ir*it 
ir ir 
it it 
it it 
it f, it KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 31.03.1998 
KOM(1998) 217 endelig udg. 
96/0161 (COD) 
Ændrel forslag til 
îUROPA-PARLAMIîNTIiTS Q(i RÅDIHS DIRIiKTIV 
om køb af forbrugsvarer og 
forbrugsgarantier 
(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens 
artikel 189 A, stk. 2) 

Begrundelse 
I. Anvendt procedure 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber vedtog den 18. juni 1996 forslag til 
direktiv om køb af forbrugsvarer og forbrugsgarantier, som blev fremsendt til Europa-
Parlamentet og Rådet den 23. august 1996. 
Det blev forelagt for Rådet (forbrugerpolitik) den 25. november 1996. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav sin udtalelse på det 340. plenarmøde den 
27.-28. november 1996 efter forslag fra ordføreren Ettl og medordføreren Folias. 
Direktivforslaget blev drøftet af Rådet (forbrugerpolitik) den 3. november 1997. 
Europa-Parlamentet vedtog den 10. marts 1998 en lovgivningsmæssig beslutning med 
Europa-Parlamentets udtalelse efter forslag fra ordføreren Kuhn. I denne beslutning 
opfordrer Parlamentet Kommissionen til at ændre sit forslag ud fra de foreslåede 
ændringer. 
II. Kommentarer til ændringerne 
Europa-Parlamentets ændringsforslag kan opdeles i en række kategorier. De omfatter 
bl.a. direktivforslagets anvendelsesområde, begrebet kontraktmæssighed, forbrugerens 
rettigheder, de praktiske bestemmelser, producentens forpligtelser, de handelsmæssige 
garantier og de afsluttende bestemmelser. 
1-
1. Anvendelsesområde 
Ændringsforslag 2, 11, 12, 13, 14, 15, 16 og 17 vedrører direktivforslagets 
anvendelsesområde. Kommissionen godkender ændringsforslag 11, 14, 15 og 17 i 
deres helhed. 
Ændringsforslag 12 og 16 godkendes med en redaktionel ændring. I ændringsforslag 
12 udgår «bortset fra fast ejendom», fordi dette i forvejen fremgår af udtrykket 
«løsøregenstand». Hvad angår ændringsforslag 16 bør „og/eller" undgås. Det er i 
definitionen tilstrækkeligt at sige „eller", fordi der er tale om forskellige muligheder, 
der ikke udelukker hinanden. 
Ændringsforslag 2 og 13 godkendes delvis. Hvad angår ændringsforslag 2 udgår 
«lejekontrakten), fordi det ville indebære en ændring af direktivets 
anvendelsesområde, som ikke kan finde sted i en betragtning. Udtrykket «officielle 
vedtægter» afvises. Artikel 1, stk. 2, litra c), i det oprindelige forslag svarer til de 
sædvanlige definitioner i de eksisterende direktiver. Ændringer heraf bør derfor kun 
omfatte det strengt nødvendige. Den del af ændringsforslag, der tager sigte på at 
inddrage bytteaftaler i anvendelsesområdet, er der således behov for i praksis. 
Inddragelsen af vedtægterne er derimod ikke nødvendig, navnlig ikke i betragtning af 
den ringe betydning, en sådan ændring ville have i praksis. 
Endelig har Kommissionen ikke godkendt ændringsforslag 1. Direktivet finder 
imidlertid sin begrundelse på to områder, nemlig hensynet til det indre marked og 
beskyttelsen af forbrugerne. For at tage hensyn til Parlamentets ønske om at styrke det 
forbrugerpolitiske aspekt har Kommissionen indsat en ny betragtning i det ændrede 
forslag, der indeholder den relevante ordlyd i artikel 129 A, og som dermed styrker 
dette aspekt. 
2. Begrebet kontraktmæssighed 
Ændringsforslag 18, 19, 20, 21, 22 og 23 vedrører begrebet kontraktmæssighed. 
Kommissionen har godkendt ændringsforslag 19,20,21 og 23. 
Ændringsforslag 18 og 22 er ikke blevet godkendt, fordi de ikke passer sammen med 
kontraktmæssighedssystemer, der er fastlagt i artikel 2. Hensigten med 
ændringsforslag 18 er i forvejen omfattet af artikel 2, stk. 2, litra d). Desuden 
forekommer det sjældent i praksis, at producenten forelægger forbrugeren en vareprøve 
eller model. De elementer, som ændringsforslag 22 omhandler, er omfattet af artikel 2, 
stk. 2, litra d), for så vidt angår kvalitetsaspekter, mens artikel 2, stk. 2, litra b), vedrører 
de formål, som varen sædvanligvis anvendes til. 
