For at sikre ligebehandling af alle unionsborgere er der i aftalen indføjet en bestemmelse om, at Colombia kun kan suspendere eller opsige aftalen for alle Den Europæiske Unions medlemsstaters vedkommende, og at EU ligeledes kun kan suspendere eller opsige aftalen for alle sine medlemsstaters vedkommende.

Aftalen indeholder bestemmelser om visumfritagelse for unionsborgere og statsborgere i Colombia ved indrejse i den anden kontraherende parts område med henblik på ophold i en periode på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage.

Kommissionen finder, at de mål, Rådet opstillede i sine forhandlingsdirektiver, er nået, og at udkastet til visumfritagelsesaftale er acceptabelt for EU.

I betragtning af at Colombia vil kunne afslutte sin interne ratificeringsprocedure hurtigt, fastsættes det i forslaget til afgørelse om undertegnelse af aftalen, at denne finder midlertidig anvendelse fra dagen efter datoen for dens undertegnelse, jf. artikel 218, stk. 5, i TEUF. Da det er nødvendigt at indhente Europa-Parlamentets godkendelse, inden aftalen kan indgås, vil Kommissionen informere Europa-Parlamentet om den midlertidige anvendelse af aftalen.

For EU's vedkommende er retsgrundlaget for aftalen artikel 77, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) sammenholdt med artikel 218.

I marts 2015 forelagde Kommissionen Rådet en henstilling om at bemyndige den til at indlede forhandlinger om en visumfritagelsesaftale med Colombia og Peru. Den 19. maj 2015 udstedte Rådet forhandlingsdirektiverne til Kommissionen. Forhandlingerne med Colombia fandt sted den 20. maj 2015 i Bruxelles. På mødet blev hele udkastet til aftale gennemgået, der blev foreslået nogle få ændringer, og der blev opnået enighed om alle aspekter af aftalen.

Som nævnt i betragtning 5 til forordning (EU) nr. 509/2014 og den fælles erklæring, der blev udsendt på tidspunktet for vedtagelsen, var Colombia og Peru omfattet af en særlig procedure, i henhold til hvilken der krævedes en yderligere vurdering af, hvorvidt disse lande opfyldte de relevante kriterier, inden Kommissionen kunne fremsætte henstillinger til Rådet om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om visumfritagelsesaftaler med disse to lande. I oktober 2014 vedtog Kommissionen en rapport, hvori der foretages en generel vurdering af situationen i Colombia i lyset af de kriterier, der er omhandlet i artikel 1 i forordning (EF) nr. 539/2001, som ændret ved forordning (EU) nr. 509/2014. Parallelt hermed blev der vedtaget en rapport om Peru. I rapporten blev der set nærmere på data for og udviklingen i migrationen og mobiliteten (Schengenvisa, lovlig migration, ulovlig migration, sikkerheden ved rejsedokumenter og svig), kriminalitet og sikkerhed, økonomi, handel og turisme, eksterne forbindelser og menneskerettighedsspørgsmål, regional samhørighed og gensidighedsprincippet. Derudover blev de mulige risikoscenarier som følge af visumliberaliseringen vurderet. Kommissionen konkluderede, at de betydelige forbedringer i Colombias økonomiske, sociale og sikkerhedsmæssige situation de senere år viser, at det er begrundet at give colombianere visumfri adgang til medlemsstaternes område, idet den vurderede, at det ville være muligt at styre risiciene i forbindelse med visumliberaliseringen, bl.a. ved hjælp af et øget samarbejde om tilbagesendelse og korrekt udført grænsekontrol. Derudover indeholder visumfritagelsesaftalen de nødvendige garantier for, at aftalen kan suspenderes eller opsiges, hvis det skulle blive nødvendigt for at undgå sikkerheds- og migrationsrisici for EU.

Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 509/2014 blev forordning (EF) nr. 539/2001 ændret, idet 19 lande blev overført til bilag II, der indeholder listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for visumkravet. De 19 lande er: Colombia, Dominica, De Forenede Arabiske Emirater, Grenada, Kiribati, Marshalløerne, Mikronesien, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent og Grenadinerne, Salomonøerne, Samoa, Timor-Leste, Tonga, Trinidad og Tobago, Tuvalu og Vanuatu. Henvisningen til hvert af disse lande i bilag II ledsages af en fodnote, hvori det specificeres, at "visumfritagelsen træder i kraft på datoen for ikrafttrædelsen af en visumfritagelsesaftale med Den Europæiske Union".

I Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 fastlægges listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav. Forordning (EF) nr. 539/2001 finder anvendelse i alle medlemsstater med undtagelse af Irland og Det Forenede Kongerige.

Anvendelsesområde

Visumfritagelsen gælder for alle kategorier af personer (indehavere af almindeligt pas, diplomatpas, tjenestepas, officielt pas eller særligt pas) for indrejse til ethvert formål undtagen med henblik på udøvelse af lønnet beskæftigelse. For den sidstnævnte kategori kan hver medlemsstat og Colombia opretholde visumpligten for den anden parts statsborgere i overensstemmelse med gældende EU-ret eller national lovgivning. For at sikre en ensartet anvendelse af aftalen er der som bilag til den knyttet en fælles erklæring om, hvordan den personkategori, der indrejser med henblik på lønnet beskæftigelse, skal afgrænses.

Opholdets varighed

Aftalen indeholder bestemmelser om visumfritagelse for unionsborgere og statsborgere i Colombia ved indrejse i den anden kontraherende parts område med henblik på ophold i en periode på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage. Aftalen er vedlagt en fælles erklæring om, hvordan denne periode på 90 dage inden for en periode på 180 dage skal fortolkes.

Aftalen tager hensyn til de medlemsstater, der endnu ikke i fuldt omfang anvender Schengenreglerne. Så længe de ikke indgår i Schengenområdet uden indre grænser, giver visumfritagelsesaftalen statsborgere i Colombia ret til ophold i 90 dage i en periode på 180 dage i hver af de pågældende medlemsstater (Bulgarien, Cypern, Kroatien og Rumænien) uafhængigt af den periode, der beregnes for hele Schengenområdet.

Territorial anvendelse

Aftalen indeholder bestemmelser om dens territoriale anvendelse: for Frankrigs og Nederlandenes vedkommende giver visumfritagelsesaftalen statsborgere i Colombia ret til ophold udelukkende på disse medlemsstaters europæiske områder.

Erklæringer

Ud over de ovenfor nævnte fælles erklæringer er der knyttet fire andre fælles erklæringer til aftalen:

–om Norges, Islands, Schweiz' og Liechtensteins associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne.

–om fuld formidling af oplysninger om visumfritagelsesaftalens indhold og konsekvenser samt spørgsmål i forbindelse hermed, f.eks. indrejsebetingelser.

–om indførelse af biometriske pas i Republikken Colombia, hvori landet erklærer, at det er forpligtet til at udstede biometriske pas senest den 31. august 2015, og accepterer, at manglende indførelse af biometriske pas senest den 31. december 2015 udgør tilstrækkelig grund til at suspendere aftalen.

–om samarbejde om ulovlig migration. Denne erklæring henviser til forpligtelsen i medfør af artikel 49, stk. 3, i aftalen om politisk dialog og samarbejde mellem EU og Det Andinske Fællesskab om tilbagetagelse af ulovlige migranter. Parterne vil nøje overvåge, at denne forpligtelse overholdes, og er enige om at indgå en tilbagetagelsesaftale på en af parternes anmodning, navnlig i tilfælde af en stigning i den ulovlige migration og problemerne med tilbagetagelse af ulovlige migranter. Manglende indgåelse af en tilbagetagelsesaftale på en af parternes anmodning udgør tilstrækkelig grund til at suspendere aftalen.

4.KONKLUSION

På baggrund af forhandlingsresultaterne foreslår Kommissionen, at Rådet

–beslutter, at aftalen skal undertegnes på EU's vegne, og bemyndiger Rådets formand til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne den på EU's vegne.

–godkender aftalens midlertidige anvendelse, indtil den træder i kraft.

2015/0198 (NLE)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE