28. 4. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 101/17 
3.9. / det sidste afsnit erstattes » de højere uddannelser« 
med »de videregående og højere uddannelser«, fordi det 
ikke i alle medlemsstater udelukkende er de højere 
Bruxelles, den 26. februar 1986. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Det økonomiske og sociale Udvalg betragter den 
tiende beretning om Regionalfonden som betydningsfuld 
og skelsættende set i forhold til Kommissionens tidligere 
EFRU-beretninger og værdsætter de vurderinger, der 
fremsættes i teksten. Betoningen af redegørelsen for det 
første tiår af Regionalfondens aktiviteter og fremlæggelsen 
af nye perspektiver, som den reviderede fondsforordning 
har åbnet for, giver denne tiende beretning et ganske særligt 
præg. 
1.2. ØSU ønsker at gentage, at formålet med Regional­
fonden er at rette op på de vigtigste regionale skævheder 
bl.a. som følge af landbrugssektorens dominerende stilling, 
industrielle omlægninger og strukturarbejdsløshed. 
1.3. ØSU ønsker endnu en gang at gøre opmærksom på, 
at disse mål endnu ikke er blevet nået, skønt EF har 
eksisteret i 27 år og har haft en regionalpolitik i ti år. 
Tværtimod er de økonomiske skævheder mellem de 
forskellige regioner i Fællesskabet faktisk blevet øget. Det 
langvarige økonomiske tilbageslag har ligeledes bidraget til 
en forværring af de regionale skævheder. 
1.4. I det nye Fællesskab af 12 medlemslande er 
regionaludviklingsproblemet blevet forstærket, idet pro­
centdelen af de befolkningsgrupper, som bor i udviklings-
svage regioner, er blevet fordoblet. Ifølge Kommissionens læreanstalter, som har ansvaret for at uddanne lærere, 
uanset om det drejer sig om grunduddannelse eller en 
uddannelse »i marken«). 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
skøn er der tale om en stigning fra 24 til 50 mio indbyggere 
(tiende beretning, side 1). 
1.5. Fællesskabets fornemste opgave burde være op­
nåelse af konvergens i de økonomiske udviklingsniveauer. 
Et ægte internt marked kan ikke gennemføres fuldt ud uden 
samtidig fremme af den økonomiske konvergens i Fælles­
skabets regioner og medlemsstater. 
1.6. ØSU gør opmærksom på, at Regionalfonden blev 
skabt meget senere end de øvrige EF-finansieringsinstru-
menter af regionalpolitisk betydning, og at den har fungeret 
i en periode med udtalt økonomisk tilbageslag og 
stagflation, som har ramt de mindre udviklede lande og 
regioner og regioner i industriel tilbagegang meget hårdt. 
1.7. ØSU understreger på den ene side, at EFRU-
interventionerne ikke har været tilstrækkeligt effektive, og 
at der ikke har været tilstrækkelig koordination med de 
andre strukturfonde og finansieringsinstrumenter, og på 
den anden side at de til rådighed stillede midler har været 
for begrænsede til at opnå maksimal effektivitet. Fondens 
rolle som instrument til oprettelse af regionale skævheder 
har været udøvet gennem foranstaltninger af hovedsageligt 
dæmpende karakter og ikke forebyggende. 
1.8. Til trods for omfanget af det økonomiske tilbage­
slag, som har ramt Fællesskabet, og det stadigt stigende 
behov i regionerne har fonden praktisk taget ikke fået 
øgede midler. Den kan derfor ikke yde et effektivt bidrag til Udtalelse om »Tiende beretning fra Kommissionen om Den europæiske fond for 
Regionaludvikling (1984)« 
(86/C 101/07) 
Procedure 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber besluttede den 9. oktober 1985 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for regionaludvikling, som udpegede 
Athanassios Kamizolas til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 14. februar 1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på den 234. plenarforsamling den 26. februar 1986 med 
to stemmer imod, følgende udtalelse: 
Nr. C 101/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 4. 86 
løsningen af de problemer, som tilbageslaget har forårsa­
get, f.eks. ved at mindske antallet af arbejdsløse og reducere 
regionale skævheder. 