3. Forbrugerens rettigheder 
Ændringsforslag 24, 26, 29 og 45 vedrører forbrugerens rettigheder. La 
Kommissionen har godkendt ændringsforslag 29 og 45. 
Ændringsforslag 24 og 26 godkendes kun delvis. Hvad angår ændringsforslag 24 er 
det bedst ikke at tilføje, at varen "faktisk" skal være leveret. Udtrykket "levering" i sig 
selv giver medlemsstaterne et tilstrækkeligt spillerum til gennemførelsen, uden at man 
derved berører de generelle spørgsmål om risikoovergang, som er et problem, der 
løses på meget forskellige og detaljerede måder i de nationale lovgivninger. Den del 
af ændringsforslag 26, hvorved andet og tredje led skulle udgå, godkendes ikke. 
Restriktionerne begrænser sælgerens vide ansvar for producentens eller dennes 
repræsentants offentlige erklæringer og er et særligt udtryk for det almindelige princip 
om god tro. 
4. Praktiske bestemmelser 
Ændringsforslag 7, 27, 29, 30, 32 og 33 vedrører de praktiske bestemmelser om 
forbrugerens rettigheder. Kommissionen har godkendt ændringsforslag 7, 29, 30, 32 
og 33. 
Ændringsforslag 27 godkendes ikke ud fra det samme hensyn til nærhedsprincippet, 
som blev fremført i forbindelse med ændringsforslag 24. Udtrykket "levering" i sig 
selv giver medlemsstaterne et tilstrækkeligt spillerum til gennemførelsen, uden at man 
derved berører de generelle spørgsmål om risikooverførsel, som er et problem, der 
løses på meget forskellige og detaljerede måder i de nationale lovgivninger. 
Det oprindelige forslag til artikel 4 udgår. Meningen med denne bestemmelse var, at den 
skulle danne modvægt til forbrugerens frie valg mellem de fire rettigheder. Men da dette 
frie valg er blevet begrænset, ved at der indføres en rangfølge blandt forbrugerens 
rettigheder samtidig med betingelser, der desuden begrænser forbrugerens valg mellem 
de første rettigheder, har artikel 4, stk. 1, ikke længere nogen berettigelse. Artikel 4, stk. 
2, er i modstrid med ændringsforslag 33, der bliver den nye artikel 5, og dette stykke bør 
derfor udgå. 
5. Producentens forpligtelser 
Ændringsforslag 3, 4, 5, 10 og 25 vedrører producentens forpligtelser. Det er efter 
Kommissionens opfattelse bedst at overlade dette spørgsmål til medlemsstaterne. Det 
fremgår af den næstsidste betragtning, at der på baggrund af erfaringerne med 
gennemførelsen af direktivet evt. skal foretages ændringer. Desuden stemmer 
forbrugerrettighederne og mere generelt direktivet nuværende ordning ikke overens 
med en sådan fremgangsmåde. 
Ændringsforslag 6 og 48 indebærer en forpligtelse for producenten til at angive en 
kontaktadresse, hvor forbrugerne kan få oplysninger til støtte for deres reklamationer. 
Ændringsforslagene kan ikke godkendes. Den ordning, ændringsforslagene ville 
indføre, kunne udgøre en hindring for det indre marked. 
Endelig vedrører ændringsforslag 31 forholdet mellem producent og sælger. 
Kommissionen har afvist anden del af ændringsforslaget, hvorefter der foreslås indført 
en bestemmelse til fordel for sælgeren, der svarer til det oprindelige forslags artikel 6, 
-3-
stk. 1, hvilket ikke er berettiget. Det er ikke så vigtigt at beskytte en professionel 
sælger som en forbruger. I de nationale retssystemer styres forholdene mellem 
erhvervsdrivende som regel afaftalefriheden. 
6. Kommercielle garantier 
Ændringsforslag 8 og 36 om kommercielle garantier kan ikke godkendes. 
7. Afsluttende bestemmelser 
Ændringsforslag 9 vedrører sælgers information til forbrugeren om eftersalgsservice; 
ændringsforslag 38 vedrører generelle foranstaltninger til at informere forbrugerne om 
deres rettigheder. Kommissionen har godkendt ændringsforslag 38 . Derimod kan 
Kommissionen ikke godkende ændringsforslag 9, der henviste til et ændringsforslag, 
som Europa-Parlamentet ikke har vedtaget, idet ændringsforslaget ikke relaterer til en 
bestemmelse, således som forslaget er udformet. 
