1.4 
1.3 
2.7 
18.5 
lait 34763.2 100.0 34689.3 100.0 33 217.9 100.0 39127.3 100.0 36 535.0 100.0 34351.5 100.0 32 752.8 100.0 30 374.2 100.0 
1) Egne momsindtægter til fælles sats (ekskl. UK-korrektion); saldi fra egne momsindtægter fra foregående år. 
2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 
7-10-1998 
BILAGS 
Tabel 2c 
indbetalinger til EU's budget: egne BNI-indtægter 1 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
lait 1992 
M». ECU 
255.5 
154.0 
2188.1 
82.2 
671.4 
1543.4 
50.8 
1469.8 
17.5 
367.1 
99.7 
1 268.8 
8 168.2 3.1 
1.9 
26.8 
1.0 
8.2 
18.9 
0.6 
18.0 
0.2 
4.5 
1.2 
15.5 
100.0 1993 
Mio. ECU I % 
484.7 
306.0 
4 617.2 
217.9 
1290.2 
3 037.4 
99.0 
2 800.8 
37.5 
746.3 
193.5 
2 584.0 
16 414.4 3.0 
1.9 
28.1 
1.3 
7.9 
18.5 
0.6 
17.1 
0.2 
4.5 
1.2 
15.7 
100.0 1994 
Mk). ECU | % 
636.8 
374.7 
5 537.3 
267.0 
1 392.6 
3600.8 
123.4 
2 370.1 
44.8 
898.0 
279.2 
2132.1 
17 657.0 3.6 
2.1 
31.4 
1.5 
7.9 
20.4 
0.7 
13.4 
0.3 
5.1 
1.6 
12.1 
100.0 1995 
M».ECU I % 
467.4 
275.9 
4 243.9 
221.4 
723.9 
2569.9 
102.5 
1586.6 
34.2 
704.1 
378.8 
145.5 
192.4 
361.9 
2 179.3 
14187.7 3.3 
1.9 
29.9 
1.6 
5.1 
18.1 
0.7 
11.2 
0.2 
5.0 
2.7 
1.0 
1.4 
2.6 
15.4 
100.0 1996 
Mio. ECU l % 
693.2 
408.5 
5745.3 
345.8 
1350.7 
3741.9 
133.2 
2 959.8 
44.5 
990.1 
559.5 
202.3 
312.5 
582.5 
2997.2 
21 067.1 3.3 
1.9 
27.3 
1.6 
6.4 
17.8 
0.6 
14.0 
0.2 
4.7 
2.7 
1.0 
1.5 
2.8 
14.2 
100.0 1997 
Mk). ECU 
917.9 
538.2 
7281.3 
416.4 
1940.0 
4 793.1 
190.3 
3 666.2 
59.5 
1283.1 
738.0 
353.0 
402.8 
793.0 
3 517.8 
26 890.6 3.4 
2.0 
27.1 
1.5 
7.2 
17.8 
0.7 
13.6 
0.2 
4.8 
2.7 
1.3 
1.5 
2.9 
13.1 
100.0 1998 
Mk>. ECU 
1090.6 
714.2 
9208.4 
555.7 
2 381.2 
6159.4 
286.6 
5058.4 
76.2 
1635.5 
910.5 
442.9 
519.3 
974.8 
5971.4 
35985.2 3.0 
2.0 
25.6 
1.5 
6.6 
17.1 
0.8 
14.1 
0.2 
4.5 
2.5 
1.2 
1.4 
2.7 
16.6 
100.0 1999 
Meuros 
1243.6 
825.4 
10503.8 
591.6 
2764.1 
7061.2 
336.3 
5798.3 
88.5 
1883.0 
1046.7 
523.1 
599.2 
1142.8 
7122.8 
41 530.4 % 
3.0 
2.0 
25.3 
1.4 
6.7 
17.0 
0.8 
14.0 
0.2 
4.5 
2.5 
1.3 
1.4 
2.8 
17.2 
100.0 
1) inkl. "reserver" og saldi af egne 3NI-indtægter fra tidligere år. 
2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 
7-10-1998 
BILAGS 
-7-
Tabel 2d 
B 
DK 
D2 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
s 
UK 
lalt3 1992 
Mio. ECU 
113.7 
71.0 
551.2 
41.9 
299.0 
683.9 
21.5 
634.8 
6.9 
158.0 
. 
41.5 
-2573.3 
50.1 % 
4.4 
2.8 
21.4 
1.6 
11.6 
26.6 
0.8 
24.7 
0.3 
6.1 
. 
1.6 
-100.0 
1.9 Indbetalinger til EU's budget: Korrektion af budgetskaevheder1 
1993 
Mk). ECU % 
126.5 
81.1 
667.9 
47.9 
339.6 
794.0 
23.6 
736.1 
8.0 
188.8 
-
50.6 
. 
-3160.0 
- 96.0 4.0 
2.6 
21.1 
1.5 
10.7 
25.1 
0.7 
23.3 
0.3 
6.0 
. 
1.6 
_ 
-100.0 
-3.0 1994 
Mio. ECU 
105.2 
65.5 
536.4 
39.7 
263.2 
633.6 
19.5 
508.6 
6.9 
152.5 
-
44.1 
_ 
- 2313.3 
61.8 % 
4.5 
2.8 
23.2 
1.7 
11.4 
27.4 
0.8 
22.0 
0.3 
6.6 
-
1.9 
. 
-100.0 
2.7 1995 
Mfc>. ECU 
65.8 
41.4 
338.1 
27.1 
135.3 
378.9 
13.2 
263.9 
4.6 
94.5 
56.6 
25.4 
28.8 
53.8 
-1 468.1 
59.4 % 
4.5 
2.8 
23.0 
1.8 
9.2 
25.8 
0.9 
18.0 
0.3 
6.4 
3.9 
1.7 
2.0 
3.7 
-100.0 
4.0 1996 
Mk>. ECU 
120.4 
75.5 
611.7 
54.2 
246.4 
686.5 
26.5 
547.3 
8.1 
172.6 
103.5 
48.2 
55.0 
102.4 
-2945.3 
• 87.0 % 
4.1 
2.6 
20.8 
1.8 
8.4 
23.3 
0.9 
18.6 
0.3 
5.9 
3.5 
1.6 
1.9 
3.5 
-100.0 
- 3.0 1997 
Mio. ECU 
97.7 
62.7 
493.6 
46.0 
219.6 
559.7 
21.2 
432.8 
6.7 
144.9 
82.4 
39.4 
45.3 
85.4 
-2458.8 
- 121.4 4.0 
2.5 
20.1 
1.9 
8.9 
22.8 
0.9 
17.6 
0.3 
5.9 
3.4 
1.6 
1.8 
3.5 
-100.0 
-4.9 19984 
Mio. ECU 
134.7 
88.2 
660.8 
68.6 
294.1 
760.8 
35.4 
624.8 
9.4 
202.0 
112.5 
54.7 
64.1 
120.4 
-3230.6 
0.0 
1) Tallene omfatter finansieringen af UK-korrektionen i tidligere år og justeringen af korrektionen for år "n-4". 
2) Tysklands andel af finansieringen af UK-rabatten begrænses til to tredjedele af landets normale andet. 
3) Det skyldes udsving i vekselkurser, at det samlede resultat ikke andrager 0, inkl. reserver og saldi for egne BNMndtægter for tidligere år. 
4) Tal opført på forslaget til T/EB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 4.2 
2.7 
20.5 
2.1 
9.1 
23.5 
1.1 
19.3 
0.3 
6.3 
3.5 
1.7 
2.0 
3.7 
-100.0 
0.0 19994 
Meuros % 
162.9 
108.1 
800.1 
77.5 
362.1 
924.9 
44.1 
759.5 
11.6 
246.6 
137.1 
68.5 
78.5 
149.7 
-3931.2 
0.0 4.1 
2.8 
20.4 
2.0 
9.2 
23.5 
1.1 
19.3 
0.3 
6.3 
3.5 
1.7 
2.0 
3.8 
-100.0 
0.0 
BILAGS 
-8-
Tabel 2e 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
1 aH: 1992 
Mio. ECU 
1 352.0 
762.0 
13068.5 
555.3 
4 052.9 
8 813.0 
306.1 
6961.8 
108.3 
2078.8 
0.0 
628.7 
0.0 
0.0 
4 294.1 
42981.5 % 
3.1 
1.8 
30.4 
1.3 
9.4 
20.5 
0.7 
16.2 
0.3 
4.8 
0.0 
1.5 
0.0 
0.0 
10.0 
100.0 Egne indtaegter - bidrag fra medlemsstateme1 
1993 
Mio. ECU % 
1 521.3 
946.0 
15182.4 
834.6 
4 594.9 
9850.3 
381.4 
9130.6 
151.8 
2 559.9 
0.0 
721.3 
0.0 
0.0 
5133.4 
51 007.7 3.0 
1.9 
29.8 
1.6 
9.0 
19.3 
0.7 
17.9 
0.3 
5.0 
0.0 
1.4 
0.0 
0.0 
10.1 
100.0 1994 
Mio. ECU % 
1863.6 
1020.5 
17 493.7 
842.0 
4 125.4 
10867.9 
419.9 
6604.4 
147.3 
2699.0 
0.0 
1 012.8 
0.0 
0.0 
3840.2 
50936.7 3.7 
2.0 
34.3 
1.7 
8.1 
21.3 
0.8 
13.0 
0.3 
5.3 
0.0 
2.0 
0.0 
0.0 
7.5 
100.o" 1995 
Mio. ECU 
1 676.6 
1009.0 
17444.1 
833.0 
2918.1 
10165.4 
436.7 
5227.7 
147.7 
2685.9 
1541.0 
659.1 
750.3 
1307.0 
6572.8 
53 374.4 % 
3.1 
1.9 
32.7 
1.6 
5.5 
19.0 
0.8 
9.8 
0.3 
5.0 
2.9 
1.2 
1.4 
2.4 
12.3 
100.0 1996 
Mio. ECU % 
1765.1 
1 103.3 
17 242.4 
956.1 
3924.6 
10880.7 
474.8 
7957.1 
142.3 
2826.2 
1 610.2 
716.1 
812.2 
1585.6 
5 518.3 
57 515.1 
1) Summen af tabel 2b, 2c og 2d inkl. •'reserver" og saldi af egne BNI-indtaegter for tidligere år. 
2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 3.1 
1.9 
30.0 
1.7 
6.8 
18.9 
0.8 
13.8 
0.2 
4.9 
2.8 
1.2 
1.4 
2.8 
9.6 
100.0 1997 
Mio.ECU 
1922.5 
1 217.2 
17 784.7 
1 014.7 
4 736.0 
11635.1 
462.3 
7 546.7 
148.7 
3109.2 
1856.0 
922.7 
917.6 
1963.1 
5884.2 
61120.7 3.1 
2.0 
29.1 
1.7 
7.7 
19.0 
0.8 
12.3 
0.2 
5.1 
3.0 
1.5 
1.5 
3.2 
9.6 
100.0 19982 
Mio. ECU 
2076.7 
1 372.2 
18655.2 
1166.1 
4 901.7 
12583.7 
601.5 
9344.5 
161.4 
3386.6 
1 917.2 
929.5 
1005.3 
1957.0 
8679.4 
68 738.0 
— 3.0 
2.0 
27.1 
1.7 
7.1 
18.3 
0.9 
13.6 
0.2 
4.9 
2.8 
1.4 
1.5 
2.8 
12.6 
100.0 19992 
Meuros % 
2189.1 
1463.4 
19382.9 
1136.7 
5 208.5 
13178.9 
546.2 
9947.8 
170.0 
3569.4 
2009.1 
1005.2 
1067.0 
2108.7 
8821.7 
71904.6 3.0 
2.0 
27.0 
1.6 
7.2 
18.3 
0.9 
13.8 
02 
5.0 
2.8 
1.4 
1.5 
2.9 
12.3 
100.0 
-9-SILAGS 
Tabel 2f 
Egne indtægter i alt1 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
lait 1992 
Mk). ECU 
2239.1 
1034.8 
16 997.5 
728.6 
4 828.0 
10493.4 
462.3 
8 279.9 
123.5 
3 534.0 
838.1 
6702.4 
56 261.7 % 
4.0 
1.3 
30.2 
1.3 
8.6 
18.7 
0.8 
14.7 
0.2 
6.3 
1.5 
11.9 
100.0 1993 
M». ECU 
2 394.9 
1 206.5 
19 076.4 
1011.2 
5192.6 
11545.5 
567.4 
10265.0 
167.0 
4030.6 
909.4 
7 626.6 
63 993.2 % 
3.7 
1.9 
29.8 
1.6 
8.1 
18.0 
0.9 
16.0 
0.3 
6.3 
1.4 
11.9 
100.0 1994 
M». ECU 
2822.1 
1296.2 
21366.3 
992.3 
4 718.1 
12550.9 
638.9 
7759.6 
165.4 
4 245.9 
1 215.6 
6417.4 
64188.8 4.4 
2.0 
33.3 
1.5 
7.4 
19.5 
1.0 
12.1 
0.3 
6.6 
1.9 
10.0 
100.0 1995 
Mk>. ECU 
2680.1 
1 295.4 
21 324.1 
985.2 
3645.2 
11876.8 
664.3 
6413.7 
167.6 
4349.6 
1 762.9 
864.9 
887.4 
1658.3 
9251.6 
67 827.8 ! % 
4.0 
1.9 
31.4 
1.5 
5.4 
17.5 
1.0 
9.5 
0.3 
6.4 
2.6 
1.3 
1.3 
2.4 
13.6 
100.0 1996 
Mk>. ECU 
2750.9 
1368.9 
20742.6 
1106.0 
4 547.2 
12423.3 
681.5 
9004.7 
160.7 
4435.5 
1 874.0 
851.7 
964.0 
1969.0 
8 218.6 
71 098.7 % 
3.9 
1.9 
29.2 
1.6 
6.4 
17.5 
1.0 
12.7 
0.2 
6.2 
2.6 
1.2 
1.4 
2.8 
11.6 
100.0 1997 
Mk). ECU 
2 971.4 
1505.8 
21 217.3 
1 178.4 
5 367.6 
13135.9 
687.0 
8667.1 
170.7 
4837.6 
2110.4 
1077.8 
1061.9 
2326.0 
8 928.1 
75293.0 3.9 
2.0 
28.2 
1.6 
7.1 
17.5 
0.9 
11.5 
0.2 
6.4 
2.8 
1.4 
1.4 
3.1 
11.9 199 
M». ECU 
100.0 3156.3 
1666.0 
21 935.9 
1333.5 
5597.1 
14150.3 
821.7 
10448.2 
182.2 
4984.0 
2174.4 
1089.7 
1144.1 
2323.0 
11474.5 
32481.1 3.8 
2.0 
26.6 
1.6 
6.8 
17.2 
1.0 
12.7 
0.2 
6.0 
2.6 
1.3 
1.4 
2.8 
13.9 19994 
Meuros 
3 317.7 
1750.8 
22 599.1 
1298.1 
5 918.0 
14725.7 
861.1 
11153.5 
189.9 
5158.7 
2282.2 
1172.8 
1 195.8 
2490.2 
11605.9 
100.0 i 85 719.5 3.9; 
2.0 
26.4 
15 
6.9: 
172| 
1.0 
13.0 
0.2 
6.0 j 
27 
1.4 
1.4. 
2.9| 
13.5 
100.01] 
1 ) Summen af tabel 2a, 2b, 2c og 2d inkl. "reserver" og saldi af egne BNMndtægter for tidligere år. 
2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 
7-10-1998 
BILAG 8 
10 
Tabel 3a 
Strukturen i EU's udgifter 
EUGFL 
Garantisektionen 
Strukturfonde 
Interne politikker 
Udgifter udadtil 
Administrations­
udgifter 
Kompensationer til 
medlemsstaterne 
lait 
Stigningstakt 1992 
Mio. ECU 
31 234.3 
17 748.8 
4 008.3 
1 857.5 
2 900.9 
876.8 
58 626.6 % 
53.3 
30.3 
6.8 
3.2 
5.0 
1.5 
100.0 
+ 8.6 % 1993 
Mb. ECU 
34 423.3 
20 084.8 
3618.0 
2 718.1 
3 308.0 
0.0 
64152.2 % 
' 53.7 
31.3 
5.6 
4.2 
5.2 
0.0 
100.0 
+ 9.4 % 1994 
Mio. ECU 
33 605.3 
15 767.0 
3 907.1 
3 459.7 
3 565.6 
0.0 
60 304.8 % 
55.7 
26.2 
6.5 
5.7 
5.9 
0.0 
100.0 
- 6.0 % 1995 
Mio. ECU 
34497.7 
19 292.0 
4 004.5 
3700.2 
3 859.7 
1 547.0 
66 901.0 % 
51.6 
28.8 
6.0 
5.5 
5.8 
2.3 
100.0 
+ 10.9% 1996 
Mio. ECU 
39 080.9 
24426.8 
4 544.4 
4 040.1 
4 073.3 
701.0 
76 866.6 % 
50.8 
31.8 
5.9 
5.3 
5.3 
0.9 
100.0 
+ 14.9% 1997 
Mio. ECU 
40 623.2 
26 059.2 
4 934.7 
4 278.0 
4 129.2 
212.0 
80 236.4 % 
506 
32.5 
6.2 
5.3 
5.1 
0.3 
100.0 
+ 4.4% 
7-10-1998 
BILAG 8 
11-
Tabel 3b 
Strukturen of Indbetalingerne til EU's budget 
TEI 
MOMS 
BNI 
UK-rabat 
El i alt 
%-forøgelse 
andre 
indtægter1 
lait 199 
Mio. ECU 
13 280.2 
34 763.2 
8168.2 
50.1 
56 261.7 
+ 6.5 
3 450.1 
59 711.8 2 
% 
23.6 
61.8 
14.5 
0.1 
100.0 
— 
... 199 
Mio. ECU 
12985.5 
34 689.3 
16 414.4 
-96.0 
63 993.2 
+ 13.7 
1 679.5 
65 672.7 3 
% 
20.3 
54.2 
25.7 
-0.2 
100.0 
% 
— 
... 1994 
Mio. ECU % 
13 252.2 
33 217.9 
17 657.0 
61.8 20.6 
51.8 
27.5 
0.1 
64188.8 100.0 
+ 0.3% 
1 813.3 
66 002.1 — 
— 1995 
Mio. ECU % 
14453.2 
39127.3 
14187.7 
59.4 21.3 
57.7 
20.9 
0.1 
67 827.6 100.0 
+ 5.7 % 
7249.5 
75 077.1 — 
— 1996 
Mio. ECU % 
13 583.6 
36535.0 
21 067.1 
-87.0 19.1 
51.4 
29.6 
-0.1 
71098.7 100.0 
+ 4.8 % 
10176.4 
81 275.1 — 
— 1997 
Mio. ECU 
14 172.3 
34 351.5 
26 890.6 
-121.4 18.8 
45.6 
35.7 
-0.2 
75 293.0 100.0 
+ 5.9 % 
5 254.7 
80 547.7 — 
— 19982 
Mio. ECU 
13743.2 
32752.8 
35 985.2 
0.0 
82 481.1 
+9.5% 
1 628.0 
84109.1 16.7 
39.7 
43.6 
0.0 
100.0 
— 
— 19992 
Meuros % 
13814.9 
30374.2 
41 530.4 
0.0 
85 719.5 
+3.9% 
630.9 
86 350.4 16.1 
35.4 
48.4 
0.0 
100.0 
— 
--
1 ) Forskellige andre indtægter, f.eks. overskud fra tidligere år, morarenter, bøder, skatter af EU-ansattes lønninger, provenuer af låntagning og -givning osv. 
2) Tal opført på forslaget til TÆB for 1998 og budgetforslaget for 1999. 
7-10-1998 
BILAG 8 
-12-
Tabel 3c 
Medlemsstaternes andel af EU's flnansiering og af BNI for EU-15 
(% af samlet belob, data for 1997) 
Flnanslerlngsand 
el 
DTEI 
OMOMS/BNI 
BNI-andol B 
3.9 
7.4 
3.1 
3.1 DK 
2.0 
2.0 
2.0 
1.9 D 
28.2 
24.2 
29.1 
26.0 6R 
1.6 
1.2 
1.7 
1.5 E 
7.1 
4.5 
7.8 
6.6 F 
17.5 
10.9 
19.0 
17.2 IRL 
0.9 
1.6 
0.8 
0.8 1 
11.5 
7.9 
12.4 
14.2 L 
0.2 
0.2 
0.2 
0.2 NL 
6.4 
f2.2 
5.1 
4.5 A 
2.8 
1.8 
3.0 
2.6 P 
1.4 
1.1 
1.5 
1.2 FIN 
1.4 
1.0 
1.5 
1.4 S 
3.1 
2.6 
3.2 
2.7 UK 
11.9 
215 
9.6 
16.1 
Tabel 4 
Regnskabsmaessige budgetbalancer(1): "Tabel 1f' minus "Tabel 2f' 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
I alt 1992 
Mio. ECU 
1 224.2 
295.4 
-9561,6 
3588.2 
2 708.1 
-1319.3 
2119.8 
- 231.7 
626.2 
- 818.6 
„ 
2124,4 
. 
. 
- 2 256.1 
-1 501.2 % 
GNP 
0.71 
0.29 
-0.62 
4.66 
0.61 
-0.13 
5.88 
-0.03 
5.24 
-0.33' 
. 
2.93 
. 
. 
-0.28 
•0.03 1993 
Mio. ECU 
1 333.1 
356.9 
-11659.7 
4 094.7 
3 022.4 
-1 026.9 
2402.5 
-1142.8 
737.0 
-1 263.9 
. 
2 457.7 
-
-
-2 959.3 
-3 648.6 
(1) Se forklaring i bilag 3. % 
6NP 
0.72 
0.33 
-0.71 
5.17 
0.74 
-0.10 
6.58 
-0.14 
5.91 
-0.48 
. 
3.44 
-
-
-0.37 
-0.07 1994 
Mio. ECU 
1 139.6 
236.6 
-13465.7 
3873.9 
3171.6 
-2465.3 
1 767.9 
-2 366.0 
607.6 
-1762.9 
. 
1 844.9 
-
-
-1 074.0 
-8 491.9 % 
GNP 
0.58 
0.20 
-0.78 
4.62 
0.79 
-0.22 
4.45 
-0.28 
4.55 
-0.62 
. 
2.50 
-
-
-0.13 
• 0.15 1995 
Mio. ECU 
1 718.2 
345.1 
-13 198.3 
3 528.5 
7 253.2 
-1 540.1 
1 913.7 
- 672.7 
694.1 
-1921.2 
- 860.5 
2 441.1 
- 133,9 
- 897.7 
-4 639.1 
• 5 969.7 % 
GNP 
0.81 
0.27 
-0.72 
3.99 
1.70 
-0.13 
4.48 
-0.08 
4.88 
-0.64 
-0.49 
3.08 
-0.14 
-0.53 
-0.55 
• 0.09 1996 
Mk>. ECU 
1 415.8 
247.8 
-10528.3 
4081.0 
6114.3 
- 137.6 
2316.1 
-1152.5 
787.8 
-2331.8 
- 213.5 
2849.7 
88.0 
- 656.6 
-2106.1 
774.0 % 
GNP 
0.66 
0.19 
-0.57 
4.20 
1.34 
-0,01 
4.86 
-0.12 
5.49 
-0.75 
-0.12 
3.41 
0.09 
-0.35 
-0.23 
0.01 1997 
Mio. ECU 
1 079.5 
68.6 
-10943.5 
4 371.8 
5936.0 
- 781.1 
2676.7 
- 61.3 
725.4 
-2 276.2 
- 723.6 
2721.8 
56.1 
-1129.5 
-1 798.8 
- 78.0 % 
GNP 
0.50 
0.05 
-0.60 
4.13 
1.28 
-0.06 
4.84 
-0.01 
4.89 
-0.71 
-0.40 
3.12 
0.06 
-0.59 
-0.16 
-0.00 
7-10-1998 
BILAG 8 
13-
Tabel 5 
Aktionsbalancer(1): "Tabel 1d" minus "Tabel 2f" 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
lait 1992 
Mio. ECU 
-280.2 
275.0 
-9645.6 
3580.6 
2685.1 
-1 393.4 
2107.1 
-277.6 
-70.4 
-844.1 
2112.9 
-2 301.8 
-4052.5 % 
GNP 
-0.16 
0.27 
-0.62 
4.65 
0.60 
-0.14 
5.84 
-0.03 
-0.59 
-0.34 
2.91 
-0.29 
-0.07 1993 
Mio. ECU 
-458.3 
332.7 
-11759.7 
4085.5 
2995.0 
-1115.0 
2 387.3 
-1197.4 
-92.4 
-1 294.4 
2 442.4 
-3013.7 
•6688.2 % 
GNP 
-0.25 
0.30 
-0.72 
5.16 
0.73 
-0.11 
6.54 
-0.14 
-0.74 
-0.49 
3.42 
-0.38 
•0.12 1994 
Mio. ECU 
-922.9 
208.3 
-13540.0 
3862.7 
3146.9 
-2 568.2 
1 759.1 
-2 419.2 
-68.9 
-1 787.5 
1 834.0 
-1140.0 
-11 635.7 % 
GNP 
-0.47 
0.18 
-0.78 
4.61 
0.78 
-0.23 
4.42 
-0.29 
-0.52 
-0.63 
2,48 
-0.13 
•0.20 1995 
Mio. ECU 
-381.2 
311.5 
-13315.2 
3515.8 
7 226.5 
-1 683.6 
1 902.3 
-751.4 
-60.8 
-1 962.7 
-863.6 
2 428.1 
-136.6 
-900.8 
4711.5 
-9 383.1 % 
GNP 
-0.18 
0.25 
-0.72 
3.98 
1.69 
-0.14 
4.45 
-0.09 
-0.43 
-0.65 
-0.49 
3.06 
-0.15 
-0.53 
-0.56 
-0.15 1996 
Mk>. ECU 
-636.4 
215.9 
-10653.8 
4069.6 
6087.8 
-312.5 
2304.7 
-1 239.7 
-37.3 
-2371.2 
-224.6 
2838.6 
74.0 
-672.2 
-2177.8 
-2 735.0 % 
GNP 
-0.30 
0.16 
-0.58 
4.19 
1.34 
-0.03 
4.84 
-0.13 
-0.26 
-0.76 
-0.12 
3.40 
0.08 
-0.35 
-0.24 
-0.04 1997 
Mio. ECU 
-1137.6 
36.6 
-11076.2 
4 359.8 
5911.0 
-971.7 
2663.9 
-153.1 
-52.4 
-2317.2 
-735.8 
2710.8 
42.3 
-1144.7 
-1 882.7 
•3 747.1 % 
GNP 
-0.52 
0.03 
-0.60 
4.12 
1.27 
-0.08 
4.82 
-0.02 
-0.35 
-0.73 
-0.41 
3.11 
0.04 
-0.59 
-0.17 
-0.05 
(1) Se forklaring i bilag 3. 
Tabel 6a 
"UK-kompensationsbalancen" (før UK-korrektion)(1) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
lait 1992 
Mio. ECU 
1 884.9 
448.8 
-8 515.9 
3665.2 
2759.5 
-1194.6 
2 219.4 
3.1 
620.4 
267.0 
2 214.2 
-4 371.7 
0.0 % 
GNP 
1.09 
0.43 
-0.55 
4.76 
0.62 
-0.12 
6.15 
0.00 
5.19 
0.11 
3.05 
-0.54 ... 1993 
Mio. ECU 
2 078.9 
540.3 
-9762.2 
4 176.6 
3 207.7 
- 201.2 
2 548.7 
- 784.4 
733.9 
- 40.5 
2 576.9 
-5074.4 0.0 % 
GNP 
1.13 
0.49 
-0.60 
5.27 
0.79 
-0.02 
6.98 
-0.09 
5.88 
-0.02 
3.61 
-0.63 ... 1994 
Mio. ECU 
2 037.5 
488.6 
-10643.8 
3990.2 
3665.6 
-1104.7 
1 969.0 
-1 274.2 
619.3 
- 301.7 
2001.4 
-1 447.1 0.0 % 
GNP 
1.03 
0.42 
-0.62 
4.76 
0.91 
-0.10 
4.95 
-0.15 
4.64 
-0.11 
2.71 
-0.17 
-1995 
Mio. ECU 
2530.5 
518.2 
-11704.5 
3530.3 
7 674.3 
-1 009.0 
2087.9 
6.0 
695.7 
- 576.4 
- 818.6 
2 571.7 
- 83.2 
- 691.0 
-4781.7 
0.0 % 
GNP 
1.20 
0.41 
-0.64 
4.05 
1.80 
-0.09 
4.88 
0,00 
4.90 
-0.19 
-0.46 
3.24 
-0.09 
-0.41 
-0.57 
--1996 
Mk). ECU 
2113.4 
333.0 
-10559.3 
4058.8 
6067.1 
- 448.8 
2436.5 
-1 440.4 
780.8 
-1 209.5 
- 220.9 
2 866.7 
107.2 
- 543.3 
-4 341.2 
0.0 % 
GNP 
0.99 
0.25 
-0.57 
4.18 
1.33 
-0.04 
5.11 
-0.15 
5.44 
-0.39 
-0.12 
3.43 
0.11 
-0.29 
-0.48 
-1997 
Mio. ECU 
1 809.7 
156.5 
-10 962.5 
4 360.5 
5756.9 
-1 197.6 
2822.0 
- 131.2 
721.7 
-1 079.1 
- 791.5 
2714.8 
46.7 
-1 109.6 
-3117.3 
0.0 % 
GNP 
0.83 
0.11 
-0.60 
4.12 
1.24 
-0.10 
5.11 
-0.01 
4.87 
-0.34 
-0.44 
3.12 
0.05 
-0.58 
-0.27 
-
1) Forenklet beregningsmåde, se bilag 3. punkt 4.1. 
7-10-1998 
BILAG 8 
-14-
Tabel 6b 
"UK-kompensationsbalancen" (for UK-korrektion)(1) 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
I alt 1992 
Mk). ECU 
1 740.8 
359.5 
-9 214.4 
3609.4 
2 372.4 
-2054.3 
2 192.1 
- 821.6 
611.7 
66.8 
-
2162.7 
-
-
-1 024.7 
0.0 % 
GNP 
1.00 
0.35 
-0.59 
4.69 
0.53 
-0.20 
6.08 
-0.09 
5.12 
0.03 
-
2.98 
-
-
-0.13 
-. 1993 
Mk>. ECU 
1 928.4 
444.3 
-10544.8 
4118.4 
2 779.0 
-1 134.7 
2518.6 
-1 679.7 
724.4 
- 261.7 
-
2 513.8 
-
-
-1 405.8 
0.0 % 
GNP 
1.05 
0.41 
-0.64 
5.20 
0.68 
-0.11 
6.90 
-0.20 
5.81 
-0.10 
. 
3.52 
-
-
-0.18 
_ 1994 
Mio. ECU 
1 924.0 
417.0 
-11 227.9 
3945.5 
3378.8 
-1 798.0 
1 947.6 
-1 828.1 
611.9 
- 468.2 
. 
1 953.1 
-
-
1144.4 
0.0 
1) Forenklet beregningsmåde, se bilag 3, punkt 4.1. % 
GNP 
0.97 
0.36 
-0,65 
4.71 
0.84 
-0.16 
4.90 
-0.22 
4.58 
-0.17 
. 
2.64 
-
. 
0.13 
— 1995 
Mio. ECU % 
GNP 
2455.2 
471.1 
-12090.9 
3548.2 
7516.4 
-1 444.3 
2072.3 
- 317.6 
690.5 
- 684.5 
- 883.5 
2542.2 
- 116.0 
- 754.1 
-3005.1 
0.0 1.16 
0.37 
-0.66 
4.02 
1.76 
-0.12 
4.85 
-0.04 
4.86 
-0.23 
-0.50 
3.21 
-0.12 
-0.44 
-0.36 
_ 1996 
Mfc). ECU % 
GNP 
1961.1 
238.0 
-11332.3 
3992.2 
5757.2 
-1311.2 
2404.3 
-2091.3 
770.6 
-1 428.1 
- 351.6 
2 806.6 
37.1 
- 668.9 
- 783.5 
0.0 0,91 
0.18 
-0.62 
4.11 
1.26 
-0.11 
5.05 
-0.22 
5.37 
-0.46 
-0.20 
3.36 
0.04 
-0.35 
-0.09 
— 1997 
Mio. ECU * GNP 
1 712.0 
93.8 
-11456.1 
4 314.5 
5537.2 
-1 757.2 
2 800.8 
- 564.0 
715.0 
-1 224.0 
- 873.9 
2 675.4 
1.4 
-1 195.0 
- 658.5 
0.0 0.79 
0.07 
-0.62 
4.07 
1.19 
-0.14 
5.07 
-0.06 
4.82 
-0.38 
-0.48 
3.07 
0.00 
-0.62 
-0.06 
— 
Tabel 7 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
1996 
1997 
1998 Ubalance 
(D 
Mio. ECU 
2 847.0 
2 748.0 
3 310.1 
3 943.0 
4 272.3 
3 833.8 
4 331.1 
4 164.7 
4 706.6 
3 575.8 
4 686.3 
4 570.6 
3442.7 
6 945.0 % GNP 
0.50 
0.46 
0.50 
0.57 
0.57 
0.51 
0,54 
0.52 
0.59 
0.42 
0.55 
0.50 
0.30 
0.56 Storrelsen af UK-korrektionen 
Korrektion 
(2) 
Mio. ECU 
1 879.0 
1 813.7 
2194.7 
2 150.6 
2 516.6 
2452.4 
2 787.0 
2 659.7 
2 940.3 
2 276.5 
3 079.1 
2856.5 
1 977.5 
3931.2 %GNP 
0.33 
0.30 
0.33 
0.31 
0.34 
0.32 
0.34 
0.33 
0.37 
0.27 
0.36 
0.31 
0.17 
0.32 Ubalance minus 
korrektion 
(3)=(D-(2) 
Mio. ECU 
968.0 
934.3 
1 115.4 
1 792.4 
1 755.7 
1 381.4 
1544.1 
1 505.1 
1 766.3 
1 299.3 
1 607.2 
1 714.1 
1 465.2 
3 013.8 %GNP 
0.17 
0.16 
0.17 
0.26 
0.24 
0.18 
0.19 
0.19 
0.22 
0.15 
0.19 
0.19 
0.13 
0.24 2 Andre faktorsr 
(4) 
Mio. ECU 
-897.6 
57.4 
-381.0 
44.0 
-324.8 
41.3 
773.5 
-86.4 
219.7 
36.8 
-1611.0 
88.8 
481.3 
-700.6 %GNP 
-0.16 
0.01 
-0.06 
0.01 
-0.04 
0.01 
0.10 
-0.01 
0.03 
0,00 
-0.19 
0.01 
0.04 
-0.06 Budgetteret 
korrektion 
(5)-(2M4) 
Mio. ECU 
981.4 
1871.1 
1 813.7 
2194.6 
2191.8 
2493.7 
3 560.5 
2 573.3 
3 160.0 
2 313.3 
1 468.1 
2945.3 
2458.8 
3 230.6 %GNP 
0.16 
0.33 
0.30 
0.32 
0.29 
0.33 
0.44 
0.32 
0.39 
0.27 
0.17 
0.32 
0.22 
0.26 
1) Ubalancen er beregnet efter beregningsmåden, se bilag 4 
2) Andre faktorer omfatter justering for den endelige beregning i år "n-4" og virkningen af vekselkursændringer (se 
bilag 4, side 3-4) 
7-10-1998 
BILAG 8 
- 15-
Tabel 8 
B 
DK 
0 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EUR-15 1980 
121.3 
126.1 
131.9 
52.1 
55.8 
123.8 
57.7 
79.8 
157.8 
120.9 
103.1 
28.5 
105.6 
149.9 
95.2 
100.0 Brutto-BNl til løbende priser pr. capita 
(indtil 1990: EUR-15 ekski. Østtyskland = 100; fra 1991: EUR-15 inki. nye delstater = 100; 1998-99: prognoser) 
ECU 
1982 
103.8 
124.6 
126.5 
58.4 
55.5 
120.6 
64.2 
83.8 
163.1 
115.8 
106.1 
29.9 
122.1 
142.1 
102.9 
100.0 1984 
101.0 
131.1 
129.9 
53.5 
52.3 
115.7 
61.9 
92.7 
171.4 
112.0 
109.3 
26.2 
130.1 
144.5 
98.6 
100.0 1986 
104.0 
139.7 
132.4 
43.1 
53.7 
118.9 
61.4 
95.8 
179.4 
111.1 
111.7 
29.6 
126.1 
140,9 
89.5 
100.0 1988 
102.9 
134.9 
129.2 
42.6 
58.3 
113.2 
58.0 
97.1 
173.3 
102.9 
109.5 
31.5 
136.1 
139.8 
96.2 
100.0 1990 
104.0 
127.8 
127.3 
44.0 
66.7 
111.4 
61.3 
101.1 
184.0 
100.7 
109.2 
35.8 
139.5 
137.8 
89.1 
100.0 1991 
106.0 
124.3 
114.6 
46.6 
71.4 
110.3 
62.4 
105.3 
192.3 
101.2 
111.8 
41.5 
123.3 
142.4 
91.2 
100.0 1992 
108.5 
125.7 
119.7 
46.9 
71.6 
111.0 
63.8 
102.4 
191.6 
102.1 
114.5 
46.4 
98.2 
134.3 
87.4 
100.0 1993 
115.3 
132.8 
127.1 
48.1 
65.9 
115.3 
64.4 
91.4 
197.6 
109.4 
122.5 
45.7 
85.3 
110.4 
86.9 
100.0 1994 
117.9 
134.7 
127.8 
48.5 
62.2 
115.5 
66.9 
88.7 
199.5 
110.7 
123.8 
45.3 
93.7 
110.9 
88.5 
100.0 1995 
121.5 
140.2 
130.9 
49.2 
63.4 
116.4 
69.1 
83.2 
201.8 
113.7 
127.6 
46.8 
105.9 
111.7 
83.8 
100.0 1996 
117.4 
138.8 
124.9 
51.6 
64.5 
114.2 
73.1 
91.4 
192.1 
111.7 
124.0 
47.0 
103.6 
118.4 
85.8 
100.0 1997 
112.8 
137.4 
118.6 
53.3 
62.6 
109.9 
79.9 
92.2 
186.4 
108.1 
118.8 
46.7 
104.9 
114.2 
101.8 
100.0 1998 
111.4 
137.6 
116.6 
50.2 
63.0 
109.1 
79.4 
91.5 
186.1 
108.0 
117.6 
46.8 
105.1 
114.3 
106.7 
100.0 1999 
110.8 
138.8 
116.1 
50.2 
63.9 
108.8 
82.7 
91.8 
186.2 
108.4 
117.3 
47.6 
106.1 
115.0 
106.2 
100.0 
7-10-1998 
16 BILAG 8 
Tabel 9 
Brutto-BNI til løbende priser pr. capita 
(indtil 1990: EUR-15 ekskl. Østtyskland = 100; fra 1991: EUR-15 inkl. nye delstater = 100; 1998-99: prognoser) 
KKS 
B 
DK 
D 
E 
F 
IRT 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EUR-15 1980 
108.5 
102.9 
117.8 
66.6 
70.0 
112.9 
62.3 
102.1 
146.7 
105.1 
104.9 
53.6 
94.9 
110.9 
97.0 
100.0 1982 
107.9 
103.7 
116.4 
65.2 
69.7 
115.3 
62.3 
101.9 
168.7 
102.3 
106.5 
53.1 
98.3 
110.3 
97.4 
100.0 1984 
106.8 
106.7 
119.0 
62.8 
69.0 
111.7 
59.6 
101.9 
173.5 
102.7 
106.1 
49.4 
99.1 
111.8 
99.6 
100.0 1986 
104.1 
109.6 
118.2 
61.4 
69.5 
110.1 
58.0 
102.4 
181.5 
102.7 
105.2 
52.3 
99.1 
111.0 
101.5 
100.0 1988 
104.7 
104.6 
116.1 
59.9 
72.1 
109.5 
58.6 
102.9 
176.7 
98.4 
103.5 
55.7 
101.3 
109.1 
103.5 
100.0 1990 
105.3 
100.6 
117.8 
59.3 
74.2 
109.7 
64.3 
101.9 
185.2 
101.3 
105.8 
58.9 
99.9 
104.5 
99.5 
100.0 1991 
109.2 
102.4 
107.3 
62.3 
79.4 
113.0 
68.7 
105.5 
196.6 
102.3 
108.8 
64.5 
91.1 
102.4 
96.3 
100.0 1992 1993 1994 1995 
111.8 
100.5 
109.6 
63.8 
77.4 
110.8 
71.3 
104.8 
191.8 
101.8 
109.0 
65.6 
84.0 
96.7 
98.0 
100.0 116.7 
107.0 
109.1 
65.3 
78.3 
108.5 
73.0 
102.4 
188.2 
104.0 
112.3 
68.7 
87.5 
95.5 
99.2 
100.0 116.6 
108.5 
110.6 
66.2 
75.7 
106.8 
77.3 
103.1 
183.9 
104.6 
112.0 
70.3 
87.8 
95.5 
99.0 
100.0 115.7 
110.8 
110.4 
66.5 
76.8 
106.7 
80.5 
103.7 
181.6 
106.8 
111.1 
70.0 
93.6 
97.3 
96.4 
100.0 1996 1997 
115.2 
111.6 
110.5 
68.1 
77.3 
104.6 
80.0 
103.2 
175.8 
105.6 
113.1 
68.9 
93.2 
95.2 
98.8 
100.0 115.3 
112.5 
109.4 
69.0 
77.7 
104.3 
82.4 
102.6 
176.2 
106.0 
112.6 
69.6 
96.4 
93.7 
100.3 
100.0 1998 
115.3 
112.7 
109.1 
røT 
78.8 
104.4 
84T 
102.5' 
175.0 
106:3" 
112.5 
70.5 
98.4 
93.8 
99.4 
100.0 Tf" 1999 
115.2 
112.9 
108.8 
69L8 
79.8 
104.3 
86\8 
102.7 
174.9 
106.2 
112.4 
71.2 
99.4 
93.8 
98.6 
100.0 
7-10-1998 
BILAG 8 
-17-
TabeMO 
B 
DK 
D 
GR 
. E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EUR-15 1992 
173 285 
103 348 
1 533 230 
76 979 
443 957 
1012148 
36 070 
925 235 
11954 
246411 
144 027 
72 485 
78 691 
185 075 
806011 
5 848 906 1993 
184 518 
109 322 
1636 447 
79 211 
408 476 
1054 623 
36 518 
827 616 
12 478 
265 427 
155 310 
71422 
68 572 
152696 
802726 
5 865 362 Brutto-BN! til lobende markedspriser 
(mio. ECU-euro; 1998-1999: prognoser) 
1994 
197 653 
116 203 
1 725 209 
83 817 
403 293 
1108 652 
39 760 
841 397 
13 350 
282 152 
164 805 
73913 
79 062 
161 400 
856957 
6147 623 1995 
211690 
126018 
1 837 598 
88 328 
427168 
1 163 060 
42 752 
819264 
14 210 
302 185 
176503 
79 271 
93 011 
169 937 
844401 
6 395 397 1996 
214466 
131 339 
1839 972 
97 098 
455 245 
1 198 541 
47 645 
944 011 
14356 
311923 
179687 
83476 
95 509 
189 562 
907 294 
6 710125 1997 
217 025 
137 032 
1837 908 
105948 
465 373 
1217015 
55 273 
1001758 
14825 
318548 
181 492 
87098 
101 827 
192439 
1134509 
7 068 070 1998 
224 335 
143815 
1892649 
104 786 
489076 
1268038 
57871 
1039694 
15662 
334421 
188199 
91 326 
106880 
201 625 
1246095 
7 404472 1999 
234 203 
152454 
1976634 
110127 
519717 
1329741 
63 702 
1 094 776 
16614 
353054 
197137 
97 217 
113306 
212 725 
1 301 867 
7 773 274 
7-10-1998 BILAG 8 
-17-
TabeMO 
B 
DK 
D 
GR 
. E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EUR-15 1992 
173 285 
103 348 
1 533 230 
76 979 
443 957 
1012148 
36 070 
925 235 
11954 
246411 
144 027 
72 485 
78 691 
185 075 
806011 
5 848 906 1993 
184 518 
109 322 
1636 447 
79 211 
408 476 
1054 623 
36 518 
827 616 
12 478 
265 427 
155 310 
71422 
68 572 
152696 
802726 
5 865 362 Brutto-BN! til lobende markedspriser 
(mio. ECU-euro; 1998-1999: prognoser) 
1994 
197 653 
116 203 
1 725 209 
83 817 
403 293 
1108 652 
39 760 
841 397 
13 350 
282 152 
164 805 
73913 
79 062 
161 400 
856957 
6147 623 1995 
211690 
126018 
1 837 598 
88 328 
427168 
1 163 060 
42 752 
819264 
14 210 
302 185 
176503 
79 271 
93 011 
169 937 
844401 
6 395 397 1996 
214466 
131 339 
1839 972 
97 098 
455 245 
1 198 541 
47 645 
944 011 
14356 
311923 
179687 
83476 
95 509 
189 562 
907 294 
6 710125 1997 
217 025 
137 032 
1837 908 
105948 
465 373 
1217015 
55 273 
1001758 
14825 
318548 
181 492 
87098 
101 827 
192439 
1134509 
7 068 070 1998 
224 335 
143815 
1892649 
104 786 
489076 
1268038 
57871 
1039694 
15662 
334421 
188199 
91 326 
106880 
201 625 
1246095 
7 404472 1999 
234 203 
152454 
1976634 
110127 
519717 
1329741 
63 702 
1 094 776 
16614 
353054 
197137 
97 217 
113306 
212 725 
1 301 867 
7 773 274 
7-10-1998 
BILAG 8 
18 
Tabel 1 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EUR-15 1 
1992 
10 045 
5171 
80 594 
10 322 
39 008 
57 374 
3 555 
56 859 
392 
15182 
7 914 
9 833 
5 042 
8 668 
58006 
367 965 1993 
1.0 085 
5189 
81 179 
10 380 
39 086 
57 654 
3 574 
57 049 
398 
15290 
7 991 
9 840 
5 067 
8 718 
58191 
369 690 C 
1994 
10116 
5 205 
81422 
10426 
39150 
57 900 
3 586 
57 204 
404 
15 381 
8 030 
9840 
5 088 
8 782 
58 395 
370 927 »amlet befolk 
(1000) 
1995 
10137 
5 228 
81661 
10 454 
39 210 
58138 
3 601 
57 301 
410 
15460 
8 047 
9847 
5108 
8 847 
58606 
372 054 ning 
1996 
10157 
5 262 
81895 
10 465 
39 270 
58 375 
3 626 
57 403 
416 
15 523 
8 059 
9866 
5125 
8 901 
58 782 
373124 1997 
10182 
5 278 
82 060 
10 518 
39 323 
58 607 
3 661 
57 506 
421 
15603 
8084 
9 876 
5140 
8 918 
58977 
374153 1998 
10 208 
5 298 
82 250 
10 570 
39 371 
58 877 
3696 
57609 
426 
15 692 
8108 
9886 
5155 
8936 
59172 
375254 1999 
10233 
5316 
82425 
10623 
39371 
59148 
3 730 
57714 
432 
15761 
8132 
9896 
5170 
8954 
59367 
376272 
7-10-1998 BILAG 8 
18 
Tabel 1 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EUR-15 1 
1992 
10 045 
5171 
80 594 
10 322 
39 008 
57 374 
3 555 
56 859 
392 
15182 
7 914 
9 833 
5 042 
8 668 
58006 
367 965 1993 
1.0 085 
5189 
81 179 
10 380 
39 086 
57 654 
3 574 
57 049 
398 
15290 
7 991 
9 840 
5 067 
8 718 
58191 
369 690 C 
1994 
10116 
5 205 
81422 
10426 
39150 
57 900 
3 586 
57 204 
404 
15 381 
8 030 
9840 
5 088 
8 782 
58 395 
370 927 »amlet befolk 
(1000) 
1995 
10137 
5 228 
81661 
10 454 
39 210 
58138 
3 601 
57 301 
410 
15460 
8 047 
9847 
5108 
8 847 
58606 
372 054 ning 
1996 
10157 
5 262 
81895 
10 465 
39 270 
58 375 
3 626 
57 403 
416 
15 523 
8 059 
9866 
5125 
8 901 
58 782 
373124 1997 
10182 
5 278 
82 060 
10 518 
39 323 
58 607 
3 661 
57 506 
421 
15603 
8084 
9 876 
5140 
8 918 
58977 
374153 1998 
10 208 
5 298 
82 250 
10 570 
39 371 
58 877 
3696 
57609 
426 
15 692 
8108 
9886 
5155 
8936 
59172 
375254 1999 
10233 
5316 
82425 
10623 
39371 
59148 
3 730 
57714 
432 
15761 
8132 
9896 
5170 
8954 
59367 
376272 
7-10-1998 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 560 endelig udg. 
DOKUMENTER 
14 15 03 10 
Katalognummer : CB-CO-98-571 -DA-C 
ISBN 92-78-39681-8 
ontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
-2985 Luxembourg