2. Status over det første tiårs EFRU-interventioner 
2.1. Årsagerne til skærpelsen af de regionale skævheder 
2.1.1. Strukturfonden EFRU har bidraget til at afhjælpe 
nogle af de allerede eksisterende strukturproblemer i de 
mindre udviklede regioner og i de regioner, der er ramt af 
industriel tilbagegang. Dens ganske vist begrænsede midler 
blev kanaliseret til disse regioner, men var ikke tilstrækkeli­
ge til mærkbart at påvirke udviklingen. 
2.1.2. Til trods for Kommissionens henstillinger har 
medlemsstaterne ikke i forbindelse med gennemførelsen af 
medlemsstaternes regionalpolitik været tilstrækkeligt 
opmærksom på de lokale myndigheders og erhvervsorgani­
sationers potentielle mulighed for at bidrage til en mere 
effektiv formulering og udnyttelse af Fællesskabets 
regionalpolitik. Det er derfor også nødvendigt at stimulere 
de lokale udviklingsbærere, som f.eks. små og mellemstore 
virksomheder, landbrugs- og håndværkskooperativer og 
andelsvirksomheder. 
2.1.3. Manglende sammenhæng mellem en konkret 
regionalpolitik og politikken i andre sektorer og den 
overordnede udviklingsstrategi både på EF- og på nationalt 
plan har virket hæmmende for regionaludviklingsforan-
staltningernes effektivitet og for en rationel anvendelse af 
midlerne. 
2.1.4. Manglen på differentiering og samordning af de 
regionale støtteforanstaltninger, som er blevet iværksat 
som led i den hidtil førte EF-regionalpolitik, viser, at man 
har overset det forhold, at der findes udviklingsforskelle 
mellem regioner med høj økonomisk aktivitet og regioner 
med begrænset økonomisk aktivitet. 
2.2. Regionalfondens budget 
2.2.1. ØSU påpeger, at stigningen i Regionalfondens 
midler på 0,9 % i faste priser var den laveste stigning i 
perioden 1983 til 1984, mens Regionalfondens bevillinger 
samtidig kun udgør 0,08 % af EF's BNP for 1984. I 
betragtning af at den reviderede forordning har et bredere 
sigte og er mere fleksibel, og da de finansielle behov er 
større på grund af de intense regionale vanskeligheder, der 
dels allerede består, og som dels vil opstå efter Fællesska­
bets udvidelse, er Regionalfondens midler klart utilstræk­
kelige. 
2.2.2. Det bemærkes i samme forbindelse, at en 
flerdobling af EFRU-midlerne ikke er tilstrækkelig — i 
henhold til Kommissionens beretning er midlerne blevet 
mere end ottedoblet i EFRU's første ti år — men at der for 
det første kun var tale om en minimal stigning (0,9 %) i 
fondens midler mellem 1983 og 1984 og for det andet, at 
EFRU's bevillinger fra EF-budgettet mellem 1981 og 1984 har ligget konstant på 7,3 %. Fra 1982 til 1983 var 
stigningen endvidere 7,5 % (x) (2) i faste priser til trods for, 
at inflationsrsraten var på 6,2 % (dvs. højere end 
inflationen i perioden 1983 til 1984, hvor den lå på 5,6 % ; 
disse tal kunne antyde begyndelsen til et økonomisk 
genopsving. Fondens midler beløb sig til i alt 2,4 mia ECU i 
det foregående år (1982 til 1983). 
2.2.3. Det kunne se ud til, at Fællesskabet kun i teorien 
har efterkommet medlemsstaternes krav om en mere 
rationel regionalpolitik, i det mindste hvad angår forøgel­
sen og fordelingen af midlerne, i stedet for at anvende 
Regionalfonden som hovedfinansieringsmiddel til indførel­
se af praktiske foranstaltninger i overensstemmelse med det 
presserende behov for en mere dynamisk regionalpolitik. 
2.2.4. ØSU ønsker også at understrege, at Regionalfon­
dens andel af Fællesskabets budget ikke kun er urimeligt 
lille i forhold til regionernes udviklingsbehov, men også i 
sammenligning med midlerne til landbrugspolitikkens 
prisstøtteforanstaltninger. Resultatet er øgede og skærpede 
regionale skævheder over hele Fællesskabet. 
2.2.5. Det understreges, at der ikke er taget tilstrække­
ligt hensyn til ØSU's forslag til Kommissionen og Rådet om 
at øge fondens midler med det resultat, at målsætningerne 
ikke er blevet opfyldt i tilfredsstillende omfang. ØSU 
benytter derfor lejligheden til at gentage sit forslag om at 
fordoble Regionalfondens midler. 
2.3. Den geografiske fordeling af fondsmidlerne 
2.3.1. Hvad angår den geografiske fordeling af fonds­
midlerne, bemærker afdelingen, at Italien med 37,6 % af 
tildelingerne i tiårsperioden (dvs. over 4,4 mia ECU) fortsat 
ligger i spidsen af de fem medlemsstater, som tegner sig for 
broderparten af Regionalfondens tildelinger. Det forenede 
Kongerige ligger på andenpladsen med 24,1 % af tildelin­
gerne (dvs. over 2,8 mia ECU). I fordelingen af EFRU-
midlerne pro capita tegner Irland sig for en førsteplads med 
207 ECU fulgt af Italien med 190 ECU, Grækenland med 
171 ECU, Danmark med 165 ECU og Det forenede 
Kongerige med 133 ECU. 
2.3.2. ØSU glæder sig over, at fonden fortsat har 
koncentreret 91,1 % af støtten på de fem prioriterede 
medlemsstater, men gør opmærksom på, at koncentratio­
nen af tildelinger til støtteforanstaltninger i prioriterede 
regioner (Mezzogiorno i Italien, Grækenland, republikken 
Irland, Nordirland, de franske oversøiske departementer 
og Grønland) er faldet; gennemsnittet for perioden 1975 til 
1984 på 56,4 % er faldet til 53,3 % i 1984, mens tallet for 
1983 lå så højt som på 64,1 %. 
2.3.3. ØSU gør opmærksom på, at et vist antal 
grænseregioner, som befinder sig i økonomisk tilbagegang, 
har behov for støtte af regions- og grænseoverskridende 
(!) Jf. ØSU's udtalelse om den niende EFRU-beretning (EFT nr. C 
169 af 8.7. 1985, s. 1). 
(2) Den tiende EFRU-beretning, side 6, tabel 1. 
28. 4. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 101/19 
karakter gennem særlige EF-foranstaltninger af både 
finansieringsmæssig og procedureforenklende art. 
2.3.4. Det bringes ligeledes i erindring, at bjergzonerne 
kun har modtaget 1,4 % af EFRU-midlerne for 1984. Det er 
derfor nødvendigt, at Kommissionen på ny undersøger 
spørgsmålet og foreslår særlige foranstaltninger, som 
forøger tilstrømningen af midler til disse regioner. 
Marginaliseringen af visse udviklingsområder, såsom øer 
og bjergegne, i forbindelse med deres særlige vanskelighe­
der og et stort antal håndværksvirksomheders og småindu­
striers problemer med integreringen af nye metoder inden 
for produktion, styring og markedsføring gør det påkræ­
vet, at der — navnlig i disse regioner — placeres lokalcentre 
for information og teknisk bistand med direkte forbindelse 
til Regionalfonden. 
2.4. Infrastruktur samt direkte produktive investeringer 
2.4.1. Over 4/5 af Regionalfondens tildelinger er gået til 
finansiering af infrastrukturprojekter, især transport, vand 
og energi. Kun i én medlemsstat lykkedes det at anvende de 
30 % af regionalstøtten, som forventes anvendt på 
industrien. 11984 skete der en mindre stigning i fondsstøt­
ten til industriinvesteringer. Dette skyldtes for det første de 
enkelte medlemsstaters forskellige muligheder for at 
foretage erhvervsinvesteringer (investeringernes størrelse 
afhænger klart af medlemsstatens generelle økonomiske 
situation) og for det andet visse medlemsstaters og 
underudviklede regioners enorme behov for infrastruktur­
investeringer. 
