ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

På grundlag af de relevante forhandlingsdirektiver har Kommissionen ført forhandlinger med delegationerne fra Canada, Folkerepublikken Kina, Kongeriget Danmark for så vidt angår Færøerne og Grønland, Island, Japan, Republikken Korea, Kongeriget Norge, Den Russiske Føderation og Amerikas Forenede Stater med henblik på at indgå en bindende aftale om forebyggelse af ureguleret fiskeri på åbent hav i det centrale Nordlige Ishav ("aftalen").

Formålet med aftalen er forebyggelse af ureguleret kommercielt fiskeri i de åbne havområder i det centrale Nordlige Ishav, et område, der dækker omkring 2,8 mio. kvadratkilometer. Der menes ikke at have fundet kommercielt fiskeri sted i dette område, og det er heller ikke sandsynligt, at det vil ske i nær fremtid. Da forholdene i Det Nordlige Ishav imidlertid er under forandring, har de berørte landes regeringer udarbejdet denne aftale i overensstemmelse med forsigtighedstilgangen til fiskeriforvaltning.

Med aftalen etableres grundlaget for driften af et fælles program for videnskabelig forskning og overvågning med henblik på at give en bedre forståelse for dette områdes økosystem(er), og navnlig afdække, om der skulle findes fiskebestande i dette område, som kan fanges på et bæredygtigt grundlag. Aftalen rummer mulighed for, at der i fremtiden kan oprettes en eller flere regionale fiskeriforvaltningsorganisationer eller -ordninger for dette område.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Rådet gav i sine konklusioner fra 2009 om EU's politik for Arktis udtryk for at være indstillet på at overveje et forslag om indførelse af en lovramme for de dele af det åbne hav, der endnu ikke er omfattet af en international bevarelsesordning, ved at udvide mandatet for de relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, eller eventuelle andre forslag med henblik herpå, som er aftalt mellem de relevante parter.

Rådet bemærkede også, at det gik ind for et midlertidigt forbud mod nye former for fiskeri i de nævnte farvande, indtil en sådan ramme var på plads.

Rådet understregede blandt andet i sine konklusioner fra 2012 om Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension behovet for initiativer vedrørende fælles forvaltning af bestande, der deles med tredjelande, for at sikre lige konkurrencevilkår og bekræftede den grundlæggende rolle, som de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer spiller for bæredygtig forvaltning af fiskeressourcerne på internationalt niveau.

Aftalen vil, når den træder i kraft, lukke et vigtigt hul i lovgivningen i den nuværende ramme for international havforvaltning.
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

Kommissionen har på Den Europæiske Unions og medlemsstaternes vegne forhandlet om aftalen om et fælles luftfartsområde (i det følgende benævnt "aftalen") med Georgien i overensstemmelse med Rådets afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger.

Som led i EU's naboskabspolitik erstattes dette net af bilaterale aftaler, idet der etableres et fælles luftfartsområde mellem Unionen og dens nabolande. Med aftalen tilsigtes en gradvis markedsåbning i form af adgang til ruter og kapacitet på et gensidigt grundlag, ikke-forskelsbehandling og lige konkurrencevilkår for økonomiske operatører på grundlag af EU-traktaternes principper samt tilpasning af Georgiens luftfartslovgivning til EU-lovgivningen på områder såsom flyvesikkerhed, luftfartssikkerhed og lufttrafikstyring.

Aftalen blev undertegnet den 2. december 2010. For EU's vedkommende er både Unionen og dens medlemsstater parter i aftalen. Ratificeringsprocessen var den 9. februar 2017 blevet gennemført af alle medlemsstater med undtagelse af Republikken Kroatien.

Republikken Kroatien tiltræder aftalen i henhold til den procedure, der er fastsat i tiltrædelsesakten, som er knyttet til tiltrædelsestraktaten af 5. december 2011, og den relevante protokol for Republikken Kroatiens tiltrædelse til denne aftale blev undertegnet i november 2014.

For især at tage hensyn til Lissabontraktatens ikrafttræden og som følge af Domstolens dom af 28. april 2015 i sag C-28/12 ændres Kommissionens første forslag (meddelt under COM(2010) 339 final), som blev vedtaget den 28. juni 2010 og efterfølgende fremsendt til Rådet. For at lette Rådets behandling af forslaget forelægges hele den relevante tekst som et ændret forslag.

