liJtfaL_UI 
*** * * * * * * *** KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 26.11.1997 
KOM(97) 599 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
ENERGI FOR FREMTIDEN : 
VEDVARENDE ENERGIKILDER 
Hvidbog vedrørende en 
strategi- og handlingplan 
på fællesskabsplan 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
1 Baggrunden p.4 
1.1 De overordnede rammer p.4 
1.1.1 Indledning p.4 
1.1.2 Den nuværende situation p.4 
1.1.3 Behovet for en strategi på fællesskabsplan p.6 
1.2 Debatten om grønbogen p. 7 
1.3 Strategiske mål p.9 
1.3.1 Et ambitiøst mål for Unionen p.9 
1.3.2 Medlemsstaternes mål og strategier p.1 o 
1.3.3 VE K's vækstmuligheder i de enkelte sektorer p.1 o 
1.4 Foreløbig vurdering af nogle af omkostningerne og fordelene p.11 
2 Hovedtræk ved handlingsplanen p.13 
2.1 Indledning p.13 
2.2 Foranstaltninger i Det Indre Marked p.13 
2.2.1 Rimelige adgangsbetingelser for vedvarende energikilder til elektricitetsmarkedet p.13 
2.2.2 Skattemæssige og finansielle foranstaltninger p.14 
2.2.3 Nye initiativer vedrørende bioenergi til transport, varme og elektricitet p.15 
2.2.4 Forbedring af bygningsreglementer: påvirkningen af by-og egnsplanlægningen p.17 
2.3 Styrkelse af Fællesskabets politikker p.17 
2.3.1 Miljøet t· 17 
2.3.2 Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse p.18 
2.3.3 Konkurrence og statsstøtte p.18 
2.3.4 Forskning, Teknologisk udvikling og demonstration p.19 
2.3.5 Regional Politik p.19 
2.3.6 Fælles landbrugspolitik og politik til udvikling af landdistrikter p.20 
2.3.7 Forholdet til omverdenen p.21 
2.4 Styrkelse af samarbejdet blandt medlemsstaterne p.22 
2.5 Støtteforanstaltninger p.23 
2.5.1 Målrettede fremmende foranstaltninger p.23 
2.5.2 Markedets accept og forbrugerbeskyttelse p.24 
2.5.3 Bedre muligheder for VEK på det institutionelle og kommercielle finansmarked p.24 
2.5.4 Netværkssamarbejde vedrørende vedvarende energi p.24 
3 Kampagne for et gennembrud for vedvarende energi p.26 
3.1 Indledning p.26 
3.2 Hovedaktiviteter p.28 
3.2.1 1 million fotovoltaiske anlæg p.26 
3.2.2 10.000 MW fra store vindmølleparker p.28 
3.2.3 10.000 MWth fra biomasseanlæg p.28 
3.2.4 Integration af vedvarende energi i 100 lokalsamfund p.29 
3.3 Overslag over nogle af omkostningerne og fordelene p.29 
4 Opfølgning og iværksættelse p.31 
4.1 Iværksættelse og overvågning af fremskridt p.31 
4.2 Intern koordination af EU's politikker og programmer p.31 
4.3 Implementering i medlemsstaterne og samarbejde på EU-plan p.31 
4.4 Gennemførelse af handlingsplanen -De næste skridt p.32 
BILAG 
Vejledende handlingsplan for VEK 1998-2010 p.33 
li Anslået bidrag pr. sektor -et scenario for 201 O p.37 
11.1 Biomasse p.37 
11.2 Vandkraft p.39 
2 
11.3 Vindenergi p.39 
11.4 Solvarme p.40 
11.5 Fotovoltaske systemer p.40 
11.6 Passiv solenergi p.41 
11.7 Geotermisk energi og varmepumper p.42 
11.8 Andre vedvarende teknologier p.42 
11.9 Hvordan man når det overordnede mål for VEK p.42 
11.10 Anslået VEK-bidrag til elektricitets- og varmeproduktion p.43 
11.11 Vurdering af nogle af omkostningerne og fordelene p.43 
III Medlemsstaternes planer og aktiviteter til udvikling af vedvarende energi p.45 
TABELLER 
1. Vedvarende energikilders andel af det interne bruttoenergiforbrug p.47 
1A. Anslåede bidrag pr. sektor i 2010-scenariet p.48 
2. Nuværende og anslået fremtidigt bruttoforbrug af vedvarende energi 
(Mtoe) FOR 2010 p.49 
3. Nuværende og anslået elektricitetsproduktion ved hjælo af VEK (tWh) for 2010 p.50 
4. Nuværende og anslået varmeproduktion (Mtoe) for 2010 p.51 
5. Anslåede investeringsomkostninger og fordele ved den overordnede 
strategi i scenariet for 2010 p.52 
6. Anslåede investeringsomkostninger/fordele pr. sektor p.53 
3 
Kapitel 1 Baggrunden 
1.1 De overordnede rammer 
1.1.1 Indledning 
Udnyttelsen af vedvarende energikilder er i dag utilstrækkelig og ujævnt fordelt i Den Europæiske 
Union. Selvom mange af dem er til rådighed i vidt omfang og rummer et stort økonomisk 
potentiale, bidrager vedvarende energikilder kun med under 6% af Unionens samlede 
energiforbrug, som forudsiges at vokse støt i fremtiden. Der er behov for en fælles indsats både 
på fællesskabs- og medlemsstatsplan for at møde denne udfordring. Medmindre det lykkes for 
Fællesskabet at opfylde en væsentligt større del af dets energibehov ved hjælp af vedvarende 
energikilder i det næste årti, vil man gå glip af store muligheder for udvikling, og det vil blive 
stadig sværere at opfylde dets forpligtelser med hensyn til miljøbeskyttelse både på europæisk og 
internationalt plan. 
Vedvarende energikilder er indenlandske og kan derfor bidrage til at nedbringe afhængigheden 
af energiimport og øge forsyningssikkerheden. Udvikling af vedvarende energikilder kan aktivt 
bidrage til jobskabelse, navnlig blandt små og mellemstore virksomheder, som er så centrale i 
Fællesskabets økonomiske struktur og desuden udgør flertallet inden for de forskellige 
vedvarende energisektorer. Udvikling af vedvarende energikilder kan være et nøglepunkt i den 
regionale udvikling, som sigter mod at opnå øget social og økonomisk samhørighed i 
Fællesskabet. 
Den ventede vækst i energiforbruget i mange tredjelande, bl.a. i Asien, Latinamerika og Afrika, 
som i vid udstrækning kan dækkes ved hjælp af vedvarende energi, rummer lovende 
forretningsmuligheder for Den Europæiske Unions industri, som på mange områder er verdens 
førende inden for vedvarende energiteknologier. De fleste af disse teknologiers modulære 
opbygning muliggør gradvis indførelse, som er lettere at finansiere og som hurtigt kan udbygges, 
hvis der er behov for det. Endelig går offentligheden ind for udvikling af vedvarende energikilder 
frem for andre energikilder, hvilket navnlig skyldes miljømæssige overvejelser. 
1.1.2 Den nuværende situation 
Fem år efter konferencen i Rio er klimaændringerne atter genstand for international debat forud 
for den kommende tredje konference blandt parterne i De Forenede Nationers rammekonvention 
om klimaændringer, som afholdes i Kyoto i december 1997. Den Europæiske Union har 
anerkendt det presserende behov for at behandle spørgsmålet om klimaændringerne. Desuden 
har Unionen vedtaget en forhandlingsposition, der sigter mod en 15% nedbringelse af 
drivhusgasser i de industrialiserede lande i år 2010 i forhold til niveauet i 1990. For at lette 
medlemsstaternes bestræbelser på at nå dette mål har Kommissionen i sin meddelelse om den 
energimæssige dimension af klimaændringerne 1 udpeget en række foranstaltninger på 
energiområdet, der giver vedvarende energi en fremstående rolle. 
Ministerrådet gav sin opbakning til denne meddelelse, da det opfordrede Kommissionen til at 
udarbejde et handlingsprogram og fremlægge en strategi for vedvarende energi. Med henblik på 
den internationale konference om klimaændringerne i Kyoto bekræftede Kommissionen, at 
Unionens forhandlingsmandat er teknisk og økonomisk gennemførligt. I en nylig meddelelse2 
analyserede Kommissionen konsekvenserne af en væsentlig nedbringelse af C02-emissionerne, 
herunder indvirkningen på energisektoren. At opnå en sådan nedbringelse vil på Unionsplan 
1 KOM (97) 196, endelig udg., 14. maj 1997, "Den energimaessige dimension af klimaændringerne" 
2 KOM (97) 481, endelig udg., 1. oktober 1997, "Klimaændringer -EU's forberedelser til Kyoto-mødet" 
4 
kræve vidtrækkende energipolitiske beslutninger, der sigter mod at nedbringe energi-og 
kulstofintensiteten. Det er meget vigtigt at fremskynde indførelsen af vedvarende energikilder for 
at nedbringe kulstofintensiteten og CO2-emissionerne, uanset resultatet af Kyoto-konferencen. 
EU's afhængighed af energiimport er allerede på 50%, og den ventes at stige til 70% i år 2020, 
medmindre der træffes foranstaltninger. Dette gælder især olie og gas, som i stadig højere grad 
vil komme fra kilder, der ligger længere væk fra Unionen, hvilket ofte vil indebære visse 
geopolitiske risici. Opmærksomheden vil derfor i stigende grad blive rettet mod 
forsyningssikkerheden. Vedvarende energikilder vil som naturligt forekommende energikilder 
spille en stor rolle i nedbringelsen af energiimporten, hvilket vil have en positiv virkning på 
handelsbalancen og forsyningssikkerheden. 
Der er gjort store fremskridt mod opnåelse af Det Indre Energimarked. Ministerrådet er enedes 
om første fase af liberaliseringen af elektricitetssektoren, og forhandlingerne er godt i gang i 
gassektoren. Åbningen af markederne for de netbaserede energikilder vil sætte 
markedskræfterne i spil i sektorer, der indtil for nylig i vid udstrækning har være domineret af 
monopoler. Dette vil skabe et nyt og udfordrende miljø for vedvarende energikilder, idet der 
åbnes for nye muligheder men også for øget konkurrence på prisen. Der er behov for 
hensigtsmæssige ledsagende foranstaltninger for at fremme udviklingen af vedvarende 
energikilder. 
Vedvarende energikilder yder stadig et uacceptabelt lavt bidrag til Fællesskabets energibalance i 
betragtning af det til rådighed værende tekniske potentiale. Der er dog tegn på, at dette er ved at 
ændre sig, omend langsomt. Der er en bedre forståelse af ressourcegrundlaget, teknologierne 
forbedres støt, holdningen til anvendelsen af dem ændrer sig og de sektorer, der producerer og 
udbyder vedvarende energi, er ved at modnes. Men vedvarende energi har stadig problemer med 
at "komme i luften", hvad angår markedsføring. Faktisk behøver mange vedvarende 
energiteknologier kun en begrænset indsats for at blive konkurrencedygtige. Desuden rummer 
biomasse, herunder energiafgrøder, og vind-og solenergi alle et stort uudnyttet teknisk 
potentiale. 
Den nuværende tendens viser, at der i de senere år er opnået betydelige teknologiske fremskridt 
inden for vedvarende energi. Omkostningerne falder hurtigt, og hvor de rette betingelser er til 
stede er mange vedvarende energikilder blevet eller ved at blive økonomisk levedygtige. 
Desuden er de første tegn på anvendelse i stor målestok begyndt at vise sig, hvad angår 
vindenergi og solfangere. Enkelte teknologier, navnlig biomasse og små vand-og vindkraftanlæg, 
er i dag konkurrencedygtige og økonomisk levedygtige, navnlig i sammenligning med andre 
decentrale anlæg. Selvom man inden for fotovoltaisk solenergi oplever hurtigt faldende 
omkostninger, er denne teknologi mere afhængig af favorable betingelser. Solvandvarmere er i 
dag konkurrencedygtige i mange af Unionens regioner. 
Under de gældende økonomiske betingelser har høje startomkostninger til investeringer været ei ~ 
alvorlig hindring for mere udbredt anvendelse af visse vedvarende energikilder. Selvom de 
komparative omkostninger ved mange vedvarende energikilder falder, i visse tilfælde ret markant, 
hæmmes anvendelsen af dem stadig i mange tilfælde af højere investeringsomkostninger 
sammenlignet med traditionelle brændselskredsløb (selvom vedvarende energikilder med 
undtagelse af biomasse ikke indebærer driftsomkostninger til brændsler). Dette skyldes især, at 
priserne på de traditionelle energiformer i dag ikke afspejler de samlede objektive omkostninger, 
herunder de eksterne omkostninger for samfundet gennem de skader, de bevirker på miljøet. En 
anden hindring ligger i, at vedvarende energiteknologier, og mange andre nyskabende 
teknologier, lider under mangel på tillid blandt investorer, regeringer og brugere, hvilket skyldes 
5 
mangel på kendskab til deres tekniske og økonomiske potentiale samt generel tilbageholdenhed 
over for forandringer og nye ideer. 
Europa er blandt de førende i verden inden for flere vedvarende energiteknologier. Der er et stort 
antal arbejdspladser i de sektorer, der beskæftiger sig med vedvarende energi i Den Europæiske 
Union. De rummer flere hundrede, hovedsageligt små og mellemstore, virksomheder alene inden 
for den primære konstruktion/produktion, og dertil kommer øvrige service-og forsyningsområder. 
Hvad angår de nye vedvarende energiteknologier (ekskl. store hydroelektriske kraftanlæg og 
traditionel anvendelse af biomasse), ventes sektorens årlige omsætning på verdensplan at 
overstige 5 mia. ECU, hvoraf Europas andel er på mere end en tredjedel. 
1.1.3 Behovet for en strategi på fællesskabsplan 
Udvikling af vedvarende energi har længe været et centralt element i Fællesskabets energipolitik, 
og helt tilbage i 1986 anførte Rådet3 fremme af vedvarende energikilder blandt dets 
energipolitiske mål. Der er siden da opnået betydelige teknologiske fremskridt takket være 
Fællesskabets forskellige FTU-og demonstrationsprogrammer såsom JOULE-THERMIE, INCO 
og FAIR, som ikke blot har bidraget til at skabe en europæisk industri inden for alle vedvarende 
energisektorer men også til at opnå en førende position på verdensplan. Denne ledende rolle på 
teknologiområdet vil blive fastholdt gennem bidraget fra det femte FTU-rammeprogram, hvor 
vedvarende energiteknologier vil spille en central rolle. Gennem ALTENER-programmet', 
indførte Rådet for første gang et særligt finansielt redskab til fremme af vedvarende energi. 
Europa-Parlamentet har på sin side konstant understreget vedvarende energikilders store rolle, 
og i en nylig beslutning5 argumenterede den meget kraftigt for, at der udarbejdes en 
handlingsplan på Fællesskabsplan til fremme af dem. I sin hvidbog "En energipolitik for Den 
Europæiske Union"8 fremlagde Kommission sine synspunkter vedrørende målene for 
Fællesskabets energipolitik og midlerne til at nå dem. Der blev udpeget tre hovedmål for 
energipolitikken, nemlig øget konkurrenceevne, forsyningssikkerhed og miljøbeskyttelse. Fremme 
af vedvarende energi ses som et vigtigt middel til at nå disse mål. Man foreslog en strategi for 
vedvarende energikilder, og denne blev nævnt udtrykkeligt i det 'vejledende arbejdsprogram' der 
er vedlagt hvidbogen om energipolitikken. 
Samtidig har flere medlemsstater indført foranstaltninger, som understøtter vedvarende energi og 
programmer til fremme af den. Enkelte har opstillet planer og mål for udvikling af vedvarende 
energi på mellemlangt og langt sigt. Vedvarende energikilders andel af det interne 
bruttoenergiforbrug varierer meget i de enkelte medlemsstater, fra under 1% til over 25% (se 
Tabel 1). En strategi på fællesskabsplan vil skabe de nødvendige rammer og tilføre merværdi til 
nationale initiativer, hvorved den samlede effekt øges. 
En omfattende strategi for vedvarende energikilder har fået afgørende betydning af flere årsager. 
Først og fremmest vil disse energikilder ikke opnå en betydelig andel af Fællesskabets 
energibalance uden en sammenhængende og gennemskuelig strategi og et ambitiøst overordnet 
mål for vedvarende energikilders markedsandel. Teknologiske fremskridt alene kan ikke 
nedbryde de mange ikke-tekniske hindringer, der hæmmer indførelsen af vedvarende 
energiteknologier på energimarkederne. I dag ligger priserne på de fleste traditionelle brændsler 
relativt stabilt på et historisk lavt niveau, og således taler de imod anvendelse af vedvarende 
energikilder. Det er klart, at denne situation kræver politiske foranstaltninger for at genoprette 
balancen og opfylde ovennævnte grundlæggende miljø-og sikkerhedsmæssige forpligtelser. 
3 EFT nr. C 241 af 25.9.1986, p.1 
4 EFT nr. L 235 af 18.9.1993, p.41 
5 PE 216/788 / endel. 
• KOM(95) 682 af 13.12.1995, "En energipolitik for Den Europæiske Union" 
6 
Uden en klar og omfattende strategi ledsaget af lovgivningsmæssige foranstaltninger vil 
udviklingen af dem blive forsinket. Stabile rammer på langt sigt for udvikling af vedvarende 
energikilder, som dækker politiske, lovgivningsmæssige, administrative, økonomiske og 
markedsføringsmæssige aspekter har faktisk højeste prioritet blandt de økonomiske aktører, der 
tager del i udviklingen af dem. Desuden er der, efterhånden som Det Indre Marked udvikles, 
behov for strategi for vedvarende energikilder på fællesskabsplan for at undgå skævheder blandt 
medlemsstaterne eller forvrængning af energimarkederne. Den europæiske vedvarende 
energiindustris førende position på verdensplan kan kun fastholdes og styrkes på basis af et 
betydeligt og voksende hjemmemarked. 
En politik til fremme af vedvarende energikilder kræver generelle initiativer, der dækker en lang 
række politiske områder: energi, miljø, beskæftigelse, beskatning, konkurrence, forskning, 
teknologisk udvikling og demonstration, landbrug, regionalpolitik og eksterne forhold. Et centralt 
mål for en strategi for vedvarende energi vil være at sikre, at behovet for at fremme disse 
energikilder anerkendes i nye politiske initiativer og ved fuld gennemførelse af eksisterende 
politikker inden for alle ovennævnte områder. Faktisk er der behov for en omfattende 
handlingsplan for at sikre den nødvendige koordination og ensartethed ved iværksættelsen af 
disse politikker på fællesskabsplan og på nationalt og lokalt plan. 
Medlemsstaterne spiller en vigtig rolle ved iværksættelsen af handlingsplanen. De skal fastlægge 
deres egne specifikke mål inden for de overordnede rammer og udvikle deres egne nationale 
strategier til opnåelse af dem. De foranstaltninger, der foreslås i denne hvidbog skal desuden 
tilpasses hver medlemsstats særlige socio-økonomiske, miljømæssige, energimæssige og 
geografiske situation og det tekniske og fysiske potentiale ved VEK i hver medlemsstat. 
For at illustrere den mulige effekt af særlige politiske initiativer inden for vedvarende energi har 
Kommissionen iværksat TERES-undersøgelsen. TERES ll-undersøgelsen7 bygger på et af de 
scenarier, der tidligere er udviklet i Kommissionens rapport Europæisk energi frem til 20208, men 
den går videre ved at tilføje forskellige specifikke antagelser vedrørende den vedvarende 
energipolitik, så der fremkommer yderligere tre scenarier. Ifølge disse scenarier vil bidraget fra 
vedvarende energikilder til det samlede indenlandske energiforbrug ligge på mellem 9,9% og 
12,5% i år 2010. Det tekniske potentiale er imidlertid langt større. 
De forskellige scenarier viser klart, at vedvarende energikilder kan yde et væsentligt bidrag til 
energiforsyningen i Den Europæiske Union. På den anden side er bidraget fra vedvarende energi 
til det samlede energimiks meget følsomt over for ændrede politiske forudsætninger. Medmindre 
der iværksættes særlige tilskyndeIsasaktiviteter, vil det store potentiale ved vedvarende energi 
ikke blive udnyttet, og disse kilder vil ikke yde et tilstrækkeligt bidrag til den europæiske 
energibalance. 