2.4.2. ØSU så gerne, at man opretholder forholdet 70 % 
til 30 % for henholdsvis infrastruktur og produktive 
investeringer, uden dog at forhindre smidighed i ressource­
fordelingen, som bør sigte på styrkelse og udvikling af 
regionerne i overensstemmelse med deres reelle behov. 
ØSU opfordrer Kommissionen til at træffe de mulige 
foranstaltninger — også med anvendelse af de øvrige 
finansielle interventionsmidler — til fremme og understøt­
telse af projekter i kritiske sektorer, hvor der er mulighed 
for at skabe varige arbejdspladser, især inden for direkte 
vareproduktion. 
2.4.3. ØSU erkender, at infrastrukturen spiller en 
mangesidet rolle, og at den er i stand til at bidrage til øget 
efterspørgsel, produktivitet og jobskabelse, navnlig i en 
periode med økonomisk tilbageslag, og at den skaber 
egnede betingelser for udviklingen af økonomisk og social 
aktivitet i de mindre udviklede regioner. Det er dog ikke 
enig i, at projekter, der enten direkte eller indirekte er 
forbundet med sociale infrastrukturer, bør tillægges 
mindre betydning, navnlig ikke i kriseramte områder. 
De regionalpolitiske instanser bør også tage hensyn til den 
tertiære sektors betydning, navnlig servicesektoren, for 
fremme af den regionale udvikling. Valget af geografisk 
placering af nye servicevirksomheder, navnlig når de har tilknytning til ny informationsteknologi, bør træffes i 
overensstemmelse med regionalpolitikkens overordnede 
mål. 
2.4.4. ØSU finder, at fremskyndelsen og styrkelsen af 
infrastrukturprojekterne såvel som transport- og ø-
projekterne samt projekterne til støtte for isolerede 
områder, for hvilke kommunikationsproblemerne hører til 
de væsentligste årsager til underudviklingen, vil bidrage 
afgørende til løsningen af problemet. 
2.5. Arbejdspladser 
2.5.1. Ifølge tallene i den tiende regionalfondsberetning 
og ifølge Kommissionens vurdering blev der skabt 85 % af 
de planlagte nye arbejdspladser i industri-, håndværks- og 
servicesektorerne i perioden 1975 til 1984 (i alt 640 000) 
ved hjælp af regionalfondstøtte og national støtte. Af disse 
arbejdspladser blev der skabt 69 000 i 1984. Tildelinger til 
industriinvesteringer udgjorde 14 % af Regionalfondens 
midler. ØSU opfordrer derfor Kommissionen til at tage 
ethvert muligt initiativ til også under anvendelse af andre 
finansieringsinstrumenter at styrke og fremme investe­
ringsprojekter, som skaber varige arbejdspladser og 
umiddelbart øger nationalproduktet. 
2.5.2. Af årsberetningen fremgår, at der i projekter til 
under 10 millioner ECU blev skabt flere arbejdspladser 
(430 484) end i projekter til over 10 millioner ECU 
(207 840). Prisen for de enkelte arbejdspladser i projekter 
til under 10 millioner ECU var også lavere. En arbejdsplads 
i et »lille« projekt kostede i alt 26 029 ECU, hvoraf 2 445 
ECU blev betalt af Regionalfonden, mens et job i et stort 
projekt kostede i alt 76 311 ECU, hvoraf 4 939 ECU blev 
betalt af Regionalfonden. I alt 25 674 projekter modtog 
støtte mellem 1975 og 1984, idet 95,7 % af midlerne gik til 
finansiering af projekter til under 10 millioner ECU. 11984 
steg tildelingerne til små erhvervsinvesteringer til 6,7 % af 
samtlige tildelinger til erhvervsinvesteringer sammenlignet 
med et gennemsnit på 5,9 % i perioden 1975 til 1984 som 
helhed. 
2.5.3. ØSU, som deler den opfattelse, at de små og 
mellemstore virksomheder i væsentlig grad bidrager til 
skabelsen af arbejdspladser, anerkender, at visse infra­
strukturprojekter i kraft af deres omfang kræver medvirken 
af store virksomheder, som råder over den rette teknik. 
