DA Den Europæiske Unions Tidende C 303/16

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer

2011/C 303/12

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 (1). Eventuelle indsigelser skal være Kommissionen i hænde senest seks måneder efter datoen for offentliggørelsen.

RESUME

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

»KALOCSAI FŰSZERPAPRIKA-ŐRLEMÉNY«

EF-Nr.: HU-PDO-0005-0393-21.10.2004

BOB ( X ) BGB ( )

Dette resumé indeholder hovedelementerne af varespecifikationen til information.

1. Medlemsstatens ansvarlige myndighed:

Navn: Vidékfejlesztési Minisztérium – Élelmiszer-feldolgozási Főosztály Adresse: Budapest Kossuth Lajos tér 11. 1055 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Tlf. +36 13014419 Fax +36 13014808 E-mail: Eniko.Zobor@vm.gov.hu; eefo@fvm.gov.hu

2. Sammenslutning:

Navn: Kalocsai Fűszerpaprika-őrlemény védelméért polgári jogi társaság Hovedsæde: Kalocsa Kossuth Lajos u. 15. 6300 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Postadresse: Kalocsa Alkotmány u. 49. 6300 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Tlf. +36 78462555 Fax +36 78462211 E-mail: paprikart@mail.externet.hu Medlemskab: Producent/forarbejdningsvirksomhed ( X ) Andre ( ).

3. Produktets art:

Kategori 1.8 Andre produkter i bilag I til traktaten (krydderier m.m.)

4. Varespecifikation:

(Sammenfatning af betingelserne i artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 510/2006)

4.1. Navn:

»Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény«

4.2. Beskrivelse:

»Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény« fremstilles ved at formale peberplantens tørrede frugter (spansk peber — Capsicum annuum L. var. Longum DC.), som dyrkes i Kalocsai-området på basis af certificerede frø.

Følgende arter må anvendes som råvare ved fremstillingen af »Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény«: Delikát, Favorit, Folklór, Jubileum, Kaldóm, Kalmár, Kalocsai 50, Kalocsai 801, Kalocsai merevszárú 622, Kalocsai V-2, Kalorez, Kalóz, Remény, Rubinvörös, Szegedi-178, Szegedi 20 og Szegedi 80.

»Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény's« væsentligste egenskaber:

Organoleptiske egenskaber:

— Udseende: Homogen, ensartet formaling

— Farve: Silkeagtig dybrød

— Aroma: Behagelig, krydret aroma, appetitvækkende duft, som minder om karamelliserede, ristede frø

— Smag: Sød, frugtagtig smag, der forener de fem grundsmage (sødt, surt, salt, bittert og hot/stærkt) uden at være skarp, dvs. et capsaicinindhold, der er karakteristisk for sorten.

I den stærke stødte paprika er denne harmoni af smag, duft og aroma forstærket og intensiveret. Styrken bestemmes af capsaicinindholdet. Hvis capsaicinindholdet er på 30-200 mg/kg, har den stødte paprika en mellemstærk smag, er den på 200-500 mg/kg, er smagen stærk, og hvis den er over 500 mg/kg, er smagen meget stærk.

Fysisk/kemiske egenskaber:

— Partikelstørrelse, formalingsfinhed: maks. 0,5 mm

— Analytiske karakteristika: Samlet farvestofindhold på datoen for mindste holdbarhed, i tørmasse, mindst, g/kg 2,6 eller ASTA-farveenheder på datoen for mindste holdbarhed, min. 85 Vandindhold, maks. % (m/m) 11,0 Højst tilladte sandindhold i tørstoffet, % (m/m) 0,5

— Stødt paprika må ikke indeholde levnedsmiddeltilsætningsstoffer. Under konditioneringsprocessen tilsættes drikkevand.

4.3. Geografisk område:

Oprindelsesbetegnelsen »Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény« må kun anvendes om stødt paprika, som er fremstillet på basis af råmaterialer, der er dyrket i det område, hvor Kalocsa-paprika produceres, og som omfatter 119 bebyggelser i Bács-Kiskun, 35 i Tolna, 26 i Jász-Nagykun-Szolnok, fire i Fejér og én i henholdsvis Baranya- og Csongrád amt. Produktbeskrivelsen indeholder en liste over bebyggelserne.

Produktion og emballering af »Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény« skal foregå inden for det geografiske område og de administrative grænser, hvor bebyggelserne i produktbeskrivelsen befinder sig.

4.4. Bevis for oprindelse:

»Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény« produceres i henhold til en strengt ordnet produktions- og kontrolproces med et kvalitetsstyringssystem, der omfatter kontrol af frøenes og råmaterialernes (peberfrugternes) dokumenterede oprindelse. Produktets vej fra råmateriale til det endelige stødte produkt kan således identificeres og spores.

Det er de lokale afdelinger af landbrugets forvaltningsdepartement, som fører tilsyn med, at reglerne overholdes.

4.5. Produktionsmetode:

Om efteråret spredes der husdyrgødning eller i mangel heraf kunstgødning på jorden.

Certificerede frø sås direkte i jorden fra begyndelsen af marts til slutningen af maj. Jorden skal have en temperatur på mindst 12 °C. Alternativt kan stiklinger, som er sået i koldbænke eller drivbænke i marts, udplantes fra midten af maj.

Jorden forberedes grundigt, inden planterne plantes ud, eller frøene sås. De hårde lag under jordens overflade brydes op, jorden løsnes, og overfladen jævnes.

De modne peberfrugter høstes enten maskinelt eller manuelt. Efter at de er blevet undersøgt, klassificeret og sorteret efter kvalitet, lagres de i henhold til resultatet af undersøgelsen og eftermodner under naturlige forhold.

For at øge farvestofindholdet i produktet så meget som muligt og forhindre, at det beskadiges eller angribes af skadegørere i løbet af eftermodningsperioden (10-40 dage), lagres peberfrugterne (opdelt i henhold til parti) i trækasser, containere og sække eller trukket på en snor og hængt op.

Efter den foreløbige lagring og eftermodning tørres peberfrugterne varsomt så længe, at vandindholdet kommer under 10 %. Tørringen svarer så vidt muligt til en naturlig indirekte tørring eller tørring under åben himmel under naturlige forhold. Herefter mærkes de med klæbesedler. Under den varsomme tørring bliver overfladetemperaturen aldrig højere end 80 °C. Det er den højeste temperatur, der for paprikas vedkommende stadig svarer til en fordampning af fugtighed under naturlige forhold. På denne måde bibeholder peberfrugterne deres naturlige smag og aroma, indtil de formales.

Efter tørring lagres de tørrede og mærkede peberfrugter et koldt og mørkt sted fri for skadegørere.

Efter den foreløbige lagring formales de tørre peberfrugter. Her må temperaturen aldrig komme over 80 °C. Under formalingen frigøres olieindholdet i frøene, som derefter dækker de andre frugtdele, hvorved de beskyttes mod skadelige nedbrydningsprocesser. Møllesten, valseværker, hammermøller og slagmøller kan anvendes til formaling. Det er nødvendigt at tilføre luft for at formalingstemperaturen til enhver tid kan holdes under 80 °C. Stødt paprika skal males med den naturlige andel af frø. Sidste fase af formalingen er konditioneringen, hvor der tilføres kontrolleret naturligt vand, så der opnås et vandindhold på mindst 8 % og højst 11 %.

Stødt paprika kan sættes i omsætning efter homogenisering, bakteriereduktion, emballering og den rette mærkning og etikettering.

Eftermodnings-, formalings- og konditioneringsprocessen, som beskrives ovenfor, er i væsentlig grad med til at bestemme produktets kvalitet, som kun kan garanteres, hvis produktet straks emballeres. Herved undgår man, at det vandindhold, der blev opnået under konditioneringsprocessen, ændrer sig. Disse processers kompleksitet forudsætter en ekspertise, som kun er til stede i det anførte geografiske område. For at sikre både produktets oprindelse og kvalitet er det derfor nødvendigt, at alle faser i produktionen af »Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény«, dvs. dyrkning, forarbejdning af råmaterialet og emballering, finder sted i det geografiske område, som er angivet i afsnit 4.3.

4.6. Tilknytning:

Plantesorten bag det traditionelle krydderi »Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény« har været kendt i Ungarn og Kalocsa i omkring 500 år, den er blevet dyrket i over 300 år og forhandlet i 150 år. De seneste 100 år er krydderiet blevet eksporteret som en mærkevare.

Allerede i begyndelsen af 1700-tallet beskæftigede adskillige bebyggelser i Kalocsa-regionen sig med paprikaproduktion. Der er også tegn på, at det omkring år 1800 var populært at dyrke paprika i de fleste af områdets landsbyer. Det første tørringsanlæg til paprika blev bygget i 1880.

Paprika udviklede sig til at blive en handelsvare i det 19. århundrede, da krydderiet også blev populært i andre, fjernere egne.

Ungarsk paprika var allerede en vigtig handelsvare omkring år 1900. Den frie handel, der blomstrede på det tidspunkt, betød, at fremstilling, behandling, formaling og handel ikke blev begrænset af statslig indgriben eller regulering. Det naturlige marked for ungarske produkter var det Østrig-ungarske monarki. Dyrkningsarealet må på den tid have været på ca. 4-6 000 matrikulære acres (et gammelt agermål svarende til ca. 0,5 hektar), for der blev i 1901 eksporteret næsten 600 tons.

I 1917 blev der oprettet en forsøgsstation for paprika (Vegykísérleti és Paprikakísérleti Állomás) i Kalocsa. Forsøgsstationen havde ikke kun held til at forbedre Kalocsa-paprikaens kvalitet, men også til at bekæmpe den tiltagende forfalskning af produktet. Eksperternes indsats på forædlingsområdet og uddannelse af landbrugerne bidrog desuden til at øge produktionsmængden. Kalocsas såkaldt »ædle« paprika og de søde (ikke stærke) sorter blev fremavlet på forsøgsstationen i Kalocsa.

En ministeriel afgørelse (83.100/1922. Landbrugsministeriet), som skulle regulere inddelingen af paprika efter kvalitet, og den første lov om klassificering af paprika blev vedtaget i 1922. I grundforordning 1890/1834 blev Kalocsa-regionen udnævnt til »afgrænset område«. Herefter skulle der en licens til for at producere paprika.

Efter anden verdenskrig øgedes det dyrkede areal til omkring 4-5 000 hektar, og da det igen blev muligt at eksportere, blev det nødvendigt at inddrage mere jord til paprikadyrkningen. I 50'erne var dyrkningsarealet på 6-7 000 hektar. Landbrugskooperativerne, som blev oprettet i 60'erne, fortsatte paprikaproduktionen, hvor den allerede var etableret. Stødt paprika fremstilles af paprikasorter med aflange, opretstående og nedhængende frugter, som dyrkes i Kalocsa-området. Takket være århundredgamle traditioner for planteforædling har de sorter, som har bevaret disse genetiske egenskaber, tilpasset sig områdets jordbunds- og klimaforhold virkelig godt, fordi man til planteforædlingen anvendte populationen med den originale smag, aroma og farve, som blev udviklet på egnen over ét hundrede år. Efter formaling blev paprikaen spredt ud et koldt sted natten over, hvilket bevirkede, at den kunne absorbere den rette mængde vand fra luftens fugtighed. Den moderne konditioneringsproces bygger på denne fase af bøndernes traditionelle forarbejdning af paprika.

Udviklingen af paprikaproduktionen i Kalocsa-regionen var ikke kun afhængig af den faglige ekspertise; jord- og klimaforholdene spillede også en vigtig rolle.

»Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény« fremstilles primært i området mellem Donau og hovedkanalen i Donau-bækkenet samt i Tisza-flodens oversvømmelsesområde. Området dækker den centrale del af Donau-Tisza-bækkenet, og jorden er overvejende aflejret jord fra Donau. Efter dette område følger områder med sandbanker mellem Donau og Tisza og Dunaföldvár og Nord-Bácskas løssbanker. Den karakteristiske jordtype i den mellemste del af området mellem Donau og Tisza er alluvialengjord og forskellige varianter heraf, som mod øst afløses af sort engjord i den centrale del af denne lille region. De jordtyper, som er karakteristiske for regionens østlige rand, har et højt saltindhold. Paprika sås oftest direkte i jorden, og det kræver en højere temperatur, for at frøene kan spire. Det er dog ikke noget problem, for de forskellige jordtyper i regionen varmes hurtigt op. Paprika er også følsom over for jordens pH-værdi (en sub-alkalisk pH-værdi på 7,2-8,2 er nødvendig for den rette udvikling). Desuden kræves der næringsstoffer i en form, som nemt kan absorberes. Middeltunge, let opvarmelige, sub-alkaliske eller neutrale jorder er derfor gode til paprikaproduktion.

Da jordbundsforholdene i den alluvialjord, som blev dannet på Donaus og Tiszas løss- og sandbanker, netop svarer hertil, bredte produktionsgrundlaget for fremstillingen af råmaterialerne sig i 70'erne — med Kalocsa-sorterne og teknologien — til Szolnok(Mezőhék)-mikroregionen.

I Kalocsa-regionen er gennemsnitstemperaturen i vækstsæsonen mellem 17,5 °C og 18 °C. Selvom der er op til 1 500 solskinstimer i vækstsæsonen, en faktor der har en afgørende indvirkning på kvaliteten, vil peberfrugterne på grund af de klimatiske forhold i regionen aldrig modne i samme omfang, som i lande med rigtig meget solskin og har derfor et restsukkerindhold på høsttidspunktet. Kondenseringsreaktionen mellem dele af dette restsukker og frugternes proteinindhold, karamelliseringen af sukkeret som følge af tørring og formaling og olien i frøene giver den dybrøde farve, som kendetegner »Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény«, og den søde og frugtagtige smag afspejler en harmoni mellem de fem grundsmage (sødt, surt, salt, bittert og hot/stærkt).

I dette område er sandsynligheden for frost i det sene forår eller det tidlige efterår, desuden meget lille, hvilket giver de frostfrie vækstforhold, som er en forudsætning for paprikaproduktionen.

Det ungarske patentkontor registrerede oprindelsesbetegnelsen den 30. november 1998 (registreringsnummer 26), og i overensstemmelse med Lissabonaftalen indførte Det Internationale Bureau under Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret den i det internationale register over oprindelsesbetegnelser den 6. maj 1969 (registreringsnummer 501).

4.7. Kontrolorgan:

Navn: Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal Központ, Élelmiszer- és Takarmánybiztonsági Igazgatóság Adresse: Budapest Mester u. 81. 1095 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Tlf. +36 4563012 E-mail: etbi@mgszh.gov.hu

Samt Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatals regionale kontorer, som er angivet i produktbeskrivelsen.

4.8. Mærkning:

—

(1) EUT L 93 af 31.3.2006, s. 12.