1.2 Debatten om grønbogen 
Som et første skridt mod en strategi for vedvarende energi vedtog Kommissionen den 20. 
november 1996 en grønbog9
• I begyndelsen af 1997 var der bred offentlig debat om arten af de 
foranstaltninger, der kunne gennemføres på fællesskabs- og medlemsstatsplan. Grønbogen har 
fremkaldt mange reaktioner fra Fællesskabets institutioner, medlemsstaternes regeringer og 
organer samt adskillige virksomheder og sammenslutninger, der har interesse i vedvarende 
7 TERES 11, Europa-Kommissionen, 1997 
8 Europæisk energi frem til 2020. En scenariebeskrivelse, Europa-Kommissionen, 1996 
9 KOM(96)576 af 20.11.1996, "Fremtidens energi : vedvarende energi" 
7 
energikilder. Kommissionen iværksatte løbet af denne høringsperiode to konferencer, hvor 
spørgsmålene blev debatteret grundigt. 
Fællesskabets institutioner er fremkommet med detaljerede kommentarer til grønbogen og 
udtalelser om de grundlæggende elementer og de primære foranstaltninger, der skal iværksættes 
for at sikre en fremtidig fællesskabsstrategi vedrørende vedvarende energikilder og 
Fællesskabets rolle i denne proces. I Rådets beslutning10 om grønbogen bekræftes det, at 
tilstrækkelige foranstaltninger vedrørende vedvarende energikilder er af afgørende betydning for 
at opnå bæredygtig økonomisk vækst, hvor målet er en strategi, der fører til øget 
konkurrenceevne og udbredt anvendelse af vedvarende energikilder på langt sigt. Dermed 
bekræfter Rådet, at medlemsstaterne og Fællesskabet skal opstille vejledende mål som 
retningslinjer for det ambitiøse vejledende mål, der går ud på at fordoble den samlede andel af 
vedvarende energi i Fællesskabet i år 2010. I Rådets beslutning slås det fast, at en så 
omfattende strategi bør baseres på visse grundlæggende emner af høj prioritet: harmonisering af 
standarder for vedvarende energikilder, passende lovgivningsmæssige foranstaltninger til 
stimulering af markedet, hjælp til investeringer hvor dette er hensigtsmæssigt, udbredelse af 
information for at øge markedets tillid og særlige foranstaltninger rettet mod at forøge 
forbrugernes valgmuligheder. Rådet mener desuden, at der er behov for tilstrækkelige muligheder 
for støtte til vedvarende energikilder i det femte rammeprogram for forskning, teknologisk 
udvikling og demonstration samt effektiv koordination og overvågning af fremskridtene for at 
optimere de til rådighed værende ressourcer. 
I Europa-Parlamentets beslutning 11 om grønbogen anerkender man den vigtige rolle, vedvarende 
energi kan spille i bekæmpelsen af drivhuseffekten ved at bidrage til energiforsyningssikkerheden 
og ved at skabe arbejdspladser i små og mellemstore virksomheder og landregioner. 
Parlamentet mener, at der i Den Europæiske Union er et påtrængende behov for en strategi til 
afklaring af spørgsmålene om skatteharmonisering, miljøbeskyttelse og -standarder, 
internalisering af eksterne omkostninger, og for at sikre at den gradvise liberalisering af det indre 
energimarked ikke stiller vedvarende energikilder ufordelagtigt. Parlamentet foreslår som mål en 
andel på 15% for vedvarende energikilder i Den Europæiske Union i år 2010. Det opfordrer 
Kommission til at foreslå særlige foranstaltninger til at lette anvendelse af vedvarende 
energikilder i stor målestok og anbefaler visse særlige foranstaltninger. Blandt disse kan nævnes 
opstilling af mål for hver enkelt medlemsstat, ideen om en fælles skattemodel for energi, fri og 
ikke-diskriminatorisk adgang til nettet kombineret med en minimumsbetaling fra værkerne for den 
elektricitet, der kommer fra vedvarende energikilder, hovedtrækkene ved en plan til etablering af 
en europæisk fond for vedvarende energikilder samt en strategi til et fælles program til fremme af 
vedvarende energikilder, som omfatter yderligere 1.000.000 soltage, 15.000 MW vindenergi og 
1.000 MW energi fra biomasse. 
I Parlamentets beslutning efterlyser man desuden et bygningsdirektiv, en plan for øget 
anvendelse af strukturfonde, en strategi for bedre anvendelse af biomasse fra landbrug og 
skovbrug samt en eksportstrategi for vedvarende energiteknologier. Parlamentet fremhæver 
endnu en gang behovet for at øge Fællesskabets budgetmæssige bevillinger til støtte for 
vedvarende energikilder til det niveau, der i dag anvendes på nuklear forskning. Det foreslår 
desuden, at der forfattes en ny traktat til fremme af vedvarende energikilder. Parlamentets 
Udvalg om Landbrug og Udvikling i Landdistrikter har desuden fremlagt en udtalelse, hvori det 
hævdes, at bidraget fra biomasseudledt energi til det primære energimiks kunne nå 10% i 2010. 
Det opfordrer desuden til bedre koordination af Den Europæiske Unions energipolitik og den 
10 Rådets beslutning nr. 8522/97 af 10. juni 1997 
11 PE 221/398 / endel. 
8 
fælles landbrugspolitik og understreger behovet for, at man i landbrugspolitikken gør den 
nødvendige agerjord tilgængelig. 
Ligeledes har Det Økonomiske og Sociale Udvalg12 og Regionsudvalget13 fremlagt detaljerede 
kommentarer til alle kapitler i grønbogen, hvor de understreger, analyserer og støtter de 
overordnede mål med hensyn til bæredygtighed og de forskellige måder, hvorpå vedvarende 
energikilders bidrag kan maksimeres. Disse bidrag beskriver desuden, hvordan regionale og 
lokale offentlige myndigheders og andre organers roller og ansvar bedst kan fastlægges for at 
øge støtten til vedvarende energikilder og fremme indførelsen af dem. I betragtning af, at de 
fleste vedvarende energiteknologier anvendes decentralt, ville praktiske foranstaltninger i denne 
retning muliggøre anvendelse af subsidiaritetsprincippet inden for rammerne af en 
fællesskabsstrategi og -handlingsplan, hvor lokale myndigheders beslutningskraft og 
miljømæssige ansvar øges. Endvidere er denne situation et mønstereksempel på, at de 
energipolitiske mål og målene ved struktur-og regionalpolitikken kan opnå indbyrdes synergi til 
stor gavn, som man ser det i lokalsamfund på landet, på øerne og i andre isolerede samfund, 
hvor bæredygtig udvikling og fastholdelse af befolkningsgrundlaget aktivt kan understøttes ved at 
erstatte ineffektiv anvendelse af fossile brændsler i lille målestok med anlæg, der drives ved 
hjælp af vedvarende energikilder. Dette medfører bedre levestandard og muligheder for 
jobskabelse. 
Der er modtaget mere end 70 detaljerede skriftlige reaktioner fra organer, brancher, 
erhvervssammenslutninger, regionale sammenslutninger, institutter og ikke-statslige 
organisationer i medlemsstaterne efter offentliggørelsen af grønbogen. Den udbredte offentlige 
debat om grønbogen og de mange modtagne bidrag har udgjort et værdifuldt grundlag for 
Kommissionen ved udarbejdelsen af denne hvidbog og dens forslag til en handlingsplan. 
1.3 Strategiske mål 
1.3.1 Et ambitiøst mål for Unionen 
I grønbogen om vedvarende energikilder efterlyste Kommissionen synspunkter vedrørende 
opstilling af et vejledende mål på 12% for vedvarende energikilders bidrag til Den Europæiske 
Unions interne bruttoenergiforbrug i 2010. Det overvældende positive svar, der blev modtaget 
under høringsprocessen, bekræftede Kommissionen i, at et vejledende mål er et godt politisk 
værktøj, der sender et klart politisk signal og sætter skub i aktiviteterne. Strategi- og 
handlingsplanen i denne hvidbog er derfor rettet direkte mod det mål at nå en markedsandel på 
12% for vedvarende energikilder i Unionen i 2010 -et ambitiøst men realistisk mål. I betragtning 
af vigtigheden af at øge VEK's andel væsentligt i Unionen ses dette vejledende mål som et vigtigt 
minimumsmål, der skal fastholdes, uanset hvor omfattende de bindende forpligtelser med hensyn 
til nedbringelse af COremissioner bliver i sidste ende. Det er dog også vigtigt at overvåge 
fremdriften og fastholde muligheden for eventuelt at revidere dette strategiske mål. 
Beregningerne af, hvor stor en forøgelse af VEK, der er nødvendig for at nå det vejledende mål 
på en 12% andel af Unionens energimiks i 2010, er baseret på det anslåede energiforbrug i præ­
Kyoto-scenariet (traditionel viden, Europæisk energi frem til 2020, se fodnote 8). Det er 
sandsynligt, at det anslåede, samlede energiforbrug i EU's 15 stater vil falde i 2010, hvis de 
nødvendige foranstaltninger til energibesparelse træffes efter Kyoto-konferencen. Samtidig vil 
udvidelsen af Unionen, så den omfatter nye medlemsstater, hvor VEK næsten ikke anvendes, 
medføre en endnu større samlet forøgelse. Derfor mener man på nuværende tidspunkt, at det 
12 ØSU 462/97 af 23.-24. april 1997, udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
13 Regionsudvalget 438/96 endelig udg., udtalelse fra Regionsudvalget 
9 
samlede mål på 12% ikke kan specificeres yderligere. Det skal under alle omstændigheder 
understreges, at dette overordnede mål er et politisk og ikke et juridisk bindende redskab. 
1.3.2 Medlemsstaternes mål og strategier 
Det overordnede mål for EU på en fordobling af bidraget fra vedvarende energikilder til 12% i 
201 o indebærer, at medlemsstaterne skal fremme væksten inden for VEK alt efter formåen. Hver 
medlemsstats mål kunne opmuntre til øget udnyttelse af det eksisterende potentiale og være et 
vigtigt redskab til at opnå nedbringelse af C02-emissionerne, mindske energiafhængigheden, 
udvikle den nationale industri og skabe arbejdspladser. Det er derfor vigtigt, at hver medlemsstat 
definerer sin egen strategi og inden for denne foreslår sit eget bidrag til det overordnede mål for 
2010, anfører hvordan de forskellige teknologier forventes at bidrage og skitserer de 
foranstaltninger, den agter at indføre for at opnå øget anvendelse. 
Ikke desto mindre skal det understreges, at både Fællesskabet og medlemsstaterne skal bygge 
videre på eksisterende foranstaltninger og strategier samt gå i gang med nye initiativer. Enkelte 
medlemsstater har udviklet nationale planer for VEK og opstillet mål for 2010, 2020 og endog 
2030. I bilag III skitseres medlemsstaternes planer og aktiviteter til udvikling af vedvarende 
energi. Medlemsstaterne bestræber sig allerede på at udvikle VEK, og Fællesskabets strategi vil 
skabe rammer for at fremme disse bestræbelser og sikre synergi mellem dem. Aktiviteter på 
fællesskabsplan kan tilføre merværdi i form af udveksling af vellykkede teknologiske og 
markedsmæssige erfaringer. 
1.3.3 VEK's vækstmuligheder i de enkelte sektorer 
Muligheden for at nå det overordnede gennemsnitlige vejledende mål på 12% for Unionen 
afhænger naturligvis af de enkelte vedvarende teknologiers succes og vækst. Det blev under 
høringerne om grønbogen bekræftet, at det er vigtigt at analysere, hvordan det overordnede mål 
kan nås gennem bidrag fra hver sektor og derefter vurdere, hvor stort et bidrag hver vedvarende 
energikilde sandsynligvis vil yde. Den potentielle sektormæssige vækst i VEK, der anføres i 
denne strategi, skal betragtes som et første forsøg på at udpege en mulig kombination af 
vedvarende teknologier, som kunne gøre det muligt for EU at nå det overordnede mål inden for 
tekniske, praktiske og økonomiske begrænsninger. De enkelte vedvarende energiteknologier kan 
dog udvikle sig forskelligt, afhængig af mange faktorer, herunder markedsudviklingen, de enkelte 
medlemsstaters valg og den tekniske udvikling. Den anslåede andel fra de forskellige 
teknologier, som selvfølgelig er vejledende, vil gøre det lettere at følge fremskridtene og sikre, at 
hver teknologi bidrager optimalt inden for klare politiske rammer. 
Vedvarende energikilders nuværende andel på omkring 6% af energimikset omfatter 
vandkraftanlæg i stor målestok, men potentialet for yderligere udnyttelse af denne energikilde er 
begrænset i Den Europæiske Union af miljømæssige årsager. Derfor skal stigningen i 
anvendelsen af andre vedvarende energikilder være så meget desto større. 
I Bilag li skitseres en række vejledende, anslåede bidrag fra hver vedvarende energikilde og for 
hver markedssektor som et eksempel på, hvordan den samlede ønskede vækst i VEK kan opnås. 
I dette særlige scenario kunne det største bidrag til vækst i VEK (90 Mtoe) komme fra biomasse, 
en tredobling af det nuværende niveau. Det er sandsynligt, at vindenergi, med et bidrag på 40 
GW vil opleve den næststørste stigning. Der ventes desuden en væsentlige stigning i antallet af 
solfangere (med et bidrag på 100 mill. m2 installeret i år 2010). Der forudses mindre bidrag fra 
fotovoltaisk energi (3 GWp), geotermisk energi (1 GWe og 2,5 GWth) og varmepumper (2,5 
GWth). Vandkraften vil sandsynligvis forblive den næststørste vedvarende energikilde, dog med 
en relativt lille stigning (13 GW) i fremtiden, hvorved den fastholder sit samlede bidrag på det 
nuværende niveau. Endelig kunne passiv solenergi yde et væsentligt bidrag ved at nedbringe 
10 
behovet for opvarmning og afkøling i bygninger. Et bidrag på 10% i denne sektor, hvilket svarer til 
brændselsbesparelser på 35 Mtoe, anses for at være realistisk. Hvis den sektormæssige vækst, 
der skitseres i scenariet, opnås, kan den samlede fordobling af den nuværende andel for 
vedvarende energikilder opnås, som vist i tabellerne i Bilag li. Hvad angår markedssektorerne, er 
en fordobling af den nuværende el-og varmeproduktion fra vedvarende energikilder og en 
væsentligt forøget anvendelse af biobrændsler i transportbrændsler i år 2010 vigtige elementer i 
scenariet til opnåelse af Unionens overordnede mål. 
1.4 Foreløbig vurdering af nogle af omkostningerne og fordelene 
For at vurdere mulighederne for at opnå Fællesskabets overordnede mål, skal der foretages et 
skøn over de nødvendige omkostninger. Det er imidlertid lige så vigtigt at foretage en vurdering af 
de fordele, dette vil medføre. En fordobling af vedvarende energikilders markedsandel i år 201 O 
vil bl.a. have en gavnlig virkning på COremissionerne, forsyningssikkerheden og beskæftigelsen. 
Tabel 6 i Bilag li viser de anslåede investeringsomkostninger, der er nødvendige for at nå målet, 
og de forventede fordele. De samlede anlægsinvesteringer, der er nødvendige for at nå det 
overordnede mål, anslås til 165 mia. ECU for perioden 1997-2010. Hvad der er mere relevant er 
imidlertid nettoinvesteringen, som anslås til 95 mia. ECU14. Det skal dog understreges, at der er 
tale om meget store undgåede brændselsudgifter. 
I Tabel 5 i bilag li sammenlignes disse tal med de samlede investeringer i energisektoren i 
samme periode, som anslået i ''traditionel videnø-scenariet i Kommissionens undersøgelse 
"Europæisk energi frem til 2020". Hvis man antager, at et beløb til investering i vedvarende energi 
allerede er inkluderet i dette scenario, vil der være behov for en yderligere nettoinvestering på 7 4 
mia. ECU, hvis handlingsplanen skal have fuld effekt. Af samme tabel fremgår det, at 
fordoblingen af vedvarende energikilders andel kan kræve en stigning på omkring 30% i de 
samlede investeringer i energisektoren, men den anslås at kunne skabe 500.000 -900.000 nye 
arbejdspladser, medføre en årlig besparelse i brændselsomkostninger på 3 mia. ECU (i 2010) og 
en samlet besparelse på 21 mia. ECU i perioden 1997-2010, nedbringe mængden af importeret 
brændsel med 17,4% og CO2-emissionerne med 402 mill. ton/år i 2010. 
Denne COrbesparelse udgør et væsentligt bidrag til den COrnedbringelse, der er nødvendig for 
at bekæmpe klimaændringerne. Der bør knyttes en forklaring til beregningen af tallene i tabellen. 
I den nylige meddelelse fra Kommissionen "Klimaændringer -EU's forberedelser til Kyoto­
mødet"15 anslås det, at potentialet for en nedbringelse af CO2-emissionerne på 800 mill. ton kan 
opnås med årlige tilpasningsomkostninger på 15 til 35 mia. ECU og en samlet (primær og 
sekundær) gevinst på mellem 15 og 137 mia. ECU om året. Den analyse, der præsenteres i bilag 
li, viser, at en fordobling af vedvarende energis andel kan nedbringe CO2-emissionerne med 402 
mill. ton om året i forhold til 1997. Dette svarer til en yderligere mulig nedbringelse på 250 mill. 
ton CO2 i forhold til præ-Kyoto-scenariet for 201 O med de foranstaltninger, der anvendes i 
meddelelsen om klimaændringerne, og 1/3 af det ventede mål for COrnedbringelse. Forskeller: i 
tallene (402 og 250) skyldes det, at man i scenariet for 2010 antager en stigning på 30 Mtoe i 
anvendelsen af vedvarende energi mellem 1995 og 2010, hvilket cirka svarer til en årlig 
besparelse på 150 mill. ton CO2 i 2010. Derfor er den anslåede nedbringelse af CO2-
emissionerne i kraft af VEK, der anføres i denne hvidbog, et resultat af en teknisk vurdering, og 
den afspejler den samlede ventede nedbringelse ved en fordobling af VEK's nuværende andel, 
hvorimod det tal, der angives i meddelelsen vedrørende Kyoto, er den yderligere nedbringelse af 
14 Dette tal er beregnet ved at tage de samlede investeringer og fratrække den investering, der ville være nødvendig, 
hvis energien fra vedvarende energikilder blev produceret ved hjælp af fossile brændselsteknologier 
16 KOM(97)481 endelig udg. -se fodnote 2 
11 
CO2-emissionerne, der skal opnås for at nå et specifikt mål for nedbringelse, som ligger ud over 
det, der kan opnås under det særlige præ-Kyoto-scenario for 2010 baseret på traditionel viden. 
Tallene for nettobeskæftigelsen i den vedvarende energisektor er vanskelige at forudsige og 
beregne. Der findes reelle tal i de sektorer, der har nået et vist udviklingsniveau. For eksempel 
har man på vindenergiområdet allerede skabt mere end 30.000 arbejdspladser i Europa. Hver 
vedvarende energiteknologi har sine egne karakteristika, hvad angår arten og kvaliteten af den 
frembragte beskæftigelse. Biomasse udmærker sig ved at skabe mange arbejdspladser i 
produktion af råmaterialer. Fotovoltaik skaber mange arbejdspladser inden for drift og 
vedligeholdelse, idet de fotovoltaiske anlæg er små og spredte. Inden for vandenergi venter man 
ikke at skabe flere arbejdspladser, end der allerede eksisterer i Europa. 
Der er gennemført detaljerede vurderinger af nettobeskæftigelsen i TERES li-undersøgelsen 
under anvendelse af SAFIRE-modellen for markedsindtrængning, der blev udviklet under JOULE 
li-programmet. I modelberegningerne forudser man for 2010 en nettobeskæftigelse på 500.000 
arbejdspladser, der vil blive skabt direkte i den vedvarende energisektor og indirekte i de 
sektorer, der leverer til sektoren. I dette tal tages der højde for tab af arbejdspladser i andre 
energisektorer. Sektorspecifikke undersøgelser, der primært er gennemført af den enkelte 
branche viser langt højere beskæftigelsestal. Den Europæiske Vindenergisammenslutning 
(EWEA)18 vurderer, at der i 2010 i vindsektoren vil blive skabt mellem 190.000 og 320.000 
arbejdspladser, hvis der installeres 40 GW vindkraft. I henhold til European Photovoltaic lndustry 
Association (EPIA)17 vil 3 GWp installeret effekt i 2010 skabe omkring 100.000 arbejdspladser i 
fotovoltaiksektoren. Den Europæiske Biomassesammenslutning (AEBIOM) 18 mener, at 
beskæftigelsestallene for biomasse i TERES li-undersøgelsen er undervurderet, og at 
beskæftigelsen i sektoren vil stige med op til 1.000.000 arbejdspladser i 2010, hvis potentialet for 
biomasse udnyttes fuldt ud. Den Europæiske Føderation for Solenergiindustri (ESIF) vurderer, at 
der vil blive skabt 250.000 arbejdspladser for at nå målet for solfangermarkedet i år 2010. Det er 
ikke muligt at drage sikre konklusioner, hvad angår den kumulative jobskabelse, der sandsynligvis 
vil resultere af investeringer i de forskellige former for vedvarende energi, men det er klart at en 
proaktiv indsats til fremme af disse energikilder vil medføre væsentlige nye 
beskæftigelsesmuligheder. 
En anden vigtig ekstra økonomisk fordel, som ikke er nævnt ovenfor, er den europæiske 
vedvarende energiindustris muligheder for vækst på de internationale markeder. På de fleste 
tekniske områder er den europæiske industri enestående i dens evne til at fremskaffe udstyret og 
de tekniske, finansielle og planlægningsmæssige serviceydelser, der er nødvendige for 
markedsvækst. Dette rummer derfor et stort potentiale for erhvervslivet, hvad angår eksport og 
mulighederne for udvidelse af den europæiske industri inden for vedvarende energiteknologier. 
Der ventes en årlig eksport på 17 mia. ECU i 2010 og muligvis helt op til 350.000 nye 
arbejdspladser. 
I betragtning af vedvarende energis væsentlige fordele for beskæftigelsen, nedbringelsen af 
brændselsimporten og den øgede forsyningssikkerhed, eksporten, den lokale og regionale 
udvikling osv. samt de store miljømæssige fordele kan det konkluderes, at Fællesskabets 
strategi-og handlingsplan for vedvarende energikilder, som den præsenteres i denne hvidbog, 
har stor betydning for Unionen, idet vi bevæger os ind i det 21. århundrede. 
18 EWEA Strategy Paper '97, ALTENER-publikation, 1997. 
17 EPIA, "Photovoltaics in 201 O", Europa-Kommissionen, 1996. 
18 Udtalelse fra AEBIOM vedrørende Europa-Kommissionens grønbog, februar 1997. 
12 
Kapitel 2 Hovedtræk ved handlingsplanen 
2.1 Indledning 
Uden en målrettet og koordineret indsats for at udnytte Unionens potentiale for vedvarende 
energi vil dette ikke blive realiseret i betydelig grad, og vi vil gå glip af muligheden for at udvikle 
denne sektor og nedbringe udledningen af drivhusgasser væsentligt. Medmindre der træffes 
koordinerede, proaktive foranstaltninger i Unionen, vil vedvarende energikilder sandsynligvis kun 
langsomt vokse frem fra de nuværende nichemarkeder, finde mere udbredt anvendelse og blive 
fuldt ud konkurrencedygtige på prisen omkring år 2020, og fuld indtrængen på markedet ligger 
måske flere år længere ude i tiden. Den handlingsplan, der fremlægges her, sigter mod at sikre 
rimelige markedsmuligheder for vedvarende energikilder uden at medføre alt for store 
økonomiske byrder. Det er ikke en nem opgave at øge vedvarende energikilders nuværende 
andel væsentligt, men de fordele, der kan opnås, berettiger til en betydelig indsats. 
Investeringerne skal komme fra både den private og den offentlige sektor, men de vil give et stort 
udbytte, når Europas industri-og servicevirksomheder påviser deres førende teknologiske rolle 
på et marked med global konkurrence. Samtidig frembringer de stadig mere liberaliserede og 
globaliserede energimarkeder en ny situation, som skal udnyttes til at skabe nye muligheder, og 
nye hindringer for VEK's vækst i elektricitetssektoren skal undgås. 
Fællesskabets strategi- og handlingsplan skal ses som en integreret helhed, der skal 
videreudvikles og implementeres i tæt samarbejde blandt medlemsstaterne og Kommissionen. 
Den udfordring, vi står overfor, kræver en samordnet og koordineret indsats fra de forskellige 
aktører. Der skal træffes foranstaltninger på rette plan i henhold til subsidiaritetsprincippet inden 
for de koordinerede rammer, der fastlægges i denne strategi-og handlingsplan. Det ville være 
ukorrekt og urealistisk at antage, at der kun skal træffes foranstaltninger på Fællesskabsplan. 
Medlemsstaterne vil spille en hovedrolle ved at tage ansvaret for at fremme vedvarende energi 
gennem nationale handlingsplaner, træffe de nødvendige foranstaltninger for at opnå en 
væsentlig forøgelse i de vedvarende energikilders markedsandel og gennemføre denne strategi­
og handlingsplan for at nå de nationale og europæiske mål. Lovgivningsmæssige foranstaltninger 
vil kun blive truffet på EU-plan, hvis foranstaltningerne på nationalt plan ville være utilstrækkelige 
eller uhensigtsmæssige, og hvis der er behov for harmonisering i hele EU. Strategi- og 
handlingsplanen skal være fleksibel og med tiden ajourføres i lyset af den høstede erfaring og 
nye udviklingstendenser, herunder internationale forpligtelser til at nedbringe COremissionerne. 
Derfor foreslås et system med fortløbende overvågning (se afsnit 4.1. nedenfor). 
2.2 Foranstaltninger i Det Indre Marked 
Nedenfor følger en række højt prioriterede foranstaltninger, som er rettet mod at fjerne hindringer 
og genoprette balancen til fordel for vedvarende energikilder med henblik på at nå det vejledende 
mål om en markedsandel på 12% i år 2010. 
2.2.1 Rimelige adgangsbetingelser for vedvarende energikilder til 
elektricitetsmarkedet 
El-sektoren er klart den vigtigste energisektor, idet den står for omkring 40% af 
bruttoenergiforbruget i EU's 15 medlemsstater. At sikre vedvarende energikilder adgang til el­
nettet til rimelige priser er derfor en afgørende betingelse for udviklingen af dem. Grundlaget for 
juridiske rammer på fællesskabsplan er stort set på plads, og ved iværksættelsen af dem skal den 
nødvendige lovgivningsmæssige harmonisering sikres. Erfaringer fra andre områder viser, at 
13 
liberalisering kan danne grundlaget for en dynamisk og sikker rolle for vedvarende energikilder, 
så længe tilstrækkelige markedsbaserede instrumenter stilles til rådighed. 
I dag er medlemsstaterne i færd med at indarbejde reglerne i direktivet vedrørende det indre 
marked på el-området19 i den nationale lovgivning. Direktivets artikel 8(3) gør de muligt for 
medlemsstaterne at kræve, at der gives fortrin for elektricitet fra vedvarende energikilder ved 
lastfordelingen af produktionsanlæg. Yderligere tiltag til fremme af vedvarende energikilder kan 
også være forenelige med direktivet, i henhold til artikel 3 og/eller artikel 24. De fleste eller alle 
medlemsstater planlægger at omfatte sådanne ordninger i indarbejdelsen af direktivet. 
Kommissionen undersøger nøje de forskellige ordninger, der foreslås eller introduceres af 
medlemsstaterne, med henblik på at foreslå et direktiv, der skaber harmoniserede rammer, inden 
for hvilke medlemsstaterne kan sikre, at vedvarende energikilder yder et tilstrækkeligt bidrag til 
den samlede elektricitetsforsyning, både på EU-plan og nationalt plan. Forskellige 
fortrinsordninger for elektricitet fra vedvarende energikilder vil blive overvejet i denne 
sammenhæng. 
En sådan fremgangsmåde er et vigtigt element i skabelsen af et virkeligt indre marked for 
elektricitet. Væsentlige forskelle mellem medlemsstaterne, hvad angår støtte til vedvarende 
energi og den måde, hvorpå støtteforanstaltninger finansieres, kan medføre betydelige 
handelsforvridninger, som ikke vedrører effektivitet. 
Blandt øvrige spørgsmål, der skal berøres, kan nævnes : 
• transmissionssystemoperatørers accept af elektricitet fra vedvarende energi, når den tilbydes 
dem, med forbehold af bestemmelser om transport i Det Indre Marked i direktivet vedrørende 
elektricitet; 
• retningslinjerne om den pris, der skal betales til producenter, som anvender vedvarende 
energikilder, som mindst skal svare til de undgåede udgifter ved elektricitet på en distributørs 
lavspændingsnet plus en bonus, der afspejler vedvarende energikilders sociale og 
miljømæssige fordele20 og den måde, hvorpå den finansieres : skattefordele osv.; 
• hvilke kategorier af elektricitetsindkøb disse foranstaltninger skal dække; 
• hvad angår adgang til nettet: at undgå diskrimination mellem elektricitet, der er produceret på 
basis af solstråler, biomasse (under 20 MWe), vandenergi (under 10 MWe) og vindenergi. 
2.2.2 Skattemæssige og finansielle foranstaltninger 
De miljømæssige fordele ved vedvarende energikilder21 berettiger til favorable 
finansieringsbetingelser. De såkaldte grønne priser, som allerede i visse medlemsstater bruges til 
at appellere til frivillig miljømæssig solidaritet blandt forbrugere -private og virksomheder -der 
kan og vil betale højere afgifter, er hverken tilstrækkelige eller hensigtsmæssige i alle tilfælde. 
Kommissionen har allerede fremsat eller vil fremsætte de nødvendige yderligere forslag til 
lovgivning og ændring af eksisterende direktiver før udgangen af 1998, herunder skattefrihed 
19 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 vedrørende fælles regler for det indre 
marked på elektricitetsområdet. EFT L 27, 30.1.1997, p.20 
20 Denne bonus kunne være på over 20% af de undgåede udgifter, som nogenlunde svarer til den gennemsnitlige 
beskatning af elektricitet i Den Europæiske Union. De undgåede udgifter, der præsenteres her, vedrører prisen ved 
"byporten", dvs. den engrospris, netoperatøren ved et kommunalt lavspændingsnet betaler for elektricitet fra 
transmissionsnettet. Bonusen svarer til den skattenedsættelse eller -fritagelse for vedvarende energi, der i dag 
findes i de medlemsstater i Den Europæiske Union, som har indført COrskat. Skattefritagelse for vedvarende 
energi efterlyses også i et nyligt forslag fra Kommissionen til ændring af direktivet om beskatning af energiprodukter 
21 Miljømæssige fordele udpeget under EXTERNE-projektet (se også bilag 11.11) 
14 
eller -nedsættelse for energiprodukter fra VEK i medfør af medlemsstaternes "særlige rettigheder" 
i henhold til artikel 13 til 16 i det foreslåede direktiv "Omstrukturering af EF-bestemmelserne for 
beskatning af energiprodukter"22
; 
I visse tilfælde vil det være hensigtsmæssigt og tilstrækkeligt for medlemsstaternes myndigheder 
at vedtage den nødvendige lovgivning eller andre bestemmelser på områder såsom 
• smidige regler for afskrivning af investeringer i vedvarende energi; 
• favorabel beskatning af tredjeparts finansiering af vedvarende energi; 
• subsidier til etablering af nye produktionsanlæg, SMV og ny jobskabelse; 
• økonomiske incitamenter for forbrugerne til at købe VE-udstyr og -serviceydelser. 
Kommissionen vil dog også ved udgangen af år 2000 gennemføre en undersøgelse af de 
fremskridt, der gøres i Unionen i denne henseende, og hvis denne viser, at der stadig er behov 
for foranstaltninger på Unionsplan inden for visse af de anførte områder, vil de nødvendige 
forslag blive fremsat. 
Andre finansielle foranstaltninger, som har været vellykkede i visse medlemsstater, vil ligeledes 
blive undersøgt og udbredt, hvis dette er hensigtsmæssigt, f.eks.: 
• såkaldte "gyldne" eller "grønne" midler på kapitalmarkederne. Disse midler finansieres fra 
private bankkonti, som i dette tilfælde giver lavere rente. Det beløb, der bliver tilovers i kraft af 
den lavere rente, der udbetales til kontohaveren, overføres af banken til investoren i 
vedvarende energi i form af diskonteringssatser; 
• offentlige midler til den vedvarende energi, som forvaltes af autoriserede organer. Disse midler 
kunne omfatte "revolving funds" og kreditgarantier ( obligationer vedrørende vedvarende 
energi) og skal i alle tilfælde være i overensstemmelse med traktatens bestemmelser; 
• "bløde" lån og særlige ordninger med institutionelle banker (se afsnit 2.5.3). 
2.2.3 Nye initiativer vedrørende bioenergi til transport, varme og elektricitet 
Der er behov for særlige foranstaltninger i samarbejde med medlemsstaterne, som kan bidrage til 
at forøge den nuværende markedsandel for flydende biobrændsler på 0,3% væsentligt. Den 
samlede miljøpåvirkning varierer blandt biobrændslerne og afhænger bl.a. af de dyrkede og 
erstattede afgrøder. Fremme af biobrændsler skal være i overensstemmelse med AutoOil­
programmet og den europæiske politik vedrørende brændselskvalitet, og alle miljømæssige 
omkostninger/fordele skal tages i betragtning. Biobrændslernes rolle i specifikationen vedrørende 
rene brændsler i 2005 og tiden derefter undersøges under Auto Oil li-projektet. 
To nye direktiver vedrørende transportbrændsler23 og nedbringelse af svovl i flydende 
brændsler2", der er under forhandling, indeholder allerede bestemmelser, der tilskynder til 
anvendelse af biobrændsler til transport, dvs. alkohol og ETBE ("ethanolbenzin"), vegetabilske 
olier og ester til biodiesel. 
I betragtning af, at produktionsomkostningerne i dag er tre gange så høje for flydende 
biobrændsler som for traditionelle brændsler, skal yderligere forskning og andre foranstaltninger 
22 KOM(97)30 endelig udg., 12. marts 1997, "Forslag til Rådets direktiv om omstrukturering af EF-bestemmelserne for 
beskatning af energiprodukter'' 
23 KOM(97)248 endelig udg., 18. juni 1997 
24 KOM(97)88 endelig udg., 12. marts 1997 -Forslag til Rådets direktiv om "nedbringelse af svovlindholdet i visse 
flydende brændstoffer'' og ændring af direktiv EF/93/12. 
15 
til nedbringelse af omkostningerne ved produktion af biobrændsler prioriteres højt. Øget 
anvendelse af flydende biobrændsler kan i dag kun opnås gennem omfattende afgiftslempelser 
og støtte til produktion af råmaterialer. Nedsættelse af afgifterne på biobrændsler anvendes i dag 
i begrænset omfang inden for rammerne af direktiv 92/81 :is om harmonisering af forbrugsafgifter, 
som muliggør lempelser på forsøgsbasis. Kommissionen mener, at en markedsandel på 2% for 
flydende biobrændsler stadig kan betragtes som en prøvefase. Dette niveau kan nås på kort eller 
mellemlangt sigt i visse lande (navnlig Østrig, Tyskland, Frankrig og Italien). Kommissionen har 
allerede fremsat forslag til tilpasning af den relevante europæiske lovgivning for at muliggøre 
omfattende skattelempelser på flydende biobrændsler26. 
Hvad angår fremme af biogas, vil man tilskynde til produktion af gas fra affaldsdepoter eller 
biogas fra fødevareindustrien eller landbruget for at opnå energi-og miljøpolitiske fordele. 
Rimelige adgangsbetingelser til elektricitetsmarkedet vil blive fremmet som anført i pkt. 2.2.1. 
ovenfor. Foranstaltninger til fremme af biogas vil bidrage til at opfylde Kommissionens strategi 
om nedbringelse af metanudledninger27 fra gødning ved anvendelse af anaerob forgæring eller 
overdækkede laguner og nå målene om beskyttelse af vandområder8 og deponering af affald29. 
Det foreslås under denne strategi, at demonstrationsprogrammer på Unionsplan samt nationalt, 
regionalt og lokalt plan støttes med henblik på at installere genindvindings- og 
anvendelsessystemer til intensiv opdrætning. Derudover vil Kommissionen undersøge 
mulighederne for at integrere biogasaktiviteter i strukturfondene. 
For at markederne for fast biomasse kan udvikles yderligere, skal følgende promoveres aktivt: 
• blanding af flere brændsler eller erstatning af fossile brændsler i kulkraftanlæg og 
eksisterende fjernvarmenet; 
• nye fjernvarme- og kølenet til distribution af energi fra kombineret produktion med biomasse; 
• bedre adgang til opgraderede brændsler såsom flis og granulat, og mere intensiv udnyttelse af 
hensigtsmæssigt affald fra skovbrugs-, trævare-og papirindustrien; 
• nye opskalerede IGCC-systemer (systemer til integreret forgasning i kombinerede kredsløb) 
med en kapacitet på mellem 25-50 Mwe baseret på en blanding af biomasse og brændsler 
udledt af affald; 
• ren energiproduktion på basis af kommunalt affald enten gennem varmebehandling, 
genindvinding af gas fra affaldsdepoter eller anaerob forgæring, så længe energiproduktion fra 
affald supplerer og ikke erstatter begrænsning og genbrug af affald. 
Kommissionen har for nylig offentliggjort en strategi30 til fremme af kombineret 
kraftvarmeproduktion. Kombineret kraftvarmeproduktion har enorm betydning for anvendelsen af 
biomasse. Næsten 1/3 af de nye former for udnyttelse af biomasse bør høre til denne kategori i år 
2010. Fjernvarme og -køling er også afgørende for at maksimere de finansielle og økonomiske 
26 EFT L316 af 31.10.1992, p. 12 
28 a) EFT C 209 af 29.7.1994, p.9 -Forslag til Rådets direktiv om punktafgiftssatsen for motorbrændstoffer fremstillet 
af landbrugsprodukter; b) det i afsnit 2.2.2 nævnte forslag til et direktiv om beskatning af energiprodukter -se 
fodnote 22 
27 KOM (96)557 af 15.11.96 
28 EFT L 375 af 31, 12.91 -Rådets Direktiv 91/676/EF vedrørende beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af 
nitrater, der stammer fra landbruget og EFT C184/20 af 17.06.97, Forslag til Rådets direktiv om rammerne for 
Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger 
28 KOM (97) 105 af 05.03.97 •· Forslag til Rådets direktiv om deponering af affald 
3° KOM{97}514, endelig udg., "En fællesskabsstrategi til fremme af kombineret kraftvarmeproduktion og til fjernelse af 
hindringerne for udvikling af den" 
16 
fordele ved kombineret kraftvarmeproduktion. Øget anvendelse af bioelektricitet, og af vind-og 
solelektricitet, hænger sammen med foranstaltninger til sikring af rimelige adgangsvilkår til 
elektricitetsmarkedet i hele Den Europæiske Union (se 2.2.1 ). 
2.2.4 Forbedring af bygningsreglementer: påvirkningen af by-og egnsplanlægningen 
Energiforbruget i bolig-og servicesektoren kan nedbringes væsentligt ved at øge den samlede 
energiintensitet og anvendelsen af vedvarende energikilder såsom solenergi ved både renovering 
og nybygning. Det er vigtigt at anvende en overordnet fremgangsmåde og integrere 
foranstaltninger til rationel udnyttelse af energien ( såvel til isolering af bygninger som til 
opvarmning, belysning, ventilation og køling) under anvendelse af vedvarende energiteknologier. 
Det samlede energiforbrug i denne sektor kunne nedbringes med 50% i Den Europæiske Union i 
år 201 0, hvoraf halvdelen kunne dækkes ved at indføre passive og aktive solenergiteknologier i 
bygninger. Her er der behov for konkrete fremmende foranstaltninger. Processen kunne lettes 
gennem ændringer af de eksisterende direktiver vedrørende forøgelse af energieffektiviteten i 
bygninger31 og af byggevaredirektivet32, så standardspecifikationerne omfatter nye 
byggematerialer, der sikrer effektiv udnyttelse af solenergien. 
Med henblik på at fremme anvendelsen af VEK i bygninger foreslås følgende særlige 
foranstaltninger: 
• man bør overveje at indarbejde krav vedrørende anvendelse af solenergi til opvarmning og 
køling i bygningstilladelser i henhold til de nuværende lovgivningsmæssige, administrative og 
andre bestemmelser vedrørende by-og egnsplanlægning; 
• fremme af vinduer og solfacader med høj effektivitet, naturlig ventilation og vinduesskodder 
ved nybygning og renovering; 
• fremme af aktive solenergianlæg til opvarmning og køling af rum og varmt vand, f.eks. 
solfangere, geotermisk opvarmning og varmepumper; 
• fremme af passiv solenergi til opvarmning og afkøling; 
• opmuntring til integration af solcelleanlæg i bygningskonstruktioner (tage og facader) og på 
offentlige områder; 
• salg af solkraft til værker fra private kunder skal prissættes, så direkte reversibel 
måleropgørelse bliver mulig; 
• foranstaltninger til fremme af anvendelse af byggematerialer med et lavt indre energiindhold, 
f.eks. tømmer. 
2.3 Styrkelse af Fællesskabets politikker 
Den betydning, der tillægges vedvarende energi i Fællesskabets eksisterende politikker, 
programmer og budgetter er for det meste meget lille. Der er gode muligheder for at styrke den 
vedvarende energi. Det er desuden vigtigt at øge kendskabet til dens potentiale og forøge 
bevidstheden om den blandt de ansvarlige for Fællesskabets programmer. 
2.3.1 Miljøet 
I den femte miljøhandlingsplan er man opmærksom på den vedvarende energi, og planen 
indeholder forslag til støtteforanstaltninger, herunder skattemæssige incitamenter33• De 
foranstaltninger i den femte miljøhandlingsplan, der vedrører vedvarende energi, vil blive iværksat 
31Rådets direktiv 93/76/EF af 13. september 1993 om begrænsning af kuldioxidemissionerne gennem en forbedring af 
energieffektiviteten (SAVE) 
32 Rådets direktiv 89/106/EEC af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og 
administrative bestemmelser om byggevarer 
33 KOM (92) 33, ... Femte miljøhandlingsplan -"Mod en bæredygtig udvikling" 
17 
inden år 2000 inden for strategiens overordnede rammer, der fremlægges i denne hvidbog. De 
forskellige vedvarende energikilders nettoindvirkning på miljøet vil blive taget i betragtning ved 
iværksættelsen af de forskellige foranstaltninger. Det er vigtigt at understrege, at en væsentlig 
forøgelse af vedvarende energikilders andel vil spille en central rolle i opnåelsen af Unionens mål 
for nedbringelse af CO2-emissionerne, kombineret med bestræbelser på at forøge 
energieffektiviteten og på andre områder. I foranstaltningerne vedrørende klimaændringerne vil 
man tage højde for Fællesskabets strategi for VEK. 
2.3.2 Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse 
Kommissionens hvidbog om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse er et vigtigt 
referencepunkt for yderligere aktiviteter vedrørende vedvarende energi34
• Der er virkelig store 
muligheder for, at vedvarende energi kan bidrage til at opnå hvidbogens mål. Nås det vejledende 
mål på 12% i 2010, så udvides den europæiske industris marked, hvorved der kan skabes et stort 
antal nye arbejdspladser, som anført i afsnit 1.4., Eksportmarkedet er særlig vigtigt, da Europa i 
betragtning af de traditionelle forbindelser med Afrika, Sydamerika, Indien og senest Sydøstasien 
står i en meget gunstig position. Følgende aktiviteter fortjener særlig opmærksomhed: 
• styrke den europæiske industris konkurrencefordel på det globale marked for vedvarende 
energi ved at støtte dens bestræbelser på at forblive førende rent teknologisk samt understøtte 
udviklingen af et væsentligt hjemmemarked og de muligheder, der dukker op på 
eksportmarkederne; 
• undersøge mulighederne for at etablere nye SMV og arbejdspladser; 
• inddrag spørgsmål vedrørende VEK i aktiviteterne rettet mod SMV under socialfonden; 
• træffe foranstaltninger til undervisning og uddannelse vedrørende vedvarende energi inden for 
Fællesskabets eksisterende programmer. 
2.3.3 Konkurrence og statsstøtte 
Under overvejelserne af de forskellige måder, hvorpå udviklingen af vedvarende energikilder kan 
fremmes, bør der tages højde for konkurrencens positive virkninger. For at gøre vedvarende 
energikilder mere konkurrencedygtige bør man prioritere metoder, som lader markedskræfterne 
virke og nedbringe omkostningerne ved at producere vedvarende energi så hurtigt og så vidt 
muligt. 
Når Kommissionen godkender statsstøtte, skal den tage hensyn til de fravigelser, der er fastlagt i 
artikel 92 i traktaten. Det overordnede princip for Kommissionens vurdering af støtte til 
vedvarende energi, som er indeholdt i Fællesskabets retningslinjer vedrørende statsstøtte til 
miljøbeskyttelse35, er at den gavnlige effekt for miljøet ved sådanne foranstaltninger skal opveje 
konkurrenceforvridningen. Kommissionen vil overveje passende ændringer til fordel for 
vedvarende energi og til fremme af dens politik på dette område under revisionen af de 
nuværende retningslinjer under hensyntagen til Rådets beslutning om grønbogen "Fremtidens 
energi : vedvarende energi", hvori det fastslås, at investeringsstøtte til vedvarende energikilder i 
relevante tilfælde kan tillades, selvom den overstiger det generelle niveau for støtte, der er 
fastlagt i disse retningslinjer. 
34 KOM (93) 700, endelig udg., "Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse -Udfordringer og veje ind i det 21. 
århundrede -Hvidbog" 
36 EFT nr. C72, 10. marts 1994, p.3 
18 
2.3.4 Forskning, Teknologisk udvikling og demonstration 
Det er generelt anerkendt, at der stadig er store muligheder for forskning, teknologisk udvikling og 
demonstration for at forbedre teknologierne, nedbringe omkostningerne og opnå brugererfaring i 
demonstrationsprojekter, dog betinget af, at den teknologiske udvikling styres af 
hensigtsmæssige politiske foranstaltninger til introduktion og efterfølgende gennemførelse på det 
indre marked og tredjelandes markeder. 
Alle aktiviteter, skattemæssige, finansielle, juridiske eller af anden art, rettes mod at lette 
indførelsen af teknologierne på markedet. De strategiske mål, der præsenteres under 1.3 
ovenfor, skal i sidste ende nås ved anvendelse af vedvarende energiteknologier, og FTU skal 
bidrage til at udvikle teknologier, der bliver stadig mere effektive. 
Da forskning, udvikling og demonstration inden for vedvarende energi hurtigt fører til industriel 
udvikling og højere omkostningsintensitet, skal de finansielle midler, der øremærkes til 
vedvarende energikilder, øges væsentligt. I det fjerde rammeprogram for forskning, teknologisk 
udvikling og demonstration, og navnlig FTU-programmet om ikke-nuklear energi, prioriteres 
vedvarende energikilder højt, idet de udgør omkring 45% af det samlede budget. Det femte 
rammeprogram skal rumme mulighed for at finansiere de nødvendige bestræbelser inden for FTU 
på dette område. Særprogrammet 11Konkurrenceevne og bæredygtig vækst", en del af det femte 
rammeprogram, omfatter en hovedaktivitet om energi, hvilket klart viser, hvor stor en rolle 
vedvarende energi og decentrale anlæg til energiproduktion spiller. 
Alle FTU-aktiviteter vedrørende VEK skal tage højde for den nuværende strategi- og 
handlingsplan, herunder de socio-økonomiske aspekter. Komplementariteten mellem FTU inden 
for VEK og inden for andre teknologier skal også fremmes. FTU's rolle er vigtig bagud i kæden af 
aktiviteter i "kampagnen for gennembrud", som beskrives senere, idet den skal tilvejebringe de 
omkostningseffektive teknologier, der skal anvendes i denne kampagne. 
2.3.5 Regional Politik 
Vedvarende energi har allerede en relativt fremtrædende rolle i Den Europæiske Unions 
regionalpolitik. I 1999 vil der blive ud stukket nye retningslinjer for 2000-2007. I forbindelse med 
den næste flerårige forhandlingspakke vedrørende midler vil det være passende at udvide, 
konsolidere og afklare mulighederne for støtte til vedvarende energi og især øge VEK's betydning 
i energiprogrammerne. Kriterierne for beslutningstagningen skal afspejle betydningen af 
vedvarende energikilders potentiale for mindre gunstigt stillede regioner ( som generelt er 
afhængige af energiimport), perifere og fjerne områder, øer og landområder, navnlig dem, der 
mangler traditionelle energikilder. I disse områder rummer VEK et stort potentiale for skabelse af 
nye arbejdspladser samt udvikling af naturligt forekommende ressourcer og industrielle og 
servicerelaterede aktiviteter (navnlig inden for områder under mål 1 ). Sidstnævnte gælder 
desuden industriområder under omlægning og storbyer (fremtidigt mål 2). Der bør også 
iværksættes nye incitamenter i turistsektoren, da det store potentiale for vedvarende energi på 
dette område stadig stort set ikke er udnyttet. 
Fællesskabet vil støtte regionale og lokale projekter og planlægning inden for rammerne af dets 
programmer såsom ALTENER (se 2.5.1). Det er imidlertid væsentligt at opmuntre 
medlemsstaterne til at medtage planer for implementering af VEK i de programmer, de indsender 
til strukturfondene med henblik på medfinansiering (f.eks. fra Den Europæiske Fond for 
Regionaludvikling og ledsagende støtteordninger i fællesskabsregi), således at VEK's andel i 
energiprogrammerne under mål 1 i fællesskabsstøtterammen kan nå mindst 12%. Dette ville fuldt 
ud afspejle målsætningen i denne hvidbog, hvad angår forbruget af vedvarende energi i 2010. 
For at fremme forandringer i retning af anvendelse af vedvarende energi, så dette mål kan nås på 
19 
medlemsstatsplan, synes et væsentligt større engagement fra strukturfondenes side imidlertid at 
være hensigtsmæssig. Da anmodningen om finansiering af VEK-projekter skal komme fra 
medlemsstaterne, skal der gøres bestræbelser på at oplyse om mulighederne for finansiering af 
VEK og øge bevidstheden om disses potentiale og fordele for regionerne. Andre programmer for 
regioner under mål 2 bør ligeledes bidrage til fremme af VEK. 
Det er vigtigt for Kommissionen at understrege, at investering af regionale midler i udvikling af 
vedvarende energikilder kan bidrage til at øge levestandarden og indtægten i mindre gunstigt 
stillede, perifere områder, øsamfund og fjerne regioner på forskellige måder: 
• fremme anvendelsen af lokale ressourcer og således den lokale udvikling; -
• idet vedvarende energikilder normalt er arbejdskraftintensive, kunne de bidrage til skabelse af 
blivende lokale arbejdspladser; 
• bidrage til at nedbringe afhængigheden af energiimport; 
• styrke energiforsyningen til lokale samfund, grøn turisme, fredede områder osv.; 
• bidrage til at udvikle det lokale potentiale for FTU og nyskabelse gennem fremme af særlige 
forsknings-/nyskabelsesprojekter, der er tilpasset de lokale behov. 
I delprogrammerne vedrørende FTU og nyskabelse under fællesskabsstøtterammen bør man 
desuden rette særlig opmærksomhed mod projekter, der sigter mod udvikling af nye teknologier 
og processer, der er tilpasset lokale og regionale behov inden for VEK. 
2.3.6 Fælles landbrugspolitik og politik til udvikling af landdistrikter 
Landbruget er en nøglesektor for den europæiske strategi til fordobling af andelen af vedvarende 
energi i bruttoenergiefterspørgslen i Den Europæiske Union i år 2010. Nye aktiviteter og 
indtægtskilder dukker op på og uden for landbrugene. Blandt andet kan produktion af vedvarende 
råmaterialer -til non-food-formål på nichemarkeder eller i energisektoren -rumme nye muligheder 
for landbruget og skovbruget og bidrage til jobskabelse i landornråder36. 
I, Agenda 2000 henvises der til fremme af vedvarende energi. Navnlig skal biomasse 
implementeres fuldt ud ved anvendelse af alle tilgængelige politiske værktøjer -
landbrugspolitiske, skattepolitiske eller industripolitiske. I den fremtidige fælles landbrugspolitik vil 
alternativ anvendelse af landbrugsprodukter være et væsentligt element. Medlemsstaterne skal 
opmuntres til at støtte vedvarende energi i de nationale støtteordninger. 
I den fremtidige politik til udvikling af landdistrikter vil Kommissionen opmuntre 
medlemsstaterne og regionerne til at give projekter vedrørende vedvarende energi høj prioritet i 
deres programmer for landområderne. Regionerne vil dog fortsat have ansvaret for at udvælge 
projekterne. 
Den fælles landbrugspolitik kunne bidrage ved at støtte biomasseenergisektoren og forøge 
levestandarden og indkomsten på forskellige måder : 
• udvikle energiafgrøder og anvende restprodukter fra landbrug og skovbrug som en pålidelig 
kilde til råmateriale i henhold til den ændrede fælles landbrugspolitik, fastlagt i 
overensstemmelse med Agenda 2000, idet resultaterne af forsknings- og udviklingspolitikken 
udnyttes fuldt ud. 
38 KOM(97)2000, bind 1, p. 26 (EN) 
20 
• yde bistand til biobaseret vedvarende energi under politikken til udvikling af landdistrikter og 
andre igangværende programmer. 
• støtte regionerne ved at medfinansiere nyskabende vedvarende energiprojekter, som kan 
bruges til demonstration og overføres. Disse projekter kunne vedrøre installation af 
kombinerede sol-, vind-og biomassebaserede anlæg til produktion af varme og elektricitet 
under et nyt fællesskabsinitiativ for landområder, således som det allerede er muligt under det 
eksisterende LEADER-program. 
• så vidt muligt anvende forordning nr. 951/97 vedrørende bearbejdning og markedsføring af 
landbrugsprodukter i forhold til energiprodukter. 
• Kommissionen vil fremlægge et forslag, der gør det muligt for medlemsstaterne at gøre direkte 
betaling for dyrkede afgrøder og braklægning betinget af overholdelse af miljømæssige 
bestemmelser, så dette middel i højere grad kan anvendes i bestræbelserne på at nå 
miljømæssige mål37. 
De nuværende muligheder under forordning nr. 2078/92 vil blive revideret i forbindelse med 
Agenda 2000. I denne sammenhæng skal der udvikles programmer, der reducerer 
miljøpåvirkningen fra biomasseproduktion og andre anvendelsesformer i overensstemmelse med 
målene for landbrugsmiljøet. Navnlig kunne ordninger, hvor energiafgrøder produceres ved 
anvendelse af mindre mængder vand eller tilførselsstoffer, ved hjælp af organiske metoder eller 
hvor de høstes på en måde, der fremmer biodiversiteten osv., præmieres med en bonus. 
Kommissionen kunne forestille sig, at nationale myndigheder udviklede mere 
landbrugsmiljøvenlige ordninger til støtte for energiafgrøder, idet de respekterer, at 
prioriteringerne for programmerne fortsat opstilles på baggrund af regionale behov og 
muligheder. 
Hvad angår en europæisk skovbrugsstrategi, har Europa-Parlamentet i den såkaldte "Thomas­
rapport" anmodet Kommissionen om at fremlægge et forslag til lovgivning. I denne rapport 
nævnes bl.a. behovet for at tilføre merværdi til biomasse gennem energiproduktion ved hjælp af 
en lang række forskellige værktøjer. Kommissionen gennemgår for tiden denne rapport, og der vil 
blive rettet særlig opmærksomhed mod dette punkt. 
Politikken på non-food-området skal desuden åbne for støtte til energimæssig anvendelse af 
landbrugsprodukter, restprodukter og mikrorotationsskovbrug. Kommissionen vil undersøge, 
hvorvidt de eksisterende værktøjer er tilstrækkelige, navnlig hvad angår behovet for at fremme 
VEK og øge harmoniseringen. Der er faktisk allerede mulighed for en vis støtte i den europæiske 
lovgivning, f.eks. forordning nr. 1586/97 (non-food-braklægning), 2080/92 (skovbrug), 2078/92 
(foranstaltninger vedrørende landbrugsmiljø) og 950/97 (forøgelse af effektiviteten i 
landbrugssektoren). Disse forordninger skal udnyttes fuldt ud. 
2.3.7 Forholdet til omverdenen 
Information om og fremme af VEK er vigtig for tredjelandene, især da de også skal bidrage t1; 
nedbringelsen af de globale COremissioner. I denne sammenhæng er det vigtigt at fremme VEK 
i de europæiske støtteprogrammer såsom PHARE, TACIS, MEDA, Den Europæiske 
Udviklingsfond og andre ordninger under Lorne-konventionen samt i alle relevante 
samarbejdsaftaler og andre aftaler med udviklingslande eller industrialiserede tredjelande, idet 
der tages højde for hvert programs muligheder og begrænsninger. Hvad angår PHARE og 
37 KOM(97)2000, bind 1, p. 29 (EN) 
21 
TACIS, skal fremme af vedvarende energikilder ses på baggrund af disse programmers prioriteter 
med hensyn til reformer i den økonomiske sektor og energisektoren. 
En proaktiv samarbejds- og eksportpolitik til støtte for vedvarende energi vil blive fremmet ved at 
udvide omfanget af og grundlaget for Den Europæiske Unions relevante energiprogrammer 
såsom SYNERGY og de dele af det femte FTU-rammeprogram, der vedrører videnskabeligt og 
teknologisk samarbejde. Listen over aktiviteter bør omfatte følgende: 
• støtte til samarbejde med udviklingslande om energiplanlægning og integreret 
ressourceplanlægning for at optimere udnyttelsen af potentialet for vedvarende energi; 
• støtte til eksportører i form af eksportkreditter og forsikring mod store valutaudsving samt 
gennem tilrettelæggelse af handelsdelegationer, messer, fælles workshops osv.; 
• samarbejde ved iværksættelsen af "World Solar Programme 1996-2005", hvis mål det er på 
verdensplan, og navnlig i udviklingslandene, at gennemføre regionale og nationale projekter af 
høj prioritet; 
• samarbejde med de internationale finansieringsorganisationer såsom Verdensbanken og Den 
Globale Miljøfacilitet GEF. 
Særlige aktiviteter vedrørende AVS-landene: 
• et særligt initiativ til fremme af solbaseret el-produktion (fotovoltaik til fattige landområder i 
tredjelande, der i dag ikke har elektricitet)38
; 
• tilskynde til øget anvendelse af alternative vedvarende energikilder for at løse de problemer, 
der skyldes overforbrug af brændselstræ i både land-og byområder i udviklingslandene; 
• opmuntre til udvikling inden for udplantning af passende brændselstræarter; 
• øge AVS-landenes forsknings- og udviklingsaktiviteter, hvad angår udvikling af nye og 
vedvarende energikilder; 
Særlige aktiviteter vedrørende associerede lande: 
• et særligt initiativ til fremme af tilnærmelsen af Fællesskabets lovgivning om vedvarende 
energikilder i associerede lande; 
• implementering af protokollerne vedrørende associerede landes deltagelse i EU­
støtteprogrammer såsom AL TENER; 
• inddragelse af associerede lande og tredjelande i demonstrationsprogrammer under femte 
FTU-rammeprogram ud over energipolitiske særprogrammer såsom SYNERGY og ALTENER; 
2.4 Styrkelse af samarbejdet blandt medlemsstaterne 
Hvis gennemførelsen af Den Europæiske Unions strategi-og handlingsplan for vedvarende 
energi skal lykkes, er et effektivt samarbejde blandt medlemsstaterne af meget stor betydning. 
Der er i dag et stort misforhold med hensyn til, hvor langt man er nået, både hvad angår 
implementering af vedvarende energi i de forskellige medlemsstater og hvad angår selve 
teknologierne. Samarbejde i en implementeringsstrategi for hele Europa rummer betydelig 
meiværdi for medlemsstaterne, idet vellykkede politikker og erfaringer på nationalt plan kan deles 
og nationale mål for vedvarende energikilder kan koordineres bedre med det resultat, at de 
overordnede politikkers og de enkelte projekters effektivitet øges. 
Kommissionen vedtog den 4. oktober 1996 et forslag til en rådsafgørelse vedrørende 
tilrettelæggelse af samarbejde om Fællesskabets vedtagne energimål39
• I udkastet til denne 
38 Det anslås, at omkring 2 mia. mennesker over hele verden i dag ikke har adgang til moderne energikilder. 
Fotovoltaik er nu en omkostningseffektiv teknologi i fritstående kraftanlæg fjernt fra værkernes net. 
22 
afgørelse udpeges fremme af vedvarende energiressourcer som et af de fælles energipolitiske 
mål, og man efterlyser støtteforanstaltninger på fællesskabsplan og nationalt plan for at opnå et 
væsentligt bidrag fra vedvarende energikilder i den primære energiproduktion i Fællesskabet i år 
2010. Der vil blive foreslået konkrete foranstaltninger som en del af iværksættelsen af Rådets 
afgørelse, når denne er vedtaget. 
2.5 Støtteforanstaltninger 
2.5.1 Målrettede fremmende foranstaltninger 
ALTENER ll-programmet40 og det efterfølgende program under det foreslåede rammeprogram for 
energi41 vil spille en væsentlig rolle som det grundlæggende redskab for handlingsplanen. 
ALTENER li vil fortsat støtte udviklingen af sektorspecifikke markedsstrategier, standarder og 
harmonisering. Der vil blive ydet støtte til planlægning vedrørende VEK på nationalt, regionalt og 
lokalt plan samt til informations- og uddannelsesinfrastrukturer. Derudover vil der blive ydet støtte 
til udvikling af nye markedsmæssige og finansielle instrumenter. Udbredelse af information 
prioriteres desuden højt i ALTENER li. Ydermere støttes fremme af nyskabende og effektive 
vedvarende energiteknologier og udbredelse af information herom under JOULE-THERMIE. 
For at øge ALTENER ll's virkning på VEK's indtrængen på markedet er der foreslået nye 
foranstaltninger til fjernelse af hindringer og forøgelse af driftskapaciteten til produktion af energi 
ved hjælp af VEK. Disse aktiviteter vil blive målrettet mod at hjælpe biomasse, termisk solenergi 
og fotovoltaik, bygninger, vindenergi, små vandanlæg og geotermisk energi med at trænge 
igennem på markedet. Aktiviteterne under ALTENER li vil desuden være afgørende for 
udarbejdelsen af kampagnen for gennembrud af vedvarende energi (se kapitel 3). 
Overvågning af fremdriften i implementeringen af VEK-strategien i medlemsstaterne og i 
Fællesskabet vil være meget vigtig, og det er afgørende, at ALTENER li rummer foranstaltninger 
til støtte af overvågning og evaluering (se kapitel 4). 
At nå målene for vedvarende energikilder vil kræve en betydelig indsats for at udnytte potentialet, 
indflydelsen og erfaringerne fra alle former for sammenslutninger og organer såsom 
borgergrupper (græsrodsorganisationer), relevante private organisationer og pressionsgrupper, 
herunder de internationale miljøbeskyttelsesorganisationer. 
På lokalt og regionalt plan kan de lokale myndigheder i kraft af etableringen af energikontorer 
under SAVE li-programmet spille en vigtig rolle til fremme af vedvarende energi ved at etablere 
lokale partnerskaber, fokusere på praktiske aktiviteter og blive en væsentlig iværksætter af 
politikker på lokalt plan. 
Etablering af effektive netværk er vigtigt for at viderebringe oplysninger om vedvarend11 
energikilder på alle planer -fra det teknologiske og økonomiske område til lokale offentlige 
miljøinteresser. Kommissionen vil på dette område gøre udstrakt brug af hjemmesider på 
Internettet. 
39 KOM (97)436 endelig udg., 26.08.97. Forslag til Rådets afgørelse om tilrettelæggelse af samarbejdet omkring 
Fællesskabets vedtagne energimål 
4° KOM(97)87 endelig udg. af 12.3.1997, Forslag til Rådets beslutning om et flerårigt program til fremme af 
vedvarende energikilder i Fællesskabet (AL TENER li) 
41 KOM(97)550, 18.11.97, forslag til Rådets beslutning om et flerårigt rammeprogram for aktioner inden for 
energisektoren og dertil knyttede foranstaltninger. 
23 
Andre PR-værktøjer så som priser til dele af erhvervslivet, præmier vedrørende vedvarende 
energi, konferencer og andre åbne arrangementer har en stærkt fremmende virkning på området 
for vedvarende energikilder, men det er vigtigt, at man ved tildelingen af støtte foretager en 
omhyggelig udvælgelse for at undgå for stor spredning af indsatsen. 
2.5.2 Markedets accept og forbrugerbeskyttelse 
Følgende aktiviteter påtænkes: 
• oplysninger til forbrugerne om kvalitetsvarer og -serviceydelser inden for vedvarende energi. 
Disse oplysninger skal udbredes således, at forbrugerne kan vælge det mest velegnede 
europæiske produkt og den mest hensigtsmæssige kilde til den laveste pris overalt i Det Indre 
Marked; 
• der skal fastlægges standarder på europæisk plan men også på et bredere internationalt plan 
for at støtte eksporten. Standardiseringsarbejdet inden for vedvarende energikilder startede 
først i 1995, og der skal gøres yderligere bestræbelser for at udvide standarderne til at omfatte 
alt kommercielt udstyr; midlertidig certificering skal også fremmes. EU's Fælles 
Forskningscenter spiller i denne sammenhæng en vigtig rolle med hensyn til at yde teknisk 
bistand til CEN og CENELEC inden for rammerne af ALTENER; 
• som svar på offentlighedens store støtte til vedvarende energi og for at mobilisere denne, skal 
produkterne mærkes, så det klart fremgår, at de er vedvarende energiprodukter; 
• erfaringer med bedste praksis skal indsamles og udbredes, navnlig hvad angår serviceydelser 
og anlægsdrift ( et typisk område er her passiv solenergi); 
• der skal etableres regionale oplysningskontorer med henblik på information og 
forbrugerrådgivning. De eksisterende energicentre i regionerne og de større byer -og de, der 
fortsat etableres under SAVE li-programmet -er i de fleste tilfælde ideelt beliggende og 
udrustet til at påtage sig denne rolle. 
2.5.3 Bedre muligheder for VEK på det institutionelle og kommercielle finansmarked 
Internationale finansielle institutioner såsom Den Europæiske Investeringsbank (herunder EIF 
osv.) og Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling samt disses nationale sidestykker 
deltager allerede i finansiering af vedvarende energi, navnlig vand-og vindanlæg. Deres rolle kan 
styrkes væsentligt ved at: 
• yde "bløde" lån og kreditter; 
• skabe særlige muligheder for vedvarende energi; 
• udvikle ordninger, der letter optagelse af lån til mindre vedvarende energiprojekter. 
Særlige aktiviteter rettet mod forretningsbanker vil blive fremmet: 
• retningslinjer og risikovurderingsordninger, som vil gøre det lettere for banker at vurdere 
virksomheder, der beskæftiger sig med VEK, og som ansøger om lån; 
• EU-støtte til pakkeprojekter for at lette adgangen til "bløde" lån. 
2.5.4 Netværkssamarbejde vedrørende vedvarende energi 
Tværnationalt samarbejde i Europa er vigtigt for at udveksle erfaringer og øge effektiviteten. 
Efterhånden som implementeringen af vedvarende energi vokser i omfang, skal følgende 
initiativer iværksættes: 
• netværk af regioner, øer og større byer, der sigter mod 100% energiforsyning fra vedvarende 
energi i år 201 0; 
• netværk af universiteter og skoler, der er banebrydende for vedvarende energi; 
24 
• netværk til forskning og teknologisk udvikling af vedvarende energi; 
• sammenknytning af større byer, skoler, landbrug osv. omkring vedvarende energi; 
• midlertidige netværk til løsning af særlige opgaver; 
• det virtuelle center "AGORES" til indsamling og udbredelse af information om: regulering, 
indkaldelser af forslag, Fællesskabets og medlemsstaternes programmer, mest avancerede 
teknikker, uddannelse, finansiering, bistand osv. 
25 
Kapitel 3 Kampagne for et gennembrud for 
vedvarende energi 
3.1 Indledning 
Selvom vedvarende energiteknologier er udviklet til en vis grad, er der mange hindringer for deres 
indtrængen på markedet. For at bidrage til et virkeligt gennembrud i indførelsen af vedvarende 
energikilder i vidt omfang, gøre fremskridt mod målet om at fordoble andelen af vedvarende 
energikilder i EU i år 2010 og sikre en koordineret fremgangsmåde i hele Fællesskabet, foreslår 
Kommissionen en kampagne til gennembrud af vedvarende energikilder. Denne skal 
gennemføres over en årrække i tæt samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen. Den 
foreslåede kampagne sigter mod at fremme iværksættelse af projekter i stor målestok inden for 
forskellige vedvarende energisektorer og udsende klare signaler om øget anvendelse af 
vedvarende energikilder. Som forberedelse for kampagnen vil Kommissionen katalogisere og 
analysere alle eksisterende aktiviteter og programmer i Den Europæiske Union og 
medlemsstaterne, som kunne understøtte en sådan kampagne. Afslutningen af denne 
forberedende undersøgelse vil blive rapporteret til Rådet og Europa-Parlamentet. Derefter vil der i 
samarbejde med medlemsstaterne blive fastlagt detaljerede retningslinjer for kampagnen. 
Det er klart, at medlemsstaterne vil spille en vigtig rolle i denne samordnede aktivitet til fremme af 
indføre Ise af vedvarende energi i stor målestok. Det vil være Kommissionens opgave at 
fastlægge rammerne, yde teknisk og økonomisk bistand, hvor dette er hensigtsmæssigt, og 
koordinere aktiviteterne. Hvis denne store indsats skal bære frugt, er det desuden vigtigt at 
inddrage alle interesserede parter og organer i bestræbelserne på at fremme vedvarende energi 
gennem de midler, de har til rådighed. Inddragelse af disse aktører kan evt. omfatte forhandling 
af forpligtelser og frivillige aftaler. 
Mange parter kan bidrage aktivt til kampagnen til fremme af vedvarende energi, herunder: 
• regionerne; 
• de kommunale myndigheder og disses distributionsværker; 
• olie-og bilindustrierne; 
• by-og egnsplanlægningsorganer og arkitekter; 
• myndigheder med ansvar for offentlige indkøb; 
• industrisammenslutninger og værker; 
• landmandssammenslutninger; 
• skovbrugsbaserede industrier og kooperativer. 
Ved forberedelsen af kampagnen vil der blive udarbejdet forslag til inddragelse af dem og deres 
bidrag. 
3.2 Hovedaktiviteter 
Følgende hovedaktiviteter foreslås fremmet under kampagnen: 
3.2.1 1 million fotovoltaiske anlæg 
Fotovoltaik (FV) er en avanceret teknologi med et stort eksportpotentiale på et 
verdensomspændende marked præget af hård konkurrence fra Japan og USA. FV-industrien i 
Europa er meget motiveret, og den bør støttes i bestræbelserne på at få gang i de hjemlige 
markeder og eksportmarkederne. Udover Europas førende olieselskaber og andre store 
26 
selskaber er mange SMV aktive på dette område. Der er rige muligheder for, at antallet af disse 
forøges og at der skabes mange arbejdspladser. 
Der er behov for en ambitiøs og meget synlig promotionkampagne for at skabe et tilstrækkeligt 
stort markedsgrundlag, så priserne kan falde væsentligt. Således omfatter kampagnen et initiativ 
på EU-plan, der sigter mod 500.000 fotovoltaiske tag-og facadeinstallationer på 
hjemmemarkedet, og et eksportinitiativ, der sigter mod 500.000 fotovoltaiske landsbyanlæg, som 
skal kick-starte decentral el-produktion i udviklingslandene. Den grundlæggende kapacitet i hvert 
anlæg ( de integrerede bygningsanlæg i Europa og solenergiinstallationerne til landsbyer i 
udlandet), er 1 kWe, hvilket vil sige, at den samlede kapacitet, der skal installeres under denne 
kampagne indtil år 2010, er 1 GWp. 
En stor del af det fremtidige FV-marked vil vedrøre installationer i bygninger, navnlig i Europa, 
hvor der nærmest er adgang til el-nettet overalt. En kampagne, der omfatter 500.000 
fotovoltaiske tag-og facadeinstallationer i Den Europæiske Union og bygger på 1 kW-generatorer, 
vil have en samlet kapacitet på 500 MWp og udgøre 1 /6 af det anslåede 
implementeringspotentiale på 3 GWp, der skitseres i bilag li. Denne kampagne er meget 
væsentlig for FV's fremtid, selvom den vil berøre mindre end 2% af de 30 mill. huse og ikke­
beboede enheder, der sandsynligvis vil blive bygget fra nu og frem til år 2010. Her tages der ikke 
højde for det lige så store potentiale for installation af FV i eksisterende bygninger. 
Begrundelsen for et sådant mål på det globale solenergimarked er dets overensstemmelse med 
de tilsvarende mål, der er opstillet i Japan og USA. Det første program, der dækkede 1000 FV­
taginstallationer og blev gennemført i Tyskland i begyndelsen af 1990'erne, var et særdeles 
vellykket forsøg på at indførelse af FV på markedet, kvalitetssikring og nedbringelse af 
omkostninger. Japan gennemfører i 1997 et program, der omfatter 10.000 taginstallationer, hvor 
1/3 finansieres af det offentlige. De samlede investeringsomkostninger ved et program med 
500.000 taginstallationer ville udgøre 1,5 mia. ECU (idet det antages, at der anvendes 1 kW­
generatorer til en gennemsnitlig pris på 3 ECU/W over perioden på 13 år). I gennemsnit ville dette 
svare til installation af omkring 40.000 systemer om året. De samlede årlige 
investeringsomkostninger ville da være 120 mill. ECU, hvoraf 1/3, dvs. 40 mill. ECU, kunne 
komme fra offentlige midler. Tilsvarende beløb vil blive anvendt til eksportinitiativet. Selvom der 
praktisk taget ikke findes regler til fremme af FV i Den Europæiske Union, er der et bredt 
spektrum af finansieringsmæssige og skattemæssige incitamenter for den FV, der anvendes i 
dag. De vigtigste er investeringsstøtten på 50% i visse tyske delstater, Grækenland og andre 
medlemsstater, en el-takst der dækker alle omkostninger for FV-energi, der leveres til nettet i 
visse større tyske byer og fremskyndede afskrivninger i Nederlandene. Den mindre rundhåndede 
støtte på 1/3 af investeringsomkostningerne fra offentlige midler, som for tiden anvendes i Japan, 
kan være tilstrækkelig til at åbne de kommercielle markeder. 
Denne kampagne bør omfatte særlige aktiviteter såsom: 
• fremme af fotovoltaik i alle skoler og andre offentlige bygninger. Denne aktivitet har ikke blot 
en uddannelseseffekt, idet den øger kendskabet og bevidstheden i en tidlig og modtagelig 
alder. Den er også sund rent teknisk, idet den begrænser behovet for lagringskapacitet og i 
mange tilfælde kan nyde godt af fordelagtig finansiering; 
• incitamenter til brug af fotovoltaik i turist-og sportsfaciliteter og rekreative faciliteter, hvor der 
er et betragteligt potentiale i kraft af den sæsonbetonede spidsbelastning inden for 
masseturisme og den kendsgerning, at en stor del af turistområderne er isolerede og/eller 
bjergrige eller på anden måde dyre at levere kraft til fra net; 
27 
• incitamenter til finansiering fra offentlige midler eller værker i større byer, f.eks. ved at brede de 
ekstra omkostninger ved fotovoltaik ud over hele kundegrundlaget, i stedet for at de kun 
dækkes af købere af solbaseret elektricitet. 
3.2.2 10.000 MW fra store vindmølleparker 
Vindenergi er i dag konkurrencedygtig, og den er allerede installeret i mange områder med særlig 
gunstige betingelser. Områder, der kan være velegnede til udnyttelse af vindenergi, ligger spredt 
over hele Den Europæiske Union. I dag skal enkelte installationer bære de ekstra installations­
og/eller driftsomkostninger, der skyldes deres særlige beliggenhed (i områder langt fra 
eksisterende net, i et meget koldt, varmt eller støvet klima, offshore-installationer, installationer på 
øer, i fjerne landområder osv.). Der er især et enormt potentiale for offshore-vindmølleparker. De 
rummer fordele i form af højere vindhastigheder, men adgangsforholdene er klart vanskeligere. 
For at opnå storstilet indførelse af vindenergi i Den Europæiske Union skal disse områder også 
anvendes. Der er derfor behov for en særlig kampagne til støtte for store vindmølleparker på 
sådanne steder og udvikling af hensigtsmæssige, nye eller tilpassede teknologier. Dette program 
vil helt sikkert betyde, at værkerne kommer til at spille en stor rolle. 
De 10.000 MW fra vindmølleparker, der foreslås her, udgør 25% af den samlede mulige 
indførelse af vindenergi for 2010, der skitseres i bilag li. Der vil ikke være behov for offentlig 
finansiering af de resterende 30.000 MW installeret effekt, forudsat at der garanteres rimelige 
adgangsbetingelser for vindmøllerne til de europæiske net, som beskrevet i afsnit 2.2.1. Der er 
kun behov for yderligere hjælp til de mindre favorable eller utraditionelle anvendelsesformer, der 
er beskrevet ovenfor. 
Den gennemsnitlige pris ab fabrik på vindmøller til mølleparker ligger i dag på under 800 ECU/kW 
installeret effekt. Omkostningerne til gennemførelse af projekter afhænger i høj grad af lokale 
forhold såsom jordens beskaffenhed, vejforholdene, afstanden til el-nettet osv. De samlede 
omkostninger ved installation af en vindmøllepark på et fladt landområde ligger på omkring 1.000 
ECU/kW. Disse omkostninger kan stige væsentligt for offshoreinstallationer og installationer med 
utraditionel beliggenhed. På den anden side ventes omkostningerne at falde med mindst 30% 
inden 2010. Det er derefter logisk at antage, at de samlede investeringsomkostninger ved de 
foreslåede 10.000 MW vil ligge i størrelsesordenen 10 mia. ECU. En offentlig udgift på 15% ville 
svare til 1,5 mia. ECU i hele Unionen eller lidt over 100 mill. ECU om året. 
3.2.3 10.000 MWth fra biomasseanlæg 
Bioenergi er blandt de mest lovende områder inden for biomassesektoren, og kombineret 
kraftvarmeproduktion ved anvendelse af biomasse har det største volumenpotentiale blandt alle 
vedvarende energikilder. Derfor er en kampagne til fremme og støtte af decentrale biokraftanlæg 
over hele Den Europæiske Union af væsentlig betydning. Sådanne anlæg kunne i omfang variere 
fra få hundrede kW til flere MW og kombinere forskellige teknologier, alt efter de lokale forhold, 
herunder skift mellem brændsler. Hvor det er muligt, bør man sikre rationalisering gennem 
iværksættelse på regionalt og lokalt plan. 
Som skitseret i bilag 11.1 kunne det anslåede bidrag fra biomasse i kombinerede kraftvarmeanlæg 
udgøre 26 Mtoe. Dette svarer typisk til en samlet installeret effekt på omkring 20 GWe eller 60 
GWth• En forøgelse på 10 GWth gennem denne kampagne svarer til 1 /6 af det samlede anslåede 
bidrag, biomasse kunne yde i 2010. Det vil især være vigtigt at træffe foranstaltninger i de første 
år under denne handlingsplan for at få etableret et bioenergimarked. 
De samlede installationsomkostninger ved et sådant initiativ ville ligge i størrelsesordenen 5 mia. 
ECU under forudsætning af en gennemsnitlig pris på 500 ECU/kWth installeret effekt. Offentlige 
28 
udgifter på 20% ville svare til 1 mia. ECU for hele perioden for hele Unionen eller omkring 80 mill. 
ECU om året. Omkostningerne til biomasseråvarer ville være på 270 mill. ECU om året, hvis man 
forudsætter en pris på 100 ECU/toe. 
3.2.4 Integration af vedvarende energi i 100 lokalsamfund 
For at optimere vedvarende energiteknologiers potentiale skal de anvendes sammen, hvor dette 
øger produktiviteten, enten i integrerede anlæg til lokal kraftforsyning eller i spredte anlæg til 
regional forsyning. Disse skal naturligvis tilpasses de lokale forhold for at sikre pålidelig 
kraftforsyning, som lever op til standarderne, hvad angår kvalitet og kontinuitet. 
Som en del af denne kampagneaktivitet vil en række pionerlokalsamfund, -regioner, -storbyer og -
øer blive udvalgt blandt dem, der har et realistisk mål på 100% kraftforsyning fra vedvarende 
energikilder. Disse pionersamfund bør, for at fremstå som troværdige igangsættere, være af 
varierende størrelse og have forskellige egenskaber. I lille målestok kunne enhederne være 
boligblokke, nye nabolag i beboelsesområder, rekreative områder, små landområder eller 
isolerede områder såsom øer eller bjergsamfund. I større omfang skal der udpeges "solbyer'' og 
store landområder samt administrative regioner, der kan drage fordel af en eksisterende 
fællesskabsfølelse. Store øer (f.eks. Sicilien, Sardinien, Kreta, Rhodos, Mallorca, De Kanariske 
Øer eller Madeira) kunne ligeledes anvendes som pionerregioner. 
For at udpege de nødve~dige aktiviteter og overvåge fremdriften skal der fastlægges en strategi, 
der indeholder tidsplaner og udpeger emner af høj prioritet og aktører. Både lokale og regionale 
myndigheder og regionale energicentre spiller en central rolle ved gennemførelsen af dette 
projekt. 
Der bør gives fortrin for aktiviteter, der vedrører kombinationer af teknologier og 
anvendelsesformer, således at disse projekter kan dække hele processen fra 
præforundersøgelsesfasen over forundersøgelsesfasen og demonstrationsfasen (primært 
finansieret af programmet) til iværksættelse i stor målestok (primært) ved hjælp af international 
kommerciel finansiering. 
Det er på dette stadie vanskeligt af fastslå omkostningerne ved dette initiativ præcist på grund af 
forskelle i omfanget af og arten af de mulige aktiviteter. Projekter, der gennemføres i andre dele 
af denne kampagne, kan også deltage i de aktiviteter, der gennemføres her. Umiddelbart kan 
man anslå de årlige omkostninger til 200 mill. ECU, hvor det offentlige finansierer omkring 20% 
eller 40 mill. ECU om året i hele Unionen. 
3.3 Overslag over nogle af omkostningerne og fordelene 
Der skal udarbejdes omkostningsoverslag og en investeringsplan, som skal finansieres gennem 
alle partneres, Fællesskabets og medlemsstaternes programmer og midler samt af institutionelle 
banker og forretningsbanker, værker og andre. Denne kampagnes indvirkning på COr 
emissionerne og beskæftigelsen vil også blive analyseret grundigt. Løseligt anslået kunne 
kampagnen indebære investeringer på 20,5 mia. ECU i perioden 1998-2010. Offentlig 
finansiering fra forskellige kilder (europæiske, nationale, regionale, lokale) til fremme af 
kampagnen kunne ligge i størrelsesordenen 4 mia. ECU eller 300 mill. ECU om året. Samtidig 
skal det understreges, at man vil spare 3,3 mia. ECU i undgåede brændselsudgifter frem til 201 O, 
og man ventes at opnå eksterne fordele på omkring 2 mia. ECU om året. 
29 
I følgende tabel opsummeres tallene vedrørende kampagnen, og der gives et overslag over de 
direkte fordele med hensyn til undgåede brændselsudgifter og nedbringelse af COr 
emissionerne. 
1.1.000.000 FV-1.000 MWp 
anlæg 
2.10.000 MW 10.000 MW 
Vindmøllepark 
er 
3.10.000 MVVth 10.000 
Biomasse MVVth 
4.lntegration i 1.500 MW 
100 
lokalsamfund 
I alt 3 
10 
5 
2,5 
20,5 1 0,07 1 
1,5 2,8 20 
1 16 
0,5 0,43 3 
4 3,3 40 
30 
Kapitel 4 Opfølgning og iværksættelse 
4.1 Iværksættelse og overvågning af fremskridt 
Under iværksættelsen af den strategi-og handlingsplan, der skitseres i denne hvidbog, er der 
behov for konstant overvågning af aktiviteterne, så man nøje kan følge de fremskridt, der opnås i 
indførelsen af VEK, og for at sikre og øge koordinationen af de programmer og politikker, 
Fællesskabet og medlemsstaterne har ansvaret for. 
Det er i denne sammenhæng nødvendigt at øge koordination og dataindsamling, hvad angår de 
aktiviteter vedrørende vedvarende energikilder, der gennemføres inden for Fællesskabets 
forskellige programmer og aktiviteterne i medlemsstaterne, og udvikle et fælles acceptabelt 
statistiksystem baseret på princippet om substitution. Kommissionen vil inden for rammerne af 
ALTENER li-programmet og i samarbejde med Det Statistiske Kontor og FFC skabe et 
overvågningssystem, der kan registrere al fællesskabsstøtte, der ydes til vedvarende energikilder, 
samt de aktiviteter, der gennemføres på nationalt plan og de fremskridt, der gøres inden for 
indførelse af vedvarende energi i forskellige sektorer. Således kan politikker og programmer, der 
vedrører vedvarende energikilder og fremskridtet mod en øget andel af vedvarende energikilder 
overvåges pålideligt og effektivt. 
4.2 Intern koordination af EU's politikker og programmer 
En væsentlig del af merværdien ved en strategi på fællesskabsplan består i den foreslåede 
integration af aktiviteterne til fremme af VEK på flere politiske områder. For at sikre effektiv 
opfølgning og implementering af dette aspekt i Kommissionen vil den interne koordination blive 
styrket, så den berører alle politiske aspekter ved integration af vedvarende energi 
Fællesskabets politikker og ansvarsområder. 
4.3 Implementering i medlemsstaterne og samarbejde på EU-plan 
Det er afgørende, at medlemsstaterne deltager aktivt i videreudvikling og gennemførelse af 
strategien og i vurdering og overvågning af fremskridtene. Samarbejde inden for rammer på EU­
plan tilfører merværdi i effektiviteten af aktiviteterne og rummer betragtelige fordele for 
medlemsstaterne, idet vellykkede politikker og erfaringer på nationalt og lokalt plan kan udbredes 
og målsætninger og aktiviteter kan koordineres. Fælles politikker og tværnationale projekter vil 
øge effektiviteten. 
Der vil blive nedsat en arbejdsgruppe med deltagelse af repræsentanter fra Kommissionen og 
medlemsstaterne for at overvåge de trufne foranstaltninger og evaluere de energipolitiske 
beslutningers virkning på alle niveauer, hvad angår anvendelsen af vedvarende energikilder. 
Medlemsstaterne skal vedtage nationale mål og strategier, og disse vil blive sammenlignet me:1 
de aktiviteter, der forhandles og iværksættes på europæisk plan. Medlemsstaterne vil i denne 
sammenhæng blive anmodet om at underrette arbejdsgruppen om det realistiske bidrag, de kan 
yde til målet for 2010, herunder hvordan de agter at fremme vedvarende energi sektor for sektor. 
Arbejdsgruppen skal desuden koordinere svarene, danne et overblik over sandsynligheden for, at 
Fællesskabets mål for VEK kan nås, og eventuelt fremme nye foranstaltninger. 
31 
4.4 Gennemførelse af handlingsplanen -De næste skridt 
Den strategi for Fællesskabet, der præsenteres ovenfor, udgør de grundlæggende rammer for at 
nå det vejledende mål på 12% for de vedvarende energikilders markedsandel i år 2010. Med 
henblik på at iværksætte strategien foreslås konkrete foranstaltninger i en handlingsplan (Bilag I), 
som inddeler de enkelte aktiviteter i kategorier og angiver arten af hver aktivitet. Aktiviteterne 
tildeles EU, medlemsstaterne eller begge, afhængig af aktivitetens art og i overensstemmelse 
med nærhedsprincippet. Der er behov for en helhjertet indsats fra alle involverede aktører, EU's 
institutioner, medlemsstaterne, regionale og lokale myndigheder, erhvervslivet og forbrugerne for 
at iværksætte denne handlingsplan og derved opnå det vedtagne mål for en væsentlig forøgelse 
af vedvarende energis andel i det samlede interne energiforbrug i år 2010. Hvis målet på en 
fordobling af denne andel opnås, vil dette have stor effekt på nedbringelsen af EU's C02-
emissioner og bidrage til jobskabelse og økonomisk udvikling i regionerne. 
Hvert andet år vil der blive udarbejdet en meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget for at evaluere strategiens succes og 
udstikke nye retningslinjer og/eller anbefale nye aktiviteter, hvis der ikke ser ud til at blive gjort 
tilstrækkelige fremskridt i indførelsen af vedvarende energi. 
Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Social Udvalg og Regionsudvalget opfordres til 
at godkende den strategi-og handlingsplan for EU, der fremlægges i denne hvidbog, og støtte 
iværksættelsen af den frem til år 2010. 
32 
BILAG 1 
FORELØBIG VEJLEDENDE HANDLINGSPLAN FOR VEK 1998-2010 
(Omfatter enkelte aktiviteter, der allerede er påbegyndt) 
HANDLINGSPLAN Den Europæiske Union Medlemsstaterne 
1. Mål og strategier 
Fællesskabstrategi og overordnet mål for EU på 12% frem til 2010 Meddelelse fra Kommissionen -
-Hvidbog -( 1997) 
Medlemsstaterne opstiller individuelle mål for 2005 og 2010 og - aktivitet 
fastlægger strategier 
2. Foranstaltninger vedrørende Det Indre Marked 
Rimelige adgangsvilkår for VEK til elektricitetsmarkedet Forslag til et direktiv (1998) gennemførelse 
Omstrukturering af Fællesskabets rammer for beskatning af Forslag til et revideret direktiv gennemførelse eller 
energiprodukter (KOM/97 /30) harmonisering 
Støtte til opstart af nye produktionsanlæg, SMV og skabelse af - aktivitet 
nye arbejdspladser 
Udvikling og/eller harmonisering vedrørende "gyldne" eller 1998: Fremme aktivitet 
"grønne" midler 2000 : Meddelelse fra 
Kommissionen 
Gradvis forøgelse af markedsandelen for flydende biobrændsler aktivitet 
Fremme af biobrændsler i transportbrændsler Forslag til et direktiv gennemførelse 
KOM(97)248 Kapitel 
1.3.1 
1.3.1 
2.2.1 
2.2.2 
2.2.2 
2.2.2 
2.2.3 
2.2.3 
33 
Fremme af biobrændsler i flydende brændsler med lavt Forslag til et direktiv gennemføre Ise 2.2.3 
svovlindhold KOM(97)88 
Udvide SAVE-direktivet til at omfatte passive og aktive solanlæg i Forslag til ændring af direktiv gennemførelse 2.2.4 
bygninger, så de energimæssige gevinster for opvarmning og 93/76/EF (1998) 
køling udnyttes 
Udvide direktivet til at omfatte bygningsmaterialer med et lavt indre Forslag til ændring af direktiv gennemføre Ise 2.2.4 
-~nergiindhold 89/106/EF (1998) 
3. Styrkelse af Fællesskabets politikker 
Medtage aktiviteter vedrørende vedvarende energi i den Meddelelse fra Kommissionen - 2.3.1 
.5?yerordnede strategi til bekæmpelse af kHmaændnrlgerne KOM(97)481 
Vedtagelse og iværksættelse af femte rammeprogram for FTU Europa-Parlamentets og - 2.3.4 
-~~8-2002} Rådets afgørelse( .. ./ .. ./ ... ) 
VEK skal medtages blandt emnerne af højeste prioritet sammen Besluttes i 1999. Iværksættelse 2.3.5 
med beskæftigelsen og miljøet i regionalfondens nye fase (2000- og 
2006) 2.3.6 
Fremme af biomasse i forslag til den fælles landbrugspolitik og Forslag til den fælles 2.3.6 
politikken til udvikling af landdistrikter for 2000-2006 landbrugspolitik/Agenda 2000 
Afgørelse ventes i 1998 
Gennemgang af forordning nr. 2078/92 på baggrund af Agenda Gennemgang af forordning nr. 2.3.6 
2000 2078/92 og andre 
Undersøge tilstrækkeligheden af de eksisterende instrumenter og eksisterende instrumenter 
mulighederne for yderligere harmonisering 
Fastlæggelse af en energistrategi til samarbejdet med AVS- Meddelelse 2.3.7 
landene inden for rammerne af Lorne-konventionen, hvor der 
læaaes vægt på VEK's rolle 
34 
Tilstrækkelig støtte fra TACIS og PHARE til VEK for at Særlige protokoller 2.3.7 
implementere protokoller, der åbner EU's støtteprogrammer Meddelelse 
AL TENER og SYNERGY for associerede lande. Hensigtsmæssige 
aftaler med landene i Middelhavsområdet og andre områder. 
Samarbejde ved iværksættelsen af World Solar Programme 1996-
2005. 
4. Styrkelse af samarbejdet blandt medlemsstaterne 
Styrkelse af samarbejdet blandt medlemsstaterne i henhold til Forslag til en rådsafgørelse iværksættelse 2.4 
Rådets afgørelse om tilrettelæggelse af samarbejdet omkring (KOM/ .. ./ ... ) 
Fællesskabets vedtagne energimål 
5. Støtteforanstaltninger 
EU-program til fremme af VEK, som er åbent for de central-og Forslag til en rådsafgørelse indsendelse af 
østeuropæiske land og Cypern, rettet mod at skabe de "AL TEN ER li" projektforslag 
nødvendige betingelser for iværksættelse af handlingsplanen, (KOM/97 /87) 
navnlig de juridiske, socio-økonomiske og administrative Forslag til et rammeprogram 
betingelser, og fremme private og offentlige investeringer i for energiaktiviteter 
fremstilling og anvendelse af energi fra VEK, så de omfatter 1998-2002 
særlige aktiviteter til udpegelse og fremme af erhvervsmæssige 
muligheder 
Forbrugeroplysningskampagner. Målrettede EU-aktiviteter 2.5.2 
informationsaktiviteter om beskyttelse af miljøet og samtidig 
genindvinding af energi 
Udvikling af europæiske standarder og certificeringer CEN og CENELEC under certificering af 2.5.2 
ALTENER anerkendte organer 
Bedre placering for VEK på finansmarkedet for institutionelle aftaler og projekter aftaler 2.5.3 
banker og forretningsbanker gennem udvikling af ordninger, der 
letter investering i VEK-projekter 
Etablering af det virtuelle center "AGORES" til indsamling og aktivitet under AL TENER data 2.5.4 
udbredelse af information 
6. Kampagne for et gennembrud for vedvarende energi 
1 million fotovoltaiske anlæg. Halvdelen i EU, halvdelen i Fremme og økonomisk bidrag medfinansiering 3.1 
tredjelande. fra EU 
10.000 MW fra store vindmølleparker Fremme og økonomisk bidrag medfinansiering 3.2 
fra EU 
10.000 MWth fra biomasseanlæg Fremme og økonomisk bidrag medfinansiering 3.3 
fra EU 
35 
Integration af vedvarende energikilder i 100 lokalsamfund Fremme og økonomisk bidrag medfinansiering 3.4 
fra EU 
7. Opfølgning 
Ordning til overvågning af fremskridtene EU-aktivitet under AL TENER data 4.1 
Forbedret dataindsamling og statistik Aktivitet, Kommissionen 4.1 
Gruppe til koordination af tjenestegrenene Aktivitet, Kommissionen 4.2 
Nedsættelse af en arbejdsgruppe med deltagelse af Aktivitet, Kommissionen 4.3. 
Kr:mmissionen og medlemsstaterne 
}~,':gelmæssig raeeortering til Unionens institutionE!! Aktivitet, Kommissionen 4.4 
36 
Bilag li 
Anslået bidrag pr. sektor -et scenario for 2010 
Bilag li indeholder en realistisk beskrivelse af, i hvor høj grad de forskellige vedvarende 
energikilder kan udnyttes inden for rammerne af strategi-og handlingsplanen, og det anslås, 
hvilket bidrag de forskellige sektorer for vedvarende energi kan komme med inden år 2010 for at 
nå det vejledende mål, nemlig en andel på 12% af det samlede energiforbrug. Disse skøn udgør et 
enkelt scenario for udviklingen af VEK, for naturligvis kan markedet udvikle sig i en anden retning. 
Det er dog vigtigt at fremlægge en overordnet oversigt over den forventede udvikling for at bidrage 
til udarbejdelsen af politiske instrumenter og kampagner. 
11.1 Biomasse 
Biomasse udgør omtrent 3% af det samlede nationale energiforbrug (EU15). I de nye 
medlemsstater -Østrig, Finland og Sverige -udgør denne vedvarende energikilde dog allerede nu 
hhv. 12%, 23% og 18% af den primære energiforsyning. Det er vanskeligt at udarbejde skøn over, 
hvordan biomasse og dennes distributionssektor vil udvikle sig i fremtiden. I henhold til det 
scenario, der følges i dette bilag betragtes anvendelse af tre gange den nuværende mængde på 
44,8 Mtoe som en mulig udvikling indtil 2010, hvilket dog forudsætter, at der vedtages effektive 
foranstaltninger. Det vil betyde en forøgelse til i alt 90 Mtoe biomasse svarende til 8,5% af det 
forventede samlede energiforbrug i det år. 
Biomasse er et bredt produkt, da det ud over træbiomasse og restprodukter fra 
træforarbejdningsindustrien, energiafgrøder, landbrugsaffald og restprodukter fra 
landbrugslevnedsmidler, gødning også omfatter den organiske del af fast byaffald, kildesorteret 
husholdningsaffald og spildevandsslam. Energi fra biomasse har en bred anvendelsesflade, idet 
den kan bruges til at fremstille elektricitet, varme eller transportbrændstof, og til forskel fra 
elektricitet kan den lagres både enkelt og økonomisk. Endvidere findes produktionsenhederne i alle 
størrelser, lige fra små anlæg til multi-megawattanlæg. 
Den forventede bioenergianvendelse af disse 90 Mtoe i 2010 skulle komme fra restprodukter fra 
landbrug, skovbrug og træindustri, affaldsvand og også nye energiafgrøder. Anvendelse af 
biomasse har den dobbelte fordel, at man både udnytter en omfattende vedvarende energikilde og 
forbedrer miljø og klima. Der skal ved udviklingen af biomasse naturligvis tages særligt hensyn til 
sikring af biodiversiteten i EU. Strategier og metoder skal mindske følgerne for biodiversiteten. 
Fordelene ved udnyttelse af biomasse baseret på ny teknologi ses tydeligt med udnyttelse af 
biogas. Biogas består hovedsagelig af metan, en gas med stor indvirkning på drivhuseffekten. Det 
anslås, at det samlede energiindhold af gas fra lossepladser og nedbrydeligt landbrugsaffald i El' 
ligger på over 80 Mtoe. Bidrag fra udnyttelse af biogas fra kvægdrift, agroindustrielt affald, 
behandling af spildevandsslam og gas fra lossepladser i år 2010 er anslået til 15 Mtoe. En mere 
omfattende udnyttelse af biogas vil bestemt være i overensstemmelse med Kommissionens 
miljøstrategi for nedbringelse af metanemission. Dette forhold blev indgående behandlet i 
forbindelse med udarbejdelsen af en global aftale om drivhusgasemissioner. På den anden side 
drøfter Den Europæiske Unions institutioner for indeværende et nyt direktiv om lossepladser, der 
rent faktisk vil medføre en nedbringelse af produktionen af biogas herfra. I henhold til direktivet 
skal mængden af nedbrydeligt affald, som kan deponeres på iossepladser, således reduceres med 
75% inden 2010. Mængden af organisk affald, som kan bruges til fremstilling af biogas gennem 
37 
anaerob forgæring, vil dog stige, og det organiske affald, der deponeres på lossepladser inden 
2010, vil fortsætte gæringsprocessen og dermed fremstille metangas flere år efter 2010. 
For så vidt angår fast affald, findes der et hidtil uudnyttet enormt potentiale i form af restprodukter 
fra træ og landbrug, f.eks. halm, som overstiger 150 Mtoe årligt. Det anslås, at der inden 201 0 kan 
produceres 30 Mtoe årligt til kraft, opvarmning, og varme til industriprocesser. Desuden skal 
energiafgrøder tages med i overvejelserne, hvis det skal lade sige gøre at fordoble vedvarende 
energis andel inden 2010. I alt anslås det, at bidraget til bioenergiproduktion fra afgrøder i 201 0 vil 
være 45 Mtoe, dvs. en mængde, der svarer til, hvad der forventes for bioenergi fra restprodukter 
og affald. Heraf kan 18 Mtoe være i form af flydende biobrændstof (dette tal omfatter dog også 
flydende biobrændstof fra ikke-energiafgrøder såsom trærestprodukter, vegetabilske spildolier eller 
biogas brugt til motorbrændstof) og 27 Mtoe som biomasse til varme og/eller kraft i henhold til et 
bestemt scenario. 
Flydende biobrændstof er det mindst konkurrencedygtige biomasseprodukt på markedet på 
grund af de lave oliepriser. Det er dog vigtigt at sikre, at de fortsat og i stigende grad udnyttes på 
markedet, da de kort-og mellemlangsigtede oliepriser er uforudsigelige og der på længere sigt er 
behov for alternativer til oliereserverne. Energiefterspørgslen i transportsektoren forventes at 
stige kraftigt i fremtiden, og det gælder også de deraf afledte emissionsproblemer og 
afhængigheden af olie fra tredjelande, hvis der ikke findes alternativer. Biobrændstoffer udviser 
generelt en positiv energibalance, skønt dette er forskelligt for den enkelte afgrøde, og det 
afhænger også af den afgrøde, energiafgrøden erstatter. Hvorvidt en sådan stigning indtræder 
afhænger i høj grad af, om det lykkes at skabe en tilnærmelse mellem 
produktionsomkostningerne for biobrændstof og konkurrerende produkter. 
Den fremtidige udvikling af biobrændstoffer skal hovedsagelig baseres på fremstilling i Europa. I 
1993 var det 'udnyttede landbrugsareal' i EU15 omtrent 141 mio. hektar, hvoraf 76 mio. hektarer 
var 'agerjord'. Da det er tvivlsomt, om mere end maksimalt 10 mio. hektar, dvs. 7, 1% af 
landbrugsarealet, er bæredygtigt til fremstilling af biomasseafgrøder, skal udvalget af 
afgrødesorter til flydende biobrændstof begrænses til de mest produktive med den største ydelse 
og største fordel for miljøet. 
Angående det potentielle bidrag på 27 Mtoe fra faste celluloseholdige bioenergiafgrøder er der 
mange produktionsmulium:tiac. Det!e materiale kan fremstilles gennem mikrorotationsskovbrug 
(f.eks. pil) eller ikke-træhnldige energiafgrøder (f.eks. elefantgræs), der også er velegnet til 
forbrænding og forgasning. Forskellige plantesorter er velegnede til forskellige former for 
landbrugsjord. Såled~s kan man vælge særlige afgrøder til mikrorotationsskovbrug på 
marginaljorder af lavere værdi. Ved ydelser på 10 tons pr. hektar pr. år vil en produktion på f.eks. 
27 Mtoe fast biomasse inden år 2010 forudsætte et dyrkningsareal på 6,3 mio. ha jord. Der er 
også forskellige muligheder med C4-planter med højt udbytte, både et-og flerårige. De yder 
omtrent dobbelt så meget materiale som mikrorotationsskovbrug. 
Der findes også planter, som samtidig producerer celluloseholdigt materiale og råmateriale til 
flydende biobrændstof. Et eksempel herpå er sukkerdurra, der typisk yder 5 m3 bioetanol og 20 
tons tørt cellulosemateriale pr. hektar pr. år. Det er i den forbindelse vigtigt at bemærke, at 
hurtigtvoksende planter har fløre andre fordele; mange er etårige og passer ind i traditionel 
landbrugspraksis; de krruver ii<ke dan bedste agerjord, og de kræver mindre end halvdelen af den 
mængde vand og gødning, som hurtigtvoksende afgrøder som majs gør. Der er også lovende 
udsigter for fremstilling af fly<lende biobrændstof af cellulosestof. Alle sorter bør undersøges 
omhyggeligt, idet man bør foretrække afgrøder, der giver et højt udbytte og er billige at dyrke, og 
som respekterer biodivarsitett1n. Under alle omstændigheder bør der i alle strategier for 
38 
biomasseudvikling fastsættes en øvre grænse for dyrkningsareal. I dette scenario anslås det, at 
hvis biomasseudvindingen udvikler sig maksimalt inden ·2010, er der brug for helt op til 10 mio. ha 
jord, heraf en stor del marginale jorder. Denne udviklings følger for miljøet skal naturligvis 
vurderes, og væksten i biomassesektoren skal være i overensstemmelse med en bæredygtig 
udvikling. 
Den samlede mængde fast vegetabilsk biomasse anslås til 57 Mtoe i 2010, hvor de forventede 
råbrændstoffer er energiafgrøder (27 Mtoe) og restprodukter (30 Mtoe). Hvis markedet rent 
faktisk udvikler sig i den retning, forventes det, at 25 Mtoe går til direkte opvarmning og varme til 
industriproduktion og 32 Mtoe til kraftproduktion. En del af disse 32 Mtoe, nemlig 6 Mtoe, kan 
bruges til blandingsanlæg sammen med kul og de resterende 26 Mtoe i kombinerede 
kraftvarmeværker. 
Forventet stigning i anvendelsen af bioenergi i 201 O i henhold til dette scenario 
* Biogas (kvægavl, spildevandsbehandling, lossepladser osv.) 
* Restprodukter fra landbrug og skovbrug 
* Energiafgrøder 
11.2 Vandkraft 90 Mtoe 
15 Mtoe 
30 Mtoe 
45 Mtoe 
Vandkraft er en velgennemprøvet teknologi, der i årevis har været konkurrencedygtig i forhold til 
andre kommercielle energikilder. Det eksisterende tekniske og økonomiske potentiale for store 
vandkraftværker er dog enten opbrugt eller kan ikke udnyttes på grund af miljømæssige 
begrænsninger. Til forskel fra denne situation har man hidtil kun udnyttet omkring 20% af det 
økonomiske potentiale i små vandkraftværker. Endvidere er mange små vandkraftværker ude af 
drift, ofte på grund af manglende incitament til at vedligeholde og drive dem og også på grund af 
den overordnede prispolitik for nettene, men denne situation kan der rettes op på med relativt 
små investeringer, især for små, isolerede værker, typisk beliggende i landdistrikter. Landene i 
Den Europæiske Union dominerer verdensmarkedet for små vandkraftværker. 
I 1995 blev der produceret omtrent 307 TWh af al vandkraftenergi i Unionen ud af en samlet 
installeret effekt på 92 GW. Små vandkraftværker, dvs. værker, der yder mindre end 10 MW, 
tegnede sig for 10% af den installerede effekt (9,3 GW) og fremstillede 37 TWh. 
En forøgelse på 10% af den installerede effekt for store vandkraftværker (8.500 MW) inden 2010 
er realistisk, hvis der tages hensyn til allerede planlagte projekter og en vis miljømæssigt 
acceptabel udvikling. En forøgelse af den installerede effekt på 4.500 MW i små vandkraftværker 
inden 201 O er et realistisk bidrag, som kan nås, hvis det lovgivningsmæssige miljø bliver mere 
positivt, da disse småprojekter, hvis de er korrekt planlagt, kan få en meget mindre miljømæssige 
indvirkning. 
11.3 Vindenergi 
Vindenergiteknologi er inde i en rivende udvikling. Vindmøllers gennemsnitlige vægt er blevet 
halveret på de sidste fem år, det årlige energioutput pr. mølle er firedoblet, og omkostningerne er 
faldet med en faktor på 10 i de sidste ti år. Den gennemsnitlige størrelse på de nye turbiner, der 
installeres, er 600 kW, skønt enkelte på markedet yder helt på til 1,5 MW. Omtrent 90% af 
verdens producenter af mellemstore og store vindturbiner er europæiske. De største turbiner 
39 
fremstilles udelukkende af europæiske fabrikanter. Vindmøller skaber en vis støjforurening, og 
der forskes nu med held i at reducere denne støj. 
Vindenergi er i nogle medlemsstater den hurtigst voksende energikilde til elproduktion. Europa er 
førende på verdensplan, for så vidt angår vindenergi med mere installeret effekt end alle andre 
dele af verden, nemlig 3,5 GW i EU15 ved udgangen af 1996. Den gennemsnitlige årlige vækst i 
antal installationer har ligget på 36% i de sidste fem år med for indeværende en årlig vækst på 1 
GW/år. Hvis produktionen fortsætter med at stige med samme hast, vil den årlige elproduktion 
fra mølleenergi i 2010 udgøre mere end 20 GW, og den akkumulerede effekt være mere end 100 
GW. En konstant vækst i antal installerede vindmølleanlæg af den nuværende størrelsesorden 
(~ 1 GW årligt) betyder en installeret effekt på 18 GW i 2010. Et forventet bidrag på 40 GW 
vindenergi i VEK-udviklingen inden 2010 for EU15 er således ganske vist ambitiøst, men også 
realistisk i lyset af disse tendenser. Kampagnen for indførelse af 1 0GW kan danne grundlag for 
yderligere produktion af elektricitet fra vindenergi under vanskeligere forhold. 
Et betydeligt bidrag fra vindenergi inden 2010 kan dog kun nås, hvis betingelserne for adgang til 
de europæiske net er rimelige for vindmøller. En vigtig faktor for vindenergiens succes på 
markedet i medlemsstater som Danmark, Spanien og især Tyskland, der nu er det land i verden, 
der får mest elektricitet fra vindenergi, har været de priser, som elværkerne skal betale til 
vindmøllerne for salg til nettet. Større ændringer i denne lovgivningsmæssige struktur bør ikke 
virke hæmmende for en hensigtsmæssig udvikling af vindenergi. 
11.4 Solvarme 
Solvarmeteknologien er næsten fuldt udviklet. Der er dog stadig mulighed for yderligere 
omkostningsreduktioner for storproduktion og forbedringer i både produktionsprocesser og 
markedsføring. I EU15 er der for indeværende omkring 300 små og mellemstore virksomheder, 
der er aktive i denne sektor, og som direkte beskæftiger omkring 10 000 personer. Opvarmning 
med solenergi kan i dag konkurrere med elopvarmning af vand, især i de sydligste dele af Den 
Europæiske Union. Designet er under konstant forbedring for at mindske det fysiske omfang og 
gøre disse anlæg mindre synlige. 
I 1995 fandtes der 6,5 mio. m2 solfangere i Den Europæiske Union med en vækstrate på 15% i 
de foregående par år. Den nuværende årlige vækst i EU er på 1 mio. m2 solfangere 
koncentreret i tre EU-medlemsstater -Østrig, Tyskland og Grækenland. En vækstrate på 25% 
kan nås, hvis de øvrige 12 medlemsstater også blot delvist fulgte dette eksempel. Med en årlig 
vækstrate på 20% ville den samlede installerede effekt være på 100 mio. m2 i 2010, hvilket i lyset 
af alle relevante faktorer er et opnåeligt bidrag til udviklingen af VEK. Brug af solfangere i 
stordriftsanlæg såsom fjernvarmesystemer -den mest økonomisk rationelle måde at bruge 
solenergi på -ville i sig selv medføre en dramatisk stigning i solfangerproduktionen. 
Bevidsthedsskabende kampagner over for offentligheden kan effektivt sætte skub i markedet, 
som erfaringer fra Grækenland viser. 
11.5 Fotovoltaiske systemer 
Elektricitet genereret på basis af fotovoltaiske systemer er en meget ny, næsten færdigudviklet 
vedvarende energiteknologi. Omkostningerne er faldet drastisk, 25% over de seneste fem år, 
men er stadig betydeligt højere end for elektricitet produceret med traditionelle kilder. Den 
Europæiske Union tegner sig for omtrent en tredjedel, mere end 100 MWp, af produktion og 
brug af fotovoltaikmoduler på verdensplan. Europæisk industri har opbygget en førende position 
40 
inden for montering af fotovoltaiske systemer i bygninger. Europa er også førende inden for 
montering af fotovoltaik i udviklingslandene. 
I henhold til Eurostats skøn var der i slutningen af 1995 installeret 32 MWµ fotovoltaisk effekt i 
EU 12. De seneste skøn fra the European Photovoltaic lndustry Association (EPIA) går helt op til 
70 MWµ (EU15). Fotovoltaik er i høj grad et globalt marked. Den årlige modulproduktion på 
verdensplan forventes at være 2,4 GWp i 2010. Et sådant årligt output på 2,4 GWp på 
verdensplan forudsætter en årlig vækst på 25%, og det er rent faktisk i overensstemmelse med 
de skøn, som EPIA har brugt i en undersøgelse, som denne organisation har udført for 
Kommissionen. 
I henhold til ovenstående skøn forekommer et bidrag på 3 GWp installeret effekt i EU15 for 
fotovoltaik i 2010 ambitiøst, men realistisk. Det forventes, at dette især skulle ske i form af 
netopkoblede anlæg i bygningsstrukturer (tage og facader) samt en række store kraftværker 
(0,5-5,0 MWp)-Fotovoltaikteknologi bør under alle omstændigheder betragtes mere generelt, 
ikke blot som et mål for installeret GWp. Som det er tilfældet med solvarmeapplikationer, ses 
fotovoltaiske systemer altid i sammenhæng med foranstaltninger til opnåelse af rationel 
udnyttelse af energi (Rational Use of Energy) i bygninger og kan evalueres som en del af den 
store indsats for at nedbringe energiforbruget, der altid bør ledsage deres anvendelse. 
Elektricitetsproduktion fra netopkoblede fotovoltaiske systemer er ikke konkurrencedygtig i 
forhold til de nuværende omkostninger til klassisk brændstofbaseret elproduktion, heller ikke 
sammenlignet med vindmøller, men den kan baseres på et gennemsnitligt omkostningsniveau 
på 3 ECU/Wp installeret effekt, hvilket på baggrund af de eksisterende tendenser kan ske 
omkring år 2005. Et omfattende fællesskabsinitiativ til at montere fotovoltaiske moduler i tage og 
facader kan derfor komme til at spille en større rolle for den endelige indførelse af denne 
teknologi. Sekundære fordele ved at bruge denne energiform i bygninger såsom lys, 
varmeforsyning og facadeerstatning bør valoriseres. Energisystemet bør også tage hensyn til 
'værditilvæksten ved fotovoltaik'. Montering af to fotovoltaiske systemer i bygninger kan også 
gøre det synsmæssige indtryk til en arkitektonisk fordel. 
Kampagnen for fremme af montering af 1.000.000 fotovoltaiske tage og facader ville betyde en 
ny kapacitet på 0,5GWp i Unionen og 0,5GWp i tredjelande. 
11.6 Passiv solenergi 
Efterspørgslen efter termisk energi (især til rumopvarmning) i husholdninger og den tertiære 
sektor i EU15 udgør 23% af den samlede energiefterspørgsel. Det anslås, at 40% af den energi, 
der forbruges i denne sektor, rent faktisk kommer fra solenergi gennem vinduer, men denne 
passive energiforsyning tages der ikke hensyn til i statistikkerne. Der er derfor store muligheder 
for yderligere at nedbringe efterspørgslen efter termisk energi i bygninger med eksisterende 
solvarmeteknikker. 'Sol-' og 'lavenergi'-bygninger koster næsten ikke mere at bygge end 
traditionelle bygninger. Erfaringer fra Østrig har vist, at passiv solenergi øger de samlede 
byggeomkostninger med mindre end 4% samtidig med, at man opnår en reduktion af 
opvarm_ningsenergi på 75%. Der kan også opnås store besparelser i eksisterende bygninger 
ved at montere nye vinduer og facader og dermed udnytte sollyset mere og samtidig isolere 
bygningen. Nye materialer til vinduer, udnyttelse af dagslys og isolering kan købes på markedet. 
Passive køleteknikker er også blevet udviklet i de seneste år og kan medvirke til at reducere den 
hastigt stigende efterspørgsel efter klimaanlæg i de sydeuropæiske lande. 
Selv konservative skøn viser, at en reduktion på 10% inden år 2010 i efterspørgslen efter 
termisk energi i bygninger let kan nås ved i højere grad at udnytte den passive solvarme. Hvis 
41 
det antages, at efterspørgslen efter termisk energi i husholdninger og den tertiære sektor 
forbliver stabil (23% af den samlede efterspørgsel), udgør dette en besparelse i brændstof på 
35 Mtoe. Schweiz har allerede forpligtet sig til at reducere energiforbruget til opvarmning af 
bygninger med 30%, hvilket også skal ske inden år 2010. Disse yderligere besparelser skal 
medregnes i Den Europæiske Unions samlede energiforbrug. 
11.7 Geotermisk energi og varmepumper 
Geotermisk energi udgør kun en meget lille del af den samlede vedvarende energiproduktion i 
Den Europæiske Union. Skønt der allerede nu kan produceres kraft med tørdamp ved høje 
temperaturer, virker risiciene ved at udnytte denne varmekilde stadig dæmpende på 
investeringslysten. Anvendelse af geotermisk varme vokser derfor kun langsomt. Brug af 
varmepumper til at opgradere de lavere temperaturer i jorden bliver dog mere og mere udbredt. 
Den installerede geotermiske effekt i Den Europæiske Union andrager 500 MW. Der installeres 
gradvist flere elektriske enheder i Frankrig (især i de oversøiske departementer), Italien og 
Portugal (Azorerne). Det anslås, at en fordobling af den nuværende installerede effekt er et 
realistisk bidrag til forøgelsen af VEK inden 2010. 
De fleste lavtemperaturjordvarmeanlæg bruges i bygninger. Den nuværende effekt på 750 MWth 
er koncentreret i Frankrig og Italien. Denne effekt kan mere end tredobles inden 201 O og nå op 
på 2,5 GWth• 
For så vidt angår varmepumper, bruger de fleste elektricitet eller brændstof som energikilde. En 
ny generation bruger varmevekslere installeret omkring 100m under jordens overflade, som 
dermed udnytter den naturligt lagrede solvarme og en vis varme fra jorden, der allerede findes i 
denne dybde. I 1995 var der i alt installeret 60.000 jordvarmepumper i Den Europæiske Union, 
de fleste i Sverige, der udgør 8% af effekten for alle typer. Hvis den installerede 
varmepumpeeffekt tredobles inden år 2010 i EU15, og jordvarmepumpernes markedsandel 
fordobles og dermed når op på 15%, vil det give en samlet effekt på 2,5 GWth i 2010. 
11.8 Andre vedvarende teknologier 
Der findes en række vedvarende energiteknologier såsom solenergi, tidevandsenergi, 
havstrømme, bølgeenergi, teknikker til udnyttelse af hede, tørre klippeformationer og 
temperaturgradientkraftværker (OTEC), som der faktisk ikke findes noget marked for i Den 
Europæiske Union. Det er vanskeligt at udarbejde skøn, men nogle af disse teknologier kan 
sandsynligvis i høj grad udnyttes i fremtiden. Det kan med rimelighed forventes, at mindst en af 
disse vedvarende energikilder vil blive kommercielt udnyttet inden for de kommende ti år, hvilket 
gør det rimeligt at antage, at den kan komme med et marginalt bidrag på 1 GW inden 2010. 
11.9 Hvordan man når det overordnede mål for VEK 
Tabel 1A opsummerer de forventede bidrag for den enkelte sektor, der beskrives i dette bilag 
under det scenario, der er valgt til at til at vise, hvordan det er muligt at nå op på, at vedvarende 
energikilder i 2010 tegner sig for 12% af den samlede energi i Unionen. Tabel 2 indeholder en 
sammenligning mellem bruttoenergiforbruget fordelt på hver vedvarende energikilde udtrykt i 
Mtoe for 1995 og det samme for 2010 under forudsætning af, at disse bidrag fra de forskellige 
VEK rent faktisk bliver til noget. På dette grundlag kan det overordnede mål om at fordoble 
vedvarende energis nuværende markedsandel i 201 O til 12% nås. Det forventede samlede 
nationale bruttoforbrug for 201 O er taget fra Kommissionens præ-Kyoto-scenario (tradtionel 
42 
viden, 'Europæisk Energi frem til 2020', se fodnote 8). Hvis energiforbruget efter Kyoto bliver 
lavere end forventet før Kyoto, vil det medføre en mindre forhøjelse af det nuværende mål til 
over 12%. På den anden side kan udvidelsen af Unionen med medlemsstater med meget lille 
eller slet ingen markedsgennemtrængning af vedvarende energi i praksis komme til at betyde, at 
målet sænkes til under 12%. Dette vil der blive taget hensyn til i tilsynet med og revisionen af de 
planlagte mekanismer. 
11.1 O Anslået VEK-bidrag til elektricitets- og varmeproduktion 
I tabel 3 vises det nuværende og forventede bidrag fra vedvarende energi til 
elektricitetsmarkedet for hver energiform. Hvis der træffes hensigtsmæssige foranstaltninger, 
kan elektricitetsproduktion på basis af vedvarende energi stige betydeligt inden 2010 fra de 
nuværende 14,3% til 23,5%. Den forventede samlede elektricitetsproduktion for 2010 er også 
her taget fra præ-Kyoto-scenariet. En fordobling af varmeproduktionen fra vedvarende energi er 
den forventede udvikling for 2010 for varmesektoren, hvilket fremgår af tabel 4. Det forudsætter 
dog, at strategien for fremme af VEK lykkes. 
11.11 Vurdering af nogle af omkostningerne og fordelene 
Tabel 6 viser de forventede investeringsomkostninger, besparede brændstofomkostninger og 
reduktion af COremissioner pr. vedvarende energiform, og tabel 5 indeholder skøn for den 
overordnede strategi for 2010. Første søjle i tabel 6 viser den effekt, der skal installeres for at 
nå de forventede bidrag fra forskellige VEK. I søjle 2 og 3 vises de nuværende omkostninger pr. 
enhed pr. type teknologi og de tilsvarende forventede omkostninger pr. enhed i 2010. Søjle 4 
viser den gennemsnitlige referenceenhedspris, hvor tidsrammen for indførelse af den enkelte 
teknologi er medtaget i beregningerne. For de energityper, hvor antallet af nyopførte anlæg 
forventes at vokse langsomt (f.eks. vindenergi), ligger den gennemsnitlige enhedspris tættere 
på 2010-værdien. For de teknologier såsom vandkraft, hvor opførelsen af nye værker vil ske 
med mere eller mindre regelmæssige intervaller, har man taget gennemsnitsværdien mellem 
1997 og 2010 som gennemsnitlig referenceenhedspris. Den femte søjle viser de samlede 
nødvendige investeringer i anlæg. Søjle 6 viser den forventede årlige omsætning i 2010. 
Installations-, drifts-, vedligeholdelses- og brændstofomkostninger (til biomasse) er medtaget i 
tallene i denne søjle. 
Skøn over besparede omkostninger til brændstof fremgår af søjle 7 og 8. Yderligere 
brændstofbesparelser fra vind, vandkraft, fotovoltaiske systemer og solfangere er anslået til 3 
mia. ecu i år 2010. Med en konstant vækst i antal nyopførte anlæg i årene 1997-2010 anslås 
det, at der vil være yderligere 21 mia. ecu i brændstofbesparelser. Erstatning af kul og olie til 
1997-priser er anslået i alle beregninger. Biomasse og jordvarme anslås at have samme 
brændstofomkostninger som fossile brændstofteknologier, og de er ikke medtaget i skønnet. På 
den anden side bidrager al vedvarende energi til at nedbringe brændstofimporten, nemlig med i 
alt 17,4 % i 201 O ud fra 1994-tal. 
Den sidste søjle viser tallene for nedbringelse af CO2-emissioner. For elektricitetsproduktion fra 
vindenergi, vandkraft, fotovoltaiske systemer og geotermisk varme har man anslået, at disse i 
stort omfang erstatter traditionelle kulfyrede kraftværker. COremissioner er i dette tilfælde 
beregnet på grundlag af, at en TWh produceret af vedvarende energi sparer en mio. tons CO2. 
Vedrørende biomasse er der taget hensyn til de emissioner, der opstår ved produktion af 
råmaterialerne, selvom det har en neutral virkning på CO2, 
43 
Endvidere forventes det, at der vil blive skabt en række nye job som følge af fordoblingen af 
vedvarende energis andel, som det fremgår af Fællesskabets strategi (se del 1.4). 
Summen af disse tal viser, at det kan være nødvendigt med en samlet investering på 165, 1 mia. 
ecu for at nå den overordnede store vækst i VEK's markedsgennemtrængning, der er målet 
med denne strategi. Som følge af denne investering anslås det, at der blive skabt en årlig 
omsætning på 36,6 mia. ecu i 2010, hvilket vil skabe mange nye job, spare udgifter til brændstof 
i størrelsesordenen 21 mia. ecu, nedbringe importen med 17,4% og COremmissionerne med 
402 millioner tons årligt ud fra 1997-tal. 
44 
Bilag III Medlemsstaternes planer og aktiviteter til udvikling 
af vedvarende energi 
I Østrig har VEK en andel på 24,3%. Den østrigske regering indførte i 1996 en energiafgift på 
elektricitet og gas eksklusive VEK. I 1994 blev der indført en afgift til fremme af kraftproduktion 
ud fra solenergi, vindenergi og biomasse. Videreudvikling af vandkraft, biomasse i eksisterende 
varmeanlæg samt energiafgrøder og solenergi er de primære mål. 
I Belgien er energipolitikken blevet decentraliseret. Selvom der ikke er et specifikt mål for 
energisektoren, ventes fremme af VEK at medføre en nedbringelse af CO2-emissionerne på 
omkring 20 MT i år 2000 i erhvervslivet. I Vallonien ventes PEDD ( en miljøplan for bæredygtig 
udvikling), som blev vedtaget i 1995, at blive efterfulgt af et udviklingsprogram for VEK. 
I 1996 udarbejdede man i Danmark en energihandlingsplan, som rummer scenarier på 
mellemlangt og langt sigt frem til 2005, 2020 og 2030. Blandt antagelserne frem til år 2005 for 
VEK kan nævnes 200 MW offshore-vindmøller, omkring 1 PJ gas fra affaldsdepoter og omkring 
1 PJ geotermisk varme. Efter 2005 omfatter antagelserne udvikling af 5500 MW vindmøller 
(heraf 4000 MW offshore), 145 PJ årligt fra biomasse og biogas inklusive energiafgrøder og 25 
PJ årligt fra geotermisk energi og varmepumper inden for fjernvarme. 
Den finske regering vedtog i 1995 en beslutning om energipolitikken, som omfatter en 25% 
forøgelse af anvendelsen af bioenergi i år 2005. I et program til fremme af vindenergi fra 1993 
opstillede man et mål på 100 MW installeret kapacitet i år 2005. 
Frankrig iværksatte i 1996 et femårsprogram, som omfatter 225 MW fra træforbrænding, 
20.000 solvarmepaneler til de oversøiske departementer og 250 til 500 MW fra "Eole 2005" 
vindmøller. 
I Tyskland har loven om "Stromeinspeisungsgesetz" fra 1991 haft en betydelig effekt på ny 
kapacitet fra VEK. Et program til støtte af VEK blev vedtaget af centralregeringen med 100 mill. 
DM for perioden 1995-98. Mange af delstaterne har også programmer. FTU er meget vigtig og 
omfatter bl.a. et demonstrationsprogram med 250 MW vindenergi. 30% af regeringens FTU­
program vedrører VEK. Kampagner vedrørende solvarme og fotovoltaik (1000 taganlæg) har 
haft en stor effekt. Tyskland ligger på andenpladsen i verden inden for vindenergi. 
Den græske regering har et omfattende program til fremme af VEK. Loven 2244/1994 blev 
styrket af beslutningen 8295/1995 for at fjerne begrænsninger på el-produktionen fra 
uafhængige producenter med en produktion på op til 50 MW. El-værkerne (PPC) har et 
tiårsprogram til udvikling af VEK, som indeholder følgende mål : biomasse (733 Mtoe i år 2000 
og 1400 Mtoe i år 2005), vindenergi (68 og 136 Mtoe), små vandkraftværker (15 Mtoe og 41), 
solenergi (156 Mtoe og 204) og geotermisk energi (20 Mtoe og 40). I 1994 øremærkede man i 
et program under fællesskabsstøtterammen 100 MECU til RES. 75% af finansieringen vil 
komme fra strukturfondene. 
I Irland vil den ekstra produktion fra VEK i kraft af initiativerne AER 1 og 2 (programmer 
vedrørende behovet for alternativ energi fra 1994) og VEK-strategien udgøre 6% af den 
installerede kapacitet i 1999, hvorved den samlede produktion når 11%. 
45 
I Italien kan man overgå forventningerne til PEW (den national energiplan), hvis fremskridtenis• 
fortsætter, og VEK kan yde et bidrag på 2700 MW i år 2000. Der er opstillet specifikke mål på 
600 MW for vindenergi og 75 MW for fotovoitaik i år 2000. 
Luxembourg har ingen specifikke politiske mål for VEK. Ikke desto mindre yder man subsidier 
rn solenergi, biomasse, vindenergi, små vandkraftværker og varmepumper. 
Nederlandene, som har et handlingsprogram fra 1997 til 2000 for VEK, har udarbejdet et 
scenario for 2007 og 2020 som omfatter udvikling af vindenergi (750 MW i 2000 og 2000 MW i 
2007), fotovoltaisk solenergi (119 MW i 2007), biomasse (restprodukter) 30-B0PJ/år samt 
energiafgrøder (12-70 PJ/år), solvarme (5 PJ i 2007 eller 250.000 vandvarmere) og 
varmepumper (50 PJ i 2007). 
I Portugal indeholder energiprogrammet fra 1994 et mål på omkring 170 MW for elektricitet fra 
VEK. Traditionel biomasse står for omkring 26% af energibehovet i beboelsessektoren. 
Biomassecentret har et særprogram lil udvikling af biomasse. 
I Spanien rummer PEW (den nationale energiplan) for 1991-2000 følgende mål : SMP 213 
Mtoe, biomasse 427 Mtoe, vindenergi 35 Mtoe, fotovoltaik 0.389 Mtoe, solenergi 34 Mtoe og 
geotermisk energi 10 Mtoe. Ved udgangen af 1996 havde man overgået målene med 1045% 
for SMP, 381,5% for vindenergi og 149% for fotovoltaik. 
Den svenske regerings lovforslag 1996/97 : 84 vedrørende bæredygtig energiforsyning 
indeholder foranstaltninger, der sigter mod at øge forsyningen af elektricitet og varme fra VEK. 
Femårsscenariet for VEK omfatter en forøgelse af biobrændselsbaseret kraftvarmeproduktion 
på hvad der svarer til omkring 0, 75 Twh elektricitet om året, en årlig forøgelse på omkring 0,5 
Twh fra landbaserede vindmølleanlæg og en årlig forøgelse på 0,25 Twh fra små 
vandkraftanlæg. 
Det Forenede Kongerige gennemgår for tiden sin politik vedrørende vedvarende energi. Man 
overvejer mulighederne for at opfylde 10% af landets elektricitetsbehov ved hjælp af VEK i år 
2010. 
46 
Tabel 1 
Vedvarende energikilders andel af det interne bruttoenergiforbrug 
1990 1995 
Østrig 22,1 24,3 
Belgien 1,0 1,0 
Danmark 6,3 7,3 
Finland 18,9 21,3 
Frankrig 6,4 7,1 
Tyskland 1,7 1,8 
Grækenland 7,1 7,3 
Irland 1,6 2,0 
Italien 5,3 5,5 
Luxembourg 1,3 1,4 
Nederlandene 1,3 1,4 
Portugal 17,6 15,7 
Spanien 6,7 5,7 
Sverige 24,7 25,4 
Det Forenede Konaeriae 0,5 0,7 
Den Europæiske Union 5,0 5,3 
Kilde: EUROSTAT 
47 
Tabel 1 A 
ANSLÅEDE BIDRAG PR. SEKTOR 
I 2010-SCENARIET 
ENERGIFORM ANDEL I EU I 1995 ANSLÅET ANDEL I 
2010 
1. Vind 2,5GW 40 GW 
2. Vand 92GW 105GW 
2.1 Store anlæg (82,5 GW) (91 GW) 
2.2. Små anlæg (9,5 GW) (14 GW) 
3. Fotovoltaik 0,03GWp 3GWp 
4. Biomasse 44,8 Mtoe 135 Mtoe 
5. Geotermisk 
5.a Elektrisk 0,5GW 1GW 
5.b Varme (inkl. varmepumper) 1,3 GVVth 5 GVVth 
6. Solfangere 6,5 mill. m2 100 mill. m2 
7. Passiv Solenergi 35 Mtoe 
8. Øvrige 1GW 
48 
TABEL 2 
NUVÆRENDE OG ANSLÅET FREMTIDIGT BRUTTOFORBRUG AF VEDVARENDE ENERGI (Mtoe) FOR 2010 
Sam let internt bruttoforbrug 
1. Vind 
2. Vand, samlet 
2.a. Store anlæg (inkl. pumpelagring) 
2.b. Små anlæg 
3. Fotovoltaisk 
4. Biomasse 
5. Geotermisk 
5.a Elektrisk 
5.b Varme (inkl. varmepumper) 
olfangere 
:11,~,-~1:1~1,l•il,:::1;1::t::\\\\\\\[\ 
7. Passiv Solenergi :1:::\[J:::=:::ii::::1:r:::r::@l:l[II}t:ntmrnmrt::mrn-g1::J:[:IBlltI}'J[[\[Lt:=:t:tll\]:'t}\\]\lI\:\Pt:nt?\[Ii[[t: '.<;@Æl:t:t:nn::::!:@l:\=:m1ø.11e.1tgø.11::i,::ra1~u:tt:rnum:::r:::: ::::/)I 
Eurostat- konventionen I % 
1.366 
0,35 
26,4 
(23,2) 
(3,2) 
0,002 
44,8 
2,5 
(2,1) 
(0,4) 
0,26 af total I Substitutions-l o/o 
it af total 
0,02 
1,9 
3,3 
0,2 
0,02 1.409 
0,9 
67,5 
(59,4) 
(8, 1) 
0,006 
44,8 
1,2 
(0,8) 
(0.4) 
0,26 0,06 
4,8 
3,12 
0,1 
0,02 Eurostat­
konventionen 
1.583 (Præ-Kyoto) 
6,9 
30,55 
(25,8) 
(4,75) 
0,26 
135 
5,2 
(4,2) 
(1,0} 
4 % 
af total 
0,44 
1,93 
0,02 
8,53 
0,33 
0,25 Substitutions-
1.633 
17.& 
78,1 
(66) 
(12,1) 
0,7 
135 
2,5 
(1,5) 
{1.0) 
4 1,07 
4,78 
0,05 
8,27 
0,15 
0,24 
49 
TABEL 3 
NUVÆRENDE OG ANSLÅET 
ELEKTRICITETSPRODUKTION VED HJÆLP AF VEK (tWh) FOR 2010 
··············••,•········ ••,•.•.•,•,•,·,•.•,·.•.•,•,•.•,•,•,·,•.••,•,·.·.·.•··· .. . ... lill1lllf-,:11ill\illlll lill1ll!1i!~iill.lllfjili II 11 
Total 
1. Vind 
2. Vand, samlet 
2.a. Store anlæg (inkl. pumpelagring) 
2.b. Små anlæ 
3. Fotovoltaik TWh 
2.366 
4 
307 
(270) 
37 
0,03 % af total 
0,2 
13 TWh 
2.870 
Præ-K oto 
80 
355 
(300) 
55 
3 % af total 
2,8 
12,4 
0,1 
4. Biomasse 22,5 0,95 230 8,0 
5. Geotermisk 3,6 O, 15 7 0,2 
50 
1. Biomasse 
2. Geotermisk 
3. Solfangere Tabel4 
NUVÆRENDE OG ANSLÅET 
VARMEPRODUKTION (Mtoe) for 2010 
38,04 
0,4 
0,26 
4. Passiv Solenergi 75 
1 
4 
35 
51 
TABEL 5 
ANSLÅEDE INVESTERINGSOMKOSTNINGER OG FORDELE 
VED DEN OVERORDNEDE STRATEGI I SCENARIET FOR 2010 
Samlede investeringer i energisektoren, heraf VEK 42 249 mia. ECU 
39 mia. ECU 
Samlede investeringer i VEK i handlingsplanen 165 mia. ECU 
Nettoinvesteringer i VEK i handlingsplanen 95 mia. ECU 
Arlig nettoinvestering i VEK i handlingsplanen 6,8 mia. ECU 
Yderligere nettoinvesteringer i kraft af VEK 74 mia. ECU 
Samlet forøgelse af investeringer i energisektoren 29,7% 
Øget beskæftigelse se afsnit 1.4 
Arlige undgåede brændstofomkostninger i 201 0 3 mia. ECU 
Samlede undgåede brændstofomkostninger 1997-201 0 21 mia. ECU 
Importreduktion (ref.: 1994) 17,4% 
CO2-nedbringelse (i forhold til 1997) op til 402 mill. 
ton/år 
(i forhold til præ-Kyoto-scenariet for 2010) 250 mill. ton/år 
Årligt udbytte af CO2-nedbringelsen43 5 til 45 mia. ECU 
42 Europæisk energi frem til 2020. En scenariebeskrivelse, Europa-Kommissionen, 1996 
43 KOM(97) 481, endelig udg. -se fodnote 2 
52 
Tabel6 
ANSLAEDE INVESTERINGSOMKOSTNINGER/FORDELE PR. SEKTOR 
ENERGIFORM EKSTRA ENHEDSPRIS ENHEDSPRIS GENNEMSNIT- SAMLET EKSTRA ÅRLIG UDBYTTE I FORM AF SAMLET UDBYTTE CO2-REDUKTION 
KAPACITET 1997 ECU 2010 ECU LIG INVESTERING AKTIVITET 2010 ÅRLIGE UNDGÅEDE I FORM AF mlll. ton/år 
1997-2010 ENHEDSPRIS 1997-2010 mia. ECU RÆNDSTOFOMKOS UNDGÅEDE 12010 ECU mia. ECU TNINGER 2010 BRÆNDSTOFOMK 
mia. ECU OSTNINGER 
1997-2010 mia. ECU 
1. Vind 36GW 1.000/KW 700/KW 800/KW 28,8 4 1,43 10 72 
2.Vand 13GW 1.200/KW 1.000/KW 1.100/KW 14,3 2 0,91 6,4 48 
3. Fotovoltaisk 3GWp 5.000/KWp 2.500/KWp 3.000/KWp 9 1,5 0,06 0,4 3 
4. Biomasse 90Mtoe 84 24,1 - - 266 
5. Geotennisk 2,6GW 2.500/KW 1.500/KW 2.000/KW 6 0,5 - - 6 
(+ vannepLmper) 
6. Solfangere 94mlll. m2 400hn2 200hn2 250hn2 24 4,5 0,6 4,2 19 
Sam let for EU- 165,1 36,6 3 21 402 
markedet 
53 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 599 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 14 
Katalognummer CB-CO-97-676-DA-C 
ISBN 92-78-28530- 7 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg