Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens grønbog om brugsmodelbeskyttelse i det indre marked« (96/C 174/03)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 27. juli 1995 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens grønbog om brugsmodelbeskyttelse i det indre marked«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Giannino Bernabei til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 8. marts 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 334. plenarforsamling af 27.-28. marts 1996, mødet den 27. marts 1996, med 84 stemmer for, 2 imod og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

Resumé af Det Økonomiske og Sociale Udvalgs henstillinger i tilknytning til grønbogen om brugsmodelbeskyttelse i det indre marked

Ud fra følgende betragtninger:

a) I henhold til traktaten skal Fællesskabet og medlemsstaterne sørge for, at de nødvendige betingelser for udviklingen af fællesskabsindustriens konkurrenceevne er til stede, og de skal især fremme udnyttelsen af det industrielle potentiale i politikkerne for innovation, forskning og teknologisk udvikling (traktatens artikel 130);

b) i den forbindelse er det vigtigt at anvende alle instrumenter, der kan styrke Europas konkurrenceevne på FTU-området og bidrage til at vende tendensen gennem de senere år, hvor Europas konkurrenceevne har været faldende i forhold til de store konkurrerende partnerlande (USA og Japan);

c) industrielle og intellektuelle ejendomsrettigheder er et af de instrumenter, der fremmer innovationen, og blandt sådanne instrumenter indtager beskyttelsen af patenter og lignende en central plads, hvilket ØSU har fremhævet ved flere lejligheder;

d) industrielle og intellektuelle ejendomsrettigheders rolle i verdenshandelens udvikling er blevet stadfæstet, idet bestemmelser om sådanne rettigheder er blevet indført i de aftaler, der førte til oprettelsen af Verdenshandelsorganisationen WTO (TRIPS-aftalen, dvs. Aftalen om Handelsrelaterede Intellektuelle Ejendomsrettigheder);

e) når det drejer sig om innovation og hurtig reaktion på markedets efterspørgsel, spiller SMV en stor strategisk rolle;

f) det er positivt, at Kommissionen har undersøgt mulighederne for at harmonisere de ordninger for beskyttelse af tekniske opfindelser, som supplerer patentet, og som der er udbredt tradition for at anvende i størstedelen af EU-landene;

g) retsgrundlaget for tilnærmelsen af de nationale lovgivninger om brugsmodeller findes i traktatens artikel 100 A;

h) Kommissionens grønbog indeholder ganske vist en lang række meget interessante data og overvejelser, men er på forskellige vigtige områder også behæftet med mangler eller i hvert fald problemer;

henstiller Det Økonomiske og Sociale Udvalg følgende:

1) de beskyttelsesordninger, der skal supplere patentet, de såkaldte »brugsmodeller«, bør udbygges yderligere i præventivt øjemed, idet man i højere grad inddrager de hidtil indsamlede evalueringselementer og anskuer dem i tæt relation til manglerne ved EU's patentsystem, der stadig langt fra er fuldkomment og homogent sammenlignet med systemerne i de store konkurrentlande, USA og Japan;

2) i tilfælde af successive forslag til harmonisering af de forskellige nationale, supplerende beskyttelsesordninger (brugsmodeller) bør man påse, at harmoniseringsforanstaltningerne ikke alene omfatter ordningens materielle bestemmelser, men også de procedurer og tidsfrister, der er påkrævede for at få registreret en brugsmodel og gøre den gældende;

3) man må være meget opmærksom på behovet for at sikre virksomhederne (især SMV) og opfinderne et instrument, der er billigt, hurtigt, let at vurdere og let at gøre gældende; stoffer og fremgangsmåder kan derfor ikke beskyttes;

4) der må sikres en global, sammenhængende udformning af samtlige instrumenter til beskyttelse af den industrielle og intellektuelle ejendomsret, idet der i forbindelse med eventuelle foranstaltninger til harmonisering af de såkaldte brugsmodeller også tages højde for den harmonisering, der allerede er gennemført eller planlagt i forbindelse med »beslægtede« beskyttelsessystemer;

5) der må sikres en beskyttelse af brugsmodeller, der opfylder følgende krav: a) kravet om »absolut nyhed«; b) kravet om »industriel udnyttelighed«; c) kravet om enten en »opfinderisk indsats« som anført i artikel 56 i Den Europæiske Patentkonvention eller et praktisk/industrielt fremskridt i forhold til den kendte teknik;

6) beskyttelsesomfanget skal fremgå klart af et begrænset antal »krav«, og der bør indføres frivillig nyhedsundersøgelse i al almindelighed og obligatorisk nyhedsundersøgelse i de tilfælde, hvor rettighedshaveren ønsker at kunne gøre brugsmodellen gældende over for tredjepart;

7) man bør undersøge mulighederne for at lade et centraliseret organ på EU- eller europæisk plan spille en aktiv rolle ved at bistå, rådgive og støtte virksomheder (især SMV) i forbindelse med nationale ansøgnings- og registreringsprocedurer for brugsmodeller; man bør endvidere undersøge mulighederne for at anvende digitalt edb-sprog i forbindelse med patentsystemet;

8) eventuelle foranstaltninger, der sigter mod gensidig anerkendelse, bør udsættes til en senere fase efter en egentlig materiel og interpretativ harmonisering;

9) man bør undersøge mulighederne for at indføre en fælles brugsmodel, der dækker hele EU; den bør dog først indføres, når den omtalte harmonisering og gensidige anerkendelse allerede er gennemført, og man indgående har undersøgt, om brugsmodellerne er ensartede og anvendes korrekt, og om det er muligt at anvende digitalsprog på det europæiske patentsystem.

1. Indledning - Resumé af Kommissionens grønbog

1.1. Kommissionens grønbog om brugsmodeller skal ses som et led i Kommissionens bestræbelser på at harmonisere de industrielle ejendomsrettigheder og/eller tilvejebringe EU-dækkende beskyttelsesinstrumenter (jf. de forudgående forslag til direktiv og forordning om EF-mønstre (KOM(93) 344 endelig udg. og KOM(93) 342 endelig udg.).

1.2. Grønbogen består af tre dele: første del er en indledning, anden del omhandler behovet for EU-foranstaltninger vedrørende brugsmodelbeskyttelse, og i tredje del ses der på, hvilke foranstaltninger der er egnede til at fremme harmoniseringen af brugsmodelbeskyttelsen på EU-plan og en eventuel indførelse af en EU-dækkende ejendomsret.

1.3. I grønbogen forstås der ved begrebet »brugsmodel« en registreret rettighed, der giver en beskyttet eneret til tekniske opfindelser (som for at være beskytbare som brugsmodeller - i lighed med patenter - skal have karakter af en nyhed med en vis opfindelseshøjde). I modsætning til patentet indrømmes denne registrerede rettighed imidlertid uden prøvning af nyheden og opfindelseshøjden.

1.4. Det påpeges, at brugsmodelbeskyttelse eller andre beskyttelsesformer, der kan sammenlignes hermed, findes i tolv af de femten EU-lande, og at de ud fra deres karakteristika kan inddeles i følgende tre grupper:

1.4.1. I den første gruppe er beskyttelsesbetingelserne identiske med dem, der gælder for patenter, og brugsmodellen adskiller sig her fra patentet ved en kortere beskyttelsesperiode eller ved andre karakteristika (denne gruppe omfatter det franske »certificat d'utilité«, det belgiske »brevet de courte durée« og det hollandske »zesjarige octrooi«).

1.4.2. Den anden gruppe udgør (i en forenklet beskrivelse) en beskyttelsesordning for små opfindelser med tredimensional (rumlig) form (denne gruppe omfatter den finske, den græske, den italienske, den portugisiske og den spanske brugsmodel).

1.4.3. Den tredje gruppe, hvor det tyske »Gebrauchsmuster« anføres som eksempel, kan (også her forenklet) beskrives som et system til beskyttelse af små opfindelser, som også omfatter opfindelser uden rumlig form, men ikke fremgangsmåder.

1.5. På grundlag af de foreliggende statistiske data (der findes ingen data for Frankrig og Belgien) redegøres der i grønbogen for antallet af ansøgninger om brugsmodeller, der især ligger højt i Tyskland, Italien og Spanien.

1.6. Med støtte i undersøgelser, der er foretaget af ifo-Institut, og som inddrager udtalelser fra patentagenter i Frankrig, Tyskland, Storbritannien og Spanien samt industrivirksomheder og selvstændige opfindere i Frankrig, Tyskland, Storbritannien, Italien og Spanien, analyserer Kommissionen i grønbogen, hvordan de forskellige eksperter i industriel ejendomsret og de økonomiske aktører forholder sig til brugsmodelbeskyttelsen.

1.7. Blandt argumenterne for at vælge brugsmodellen anføres muligheden for at beskytte »mindre« tekniske fornyelser, et hurtigt og enkelt registreringssystem (hvilket især er vigtigt for SMV) og lavere omkostninger sammenlignet med patenter.

1.8. Ifølge grønbogen har virksomhederne et »relativt stort« behov for denne form for beskyttelse.

1.9. Den beskyttelse, der ydes via brugsmodeller, skulle også være velegnet set i relation til de kommende års teknologiske udvikling, der skulle være kendetegnet ved et stigende antal »små opfindelser« med en relativ kort levetid og ved stadig kortere produktionscykluser.

1.10. Virksomhedernes og opfindernes interesse for brugsmodelsystemet, de store forskelle, der er mellem de forskellige nationale beskyttelsessystemer, og hindringerne for varernes frie bevægelighed og for udviklingen af »lige« konkurrencevilkår skulle ifølge grønbogen nødvendiggøre en indsats på EU-plan.

1.11. I grønbogen undersøges de forskellige mulige foranstaltninger, herunder:

1.11.1. harmonisering af de eksisterende nationale beskyttelsesordninger og indførelse af et beskyttelsessystem i de lande, der ikke allerede har et (det vil sige Luxembourg, Storbritannien og Sverige);

1.11.2. efter harmoniseringen skal der indføres en gensidig anerkendelse medlemsstaterne imellem af de nationale beskyttelsesordninger;

1.11.3. indførelse ved forordning af et EU-dækkende beskyttelsessystem, som ikke skal erstatte de nationale beskyttelsesordninger, men være et »fælles overordnet system« på supranationalt plan/EU-plan;

1.11.4. en kombination af flere muligheder, herunder især (som det er tilfældet med varemærker og mønstre) harmonisering af de nationale beskyttelsesordninger ved hjælp af et direktiv og indførelse af et fælles beskyttelsessystem ved hjælp af en forordning.

1.12. Endelig foretager Kommissionen en analyse af de særlige karakteristika, der kunne kendetegne en EU-brugsmodel, og som bl.a. skulle omfatte:

1.12.1. en lavere opfindelseshøjde end ved patenter;

1.12.2. ikke noget krav om rumlig form for opfindelsen;

1.12.3. krav om nyhed og industriel udnyttelighed;

1.12.4. en procedure med »frivillig nyhedsundersøgelse« i forhold til den kendte teknik med henblik på at øge retssikkerheden.

EU-brugsmodellen skulle fungere som en supplerende rettighed til patentet, tage sigte på tekniske opfindelser og registreres uden prøvning af nyheden og opfindelseshøjden.

2. De store konkurrerende partnerlande: USA

2.1. Spørgsmålet om et eventuelt behov for et system til beskyttelse af tekniske opfindelser, der kan supplere patentet, behandles i EU som led i politikken for forskning og teknologisk udvikling.

2.2. Som bekendt peges der i Delors' hvidbog på, at ét af EU's svage punkter i forhold til de store konkurrenter USA og Japan er EU's relativt begrænsede evne til hurtigt at udmønte videnskabelige fremskridt og teknologiske fornyelser i industrielle og kommercielle succeser.

2.2.1. I hvidbogen lægges der i øvrigt stor vægt på den betydningsfulde rolle, der tilkommer små og mellemstore virksomheder, det være sig højteknologivirksomheder eller håndværksvirksomheder, som en potentiel kilde til økonomisk vækst. Det påpeges, at en betydelig del af den nye teknologi i USA først og fremmest udvikles af små virksomheder, der i højere grad er i stand til at forudse markedsbehovene og reagere hurtigt (hvidbogen om »Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse«, kapitel 4, punkt 4.3, litra a), i), andet afsnit).

2.3. Det skal endvidere påpeges, at en analyse af de teknologiske og industrielle indikatorer på verdensplan viser, at Europas konkurrenceevne i forhold til USA og Japan er blevet ringere med årene.

2.3.1. Europa har ganske vist skabt et fælles marked for varer, personer, kapital og tjenesteydelser, men det udgør langt fra et enhedsmarked inden for forskning og teknologisk udvikling (se ØSU's udtalelse om »Samordning af politikker for forskning og teknologisk udvikling«, CES 1164/95 bilag, punkt 5.1 ff.).

2.4. Det forekommer derfor nødvendigt at undersøge, om vilkårene for beskyttelse af tekniske fornyelser, herunder især de beskyttelsessystemer, der supplerer patentet (dvs. brugsmodeller), kan være en væsentlig del af forklaringen på USA's og Japans konkurrencefordele over for Europa.

2.5. Det faktum, at der i USA længe har været tale om et integreret marked, især i sproglig og kulturel henseende, betyder utvivlsomt, at innovative virksomheder kan analysere markedets samlede reaktion på et innovativt produkt betydeligt hurtigere, end det er tilfældet i Europa.

2.5.1. Det er også hævet over enhver tvivl, at den styrkelse af de institutionelle strukturer, der er sket gennem de seneste år, herunder især oprettelsen af »National Science and Technology Council (NSTC)« og »Office of Science and Technology Policy« direkte under Det Hvide Hus, i høj grad har bidraget til at stimulere innovationsgraden.

2.6. Det amerikanske patentsystem er et af de største i verden med over 191 000 patentansøgninger og over 98 000 patentmeddelelser i 1993 ().

2.6.1. Målt i tal overgås USA kun af Japan, hvor der i 1993 blev indgivet ca. 380 000 ansøgninger og meddelt 88 000 patenter.

2.6.2. Det er i øvrigt alment kendt, at patentkulturen er meget udbredt i amerikanske virksomheder og erhvervskredse.

2.7. Det ser dog ikke ud til, at USA har overvejet eller overvejer at supplere patentsystemet med en form for brugsmodelbeskyttelse. Tværtimod har erhvervskredse flere gange udtalt sig imod indførelsen af et sådant system, der anses for at være ikke alene unødvendigt, men ligefrem farligt, hvis man vil bevare patentbeskyttelsens høje kvalitet. Disse kredse har understreget, at det er vanskeligt at basere et beskyttelsessystem på en betingelse som »lavere opfindelseshøjde« end ved patenter, da det er vanskeligt at definere og anvende en sådan betingelse.

2.8. Erfaringerne fra USA taler således ikke for at indføre en brugsmodelbeskyttelse som supplement til patentet, men understreger snarere, at man må forsøge at gøre patentsystemet mere effektivt ved at mindske de velkendte ulemper, især den lange tid, som prøvningen og meddelelsen kræver, og de høje omkostninger.

3. De store konkurrerende partnerlande: Japan

3.1. Det er almindeligt kendt, at Japan er et stærkt kooperativt samfund med en høj grad af samhørighed og samspil mellem de forskellige hovedfigurer i erhvervslivet og med en intens forskningsplanlægning på regeringsniveau (Det Videnskabelige og Teknologiske Råd (CST), der har iværksat en grundlæggende plan for videnskabelig og teknologisk forskning på mellemlang/lang sigt, som er udmøntet i en liste med 187 FTU-målsætninger for de kommende ti år).

3.2. Patentsystemets store betydning i Japan fremgår af ovenstående tal.

3.2.1. Japanske erhvervskredse mener, at brugsmodelbeskyttelsen, som har eksisteret i mange år i Japan og blev ændret i 1994, i høj grad har bidraget til udviklingen i japansk industri.

3.2.2. I 1993 blev der i Japan indgivet 77 000 ansøgninger om meddelelse af brugsmodeller, og 53 000 brugsmodeller blev registreret (ovennævnte OMPI-statistikker) ().

3.3. Det japanske system til beskyttelse af tekniske fornyelser, som supplerer patentsystemet, bygger i hovedtræk på følgende:

3.3.1. det er hensigtsmæssigt at have et beskyttelseskoncept, som supplerer patenter, men giver en kortere beskyttelsesperiode (seks år mod patentets tyve år), eftersom patentet i forbindelse med »mindre« opfindelser kan indebære en »overbeskyttelse«, der skader samfundets interesser;

3.3.2. brugsmodelbeskyttelsen tager sigte på opfindelser, hvor beskyttelsen kan være af begrænset omfang, men relativt nem at håndhæve. Konceptet sigter således mod innovative løsninger, der indgår i tredimensionale genstande, hvor det normalt er nemt at konstatere en eventuel krænkelse (ved at kontrollere produkterne på markedet), mens det er betydeligt vanskeligere at konstatere en krænkelse i forbindelse med innovative stoffer og fremgangsmåder (dette ville f.eks. kræve adgang til de formodede efterligneres laboratorier og produktionsanlæg).

3.4. Ved nærmere eftertanke er japanernes forkærlighed for brugsmodeller og amerikanernes markante afvisning af selvsamme ikke så modstridende, som det ser ud til ved første øjekast, når det tages i betragtning, at det japanske brugsmodelsystem tager sigte på en mere begrænset vifte af opfindelser end patentet, er kendetegnet ved kravet om tredimensionel (rumlig) form og dermed ikke er en (nedtonet) kopi af patentsystemet.

4. Problemer i tilknytning til et europæisk system til stimulering og beskyttelse af tekniske opfindelser

4.1. ØSU mener, at det må have høj prioritet at iværksætte foranstaltninger, der kan øge det europæiske erhvervslivs konkurrenceevne og især øge evnen til hurtigt at udmønte videnskabelige fremgangsmåder og teknologiske fornyelser i industrielle og kommercielle succeser.

4.2. Som ØSU understregede for nylig, tilslutter det sig »Kommissionens forslag om på grundlag af en global strategi at tilvejebringe rammevilkår vedrørende intellektuel og industriel ejendomsret, bl.a. inden for patenter, varemærker, designs og modeller samt oprindelsesbetegnelser. Instrumenterne til beskyttelse af den intellektuelle og industrielle ejendomsret ligger næsten helt klar: München-aftalen om patenter, patentsamarbejdsaftalen, EF-forordningen om varemærkeret, forordningen om EF-mønstre (under udarbejdelse) samt forskellige direktiver om ophavsret (edb-programmer, udlejnings- og udlånsrettigheder, beskyttelsesvarighed) ...« ().

4.3. Intellektuelle og industrielle ejendomsrettigheder betragtes som et klassisk instrument til at fremme innovationen og den teknisk-industrielle udvikling, idet de sikrer opfinderen/ophavsmanden en tidsbegrænset eneret at regne fra offentliggørelsen og afsløringen af opfindelsen/innovationen, som på den måde kommer til at indgå i det fælles lager af kundskaber. Indtil eneretten udløber, tilskynder den til at finde nye og bedre løsninger, og derefter (i samme øjeblik, som eneretten udløber) kan den pågældende løsning anvendes af alle.

4.4. Intellektuelle og industrielle ejendomsrettigheders betydning på verdensplan, når det gælder om at fremme innovationen, bekræftes af den prestige, patentet har fået i amerikanske industrikredse, og af de japanske virksomheders hektiske ansøgningsaktivitet.

4.4.1. Disse rettigheders inddragelse i de aftaler, der førte til oprettelsen af Verdenshandelsorganisationen WTO (TRIPS-aftalen, dvs. Aftalen om Handelsrelaterede Intellektuelle Ejendomsrettigheder), er et yderligere vidnesbyrd om deres store betydning.

4.5. Netop forholdene i USA og Japan, som er omtalt ovenfor, viser, at innovationsudviklingen og forskningsresultaternes hurtige udmøntning i industriel anvendelse især bunder i en række fremmeinstrumenter, som disse lande råder over, og formodentlig også i deres ensartede og effektive system til beskyttelse af den industrielle ejendomsret.

4.5.1. Netop på det punkt finder vi de største forskelle mellem Europa på den ene side og USA og Japan på den anden. Disse to landes patentsystemer er nemlig »komplette« og fungerer stort set på samme måde inden for deres respektive territorier, mens patentsystemet i EU både er »ufuldstændigt« og uhomogent.

4.6. Det europæiske patentsystem er ufuldstændigt, fordi Den Europæiske Patentorganisation som bekendt ganske vist foretager en centraliseret behandling af patentansøgningerne, men meddeler patenter, der har karakter af »nationale« patenter (mens det overnationale system, »EU-patentet«, endnu ikke er trådt i kraft og formodentlig aldrig vil komme op at stå på grund af de overdrevent høje omkostninger). Det europæiske patentsystem er som sagt også uhomogent, og det skyldes, at der til trods for en omfattende harmonisering af de nationale lovgivningers materielle bestemmelser fortsat er store forskelle med hensyn til procedurerne for patentmeddelelse og procedurerne for håndhævelse af patentet.

4.6.1. Følgende kan tjene som eksempler:

- i Tyskland meddeles patenter efter prøvning af nyheden og opfindelseshøjden;

- i Frankrig meddeles patenter uden en sådan prøvning, men efter en obligatorisk prøvning i relation til den kendte teknik (»avis documentaire«);

- i Italien meddeles patenter uden nogen egentlig undersøgelse af nyheden og opfindelseshøjden og uden nogen form for prøvning i relation til den kendte teknik.

4.6.2. Der er endnu større forskelle på, hvordan de nationale systemer fungerer, hvis man inddrager aspekter som betingelserne, varigheden og omkostningerne i tilknytning til retsprocedurer til håndhævelse af patenter, hvor forskellene mellem de enkelte lande til tider nærmest er astronomiske.

4.6.3. På baggrund af ovennævnte kan man stille sig det spørgsmål, om det nu også er så vigtigt at harmonisere et beskyttelsesinstrument (brugsmodellen), der skal supplere et andet instrument (patentet), som i praksis stadig er vidt forskelligt fra land til land.

4.7. I den forbindelse forekommer en EU-harmonisering af »brugsmodeller« - dvs. beskyttelsessystemer, der skal supplere patentet - at være ønskelig, især for at sikre SMV et brugervenligt instrument, som tager højde for de europæiske virksomheders erfaringer og traditioner og især for deres vigtigste behov. I den forbindelse skal det bemærkes, at den industrisektor, hvor SMV har langt den største betydning, er maskinindustrien og den mekaniske industri ().

4.7.1. Samtidig må det dog erkendes, at det ville være illusorisk at tro, at en sådan harmonisering i sig selv kan afbøde den manglende fuldstændighed og homogenitet i det primære beskyttelsessystem for innovationer, dvs. patentsystemet.

4.8. Denne harmonisering skal, for at være effektiv, udvise følgende generelle karakteristika:

4.8.1. den skal yde beskyttelse til relativt »enkle« opfindelser (og lægge vægt på, at en enkel opfindelse ikke nødvendigvis er en »lille« opfindelse);

4.8.2. den skal gøre det muligt hurtigt at opnå beskyttelse i kraft af en forenklet procedure (de to måneder, det for øjeblikket tager at få meddelt en brugsmodel i Tyskland, burde være normen i EU);

4.8.3. omkostningerne skal være begrænsede;

4.8.4. det skal være nemt at gøre rettigheden gældende over for tredjepart, der fremstiller efterligninger;

4.8.5. for retskafne konkurrenter, der ikke ønsker at fremstille efterligninger, skal det være nemt at vurdere brugsmodellens faktiske rækkevidde.

5. Kritisable punkter i grønbogen

5.1. Grønbogens behandling af dette meget komplekse og indviklede emne er ganske vist både omfattende og inspirerende, men udviser også nogle mangler, som omtales i det følgende.

5.2. For det første synes grønbogen ikke at tage tilstrækkelig højde for den »ufuldstændighed«, der præger EU's patentsystem, som omtalt ovenfor. Dermed løber Kommissionen risikoen for at foreslå et beskyttelsessystem, der uvægerligt vil være behæftet med de samme mangler som det patentsystem, det skal supplere, og som endnu ikke er fuldstændiggjort og harmoniseret i tilstrækkelig grad.

5.2.1. På samme måde synes grønbogen heller ikke at tage tilstrækkelig højde for harmoniseringen af de nationale brugsmodeller i relation til andre »beslægtede« beskyttelsesrettigheder (f.eks. beskyttelsen af funktionelle designs som »unregistered design rights« i henhold til den britiske lovgivning).

5.3. For det andet havde det været ønskeligt, om Kommissionen som led i sammenligningen af de forskellige nationale systemer til beskyttelse af tekniske innovationer havde behandlet følgende aspekter mere indgående:

5.3.1. Visse af de nationale systemer, som grønbogen betegner som »brugsmodeller«, er i realiteten blot patenter »uden prøvning« (af nyheden og opfindelseshøjden) og dermed i al væsentlighed »registreringspatenter« (i stedet for patenter med præventiv prøvning af beskyttelsesbetingelserne), men beskyttelsens varighed er kortere end ved almindelige patenter (det gælder Belgien, Holland og Frankrig). Dette forhold og de deraf følgende konsekvenser er ikke behandlet og inddraget i behørigt omfang.

5.3.2. Når visse EU-lande ud over de almindelige patenter har indført andre beskyttelsessystemer (i praksis kaldet »det lille patent« eller som i Frankrig »certificat d'utilité«), der er underkastet de samme beskyttelsesbetingelser som patenter, men som meddeles uden forudgående undersøgelse af nyheden og opfindelseshøjden (og uden sammenligning med den hidtil kendte teknik), er det ikke så meget et vidnesbyrd om behovet for en alternativ beskyttelsesform, der kan supplere patentet, men snarere et vidnesbyrd om patentsystemets centrale betydning og samtidig om de vanskeligheder, patentsystemet frembyder, navnlig hvad angår de høje omkostninger og den langsommelige procedure.

5.3.3. Med andre ord bør man måske drage den lære af de eksisterende nationale »små« patenter, at der i Europa først og fremmest er behov for at gøre patentbeskyttelsen mere effektiv (hurtigere og billigere), og ikke så meget for at indføre en supplerende beskyttelse (brugsmodeller) på EU-plan.

5.4. For det tredje er grønbogens forslag om en brugsmodel, der er kendetegnet ved en lavere opfindelsehøjde end den, der kræves for et patent, udtryk for, at Kommissionen undervurderer de vanskeligheder og problemer, der er med til at differentiere opfindelseshøjden, især i lyset af en europæisk lovgivning (artikel 56 i Den Europæiske Patentkonvention), der indebærer følgende:

- en fornyelse, der i forhold til den kendte teknik er nærliggende for en fagmand, er ikke en opfindelse;

- hvis fornyelsen derimod ikke er nærliggende i forhold til den kendte teknik, er der tale om en opfindelse;

her er det ikke muligt af sondre mellem forskellige »grader« af opfinderisk indsats.

5.4.1. Hvis beskyttelsen af brugsmodeller skal være betinget af en »opfinderisk indsats«, synes den eneste mulige løsning at være, at man opererer med den samme opfinderiske indsats som ved patenter.

5.4.2. Efter ØSU's opfattelse må det dog også være et krav, at brugsmodellen udviser sine egne, specifikke karakteristika i forhold til patentet. Dette kan sikres ved, at man som alternativ til den opfinderiske indsats indfører et krav om »prøvning af et praktisk/industrielt fremskridt«, hvor man belønner opfindelser, der må formodes hurtigt at kunne anvendes i praksis. Formålet med et sådant krav skulle være at stimulere evnen til at omsætte videnskabelige fremskridt og teknologiske opfindelser til industrielle og kommercielle fremskridt, hvor EU står svagere end de store konkurrerende partnerlande USA og Japan (jf. punkt 2.2). Kommissionen må finde frem til en formulering af kravet, som garanterer brugsmodellens retssikkerhed bedst muligt, dels for rettighedshaveren, dels for andre berørte parter.

5.5. Det vurderes endvidere, at grønbogen bygger på studier og undersøgelser, der - som Kommissionen med rette påpeger - er omfattende og interessante, men som ikke er så pålidelige, som ophavsmændene lader forstå.

5.5.1. Som eksempel er det nok at nævne, at de spørgeskemaer, der er udarbejdet af ifo-Institut (Institut für Wirtschaftsforschung) i München (Bayern), udelukkende blev udsendt til virksomheder og selvstændige opfindere, der allerede havde indgivet ansøgninger om brugsmodeller, og at svarene følgelig ikke omfatter synspunkterne i de industrisektorer (især den kemiske og den farmaceutiske industri), der som bekendt slet ikke eller kun i beskedent omfang anvender brugsmodelbeskyttelsen.

5.5.2. Det er også vigtigt at holde sig for øje, at ingen af spørgsmålene tog sigte på at afsløre »medaljens bagside«, dvs. på at fastslå, om og i hvilket omfang brugsmodelbeskyttelsen kan hindre eller hæmme konkurrenternes almindelige bestræbelser på at forbedre deres produkter.

5.6. Spørgsmålene i grønbogen er ganske vist mere omfattende og nuancerede end spørgsmålene i ifo-Instituts undersøgelse, men også her savnes eksplicitte spørgsmål om målgruppens:

5.6.1. erfaringer med og vurdering af mulighederne for ad rettens vej at håndhæve »uprøvede« beskyttelsesformer som brugsmodeller;

5.6.2. erfaringer med og vurdering af brugsmodeller, ikke set fra rettighedshaverens side, men tværtimod fra konkurrenternes side i forbindelse med deres almindelige bestræbelser på at forbedre og ajourføre produkterne.

5.7. Et af grønbogens hovedargumenter for hurtigt at harmonisere brugsmodelbeskyttelsen er de forvridninger, der skulle kendetegne varernes fri bevægelighed og konkurrencen inden for EU.

Den forvridning, som grønbogen så ihærdigt peger på, underbygges dog på ingen måde med empiriske data.

6. Konklusioner

6.1. ØSU mener, at Kommissionen skal inddrage de hidtidige vurderingselementer, især med henblik på at råde bod på de mangler, der er peget på i punkt 5.5 og 5.6.

6.2. Efter ØSU's opfattelse bør spørgsmålet om en eventuel harmonisering af de beskyttelsesordninger, der kaldes »brugsmodeller«, i højere grad anskues i tæt relation til patentsystemets mangler og især det forhold, at patentsystemet på EU-plan stadig langt fra er fuldkomment og homogent og dermed uden tvivl er en stor hæmsko for Europa sammenlignet med de store konkurrenter, USA og Japan.

6.3. ØSU finder det særligt vigtigt, at Kommissionen i sine forslag til konkrete foranstaltninger til harmonisering af de beskyttelsessystemer, der skal supplere patentet (brugsmodeller),

- frem for alt sikrer harmoniseringen af den materielle ret;

- derudover sikrer harmoniseringen af procedurerne og tidsfristerne;

- undgår en gentagelse af manglerne ved patentlovene, som ganske vist er harmoniserede på det materielle plan, men som alligevel adskiller sig fundamentalt fra land til land med hensyn til de procedurer, tidsfrister og omkostninger, det kræver at opnå og håndhæve et patent;

- yder garantier for, at systemet bliver brugbart, enkelt og billigere end den nuværnede ordning for patentansøgninger.

6.4. ØSU anbefaler, at Kommissionen i sine forslag til harmoniseringsforanstaltninger tager hensyn til SMV-sektorens meget vigtige behov og sikrer disse virksomheder et instrument, som det er let at vurdere og håndhæve. I den forbindelse må det slås fast, at brugsmodelbeskyttelsen ikke omfatter stoffer og kemiske processer. Sådanne opfindelser kan udelukkes med en bestemmelse om, at beskyttelsen - i tråd med traditionen i forskellige EU-lande - er begrænset til genstande med en »tredimensional« (rumlig) form, eller på anden vis.

6.5. ØSU mener endvidere, at Kommissionen i sine harmoniseringsforslag også bør tage højde for den harmonisering, der allerede er gennemført eller planlagt i forbindelse med »beslægtede« beskyttelsessystemer, især mønsterlovgivningen.

6.6. ØSU lægger stor vægt på, at der som led i harmoniseringen af de nationale lovgivninger fastsættes følgende tre beskyttelsesbetingelser for brugsmodeller: de skal være nye, de skal være industrielt udnyttelige, og de skal enten være resultatet af en opfinderisk indsats som fastlagt i artikel 56 i Den Europæiske Patentkonvention eller repræsentere et praktisk/industrielt fremskridt i forhold til den kendte teknik.

6.7. ØSU lægger særlig vægt på følgende:

6.7.1. I forbindelse med førstnævnte beskyttelsesbetingelse skal der være tale om en »nyhed« i betydningen »absolut nyhed«, altså om en nyhed uden nogen form for begrænsninger i tid eller rum, eftersom markederne i stigende omfang globaliseres.

6.7.2. I forbindelse med den anden beskyttelsesbetingelse skal der være tale om industriel udnyttelse i bred forstand, hvilket også omfatter f.eks. landbrug.

6.7.3. I forbindelse med den tredje beskyttelsesbetingelse skal der være tale om:

- enten et krav om »opfinderisk indsats«, således som det er fastsat ved patenter (jf. artikel 56 i Den Europæiske Patentkonvention);

- eller en særlig beskyttelsesbetingelse for brugsmodeller, som begrebsmæssigt adskiller sig fra ovennævnte »opfinderiske indsats«; formålet med denne særlige betingelse skal være at belønne de opfindelser, hvor opfinderen påviser en praktisk/industriel fordel og dermed godtgør, at opfindelsen hurtigt kan anvendes i praksis og udnyttes industrielt.

6.8. Efter ØSU's opfattelse bør man omvendt ikke som den eneste beskyttelsesbetingelse anerkende en »opfinderisk indsats«, der er lavere end ved patentet. Dette ville dels skabe stor usikkerhed om fortolkningen og anvendelsen (ikke mindst i forbindelse med en domstolsprøvelse af rettighederne, hvilket især ville være til skade for SMV), og dels ville det ikke belønne de opfindelser, som måske nok ikke er resultatet af en opfinderisk indsats i egentlig forstand, men som er fornyelser, der må formodes hurtigt at kunne finde praktisk/industriel anvendelse.

6.9. For at garantere retssikkerheden og lette andre SMV i deres vurdering er det vigtigt at fastslå, at brugsmodellernes beskyttelsesomfang skal fremgå klart af »kravene«, hvis antal bør begrænses (f.eks. til højst tre eller fem).

6.10. Af hensyn til retssikkerheden bør der indføres frivillig nyhedsundersøgelse i al almindelighed og obligatorisk nyhedsundersøgelse i de tilfælde, hvor rettighedshaveren ønsker at kunne gøre brugsmodellen gældende over for tredjepart.

6.11. I forslaget til harmonisering af de nationale lovgivninger kan der eventuelt opereres med en senere fase med gensidig anerkendelse af nationale rettigheder; med henblik herpå må det bl.a. undersøges, om og i givet fald hvordan man kan imødegå de divergerende fortolkninger, som de forskellige nationale domstole kan anlægge på de harmoniserede nationale lovgivninger.

6.12. I lyset af debatten om den nyligt offentliggjorte grønbog om innovation bør Kommissionen undersøge mulighederne for, at et centraliseret organ, f.eks. Harmoniseringskontoret for det indre marked (varemærker og mønstre) (Alicante) kan spille en aktiv rolle ved at yde rådgivning og støtte til virksomhederne, især SMV, i forbindelse med de (harmoniserede) nationale ansøgnings- og registreringsprocedurer for brugsmodeller (herunder den nødvendige oversættelse) til en nultakst, når det drejer sig om almindelig rådgivning, og til en fast listepris, når det drejer sig om mere specifikke ydelser.

6.12.1. Kommissionen kunne også undersøge mulighederne for at anvende digitalsprog på patentsystemet på grundlag af de erfaringer, der er gjort med tilsvarende anvendelser inden for offentlige udbud (jf. systemer som CALS, TED-SIMAP ...).

6.13. Først i en senere fase, når ovennævnte harmonisering og gensidige anerkendelse er gennemført, den ensartede anvendelse i praksis er kontrolleret, og mulighederne for at anvende digitalt edb-sprog er undersøgt, bør man efter ØSU's opfattelse undersøge mulighederne for at indføre en fælles brugsmodel, som dækker hele EU, men ikke er forbundet med uoverstigelige brugeromkostninger, der ikke står i et rimeligt forhold til omkostningerne for de største konkurrenter på verdensplan.

Bruxelles, den 27. marts 1996.

Carlos FERRER

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() OMPI: »Statistiques de propriété industrielle«, Genève, april 1995.

() Samme år blev der i Tyskland indgivet ca. 20 000 ansøgninger om brugsmodeller, og ca. 16 000 brugsmodeller blev registreret.

() EFT nr. C 39 af 12. 2. 1996.

() Grønbogen om brugsmodelbeskyttelse i det indre marked, side 17.