2.RETSGRUNDLAG

Artikel 100, stk. 2, i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a), nr. v).

3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

Ikke relevant

4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

Ikke relevant

5.ANDRE FORHOLD

•Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

Ikke relevant

2010/0186 (NLE)

Ændret forslag til
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Formålet med forslaget er at tilpasse de midler, der er tilgængelige for målet om investeringer i vækst og beskæftigelse og for målet om europæisk territorialt samarbejde, jf. artikel 91, stk. 1, og artikel 92, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1303/2013, og den årlige fordeling af forpligtelsesbevillinger, jf. bilag VI, for at afspejle ændringer i den finansielle programmering vedrørende ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Nærmere bestemt og i overensstemmelse med det vedtagne budget for 2018 bør forpligtelsesbevillinger til den specifikke tildeling for ungdomsbeskæftigelsesinitiativet øges med et beløb på 116,7 mio., således at det samlede beløb for 2018 kommer op på 350 mio. EUR. Forpligtelsesbevillingerne for 2020 blev tilpasset for at afspejle fremrykningen til 2018.

Det er derudover nødvendigt at rette fejl i beløb og procentsatser vedrørende midlerne til målet om investeringer i vækst og beskæftigelse, som er fastsat i artikel 1, nr. 2), litra a), i forordning (EU) 2017/2305, der ændrer artikel 92, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1303/2013.
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

I Rådets forordning (EU) nr. 1370/2013 fastsættes et loft på 109 000 ton, under hvilket skummetmælkspulver i den offentlige interventionsperiode (1. marts til 30. september) skal opkøbes til en fast pris (169,8 EUR/100 kg). Efter at loftet er nået, fortsætter den offentlige intervention inden for rammerne af en udbudsprocedure, indtil udgangen af interventionsperioden.

I lyset af det langvarige misforhold mellem priserne på mælkefedt og priserne på protein blev dette loft i 2018 sat til nul for at undgå, at der blev gennemført offentlig intervention for skummetmælkspulver til en fast pris i tilfælde, hvor der ikke findes en markedsrelateret begrundelse (f.eks. mens priserne på smør og producentpriserne på mælk var relativt høje).

I 2018 gennemføres den offentlige intervention derfor via en udbudsprocedure. Kommissionen træffer ved afstemning i Komitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter fra tilfælde til tilfælde beslutning om, hvilke mængder der skal opkøbes og til hvilke priser.

I 2018 har markedspriserne for skummetmælkspulver i EU gennemsnitligt ligget ca. 19 % under og smørpriserne 117 % over niveauet for offentlig intervention. Forskellen mellem protein- og fedtpriserne er større end nogensinde. Forskellen mellem priserne på smør og priserne på skummetmælkspulver er i 2017-2018 tre gange så stor, som den var i perioden 2007-2016. Samtidig har den afregningspris for rå mælk, som betales til landbrugerne, gennemsnitligt ligget over 34 c/kg (højere end gennemsnittet for de seneste 5 år).

Den fastlagte procedure har gjort det muligt at undgå uberettiget opkøb af 109 000 ton skummetmælkspulver (som ville have hobet sig op ud over de eksisterende lagerbeholdninger).

Da markedsforholdene ikke har ændret sig væsentligt og erfaringerne høstet i 2018 viser, at tilgangen er korrekt, bør tiltaget gentages og loftet sættes til nul i 2019.

For at sikre at markedsoperatørerne rettidigt kan blive informeret før begyndelsen af den efterfølgende interventionsperiode, bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen.
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Eftersom internationale børnebortførelser hører ind under Den Europæiske Unions eksterne enekompetence, er det på EU-plan Rådet, der skal træffe afgørelse om, hvorvidt Hvideruslands og Usbekistans tiltrædelse skal godkendes. Østrig, Luxembourg og Rumænien bør således fremsætte en erklæring om, at de i Unionens interesse accepterer Hvideruslands og Usbekistans tiltrædelse.

Domstolen insisterede på behovet for, at der er enighed om spørgsmålet på EU-plan, og at de enkelte medlemsstater ikke handler individuelt.