Ændringsforslag 39, der fastsætter, at Kommissionen skal udarbejde en rapport om 
anvendelsen, kan ikke godkendes af Kommissionen. En sådan rapport er kun 
nødvendig, hvis den vedrører et specifikt emne med en konkret synsvinkel. Da 
bestemmelserne skal gennemføres på et område, der er meget vigtigt og komplekst i 
de nationale lovgivninger, ville fristen på to år desuden være alt for kort til en analyse 
af erfaringerne med anvendelsen. 
Ændringsforslag 40 fastsætter, at direktivforslaget skal indsættes i bilaget til direktivet 
om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af forbrugernes interesser. 
Af lovgivningstekniske årsager godkendes ændringsforslag med nogle redaktionelle 
ændringer. 
Ændringsforslag 42 om international privatret i direktivforslaget godkendes. 
Ændringsforslag 43 vedrørende appelmuligheder godkendes ikke. Problemet er for 
komplekst og berører for mange spørgsmål, der er uden for dette direktivforslags 
rækkevidde, til at det kan afklares i denne forbindelse. 
4-
III. Oversigt 
KOMMISSIONENS HOLDNING TIL PARLAMENTETS ÆNDRINGSFORSLAG 
/Endrings 
forslag 
nr. 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
14 
15 
16 
17 
18 
19 
20 
21 
22 
23 
24 
25 
26 
27 
29 
30 
31 
32 Bestemmelse 
Henvisning 1 
Betragtning 3 a (ny) 
Betragtning 6 
Betragtning 6a (ny) 
Betragtning 7 
Betragtning 7a (ny) 
Betragtning 8 
Betragtning 9 
Betragtning 10a (ny) 
Betragtning 11 
Artikel 1, stk. 2, litra a) 
Artikel 1, stk. 2, litra b) 
Artikel 1, stk. 2, litra c) 
Artikel 1, stk. 2, litra d) 
Artikel 1, stk. 2, litra da) (nyt) 
Artikel 1, stk. 2, litra da) (nyt) 
Artikel 1, stk. 2a (nyt) 
Artikel 2, stk. 2, litra a) 
Artikel 2, stk. 2, litra c) 
Artikel 2, stk. 2, litra d) 
Artikel 2, stk. 2a (nyt) 
Artikel 2, stk. 2b (nyt) 
Artikel 2, stk. 3 
Artikel 3, stk. 1 
Artikel 3, stk. la (nyt) 
Artikel 3, stk. 2 
Artikel 3, stk. 3 
Artikel 3, stk. 4, afsnit 2a (nyt) 
Artikel 3, stk. 4, afsnit 2b (nyt) 
Artikel 3, stk. 5 
Artikel 3 a (ny) Kommissionen 
Afvist 
Godkendt, bortset 
fra et enkelt 
element 
Afvist 
Afvist 
Afvist 
Afvist 
Godkendt 
Godkendt 
Afvist 
Afvist 
Godkendt 
Godkendt, bortset 
fra en redaktionel 
ændring 
Delvis godkendt 
Godkendt 
Godkendt 
Godkendt, bortset 
fra en redaktionel 
ændring 
Godkendt 
Afvist 
Godkendt 
Godkendt 
Godkendt 
Afvist 
Godkendt 
Delvis godkendt 
Afvist 
Godkendt, men 
kun første del 
Afvist 
Godkendt 
Godkendt 
Godkendt, men 
kun første del 
Godkendt Nyt nummer 
Betragtning 5 
Betragtning 10 
Betragtning 11 
Artikel 1, stk. 2, litra a) 
Artikel 1, stk. 2, litra b) 
Artikel 1, stk. 2, litra c) 
Artikel 1, stk. 2, litra d) 
Artikel 1, stk. 2, litra e) 
Artikel 1, stk. 2, litra f) 
Artikel 1, stk. 3 
Artikel 2, stk. 2, litra c) 
Artikel 2, stk. 2, litra d) 
Artikel 2, stk. 3 
Artikel 2, stk. 4 
Artikel 3, stk. 1 
Artikel 3, stk. 2, første 
led 
Artikel 3, stk. 5 
Artikel 3, stk. 6 
Artikel 3, stk. 7 
Artikel 4 
-5 
33 
36 
38 
39 
40 
42 
43 
45 
48 Artikel 3b (ny) 
Artikel 5 
Artikel 5b (ny) 
Artikel 5 c (ny) 
Artikel 5d (ny) 
Artikel 6, stk. 2 
Artikel 7, stk. 2 
Artikel 3, stk. 4 
Artikel 3c (ny) Godkendt, bortset 
fra en amdring 
Godkendt 
Godkendt 
Afvist 
Godkendt, bortset 
fra en redaktionel 
ændring 
Godkendt 
Afvist 
Godkendt 
Afvist Artikel 5 
Artikel 6 
Artikel 7 
Artikel 8 
Artikel 9, stk. 2 
Artikel 10 
Artikel 3, stk. 4 
Ovenstående skema viser, at Kommissionen har godkendt 26 ændringsforslag ud af de 
40, Europa-Parlamentet havde fremsat. Nogle af dem godkendes kun delvis eller med 
redaktionelle ændringer eller med mere gennemgribende ændringer. 
