EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 6.4.2016 COM(2016) 194 final 2016/0106(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om oprettelse af et ind- og udrejsesystem til registrering af ind- og udrejseoplysninger og oplysninger om nægtelse af indrejse vedrørende tredjelandsstatsborgere, der passerer Den Europæiske Unions medlemsstaters ydre grænser og om fastlæggelse af betingelserne for adgang til ind- og udrejsesystemet til retshåndhævelsesformål og om ændring af forordning (EF) nr. 767/2008 og forordning (EU) nr. 1077/2011





{SWD(2016) 114 final}

{SWD(2016) 115 final}

{SWD(2016) 116 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUNDEN FOR FORSLAGET Baggrund I februar 2013 fremlagde Kommissionen en pakke lovgivningsforslag om intelligente grænser med henblik på at modernisere kontrollen ved Schengenområdets ydre grænser. Pakken bestod af tre forslag: 1) en forordning om et ind- og udrejsesystem til registrering af ind- og udrejseoplysninger om tredjelandsstatsborgere, der rejser ind i Schengenområdet, 2) en forordning om et program for registrerede rejsende med henblik på at lade tredjelandsstatsborgere, der er blevet forhåndsgodkendt, opnå lettelse af grænsekontrollen ved Unionens ydre grænser og 3) en forordning om ændring af Schengengrænsekodeksen med henblik på at tage hensyn til oprettelsen af et ind- og udrejsesystem og et program for registrerede rejsende. I forbindelse med den første behandling af pakken, som blev afsluttet i februar 2014, gav Europa-Parlamentet og Rådet udtryk for betænkeligheder vedrørende visse tekniske, finansielle og operationelle aspekter af udformningen af systemerne. Der blev dog ikke rejst tvivl om de foretrukne politiske løsninger, der blev foreslået i 2013 (dvs. centraliserede systemer baseret på biometri). Europa-Parlamentet (EP) henviste forslaget til sit Udvalg om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender (LIBE). Det udarbejdede ikke nogen lovgivningsmæssig beslutning om forslagene. For yderligere at vurdere de tekniske, organisatoriske og finansielle konsekvenser af de foreslåede politiske løsninger indledte Kommissionen med støtte fra både Europa-Parlamentet og Rådet en såkaldt "proof of concept"-øvelse, der bestod af to etaper: –En teknisk undersøgelse om intelligente grænser ledet af Kommission (herefter "den tekniske undersøgelse"), der blev offentliggjort i oktober 2014. –En testfase ledet af eu-LISA om konsekvenserne af brugen af forskellige biometriske identifikatorer på grænsekontrolprocedurerne (herefter "pilotprojektet"). Der blev offentliggjort en rapport herom i november 2015. På grundlag af resultaterne af den tekniske undersøgelse, resultaterne af pilotprojektet, de tekniske drøftelser med Europa-Parlamentet og Rådet og interessenter samt en offentlig høring har Kommissionen udarbejdet en detaljeret konsekvensanalyse, som ledsager dette forslag. Denne konsekvensanalyse bygger på de konsekvensanalyser, der ledsagede forslagene fra 2013, og fokuserer på elementer af forslagene fra 2013, hvortil der foreslås ændringer, navnlig med hensyn til a) systemets opbygning, b) den biometri, der skal anvendes, c) brugen af procesfacilitatorer, d) lagring af data og e) de retshåndhævende myndigheders adgang. På grundlag af disse omfattende forberedelser har Kommissionen overvejet, hvilke forbedringer og forenklinger af forslaget fra 2013 der var nødvendige. Kommissionen har besluttet at: –revidere sit forslag fra 2013 til forordning om oprettelse af et ind- og udrejsesystem –revidere sit forslag til forordning om ændring af Schengengrænsekodeksen med henblik på at indarbejde de tekniske ændringer, som er en følge af det nye forslag til forordning om oprettelse af et ind- og udrejsesystem. –trække sit forslag fra 2013 til forordning om et program for registrerede rejsende tilbage.  Begrundelsen for oprettelse af et europæisk ind- og udrejsesystem Som forklaret i konsekvensanalysen anses oprettelsen af et europæisk ind- og udrejsesystem for nødvendigt med henblik på håndteringen af følgende udfordringer: 1. Indsats mod forsinkelser i grænsekontrollen og forbedring af grænsekontrollens kvalitet for tredjelandsstatsborgere Passagerstrømmene ved Den Europæiske Unions ydre grænser har været stigende og vil fortsætte med at stige i fremtiden. Det samlede antal lovlige grænsepassager forventes at stige til 887 millioner i 2025. Det forventes, at omkring en tredjedel af de personer, der passerer de ydre grænser, vil være tredjelandsstatsborgere, der rejser til Schengenlande på et kortvarigt besøg. Der gennemføres en "minimumskontrol" af unionsborgere og personer, der har ret til fri bevægelighed, hvorimod tredjelandsstatsborgere, der krydser Schengenområdets ydre grænser, er genstand for "grundig kontrol", der i dag gennemføres manuelt ved grænserne (både ved ind- og udrejse). Schengengrænsekodeksen har ingen bestemmelser om registrering af rejsendes grænseoverskridende bevægelser ind og ud af Schengenområdet. Som generel regel har tredjelandsstatsborgere ret til at indrejse på et kortvarigt ophold på op til 90 dage inden for en periode af 180 dage. I øjeblikket er stempling af rejsedokumentet med angivelse af dato for indrejse og udrejse den eneste metode, grænsevagter og indvandringsmyndigheder har til at beregne varigheden af tredjelandsstatsborgeres ophold og til at kontrollere, om nogen bliver længere end tilladt. Disse stempler kan være vanskelige at tolke, idet de kan være ulæselige eller resultatet af forfalskning. Tilsvarende er det vanskeligt for konsulater, der skal behandle visumansøgninger, at fastslå lovligheden af tidligere visa på grundlag af de stempler, der findes i rejsedokumentet. Som følge heraf anses hele proceduren for at indebære risiko for fejl og ikke altid at blive fulgt systematisk. Indførelsen af et ind- og udrejsesystem vil sikre:

–at grænsevagterne på forespørgsel modtager præcise oplysninger i forbindelse med grænsekontrol, idet systemet erstatter det nuværende langsomme og upålidelige system, hvor der sker manuel stempling af pas; dette vil give mulighed for både en bedre kontrol af det tilladte ophold og mere effektiv grænsekontrol –at grænsevagterne får oplysninger om tredjelandsstatsborgere, der er blevet nægtet indrejse, og får mulighed for at kontrollere dette elektronisk i ind- og udrejsesystemet –at rejsende får præcise oplysninger om, hvor lang tid de højst har tilladelse til at blive –at der bliver mulighed for automatiseret grænsekontrol for tredjelandsstatsborgere under opsyn af grænsevagterne i overensstemmelse med de betingelser, der foreslås i artikel 8d i det reviderede forslag til ændring af Schengengrænsekodeksen. 2. Sikring af systematisk og pålidelig identifikation af personer, hvis tilladelse til ophold er udløbet Irregulære migranter omfatter både de personer, der har krydset grænserne på irregulær vis – almindeligvis ikke ved et officielt grænseovergangssted – og de personer, hvis tilladelse til ophold er udløbet, dvs. personer, der lovligt er indrejst i EU ved et officielt grænseovergangssted, men som er blevet, efter at deres tilladelse hertil er udløbet. Med ind- og udrejsesystemet vil denne kategori af irregulær migration kunne bekæmpes. Da tredjelandsstatsborgeres grænsepassager i øjeblikket ikke registreres, er det ikke muligt at opstille lister over personer, hvis tilladelse til ophold er udløbet. Indførelsen af et ind- og udrejsesystem vil: - give præcise oplysninger om, hvem der har overskredet det tilladte ophold, hvilket vil understøtte kontrollen på området og gøre det muligt at pågribe irregulære migranter mere effektivt - bidrage til identifikationen af irregulære migranter ved at lagre biometriske oplysninger i ind- og udrejsesystemet om alle personer, der ikke er visumpligtige, og tage hensyn til, at de biometriske oplysninger om personer, der er indehavere af visum, er lagret i VIS, hvorved medlemsstaternes myndigheder vil blive i stand til at identificere enhver irregulær migrant uden dokumenter, der er antruffet på området, og som har passeret den ydre grænse lovligt; dette vil så lette tilbagesendelsesproceduren - gøre det muligt at gå frem på en veldokumenteret måde ved hjælp af den analyse, som systemet har genereret. I forhold til for eksempel visumpolitikken giver ind- og udrejsesystemet præcise oplysninger om, hvorvidt der er problemer med personer af en given nationalitet, som overskrider den tilladte opholdstid, hvilket vil være et vigtigt element i forbindelse med beslutningen om at indføre eller afskaffe visumkrav for et givet tredjeland. 3. Styrkelse af den interne sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme og grov kriminalitet. Kriminelle aktiviteter som f.eks. menneskehandel, menneskesmugling eller smugling af ulovlige varer involverer mange grænsepassager, som bliver lettere, når der ikke foretages registrering af de pågældende tredjelandsstatsborgeres grænsepassager. På samme måde kan terrororganisationer og radikaliserede personer drage fordel af manglende registrering af grænsepassager. Kontrol af tredjelandsstatsborgere ved de ydre grænser indebærer identitetskontrol og søgninger i forskellige databaser på kendte personer eller grupper, som udgør en trussel mod den offentlige sikkerhed, og som skal enten pågribes eller nægtes indrejse. Hvis en tredjelandsstatsborger imidlertid ødelægger sin officielle dokumentation, når den pågældende er kommet ind i Schengenområdet, kan det være meget vanskeligt for de retshåndhævende myndigheder at identificere den pågældende, hvis vedkommende er mistænkt for en forbrydelse eller er offer for en forbrydelse. Indførelsen af et ind- og udrejsesystem vil: –bidrage til en pålidelig identifikation af terrorister, kriminelle og mistænkte samt ofre, –give en fortegnelse over tredjelandsstatsborgeres, herunder kriminalitetsmistænktes, rejsehistorik. Det vil således supplere de oplysninger, der findes i Schengeninformationssystemet. Relevant udvikling siden 2013 Ved udarbejdelsen af dette reviderede forslag har Kommissionen også taget hensyn til relevante aspekter af udviklingen siden 2013, som har ændret det omgivende politiske, juridiske og institutionelle miljø i forhold til 2013, da de oprindelige forslag om intelligente grænser blev fremlagt: –Visuminformationssystemet er blevet fuldt operationelt. "Udrulningen" af det til medlemsstaternes konsulater i alle relevante tredjelande blev afsluttet i november 2015. Den biometriske verifikation af visumindehavere i VIS ved Schengenområdets ydre grænser er nu obligatorisk. De retshåndhævende myndigheder bruger i stigende grad VIS til identifikations- og efterforskningsformål. –Dialoger om visumliberalisering med landene på det vestlige Balkan og ved EU's østlige og sydøstlige grænser er blevet afsluttet eller blevet fremskyndet, hvilket vil føre til en stigende andel af rejsende til EU, som ikke er omfattet af visumkravet. Det forventes, at denne tendens vil fortsætte i de kommende år. –Fonden for Intern Sikkerhed (Fonden for Intern Sikkerhed - grænseforvaltning) er blevet vedtaget, og den har til udviklingen af intelligente grænser afsat 791 mio. EUR som skal anvendes efter vedtagelsen af det relevante retsgrundlag.

–I den europæiske dagsorden for migration fastsættes "grænseforvaltning" som et af de "Fire hovedelementer[, der] skal sikre bedre migrationsforvaltning". Sikring af de ydre grænser og en mere effektiv forvaltning af dem forudsætter også en bedre udnyttelse af de muligheder, som IT-systemer og -teknologier giver. Desuden har medlemsstaterne i Rådet for Retlige og Indre Anliggender og i Det Europæiske Råd i december 2015 understreget behovet for at forbedre kontrollen ved de ydre grænser gennem brug af nye teknologier. –Den hurtige udvikling på området biometrisk teknologi har åbnet nye muligheder for "lettere" og "hurtigere" registrering og verifikation af rejsende, ikke kun med fingeraftryk, men også med ansigtsbilleder. –Domstolens dom om datalagringsdirektivet gav juridisk klarhed over de betingelser og garantier, der skal opfyldes med hensyn til lagringen og brugen af oplysninger i ind- og udrejsesystemet. –Europa-Parlamentets og Rådets politiske aftale fra december 2015 om reformen af EU's databeskyttelsesregler medfører, at der fastsættes en moderne databeskyttelsesramme i hele EU. Den generelle forordning om databeskyttelse og databeskyttelsesdirektivet vil formelt blive vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet i 2016. De vigtigste elementer i den reviderede pakke om intelligente grænser Det nye ind- og udrejsesystem finder anvendelse på alle tredjelandsstatsborgere, der passerer de ydre grænser med henblik på kortvarige ophold i Schengenområdet (maksimum 90 dage inden for en periode af 180 dage), både dem, der er visumpligtige, og dem, der er fritaget for visumpligten, eller eventuelt på grundlag af et rundrejsevisum (op til ét år). Familiemedlemmer til unionsborgere, der er omfattet af retten til fri bevægelighed, eller tredjelandsstatsborgere, som har de samme rettigheder til fri bevægelighed som unionsborger, og som endnu ikke har et opholdskort, skal registreres i ind- og udrejsesystemet, men er ikke omfattet af reglen om kortvarigt ophold, og kontrollen af denne kategori skal udføres i henhold til direktiv 2004/38/EF. De familiemedlemmer, der er i besiddelse af et opholdskort som omhandlet i direktiv 2004/38/EF, er ikke omfattet af ind- og udrejsesystemet. I systemet vil der blive indsamlet oplysninger og registreret ind- og udrejseoptegnelser med henblik på både at lette grænsepassagen for rejsende med ret til ophold og at sikre en bedre identifikation af personer, hvis tilladelse til ophold er udløbet. Det vil også blive registreret, når tredjelandsstatsborgere, der er omfattet af ind- og udrejsesystemet, nægtes indrejse. De vigtigste forskelle mellem dette ændrede forslag og forslagene fra 2013 er: –Systemets opbygning: der forslås kun ét system, ind- og udrejsesystemet. De nationale grænseinfrastrukturers forbindelse til det centrale ind- og udrejsesystem vil blive etableret gennem en national ensartet grænseflade, der finder anvendelse i alle medlemsstater. Det vil muliggøre brugen af de eksisterende nationale ind- og udrejsesystemer. Data fra det centrale system kan imidlertid ikke kopieres ind i de eksisterende nationale ind- og udrejsesystemer. –Der sikres interoperabilitet mellem ind- og udrejsesystemet og VIS med henblik på at gøre grænsekontrollen mere effektiv og hurtigere. Med henblik herpå vil der blive etableret en forbindelse mellem de centrale systemer i ind- og udrejsesystemet og VIS, og der vil blive fastsat bestemmelser for den direkte adgang mellem dem til bestemte formål. Dette vil reducere overlapningen af behandlingen af personoplysninger i overensstemmelse med princippet om "indbygget databeskyttelse". –Biometriske identifikatorer: mens forslaget fra 2013 tog udgangspunkt i optagelsen af ti fingeraftryk, foreslås der i de reviderede forslag en kombination af fire fingeraftryk og et ansigtsbillede som biometriske identifikatorer, hvilket skal anvendes lige fra starten af ind- og udrejsesystemets idriftsættelse. Det vil give mulighed for tilstrækkeligt nøjagtige verifikationer og identifikationer under hensyn til den forventede størrelse af ind- og udrejsesystemet, samtidig med at mængden af oplysninger holdes på et rimeligt niveau, og grænsekontrollen på samme tid fremskyndes, og det bliver muligt i højere grad at anvende selvbetjeningssystemer ved grænseovergange. De fire fingeraftryk anvendes ved registreringen for at kontrollere, om tredjelandsstatsborgeren allerede er registreret i systemet, mens ansigtsbilledet giver mulighed for en hurtig og pålidelig (automatisk) verifikation ved efterfølgende indrejse af, at den person, der er genstand for grænsekontrol, er den person, som allerede er registreret i ind- og udrejsesystemet. –Beskyttelse af personoplysninger: Mængden af personoplysninger, der registreres i ind- og udrejsesystemet, mindskes betydeligt, idet der registreres 26 dataelementer i ind- og udrejsesystemet i stedet for 36. Retten til indsigt i, berigtigelse og sletning af personoplysninger er klart defineret og beskyttet. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og de nationale databeskyttelsesmyndigheder vil stå for tilsynet med databehandlingen. –Datalagringsperiode: Lagringsperioden for oplysninger er fem år. Den femårige datalagringsperiode reducerer frekvensen af genregistrering og vil være til gavn for alle rejsende, samtidig med at grænsevagterne får mulighed for at gennemføre den nødvendige risikoanalyse, der kræves ifølge Schengengrænsekodeksen, før den rejsende får lov til at komme ind i Schengenområdet. For grænsevagterne ville den systematiske sletning af registreringen i ind- og udrejsesystemet efter 181 dage som foreslået i 2013 have fjernet ethvert spor af tredjelandsstatsborgerens nyere ind- og udrejsehistorik henholdsvis ind i og ud af Schengenområdet, som er nødvendig for en risikoanalyse. Det ville være et tilbageskridt med hensyn til nyttige oplysninger i forhold til, hvad grænsevagterne i øjeblikket bruger. Kontrollen af stempler i et rejsedokument giver i mange tilfælde oplysninger, der strækker sig over en periode på flere år. En længere datalagringsperiode er således nødvendig for at give grænsevagterne mulighed for at gennemføre den nødvendige risikoanalyse som krævet i Schengengrænsekodeksen, før der gives tilladelse til, at en rejsende kan indrejse i Schengenområdet. Behandlingen af visumansøgninger i konsulater kræver også, at ansøgerens rejsehistorik analyseres med henblik på at vurdere brugen af tidligere visa og overholdelsen af betingelserne for ophold. Passtemplingen vil blive fjernet og erstattet af en søgning i ind- og udrejsesystemet. Den rejsehistorik, der er til stede i systemet, bør derfor dække et tidsrum, der er tilstrækkeligt langt med henblik på visumudstedelse. Den længere datalagringsperiode vil reducere frekvensen af genregistrering og vil være til gavn for alle rejsende, idet den gennemsnitlige tid, der medgår til grænsepassage, vil blive reduceret, hvilket tilsvarende vil ske for ventetiden ved grænseovergangsstederne. Også for en rejsende, der kun én gang rejser ind i Schengenområdet, vil det forhold, at andre rejsende, der allerede er registreret i ind- og udrejsesystemet, ikke skal genregistreres, reducere ventetiden ved grænsen. En længere datalagringsperiode vil også være nødvendig for at give mulighed for at lempe grænsepassagen ved brug af procesacceleratorer og selvbetjeningssystemer. Dette afhænger af de oplysninger, der registreres i systemet. En kort datalagringsperiode ville reducere gruppen af rejsende, der kan have gavn af en sådan lempelse, og dermed undergrave det erklærede mål om at lette grænsepassagen. For tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til unionsborgere, og som er omfattet af anvendelsesområdet for denne forordning, skal registreringen af hver ind- og udrejse lagres i højst et år efter den sidste udrejse. Den individuelle mappe skal lagres i fem år, således at familiemedlemmet kan have fordel af lempelsen af grænsepassagen. For personer, hvis tilladelse til ophold er udløbet, og som endnu ikke er blevet fundet ved udløbet af datalagringsperioden, kan der på grundlag af en national afgørelse oprettes en advarsel i Schengeninformationssystemet på grundlag af oplysningerne i ind- og udrejsesystemet, før disse slettes. –Lempelse af grænsepassager: strategien herfor er baseret på indførelsen af selvbetjeningssystemer og elektronisk paskontrol, som vil gøre det muligt for tredjelandsstatsborgere at indlede proceduren for grænsekontrol, der efter anmodning skal suppleres med afgivelse af yderligere oplysninger til grænsevagten. Brugen af disse acceleratorer (foreslået i forslaget til ændring af Schengengrænsekodeksen) er frivillig for medlemsstaterne og åben for de fleste af de rejsende og kræver ikke, at der udvikles et nyt system. –Desuden vil der være et harmoniseret retsgrundlag (ligeledes foreslået i ændringerne af Schengengrænsekodeksen) til brug for medlemsstaternes fastsættelse på frivillig basis af nationale programmer for registrerede rejsende.

–Retshåndhævelsesadgang: fra ind- og udrejsesystemets idriftsættelse vil medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder og Europol have adgang til ind- og udrejsesystemet på snævert definerede betingelser. Ind- og udrejsesystemet vil indeholde pålidelige oplysninger om ind- og udrejsedatoer for tredjelandsstatsborgere omfattet af ind- og udrejsesystemet, der kan være af afgørende betydning i konkrete sager om retshåndhævelse, hvortil der bør gives adgang i overensstemmelse med formålet med instrumentet og de relevante databeskyttelsesregler. Adgangen til VIS-data med henblik på retshåndhævelse har allerede vist sig nyttig. Medlemsstaterne har rapporteret om tilfælde, hvor mennesker led en voldsom død, og identifikationen af dem kun var mulig ved at benytte adgangen til VIS. Andre rapporterede tilfælde drejer sig om menneskehandel, terrorisme og narkotikahandel, med hensyn til hvilke adgangen til VIS-data gjorde det muligt for efterforskerne at gøre betydelige fremskridt. –Omkostningerne: i forslagene fra 2013 blev der afsat 1,1 mia. EUR som et vejledende beløb til udvikling af et ind- og udrejsesystem og et program for registrerede rejsende. Til det reviderede forslag, der bygger på den foretrukne løsning med et enkelt ind- og udrejsesystem med retshåndhævelsesadgang, er det beløb, der er behov for, blevet anslået til 480 mio. EUR. Det reviderede forslag til forordning om oprettelse af et ind- og udrejsesystem udgør det centrale instrument i den retlige ramme for ind- og udrejsesystemet. Det indeholder også konsekvensændringer af eksisterende EU-lovgivning (dvs. af forordning (EU) nr. 1077/2011, af forordning (EF) nr.767/2008 og af konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen). Dette komplementære forslag til ændring af Schengengrænsekodeksen for så vidt angår anvendelsen af systemet som en del af grænseforvaltningsproceduren præsenteres sideløbende med dette forslag.  Gældende bestemmelser på det område, forslaget vedrører Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9. marts 2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks). Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1931/2006 om fastsættelse af regler for lokal grænsetrafik ved medlemsstaternes ydre landgrænser og om ændring af Schengenkonventionen. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (VIS-forordningen). Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1077/2011 om oprettelse af et europæisk agentur for den operationelle forvaltning af store it-systemer inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 515/2014 af 16. april 2014 om oprettelse af et instrument for finansiel støtte til forvaltning af de ydre grænser og den fælles visumpolitik som en del af Fonden for Intern Sikkerhed og om ophævelse af beslutning nr. 574/2007/EF. 2.RESULTAT AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER Høring af interesserede parter En detaljeret beskrivelse af høringen af interessenter findes i den ledsagende konsekvensanalyse i bilag 2. I 2015 gennemførte Kommissionen med henblik på udarbejdelsen af sine reviderede forslag om intelligente grænser målrettede konsultationer af Den Europæiske Tilsynsførende For Databeskyttelse i en workshop om udarbejdelsen af de reviderede forslag om intelligente grænser den 20. marts 2015, med civilsamfundet på et møde den 5. maj 2015, med operatører inden for luftfart, transport, turisme og infrastruktur på et møde den 28. maj 2015 og med Agenturet for Grundlæggende Rettigheder på to møder den 22. juni og 23. juli 2015. Desuden afholdt Kommissionen et møde med medlemsstaternes fagfolk inden for retshåndhævelse den 9. juli 2015 og to tekniske møder med medlemsstaternes eksperter den 24. september 2015 og den 26. oktober 2015. Under en offentlig høring, der fandt sted fra den 29. juli til den 29. oktober 2015, indhentedes der synspunkter fra enkeltpersoner, organisationer, transportører og offentlige myndigheder (resultaterne af den offentlige høring er der i detaljer redegjort for i konsekvensanalysens bilag 2). Europa-Parlamentets LIBE-udvalg afholdt et interparlamentarisk udvalgsmøde med nationale parlamenter om intelligente grænser den 23.-24. februar 2015. Konsekvensanalyse Den første konsekvensanalyse blev foretaget i 2008, da Kommissionen forberedte sin meddelelse om emnet og den anden blev færdiggjort i 2012 i forbindelse med udarbejdelsen af forslagene fra 2013. Den tredje konsekvensanalyse blev afsluttet i 2016. Under hensyntagen til den tekniske undersøgelse, rapporten om pilotprojektet, resultatet af høringen af interesserede parter og drøftelserne i Rådet og Europa-Parlamentet blev de vigtigste gennemførelsesmuligheder og delmuligheder for både ind- og udrejsesystemet og et program for registrerede rejsende analyseret i konsekvensanalysen. De fortrukne løsninger fra konsekvensanalysen er direkte udmøntet i de vigtigste ændringer, der er indarbejdet i det nu foreliggende forslag, set i forhold til forslagene fra 2013 (se punkt I "De vigtigste elementer i det reviderede forslag") Udvalget for Forskriftskontrol har gennemgået udkastet til konsekvensanalyse og afgivet en positiv udtalelse den 22. januar 2016.

3.JURIDISKE ASPEKTER AF FORSLAGET Resumé af de foreslåede foranstaltninger Der skal ske en fastlæggelse af formålene med, funktionaliteterne i samt ansvarsforholdene vedrørende ind- og udrejsesystemet. Endvidere skal Agenturet for den Operationelle Forvaltning af Store It-systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed have mandat til at udvikle og varetage den operationelle forvaltning af systemet. En detaljeret redegørelse for det nu foreliggende reviderede forslag, artikel for artikel, kan findes i et separat arbejdsdokument fra Kommissionen. Det vil være nødvendigt at foretage konsekvensændringer af forordning (EU) nr. 1077/2011, forordning (EF) nr.767/2008 og af (konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen), jf. under pkt. 1. Retsgrundlag Retsgrundlaget for det foreliggende reviderede forslag til forordning er artikel 77, stk. 2, litra b) og d), i traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde. Artikel 77, stk. 2, litra b) og d), er det relevante retsgrundlag for yderligere at specificere foranstaltningerne vedrørende passage af medlemsstaternes ydre grænser og at udvikle standarder og procedurer, som skal følges af medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af personkontrol ved disse grænser. Artikel 77, stk. 2, litra b) og d), er det retlige grundlag for oprettelsen af ind- og udrejsesystemet. Endvidere hviler det reviderede forslag på artikel 87, stk. 2, litra a), som retsgrundlag for at tillade adgang til systemet med henblik på retshåndhævelse og på artikel 88, stk. 2, litra a), for at tillade adgang for Europol, begge under strenge betingelser. Begge disse supplerende retsgrundlag for adgang til retshåndhævelse og adgang for Europol til oplysninger i ind- og udrejsesystemet kræver den samme almindelige lovgivningsprocedure, der finder anvendelse i henhold til artikel 77, stk. 2, litra b) og d). Nærhedsprincippet I henhold til artikel 77, stk. 2, litra b), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har EU beføjelse til at vedtage foranstaltninger vedrørende personkontrol og en effektiv kontrol med passagen af medlemsstaternes ydre grænser. Det er nødvendigt at ændre de nuværende EU-bestemmelser vedrørende passage af medlemsstaternes ydre grænser for at tage hensyn til, at der på nuværende tidspunkt ikke findes et pålideligt middel til at overvåge rejsemønstret blandt tredjelandsstatsborgere, der får indrejse med henblik på et kortvarigt ophold, fordi den nuværende pligt til at stemple rejsedokumenterne er kompleks og langsommelig og desuden utilstrækkelig til, at medlemsstaternes myndigheder i forbindelse med grænsekontrol eller kontrol inden for medlemsstaternes område kan vurdere, om en rejsende har ret til ophold eller ej, og fordi de nationale systemer til dette formål har begrænset værdi i et område uden indre grænser. Der bør være oplysninger til rådighed om, hvem der er blevet nægtet indrejse i EU's område, hvem der befinder sig på EU's område, og hvem der opfylder kravene om et kortvarigt ophold på højst 90 dage i en periode på 180 dage, og om nationaliteter og grupper (visumpligtige eller ej) af rejsende, der bliver, efter at deres tilladelse til ophold er udløbet, samt om støtte til stikprøvekontrol inden for området for at finde frem til personer, der ulovligt opholder sig der, for derved at gøre styringen af migrationen mere effektiv. Der er brug for en fælles ordning for at fastsætte harmoniserede regler for registrering af nægtelse af indrejse, bevægelser på tværs af grænserne og kontrol med tredjelandsstatsborgeres tilladte kortvarige ophold inden for Schengenområdet som helhed. Dette mål kan derfor ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne. En revision af forslaget fra 2013 om et ind- og udrejsesystem er også nødvendig for at give de retshåndhævende myndigheder adgang til oplysninger i ind- og udrejsesystemet med henblik på bekæmpelse af terrorisme og grov kriminalitet og at sikre en høj grad af intern sikkerhed. Dette mål kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, da en sådan ændring kun kan foreslås af Kommissionen. Proportionalitetsprincippet EU-traktatens artikel 5 fastsætter, at EU kun handler i det omfang, det er nødvendigt for at nå traktatens mål. Den form, der er valgt til denne EU-foranstaltning, skal gøre det muligt at nå forslagets målsætning og sikre en så effektiv gennemførelse som muligt. Det foreslåede initiativ udgør en udbygning af Schengenreglerne med det formål at sikre, at der anvendes fælles regler ved de ydre grænser på ensartet måde i alle de medlemsstater, der har afskaffet kontrollen ved de indre grænser. Det skaber et instrument, der giver Den Europæiske Union oplysninger om, hvor mange tredjelandsstatsborgere der indrejser i og udrejser af EU, hvilket er nødvendigt med henblik på en bæredygtig og dokumenteret politikudformning på området migration og visum. Det giver tillige de retshåndhævende myndigheder adgang til ind- og udrejsesystemet, hvilket er en passende, præcis, sikker og omkostningseffektiv måde til identifikation af statsborgere fritaget for visumpligt, der er mistænkt (eller ofre) for terrorisme eller en alvorlig forbrydelse, og gør det muligt for myndighederne at søge i rejsehistorikken for både visumindehavere og tredjelandsstatsborgere fritaget for visumpligt, der er mistænkt (eller ofre) for sådanne forbrydelser. Forslaget, der bygger på ideen om indbygget databeskyttelse, står desuden i et rimeligt forhold til målet, hvad angår retten til beskyttelse af personoplysninger, for så vidt som det ikke kræver, at der indsamles og lagres flere oplysninger i længere tid end, hvad der er absolut nødvendigt for, at systemet kan fungere og opfylde sit formål. Desuden vil alle de sikkerhedsforanstaltninger og mekanismer, der kræves for at sikre en effektiv beskyttelse af de grundlæggende rettigheder for rejsende, især beskyttelsen af deres privatliv og personoplysninger, blive fastlagt og gennemført. Det vil ikke være nødvendigt med yderligere procedurer eller harmonisering på EU-plan for at få systemet til at fungere; dermed er den påtænkte foranstaltning forholdsmæssig, idet den ikke går ud over, hvad der er nødvendigt, hvad angår foranstaltninger på EU-plan for at opfylde de fastsatte mål. Den foretrukne løsning står også i et rimeligt forhold til målet, hvad angår udgifter, når der henses til de fordele, systemet vil give alle medlemsstater ved forvaltningen af de ydre grænser og udviklingen af en fælles EU-migrationspolitik. Forslaget er derfor i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Reguleringsmiddel/reguleringsform Foreslået reguleringsmiddel: Forordning.

Andre midler vil ikke være hensigtsmæssige af følgende grund(e): Med nærværende forslag oprettes et centraliseret system, hvorigennem medlemsstaterne kan samarbejde med hinanden, hvilket kræver fælles systemopbygning og driftsregler. Der fastsættes desuden i forslaget regler om kontrollen ved de ydre grænser og om adgang til systemet, herunder med henblik på retshåndhævelse, som er de samme for alle medlemsstater. Som følge heraf er det kun muligt at vælge en forordning som retligt instrument. Grundlæggende rettigheder Forslaget til forordning påvirker de grundlæggende rettigheder, navnlig retten til menneskelig værdighed (artikel 1 i EU's charter om grundlæggende rettigheder), forbuddet mod slaveri og tvangsarbejde (chartrets artikel 5), retten til frihed og sikkerhed (chartrets artikel 6), respekten for privatliv og familieliv (chartrets artikel 7), beskyttelsen af personoplysninger (chartrets artikel 8), asylretten (chartrets artikel 18) og beskyttelse i tilfælde af udsendelse, udvisning og udlevering (chartrets artikel 19), retten til ikke-forskelsbehandling (chartrets artikel 21), børns rettigheder (chartrets artikel 24) og adgangen til effektive retsmidler (chartrets artikel 47). Forbuddet mod slaveri og tvangsarbejde samt retten til frihed og sikkerhed påvirkes positivt af gennemførelsen af et ind- og udrejsesystem. En bedre og mere præcis identifikation (ved brug af biometri) af tredjelandsstatsborgere, der passerer Schengenområdets ydre grænse, understøtter afsløringen af identitetstyveri, menneskehandel (især for så vidt angår mindreårige) og grænseoverskridende kriminalitet og bidrager dermed til at forbedre sikkerheden for borgerne i Schengenområdet. Med hensyn til retten til beskyttelse af personoplysninger indeholder forslaget en række garantier vedrørende personoplysninger, navnlig adgangen til disse, som skal være strengt begrænset til det, der er formålet med forordningen, og til de udpegede kompetente myndigheder. Garantierne vedrørende personoplysninger omfatter også retten til at få adgang til oplysninger og retten til berigtigelse eller sletning af disse. Begrænsningen af den periode, hvori oplysninger lagres, der er nævnt ovenfor i kapitel 1 i denne begrundelse, bidrager også til at overholde den grundlæggende ret til beskyttelse af personoplysninger. Forslaget indeholder bestemmelser om adgang til ind- og udrejsesystemet til forebyggelse, opdagelse og efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger med henblik på identifikation af tredjelandsstatsborgere, der passerer de ydre grænser, og med det formål at få adgang til oplysninger om deres rejsehistorik. Som det er bestemt i chartrets artikel 52, stk. 1, skal enhver begrænsning af retten til beskyttelse af personoplysninger være egnet til at nå det tilsigtede mål og må ikke gå ud over, hvad der er nødvendigt for at nå det. Artikel 8, stk. 2, i den europæiske menneskerettighedskonvention anerkender også, at indgreb fra en offentlig myndigheds side i en persons ret til privatliv kan være begrundet af hensyn til den nationale sikkerhed, den offentlige tryghed eller forebyggelse af forbrydelse, således som tilfældet er i det foreliggende forslag. Domstolen har også anerkendt, at bekæmpelse af terrorisme og grov kriminalitet, navnlig organiseret kriminalitet og terrorisme, er af afgørende betydning for at sikre den offentlige sikkerhed, og at effektiviteten heraf i vidt omfang kan være afhængig af anvendelsen af moderne efterforskningsteknikker, og at adgang til personoplysninger, der gives til disse specifikke formål, dermed kan være berettiget, hvis det skønnes nødvendigt. Forslaget indeholder bestemmelser om adgang til ind- og udrejsesystemet til forebyggelse, opdagelse og efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger med henblik på identifikation af tredjelandsstatsborgere, der passerer de ydre grænser, og med det formål at få adgang til oplysninger om deres rejsehistorik. Adgang til ind- og udrejsesystemet med henblik på identifikation skal kun være mulig, hvis en forudgående søgning er blevet gennemført i de nationale databaser uden resultat og, i tilfælde af søgninger med fingeraftryk, hvor en tidligere søgning er blevet gennemført i det automatiserede verifikationssystem for fingeraftryk, jf. afgørelse 2008/615/RIA. Der findes oplysninger i VIS om visumindehavere, men der er hverken oplysninger om statsborgere fritaget for visumpligt eller oplysninger om rejsemønstre til rådighed i nogen anden EU-database. Der kan kun gives adgang til ind- og udrejsesystemets oplysninger til retshåndhævelsesformål til forebyggelse, opdagelse eller efterforskning af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger som defineret i Rådets rammeafgørelser 2002/475/RIA om bekæmpelse af terrorisme og 2002/584/RIA om den europæiske arrestordre, og kun hvis det er nødvendigt i forbindelse med en bestemt sag. Endvidere kan de dertil udpegede retshåndhævende myndigheder kun kræve adgang til ind- og udrejsesystemets oplysninger, hvis der er rimelig grund til at antage, at adgangen væsentligt vil bidrage til forebyggelse, opdagelse eller efterforskning af den pågældende strafbare handling. En anmodning herom kontrolleres af en dertil udpeget retshåndhævende myndighed med henblik på at kontrollere, om de strenge betingelser for at kræve adgang til ind- og udrejsesystemet med retshåndhævelsesformål er opfyldt. Desuden indeholder forslaget også strenge sikkerhedsforanstaltninger vedrørende oplysninger for at garantere sikkerheden i forbindelse med de behandlede personoplysninger, og det indfører overvågning af behandlingen af oplysningerne fra uafhængige offentlige databeskyttelsesmyndigheders side og dokumentation af alle gennemførte søgninger. I forslaget hedder det også, at behandlingen af alle personoplysninger, der udføres af retshåndhævende myndigheder i ind- og udrejsesystemet, er omfattet af Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA, når de er trukket ud af systemet. Med forslaget fastsættes strenge adgangsregler til ind- og udrejsesystemet og de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger. Det indeholder også regler om den enkeltes ret til indsigt, berigtigelse, sletning og klageadgang, navnlig retten til domstolsprøvelse og uafhængige offentlige myndigheders tilsyn med behandlingen af oplysningerne. Derfor er forslaget i fuld overensstemmelse med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, især med hensyn til retten til beskyttelse af personoplysninger, og er også i overensstemmelse med artikel 16 i TEUF, der garanterer alle retten til beskyttelse af deres personoplysninger. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET I forslaget fra 2013 til et ind- og udrejsesystem henvistes til Kommissionens forslag til den næste flerårige finansielle ramme, hvori der indgik et forslag om at afsætte 4,6 mia. EUR til Fonden for Intern Sikkerhed i perioden 2014-2020. I forslaget fra 2013 til et ind- og udrejsesystem blev der afsat 1,1 mia. EUR som et vejledende beløb til udviklingen af ind- og udrejsesystemet og programmet for registrerede rejsende, idet det blev antaget, at udviklingsudgifterne ville begynde at påløbe fra 2015. Dette beløb blev beregnet på grundlag af udviklingen og driften af to separate systemer og på grundlag af 3 års udvikling og 4 års drift. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 515/2014 af 16. april 2014 om oprettelse af et instrument for finansiel støtte til forvaltning af de ydre grænser og den fælles visumpolitik som en del af Fonden for Intern Sikkerhed og om ophævelse af beslutning nr. 574/2000/EF (forordningen om Fonden for Intern Sikkerhed - grænseforvaltning) fastsætter i artikel 5, stk. 5, litra b), at der skal afsættes 791 mio. EUR til udvikling af IT-systemer baseret på eksisterende og/eller nye IT-systemer til forvaltning af migrationsstrømme på tværs af de ydre grænser. Beløbet på 791 mio. EUR svarede til 3 års udvikling (2017-2019 inklusive) med nogle forberedende aktiviteter allerede i 2016 og med driftsstart i 2020. Efter den tekniske undersøgelse og konsekvensanalysen er det nuværende forslag baseret på den foretrukne løsning med ét enkelt ind- og udrejsesystem, og det nødvendige beløb er blevet skønnet til at være på 480 mio. EUR, som også tager hensyn til formålet vedrørende adgang i forbindelse med retshåndhævelse. Derfor er et forslag om ændring af forordningen om Fonden for Intern Sikkerhed - grænseforvaltning medtaget i det foreliggende forslag for at tilpasse det til det nye reducerede beløb. Denne finansielle støtte vil dække ikke kun udgifterne til centrale komponenter i hele den periode, den flerårige finansielle ramme gælder (288 mio. EUR - på EU-niveau, både udviklings- og driftsomkostningerne via indirekte forvaltning), men også omkostningerne til integrationen af de eksisterende nationale grænseinfrastrukturer i medlemsstaterne i ind- og udrejsesystemet via de nationale ensartede grænseflader (120 mio. EUR - via direkte forvaltning). Ved at yde finansiel støtte til integrationsudgifterne på nationalt plan sikres det, at vanskelige finansielle forhold på nationalt plan ikke bringer projektet i fare eller forsinker det. I udviklingsfasen (2017-2019) vil Kommissionen bruge et samlet beløb af 52,7 mio. EUR (via direkte forvaltning) til udgifter i forbindelse med driften i medlemsstaterne. Når det nye system er driftsklart, kan der ydes støtte til de fremtidige driftsudgifter i medlemsstaterne via disses nationale programmer inden for rammerne af Fonden for Intern Sikkerhed (delt forvaltning). Et beløb på 20 mio. EUR er øremærket til dette formål inden for den samlede rammebeløb på 480 mio. EUR. Dette vil omfatte støtte til driften i ét år. Der er redegjort for den anvendte omkostningsmodel i bilag 6 - Konsekvensanalysens omkostningsmodel for ind- og udrejsesystemet. 5.YDERLIGERE OPLYSNINGER Deltagelse

Forslaget bygger på Schengenreglerne, da det vedrører passage af de ydre grænser. Der skal derfor tages højde for følgende forhold i relation til de forskellige protokoller og aftaler med associerede lande. Danmark: I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), deltager Danmark ikke i Rådets vedtagelse af foranstaltninger i medfør af tredje del, afsnit V, i TEUF. Da denne forordning udbygger Schengenreglerne, skal Danmark i henhold til artikel 4 i protokollen om Danmarks stilling træffe afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre forordningen i sin nationale lovgivning, inden seks måneder efter dens vedtagelse. Det Forenede Kongerige og Irland: I medfør af artikel 4 og 5 i protokollen om integration af Schengenreglerne i Den Europæiske Union, Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne og Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne deltager Det Forenede Kongerige og Irland ikke i forordning (EU) 2016/399 (Schengengrænsekodeksen) eller i nogen anden af de retsakter, der er almindeligt kendt som "Schengenreglerne", dvs. retsakterne om organisering af og støtte til afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser og de ledsagende foranstaltninger vedrørende kontrol ved de ydre grænser. Forordningen udgør en udvikling af disse regler, og derfor deltager Det Forenede Kongerige og Irland ikke i vedtagelsen af forordningen, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland. På samme måde som i Domstolens dom i sag C-482/08, Det Forenede Kongerige mod Rådet, ECLI:EU:C 2010:631, påvirker den omstændighed, at denne forordning har hjemmel i artikel 87, stk. 2, litra a), og artikel 88, stk. 2, litra a), samt artikel 77, stk. 2, litra b) og d), i TEUF, ikke ovenstående konklusion, idet adgangen til retshåndhævelsesformål er accessorisk i forhold til etableringen af ind- og udrejsesystemet. Island og Norge: De procedurer, der er fastsat i den associeringsaftale, som er indgået mellem Rådet og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, finder anvendelse, da dette forslag bygger på Schengenreglerne, jf. bilag A til aftalen. Schweiz: Denne forordning udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne. Liechtenstein: Denne forordning udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne. Kroatien, Cypern, Bulgarien og Rumænien: Denne forordning om oprettelse af ind- og udrejsesystemet erstatter pligten til at stemple tredjelandsstatsborgeres pas. Denne bestemmelse skulle anvendes af tiltrædende medlemsstater ved tiltrædelsen af Den Europæiske Union. 2016/0106 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om oprettelse af et ind- og udrejsesystem til registrering af ind- og udrejseoplysninger og oplysninger om nægtelse af indrejse vedrørende tredjelandsstatsborgere, der passerer Den Europæiske Unions medlemsstaters ydre grænser og om fastlæggelse af betingelserne for adgang til ind- og udrejsesystemet til retshåndhævelsesformål og om ændring af forordning (EF) nr. 767/2008 og forordning (EU) nr. 1077/2011





EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra b) og d), artikel 87, stk. 2, litra a), og artikel 88, stk. 2, litra a), under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg,

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)I Kommissionens meddelelse af 13. februar 2008 om forberedelse af de kommende faser af grænseforvaltningen i EU blev der redegjort for behovet for som en del af EU's strategi for integreret grænseforvaltning at oprette et ind- og udrejsesystem, som elektronisk registrerer, hvornår og hvor tredjelandsstatsborgere, der får indrejse med henblik på et kortvarigt ophold i Schengenområdet, ind- og udrejser, og som beregner, hvor længe de har tilladelse til at blive. (2)På Det Europæiske Råds møde den 19. og 20. juni 2008 blev vigtigheden af at fortsætte arbejdet med at udvikle EU's strategi for integreret grænseforvaltning fremhævet, herunder den bedre udnyttelse af moderne teknologi til at forbedre forvaltningen af de ydre grænser. (3)I Kommissionens meddelelse af 10. juni 2009 om et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i borgernes tjeneste slås der til lyd for at oprette et elektronisk system til registrering af indrejser til og udrejser fra medlemsstaternes område ved passage af de ydre grænser for derved at sikre en mere effektiv forvaltning af adgangen til området. (4)Det Europæiske Råd opfordrede på sit møde den 23.-24. juni 2011 til, at arbejdet med at indføre "intelligente grænser" hurtigt blev igangsat. Kommissionen offentliggjorde den 25. oktober 2011 en meddelelse med titlen "Intelligente grænser – løsningsmodeller og vejen frem". (5)Det Europæiske Råd understregede i sine strategiske retningslinjer, der blev vedtaget i juni 2014, at "Schengenområdet, som gør det muligt for folk at rejse uden kontrol ved de indre grænser, og det stigende antal personer, der rejser til EU, kræver en effektiv forvaltning af EU's fælles ydre grænser for at sikre et højt beskyttelsesniveau. Unionen skal mobilisere alle de redskaber, den har til sin rådighed, for at støtte medlemsstaterne i deres opgave. Med henblik herpå bør den integrerede grænseforvaltning af de ydre grænser moderniseres på en omkostningseffektiv måde for at sikre intelligent grænseforvaltning med et ind- og udrejsesystem og et program for registrerede rejsende og støttes af det nye agentur for store IT-systemer (eu-LISA)". (6)I sin meddelelse af 13. maj 2015 med titlen "En europæisk dagsorden for migration" anførte Kommissionen: "Med initiativet "intelligente grænser" indledes en ny fase, som sigter mod at øge effektiviteten ved grænsepassage ved at lette passagen for det store flertal af rejsende fra tredjelande i god tro og samtidig styrke kampen mod ulovlig migration ved at oprette et register over alle tredjelandsstatsborgeres grænsepassager under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet". (7)Det er nødvendigt at specificere målene for ind- og udrejsesystemet og dets tekniske opbygning, at fastsætte bestemmelser vedrørende driften og brugen af systemet samt ansvaret herfor, de kategorier af oplysninger, der skal indlæses i systemet, formålet med og kriterierne for indlæsningen af disse oplysninger, de myndigheder, der skal have adgang til oplysningerne og yderligere regler for databehandling og beskyttelse af personoplysninger. (8)Ind- og udrejsesystemet bør anvendes på tredjelandsstatsborgere, der har fået indrejse med henblik på et kortvarigt ophold i Schengenområdet. Det bør også gælde for tredjelandsstatsborgere, hvis indrejse med henblik på et kortere ophold er blevet afvist. (9)Formålet med ind- og udrejsesystemet bør være at forbedre forvaltningen af de ydre grænser, forhindre irregulær migration og lette forvaltningen af migrationsstrømme. Ind- og udrejsesystemet skal navnlig være med til at sikre identifikationen af alle personer, der ikke eller ikke længere overholder reglerne for opholdets varighed på medlemsstaternes område. (10)For at nå disse mål bør alfanumeriske oplysninger og biometriske data (fingeraftryk og ansigtsbillede) behandles i ind- og udrejsesystemet. Brugen af biometri er trods dens indvirkning på privatlivets fred for rejsende berettiget af to grunde. For det første er biometri en pålidelig metode til identifikation af tredjelandsstatsborgere på medlemsstaternes område, der ikke er i besiddelse af rejsedokumenter eller nogen anden form for identifikation, en almindeligt benyttet metode blandt irregulære migranter. For det andet muliggør biometri en mere pålidelig sammenligning af lovlige rejsendes ind- og udrejseoplysninger. Hvis der anvendes ansigtsbilleder i kombination med fingeraftryksdata, er der mulighed for at reducere antallet af registrerede fingeraftryk, samtidig med at der opnås samme resultat med hensyn til nøjagtigheden af identifikationen. (11)Der bør registreres fire fingeraftryk af tredjelandsstatsborgere, der er fritaget for visumpligten, i ind- og udrejsesystemet, hvis det er fysisk muligt, for derved at gøre det muligt at foretage en præcis verifikation og identifikation (hvorved det sikres, at tredjelandsstatsborgeren ikke allerede er registreret under en anden identitet eller med et andet rejsedokument) og sikre, at der i alle tilfælde er tilstrækkelige oplysninger til rådighed. Der vil blive foretaget kontrol af visumindehaveres fingeraftryk i visuminformationssystemet (VIS), der blev oprettet ved Rådets beslutning 2004/512/EC. Ansigtsbilledet af såvel tredjelandsstatsborgere, der er fritaget for visumpligten, som tredjelandsstatsborgere, der er visumindehavere, bør registreres i ind- og udrejsesystemet, og det bør bruges som den væsentligste biometriske identifikator til verifikation af identiteten af tredjelandsstatsborgere, som tidligere er blevet registreret i ind- og udrejsesystemet; dette bør ske så længe deres individuelle mappe ikke er blevet slettet. Alternativt bør den pågældende verifikation udføres ved brug af fingeraftryk. (12)Ind- og udrejsesystemet bør bestå af et centralt system, der omfatter en central edb-database med biometriske og alfanumeriske oplysninger, en national ensartet grænseflade i hver medlemsstat, en sikker kommunikationskanal mellem ind- og udrejsesystemets centrale system og VIS' centrale system og kommunikationsinfrastrukturen mellem det centrale system og de nationale ensartede grænseflader. Hver medlemsstat bør tilslutte sine nationale grænseinfrastrukturer til den nationale ensartede grænseflade. (13)Der bør skabes interoperabilitet mellem ind- og udrejsesystemet og VIS i form af en direkte kommunikationskanal mellem de centrale systemer med henblik på at gøre det muligt for de grænsemyndigheder, der bruger ind- og udrejsesystemet, at søge i VIS for at hente visumrelaterede oplysninger med henblik på at oprette eller opdatere den individuelle mappe, at gøre det muligt for grænsemyndighederne ved de ydre grænser at kontrollere visummets gyldighed og en visumindehavers identitet ved hjælp af fingeraftryk direkte i VIS og at gøre det muligt for grænsemyndighederne at verificere identiteten på tredjelandsstatsborgere, der er fritaget for visumpligten, i VIS ved hjælp af fingeraftryk. Interoperabilitet skal også gøre det muligt for de grænsemyndigheder, der bruger VIS, at søge i ind- og udrejsesystemet direkte fra VIS med henblik på behandlingen af visumansøgninger og afgørelser vedrørende disse ansøgninger og at gøre det muligt for visummyndigheder at opdatere visumrelaterede oplysninger i ind- og udrejsesystemet i tilfælde af, at et visum bliver annulleret, inddraget eller forlænget. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008/EF bør ændres i overensstemmelse hermed. (14)Nærværende forordning bør fastlægge, hvilke myndigheder i medlemsstaterne der kan få tilladelse til at få adgang til at indlæse, ændre, slette eller indhente oplysninger særligt med henblik på ind- og udrejsesystemet og i det omfang, det er nødvendigt, for at de kan udføre deres opgaver. (15)Enhver behandling af oplysninger i ind- og udrejsesystemet bør stå i et rimeligt forhold til de forfulgte mål og være nødvendig for, at de kompetente myndigheder kan udføre deres opgaver. Ved anvendelsen af ind- og udrejsesystemet bør de kompetente myndigheder sikre, at den menneskelige værdighed og integriteten for de personer, hvorom der anmodes om oplysninger, respekteres, og de må ikke forskelsbehandle personer på grundlag af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering. (16)Ved bekæmpelsen af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger er det bydende nødvendigt, at de retshåndhævende myndigheder råder over helt aktuelle oplysninger, hvis de skal udføre deres opgaver. Adgangen til VIS-data med henblik på retshåndhævelse har allerede vist sig nyttig i forbindelse med identifikationen af mennesker, der har lidt en voldsom død, og som hjælp for efterforskerne til at gøre betydelige fremskridt i sager om menneskehandel, terrorisme og narkotikahandel. Adgang til oplysningerne i ind- og udrejsesystemet er nødvendig med henblik på forebyggelse, opdagelse og efterforskning af terrorhandlinger som nævnt i Rådets rammeafgørelse 2002/475/RIA eller andre alvorlige strafbare handlinger som nævnt i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA. De oplysninger, der genereres af ind- og udrejsesystemet, vil kunne bruges som værktøj til verifikation af identitet både i tilfælde, hvor tredjelandsstatsborgeren har ødelagt sine dokumenter, og hvor de retshåndhævende myndigheder er i færd med at efterforske en forbrydelse gennem brug af fingeraftryk eller ansigtsbillede og ønsker at fastslå en identitet. Det vil også kunne bruges som et strafferetligt efterforskningsværktøj til at tilvejebringe beviser ved at spore rejseruterne for en person, der mistænkes for at have begået en forbrydelse, eller et offer for en forbrydelse. Ind- og udrejsesystemet bør derfor være til rådighed for de udpegede myndigheder i medlemsstaterne og for Den Europæiske Politienhed ("Europol") på de betingelser, der er fastsat i forordningen. (17)Desuden spiller Europol en central rolle med hensyn til samarbejdet mellem medlemsstaternes myndigheder på området grænseoverskridende kriminalitet ved at understøtte forebyggelse, analyse og efterforskning af kriminalitet på EU-plan. Europol bør derfor også have adgang til ind- og udrejsesystemet inden for rammerne af sine opgaver, jf. Rådets afgørelse 2009/371/RIA.

(18)Adgang til ind- og udrejsesystemet med henblik på at forebygge, opdage eller efterforske terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger udgør et indgreb i de grundlæggende rettigheder, hvad angår respekten for den enkeltes privatliv og beskyttelsen af personoplysninger, der behandles i ind- og udrejsesystemet. Et sådant indgreb skal ske i henhold til loven, og loven skal være formuleret tilstrækkeligt præcist til, at borgerne kan indrette deres adfærd herefter, og skal beskytte den enkelte mod vilkårlighed og med tilstrækkelig klarhed angive omfanget af det skøn, der indrømmes de kompetente myndigheder, og bestemme, hvordan skønnet skal udøves I et demokratisk samfund skal ethvert indgreb anses for nødvendigt for at beskytte en lovlig og forholdsmæssig interesse, og indgrebet skal stå i et rimeligt forhold til det lovlige formål, der forfølges. (19)Sammenligninger af oplysninger på grundlag af et latent fingeraftryk, som er det fingeraftryksspor, der kan findes på et gerningssted, er af afgørende betydning inden for politisamarbejde. Muligheden for at sammenligne et latent fingeraftryk med de fingeraftryksdata, der er lagret i ind- og udrejsesystemet, i de tilfælde, hvor der er rimelig grund til at antage, at gerningsmanden eller offeret kan være registreret i ind- og udrejsesystemet, vil give de retshåndhævende myndigheder i medlemsstaterne et meget værdifuldt redskab til at forebygge, opdage eller efterforske terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger, når for eksempel de eneste beviser på et gerningssted er latente fingeraftryk. (20)Det er nødvendigt at udpege de kompetente myndigheder i medlemsstaterne samt det centrale adgangspunkt, hvorigennem anmodninger om adgang til ind- og udrejsesystemet indgives, og at føre en liste over de operative enheder inden for de udpegede myndigheder, som er bemyndigede til at anmode om en sådan adgang til de specifikke formål forebyggelse, opdagelse eller efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger. (21)Anmodninger om adgang til oplysninger lagret i det centrale system bør fremsættes af de operative enheder inden for de udpegede myndigheder til det centrale adgangspunkt og bør være begrundede. De operative enheder inden for de udpegede myndigheder, der er bemyndiget til at anmode om adgang til ind- og udrejsesystemets oplysninger, må ikke fungere som kontrolmyndighed. De centrale adgangspunkter bør handle uafhængigt af de udpegede myndigheder og være ansvarlige for på uafhængig vis at sikre en streng overholdelse af de adgangsbetingelser, der er fastsat i forordningen. I ekstraordinære tilfælde af hastende karakter, hvor det er nødvendigt tidligt at få adgang til oplysninger for at reagere på en specifik og reel trussel i forbindelse med terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger, bør det centrale adgangspunkt behandle anmodningen omgående og først foretage verifikationen bagefter. (22)For at beskytte personoplysninger og udelukke systematiske søgninger må behandlingen af ind- og udrejsesystemets oplysninger kun finde sted i særlige tilfælde, og når det er nødvendigt med henblik på at forebygge, opdage eller efterforske terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger. De udpegede myndigheder og Europol må således kun anmode om adgang til ind- og udrejsesystemet, når de har rimelig grund til at tro, at en sådan adgang vil kunne tilvejebringe oplysninger, der i væsentlig grad vil kunne hjælpe dem med at forebygge, opdage eller efterforske en terrorhandling eller en anden alvorlig strafbar handling. (23)Endvidere bør adgang til ind- og udrejsesystemet kun tillades med henblik på identifikation af ukendte mistænkte, gerningsmænd eller ofre for terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger på betingelse af, at søgning i medlemsstatens fingeraftryksdatabaser og de elektroniske fingeraftryksidentifikationssystemer i alle de øvrige medlemsstater, jf. Rådets afgørelse 2008/615/RIA, ikke har ført til, at den pågældendes identitet kan fastslås. Desuden bør adgang til ind- og udrejsesystemets registreringer vedrørende en kendt person være behørigt begrundet. (24)Med henblik på at opnå en effektiv sammenligning og udveksling af personoplysninger bør medlemsstaterne fuldt ud gennemføre og anvende de eksisterende internationale aftaler og den allerede gældende EU-lovgivning vedrørende udveksling af personoplysninger, navnlig afgørelse 2008/615/RIA. (25)De personoplysninger, der lagres i ind- og udrejsesystemet, bør ikke gemmes længere, end det er nødvendigt af hensyn til formålene med systemet. Det er hensigtsmæssigt at lagre oplysninger vedrørende tredjelandsstatsborgere i fem år med henblik på grænseforvaltning for at undgå, at tredjelandsstatsborgere skal genregistreres i ind- og udrejsesystemet før udløbet af dette tidsrum. For så vidt angår tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til en unionsborger, på hvem direktiv 2004/38/EF finder anvendelse, eller til en tredjelandsstatsborger, der har ret til fri bevægelighed i henhold EU-retten, og som ikke er indehaver af et opholdskort som omhandlet i direktiv 2004/38/EF, er det hensigtsmæssigt at gemme hver kombineret ind- og udrejseregistrering i højst et år efter den sidste udrejse. (26)En femårig datalagringsperiode er nødvendig for, at grænsevagten har mulighed for at gennemføre den nødvendige risikoanalyse, der kræves ifølge Schengengrænsekodeksen, før den rejsende får lov til at indrejse i Schengenområdet. Behandlingen af visumansøgninger i konsulater kræver også, at ansøgerens rejsehistorik analyseres med henblik på at vurdere brugen af tidligere visa og overholdelsen af betingelserne for ophold. Passtemplingen vil blive fjernet og erstattet af en søgning i ind- og udrejsesystemet. Den rejsehistorik, der er til rådighed i systemet, bør derfor dække et tidsrum, der er tilstrækkeligt langt med henblik på visumudstedelse. Den femårige datalagringsperiode vil reducere frekvensen af genregistrering og vil være til gavn for alle rejsende, idet den gennemsnitlige tid, der medgår til grænsepassage, vil blive reduceret, hvilket tilsvarende vil ske for ventetiden ved grænseovergangsstederne. Også for en rejsende, der kun én gang rejser ind i Schengenområdet, vil det forhold, at andre rejsende, der allerede er registreret i ind- og udrejsesystemet, ikke skal genregistreres, reducere ventetiden ved grænsen. Denne datalagringsperiode vil også være nødvendig for at give mulighed for at lempe grænsepassagen ved brug af procesacceleratorer og selvbetjeningssystemer. En sådan lempelse afhænger af de oplysninger, der er registreret i systemet. En kortere datalagringsperiode ville have en negativ indvirkning på grænsekontrollens varighed. En kortere dataopbevaringsperiode ville reducere gruppen af rejsende, der kan have gavn af en sådan lempelse og dermed undergrave det erklærede mål om at lette grænsepassagen. (27)Det vil være nødvendigt med samme lagringsperiode på fem år i forbindelse med oplysninger vedrørende personer, der ikke er udrejst fra medlemsstatens område inden udløbet af det tilladte ophold, for at understøtte identifikations- og tilbagesendelsesproceduren og vedrørende personer, der er blevet nægtet indrejse med henblik på et kortere ophold {eller på grundlag af et rundrejsevisum}. Oplysningerne bør slettes efter en periode på fem år, medmindre der er grund til at slette dem tidligere. (28)Der bør fastlægges præcise regler for ansvaret for udviklingen og driften af ind- og udrejsesystemet og medlemsstaternes ansvar for tilkoblingen af deres systemer til ind- og udrejsesystemet. Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store It-systemer inden for området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed, som blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1077/2011, bør være ansvarligt for udviklingen og den operationelle forvaltning af et centraliseret ind- og udrejsesystem i overensstemmelse med denne forordning, og de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 1077/2011 bør ændres i overensstemmelser hermed. (29)Der bør fastlægges regler for medlemsstaternes erstatningsansvar for skader, der opstår som følge af overtrædelse af denne forordning. (30)Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger finder anvendelse på medlemsstaternes behandling af personoplysninger i medfør af nærværende forordning, medmindre denne behandling foretages af medlemsstaternes udpegede myndigheder eller kontrolmyndigheder med henblik på at forebygge, opdage eller efterforske terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger. (31)Medlemsstaternes myndigheders behandling af personoplysninger med henblik på at forebygge, opdage og efterforske terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger i medfør af nærværende forordning bør være omfattet af databeskyttelsesstandarder i henhold til national lovgivning, som er i overensstemmelse med Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA. (32)Personoplysninger, som medlemsstaterne har modtaget i henhold til denne forordning, må ikke overføres eller stilles til rådighed for et tredjeland, en international organisation eller en privat part etableret i eller uden for Unionen, undtagen hvis det er nødvendigt i konkrete tilfælde for at bidrage til identifikationen af en tredjelandsstatsborger i forbindelse med tilbagesendelsen af den pågældende og under strenge betingelser. (33)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 finder anvendelse på EU-institutionernes og -organernes aktiviteter, når de udfører deres opgaver som ansvarlige for den operationelle forvaltning af ind- og udrejsesystemet. (34)De uafhængige tilsynsmyndigheder, som er oprettet i henhold til artikel 28 i direktiv 95/46/EF, bør kontrollere, at medlemsstaternes behandling af personoplysninger er lovlig, mens Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, som er oprettet ved forordning (EF) nr. 45/2001, bør kontrollere EU-institutionernes og -organernes aktiviteter i forbindelse med behandlingen af personoplysninger. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og tilsynsmyndighederne bør samarbejde om tilsynet med ind- og udrejsesystemet. (35)De nationale tilsynsmyndigheder, der er oprettet i medfør af artikel 25 i Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA, bør overvåge lovligheden af behandling af personoplysninger med henblik på retshåndhævelse i medlemsstaterne, og de nationale tilsynsmyndigheder, der er oprettet i medfør af artikel 33 i afgørelse 2009/371/RIA, bør kontrollere lovligheden af den databehandling, der udføres af Europol. (36)(...) Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse er blevet hørt i medfør af artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 og har afgivet udtalelse den .... (37)Med forslaget fastsættes strenge regler for adgangen til ind- og udrejsesystemet og bestemmelser om de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger. Det indeholder også regler om den enkeltes ret til indsigt, berigtigelse, sletning og klageadgang, navnlig retten til domstolsprøvelse og uafhængige offentlige myndigheders tilsyn med behandlingen af oplysningerne. Denne forordning overholder derfor de grundlæggende rettigheder og de principper, som anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til menneskelig værdighed (charterets artikel 1), forbuddet mod slaveri og tvangsarbejde (chartrets artikel 5), retten til frihed og sikkerhed (chartrets artikel 6), respekten for privatliv og familieliv (chartrets artikel 7), beskyttelsen af personoplysninger (chartrets artikel 8), retten til ikke-forskelsbehandling (chartrets artikel 21), børns rettigheder (chartrets artikel 24), ældres rettigheder (chartrets artikel 25), handicappede menneskers rettigheder (chartrets artikel 26) samt adgangen til effektive retsmidler (chartrets artikel 47).

(38)For at sikre et effektivt tilsyn med anvendelsen af denne forordning kræves det, at der foretages regelmæssige evalueringer. Medlemsstaterne bør indføre regler om sanktioner for overtrædelse af denne forordnings bestemmelser og sikre, at de gennemføres. (39)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning, bør der tillægges Kommissionen gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011. (40)Målet om at oprette et fælles ind- og udrejsesystem og indførelsen af fælles forpligtelser, betingelser og procedurer for brugen af oplysningerne kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne; på grund af foranstaltningens omfang og virkninger kan målet bedre nås på EU-plan, jf. nærhedsprincippet som fastsat i artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre end, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. (41)Efter idriftsættelsen af ind- og udrejsesystemet bør artikel 20, stk. 2, i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen ændres, da den er i strid med artikel 77, stk. 2, litra a) og c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, idet den fælles visumpolitik ikke kan baseres på, om medlemsstaterne har indgået bilaterale visumfritagelsesaftaler eller ej, og den tilladte længde af tredjelandsstatsborgeres ophold ikke må afhænge af antallet og indholdet af sådanne bilaterale aftaler. Desuden ville ind- og udrejsesystemet ikke kunne tage højde for og beregne det tilladte opholds længde for tredjelandsstatsborgere uden visumpligt, der er omfattet af sådanne aftaler, og der bør ses bort fra disse. (42)De forventede omkostninger ved ind- og udrejsesystemet er lavere end det budget, der er øremærket til intelligente grænser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 515/2014. Efter vedtagelsen af denne forordning bør Kommissionen følgelig i medfør af artikel 5, stk. 5, litra b), i forordning (EU) 515/2014 ved hjælp af en delegeret retsakt omfordele det beløb, der for øjeblikket er afsat til udvikling af IT-systemer som støtte for forvaltningen af migrationsstrømme på tværs af de ydre grænser. (43)Denne forordning om oprettelse af et ind- og udrejsesystem erstatter den forpligtelse til at stemple tredjelandsstatsborgeres pas, der gælder for alle tiltrædende medlemsstater. Ophold i medlemsstater, der i overensstemmelse med deres respektive tiltrædelsesakter endnu ikke fuldt ud anvender Schengenreglerne, bør ikke tages i betragtning ved beregningen af varigheden af det tilladte ophold i Schengenområdet. De pågældende medlemsstater bør registrere tredjelandsstatsborgeres ophold i ind- og udrejsesystemet, men den automatiske beregningsmekanisme i systemet bør ikke indregne det som en del af opholdets tilladte længde. (44)Denne forordning er ikke til hinder for anvendelsen af direktiv 2004/38/EC. (45)I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Da denne forordning udbygger Schengenreglerne, skal Danmark i henhold til artikel 4 i protokollen om Danmarks stilling træffe afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre forordningen i sin nationale lovgivning, inden seks måneder efter dens vedtagelse. (46)Denne forordning udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF; Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af forordningen, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige. (47)Denne forordning udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF; Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland. (48)For så vidt angår Island og Norge udgør denne forordning en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF . (49)For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF og med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/149/RIA. (50)For så vidt angår Liechtenstein udgør denne forordning en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om dette lands associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU og med artikel 3 i Rådets afgørelse

2011/349/EU. (51)Denne forordning udgør en retsakt, der bygger på eller på anden måde vedrører Schengenreglerne, jf. henholdsvis artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003, artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005 og artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011 — VEDTAGET DENNE FORORDNING: KAPITEL I

Almindelige bestemmelser Artikel 1

Genstand 1. Ved denne forordning oprettes der et "ind- og udrejsesystem" til registrering og lagring af oplysninger om dato, tidspunkt og sted for tredjelandsstatsborgeres ind- og udrejse ved passage af medlemsstaternes ydre grænser med henblik på beregningen af varigheden af deres ophold og for at generere indberetninger til medlemsstaterne, når det tilladte tidsrum for opholdet er udløbet, samt til registrering af dato, tid og sted for nægtelse af indrejse for tredjelandsstatsborgere, der er blevet nægtet indrejse med henblik på et kortvarigt ophold {eller på grundlag af et rundrejsevisum}, samt den myndighed i medlemsstaten, der nægtede indrejse, og begrundelsen herfor. 2.Forordningen fastsætter også de betingelser, hvorunder medlemsstaternes udpegede retshåndhævende myndigheder og Den Europæiske Politienhed (Europol) kan få adgang til at søge i ind- og udrejsesystemet med henblik på forebyggelse, opdagelse og efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger. Artikel 2

Anvendelsesområde

1.Forordningen finder anvendelse på alle tredjelandsstatsborgere, der får indrejse med henblik på et kortvarigt ophold {eller på grundlag af et rundrejsevisum} på medlemsstaternes område, og som underkastes grænsekontrol i medfør af forordning (EU) 2016/399, når de passerer medlemsstaternes ydre grænser. Når de indrejser i og udrejser af medlemsstaternes område, finder den anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til en unionsborger, på hvem direktiv 2004/38/EF finder anvendelse, eller til en tredjelandsstatsborger, der har ret til fri bevægelighed i henhold EU-retten, og som ikke er indehaver af et opholdskort som omhandlet i direktiv 2004/38/EF. 2.Forordningen finder også anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der nægtes indrejse på medlemsstaternes område med henblik på et kortvarigt ophold {eller på grundlag af et rundrejsevisum} i medfør af artikel 14 i forordning (EU) 2016/399. 3.Forordningen finder ikke anvendelse på: a)familiemedlemmer til en unionsborger, som er omfattet af direktiv 2004/38/EF, og som er indehavere af et opholdskort i medfør af dette direktiv b)familiemedlemmer til tredjelandsstatsborgere, der har ret til fri bevægelighed i henhold til EU-retten, og som er indehavere af et opholdskort i medfør af direktiv 2004/38/EF c)andre indehavere af opholdstilladelser, jf. artikel 2, nr. 16, i forordning (EU) 2016/399, end dem, der er omfattet af dette stykkes litra a) og b) d)indehavere af visa til længerevarende ophold e)statsborgere i Andorra, Monaco og San Marino f)personer eller grupper af personer, der er fritaget for eller er omfattet af den lempelse af grænsepassagen, der er omhandlet i artikel 6a), stk. 3, litra d), e) og f), i forordning (EU) 2016/399. Denne forordning finder ikke anvendelse på de familiemedlemmer, der er omhandlet i stk. 1, litra a) og b), selv om de ikke ledsager eller slutter sig til den unionsborger eller en tredjelandsstatsborger, der er omfattet af retten til fri bevægelighed. 4.Bestemmelserne i denne forordning vedrørende beregningen af varigheden af ophold og generering af indberetninger til medlemsstaterne, når de tilladte opholdsperioder er udløbet, gælder ikke for tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til en unionsborger, der er omfattet af direktiv 2004/38/EF, eller til en tredjelandsstatsborger, der har ret til fri bevægelighed i henhold EU-retten, og som ikke er indehaver af et opholdskort som omhandlet i direktiv 2004/38/EF. Artikel 3

Definitioner 1. Ved anvendelsen af denne forordning gælder følgende definitioner: 1)"ydre grænser": ydre grænser som defineret i artikel 2, nr. 2, i forordning (EU) 2016/399 2)"grænsemyndigheder": de kompetente myndigheder, der i medfør af national lovgivning er udpeget til at gennemføre kontrol af personer ved overgangsstederne ved de ydre grænser i henhold til forordning (EU) 2016/399 3)"indvandringsmyndigheder": de kompetente myndigheder, der i medfør af national lovgivning er udpeget til at undersøge betingelserne for og træffe afgørelser vedrørende tredjelandsstatsborgeres ophold på medlemsstaternes område 4)"visummyndigheder": de kompetente myndigheder, herunder de centrale visummyndigheder og de myndigheder, der er ansvarlige for at udstede visum ved den ydre grænse, der i hver medlemsstat er ansvarlige for at behandle og træffe afgørelse om visumansøgninger eller for at træffe afgørelser om, hvorvidt et visum skal annulleres, inddrages eller forlænges 5)"tredjelandsstatsborger": enhver, der ikke er unionsborger efter bestemmelsen i traktatens artikel 20, med undtagelse af personer, som nyder samme ret til fri bevægelighed som unionsborgere i henhold til aftaler mellem Unionen eller Unionen og dens medlemsstater på den ene side og et tredjeland på den anden side 6)"rejsedokument": et pas eller et andet tilsvarende dokument, som giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med visum 7)"kortvarigt ophold": ophold på medlemsstaternes område af højst 90 dages varighed inden for en periode af 180 dage

8)"visum til kortvarigt ophold": en tilladelse udstedt af en medlemsstat med henblik på et planlagt ophold på medlemsstaternes område af højst 90 dages varighed inden for en periode af 180 dage 9)"rundrejsevisum": en tilladelse udstedt af en medlemsstat med henblik på et planlagt ophold på to eller flere medlemsstaters område i en periode på mere end 90 dage inden for en periode af 180 dage, forudsat at ansøgeren ikke har til hensigt at opholde sig i mere end 90 dage inden for en periode af 180 dage på den samme medlemsstats område 10)"transportvirksomhed": en fysisk eller juridisk person, hvis erhverv er at udføre personbefordring 11)"ansvarlig medlemsstat": den medlemsstat, som har indlæst oplysningerne i ind- og udrejsesystemet 12)"verifikation": sammenligning af datasæt for at kontrollere, om en påstået identitet er ægte (kontrol ved sammenligning af to datasæt) 13)"identifikation": fastlæggelse af en persons identitet via en søgning i en database på grundlag af flere datasæt (kontrol ved sammenligning af mange datasæt) 14)"alfanumeriske oplysninger": oplysninger, der er angivet med bogstaver, tal, specialtegn, mellemrum og sætningstegn 15)"fingeraftryksdata": oplysninger om fingeraftryk af pegefingeren, langfingeren, ringfingeren og lillefingeren fra højre hånd, hvis de findes, og ellers fra venstre hånd, eller et latent fingeraftryk 16)"ansigtsbillede": digitale billeder af ansigtet med tilstrækkelig opløsning og kvalitet til, at de kan anvendes i forbindelse med automatisk biometrisk sammenligning 17)"biometriske data": fingeraftryksdata og ansigtsbillede 18)"person, hvis tilladelse til ophold er udløbet": en tredjelandsstatsborger, der ikke eller ikke længere opfylder betingelserne vedrørende varigheden af et kortvarigt ophold på medlemsstaternes område 19)"eu-LISA": Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-systemer inden for området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed, som er oprettet ved forordning (EU) nr. 1077/2011 20)"Frontex": Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser, som er oprettet ved forordning (EF) nr. 2007/2004 21)"tilsynsmyndighed": de tilsynsmyndigheder, der er oprettet i medfør af artikel 28 i direktiv 95/46/EF 22)"national tilsynsmyndighed" med hensyn til retshåndhævelse: de tilsynsmyndigheder, der er oprettet i medfør af artikel 25 i Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA 23)"nationalt tilsynsorgan": de tilsynsorganer, der er oprettet i medfør af artikel 33 i afgørelse 2009/371/RIA 24)"oplysninger i ind- og udrejsesystemet": alle oplysninger, der er lagret i det centrale system i medfør af artikel 13, 14, 15, 16, 17 og 18. 25)"retshåndhævelse": forebyggelse, opdagelse og efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger 26)"terrorhandlinger": de strafbare handlinger i national lovgivning, der svarer til eller er ligestillet med dem, der er nævnt i artikel 1-4 i rammeafgørelse 2002/475/RIA 27)"alvorlige strafbare handlinger": de straffelovsovertrædelser, som svarer til eller er ligestillet med dem, der er nævnt i artikel 2, stk. 2, i rammeafgørelse 2002/584/RIA, hvis de i henhold til national lovgivning kan straffes med frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal varighed på mindst tre år.

2. De udtryk, der er defineret i artikel 2 i direktiv 95/46/EF, anvendes i den samme betydning i denne forordning, for så vidt som personoplysninger behandles af myndighederne i medlemsstaterne med det formål, der er fastsat i denne forordnings artikel 5, stk. 1. 3. De udtryk, der er defineret i artikel 2 i rammeafgørelse 2008/977/EF, anvendes i den samme betydning i denne forordning, for så vidt som personoplysninger behandles af myndighederne i medlemsstaterne med henblik på retshåndhævelse. Artikel 4

Ind- og udrejsesystemets opbygning Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-systemer inden for området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed ("eu-LISA") udvikler og forvalter ind- og udrejsesystemet, herunder funktionerne til behandling af biometriske oplysninger som omhandlet i artikel 14, stk. 1, litra f), og artikel 15. Artikel 5 Formålet med ind- og udrejsesystemet Ved at registrere, lagre og give medlemsstaterne adgang til dato, tidspunkt og sted for tredjelandsstatsborgeres ind- og udrejse samt nægtelse af indrejse for tredjelandsstatsborgere ved de ydre grænser skal ind- og udrejsesystemet: a)øge effektiviteten af grænsekontrollen ved at beregne og overvåge varigheden af det tilladte ophold ved ind- og udrejse for tredjelandsstatsborgere, der får tilladelse til indrejse med henblik på et kortvarigt ophold {eller på grundlag af et rundrejsevisum} b)bidrage til identifikationen af personer, der ikke opfylder eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse i eller ophold på medlemsstaternes område c)gøre det muligt at identificere og opdage personer, hvis tilladelse til ophold er udløbet (også inden for området), og gøre det muligt for medlemsstaternes kompetente nationale myndigheder at træffe passende foranstaltninger, herunder at øge mulighederne for tilbagesendelse d)gøre det muligt elektronisk at kontrollere tilfælde af nægtelse af indrejse i ind- og udrejsesystemet e)frigøre de grænsekontrolressourcer, der anvendes til at gennemføre kontrol, der kan automatiseres, og muliggøre bedre fokus på vurdering af tredjelandsstatsborgere f)give konsulater adgang til oplysninger om lovlig anvendelse af tidligere visa g)informere tredjelandsstatsborgere om varigheden af deres lovlige ophold h)samle statistiske oplysninger om tredjelandsstatsborgeres ind- og udrejse og nægtelse af indrejse samt tilfælde, hvor de er blevet længere, end de havde tilladelse til, med henblik på at forbedre vurderingen af risikoen for, at de overskrider varigheden af det tilladte ophold, og understøtte evidensbaseret politisk beslutningstagning i EU vedrørende migration i)bekæmpe identitetsbedrageri j)bidrage til forebyggelse, opdagelse og efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger k)muliggøre identifikation og pågribelse af terrorist- og kriminalitetsmistænkte samt ofre, der passerer de ydre grænser l)muliggøre generering af oplysninger om rejsehistorikken for terrorist- og kriminalitetsmistænkte samt ofre til brug for undersøgelser i forbindelse med terrorisme eller grov kriminalitet. Artikel 6

Ind- og udrejsesystemets tekniske opbygning 1.Ind- og udrejsesystemet består af: a)et centralt system b)en national ensartet grænseflade i hver medlemsstat på grundlag af fælles tekniske specifikationer, der er ens for alle medlemsstater, og som muliggør tilslutning af det centrale system til de nationale grænseinfrastrukturer i medlemsstaterne c)en sikker kommunikationskanal mellem ind- og udrejsesystemets centrale system og VIS' centrale system d)en kommunikationsinfrastruktur mellem det centrale system og de nationale ensartede grænseflader. 2. Ind- og udrejsesystemets centrale system hostes af eu-LISA på dettes to tekniske lokaliteter. Det tilvejebringer de funktioner, der er anført i denne forordning i overensstemmelse med betingelserne for tilgængelighed, kvalitet og hastighed, jf. artikel 34, stk. 3. 3. Uden at dette berører Kommissionens beslutning 2008/602/EF, vil nogle hardware- og softwarekomponenter i ind- og udrejsesystemets kommunikationsinfrastruktur blive delt med kommunikationsinfrastrukturen i VIS, jf. artikel 1, stk. 2, i beslutning 2004/512/EF. Ud over VIS' eksisterende private virtuelle netværk etableres der et separat virtuelt privat netværk til brug for ind- og udrejsesystemet for at sikre den logiske adskillelse af oplysninger i VIS og oplysninger i ind- og udrejsesystemet. Artikel 7