Den 14. oktober 2014 hed det i Den Europæiske Unions Domstols udtalelse 1/13, at accepten af et tredjelands tiltrædelse af Haagerkonventionen af 1980 om de civilretlige virkninger af internationale børnebortførelser henhører under Den Europæiske Unions enekompetence.

Det fastsættes i artikel 38, stk. 4, i konventionen af 1980, at konventionen finder anvendelse mellem det land, der tiltræder konventionen, og de kontraherende lande, der erklærer, at de accepterer tiltrædelsen.

Eftersom forebyggelse af børnebortførelser er en vigtig del af EU's politik til fremme af børns rettigheder, er Den Europæiske Union aktiv på internationalt plan for at forbedre anvendelsen af konventionen af 1980, og den opfordrer tredjelande til at tiltræde den.

Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om de civilretlige virkninger af internationale børnebortførelser ("konventionen af 1980"), der indtil dato er ratificeret af 98 lande, herunder alle EU-medlemsstaterne, har til formål at genoprette status quo ved at sikre, at ulovligt bortførte eller tilbageholdte børn hurtigt tilbagegives gennem en ordning for samarbejde mellem centrale myndigheder, der er udpeget af de kontraherende parter.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Hvad angår forældres bortførelse af børn, er Haagerkonventionen af 1980 det internationale modstykke til Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 (kendt som Bruxelles IIa-forordningen), der udgør hjørnestenen i EU's retlige samarbejde i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar.

Et af hovedmålene med forordningen er at forhindre bortførelser af børn til andre medlemsstater ved fastlæggelse af procedurer, der sikrer, at børnene hurtigt gives tilbage til den medlemsstat, hvor de har deres sædvanlige opholdssted. I Bruxelles IIa-forordningen er i artikel 11 til dette formål indarbejdet den procedure, der er fastlagt i Haagerkonventionen af 1980, og som suppleres, idet visse af dens aspekter tydeliggøres, navnlig høring af barnet, fristen for at træffe en afgørelse, efter at der er indgivet en anmodning om tilbagegivelse, og grunde til ikke at tilbagegive barnet. Den indeholder også bestemmelser om modstridende afgørelser om tilbagegivelse, der er truffet i forskellige medlemsstater.

På internationalt plan støtter Den Europæiske Union tredjelandes tiltrædelse af konventionen af 1980 med henblik på at sikre sine medlemsstater et fælles regelkompleks til at håndtere internationale bortførelser af børn.
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Eftersom internationale børnebortførelser hører ind under Den Europæiske Unions eksterne enekompetence, er det på EU-plan Rådet, der skal træffe afgørelse om, hvorvidt Ecuadors og Ukraines tiltrædelse skal godkendes. Østrig bør således fremsætte en erklæring om, at de i Unionens interesse accepterer Ecuadors og Ukraines tiltrædelse.

Domstolen insisterede på behovet for, at der er enighed om spørgsmålet på EU-plan, og at de enkelte medlemsstater ikke handler individuelt.

Den 14. oktober 2014 hed det i Den Europæiske Unions Domstols udtalelse 1/13, at accepten af et tredjelands tiltrædelse af Haagerkonventionen af 1980 om de civilretlige virkninger af internationale børnebortførelser henhører under Den Europæiske Unions enekompetence.

Det fastsættes i artikel 38, stk. 4, i konventionen af 1980, at konventionen finder anvendelse mellem det land, der tiltræder konventionen, og de kontraherende lande, der erklærer, at de accepterer tiltrædelsen.

Eftersom forebyggelse af børnebortførelser er en vigtig del af EU's politik til fremme af børns rettigheder, er Den Europæiske Union aktiv på internationalt plan for at forbedre anvendelsen af konventionen af 1980, og den opfordrer tredjelande til at tiltræde den.

Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om de civilretlige virkninger af internationale børnebortførelser ("konventionen af 1980"), der indtil dato er ratificeret af 98 lande, herunder alle EU-medlemsstaterne, har til formål at genoprette status quo ved at sikre, at ulovligt bortførte eller tilbageholdte børn hurtigt tilbagegives gennem en ordning for samarbejde mellem centrale myndigheder, der er udpeget af de kontraherende parter.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Hvad angår forældres bortførelse af børn, er Haagerkonventionen af 1980 det internationale modstykke til Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 (kendt som Bruxelles IIa-forordningen), der udgør hjørnestenen i EU's retlige samarbejde i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar.

Et af hovedmålene med forordningen er at forhindre bortførelser af børn til andre medlemsstater ved fastlæggelse af procedurer, der sikrer, at børnene hurtigt gives tilbage til den medlemsstat, hvor de har deres sædvanlige opholdssted. I Bruxelles IIa-forordningen er i artikel 11 til dette formål indarbejdet den procedure, der er fastlagt i Haagerkonventionen af 1980, og som suppleres, idet visse af dens aspekter tydeliggøres, navnlig høring af barnet, fristen for at træffe en afgørelse, efter at der er indgivet en anmodning om tilbagegivelse, og grunde til ikke at tilbagegive barnet. Den indeholder også bestemmelser om modstridende afgørelser om tilbagegivelse, der er truffet i forskellige medlemsstater.

På internationalt plan støtter Den Europæiske Union tredjelandes tiltrædelse af konventionen af 1980 med henblik på at sikre sine medlemsstater et fælles regelkompleks til at håndtere internationale bortførelser af børn.
om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af aftalen i form af brevveksling mellem Unionen og Folkerepublikken Kina i forbindelse med WTO-tvistbilæggelsesprocedure DS492 Foranstaltninger, der har betydning for toldindrømmelser for visse fjerkrækødprodukter

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Efter vedtagelsen af rapporten fra WTO-panelet den 19. april 2017 i forbindelse med WTO-tvistbilæggelsesprocedure DS492 Foranstaltninger, der har betydning for toldindrømmelser for visse fjerkrækødprodukter indledt af Folkerepublikken Kina mod Den Europæiske Union, var EU forpligtet til at efterleve panelets konklusioner. Panelet mente især, at EU i forbindelse med tildelingen af kvoter inden for rammerne af toldkontingenter til leverandørlande i henhold til WTO's regler burde have taget højde for Kinas øgede muligheder for at eksportere fjerkræprodukter til EU som følge af opblødningen i sundhedsforanstaltningerne i juli 2008. Den rimelige periode for gennemførelsen af panelets rapport i henhold til WTO's regler begyndte den 19. april 2017.

Den 12. marts 2018 bemyndigede Rådet Kommissionen til at indlede forhandlinger om en gensidigt acceptabel løsning med Kina. Forhandlingerne med Kina mundede ud i en aftale i form af brevveksling, der blev paraferet den 18. juni 2018 i Genève ("aftalen"). Aftalen bør overholde de øvrige leverandørers rettigheder, der blev fastlagt inden for rammerne af de seneste forhandlinger på grundlag af artikel XXVIII i GATT-bestemmelserne. Kommissionen bør også fremme en åben og passende forvaltning af toldkontingenter.

Thailand har oplyst, at landet støtter tildelingen af toldkontingenter til Kina som fastsat i aftalen, og vi forventer at modtage en skriftlig bekræftelse snarest muligt (og under alle omstændigheder inden den formelle undertegnelse af denne aftale).

Derfor foreslår Europa-Kommissionen, at Rådet vedtager en afgørelse om indgåelse af aftalen.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Ikke relevant – foranstaltningen træffes inden for rammerne af en rapport fra et WTO-panel, som Unionen er forpligtet til at efterleve i henhold til WTO-overenskomsten.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Ikke relevant – foranstaltningen træffes inden for rammerne af en rapport fra et WTO-panel, som Unionen er forpligtet til at efterleve i henhold til WTO-overenskomsten.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag

Artikel 207 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), sammenholdt med artikel 218, stk. 6, i TEUF om indgåelse af internationale aftaler.

•Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

Forslaget hører under Unionens enekompetence, jf. artikel 3, stk. 1, litra e), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Nærhedsprincippet finder derfor ikke anvendelse.

•Proportionalitetsprincippet

Foranstaltningen træffes inden for rammerne af en rapport fra et WTO-panel, som Unionen er forpligtet til at efterleve i henhold til WTO-overenskomsten.