Ligeledes bemærkes det, at princippet om komplementari­
tet i projekterne bør anvendes på en måde, som ud over den 
generelle udviklingsmæssige betydning for regionen tager 
højde for projekternes økonomiske og sociale produktivi­
tet. 
2.5.4. Der skabes dog også arbejdspladser både direkte 
og indirekte i infrastruktursektoren. Ifølge EFRU's skøn 
har regionalfondsstøtte til infrastrukturer siden 1975 
skabt, hvad der svarer til omkring 1 million arbejdspladser 
af en varighed på ét år inden for byggeri og i den offentlige 
sektor. 
Nr. C 101/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 4. 86 
2.6. Undersøgelser 
2.6.1. ØSU bemærker med tilfredshed, at Kommissio­
nen har påtaget sig at finansiere undersøgelser om 
investeringsprocedurer og forberedende arbejde. Den 
tillægger disse undersøgelser stor betydning, da de kan 
danne grundlag for forbedring af EFRU-aktiviteternes 
effektivitet, for øget viden om problemer, der er specielle 
for visse økonomiske brancher og regioner, og sætte 
Kommissionen i stand til at spille en mere aktiv rolle i 
forbindelse med iværksættelse af et antal investeringspro­
jekter. 
2.6.2. Gennemførelsen af undersøgelser bør være en 
integrerende del af en politik, der går ud på at få den størst 
mulige nyttevirkning ud af Regionalfondens midler. 
Afdelingen glæder sig derfor over firedoblingen af 
bevillingerne til undersøgelser, hvoraf der i 1984 blev 
gennemført 43. 
Det bemærkes dog, at der er tale om en koncentration af 
EFRU-subventioner til undersøgelsesformål på tre til fire 
medlemslande, først Italien med 20,12 millioner ECU, 
dernæst Det forenede Kongerige med 6,49 millioner ECU, 
Frankrig med 6,02 millioner ECU, Danmark med 5,74 
millioner ECU for perioden 1980 til 1984, mens det kan 
konstateres, at der ingen undersøgelser er iværksat i lande 
som Luxembourg og Nederlandene. I 1984 blev 43 
undersøgelser finansieret for 24,21 millioner ECU ud af i alt 
98 undersøgelser i perioden 1980 til 1984 for 41,27 
millioner ECU (tiende EFRU-beretning, side 32, tabel 10). 
2.7. Særlige bemærkninger til fondens virksombed 
2.7.1. ØSU konstaterer, at Kommissionen bedømmer 
Regionalfondens anvendelse af sine midler som udmærket, 
idet betalingsforpligtelserne blev udnyttet med 97 %. Frem 
til december 1984 udgjorde de samlede betalinger 64 % af 
indgåede forpligtelser, mens der for 1984 var en betydelig 
stigning i anvendelsen af midlerne (jf. tiende EFRU-
beretning, side 37, tabel 15). 
2.7.2. Bortset fra det komplicerede i at klarlægge 
komplementariteten i støtteelementerne anerkender afde­
lingen, at fonden bidrager væsentligt til virkeliggørelsen af 
de projekter, den subventionerer. 
2.7.3. Medlemsstaterne bør indgive anmodninger om 
støtte i god tid for at lette Kommissionens arbejde. Dog 
bemærkes det, at procentdelen af ansøgninger for projekter 
og undersøgelser, som blev endelig godkendt, faldt fra 
70,3 % i 1983 0) til 67,1 % i 1984 (tiende beretning, side 
19, tabel 6). 
2.7.4. Kommissionens embedsmænd udfører kun meget 
få årlige kontrolbesøg på stedet. Kommissionen opfordres 
til at udarbejde specifikke kriterier til sikring af en hurtigere 
og mere effektiv kontrol. 
i}) Jf. niende EFRU-beretning, side 15, tabel 6. 2.8. Særlige fællesskabsaktioner med henblik på regio­
naludvikling 
2.8.1. ØSU udtrykker tilfredshed med, at der siden 1984 
er blevet iværksat den 2. række særlige udviklingsprogram­
mer, hvortil Regionaludviklingsfonden bidrager med et 
skønnet samlet beløb af 724 millioner ECU, dvs. en 
tredobling af det beløb, der er brugt i løbet af fondens første 
fem år. 