-6 
Ændret forslag til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv om køb af 
forbrugsvarer og forbrugsgarantier 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR 
DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
Under henvisning til traktaten om oprettelse af Uændret 
Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 
A, 
Under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
Under henvisning til udtalelse fra Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg, 
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 
189B,og 
Ud fra følgende betragtninger: 
Fællesskabet bidrager til virkeliggørelsen af et 
højt forbrugerbeskyttelsesniveau ved 
foranstaltninger, som det vedtager som led i 
gennemførelsen af det indre marked; 
det indre marked indebærer et område uden Uændret 
indre grænser med fri bevægelighed for varer, 
personer, tjenesteydelser og kapital; de frie 
varebevægelser gælder ikke alene for 
erhvervsdrivende, men også for andre; dette 
indebærer, at forbrugere, der bor i én 
medlemsstat, frit kan begive sig til en anden 
medlemsstat for at købe ind dér uden 
overraskelser på grundlag af et vist minimum af 
regler for køb af forbrugsvarer; 
medlemsstaternes lovgivninger om køb af Uændret 
forbrugsvarer afviger på mange punkter fra 
hinanden, hvorfor de nationale markeder for køb 
af forbrugsvarer er indbyrdes forskellige, og der 
kan opstå konkurrencefordrejning mellem 
sælgerne; 
forbrugeren, som søger at drage fordel af det 
indre marked ved at købe varer i en anden 
medlemsstat end sin bopælsstat, spiller en 
grundlæggende rolle for gennemførelsen af det 
indre marked, idet han forhindrer en kunstig 
genetablering af nye grænser og en afskærmning Uændret 
4-
af markederne; hans muligheder er kraftigt 
forøget i kraft af de nye 
kommunikationsteknologier, som giver let 
adgang til distributionssystemerne i andre 
medlemsstater eller på internationalt plan; uden 
en mindsteharmonisering af reglerne for køb af 
forbrugsvarer er der fare for, at udviklingen af 
fjernsalget ved hjælp af de nye 
kommunikationsteknologier bliver hindret; 
Salget af forbrugsvarer dækker alle former for 
aftaler, ifølge hvilke varer leveres fra sælger til 
forbruger, herunder aftaler, hvor varer leveres til 
gengæld for et andet aktiv i stedet for 
købsprisen, eller aftaler, hvor betalingen sker i 
rater, og hvor ejendomsretten til varerne først 
overføres, når forbrugeren har betalt samtlige 
rater; 
skabelsen af et fælles grundlag af Uændret 
mindsterettigheder for forbrugerne, som gælder, 
uafhængigt af hvor varerne er købt i EF, vil øge 
forbrugernes tillid og give dem bedre mulighed 
for at udnytte fordelene ved det indre marked; 
de største vanskeligheder for forbrugerne og den Uændret 
største kilde til konflikt med sælgerne vedrører 
varernes manglende kontraktmæssighed; derfor 
bør de nationale lovgivninger om køb af 
forbrugsvarer tilnærmes indbyrdes for så vidt 
angår dette aspekt, dog uden at de nationale 
retlige regler og principper om de ordninger, der 
gælder for ansvar i og uden for kontraktforhold, 
berøres; 
varerne bør fremfor ait være kontraktmæssige; Uændret 
begrebet kontraktmæssig kan betragtes som et 
fælles grundlag for de forskellige retlige 
traditioner i medlemsstaterne; sælgeren bør være 
direkte ansvarlig over for forbrugeren for, at 
varerne er kontraktmæssige (mangelfrie); dette 
er den traditionelle løsning, der er valgt i 
medlemsstaternes lovgivninger; sælger skal dog 
kunne holde sig til sin egen sælger eller 
producenten, hvis manglende 
kontraktmæssighed skyldes en handling eller en 
udeladelse hos disse; 
-*• 
i tilfælde af mangler ved varen bør forbrugeren 
have ret til at kræve varen repareret eller byttet, 
til at få prisnedslag eller at hæve aftalen; 
udøvelsen af disse rettigheder bør dog være 
tidsbegrænset, og der bør fastsættes frister, 
inden for hvilke de skal kunne påberåbes over 
for sælgeren; 
for at garantere transaktionernes sikkerhed og 
loyaliteten i forholdet mellem parterne bør det 
være forbrugerens opgave inden for en kort frist 
at anmelde enhver konstateret mangel til 
sælgeren; for at give parterne mulighed for at 
finde mindelige løsninger uden straks at skulle 
anlægge sag for at beskytte deres rettigheder bør 
det bestemmes, at forbrugerens anmeldelse af en 
mangel ved varen afbryder forældelsesfristen; 
det er, i hvert fald for så vidt angår visse 
varekategorier, praksis, at sælgerne eller 
producenterne yder garantier, der sikrer 
forbrugerne mod enhver mangel, der måtte opstå 
inden for en vis frist; denne praksis kan bidrage 
til øget konkurrence på markedet; sådanne 
garantier kan ikke desto mindre vise sig at være 
simple reklamemidler og vildlede forbrugeren; 
for at sikre markedets gennemsigtighed bør der 
fastsættes visse fælles principper, der gælder de 
garantier, der indrømmes af erhvervsdrivende; Uændret 
Udgår 
det er, i hvert fald for så vidt angår visse 
varekategorier, praksis, at sælgerne eller 
producenterne yder kommercielle garantier, der 
sikrer forbrugerne mod enhver mangel, der 
måtte opstå inden for en vis frist; denne praksis 
kan bidrage til øget konkurrence på markedet; 
sådanne garantier kan ikke desto mindre vise 
sig at være simple reklamemidler og vildlede 
forbrugeren; for at sikre markedets 
gennemsigtighed bør der fastsættes fælles 
principper, der gælder de garantier, der 
indrømmes af erhvervsdrivende; 
de rettigheder, der tillægges forbrugerne, må Uændret 
ikke kunne fraviges efter aftale mellem parterne, 
da den lovmæssige beskyttelse i modsat fald vil 
blive indholdsløs; forbrugeren bør altid frit 
kunne påberåbe sig sine rettigheder efter dette 
direktiv eller enhver anden anvendelig national 
bestemmelse, selv når han har accepteret 
garantien; forbrugerens beskyttelse i henhold til 
dette direktiv må ikke kunne indskrænkes med 
den begrundelse, at aftalen er omfattet af loven i 
et tredjeland; 
de forskellige medlemsstaters lovgivning og 
retspraksis på dette område viser, at der er 
voksende ønske om at sikre et højt 
beskyttelsesniveau for forbrugerne; på baggrund 
af denne udvikling og erfaringerne med Uændret 
gennemførelsen af dette direktiv kan det vise sig 
nødvendigt med en yderligere harmonisering, 
navnlig at det fastsættes, at producenten hæfter 
direkte for de mangler, han er ansvarlig for; 
medlemsstaterne bør have mulighed for på Uændret 
området for dette direktiv at vedtage eller 
opretholde strengere bestemmelser for at sikre 
forbrugerne et endnu højere beskyttelsesniveau 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV 
Artikel 1 
Anvendelsesområde og definitioner 
1. Formålet med dette direktiv er en indbyrdes Uændret 
tilnærmelse af medlemsstaternes love og 
administrative bestemmelser om køb af 
forbrugsvarer og forbrugsvaregarantier for at 
sikre, at der fastsættes et ensartet mindsteniveau 
for forbrugerbeskyttelse inden for rammerne af 
det indre marked. 
2.1 dette direktiv forstås ved: 
a) Forbruger: en fysisk person, som i forbindelse 
med aftaler, der er omfattet af dette direktiv, 
køber en forbrugsvare til et ikke-
erhvervsmæssigt formål. Uændret 
a) Forbruger: en fysisk person, som i forbindelse 
med aftaler, der er omfattet af dette direktiv, 
køber en forbrugsvare til et ikke-
erhvervsmæssigt eller ikke-handelsmæssigt 
formål. 
b) Forbrugsvare: enhver vare, der sædvanligvis b) Forbrugsvare: enhver rørlig ting, der af en 
er bestemt til brug eller forbrug, bortset fra fast sælger leveres til forbrugeren. 
ejendom. 
c) Sælger: en fysisk eller juridisk person, som 
sælger forbrugsvarer i erhvervsøjemed. c) Sælger: en fysisk eller juridisk person, som 
sælger forbrugsvarer i erhvervsøjemed eller 
leverer dem til gengæld for et andet aktiv i stedet 
for salgsprisen. 
d) Garanti: enhver yderligere forpligtelse ud d) Kommerciel garanti: enhver særlig 
over den, der gælder ifølge lovgivningen om forpligtelse, som sælger eller producent har 
køb af forbrugsvarer, til at refundere påtaget sig, til at finde en løsning, hvis 
købesummen, bytte eller reparere varen eller på forbrugsvaren ikke har de egenskaber, som er 
anden måde tage sig af varen, hvis den er nævnt i garantierklæringen eller reklamen. 
behæftet med mangler (ikke er kontraktmæssig). 
/O 
e) Producent: producenten af forbrugsvaren, 
importøren til Fællesskabets territorium, samt 
enhver person, der udgiver sig som producent i 
det den anbringer sit havn, varemærke eller et 
andet identifikationsmærke på varen. 
f) Producentens repræsentant: en fysisk eller 
juridisk person, der optræder som producentens 
officielle leverandør, eller et eftersalgsservice-
center, med undtagelse af uafhængige sælgere, 
der udelukkende optræder som detailhandlere. 
3. Kontrakter om levering af forbrugsvarer, der 
endnu skal fremstilles eller produceres, 
ligestilles med købekontrakter. 
Artikel 2 
Kontraktmæssighed (fri for mangler) 
1. Forbrugsvarer skal være mangel frie. Uændret 
2. Varer betragtes som mangelfrie, hvis de ved Uændret 
leveringen til forbrugeren: 
a) er i overensstemmelse med sælgers Uændret 
beskrivelse af dem og har den kvalitet, der 
svarer til en vareprøve eller model, som sælger 
har forelagt forbrugeren; 
b) er egnet til de formål, til hvilke varer af Uændret 
samme type sædvanligvis anvendes; 
c) er egnet til ethvert særligt formål, forbrugeren c) er egnet til ethvert særligt formål, forbrugeren 
ønsker, og som han har gjort sælgeren bekendt ønsker, og som han har gjort sælgeren bekendt 
med på tidspunktet for aftalens indgåelse, med på tidspunktet for aftalens indgåelse; 
medmindre det fremgår af omstændighederne, at 
køber ikke har taget hensyn til sælgerens 
forklaringer; 
d) har en kvalitet og egenskaber, som er d) har en kvalitet og egenskaber, som svarer til, 
tilfredsstillende under hensyntagen til deres art, hvad forbrugeren kan forvente, bl.a. ud fra de 
købesummen og de offentlige erklæringer, der offentlige erklæringer, der er afgivet om 
er afgivet om dem af sælgeren, producenten produktet af sælgeren, producenten eller dennes 
eller dennes repræsentant. repræsentant i reklamer eller på mærkningen. 
;/ 
3. En forbrugsvare er kontraktmæssig i henhold 
til denne artikel, hvis forbrugeren på tidspunktet 
for salget har godkendt indgåelsen af kontrakten, 
selv om han eller hun havde kendskab til 
manglen. 
3. En mangel, der skyldes forkert installation af 4_. En mangel, der skyldes forkert installation af 
varen, betragtes som en mangel i forhold til varen, betragtes som en mangel i forhold til 
kontrakten, hvis installationsarbejdet er udført af kontrakten, hvis installationsarbejdet er udført af 
sælgeren eller på dennes ansvar. sælgeren eller på dennes ansvar; dette gælder 
ligeledes, hvis varen er blevet installeret af 
forbrugeren og den ukorrekte installation skyldes 
en mangel i den skriftlige installations­
vejledning. 
Artikel 3 
Sælgers pligter 
1. Sælgeren er ansvarlig over for forbrugeren for 
mangler, der består på tidspunktet for varens 
levering til forbrugeren, og som viser sig senest 
to år efter leveringen, medmindre forbrugeren på 
tidspunktet for indgåelsen af aftalen kendte eller 
ikke kunne være ubekendt med manglen. 1. Sælgeren er ansvarlig over for forbrugeren for 
mangler, der består på tidspunktet for varens 
levering til forbrugeren, og som viser sig senest 
to år efter leveringen. 
2. Sælgeren er ikke ansvarlig, når varen ikke er i Uændret 
overensstemmelse med offentlige erklæringer 
afgivet af producenten eller dennes 
repræsentant, hvis: 
- sælgeren godtgør, at han ikke var bekendt med - sælgeren godtgør, at han ikke var bekendt med 
og ikke havde rimelig grund til at være bekendt og ikke havde grund til at være bekendt med den 
med den pågældende erklæring pågældende erklæring 
- sælgeren godtgør at have rettet den Uændret 
pågældende erklæring eller fralagt sig ethvert 
ansvar for erklæringen på tidspunktet for salget 
- sælgeren godtgør, at beslutningen om at købe Uændret 
ikke har kunnet være påvirket af den 
pågældende erklæring. 
3. Indtil det modsatte bevises, formodes Uændret 
mangler, der viser sig inden seks måneder fra 
leveringen, at eksistere på dette tidspunkt, 
medmindre denne formodning er uforenelig 
med varens eller manglens art. 
à 
4. Når en mangel anmeldes til sælgeren efter 
artikel 4, kan forbrugeren af sælgeren kræve 
gratis reparation af varen inden for en rimelig 
frist, ombytning af varen, hvor ombytning er 
mulig, et passende prisnedslag eller ophævelse 
af aftalen. Fristen for at udøve retten til at hæve 
aftalen eller kræve varen ombyttet er begrænset 
til ét år. 4. Når en mangel anmeldes til sælgeren, skal 
sælgeren uden urimelig forsinkelse tilbyde 
gratis reparation eller ombytning af varen. 
Forbrugeren har ret til at vælge mellem disse to 
muligheder, medmindre der som følge af 
sagens særlige karakter kun er én bestemt 
mulighed, der forekommer økonomisk rimelig 
under hensyntagen til sælgerens interesser og er 
acceptabel for forbrugeren. Forbrugeren 
behøver ikke acceptere en tilbudt reparation, 
hvis den medfører en forringelse af varens 
værdi. I så fald kan han kræve varen ombyttet. 
Medlemsstaterne kan bestemme, at de i første 
afsnit omhandlede rettigheder begrænses i 
tilfælde af mindre mangler. Hvis ingen af disse to muligheder kan anvendes, 
eller hvis manglen ikke er udbedret efter 
forsøget på reparation, kan forbrugeren kræve et 
passende prisnedslag eller ophævelse af aftalen. 
5. For den ombyttede vare gælder de samme 
bestemmelser som for en nyanskaffet 
forbrugsvare. 
Efter ombytning indledes en ny garantiperiode i 
henhold til stk. 1 og ligeledes efter reparation af 
en mangel for den pågældende mangels 
vedkommende. 
5. Har den endelige sælger pådraget sig et 
ansvar over for forbrugeren på grund af en 
mangel, som skyldes en handling eller en 
undladelse hos producenten, en tidligere sælger i 
samme aftalekæde eller hos enhver anden 
mellemmand, har den endelige sælger regresret 
over for den ansvarlige person efter de i de 
nationale lovgivninger fastsatte regler 6. Alle udgifter i denne forbindelse såsom 
kjørsels-, arbejds- og materialeudgifter afholdes 
af sælgeren. 
7. Har den endelige sælger pådraget sig et ansvar 
over for forbrugeren på grund af en mangel, som 
skyldes en handling eller en undladelse hos 
producenten, en tidligere sælger i samme 
aftalekæde eller hos enhver anden mellemmand, 
har den endelige sælger regresret over for de 
ansvarlige personer efter de i de nationale 
lovgivninger fastsatte regler. 
Artikel 4 
Afbetaling 
Aftaler sælger og forbruger afbetaling, kan 
afbetalingen indstilles, hvis varen er behæftet 
med mangler, indtil manglen er afhjulpet. 
is 
Artikel 5 
Udsættelse af frister 
Når forbrugeren anmelder en mangel hos 
sælgeren, udsættes fristen i henhold til artikel 
3, stk. 1, indtil sælgeren har opfyldt sine 
forpligtelser. Benytter forbrugeren en i 
medlemsstaterne eksisterende udenretslig 
klageordning eller indgiver klage, udsættes 
fristen i henhold til artikel 3, stk. 1, ligeledes, 
indtil der træffes en afgørelse inden for 
rammerne af den udenretslige klageordning 
eller af en domstol. 
Artikel 4 
Forbrugerens pligter Udgår 
1. Forbrugeren skal for at kunne påberåbe sig de Udgår 
i artikel 3, stk. 4, omhandlede rettigheder 
anmelde manglen til sælgeren inden en måned 
efter, at han har opdaget eller burde have 
opdaget manglen. 
2. Anmeldelse i henhold til stk. 1 afbryder 
forældelsesfristen for rettighederne ifølge artikel 
3, stk. 4. 
Artikel 5 Udgår 
Artikel 6 
Garantier 
1. Enhver garanti, der ydes af en sælger eller af 
en producent, binder garantigiveren i retlig 
henseende efter de regler, der er fastsat i 
garantidokumentet og i reklamer desangående, 
og skal være gunstigere for den, over for hvem 
garantien ydes, end de i de nationale 
lovgivninger fastsatte regler om køb af 
forbrugsvarer. 
2. Garantien skal fremgå af et dokument, som 
frit kan konsulteres før købet, og som klart 
angiver de oplysninger, der er nødvendige for 
garantiens opfyldelse, navnlig garantiens 
varighed og geografiske omfang og 
garantigiverens navn og adresse. Kommercielle garantier 
1. Enhver garanti binder garantigiveren i retlig 
henseende efter de regler, der er fastsat i 
garantidokumentet og i reklamer desangående, 
og skal være gunstigere for den, over for hvem 
garantien ydes, end de i de nationale 
lovgivninger fastsatte regler om køb af 
forbrugsvarer. 
2. Garantien skal fremgå af et dokument, som 
frit kan konsulteres før købet, og som klart 
angiver de oplysninger, der er nødvendige for 
garantiens opfyldelse, navnlig garantiens 
varighed og geografiske omfang, 
kontaktpersonens navn og adresse, 
fremgangsmåde for at gøre garantien gældende 
og garantigiverens navn og adresse. Endvidere 
/V 
skal forbrugeren dokumentet gøres 
opmærksom på, at han desuden har adgang til 
lovbestemte rettigheder, og at garantien på 
ingen måde berører disse rettigheder. En 
garanti på kun visse produktdele skal tydelig 
kendetegne denne begrænsning, da 
begrænsningen ellers er uvirksom. 
Artikel 7 
Information af forbrugerne 
Medlemsstaterne fastsætter de fornødne 
foranstaltninger til information af forbrugerne 
om udstedelsen af nationale bestemmelser til 
omsættelse af dette direktiv og opfordrer, hvis 
det er hensigtsmæssigt, erhvervsorganisationer 
til at informere forbrugerne om deres rettigheder. 
Artikel 8 
I bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets 
direktiv 98/.../EF af... om søgsmål med påstand 
om forbud på området beskyttelse af 
forbrugernes interesser1 indsættes følgende: "10) 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 
98/..../EF om køb af forbrugsvarer og 
forbrugsgarantier (EFT L ... af 1998, s...)". 
Artikel 6 Artikel 9 
Bestemmelsernes ufravigelige karakter 
1. De kontraktbestemmelser eller aftaler, som er Uændret 
indgået med sælgeren før anmeldelsen af 
manglen, og som ophæver eller begrænser 
rettighederne i henhold til dette direktiv, er ikke 
bindende for forbrugeren. 
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger til at sikre, at forbrugeren, 
uanset hvilken lovgivning der finder 
anvendelse på aftalen, ikke berøves den 
beskyttelse, som dette direktiv giver, når 
aftalen har nær tilknytning til 
medlemsstaternes område. 2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger til at sikre, at forbrugeren ikke 
berøves den beskyttelse, som dette direktiv 
giver, hvis et tredjelands lovgivning er blevet 
valgt til at finde anvendelse på aftalen og denne 
aftale har nær tilknytning til medlemsstaternes 
område. 
EFT L af 1998, s. 
II 
Artikel 7 Artikel 10 
National ret og mindstebeskyttelse 
1. Udøvelsen af rettighederne efter dette direktiv Uændret 
berører ikke udøvelsen af andre rettigheder, som 
forbrugeren kan påberåbe sig under henvisning 
til nationale regler om ansvar i og uden for 
kontraktforhold. 
2. Medlemsstaterne kan på det af dette direktiv Uændret 
dækkede område vedtage eller opretholde 
strengere bestemmelser, der er forenelige med 
traktaten, for at sikre forbrugeren et højere 
beskyttelsesniveau. 
Artikel 8 Artikel 11 
Gennemførelse 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love Uændret 
og administrative bestemmelser i kraft for at 
efterkomme dette direktiv senest [to år efter dets 
offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende]. De underretter straks Kommissionen 
herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse love og 
administrative bestemmelser, skal de indeholde 
en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved 
offentliggørelsen ledsages af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne 
henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen Uændret 
ordlyden af de nationale retsforskrifter, som de 
udsteder på det område, der er omfattet af dette 
direktiv. 
Artikel 9 Artikel 12 
Ikrafttræden 
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen 
efter offentliggørelsen i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. Uændret 
IC 
Artikel 10 Artikel 13 
Modtager 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Uændret 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne 
Formand Formand 
n 
ISSN 0254-1459 
KOM(98) 217 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 06 
Katalognummer : CB-CO-98-22Æ-DA-C 
ISBN 92-78-33060-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
//