•Valg af retsakt
om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af aftalen i form af brevveksling mellem Unionen og Folkerepublikken Kina i forbindelse med WTO-tvistbilæggelsesprocedure DS492 Foranstaltninger, der har betydning for toldindrømmelser for visse fjerkrækødprodukter

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Efter vedtagelsen af rapporten fra WTO-panelet den 19. april 2017 i forbindelse med WTO-tvistbilæggelsesprocedure DS492 Foranstaltninger, der har betydning for toldindrømmelser for visse fjerkrækødprodukter indledt af Folkerepublikken Kina mod Den Europæiske Union, var EU forpligtet til at efterleve panelets konklusioner. Panelet mente især, at EU i forbindelse med tildelingen af kvoter inden for rammerne af toldkontingenter til leverandørlande i henhold til WTO's regler burde have taget højde for Kinas øgede muligheder for at eksportere fjerkræprodukter til EU som følge af opblødningen i sundhedsforanstaltningerne i juli 2008. Den rimelige periode for gennemførelsen af panelets rapport i henhold til WTO's regler begyndte den 19. april 2017.

Den 12. marts 2018 bemyndigede Rådet Kommissionen til at indlede forhandlinger om en gensidigt acceptabel løsning med Kina. Rådet (Handelspolitikudvalget) er løbende blevet hørt om forhandlingernes indhold og fremskridt. Forhandlingerne med Kina mundede ud i en aftale i form af brevveksling, der blev paraferet den 18. juni 2018 i Genève ("aftalen"). Aftalen bør overholde de øvrige leverandørers rettigheder, der blev fastlagt inden for rammerne af de seneste forhandlinger på grundlag af artikel XXVIII i GATT-bestemmelserne. Kommissionen bør også fremme en åben og passende forvaltning af toldkontingenter.

Thailand har oplyst, at landet støtter tildelingen af toldkontingenter til Kina som fastsat i aftalen, og vi forventer at modtage en skriftlig bekræftelse snarest muligt (og under alle omstændigheder inden undertegnelsen af denne aftale).

Europa-Kommissionen foreslår derfor Rådet at bemyndige undertegnelsen af aftalen, med forbehold af senere indgåelse.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Ikke relevant – foranstaltningen træffes inden for rammerne af en rapport fra et WTO-panel, som Unionen er forpligtet til at efterleve i henhold til WTO-overenskomsten.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Ikke relevant – foranstaltningen træffes inden for rammerne af en rapport fra et WTO-panel, som Unionen er forpligtet til at efterleve i henhold til WTO-overenskomsten.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag

Artikel 207 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), sammenholdt med artikel 218, stk. 5, i TEUF om undertegnelse af internationale aftaler.

•Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

Forslaget hører under Unionens enekompetence, jf. artikel 3, stk. 1, litra e), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Nærhedsprincippet finder derfor ikke anvendelse.

•Proportionalitetsprincippet

Foranstaltningen træffes inden for rammerne af en rapport fra et WTO-panel, som Unionen er forpligtet til at efterleve i henhold til WTO-overenskomsten.

•Valg af retsakt
BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

På grundlag af de relevante forhandlingsdirektiver har Kommissionen ført forhandlinger med Elfenbenskystens regering med henblik på at indgå en ny protokol til fiskeripartnerskabsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Elfenbenskysten. I forlængelse af disse forhandlinger blev der den 16. marts 2018 paraferet en ny protokol. Protokollen omfatter en periode på seks år fra datoen for dens midlertidige anvendelse, dvs. fra den dato, hvor den er undertegnet, jf. artikel 15.

Hovedformålet med den nye protokol er at skabe fiskerimuligheder for EU-fartøjerne i Elfenbenskystens farvande på grundlag af den bedste tilgængelige videnskabelige rådgivning og under hensyntagen til henstillingerne fra Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT). Der tages i den nye protokol hensyn til resultaterne af en evaluering af den foregående protokol (2014-2018) og en undersøgelse af mulighederne for at indgå en ny protokol. Begge blev foretaget af eksterne eksperter. Protokollen vil endvidere muliggøre et tættere samarbejde mellem Den Europæiske Union og Republikken Elfenbenskysten om at fremme en ansvarlig udnyttelse af fiskeressourcerne i Elfenbenskystens farvande og støtte Elfenbenskystens bestræbelser på at udvikle sin blå økonomi, hvilket er i begge parters interesse.

I protokollen er der fastsat fiskerimuligheder for følgende kategorier:

– 28 notfartøjer til tunfiskeri

– 8 langlinefartøjer med flydeline.

Det bør fastlægges, hvordan disse fiskerimuligheder skal fordeles mellem medlemsstaterne.