EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 15.12.2021 COM(2021) 802 final 2021/0426(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om bygningers energimæssige ydeevne (omarbejdning) (EØS-relevant tekst) {SEC(2021) 430 final} - {SWD(2021) 453 final} - {SWD(2021) 454 final}



BEGRUNDELSE 1. BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Revisionen af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne (bygningsdirektivet) er en del af "Fit for 55"-pakken, som indgår i Kommissionens arbejdsprogram for 2021, og supplerer de øvrige elementer i den pakke, der blev foreslået i juli 2021, hvori der fremlægges en vision for at opnå en nulemissionsbygningsmasse senest i 2050. Som allerede anført i klimahandlingsplanen er det et vigtigt retligt lovgivningsinstrument til at nå dekarboniseringsmålene for 2030 og 2050. Den er en opfølgning på centrale elementer i de tre fokusområder i renoveringsbølgeinitiativet, herunder hensigten om at foreslå obligatoriske minimumsstandarder for energimæssig ydeevne, efter en konsekvensanalyse, der behandler disses anvendelsesområde, tidsplan, indfasning og ledsagende støttepolitikker. På grund af behovet for passende hørings- og konsekvensanalyseprocesser kunne den foreslåede revision først foretages på et lidt senere tidspunkt end den første række "Fit for 55"-initiativer, der blev vedtaget i juli 2021. Forslaget er særlig vigtigt, fordi bygninger tegner sig for 40 % af den energi, der forbruges, og 36 % af de energirelaterede direkte og indirekte drivhusgasemissioner. I EU udgør opvarmning, køling og varmt brugsvand 80 % af husholdningernes energiforbrug. Hvis Europa skal blive mere modstandsdygtigt, er der behov for at renovere bygningerne i EU, så de bliver mere energieffektive og mindre afhængige af fossile brændsler. Renovering er afgørende for at reducere bygningers energiforbrug, nedbringe emissionerne og reducere energiregningerne. Desuden skaber renovering lokale job og økonomisk vækst. I betragtning af den lange indføringstid, det kræver at udløse ændringer i bygningssektoren, er der behov for en rettidig revision af direktivet for at understøtte opnåelsen af målene i "Fit for 55"-pakken. 1.1.Samspillet mellem "Fit for 55"-pakken og navnlig det nye emissionshandelssystem "Fit for 55"-pakken består af en række indbyrdes forbundne forslag, der understøttes af en konsekvensanalyse, hvori den indbyrdes sammenhæng tages i betragtning. Analysen viste, at overdreven afhængighed af styrkede reguleringspolitikker vil føre til unødigt store økonomiske byrder, mens CO2-prissætning alene ikke vil kunne få bugt med vedholdende markedssvigt og ikkeøkonomiske hindringer. Den valgte politiksammensætning er derfor en nøje afvejning af prissætning, mål, standarder og støtteforanstaltninger. Den foreslåede revision af bygningsdirektivet foretages inden for samme ramme. Som følge heraf vil en ændring i balancen i den samlede sammensætning kræve justering af politikkens forskellige dele. En svækkelse af prissætnings- og målforanstaltninger til fremme af bygningssektorens dekarbonisering ville kræve tilsvarende strengere reguleringsmæssige foranstaltninger i revisionen af bygningsdirektivet, navnlig med hensyn til udfasning af fossile brændsler samt obligatoriske minimumsstandarder for energimæssig ydeevne. Kommissionens relevante konsekvensanalyser har vist, at opnåelsen af målene vil være mindre sikker og dyrere, hvis der ikke foreligger et CO2-prissignal på opvarmningsbrændsel såsom det foreslåede nye emissionshandelssystem for bygninger og vejtransport. Dette fungerer bedst i kombination med reguleringsmæssige foranstaltninger i EU og supplerende nationale foranstaltninger, som tilskyndet ved de foreslåede højere ambitioner i forordningen om indsatsfordeling, direktivet om energieffektivitet og direktivet om fremme af vedvarende energi. Det nye emissionshandelssystem skaber økonomiske incitamenter til at dekarbonisere bygninger og genererer indtægter til offentlig støtte, navnlig rettet mod sårbare husholdninger. Det reviderede bygningsdirektiv fjerner ikkeøkonomiske hindringer for renovering. Det skaber gunstige rammer for at yde finansiel støtte til renovering uden direkte at mobilisere den nødvendige finansiering. Et revideret bygningsdirektiv kan bidrage væsentligt til at nå målene for 2030. Konsekvensanalysen af bygningsdirektivet viser, at de samlede krævede emissionsreduktioner uden denne revision kun vil nå op på ca. halvdelen af det, der er behov for i bolig- og servicesektoren, hvis 2030-målet skal nås. Uden nævnte revision vil der være behov for flere foranstaltninger på medlemsstatsplan for at udligne denne forskel, men usikkerhed om dens effektivitet, rettidighed og overensstemmelse med dekarboniseringsmålet for 2050, der er fastsat i den europæiske klimalov, vil dæmpe incitamenterne til en hurtig opskalering af renoveringsprocenten. I mangel af styrkede reguleringsmæssige foranstaltninger på EU-plan eller nationalt plan til øgning af renoveringsprocenten vil CO2-prisen skulle være højere, og ikkeøkonomiske hindringer for renovering vil i sidste ende forblive uændrede. Det vil under forhandlingerne være vigtigt at bevare sammenhængen mellem alle pakkens bygningsrelaterede bestemmelser, så der opnås enighed om en sammenhængende og robust ramme for, hvordan bygninger kan opfylde EU's mål for 2030 og 2050. 1.2.Spørgsmål vedrørende sårbarhed, prisoverkommelighed og energifattigdom Et af de vigtigste nye elementer i revisionen er, at der indføres minimumsstandarder for energimæssig ydeevne for at igangsætte den nødvendige omstilling af sektoren. Renovering af bygninger har to bredt anerkendte positive økonomiske virkninger: 1. lavere energiomkostninger, hvilket afhjælper energifattigdom, og 2. stigende værdi af bygninger med bedre energimæssig ydeevne. De øvrige fordele omfatter en bedre livskvalitet og kortere gennemsnitlige ledighedsperioder. Fordelene ved lavere energiregninger er endnu mere relevante, når energipriserne er høje. Personer, der bor i bygninger med dårligst ydeevne og personer, der er ramt af energifattigdom, vil få gavn af renoverede og bedre bygninger og lavere energiomkostninger og være beskyttet mod yderligere prisstigninger og volatilitet på markedet. På den anden side kan udlejerne blive fristet til at vælte renoveringsomkostningerne over på lejerne for at dække deres forudgående investering. Desuden kan et mere udtalt fokus på at afhjælpe manglerne i eksisterende bygninger med dårligst ydeevne medføre, at prisen på disse falder yderligere i forbindelse med markedstransaktioner, selv om der allerede i dag er en vis sammenhæng mellem energiklasse og værdi. De EU-dækkende minimumsstandarder for energimæssig ydeevne er omhyggeligt udarbejdet til at afbøde eventuelle negative sociale virkninger og omvendt maksimere deres gavnlige sociale virkninger, navnlig for så vidt angår forbedring af levevilkårene i bygninger med dårligst ydeevne og afhjælpning eller endog forebyggelse af energifattigdom. Medlemsstaterne vil skulle bidrage til, at minimumsstandarderne for energimæssig ydeevne overholdes, med en passende støtteramme, der omfatter finansiel støtte, teknisk bistand, fjernelse af hindringer samt overvågning af de sociale virkninger, navnlig for de mest sårbare. I de nationale planer for renovering af bygninger vil der blive lagt vægt på at overvåge nedbringelsen af antallet af personer, der er ramt af energifattigdom, og af personer, der lever under utilstrækkelige boligforhold (f.eks. utætte vægge eller tage) eller med utilstrækkelig termisk komfort. Planerne vil give et overblik over nationale politikker og foranstaltninger til styrkelse og beskyttelse af sårbare husholdninger, afhjælpning af energifattigdom og sikring af boliger til en overkommelig pris. Foranstaltningerne i dette forslag er i overensstemmelse med andre politikker og foranstaltninger, der i EU's forskellige instrumenter støtter en socialt retfærdig omstilling. Heri indgår rapportering om fremskridtene med at nå de nationale vejledende mål om at reducere antallet af husholdninger, der er ramt af energifattigdom, inden for rammerne af de nationale energi- og klimaplaner samt planlagte investeringer med henblik på at afbøde de fordelingsmæssige virkninger og fremme strukturelle løsninger — navnlig energirenovering af bygninger, herunder foranstaltninger til forbedring af energieffektiviteten eller integration af energiproduktion fra vedvarende energikilder samt dekarbonisering af bygningernes opvarmnings- og kølingssystemer — med henblik på at mindske afhængigheden af fossile brændsler i overensstemmelse med de foreslåede sociale klimaplaner og rådgivningscentret for energifattigdom, der bistår medlemsstaterne med at afhjælpe og overvåge energifattigdom. 1.3.Adgang til finansiering, EU-midler og nationale støtteforanstaltninger

Forslaget er godt afstemt med andre relevante instrumenter, navnlig for så vidt angår EU-midler og nationale midler. Genopretnings- og resiliensfaciliteten udløser betydelige investeringer i bygningsrenovering takket være de fremtrædende elementer, der indgår i flagskibsinitiativet "Renovering" på tværs af nationale genopretnings- og resiliensplaner. Dette vil fortsætte fra nu af og frem til 2025-2026, hvilket vil bane vejen for flere kommende forbedringer som følge af bygningsdirektivet. Inden for den nuværende flerårige finansielle ramme ("FFR") er der adgang til EU-midler i flere forskellige programmer, hvori bygningssektoren er udpeget som en prioritet: regionale fonde under samhørighedspolitikken, Fonden for Retfærdig Omstilling og InvestEU er i denne henseende af afgørende betydning. De suppleres af den særlige tekniske støtte og bistand, som Europa-Kommissionen yder de nationale offentlige forvaltninger for at lette de nødvendige reformer og forberedelsen af effektive investeringer. Den foreslåede nye sociale klimafond under emissionshandelssystemet vil bygge bro over kløften mellem genopretnings- og resiliensfaciliteten og overgangen mellem indeværende FFR og perioden efter 2027 og vil mobilisere 72,2 mia. EUR i perioden 2025-2032 til støtte for husholdninger, navnlig husholdninger i de bygninger, der har den dårligste ydeevne. Fonden vil dække startomkostningerne og gøre det lettere for lavindkomsthusholdninger at overholde de minimumsstandarder for energimæssig ydeevne, der foreslås i bygningsdirektivet. Investeringerne inden for rammerne af de nationale sociale klimaplaner vil være en integreret del af de finansieringsforanstaltninger, der indgår i de nationale planer for renovering af bygninger, der udarbejdes i medfør af bygningsdirektivet. For at blive klassificeret som en bæredygtig økonomisk aktivitet i henhold til den delegerede retsakt om et EU-klimaklassificeringssystem skal en bygningsrenovering enten medføre energibesparelser på 30 %, opfylde mindstekrav til energimæssig ydeevne for så vidt angår større renoveringsarbejder eller bestå af konkrete individuelle foranstaltninger, der er klassificeret som bæredygtige. Renovering med henblik på at opfylde de foreslåede EU-dækkende minimumsstandarder for energimæssig ydeevne er typisk i overensstemmelse med EU-klassificeringssystemets kriterier vedrørende bygningsrenoveringsaktiviteter. Desuden er Kommissionen i færd med at revidere de relevante rammebestemmelser for statsstøtte og sigter mod at sikre større overensstemmelse med behovene i forbindelse med revisionen af bygningsdirektivet og navnlig med de EU-dækkende minimumsstandarder for energimæssig ydeevne. De deraf følgende statsstøttebestemmelser vil være vigtige med henblik på at tilskynde til tidlig overholdelse af de minimumsstandarder for energimæssig ydeevne, der er fastsat på EU-plan, i forbindelse med at forbedre bygningerne med dårligst ydeevne. 1.4.Formål med forslaget De overordnede formål med denne revision er at reducere bygningers drivhusgasemissioner og endelige energiforbrug senest i 2030 samt fastlægge en langsigtet vision for bygninger hen imod klimaneutralitet i hele EU i 2050. Med henblik på at opfylde disse er initiativet baseret på flere forskellige konkrete mål: at øge andelen og omfanget af bygningsrenoveringer, oplyse bedre om bygningers energimæssige ydeevne og bæredygtighed samt sikre, at alle bygninger er i overensstemmelse med kravene om klimaneutralitet i 2050. Øget finansiel støtte, modernisering og systemintegration er nogle af redskaberne til at nå disse mål. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Som forklaret ovenfor har den foreslåede revision til formål at fremme både push- og pullfaktorer, der støtter dekarboniseringen af bygninger, i kombination med de incitamenter til nationale tiltag, der er fastsat i forordningen om indsatsfordeling, og virkningerne af CO2-prissætningen i det nye emissionshandelssystem for bygninger og vejtransport. Forslaget ændrer et eksisterende lovgivningsværktøj. Som sådan kan det ikke erstatte et mål, sådan som det er tilfældet i forordningen om indsatsfordeling, men det understøtter opnåelsen heraf. Det fungerer i kombination med det foreslåede nye emissionshandelssystem, hvor det ene fremmer dekarboniseringen af opvarmningsbrændsel og -teknologier, og det andet mindsker energiforbruget. Bygningsdirektivet vil fastlægge den overordnede vision for nye og eksisterende bygninger, der gælder for alle bygningsrelaterede bestemmelser i de øvrige "Fit for 55"-initiativer. Ved at opskalere foranstaltninger til reduktion af energiforbruget i bygningssektoren vil bygningsdirektivet også bidrage til opfyldelsen af de overordnede energieffektivitetsmål, der er fastsat i energieffektivitetsdirektivet. Det større antal renoveringer, der vil følge af forslaget til direktiv om bygningers energimæssige ydeevne og af kravet om, at nye bygninger skal have installeret varmesystemer uden direkte drivhusgasemissioner og have integreret vedvarende energikilder for at blive nulemissionsbygninger, vil gøre det muligt at nå det vejledende 2030-mål for andelen af vedvarende energi i bygningers endelige energiforbrug i overensstemmelse med direktivet om vedvarende energi. Forslaget vil understøtte udskiftningen af ineffektive kedler til fossile brændsler med systemer uden direkte drivhusgasemissioner såsom varmepumper og andre teknologier baseret på vedvarende energi. Forslaget opgraderer den private opladningsinfrastruktur på parkeringspladser, der befinder sig inde i eller støder fysisk op til bygninger, idet det supplerer den ajourførte forordning om infrastruktur for alternative drivmidler (AFIR), hvori der fastsættes højere ambitioner i forbindelse med de overordnede mål, herunder for den offentligt tilgængelige opladningsinfrastruktur for elektriske køretøjer. I overensstemmelse med den europæiske grønne pagt og den nye EU-ramme for mobilitet i byerne indeholder forslaget også bestemmelser om forbedring af cykelparkeringsinfrastrukturen. Forslaget supplerer ligeledes produktlovgivningen, f.eks. forordningen om energimærkning, der tilskynder forbrugerne til at købe produkter og apparater fra den bedste energiklasse til installation i bygninger. Bygningsdirektivet fungerer parallelt med direktivet om miljøvenligt design, hvori der fastsættes krav til energimæssig ydeevne og andre krav til miljøegenskaber for energirelaterede produkter, navnlig i forbindelse med tekniske bygningsinstallationer (f.eks. kedler, varmepumper eller lyskilder) og udstyr, der anvendes i bygninger (f.eks. husholdningsapparater). Byggevarers ydeevne behandles i byggevareforordningen, og forslaget bidrager også til fortsatte fremskridt hen imod klimatilpasning gennem bestemmelserne om at gøre bygninger mere modstandsdygtige over for klimaændringer. Sideløbende hermed vil de styrkede informationsværktøjer i bygningsdirektivet, hvilket også vil omfatte et CO2-målingssystem, hjælpe finansielle investorer med at tjene penge på fordelene ved dekarbonisering af bygninger og husholdninger eller hjælpe kommercielle aktører med i højere grad at medregne de økonomiske fordele ved bygningsrenoveringer og de tilknyttede tilbagebetalingsplaner. Disse aspekter er også i overensstemmelse med de bygningsrelaterede elementer i EU-klassificeringen af bæredygtige aktiviteter. 2. RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Forslaget er baseret på artikel 194, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som er retsgrundlaget for Unionens energipolitik. De foreslåede foranstaltninger har til formål at "fremme energieffektivitet og energibesparelser samt udvikling af nye og vedvarende energikilder" (artikel 194, stk. 1, litra c), i TEUF). •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) 2.1. Behovet for en EU-indsats Energipolitik er en delt kompetence mellem EU og medlemsstaterne og et område med en veletableret EU-politik. De foreslåede ændringer af bygningsdirektivet afspejler i vid udstrækning behovet for at ajourføre det og bringe det på linje med det øgede ambitionsniveau i forbindelse med EU's klima- og energimål. Hertil kommer, at der i den vurdering af de nationale energi- og klimaplaners indvirkning på hele EU, som Kommissionen offentliggjorde i september 2020, blev påvist en forskel i ambitionsniveauet for så vidt angår energieffektivitet: 2,8 procentpoint for primærenergiforbruget og 3,1 procentpoint for det endelige energiforbrug i EU sammenlignet med de gældende mål for 2030. Der er derfor behov for yderligere EU-dækkende foranstaltninger i det reviderede bygningsdirektiv i overensstemmelse med bestemmelserne i forordningen om forvaltning af energiunionen. Bygninger er lokale infrastrukturer, men en utilstrækkelig renoveringsprocent og et utilstrækkeligt renoveringsomfang er et fælles problem, som alle EU's medlemsstater står over for. De underliggende årsager er hovedsagelig af ikkeøkonomisk karakter og gør sig gældende i alle medlemsstater. Fastsættelse af en fælles EU-ramme for dekarboniseringsforløbet for bygninger og de dermed forbundne krav, idet der samtidig gives mulighed for tilpasning til nationale forhold, vil skabe yderst tiltrængt vished for alle aktører i hele forsyningskæden inden for renovering og byggeri samt forudsigelighed og parathed for alle berørte parter, lige fra erhvervslivet til de lokale og nationale arbejdsstyrker, private investorer og finansielle institutioner. Tidligere erfaringer med langsigtede renoveringsstrategier understreger betydningen af bedre at sikre den rette blanding af fleksibilitet og harmoniserede krav for at anspore til, at alle medlemsstater yder en tilstrækkeligt stor indsats for at nå målene på EU-plan.

2.2. Merværdien på EU-plan En styrket fælles EU-ramme vil give medlemsstater med forskellige ambitionsniveauer et incitament til på koordineret vis og i det krævede omfang at fremskynde energiomstillingen til mere energieffektive bygninger med højere energimæssig ydeevne. Tilstrækkeligt stærke lovgivningsmæssige signaler — både for den eksisterende bygningsmasse og nye bygninger — vil fremme investeringer i bygningsrenovering, skabe arbejdspladser, stimulere innovation, øge fordelene ved det indre marked for byggevarer og ‑apparater samt påvirke konkurrenceevnen positivt i byggesektorens økosystem og de tilknyttede sektorer. Dette vil sammen med et styrket "fælles sprog" med fælles standarder og adgang til oplysninger også sikre, at bygningssektoren reducerer sine drivhusgasemissioner på den mest omkostningseffektive måde, f.eks. gennem stordriftsfordele. Bygninger bevæger sig ikke på tværs af grænserne, men det gør den bygningsrelaterede finansiering og de teknologier og løsninger, der installeres i dem, fra isolering til varmepumper, effektive ruder eller solcellepaneler. EU's indsats fører til en modernisering af nationale bestemmelser inden for bygningssektoren, hvilket åbner bredere markeder for innovative produkter og muliggør omkostningsbesparelser, når behovet for dem er størst, samt industriel vækst. Endelig medfører EU's indsats gennem det reviderede bygningsdirektiv flere fordele, lige fra bedre sundhed og trivsel for borgerne, lokal jobskabelse til støtte for genopretningen, afhjælpning af energifattigdom, social inklusion, forbedrede levevilkår, reducerede drivhusgasemissioner og modstandsdygtighed over for klimaændringerne til nedbringelse af energiforbruget og energiomkostningerne. Den er også i overensstemmelse med det nye europæiske Bauhaus-initiativ, som tilskynder til at kombinere bygningers bæredygtighed og det bebyggede miljø med livskvalitet og social inklusion. •Proportionalitetsprincippet Foranstaltningerne i lovforslaget anses for at være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og er så vidt muligt baseret på den foreliggende udformning af det oprindelige direktiv fra 2002 og revisionerne heraf i 2010 og 2018. Som beskrevet i afsnit 3 nedenfor er de betænkeligheder, som Udvalget for Forskriftskontrol gav udtryk for i sine negative udtalelser om proportionaliteten og graden af EU-harmonisering i den foretrukne løsningsmodel, der peges på i den ledsagende konsekvensanalyse, blevet imødekommet ved at ændre forslaget, således at det sikres, at nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet overholdes. •Valg af retsakt Forslaget indebærer indholdsmæssige ændringer af bygningsdirektivet, som allerede blev ændret i 2018. Dette forslag vedrører derfor en omarbejdning af det gældende direktiv i overensstemmelse med Kommissionens forpligtelse i henhold til punkt 46 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning. Den nye retsakt træder i stedet for og ophæver det tidligere direktiv (EU) 2010/31/EU. 3. RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Bygningsdirektivet blev evalueret i 2016. Foranstaltningerne fra den seneste revision af bygningsdirektivet (2018) blev gennemført for nylig (2020), og det har derfor ikke været muligt at indsamle data om deres virkning i et tilstrækkeligt omfang til at gøre en ny evaluering relevant. •Høringer af interesserede parter Der er anvendt supplerende metoder for at muliggøre en omfattende høringsproces, hvor alle interesserede parter har mulighed for at blive hørt. –En indledende konsekvensanalyse (køreplan) blev offentliggjort på Kommissionens portal "Deltag i debatten" den 22. februar 2021. Den var åben for feedback i 4 uger, i løbet af hvilke der blev afgivet 243 besvarelser. –En offentlig høring, der var baseret på et struktureret onlinespørgeskema i EU's undersøgelsesværktøj og i overensstemmelse med Kommissionens regler om bedre regulering, blev offentliggjort på portalen "Deltag i debatten" den 30. marts 2021 og 12 uger frem. Den omfattede mulige politiske løsningsmodellers anvendelsesområde, type og udformning på grundlag af multiple choice-spørgsmål og åbne spørgsmål. Ligesom køreplanen var den åben for alle. Der blev afgivet 535 besvarelser. De fleste deltagere var erhvervssammenslutninger og virksomheder (52 %) efterfulgt af EU-borgere (15 %), NGO'er (12 %) samt lokale og nationale offentlige myndigheder (7 %). –Der blev afholdt fem særskilte målrettede workshops mellem den 31. marts og den 3. juni 2021. Disse arrangementer blev tilrettelagt tematisk med henblik på at behandle specifikke områder i forbindelse med de politiske løsningsmodeller og omhandlede følgende temaer: "Fastlæggelse af en vision for bygninger og en dekarboniseret bygningsmasse", "Minimumsstandarder for eksisterende bygningers energimæssige ydeevne", "Styrkelse af bygningsinformationsværktøjer (med fokus på energiattester)", "Fremme af den grønne og digitale omstilling" og "Tilgængelig og økonomisk overkommelig finansiering — energifattigdom". I gennemsnit deltog flere end 200 deltagere i hver workshop. –Yderligere samarbejde med interesserede parter har fundet sted på ad hoc-basis. Kommissionen underrettede også de nationale delegationer og forvaltninger og indsamlede deres synspunkter på møder i Energigruppen, i Udvalget for Gennemførelse af Direktivet om Bygningers Energimæssige Ydeevne og på plenarmøderne om samordnede foranstaltninger. 3.1. Sammenfatning af de interesserede parters synspunkter

Et klart flertal af respondenterne i den offentlige høring udtrykker støtte til minimumsstandarder for energimæssig ydeevne (75 % af respondenterne går ind for dette). 61 % af deltagerne giver udtryk for, at bygningsdirektivets bestemmelser om langsigtede renoveringsstrategier bør ændres, og 89 % støtter muligheden for at styrke overvågningen af de mål, som medlemsstaterne har opstillet i deres langsigtede renoveringsstrategier. 84 % går ind for, at der i bygningsdirektivet bør gives en definition af "nulemissionsbygninger". 73 % af respondenterne finder, at bygningsdirektivet kan bidrage til at gøre en bredere vifte af bygningsrelaterede oplysninger om energimæssig ydeevne tilgængelige. Ifølge et klart flertal (65 %) bør energiattester ajourføres, og kvaliteten forbedres, og et endnu større flertal (76 %) bakker op om en harmonisering af energiattester. Mere end to tredjedele af respondenterne (68 %) går ind for at, der i bygningsdirektivet medtages foranstaltninger til rapportering om CO2-emissioner i hele bygningens livscyklus (fremstilling og opførelse, anvendelse og bortskaffelse). Med hensyn til e-mobilitet giver respondenterne udtryk for generel støtte til skærpede krav. Mere end tre fjerdedele (77 %) går ind for, at finansieringsstøtten til renovering kædes sammen med omfanget af renoveringen, og 68 % er af den opfattelse, at det vil være gavnligt at fastsætte en juridisk definition af "gennemgribende renovering". Hvad angår finansiering, er det generelle synspunkt, som også kom til udtryk i de afholdte workshops, at den bør gøres lettere tilgængelig gennem en kombination af direkte tilskud, skatteincitamenter, realkreditlån til energieffektivisering og andre former for incitamentsmekanismer, samt at den bør kombineres med bestemmelser om adgang til one-stop-shops. Målrettet finansiel støtte til lav- og mellemindkomsthusholdninger udpeges som den vigtigste politiske foranstaltning til bekæmpelse af energifattigdom. De politiske workshops trak i samme retning som den offentlige høring for så vidt angår den overordnede retning og tilvejebragte yderligere nyttig indsigt. •Indhentning og brug af ekspertbistand Dette forslag bygger på evalueringen i 2016 og på data og erfaringer fra gennemførelsen af bygningsdirektivet. JRC har ydet bistand i forbindelse med analysen og vurderingen af overholdelsen og af national praksis. Der blev som led i initiativet om samordnede foranstaltninger i bygningsdirektivet foretaget en analyse af de nationale erfaringer med at gennemføre bygningsdirektivet. Kommissionen tager desuden udgangspunkt i den voksende mængde peerevaluerede empiriske undersøgelser og gør brug af en række løbende eller nyligt afsluttede støttekontrakter. Den kvantitative og kvalitative vurdering af virkningerne og de administrative omkostninger samt analysen af input fra interesserede parter blev understøttet af en specifik kontrakt om teknisk bistand. Analysen, der er foretaget inden for rammerne af denne kontrakt, blev udført ved hjælp af et sæt modelleringsværktøjer med hensyn til at repræsentere bygningsmassen og de bredere makroøkonomiske og sociale virkninger. De vigtigste statistikker og data, som også er anvendt til at udfylde det datasæt, der ligger til grund for de anvendte modeller, bygger på de indikatorer, der anvendes af overvågningsorganet for bygningsmassen og af Eurostat. Resultaterne af flere igangværende forsknings- og innovationsprojekter finansieret inden for rammerne af Horisont 2020-programmet er også blevet vurderet og indgår i analysen. Dette forslag er også udarbejdet ved brug af den dokumentation, der er indsamlet som led i konsekvensanalysen af 2030-klimaplanen, og relevant dokumentation indsamlet i forbindelse med andre initiativer inden for rammerne af den grønne pagt. Ligesom for andre forslag i "Fit for 55"-politikpakken er vurderingen foretaget på grundlag af det ajourførte EU-referencescenario, en fremskrivning af udviklingen i EU's og medlemsstaternes energisystemer og drivhusgasemissioner inden for den gældende politiske ramme, som omfatter virkningerne af covid-19-pandemien. •Konsekvensanalyse Analysen i konsekvensanalysen bekræfter, at rammen for bygningsdirektivet er utilstrækkelig til at nå klimamålene for 2030. Der findes navnlig ingen specifikke foranstaltninger til afhjælpning af ikkeøkonomiske hindringer, der lægger en dæmper på energirenovering af bygninger. Udkastet til konsekvensanalyse blev forelagt Kommissionens Udvalg for Forskriftskontrol to gange. Efter en første negativ udtalelse afgav udvalget endnu en endelig negativ udtalelse, hvori det understregede behovet for politiske retningslinjer for, hvorvidt og på hvilke betingelser forslaget til revision af bygningsdirektivet kunne videreføres. Udvalget begrundede fastholdelsen af sin negative udtalelse med, at det i udkastet til konsekvensanalyse ikke var muligt 1) klart at identificere det yderligere behov, som revisionen af bygningsdirektivet skal opfylde, når der tages højde for resten af forslagene i "Fit for 55"-pakken, 2) på overbevisende måde at tydeliggøre behovet for harmoniserede foranstaltninger på EU-plan i betragtning af den store forskel, der er på de enkelte medlemsstaters bygningssektorer, og 3) i tilstrækkelig grad at præcisere, hvorfor de forskellige enkeltdele i den foretrukne pakke af politiske løsningsmodeller er blevet valgt. Europa-Kommissionens arbejdsmetoder giver næstformanden med ansvar for interinstitutionelle forbindelser og fremsyn beføjelse til at godkende videreførelsen af et initiativ, der har været genstand for en anden negativ udtalelse fra Udvalget for Forskriftskontrol. På grund af initiativets politiske betydning, dets rolle i "Fit for 55"-pakken af forslag fra juli 2021, det akutte behov for handling inden for bygningsrenovering og det forhold, at behovet for politiske retningslinjer, som Udvalget for Forskriftskontrol nævnte, kan opfyldes på tilfredsstillende vis i det tilpassede lovgivningsforslag, har Kommissionen, også i lyset af samtykke fra næstformanden med ansvar for interinstitutionelle forbindelser og fremsyn, fundet det hensigtsmæssigt at gå videre med en revision af bygningsdirektivet. Kommissionen mener, at udvalgets konklusion vedrørende den utilstrækkelige klarhed i forbindelse med bygningsdirektivets rolle i "Fit for 55"-pakken afspejler dets vurdering af kvaliteten af udkastet til konsekvensanalyse snarere end en grundlæggende bekymring over den overordnede politiksammensætning i "Fit for 55"-pakken. Det er også vigtigt at fremhæve, at udtalelserne fra Udvalget for Forskriftskontrol er en vurdering af kvaliteten af udkastet til konsekvensanalyse og ikke en vurdering af de tilknyttede lovgivningsforslag. Samspillet mellem reguleringsmæssige foranstaltninger, prissætningsmekanismer og mål blev forklaret i de foregående afsnit af denne begrundelse. Det udgør en ramme for den foreslåede revision af bygningsdirektivet på samme måde som for alle andre forslag i "Fit for 55"-pakken, der alle blev understøttet af individuelle konsekvensanalyser, som udvalget havde vurderet positivt. Kommissionen har nøje overvejet udvalgets synspunkt om, at udkastet til konsekvensanalyse ikke indeholder tilstrækkeligt solid dokumentation for den foretrukne pakke af politiske foranstaltninger, navnlig med hensyn til omfanget af den EU-harmonisering, der foreslås heri. På den baggrund har Kommissionen afveget fra den mulighed, der er anført i udkastet til konsekvensanalyse, om at indføre en indfaset og tidsbunden stramning af minimumsstandarderne for energimæssig ydeevne på EU-plan for visse typer bygninger kombineret med en forpligtelse for medlemsstaterne til at indføre nationale minimumsstandarder for energimæssig ydeevne for alle andre bygninger. Nu foreslås det at gøre det valgfrit at indføre nationale mindstekrav til energimæssig ydeevne, og der tages bedre hensyn til forskellene i de nationale bygningsmasser ved at give medlemsstaterne større fleksibilitet i forbindelse med udarbejdelsen af deres planer for at nå målet om en nulemissionsbygningsmasse senest i 2050. EU-minimumsstandarderne for energimæssig ydeevne bibeholdes dog for bygninger med den allerdårligste ydeevne for at sikre, at alle yder en tilstrækkeligt stor indsats fra starten for så vidt angår de bygninger, hvor der kan opnås de største energieffektivitetsgevinster, reduktioner af drivhusgasemissioner og samfundsmæssige sidegevinster. Det står medlemsstaterne frit for at fastsætte konkrete frister for opnåelse af højere energiklasser frem mod 2040 og 2050 for så vidt angår disse bygninger. Hvis medlemsstaterne indfører nationale mindstekrav til energimæssig ydeevne, bør disse udformes med sigte på den nationale køreplan og de nationale mål for 2030, 2040 og 2050, som medlemsstaterne vil opstille som led i deres nationale planer for renovering af bygninger med henblik på at nå det overordnede dekarboniseringsmål senest i 2050. Det er afgørende, at de bygninger med den allerdårligste ydeevne, der er omfattet af EU-minimumsstandarderne for energimæssig ydeevne, også er de bygninger, hvor der er behov for en mere gennemgribende renoveringsindsats, og for hvilke incitamenterne som følge af CO2-priserne sandsynligvis ikke vil være tilstrækkelige i betragtning af de udbredte markedssvigt, der påvirker denne delsektor i alle medlemsstater. Det er vigtigt at bemærke, at boligsegmentet med disse bygninger også er der, hvor de mest sårbare husholdninger har tendens til at bo, hvorfor den foreslåede foranstaltning (og dens understøttende finansielle ramme) anses for at være afgørende for en klimaomstilling, hvor ingen lades i stikken. Desuden indeholder forslaget længere frister for indfasning og overholdelse af EU-minimumsstandarderne for energimæssig ydeevne for beboelsesejendomme sammenlignet med bygninger, der ejes af offentlige organer, og andre erhvervsbygninger. Ud over ovenstående er forslaget også ændret, således at et betydeligt antal elementer i energiattesterne er gjort valgfrie. Sammenlignet med den foretrukne løsning i udkastet til konsekvensanalyse, hvor de fleste foranstaltninger var obligatoriske, har medlemsstaterne større fleksibilitet i det foreliggende forslag. Det er også blevet prioriteret at bibeholde eksisterende mekanismer frem for at indføre nye krav, navnlig ved at lempe kravene til de nationale planer for renovering af bygninger og integrere disse fuldt ud i de nationale energi- og klimaplaner. Det deraf følgende forslag giver medlemsstaterne stort råderum til at tilpasse deres politikker for regulering og finansiering af bygninger til de nationale og lokale forhold med henblik på at indfri en fælles overordnet ambition. Revisionen af bygningsdirektivet vil ikke bidrage mindre til den samlede "Fit for 55"-pakke, men hovedansvaret for dens gennemførelse vil i højere grad påhvile medlemsstaterne end oprindeligt planlagt, under behørig hensyntagen til nærhedsprincippet. Medlemsstaterne opfordres til at udforme og gennemføre passende ambitiøse nationale planer for renovering af bygninger under behørig hensyntagen til deres mål i henhold til forordningen om indsatsfordeling samt det foreslåede loft over emissioner fra anvendelse af opvarmningsbrændsel i bygningssektoren. Kommissionen vil vurdere de nationale planer for renovering af bygninger på denne baggrund. Revisionsklausulen henviser udtrykkeligt til Kommissionens vurdering af, om bygningsrelaterede EU-foranstaltninger, herunder CO2-prissætning, vil medføre tilstrækkelige forbedringer til at sikre en fuldt ud dekarboniseret, nulemissionsbygningsmasse senest i 2050, eller om der skal indføres yderligere bindende foranstaltninger på EU-plan, såsom styrkede EU-dækkende minimumsstandarder for energimæssig ydeevne, senest ved udgangen af 2027. Mere konkrete bemærkninger til udvalgets konklusioner findes i bilag I til den konsekvensanalyse, der ledsager det foreliggende forslag. Konsekvensanalysen indeholder en analyse af problemet og identificerer mulige foranstaltninger til at øge renoveringsprocenter og -omfang, muliggøre dekarbonisering af nye og eksisterende bygninger og øge moderniseringen af bygninger ved hjælp af digitalisering. Foranstaltningerne er inddelt i fire overordnede løsningsmodeller, der repræsenterer et gradvist stigende ambitionsniveau: lavt, moderat, højt og særligt højt ambitionsniveau. I analysen er løsningsmodel 3 angivet som den foretrukne løsning. I forlængelse af de konklusioner, som Udvalget for Forskriftskontrol nåede frem til om sidstnævnte løsningsmodel, blev forslaget til bygningsdirektiv revideret og bygger nu på en blanding af løsningsmodel 2 (moderat ambitionsniveau) for eksisterende bygninger og løsningsmodel 3 (højt ambitionsniveau) for informationsværktøjer og nye bygninger.

•Målrettet regulering og forenkling Et af de primære formål med revisionen af bygningsdirektivet i 2018 var at reducere den administrative byrde. Det var blevet anslået, at foranstaltningerne i den foretrukne løsningsmodel samlet set ville reducere den administrative byrde med næsten 100 mio. EUR om året. Denne revision har som sit primære formål sammen med de bygningsrelaterede aspekter af de andre forslag i "Fit for 55"-pakken at bringe bygningssektoren i overensstemmelse med Unionens øgede klimaambitioner. For at sikre, at dette gøres effektivt, er der behov for nye og ajourførte krav. Disse krav, som hovedsagelig vil berøre administrative myndigheder på nationalt og lokalt plan i de enkelte medlemsstater og i mindre grad bygningsejere, vil hovedsagelig bygge på allerede eksisterende procedurer og strukturer. Kravene indebærer et passende ambitionsniveau — nemlig at nå vores mål i den grønne pagt og samtidig give erhvervslivet og forbrugerne en tilstrækkeligt lang tilpasningsperiode. Som anført i konsekvensanalysen skal digitaliseringen af energiattester og de nye bestemmelser om dataudveksling og databaser ikke desto mindre reducere administrations- og overholdelsesomkostningerne og lette de administrative procedurer forbundet med bygningsrenoveringer. •Grundlæggende rettigheder Forslaget er i overensstemmelse med artikel 37 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, hvori det kræves, at et højt miljøbeskyttelsesniveau og forbedring af miljøkvaliteten skal integreres i Unionens politikker og sikres i overensstemmelse med princippet om bæredygtig udvikling. Det er udformet under overholdelse af ejendomsretten som fastsat i chartrets artikel 17 og bygger på chartrets artikel 34, som "anerkender og respekterer retten til [...] boligstøtte, der skal sikre en værdig tilværelse for alle, der ikke har tilstrækkelige midler, efter de bestemmelser, der er fastsat i EU-retten og national lovgivning og praksis". 4. VIRKNINGER FOR BUDGETTET Dette forslag har ingen virkninger for EU-budgettet. Det ændrer et gældende direktiv og er i vid udstrækning baseret på strukturer og regler, der allerede findes. 5. ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Efter Europa-Parlamentets og Rådets vedtagelse af dette omarbejdede direktiv vil Kommissionen træffe følgende foranstaltninger for at lette gennemførelsen heraf: –udarbejde en sammenligningstabel, der fungerer som tjekliste for gennemførelsen for både medlemsstaterne og Kommissionen –tilrettelægge møder med medlemsstaternes eksperter med ansvar for at gennemføre de forskellige dele af direktivet for at drøfte, hvordan de skal gennemføres, og løse tvivlsspørgsmål, enten i forbindelse med den samordnede indsats vedrørende bygningsdirektivet (CA-EPBD) eller i et udvalgsformat –være til rådighed i forbindelse med bilaterale møder og telefonsamtaler med medlemsstaterne i tilfælde af specifikke spørgsmål om gennemførelsen af direktivet. –Efter gennemførelsesfristen vil Kommissionen foretage en omfattende vurdering af, om medlemsstaterne har gennemført direktivet fuldstændigt og korrekt. Forslaget supplerer forvaltningsforordningen, som sikrer, at der etableres et gennemsigtigt og pålideligt planlægnings-, rapporterings- og overvågningssystem på grundlag af de nationale energi- og klimaplaner og strømlinede statusrapporter fra medlemsstaterne. Fra 2023 skal medlemsstaterne hvert andet år rapportere om de fremskridt, der er gjort med hensyn til gennemførelsen af planerne, og de skal desuden senest den 30. juni 2023 forelægge Kommissionen deres udkast til ajourføring af planerne, og de endelige ajourføringer skal foreligge den 30. juni 2024. Fremlæggelsen af planer for renovering af bygninger vil, bortset fra den første bygningsrenoveringsplan, følge cyklusserne i de nationale energi- og klimaplaner. •Forklarende dokumenter (for direktiver) I artikel 32, stk. 1, fastsættes det, at medlemsstaterne skal meddele deres gennemførelsesforanstaltninger sammen med en sammenligningstabel. Dette er i overensstemmelse med Domstolens dom (sag C-543/17), i henhold til hvilken medlemsstaterne skal vedlægge deres meddelelser om nationale gennemførelsesforanstaltninger tilstrækkeligt klare og præcise oplysninger med angivelse af, hvilke bestemmelser i national ret der gennemfører hvilke bestemmelser i et direktiv. Dette skal angives for hver enkelt forpligtelse, ikke kun på "artikelniveau". Hvis medlemsstaterne opfylder denne forpligtelse, vil de i princippet ikke skulle fremsende forklarende dokumenter om gennemførelsen til Kommissionen. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

I direktiv 2010/31/EU foretages følgende ændringer for at tilpasse bestemmelserne om nye og eksisterende bygninger og informationsværktøjer til den europæiske grønne pagt, ajourføre indholdet i lyset af den tekniske udvikling, forenkle dets opbygning og sikre styrkede finansierings- og håndhævelsesmekanismer: –Genstanden ændres for at understrege, at der i forslaget til omarbejdning af bygningsdirektivet fremlægges en vision for at opnå en nulemissionsbygningsmasse senest i 2050, og for at afspejle et nyt supplerende CO2-målingssystem, der skal fremme valg af dekarboniserede løsninger. Forslaget har fokus på at reducere de driftsrelaterede drivhusgasemissioner, men indeholder også de første skridt til håndtering af CO2-emissioner i hele bygningens livscyklus. –Der indføres en ny definition af "nulemissionsbygning" i artikel 2: en bygning med en meget høj energimæssig ydeevne i overensstemmelse med princippet om energieffektivitet først, og hvor den meget lave mængde energi, der stadig kræves, dækkes fuldt ud af energi fra vedvarende energikilder i bygningen, distriktet eller lokalområdet, hvor det er teknisk muligt (navnlig energi, som produceres på stedet, eller som kommer fra et VE-fællesskab eller fra vedvarende energi, eller overskudsvarme fra et fjernvarme- og -kølingssystem). Nulemissionsbygninger bliver den nye standard for nye bygninger, det niveau, der skal opnås ved en gennemgribende renovering fra og med 2030, og visionen for bygningsmassen i 2050. Artikel 2 præciserer også definitionen af "næsten energineutral bygning", som fortsat er standarden for nye bygninger, indtil standarden for nulemissionsbygninger finder anvendelse, og som bliver det niveau, der skal nås ved en gennemgribende renovering frem til 2030. I samme artikel indføres der nye definitioner af "gennemgribende renovering" som normen for bygningsrenovering og "etapevis gennemgribende renovering" for at lette gennemførelsen heraf. I artikel 2 indføres en definition af "standarder for realkreditporteføljer" som en mekanisme, der skal tilskynde realkreditudbydere til at forbedre den energimæssige ydeevne i deres portefølje af bygninger og tilskynde potentielle kunder til at gøre deres ejendomme mere energieffektive. –Artikel 3 om nationale planer for renovering af bygninger (tidligere kaldet langsigtede renoveringsstrategier) gøres mere operationel. Overvågningsrammen styrkes ved at indføre en vurdering fra Kommissionens side af udkastene til nationale planer for renovering af bygninger og ved fremsættelse af henstillinger som led i processen med de nationale energi- og klimaplaner. For at gøre det lettere for Kommissionen at fremlægge oplysningerne og sin vurdering samt gøre det lettere at sammenligne de nationale planer er der i bilag II en fælles skabelon med obligatoriske og valgfrie elementer. Obligatoriske elementer, der skal indberettes, omfatter strategier i distrikter eller bydele, herunder den rolle, som VE-fællesskaber og borgerenergifællesskaber spiller. Planerne for renovering af bygninger skal forelægges som led i de nationale energi- og klimaplaner og ajourføringer heraf; det første udkast til plan skal undtagelsesvis forelægges senest den 30. juni 2024 for at tage hensyn til tidspunktet for vedtagelsen af det reviderede bygningsdirektiv og for dets ikrafttræden. Fremskridt hen imod de nationale mål og bygningsrenoveringsplanernes bidrag til nationale mål og EU-mål indberettes som led i den toårige rapportering inden for rammerne af forvaltningsforordningen. –Artikel 4 (tidl. artikel 3) om metoden til beregning af bygningers energimæssige ydeevne sammenholdt med bilag I ajourføres for at præcisere den mulige anvendelse af aflæst energiforbrug til at beregne den energimæssige ydeevne og kontrollere, at det beregnede energiforbrug er korrekt. I artiklen præciseres metoden til beregning af anvendelsen af energi på stedet fra vedvarende energikilder, f.eks. ladestandere, og for energi fra VE-fællesskaber. –Artikel 5 (tidl. artikel 4) om fastsættelse af mindstekrav til energimæssig ydeevne ændres, således at den tidligere mulige fuldstændige undtagelse for beskyttede bygninger tilpasses den tekniske udvikling, hvilket gør det muligt at forbedre sådanne bygningers energimæssige ydeevne uden at ændre deres tekniske karakter og udseende. –Artikel 6 (tidl. artikel 5) om beregning af omkostningsoptimale niveauer er i overensstemmelse med den grønne pagt, idet det præciseres, at der ved fastsættelse af de laveste omkostninger skal tages højde for omkostningerne forbundet med kvoter for drivhusgasemissioner samt de miljømæssige og sundhedsmæssige konsekvenser af energiforbruget. Kommissionen vil revidere den omkostningsoptimale metode senest den 30. juni 2026. –Artikel 7 indeholder alle bestemmelser om nye bygninger: (a)Heri præciseres det, at nye bygninger fra og med 2030 skal være nulemissionsbygninger; nye offentlige bygninger skal allerede være emissionsfrie fra og med 2027. De specifikke krav til nulemissionsbygninger er fastsat i bilag III. (b)Nye bygningers globale opvarmningspotentiale (GWP) i hele deres livscyklus skal fra og med 2030 beregnes i overensstemmelse med niveaurammen og dermed indeholde oplysninger om nye bygningers samlede livscyklusemissioner. De samlede livscyklusemissioner er særlig relevante for store bygninger, hvorfor forpligtelsen til at beregne dem for store bygninger (med et nytteareal på over 2 000 m²) allerede gælder fra og med 2027. (c)Medlemsstaterne tager i forbindelse med nye bygninger hensyn til vigtige aspekter, der rækker ud over energimæssig ydeevne, nemlig et sundt indeklima, tilpasning til klimaændringer, brandsikkerhed, risici i forbindelse med kraftig seismisk aktivitet samt tilgængelighed for personer med handicap. De tager også hensyn til CO2-optag i forbindelse med kulstofbinding i eller på bygninger. –Artikel 8-10 og 15 om eksisterende bygninger og finansiel støtte kombinerer: (a)De gældende bestemmelser om større renoveringsarbejder, der rummer mulighed for at anvende de indførte mindstekrav til energimæssig ydeevne (for at sikre en minimumsgrad af renoveringsomfang), og for også at tage hensyn til strukturelle forbedringer, tilpasning til klimaændringer, fjernelse af farlige stoffer, herunder asbest, samt tilgængelighed for personer med handicap, suppleres af nye EU-minimumsstandarder for energimæssig ydeevne (der vil føre til en øget renoveringsprocent) for de offentlige (dvs. bygninger og bygningsenheder, der ejes af offentlige organer) bygninger og erhvervsbygninger med den dårligste ydeevne. Ifølge dem kræves det, at bygninger i energiklasse G som minimum renoveres og forbedres til energiklasse F og E senest i hhv. 2027 og 2030, og at erhvervsbygninger med dårligst ydeevne som minimum renoveres og forbedres til energiklasse F og E senest i hhv. 2030 og 2033. Fokusset på de energiklasser af bygningsmassen, der har den laveste ydeevne, sikrer, at indsatsen koncentreres om de bygninger, der har det største potentiale med hensyn til dekarbonisering, bekæmpelse af energifattigdom og udvidede sociale og økonomiske fordele. Medlemsstaterne fastsætter også som led i de nationale planer om renovering af bygninger konkrete frister for opnåelse af højere energiklasser (for bygninger, der er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 9, stk. 1) senest i 2040 og 2050 i overensstemmelse med deres kurs for at omdanne den nationale bygningsmasse til nulemissionsbygninger. Ud over minimumsstandarderne for energimæssig ydeevne, jf. artikel 9, stk. 1, har medlemsstaterne mulighed for at indføre nationale minimumsstandarder for energimæssig ydeevne i deres nationale renoveringsplaner. Medlemsstaterne skal bidrage til, at minimumsstandarderne for energimæssig ydeevne overholdes, med en passende støtteramme, der omfatter finansieringsstøtte, der navnlig er målrettet sårbare husholdninger og personer, der er ramt af energifattigdom eller bor i socialt boligbyggeri, samt teknisk bistand og overvågningsmekanismer. De foreslåede bestemmelser giver medlemsstaterne mulighed for at undtage flere kategorier af bygninger fra forpligtelsen til at overholde minimumsstandarderne for energimæssig ydeevne. (b)Indførelse af frivillige renoveringspas til brug for bygningsejere, der planlægger en etapevis renovering af deres bygning. Medlemsstaterne vil skulle indføre en renoveringspasordning på grundlag af den fælles ramme, som Kommissionen skal udvikle inden udgangen af 2024, for at give deres borgere adgang til at anvende dette værktøj. (c)Skærpede bestemmelser om fjernelse af hindringer og barrierer for renovering og om mobilisering af finansielle incitamenter med one-stop-shops, der er tilgængelige for alle aktører i bygningsøkosystemerne, således at alle hindringer for bygningsrenovering, ikke kun omkostningerne, imødegås, og medlemsstaterne fremmer den fornødne uddannelse. Større finansielle incitamenter og tekniske støtteforanstaltninger er rettet mod gennemgribende renoveringsprojekter og projekter, der omfatter et væsentligt antal bygninger og fører til betydelige samlede energibesparelser. Med samme mål for øje bør medlemsstaterne ikke have lov til at subsidiere kedler til fossile brændsler fra og med 2027, eftersom en kedel, der købes i midten af 2020'erne, på grundlag af standardlevetiden stadig kan være i brug i 2050. (d)For at tilskynde til hurtig udbredelse af varmeanlæg uden direkte emissioner og for at undgå, at investeringer i nye generationer af kedler til fossile brændsler ender som strandede aktiver, bør nulemissionsbygninger ikke generere CO2-emissioner på stedet, og medlemsstaterne kan vælge at anvende en primærenergifaktor for elektricitet, der er tilpasset EU-gennemsnittet. (e)Endelig skal medlemsstaterne koncentrere deres finansielle støtte om at bekæmpe energifattigdom og støtte personer i socialt boligbyggeri og beskytte lejere mod uforholdsmæssigt høje huslejeniveauer efter renoveringen. Som opfølgning på udtalelserne fra Udvalget for Forskriftskontrol svarer den valgte løsningsmodel om minimumsstandarder for energimæssig ydeevne ikke direkte til nogen af de fire muligheder, der er analyseret i det udkast til konsekvensanalyse, som udvalget har fået forelagt. Forslaget er omhyggeligt ændret i lyset af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, idet der tages hensyn til forskellene mellem de enkelte medlemsstaters bygningsmasser, og idet medlemsstaterne gives fleksibilitet i håndteringen af deres individuelle forhold og opnåelsen af de nødvendige forbedringer af den nationale bygningsmasse. Forslaget indebærer et EU-dækkende fokus på de 15 % bygninger med dårligst ydeevne i de tilsvarende nationale bygningsmasser for at maksimere energibesparelserne, omkostningseffektiviteten og virkningerne af energifattigdomsbekæmpelse samt de mere omfattende sociale og økonomiske sidegevinster forbundet med at nå EU's klima- og energimål. –Den tidligere artikel 8 omstruktureres. Artikel 11 fokuserer udelukkende på tekniske bygningsinstallationer, og der indføres et klart retsgrundlag for nationale forbud mod kedler til fossile brændsler, hvilket giver medlemsstaterne mulighed for at fastsætte krav til varmeproducerende enheder på grundlag af drivhusgasemissioner eller den anvendte brændselstype. Flere medlemsstater mener, at sådanne foranstaltninger er afgørende for at opnå en dekarboniseret bygningsmasse samt forbedre luftkvaliteten og sundheden. Denne bestemmelse fjerner den nuværende manglende retssikkerhed med hensyn til, hvorvidt sådanne forbud er tilladt i henhold til artikel 6, stk. 1, i direktivet om miljøvenligt design og reglerne for det frie marked i henhold til traktaterne. I erkendelse af betydningen af god indendørs luftkvalitet for at sikre sunde bygninger er det nødvendigt at installere måle- og kontrolanordninger til overvågning og regulering af den indendørs luftkvalitet i nye bygninger og, hvor det er muligt, i eksisterende bygninger, der gennemgår større renoveringsarbejder. –Artikel 12 om infrastruktur for bæredygtig mobilitet er i overensstemmelse med de øgede klimaambitioner og skærper dermed de gældende krav. Forberedt kabelføring bliver normen for alle nye bygninger og bygninger, der gennemgår større renoveringsarbejder, og udrulningen af ladestandere i nye og renoverede kontorbygninger styrkes især. Ladestandere skal muliggøre intelligent opladning, og medlemsstaterne skal fjerne hindringer for opsætning af ladestandere i beboelsesejendomme og sikre "retten til opladning" i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forslaget til forordning om en infrastruktur for alternative brændstoffer. Desuden indføres der obligatoriske parkeringspladser til cykler i nye bygninger og bygninger, der gennemgår større renoveringsarbejder, for at fjerne hindringer for cykling som en central del af en bæredygtig nulemissionsmobilitet.

–Artikel 13 styrker indikatoren for intelligensparathed for store erhvervsbygninger fra og med 2026. For at lette udviklingen af nye tjenester tilknyttet bygninger sikrer en ny artikel 14, der specifikt vedrører bygningsdata, at en bygnings ejer, lejer eller forvalter eller tredjeparter kan få adgang til bygningsinstallationsdata. Kommissionen skal ved hjælp af en gennemførelsesretsakt fastsætte nye regler om datainteroperabilitet og adgang til data. –Artikel 16-19 forbedrer de allerede gældende bestemmelser om energiattester, udstedelse og opslag heraf og databaserne herover: (a)For at sikre sammenlignelighed i hele Unionen skal alle energiattester senest i 2025 være udarbejdet på grundlag af en harmoniseret skala for energiklasser og være i overensstemmelse med skabelonen i bilag V. (b)Energiklasserne vil blive indplaceret på en ny skala med henblik på den fælles vision for en nulemissionsbygningsmasse senest i 2050, samtidig med at der tages hensyn til nationale forskelle i bygningsmassen: Den højeste klasse A svarer til en nulemissionsbygning, mens den laveste klasse G skal omfatte de 15 % bygninger med dårligst ydeevne i den nationale bygningsmasse. Den nye skala vil sikre, at de enkelte medlemsstaters indsats for at overholde de EU-dækkende minimumsstandarder for energimæssig ydeevne, jf. artikel 9, kan sammenlignes. Den indikator, på grundlag af hvilken bygninger skal klassificeres (primærenergiforbrug i kWh/m² pr. år), forbliver uændret og suppleres af en indikator for driftsrelaterede drivhusgasemissioner og vedvarende energi. Medlemsstaterne kan fortsat frit vælge mellem flere andre indikatorer, idet der tilbydes en værktøjskasse, der kan tilpasses de nationale forhold. (c)Gyldigheden af energiattesterne i de lavere klasser D til G afkortes til fem år for at sikre, at de indeholder ajourførte oplysninger, der hjælper borgerne med at reducere deres forbrug. Der skal stilles forenklede procedurer for ajourføring af energiattester til rådighed i visse enkle tilfælde, og energiattesterne skal udstedes i digitalt format. Der indføres foranstaltninger til at øge de udstedte certifikaters pålidelighed (besøg på stedet og kvalitetskontrol). (d)Øget udbredelse af energiattester er en forudsætning for, at bygningsmassen kan forbedres, men samtidig skal medlemsstaterne sikre, at attesterne kan fås til en overkommelig pris. Forpligtelsen til at have en energiattest udvides til bygninger, der gennemgår større renoveringsarbejder, bygninger, for hvilke en lejekontrakt er blevet fornyet, og alle offentlige bygninger. Bygninger eller bygningsenheder, der udbydes til salg eller til leje, skal have en energiattest, og energiklassen og indikatoren for energimæssig ydeevne bør anføres ved alle former for annoncering, således at den energimæssige ydeevnes relevans på markedet for salg og udlejning sikres. I alle bygninger, der anvendes af offentlige myndigheder, og som offentligheden ofte besøger, skal energiattesten, uanset bygningens størrelse, være opslået. (e)Medlemsstaterne opretter nationale databaser over energiattester for bygninger, som også gør det muligt at indsamle data vedrørende bygningsrenoveringspas og indikatorer for intelligensparathed. Oplysninger fra de nationale databaser videregives til overvågningsorganet for bygningsmassen på grundlag af en skabelon, der skal udarbejdes af Kommissionen. –De gældende bestemmelser om eftersyn er samlet og præciseret for at lette gennemførelsen heraf, samtidig med at ventilationsanlæg medtages blandt de foranstaltninger i bygningsdirektivet, der har til formål at forbedre luftkvaliteten indendørs. For at sikre kvaliteten og pålideligheden af renoveringer eller nye byggearbejder planlægges det, at der skal etableres nationale eftersynsordninger eller alternative værktøjer for at kontrollere, at de leverede bygge- og renoveringsarbejder når op på den tiltænkte energimæssige ydeevne og forbedrer borgernes tilfredshed og tillid. På samme måde skal leverandører af integrerede renoveringsarbejder have adgang til certificerings- eller kvalifikationsordninger for at sikre en pålidelig kvalitet af disse arbejder. Tærsklen for obligatorisk installation af bygningsautomatiserings- og kontrolsystemer bør sænkes for erhvervsbygninger fra og med 2030, og nye beboelsesejendomme og beboelsesejendomme, der gennemgår større renoveringsarbejder, skal udstyres med visse overvågnings- og kontrolfunktioner for at forbedre og optimere deres forvaltning og drift. –Håndhævelse af bygningspolitikken er afgørende for at sikre, at der i praksis gøres reelle fremskridt med at gennemføre den. De nuværende systemer for uvildig kontrol udvides til også at omfatte renoveringspas og indikatorer for intelligensparathed. Overvågning og håndhævelse, herunder gennem sanktioner, vil navnlig have fokus på minimumsstandarder for energimæssig ydeevne samt forbedring af den eksisterende bygningsmasse. Afsluttende bestemmelser og revisionsklausul: Med henblik på revisionen af bygningsdirektivet i 2021 i forbindelse med gennemførelsen af den grønne pagt fastsættes datoen for næste revision i henhold til artikel 25 til senest ved udgangen af 2027. Revisionsklausulen henviser udtrykkeligt til Kommissionens vurdering af, om bygningsrelaterede foranstaltninger i EU-lovgivningen, herunder CO2-prissætning, vil medføre tilstrækkelige forbedringer til at sikre en fuldt ud dekarboniseret, nulemissionsbygningsmasse senest i 2050, eller om der skal indføres yderligere bindende foranstaltninger på EU-plan såsom styrkede EU-dækkende minimumsstandarder for energimæssig ydeevne. I artikel 32 om gennemførelse præciseres det, at medlemsstaterne skal forelægge en sammenligningstabel sammen med deres gennemførelsesforanstaltninger. 🡻 2010/31/EU 2021/0426 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om bygningers energimæssige ydeevne (omarbejdning) (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 194, stk. 2, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: 🡻 2010/31/EU, betragtning 1 (tilpasset) (1)Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/91/EF⌦ 2010/31/EU ⌫ af 16. december 2002 om bygningers energimæssige ydeevne er blevet ændret ⌦ væsentligt ⌫ ⌦ flere gange ⌫. Da der nu skal foretages flereyderligere substantielle ændringer, bør det⌦ direktivet ⌫ af klarhedshensyn omarbejdes. ⇩ nyt (2)I henhold til Parisaftalen, der blev vedtaget i december 2015 inden for rammerne af De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC), er parterne blevet enige om at holde stigningen i den globale gennemsnitstemperatur et godt stykke under 2 °C over det førindustrielle niveau og fortsætte bestræbelserne på at begrænse temperaturstigningen til 1,5 °C. Opfyldelse af målene i Parisaftalen er kernen i Kommissionens meddelelse om "den europæiske grønne pagt" af 11. december 2019. I det ajourførte nationalt bestemte bidrag, der blev forelagt UNFCCC's sekretariat den 17. december 2020, forpligtede Unionen sig til frem mod 2030 at reducere sine nettodrivhusgasemissioner for hele økonomien med mindst 55 % i forhold til 1990-niveauet. (3)Som bebudet i den grønne pagt fremlagde Kommissionen sit "renoveringsbølge"-initiativ den 14. oktober 2020. Strategien indeholder en handlingsplan med konkrete regulerings- og finansieringsforanstaltninger samt understøttende foranstaltninger, og den rummer et mål om som minimum at fordoble den årlige energirenoveringsprocent for bygninger senest i 2030 samt fremme gennemgribende renoveringer. Der er behov for en revision af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne som et af de redskaber, der skal iværksætte renoveringsbølgen. Den vil også bidrage til at gennemføre det nye europæiske Bauhaus-initiativ og den europæiske mission om klimaneutrale og intelligente byer. (4)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1119, "den europæiske klimalov", fastsætter målet om klimaneutralitet i hele økonomien senest i 2050 i lovgivningen og fastsætter en bindende EU-forpligtelse til internt at reducere nettodrivhusgasemissionerne (emissioner efter fratrækning af optag) med mindst 55 % under 1990-niveauerne senest i 2030. (5)Lovgivningspakken "Fit for 55", der blev bebudet i Europa-Kommissionens arbejdsprogram for 2021, har til formål at gennemføre disse mål. Den dækker en række politikområder, herunder energieffektivitet, vedvarende energi, arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug, energibeskatning, indsatsfordeling, emissionshandel og infrastruktur for alternative brændstoffer. Revisionen af direktiv 2010/31/EU er en integreret del af denne pakke. 🡻 2010/31/EU, betragtning 2 En effektiv, forsigtig, rationel og bæredygtig udnyttelse af energi omfatter bl.a. olieprodukter, naturgas og faste brændstoffer, som er vigtige energikilder men også de vigtigste kilder til CO2-udledning. 🡻 2010/31/EU, betragtning 3 (tilpasset) ⇨ nyt

(6)Bygninger står for 40 % af det ⌦ endelige ⌫samlede energiforbrug i Unionen ⇨ og 36 % af Unionens energirelaterede drivhusgasemissioner ⇦. Sektoren er i vækst, hvilket nødvendigvis vil øge dens energiforbrug. Reduktion af energiforbruget⇨ , i overensstemmelse med princippet om energieffektivitet først som fastsat i artikel 3 [reviderede energieffektivitetsdirektiv] og defineret i artikel 2, nr. 18), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999, ⇦ og anvendelse af energi fra vedvarende energikilder i bygningssektoren er derfor vigtige foranstaltninger, der er nødvendige for at reducere Unionens energiafhængighed og udledningen af drivhusgasser. Sammen med øget anvendelse af energi fra vedvarende energikilder vil foranstaltningerne med sigte på at reducere Unionens energiforbrug gøre det muligt for Unionen at efterleve Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC), og at respektere sin langsigtede målsætning om at holde den globale temperaturstigning under 2 °C og sit tilsagn om inden 2020 at reducere de samlede udledninger af drivhusgasser med mindst 20 % i forhold til 1990 og med 30 %, hvis der indgås en international aftale. Reduktion af energiforbruget og en forøget anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder spiller desuden en vigtig rolle for at ⇨ reducere Unionens energiafhængighed, ⇦ fremme energiforsyningssikkerheden,⌦ og ⌫ fremme den teknologiske udvikling og øge mulighederne for beskæftigelse og regionaludvikling, navnlig ⇨ på øer og ⇦ i landområder. ⇩ nyt (7)Bygninger tegner sig for drivhusgasemissioner før, under og efter deres driftslevetid. 2050-visionen om en dekarboniseret bygningsmasse går videre end det nuværende fokus på driftsrelaterede drivhusgasemissioner. Der bør derfor gradvis tages hensyn til bygningers samlede livscyklusemissioner, i første omgang for nye bygninger. Bygninger udgør en vigtig materialebank, der i mange årtier fungerer som et lager for ressourcer, og designløsningerne påvirker i høj grad de samlede livscyklusemissioner for både nye bygninger og renoveringer. Bygningers samlede energimæssige ydeevne i hele deres livscyklus bør ikke kun tages i betragtning i forbindelse med nybyggeri, men også i forbindelse med renoveringer, ved at der i medlemsstaternes bygningsrenoveringsplaner indarbejdes politikker for reduktion af de samlede vugge til grav-drivhusgasemissioner. (8)Det kræver ressourceeffektivitet og cirkularitet at minimere drivhusgasemissionerne i en bygnings samlede livscyklus. Dette kan også kombineres med at omdanne dele af bygningsmassen til et midlertidigt kulstofdræn. (9)Det globale opvarmningspotentiale i hele livscyklussen angiver bygningens samlede bidrag til emissioner, der medfører klimaændringer. Det omfatter drivhusgasemissioner, der er indlejret i byggevarer, og direkte og indirekte emissioner i løbet af anvendelsesfasen. Et krav om at beregne nye bygningers globale opvarmningspotentiale over hele deres livscyklus udgør derfor et første skridt i retning af større hensyntagen til bygningers samlede energimæssige ydeevne i hele deres livscyklus samt en cirkulær økonomi. (10)I EU tegner bygninger sig for ca. halvdelen af de primære emissioner af fine partikler (PM2,5), der forårsager sygdom og for tidlig død. Forbedring af bygningers energimæssige ydeevne kan og bør samtidig reducere emissionerne af luftforurenende stoffer i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/2284. 🡻 2010/31/EU, betragtning 4 Styring af energiefterspørgslen er et vigtigt redskab, hvormed Unionen kan påvirke det globale energimarked og dermed forsyningssikkerheden på længere sigt. 🡻 2010/31/EU, betragtning 5 (tilpasset) I marts 2007 understregede Det Europæiske Råd nødvendigheden af at øge energieffektiviteten i Unionen for at nå målsætningen om at reducere Unionens energiforbrug med 20 % senest i 2020 og opfordrede til en grundig og hurtig gennemførelse af prioriteterne i Kommissionens meddelelse med titlen "Handlingsplan for energieffektivitet: udnyttelse af potentialet". I denne handlingsplan pegede Kommissionen på, at der var store omkostningseffektive energibesparelser at hente i bygningssektoren. Europa-Parlamentets har i en beslutning af 31. januar 2008 opfordret til, at bestemmelserne i direktiv 2002/91/EF styrkes, og har adskillige gange, senest i sin beslutning af 3. februar 2009 om den anden strategiske energiredegørelse, opfordret til, at energieffektivitetsmålet på 20 % i 2020 gøres bindende. Desuden opstilles der i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 406/2009/EF af 23. april 2009 om medlemsstaternes indsats for at reducere deres drivhusgasemissioner med henblik på at opfylde Fællesskabets forpligtelser til at reducere drivhusgasemissionerne frem til 2020 bindende nationale mål for CO2-reduktionen, for hvilke energieffektivitet i bygningssektoren spiller en afgørende rolle, og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder omhandler fremme af energieffektiviteten inden for rammerne af et bindende mål om, at vedvarende energi i 2020 skal stå for 20 % af Unionens samlede energiforbrug. 🡻 2010/31/EU, betragtning 6 (tilpasset) Det Europæiske Råd bekræftede i marts 2007 Unionens tilsagn om at udvikle energi fra vedvarende energikilder i hele Unionen ved at fastsætte et obligatorisk mål på 20 % energi fra vedvarende energikilder senest i 2020. Direktiv 2009/28/EF fastlægger en fælles ramme for fremme af energi fra vedvarende energikilder. 🡻 2010/31/EU, betragtning 7 (tilpasset) Der er brug for mere konkrete foranstaltninger med det formål at gennemføre de store urealiserede energisparemuligheder i bygninger og mindske de store forskelle mellem medlemsstaternes resultater på dette område.

🡻 2010/31/EU, betragtning 8 (tilpasset) ⇨ nyt (11)Foranstaltninger til yderligere forbedring af bygningers energimæssige ydeevne bør tage hensyn til klima⌦ forhold ⌫⇨ , herunder tilpasning til klimaændringer, ⇦ og lokale forhold samt indeklima og omkostningseffektivitet. Disse foranstaltninger bør ikke påvirke andre krav til bygninger såsom tilgængelighed, ⇨ brandsikkerhed og seismisk ⇦ sikkerhed og bygningens tilsigtede anvendelse. 🡻 2010/31/EU, betragtning 9 ⇨ nyt (12)Bygningers energimæssige ydeevne bør beregnes ved hjælp af en metode, som kan differentieres på nationalt og regionalt plan. Dette omfatter foruden bygningens termiske egenskaber andre forhold, der spiller en stigende rolle, for eksempel opvarmnings- og klimaanlæg, anvendelse af energi fra vedvarende energikilder, ⇨ bygningsautomatiserings- og kontrolsystemer, intelligente løsninger, ⇦ bygningsdele, der udnytter passiv opvarmning og køling, skyggeforhold, indendørs luftkvalitet, tilstrækkeligt dagslysindfald og bygningens udformning. Metoden for beregning af en bygnings energimæssige ydeevne bør tage hensyn til ydeevnen gennem et helt år, og ikke kun baseres på opvarmningssæsonen⇨ årstider, hvor der er behov for opvarmning eller køling ⇦. Nævnte metode bør tage hensyn til eksisterende europæiske standarder. ⇨ Metoden bør sikre, at de faktiske driftsforhold er gengivet, og bør gøre det muligt at anvende aflæst energi til at kontrollere korrektheden og muliggøre sammenligning, og metoden bør baseres på tidsintervaller på en time eller derunder. For at tilskynde til anvendelsen af vedvarende energi på stedet, og som supplement til den fælles generelle ramme, bør medlemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger, således at fordelene ved at maksimere anvendelsen af vedvarende energi på stedet, herunder til andre anvendelser (f.eks. ladestandere til elektriske køretøjer), anerkendes og medtages i beregningsmetoden. ⇦ 🡻 2010/31/EU, betragtning 10 (tilpasset) ⇨ nyt (13)Medlemsstaterne har eneansvaret for at⇨ bør ⇦ opstille mindstekrav til bygningers og bygningsdeles energimæssige ydeevne. Disse krav bør sigte mod den med sigte på at opnå en omkostningsoptimale balance mellem investeringer og sparede energiomkostninger i hele bygningens levetidlivscyklus, uden at dette berører medlemsstaternes ret til at opstille mindstekrav, der er mere energieffektive end omkostningsoptimale energieffektivitetsniveauer. Der bør være mulighed for, at medlemsstaterne regelmæssigt kan revidere deres mindstekrav til bygningers energimæssige ydeevne i lyset af den tekniske udvikling. 🡻 2010/31/EU, betragtning 11 Målsætningen om omkostningseffektive eller omkostningsoptimale energieffektivitetsniveauer kan under visse omstændigheder, f.eks. i lyset af klimatiske forskelle, berettige medlemsstaterne til at stille omkostningseffektive eller omkostningsoptimale krav til bygningsdele, der i praksis ville begrænse installationen af byggeprodukter, der overholder standarderne i EU-lovgivningen, forudsat at disse krav ikke udgør en uberettiget markedshindring. ⇩ nyt (14)To tredjedele af den energi, der anvendes til opvarmning og køling af bygninger, stammer stadig fra fossile brændsler. For at dekarbonisere bygningssektoren er det derfor særlig vigtigt at udfase fossile brændsler inden for opvarmning og køling. Medlemsstaterne bør derfor i deres planer for renovering af bygninger angive deres nationale politikker og foranstaltninger til udfasning af fossile brændsler til opvarmning og køling, og der bør ikke gives finansielle incitamenter til installation af kedler til fossile brændsler inden for rammerne af den næste flerårige finansielle ramme fra og med 2027, med undtagelse af dem, der inden 2027 udvælges til investeringer under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden. Et klart retsgrundlag for forbuddet mod varmeproducerende enheder på grundlag af deres drivhusgasemissioner eller den anvendte brændselstype bør understøtte nationale udfasningspolitikker og -foranstaltninger. 🡻 2010/31/EU, betragtning 12 ⇨ nyt

(15)⇨ Kravene til den energimæssige ydeevne for tekniske bygningsinstallationer bør finde anvendelse på hele det installerede anlæg i bygninger og ikke på de enkelte komponenters ydeevne, der falder ind under anvendelsesområdet for produktspecifikke forordninger i henhold til direktiv 2009/125/EF. ⇦ Når medlemsstaterne opstiller krav til den energimæssige ydeevne for tekniske bygningsinstallationer, bør de, når det er muligt og relevant, anvende harmoniserede instrumenter, især testnings- og beregningsmetoder og energieffektivitetsklasser, der er udviklet som led i gennemførelsesbestemmelserne til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF af 21. oktober 2009 om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energirelaterede produkter og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU af 19. maj 2010 om angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1369 , med henblik på at sikre sammenhæng med beslægtede initiativer og i størst muligt omfang minimere en potentiel fragmentering af markedet. 🡻 2010/31/EU, betragtning 13 (16)Dette direktiv berører ikke artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Begrebet incitament, som det benyttes i dette direktiv, bør derfor ikke fortolkes som udgørende statsstøtte. 🡻 2010/31/EU, betragtning 14 (tilpasset) ⇨ nyt (17)Kommissionen bør fastlægge rammerne for en sammenligningsmetode til beregning af omkostningsoptimale niveauer for mindstekrav til energimæssig ydeevne. ⇨ En revision af disse rammer bør gøre det muligt at beregne både energi- og emissionsmæssig ydeevne og bør tage højde for de miljø- og sundhedsmæssige konsekvenser, udvidelsen af emissionshandelssystemet samt CO2-priserne. ⇦ Medlemsstaterne bør benytte denne ramme til at sammenligne resultaterne med de mindstekrav til energimæssig ydeevne, som de har vedtaget. Hvis der er betydelige afvigelser, dvs. over 15 %, mellem de beregnede omkostningsoptimale niveauer for mindstekrav til energimæssig ydeevne og de gældende mindstekrav til energimæssig ydeevne, bør medlemsstaterne retfærdiggøre forskellen eller planlægge passende foranstaltninger til at nedbringe afvigelsen. Den anslåede økonomiske livscyklus for en bygning eller en bygningsdel bør bestemmes af medlemsstaterne under hensyntagen til eksisterende praksis og erfaringer med at definere en typisk økonomisk livscyklus. Resultaterne af denne sammenligning og de data, der er anvendt til at nå frem til disse resultater, bør jævnligt indberettes til Kommissionen. Disse indberetninger bør sætte Kommissionen i stand til at vurdere og aflægge rapport om medlemsstaternes fremskridt hen imod opnåelse af omkostningsoptimale niveauer for mindstekrav til energimæssig ydeevne. 🡻 2010/31/EU, betragtning 15 Bygninger påvirker energiforbruget i lang tid fremover. På baggrund af den lange renoveringscyklus for eksisterende bygninger bør nye bygninger, og eksisterende bygninger, der undergår en større renovering, derfor opfylde mindstekrav til energimæssig ydeevne, der er tilpasset stedets klima. Da mulighederne i alternative energiforsyningssystemer ikke generelt udnyttes fuldt ud, bør alternative systemer i nye bygninger overvejes uanset bygningernes størrelse efter princippet om først at sikre, at energibehovet til opvarmning og køling er nedbragt til et omkostningsoptimalt niveau. 🡻 2010/31/EU, betragtning 16 (18)Større renoveringer af eksisterende bygninger giver uanset bygningernes størrelse anledning til at foretage omkostningseffektive indgreb for at forbedre bygningernes energimæssige ydeevne. Af hensyn til omkostningseffektiviteten bør mindstekravene til energimæssig ydeevne kunne begrænses til kun at gælde de af de renoverede dele, der er mest relevante for bygningens energimæssige ydeevne. Medlemsstaterne bør kunne vælge at definere "større renoveringsarbejder" enten som en procentdel af bygningens klimaskærm eller i forhold til bygningens værdi. Hvis en medlemsstat beslutter at definere større renoveringsarbejder i forhold til bygningens værdi, vil værdier som forsikringsværdien eller den nuværende værdi baseret på genopførelsesomkostningerne, eksklusive værdien af den grund, bygningen står på, kunne anvendes. 🡻 2010/31/EU, betragtning 17 Der er brug for foranstaltninger for at øge antallet af bygninger, der ikke kun opfylder de nuværende mindstekrav til energimæssig ydeevne, men også er mere energieffektive og derved reducerer både energiforbruget og CO2-udledningen. Med henblik herpå bør medlemsstaterne udarbejde nationale planer for at øge antallet af næsten energineutrale bygninger og regelmæssigt indberette sådanne planer til Kommissionen. ⇩ nyt (19)Som følge af Unionens øgede klima- og energiambitioner er der behov for en ny vision for bygninger: nulemissionsbygningen, hvis meget lave energibehov dækkes fuldt ud af energi fra vedvarende energikilder, hvor det er teknisk muligt. Alle nye bygninger bør være nulemissionsbygninger, og alle eksisterende bygninger bør omdannes til nulemissionsbygninger senest i 2050.

(20)Der findes forskellige muligheder for at dække en effektiv bygnings energibehov ved hjælp af vedvarende energi: vedvarende energikilder på stedet såsom solvarme, solceller, varmepumper og biomasse, vedvarende energi fra VE-fællesskaber eller borgerenergifællesskaber samt fjernvarme og fjernkøling baseret på vedvarende energi eller overskudsvarme. (21)Den nødvendige dekarbonisering af Unionens bygningsmasse kræver energirenovering i stor skala: Næsten 75 % af denne bygningsmasse er ineffektiv i henhold til de gældende bygningsstandarder, og 85-95 % af de bygninger, der findes i dag, vil stadig stå i 2050. Den vægtede årlige energirenoveringsprocent er dog konstant lav og ligger på ca. 1 %. I det nuværende tempo vil dekarboniseringen af bygningssektoren tage flere hundrede år. Det er derfor et centralt mål med dette direktiv at igangsætte og støtte bygningsrenovering, herunder et skift i retning af emissionsfrie varmeanlæg. (22)Minimumsstandarder for energimæssig ydeevne er det afgørende reguleringsredskab til at igangsætte en storstilet renovering af eksisterende bygninger, da de fjerner de største hindringer for renovering såsom skæv incitamentsfordeling samt strukturer med fælles ejerskab, der ikke kan overvindes ved hjælp af økonomiske incitamenter. Indførelsen af minimumsstandarder for energimæssig ydeevne bør føre til en gradvis udfasning af bygninger med dårligst ydeevne og en løbende forbedring af den nationale bygningsmasse, hvorved den bidrager til det langsigtede mål om en dekarboniseret bygningsmasse senest i 2050. (23)EU-fastsatte minimumsstandarder for energimæssig ydeevne bør fokusere på renovering af de bygninger, der har det største potentiale med hensyn til dekarbonisering, bekæmpelse af energifattigdom og udvidede sociale og økonomiske fordele, navnlig de bygninger, der har den allerlaveste ydeevne, og hvis renovering har høj prioritet. (24)Hvad angår resten af den nationale bygningsmasse, kan medlemsstaterne frit beslutte, om de ønsker at indføre minimumsstandarder for energimæssig ydeevne, der er udformet på nationalt plan og tilpasset de nationale forhold. Ved revisionen af dette direktiv bør Kommissionen vurdere, om der skal indføres yderligere bindende minimumsstandarder for energimæssig ydeevne for at opnå en dekarboniseret bygningsmasse senest i 2050. (25)Indførelsen af minimumsstandarder for energimæssig ydeevne bør ledsages af en befordrende ramme, der omfatter teknisk bistand og finansielle foranstaltninger. Nationalt fastsatte minimumsstandarder for energimæssig ydeevne udgør ikke "EU-standarder" som omhandlet i statsstøttereglerne, hvorimod EU-dækkende mindstekrav til energimæssig ydeevne kan anses for at udgøre sådanne "EU-standarder". I overensstemmelse med de reviderede statsstøtteregler kan medlemsstaterne yde statsstøtte til bygningsrenovering, der foretages med henblik på at opfylde de EU-dækkende standarder for energimæssig ydeevne, nemlig at opnå en bestemt energiklasse, indtil disse EU-dækkende standarder bliver obligatoriske. Når standarderne er blevet obligatoriske, kan medlemsstaterne fortsat yde statsstøtte til renovering af bygninger og bygningsenheder, der er omfattet af de EU-dækkende standarder for energimæssig ydeevne, så længe hensigten med bygningsrenoveringen er at opnå en højere standard end den angivne minimumsklasse for energimæssig ydeevne. (26)EU's klassificeringssystem klassificerer miljømæssigt bæredygtige økonomiske aktiviteter i hele økonomien, herunder i bygningssektoren. I henhold til den delegerede retsakt om et EU-klimaklassificeringssystem betragtes bygningsrenovering som en bæredygtig aktivitet, hvis den medfører energibesparelser på mindst 30 %, opfylder mindstekrav til energimæssig ydeevne i tilfælde af en større renovering af eksisterende bygninger eller består af individuelle foranstaltninger forbundet med bygningers energimæssige ydeevne, såsom installation, vedligeholdelse eller reparation af energieffektivitetsudstyr eller af instrumenter og anordninger til måling, regulering og kontrol af bygningers energimæssige ydeevne, hvis sådanne individuelle foranstaltninger opfylder de fastsatte kriterier. Bygningsrenovering, der foretages med henblik på at opfylde de EU-dækkende minimumsstandarder for energimæssig ydeevne, er typisk i overensstemmelse med EU-klassificeringssystemets kriterier vedrørende bygningsrenoveringsaktiviteter. (27)De EU-dækkende minimumsstandarder for energimæssig ydeevne bør fastsættes på grundlag af harmoniserede energiklasser. Ved at definere den laveste energiklasse G som de 15 % bygninger med dårligst ydeevne i hver medlemsstats nationale bygningsmasse sikrer energiklasseharmoniseringen, at alle medlemsstater yder nogenlunde samme indsats, mens definitionen af den højeste energiklasse A sikrer, at den harmoniserede energiklasseskala konvergerer hen imod den fælles vision for nulemissionsbygninger. (28)Der var allerede angivet mindstekrav til energimæssig ydeevne for eksisterende bygninger og bygningsdele i forgængerne for dette direktiv, og disse krav bør fortsat finde anvendelse. Mens de nyligt indførte minimumsstandarder for energimæssig ydeevne fastsætter en nedre grænse for eksisterende bygningers energimæssige ydeevne og sikrer, at der foretages renovering af ineffektive bygninger, sikrer mindstekrav til energimæssig ydeevne for eksisterende bygninger og bygningsdele, at der foretages renovering i det nødvendige omfang, når en renovering finder sted. (29)For at opnå en yderst energieffektiv og dekarboniseret bygningsmasse samt omdannelsen af eksisterende bygninger til nulemissionsbygninger senest i 2050 bør medlemsstaterne udarbejde nationale planer for renovering af bygninger, som erstatter de langsigtede renoveringsstrategier og bliver et endnu stærkere, fuldt operationelt planlægningsværktøj for medlemsstaterne, idet der fokuseres mere på finansiering og sikring af, at der er tilstrækkeligt kvalificerede arbejdstagere til rådighed til at udføre bygningsrenoveringer. Medlemsstaterne bør i deres planer for renovering af bygninger fastsætte deres egne nationale mål for bygningsrenovering. I overensstemmelse med artikel 21, litra b), nr. 7), i forordning (EU) 2018/1999 og de grundforudsætninger, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1060, bør medlemsstaterne fremlægge en oversigt over finansieringsforanstaltninger samt en oversigt over investeringsbehovene og de administrative ressourcer til gennemførelsen af deres planer for renovering af bygninger. (30)De nationale planer for renovering af bygninger bør udarbejdes på grundlag af en harmoniseret skabelon for at sikre, at planerne er sammenlignelige. For at sikre, at det krævede ambitionsniveau opnås, bør Kommissionen vurdere udkastene til planer og fremsætte henstillinger til medlemsstaterne. (31)De nationale planer for renovering af bygninger bør være tæt forbundet med de integrerede nationale energi- og klimaplaner i henhold til forordning (EU) 2018/1999, og fremskridtene med hensyn til at nå de nationale mål og bygningsrenoveringsplanernes bidrag til nationale mål og EU-mål bør indberettes som led i den toårige rapportering i henhold til forordning (EU) 2018/1999. Da det haster med at optrappe renoveringen med udgangspunkt i robuste nationale planer, bør fristen for forelæggelse af den første nationale plan for renovering af bygninger fastsættes, så den falder så tidligt som muligt. (32)Etapevis renovering kan være en løsning på problemerne med høje startomkostninger og gener for indbyggerne, som kan forekomme, hvis en renovering foretages på én gang. En sådan etapevis renovering skal imidlertid planlægges omhyggeligt for at undgå, at et renoveringstrin udelukker de nødvendige efterfølgende trin. Renoveringspas tilvejebringer en klar køreplan for etapevis renovering og hjælper ejere og investorer med at fastlægge den bedst mulige tidsplan for og det bedst mulige omfang af indgrebene. Derfor bør renoveringspas stilles til rådighed som et frivilligt redskab for bygningsejere i alle medlemsstater. (33)Begrebet "gennemgribende renovering" er endnu ikke defineret i EU-lovgivningen. Med henblik på at nå den langsigtede vision for bygninger bør gennemgribende renovering defineres som en renovering, der omdanner bygninger til nulemissionsbygninger; i første omgang som en renovering, der omdanner bygninger til næsten energineutrale bygninger. Denne definition har til formål at øge bygningers energimæssige ydeevne. En gennemgribende renovering med henblik på øget energimæssig ydeevne er en vigtig mulighed for at håndtere andre aspekter såsom sårbare husholdningers levevilkår, øget modstandsdygtighed over for klimaændringer, modstandsdygtighed over for katastroferisici, herunder modstandsdygtighed over for seismisk aktivitet, brandsikkerhed, fjernelse af farlige stoffer, herunder asbest, samt tilgængelighed for personer med handicap. (34)For at fremme gennemgribende renovering, som er et af målene i renoveringsbølgen, bør medlemsstaterne yde øget finansiel og administrativ støtte til gennemgribende renovering. (35)Medlemsstaterne bør støtte opgraderinger af eksisterende bygningers energimæssige ydeevne, der bidrager til et sundt indeklima, herunder ved fjernelse af asbest og andre skadelige stoffer, hvorved ulovlig fjernelse af skadelige stoffer forebygges, og ved at lette overholdelsen af gældende lovgivningsmæssige retsakter såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/148/EF og (EU) 2016/2284. (36)Elektriske køretøjer forventes at spille en afgørende rolle i dekarboniseringen og effektiviseringen af elsystemet, især via tilvejebringelse af fleksibilitets-, lagrings- og balanceringstjenester, navnlig gennem aggregering. Potentialet for at integrere elektriske køretøjer i elsystemet, så de bidrager til at gøre systemet effektivt og til yderligere absorption af elektricitet fra vedvarende energikilder, bør udnyttes fuldt ud. Opladning i tilknytning til bygninger er særlig vigtig, da det er her, elektriske køretøjer står parkeret regelmæssigt og i længere perioder. Langsom opladning er økonomisk, og installation af ladestandere på private områder kan tilvejebringe energilagring til den tilknyttede bygning samt integration af intelligente opladningstjenester og systemintegrationstjenester generelt. (37)Kombineret med en øget andel af elproduktion fra vedvarende energikilder genererer elektriske køretøjer færre drivhusgasemissioner. Elektriske køretøjer er et vigtigt element i overgangen til ren energi baseret på energieffektivitetsforanstaltninger, alternative brændstoffer, vedvarende energi og innovative forvaltningsløsninger vedrørende energifleksibilitet. Bygningsreglementer kan anvendes effektivt til indførelse af målrettede krav, der støtter etableringen af opladningsinfrastruktur i beboelsesejendommes og erhvervsbygningers parkeringsanlæg. Medlemsstaterne bør fjerne hindringer såsom skæve incitamentsfordelinger og administrative vanskeligheder, som de enkelte ejere møder, når de forsøger at opsætte en ladestander på deres parkeringsplads. (38)Forberedt kabelføring sikrer de rette betingelser for hurtig udrulning af ladestandere, hvis og hvor de er nødvendige. En lettilgængelig infrastruktur vil mindske udgifterne til opsætning af ladestandere for de enkelte ejere og sikre, at brugere af elektriske køretøjer har adgang til ladestandere. Fastsættelse af krav til elektromobilitet på EU-plan vedrørende forberedelse af parkeringspladser og opsætning af ladestandere er en effektiv metode til at fremme elektriske køretøjer i nærmeste fremtid og samtidigt gøre den videre udvikling mulig til en lavere pris på mellemlang til lang sigt. Hvor det er teknisk muligt, bør medlemsstaterne sikre adgang til ladestandere for personer med handicap. (39)Intelligent opladning og tovejsopladning gør det muligt at integrere bygninger i energisystemer. Ladestandere, hvor elektriske køretøjer typisk står parkeret i længere perioder, f.eks. hvor personer parkerer i tilknytning til deres bopæl eller beskæftigelse, er yderst relevante for energisystemets integration, hvorfor der skal tilvejebringes intelligente opladningsfunktioner. I situationer, hvor tovejsopladning vil bidrage til yderligere udbredelse af vedvarende energi fra elektriske bilparker inden for transport og elsystemet generelt, bør sådanne funktioner også stilles til rådighed.

(40)Fremme af grøn mobilitet er en central del af den europæiske grønne pagt, og bygninger kan spille en vigtig rolle med hensyn til at sikre den nødvendige infrastruktur, ikke kun til genopladning af elektriske køretøjer, men også for cykler. Et skift til blød mobilitet såsom cykling kan reducere drivhusgasemissionerne fra transport betydeligt. Som fastsat i 2030-klimaplanen vil en forøgelse af andelen af ren og effektiv privat og offentlig transport, såsom cykling, bevirke en drastisk reduktion af forureningen fra transport og medføre store fordele for de enkelte borgere og lokalsamfund. Manglen på cykelparkeringspladser i både beboelsesejendomme og erhvervsbygninger er en væsentlig hindring for, at cykling vinder større indpas. Bygningsreglementer kan effektivt understøtte overgangen til renere mobilitet ved at fastsætte krav om et mindsteantal af parkeringspladser til cykler. (41)Dagsordnerne for det digitale indre marked og energiunionen bør være afstemt efter hinanden og tjene fælles mål. Digitaliseringen af energisystemet er hurtigt ved at ændre energilandskabet, fra integrationen af vedvarende energikilder til intelligente net og intelligensparate bygninger. Med henblik på at digitalisere bygningssektoren er Unionens konnektivitetsmål og ambitioner med hensyn til etableringen af kommunikationsnet med høj kapacitet vigtige for intelligente boliger og godt opkoblede samfund. Der bør gives målrettede incitamenter til at fremme systemer, der er intelligensparate, og digitale løsninger i det bebyggede miljø. Dette vil rumme nye muligheder for energibesparelser ved at give forbrugerne mere nøjagtige oplysninger om deres forbrugsmønstre og ved at give systemoperatøren mulighed for at styre nettet mere effektivt. (42)For at fremme et konkurrencedygtigt og innovativt marked for intelligente bygningstjenester, der bidrager til et effektivt energiforbrug og integration af vedvarende energi i bygninger, og for at støtte investeringer i renovering bør medlemsstaterne give interesserede parter direkte adgang til bygningsinstallationsdata. For at undgå uforholdsmæssigt store administrative omkostninger for tredjeparter skal medlemsstaterne fremme fuldstændig interoperabilitet mellem tjenester og i forbindelse med dataudveksling inden for Unionen. (43)Indikatoren for intelligensparathed bør anvendes til at måle bygningers evne til at udnytte informations- og kommunikationsteknologi og elektroniske systemer med henblik på at tilpasse driften af bygningerne til beboernes og nettets behov samt til at forbedre energieffektiviteten og bygningernes samlede ydeevne. Indikatoren for intelligensparathed bør øge bygningsejeres og beboeres bevidsthed om værdien af bygningsautomatisering og elektronisk overvågning af tekniske bygningsinstallationer og bør skabe tillid hos beboere, hvad angår de reelle besparelser som følge af nævnte nye forbedrede funktioner. Indikatoren for intelligensparathed er særlig gavnlig for så vidt angår store bygninger med høj energiefterspørgsel. For så vidt angår andre bygninger bør ordningen for vurdering af bygningers intelligensparathed være frivillig for medlemsstaterne. 🡻 2010/31/EU, betragtning 18 (tilpasset) ⇨ nyt (44)⇨ Adgang til tilstrækkelig finansiering er afgørende for at nå energieffektivitetsmålene for 2030 og 2050. ⇦ Finansielle EU-instrumenter og andre foranstaltninger er ved at blive⌦ blevet ⌫ indført eller tilpasset med det formål at ⇨ understøtte bygningernes energimæssige ydeevne ⇦stimulere energieffektivitetsrelaterede tiltag. ⇨ De seneste initiativer til at øge adgangen til finansiering på EU-plan omfatter bl.a. flagskibsinitiativet "Renovering" inden for rammerne af genopretnings- og resiliensfaciliteten, der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/241, og Den Sociale Klimafond, der blev oprettet ved forordning (EU).../.... Der kan ydes støtte til energirenovering via flere andre centrale EU-programmer inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme for 2021-2027, herunder samhørighedsfondene og InvestEU-fonden, der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/523. Gennem rammeprogrammer for forskning og innovation investerer Unionen i tilskud eller lån med henblik på at fremme den bedste teknologi og forbedre bygningers energimæssige ydeevne, herunder gennem partnerskaber med industrien og medlemsstaterne såsom det europæiske partnerskab om omstilling til ren energi og Built4People-partnerskabet. ⇦ Sådanne finansielle instrumenter på EU-plan omfatter bl.a. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1080/2006 af 5. juli 2006 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling , der er ændret for at give mulighed for øgede investeringer i energieffektivitet i boliger; det offentligt-private partnerskab om et "europæisk initiativ for at skabe energieffektive bygninger", der skal fremme grønne teknologier og udviklingen af energieffektive systemer og materialer i nyopførte og renoverede bygninger; initiativet fra Kommissionen og Den Europæiske Investeringsbank (EIB) "EU-initiativ til finansiering af bæredygtig energi", der bl.a. skal gøre det muligt at investere i energieffektivitet; den EIB-ledede "Margueritefond": den Europæiske 2020-fond for energi, klimaændringer og infrastruktur; Rådets direktiv 2009/47/EF af 5. maj 2009 om ændring af direktiv 2006/112/EF hvad angår de nedsatte satser for merværdiafgiften ; struktur- og samhørighedsfondsinstrumentet Jeremie (fælleseuropæiske midler til mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder); finansieringsfaciliteten for energieffektivitet (EEFF); rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (CIP), herunder programmet "Intelligent energi — Europa" (IEE) II, der specifikt fokuserer på at fjerne markedshindringer relateret til energieffektivitet og energi fra vedvarende energikilder gennem f.eks. den tekniske bistandsfacilitet ELENA (European Local Energy Assistance); borgmesteraftalen; iværksætter- og innovationsprogrammet; programmet for støtte til politikken på ikt-området 2010 samt syvende forskningsrammeprogram. Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling yder også finansiering med det formål at stimulere energieffektivitetsrelaterede tiltag. 🡻 2010/31/EU, betragtning 19 ⇨ nyt (45)Finansielle EU-instrumenter bør anvendes til at udmønte dette direktivs målsætninger i praksis uden dog at træde i stedet for nationale foranstaltninger. Især bør de ⇨ på grund af omfanget af den krævede renoveringsindsats ⇦ anvendes til at sikre relevante og innovative finansieringsmidler, der kan katalysere investeringer i ⇨ bygningers energimæssige ydeevne ⇦energieffektivitetsforanstaltninger. De vil kunne spille en vigtig rolle i udviklingen af nationale, regionale og lokale energieffektivitetsfonde, -instrumenter eller -mekanismer, der yder sådanne finansieringsmuligheder til private ejere, små og mellemstore virksomheder og energitjenesteselskaber. ⇩ nyt (46)Finansielle mekanismer, incitamenter og mobiliseringen af finansielle institutioner med henblik på energirenoveringer i bygninger bør spille en central rolle i de nationale planer for renovering af bygninger og bør fremmes aktivt af medlemsstaterne. Sådanne tiltag bør omfatte fremme af energieffektivitetsrealkreditlån til certificerede energieffektive renoveringer af bygninger, fremme af offentlige investeringer i en energieffektiv bygningsmasse, f.eks. gennem offentlig-private partnerskaber eller kontrakter om energimæssig ydeevne eller nedbringelse af den oplevede risiko ved en investering. (47)Finansiering alene vil ikke opfylde renoveringsbehovene. Sammen med finansiering er oprettelse af tilgængelige og gennemsigtige rådgivningsværktøjer og støtteinstrumenter såsom one-stop-shops, der tilbyder integrerede energirenoveringstjenester eller letter energirenovering, samt gennemførelse af andre foranstaltninger og initiativer såsom dem, der er omhandlet i Kommissionens initiativ om intelligent finansiering af intelligente bygninger, uundværlige for at skabe de rette gunstige rammer og fjerne hindringer for renovering. (48)Ineffektive bygninger er ofte forbundet med energifattigdom og sociale problemer. Sårbare husholdninger er særligt udsatte for stigende energipriser, da de bruger en større andel af deres budget på energiprodukter. Ved at sænke uforholdsmæssigt høje energiregninger kan renovering af bygninger løfte folk ud af energifattigdom og også forebygge den. Samtidig er renovering af bygninger ikke gratis, og det er afgørende at sikre, at de sociale virkninger som følge af omkostningerne til bygningsrenovering, navnlig for sårbare husholdninger, holdes under kontrol. Ingen bør efterlades i stikken som følge af renoveringsbølgen, der bør udnyttes som en mulighed for at forbedre situationen for sårbare husholdninger, og der bør sikres en retfærdig omstilling til klimaneutralitet. Derfor bør det prioriteres at målrette finansielle incitamenter og andre politiske foranstaltninger mod sårbare husholdninger, personer ramt af energifattigdom og personer i socialt boligbyggeri, og medlemsstaterne bør træffe foransta