Interoperabilitet med VIS 1.eu-LISA etablerer en sikker kommunikationskanal mellem ind- og udrejsesystemets centrale system og VIS' centrale system med henblik på at muliggøre interoperabilitet mellem ind- og udrejsesystemet og VIS. Direkte søgninger mellem systemerne vil kun være mulig, hvis der er hjemmel til det i både denne forordning og i forordning (EF) nr. 767/2008. 2.Kravet om interoperabilitet skal gøre det muligt for de grænsemyndigheder, der bruger ind- og udrejsesystemet, at søge i VIS fra ind- og udrejsesystemet med henblik på at: a)hente og importere de visumrelaterede oplysninger direkte fra VIS med henblik på at oprette eller opdatere den individuelle mappe for en visumindehaver i ind- og udrejsesystemet, jf. artikel 13, 14 og 16 i denne forordning og artikel 18a i forordning (EF) nr.767/2008 b)hente og importere de visumrelaterede oplysninger direkte fra VIS med henblik på at opdatere ind- og udrejsesystemet i tilfælde af, at et visum bliver annulleret, inddraget eller forlænget, jf. artikel 17 i denne forordning og artikel 13, 14 og 18a i forordning (EF) nr. 767/2008 c)verificere ægtheden og gyldigheden af visummet, eller om betingelserne for indrejse i medlemsstaterne i medfør af artikel 6 i forordning (EU) 2016/399 er opfyldt, jf. artikel 21 i denne forordning og artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 767/2008 d)ved de ydre grænser at verificere, om en tredjelandsstatsborger, der er fritaget for visum, tidligere er blevet registreret i VIS, jf. artikel 21 i denne forordning og artikel 19a i forordning (EF) nr. 767/2008 e)ved de ydre grænser at kontrollere identiteten på en visumindehaver, hvis identitet ikke kan verificeres i ind- og udrejsesystemet, ved hjælp af fingeraftryk i VIS, jf. artikel 21 i denne forordning og artikel 18, stk. 6, i forordning (EF) nr. 767/2008. 3. Kravet om interoperabilitet skal gøre det muligt for de grænsemyndigheder, der bruger ind- og udrejsesystemet, at søge i ind- og udrejsesystemet fra VIS med henblik på at: a)behandle visumansøgninger og træffe afgørelser vedrørende de pågældende ansøgninger, jf. artikel 22 i denne forordning og artikel 15, stk. 4, i forordning (EF) nr. 767/2008 b)opdatere de visumrelaterede oplysninger direkte i ind- og udrejsesystemet i tilfælde af, at et visum bliver annulleret, inddraget eller forlænget, jf. artikel 17 denne forordning og artikel 13 og 14 i forordning (EF) nr. 767/2008. Artikel 8

Adgang til ind- og udrejsesystemet med henblik på at indlæse, ændre, slette og søge i oplysninger

1.Adgangen til ind- og udrejsesystemet med henblik på at indlæse, ændre, slette og søge i de oplysninger, der er nævnt i artikel 13, 14, 15, 16, 17 og 18, skal udelukkende forbeholdes behørigt bemyndiget personale hos hver medlemsstats myndigheder, som har kompetence med hensyn til de formål, der er fastsat i artikel 21-32. Denne adgang skal begrænses til det omfang, der er nødvendigt med henblik på at udføre opgaverne i overensstemmelse med dette formål, og den skal stå i et rimeligt forhold til de forfulgte mål. 2.Hver medlemsstat udpeger de kompetente nationale myndigheder, herunder grænse-, visum- og indvandringsmyndigheder. Det behørigt bemyndigede personale skal have adgang til ind- og udrejsesystemet for at indlæse, ændre, slette eller søge oplysninger. Hver medlemsstat sender snarest muligt eu-LISA en liste over disse myndigheder Det skal i listen nærmere præciseres, til hvilket formål hver myndighed skal have adgang til oplysningerne i ind- og udrejsesystemet. Inden tre måneder efter ind- og udrejsesystemet idriftsættelse, jf. artikel 60, skal en konsolideret liste over de pågældende myndigheder offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. Hvis der sker ændringer heri, offentliggør eu-LISA en ajourført konsolideret liste en gang om året. Artikel 9

Generelle principper 1.Hver kompetent myndighed, der er bemyndiget til at få adgang til ind- og udrejsesystemet, sikrer, at anvendelsen af ind- og udrejsesystemet er nødvendig, passende og forholdsmæssig. 2.Hver kompetent myndighed sikrer, at den i forbindelse med anvendelsen af ind- og udrejsesystemet ikke forskelsbehandler tredjelandsstatsborgere på grundlag af køn, racemæssig eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering, og at den fuldt ud respekterer den pågældende persons menneskelige værdighed og integritet. Der skal tages særligt hensyn til børns, ældres og handicappede personers situation. Når oplysninger om et barn gemmes, er det barnets tarv, der skal komme i første række. Artikel 10

Automatisk beregningsmekanisme og pligt til at informere tredjelandsstatsborgere om længden af det resterende tilladte ophold 1.Ind- og udrejsesystemet skal indeholde en automatisk beregningsmekanisme, der angiver den maksimale varighed af det tilladte ophold i medfør af artikel 6, stk. 1, i forordning (EU) 2016/399 for tredjelandsstatsborgere, der er registreret i ind- og udrejsesystemet, og som får indrejse med henblik på et kortvarigt ophold {eller på grundlag af et rundrejsevisum}. Beregningsmekanismen finder ikke anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der er familiemedlemmer til en unionsborger, på hvem direktiv 2004/38/EF finder anvendelse, eller til en tredjelandsstatsborger, der har ret til fri bevægelighed i henhold EU-retten, og som ikke er indehaver af et opholdskort som omhandlet i direktiv 2004/38/EF. 2.Den automatiske beregningsmekanisme skal: a)informere de kompetente myndigheder om længden af det tilladte ophold ved indrejsen og om, hvorvidt det tilladte antal indrejser i visaene til en eller to indrejser er blevet brugt tidligere b)ved udrejsen identificere tredjelandsstatsborgere, hvis tilladelse til ophold er udløbet. 3. Grænsemyndighederne underretter tredjelandsstatsborgeren om den maksimale varighed af det tilladte ophold, og der skal herved tages hensyn til det tilladte antal indrejser og varigheden af det tilladte ophold i medfør af visummet {eller rundrejsevisummet}, jf. artikel 8, stk. 9, i forordning (EU) nr. 2016/399. 4.Der tages ikke hensyn til ophold i medlemsstater, der i overensstemmelse med deres respektive tiltrædelsesakter endnu ikke fuldt ud anvender Schengenreglerne, ved beregningen af varigheden af det tilladte ophold i Schengenområdet. De pågældende medlemsstater skal registrere tredjelandsstatsborgeres ophold i ind- og udrejsesystemet. Den automatiske beregningsmekanisme i systemet skal imidlertid ikke indregne ophold i medlemsstater, der ikke fuldt ud anvender Schengenreglerne, som en del af varigheden af det tilladte ophold. Artikel 11

Informationsmekanisme 1.Ind- og udrejsesystemet skal indeholde en mekanisme, der automatisk finder frem til de ind- og udrejseregistreringer, der ikke indeholder udrejseoplysninger umiddelbart efter den dato, hvor det tilladte ophold er udløbet, og de registreringer, hvor det længst tilladte ophold er overskredet. 2.En liste, der er genereret af systemet, og som indeholder de i artikel 14 og 15 nævnte oplysninger om alle identificerede personer, hvis tilladelse til ophold er udløbet, skal være til rådighed for de udpegede kompetente nationale myndigheder. Artikel 12

Webtjeneste 1. For at gøre det muligt for tredjelandsstatsborgere på ethvert tidspunkt at undersøge længden af det resterende tilladte ophold, giver en sikret internetadgang til en webtjeneste hostet af eu-LISA på dettes to tekniske lokaliteter dem mulighed for at angive de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 14, stk. 1, litra b), i kombination med de forventede ind- og udrejsedatoer. På grundlag heraf giver webtjenesten dem et OK/IKKE OK-svar. Webtjenesten skal anvende en separat skrivebeskyttet database, der opdateres dagligt via en envejs-ekstraktion af den mindste nødvendige delmængde af oplysningerne i ind- og udrejsesystemet. 2. Transportvirksomheder kan bruge den sikre internetadgang til den i stk. 1 omhandlede webtjeneste for at kontrollere, om tredjelandsstatsborgere, der er i besiddelse af et visum til en enkelt eller to indrejser, allerede har brugt visummet. Transportvirksomheden angiver de oplysninger, der er nævnt i artikel 14, stk. 1, litra d). Webtjenesten giver dem på grundlag heraf et OK/IKKE OK-svar. Transportvirksomheder kan lagre de sendte oplysninger og de modtagne svar.

3. Nærmere regler om betingelserne for driften af webtjenesten og den databeskyttelse og de sikkerhedsregler, der skal gælde for webtjenesten, vedtages efter proceduren i artikel 61, stk. 2. KAPITEL II

Indrejse og grænsemyndighedernes brug af oplysninger Artikel 13

Procedurer for indlæsning af oplysninger i ind- og udrejsesystemet 1. Grænsemyndighederne verificerer i henhold til artikel 21, om der tidligere er oprettet en individuel mappe i ind- og udrejsesystemet for tredjelandsstatsborgeren samt dennes identitet. Når en tredjelandsstatsborger benytter et selvbetjeningssystem til forudregistrering af oplysninger eller med henblik på gennemførelsen af grænsekontrol, [should this self-service system not be defined or explained?] kan der foretages en verifikation ved hjælp af selvbetjeningssystemet. 2.Hvis der tidligere er oprettet en mappe, ajourfører grænsemyndigheden om nødvendigt de individuelle oplysninger i mappen, registrerer hver ind- eller udrejse, jf. artikel 14 og 15, eller i givet fald nægtelse af indrejse, jf. artikel 16. Den nævnte registrering knyttes til den pågældende tredjelandsstatsborgers individuelle mappe. Efter behov føjes de oplysninger, der er nævnt i artikel 17, stk. 1, til den individuelle mappe, og de oplysninger, der er nævnt i artikel 17, stk. 3 og 4, føjes til den pågældende tredjelandsstatsborgers ind- og udrejseregistrering. De forskellige rejsedokumenter og identiteter, der er brugt lovligt af en tredjelandsstatsborger, føjes til tredjelandsstatsborgerens individuelle mappe. Når en tidligere mappe er blevet registreret, og tredjelandsstatsborgeren præsenterer et rejsedokument, der er forskelligt fra det, der tidligere er registreret, skal de oplysninger, der er nævnt i artikel 14, stk. 1, litra f), også ajourføres, hvis det ansigtsbillede, som er registreret i chippen på det nye rejsedokument, kan udtrækkes elektronisk. 3. Hvis det er nødvendigt at oprette en mappe for en visumindehaver eller opdatere dennes individuelle mappeoplysninger, kan grænsemyndighederne hente og importere de oplysninger, der er omhandlet i artikel 14, stk. 1, litra d), e) og g), direkte fra VIS, jf. artikel 18a i forordning (EF) nr. 767/2008. 4. Hvis en tredjelandsstatsborger ikke tidligere er blevet registreret i ind- og udrejsesystemet, opretter grænsemyndigheden en individuel mappe for personen ved at indlæse de oplysninger, der er nævnte i henholdsvis artikel 14, 15 og 16. 5. Hvis en tredjelandsstatsborger bruger et selvbetjeningssystem til forudregistrering af oplysninger, finder artikel 8c i forordning (EU) 2016/399 anvendelse. I så fald kan tredjelandsstatsborgeren forudregistrere de individuelle mappeoplysninger eller i givet fald de oplysninger, der skal ajourføres. Oplysningerne skal bekræftes af grænsevagten, når beslutningen om at tillade eller nægte indrejse er blevet truffet i medfør af forordning (EU) 2016/399. Den verifikation, der er nævnt i denne artikels stk. 1, foretages gennem selvbetjeningssystemet. De oplysninger, der er opregnet i artikel 14, stk. 1, litra d), e) og g), kan hentes og importeres direkte fra VIS. 6 Hvis en tredjelandsstatsborger bruger et selvbetjeningssystem til forudregistrering af oplysninger, finder artikel 8d i forordning (EU) 2016/399 anvendelse. I så fald foretages den verifikation, der er nævnt i denne artikels stk. 1, gennem selvbetjeningssystemet. 7. Hvis en tredjelandsstatsborger bruger elektronisk paskontrol ved passage af den ydre grænse, finder artikel 8d i forordning (EU) 2016/399 anvendelse. I så fald gennemføres den tilsvarende registrering af ind- og udrejsen og sammenkædningen af denne registrering med den pågældende individuelle mappe gennem den elektroniske paskontrol. 8. Hvis det er nødvendigt at oprette en individuel mappe eller opdatere det ansigtsbillede, der er omhandlet i artikel 14, stk. 1, litra f), må ansigtsbilledet kun udtrækkes elektronisk fra de elektroniske maskinlæsbare rejsedokumenter (eMRTD) og indsættes i den individuelle mappe, når det er kontrolleret, at det ansigtsbillede, der er registreret i chippen på eMRTD, svarer til det ansigtsbillede, der tages på stedet af den pågældende tredjelandsstatsborger. Artikel 14

Personoplysnin