Nogle af disse programmer har forbindelse med Fællesska­
bets tredje udvidelse og søger i første række at forbedre det 
økonomiske klima ved at bidrage til jobskabelse i små og 
mellemstore virksomheder. 
2.8.2. ØSU erkender, at medlemsstaterne har vanskelig­
heder med at tilpasse sig de nødvendige betingelser for at 
anvende specifikke EF-regionaludviklingsforanstaltninger. 
Men den ønsker alligevel at give udtryk for sin bekymring 
over den store forskel, der er mellem betalingsforpligtelser 
og afholdte betalinger i den anden række af særlige 
aktioner. 
2.8.3. Programmer, som tager sigte på områder, som er 
ugunstigt stillet af geografiske eller geofysiske grunde, 
kræver løsninger af Regionalfonden med anvendelse af 
hurtigere og enklere administrative mekanismer og med 
øget eller supplerende deltagelse fra Fællesskabets side. 
3. Hovedtræk i den nye EF-regionalpolitik 
3.1. Den reviderede EF RU-forordning 
3.1.1. ØSU udtrykker sin tilfredshed med den nye 
EFRU-forordning (2) (3). Heri medtages mange tidligere 
forslag fra Udvalget vedrørende fondens aktiviteter. Den 
nye forordning er et vigtigt skridt hen imod en mere 
koordineret, fleksibel og effektiv regionalpolitik. Den gør 
det muligt for de lokale myndigheder at planlægge, deltage i 
og udvikle nye projekter. ØSU håber, at Kommissionen vil 
få held med gradvis at skabe snævrere forbindelser med 
regionerne. 
3.1.2. I den reviderede fondsforordning lægges der 
større vægt på EF-aspektet i støtten, og Kommissionen får 
mulighed for at udvikle sin egen strategi. ØSU håber, at 
dette vil gøre det muligt at opnå større økonomisk 
konvergens og en mere velafbalanceret støttetildeling og 
økonomisk aktivitet. 
3.1.3. Den nye forordning bidrager til at forbedre 
koordineringen af EF's regionalpolitiske retningslinjer og 
prioriteter med medlemsstaternes regionaludviklingspoli­
tik. Koordineringsinstrumenterne er den periodiske beret-
(2) EFT nr. L 169 af 28. 6. 1984. 
(3) Jf. ØSU's udtalelse af 25. september 1985 (EFT nr. C 303 af 
25. 11. 1985, s. 1). 
28. 4. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 101/21 
ning om situationen og udviklingen i regionerne, de 
regionale udviklingsprogrammer og analysen af de regio­
nale virkninger af Fællesskabets politikker. 
3.1.4. Med den nye forordning indføres et system med 
øvre og nedre grænser for fondens interventioner til 
erstatning af kvotesystemet i den tidligere forordning. 
Endvidere er støttesatsen i forbindelse med samfinansierin­
gen blevet øget, og der lægges større vægt på små og 
mellemstore virksomheder. 
Ifølge den nye forordning kan der finansieres to typer 
programmer: programmer af fællesskabsinteresse og 
nationale programmer af interesse for Fællesskabet. 
Endelig fastsættes der en højere sats for integrerede 
programmer. 
3.1.5. ØSU håber, at den reviderede forordning vil 
bidrage til at forkorte Kommissionens bureaukratiske 
procedure vedrørende tildelingen af støtte til investerings­
projekter. Dette bør komme til udtryk i nye ansøgningsfor-
mularer. 
3.1.6. ØSU er overbevist om, at de nye muligheder, som 
den reviderede forordning åbner for, kun vil blive udnyttet 
effektivt, hvis alle parter — Kommissionen, medlemsstater­
ne, de regionale og lokale myndigheder og erhvervslivets og 
fagbevægelsens organisationer — anerkender behovet for 
en seriøs politisk dialog. 
3.1.7. ØSU henleder især opmærksomheden på betyd­
ningen af de foranstaltninger, der er indeholdt i den 
reviderede forordning til fremme af udnyttelsen af 
regionernes egne udviklingsmuligheder i forbindelse med 
en styrkelse af de små og mellemstore virksomheder og 
finansieringen af individuelle projekter. Det understreges, 
at de mindre udviklede regioner har større behov for 
midler, teknisk bistand og egnet og passende infrastruktur, 
som spiller en vigtig rolle i stimuleringen af erhvervsinve­
steringer. 
3.2. Regionale udviklingsprogrammer 
3.2.1. ØSU er enig i, at regionaludviklingsprogrammer­
ne gør det muligt at sikre en bedre anvendelse af 
medlemsstaternes udviklingsprogrammer, som der søges 
regional støtte til. Afdelingen mener, at regionaludviklings­
programmerne kunne udgøre et led mellem Fællesskabets 
regionalpolitik og medlemsstaternes regionalpolitik, så­
fremt prioriteringerne i de regionale udviklingsprogram­
mer specificeres mere nøjagtigt. ØSU kan også støtte 
indførelsen af fælles programmer, hvor enkelte regioner og 
medlemsstater slår sig sammen for at gennemføre og 
finansiere et aktionsprogram. 
3.3. Integrerede regionaludviklingsforanstaltninger 
3.3.1. ØSU går ind for direkte støtte til integrerede 
regionaludviklingsaktioner og integrerede programmer, 
som giver de regionale initiativer prioriteret adgang til 
strukturfondene og finansieringsinstrumenterne, hvilket vil 
bidrage til en hurtigere og mere selvbærende udvikling i 
disse områder. ØSU mener, at regionalpolitikkens fremtid samt en 
forbedring af effektiviteten i regionalpolitikken og finansie­
ringen i stort omfang afhænger af de integrerede foranstalt­
ninger, der iværksættes med henblik på at styrke og udvikle 
forskellige regioner i overensstemmelse med disses egne 
midler og særlige problemer. 
ØSU foreslår, at der gennemføres en undersøgelse af disse 
integrerede projekters og koordinerede aktioners økonomi­
ske virkning. Undersøgelsen burde om muligt indeholde 
detaljerede analyser af resultaterne af disse koordinerede 
aktioner, antallet af nye jobs og omkostningerne for EFRU. 
3.4. Integrerede middelhavsprogrammer 
3.4.1. ØSU understreger betydningen af de integrerede 
udviklingsprogrammer, for hvilke en finansiel koordine­
ring mellem EF og medlemsstaterne er en forudsætning; 
denne form for koordinering eksisterer allerede i forbindel­
se med integrerede programmer til fordel for Fællesskabets 
middelhavsregioner. De integrerede middelhavsprogram­
mer har blandt andet til formål at forbedre de økonomiske 
og sociale strukturer i disse regioner og at lette deres 
tilpasning til de nye forhold, som vil opstå ved udvidelsen, 
under de bedst mulige vilkår. 
4. Konklusioner - forslag 
4.1. ØSU udtrykker tilfredshed med de detaljerede 
oplysninger i den tiende EFRU-beretning og bifalder 
bestræbelserne på at fremlægge Regionalfondens mål mere 
præcist og nøjagtigt. Samtidig henstilles det, at der sker en 
mere detaljeret vurdering af, om de ressourcer, der er stillet 
til rådighed for at realisere Regionalfondens mål, er 
anvendt på en effektiv måde. Det understreges, at det er 
nødvendigt at udarbejde og forelægge årsberetningen i tide, 
således at ØSU kan udarbejde sin udtalelse inden årets 
udgang. 
4.2. ØSU benytter igen lejligheden til at foreslå 
vedtagelsen af en dynamisk og mere effektiv regionalpolitik 
på grundlag af midler og kriterier, som svarer til 
problemernes størrelse og udbredelse, og som tager højde 
for de forskellige regioners særlige socio-økonomiske 
forhold. Man henstiller, at der afsættes midler til 
Regionalfonden til yderligere, bredere aktiviteter, herunder 
agro-industrielle initiativer og landbrugs- og industrikoo­
perativer, idet man således tilstræber en udnyttelse af det 
forhåndenværende produktionspotentiale til sikring af 
ligevægt på såvel EF- som lokalt plan. 
4.3. Det bemærkes, at årsberetningen trods rigdommen 
på statistiske oplysninger ikke i tilstrækkeligt omfang 
omtaler regionalpolitikkens øvrige finansielle mekanismer. 
Der mangler ligeledes en vurdering af virkningen af 
Fællesskabets sektorpolitik på regionerne. Man finder det 
hensigtsmæssigt, at Kommissionen også fremlægger data 
Nr. C 101/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 4. 86 
for de andre strukturfonde, hvormed man kan danne sig en 
vurdering af graden af samordning mellem fondenes 
interventioner. 
4.4. ØSU skønner, at en gennemførelse af den nye 
forordning med udvidelsen af Fællesskabet vil afhænge af, 
at man mindst fordobler Regionalfondens midler og de 
produktive investeringer, at man koncentrerer og kana­
liserer midlerne til de reelt problematiske områder, og at 
man effektivt samordner interventionerne med de andre 
strukturelle fonde og finansieringsinstrumenter. I den 
sammenhæng foreslås det, at man ændrer visse af 
Fællesskabets regionaludviklingsmæssigt relevante politik­
ker og supplerer dem med nye foranstaltninger. 
4.5. ØSU opfordrer Kommissionen til at foreslå foran­
staltninger og metoder til at koncentrere regionaludvik­
lingsstøtten i de sektorer, hvor der på den billigste måde vil 
blive skabt flest arbejdspladser, og hvor det bedst vil svare 
til de regionalpolitiske målsætninger. På denne måde kan 
Kommissionen yde et mere effektivt bidrag til de små og 
mellemstore virksomheder, som takket være deres fleksibi­
litet og tilpasningsevne — som er væsentlige aktiver i 
kampen mod det økonomiske tilbageslag og i mobilise­
ringen af lokale økonomiske ressourcer — er i stand til at 
bidrage direkte til udviklingen i regionerne ved at skabe 
arbejdspladser. 
4.6. ØSU er enig med Kommissionen i, at infrastruktur­
projekter bidrager direkte eller indirekte til jobskabelsen. Det opfordrer Kommissionen til at udføre detaljeret 
forskning for at støtte dette krav med officielle og så 
præcise data som muligt. 
4.7. ØSU henstiller til Kommissionen ikke kun at give 
oplysninger og administrativ og teknisk bistand til 
nationale og lokale myndigheder efter anmodning, men 
også på andre måder sikre en heldig og effektiv anvendelse 
af forordningen. 
4.8. Rådet og Kommissionen opfordres til at træffe de 
rette foranstaltninger til en styrkelse af Regionalfondens 
rolle og at intensivere deres bestræbelser på at indarbejde 
den regionale dimension i Fællesskabets øvrige politikker. 
4.9. I regioner med udviklingsproblemer bør egnede nye 
teknologier fremmes og anvendes, idet der tages hensyn til 
disse regioners komparative fordele og naturressourcer, 
således at disse regioner så hurtigt som muligt kan 
overvinde deres strukturelle vanskeligheder. 
4.10. Endelig mener Det økonomiske og sociale Udvalg, 
at regionaludviklingen og den støtte, som de regionalpoliti­
ske finansieringsinstrumenter yder ved at mobilisere alle 
regionens naturlige og menneskelige ressourcer, bør være 
en nøglefaktor i bekæmpelsen af krisen. Derfor bør 
foranstaltninger udarbejdet med henblik på en økonomisk 
genrejsning harmonere med de regionalpolitiske foranstalt­
ninger. 
Bruxelles, den 26. februar 1986. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets resolution om De europæiske Fællesskabers handlingsprogram 
til forebyggelse af cancer 
(86/C 101/08) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 4. december 1985 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om ovennævnte 
emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for miljøbeskyttelse, sundhedsvæsen og 
forbrug, som udpegede Edouard Brassier til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 4. februar 
1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 234. plenarforsamling, den 27. februar 1986, med 
63 stemmer for og 14 stemmer hverken for eller imod følgende udtalelse: