Afsluttende henstillinger
27. erindrer om, at det under budgetproceduren 2000 har foretaget en betydelig tilpasning af kontopla-
nen, der nu afspejler Amsterdam-traktatens bestemmelser med hensyn til udvikling af en fælles asyl- ogindvandringspolitik;
28. understreger, at under halvdelen af de påtænkte tiltag, som har finansielle følger, tager udgangs-
punkt i eksisterende muligheder inden for bestemte budgetkonti;
29. bemærker, at bevillingerne til flygtninge er blevet forhøjet af budgetmyndigheden, men fortsat vil
være opført under reserven, indtil lovgivningsmyndigheden har vedtaget et passende lovgrundlag;
30. er bekymret over, at der ikke udtrykkeligt er afsat midler på budgettet til EU’s samarbejde om retlige
og indre anliggender med de udvalgte lande på et tidspunkt, hvor gennemførelsen af planerne alleredeskulle have været indledt; beklager, at den fastsatte tidsplan ikke har kunnet overholdes;
31. udtrykker ønske om at blive snævert inddraget i udformningen af EU’s indvandrings- og asylpolitik;
opfordrer Kommissionen og Rådet til at indgå klare aftaler med Parlamentet om dette spørgsmål; mener, atden kommende regeringskonference bør føre til, at indvandrings- og asylpolitik, bekæmpelse af menneske-handel og ulovlig indvandring overføres til fællesskabskompetencen og omfattes af den fælles beslutnings-procedure og flertalsafstemninger i Rådet;
32. foreslår, at der oprettes en ny konto på budgettet for 2001, hvis målsætning skal være »samarbejds-
aktioner med tredjelande om retlige og indre anliggender, især med hensyn til indvandring«;
33. understreger nødvendigheden af i fuld udstrækning at inddrage ansøgerlandene i udformningen og
anvendelsen af de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af planerne, herunder også fremtidigeplaner, idet dette punkt bør betragtes som en del af en sammenhængende førtiltrædelsesstrategi;
*
**
34. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, medlemsstaterne og
ansøgerlandenes regeringer og parlamenter samt til Europarådet.
6. Bekæmpelse af børnesexturisme
A5-0052/2000
Europa-Parlamentets beslutning om meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet,
Det Økonomiske og ·Sociale Udvalg og Regionsudvalget om iværksættelse af foranstaltninger til
bekæmpelse af børnesexturisme (KOM(1999)262 9dash C5-0096/19999dash 1999/2097(COS))
Europa-Parlamentet,
4dash der henviser til Kommissionens meddelelse (KOM(1999) 262 4dash C5-0096/1999),4dash der henviser til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union, hvor der i artikel 29 som mål sigtes
imod at give borgerne et højt tryghedsniveau i et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, bl.a.også forebyggelse og bekæmpelse af overgreb mod børn,
4dash der henviser til De Forenede Nationers konvention af 20. november 1989 om barnets rettigheder og
Parlamentets beslutning af 18. november 1999(
1) på tiårsdagen for denne konvention,
4dash der henviser til Den Internationale Arbejdsorganisations konvention af 17. juni 1999 om de værste
former for børnearbejde,
(1) Vedtagne tekster af samme dato, punkt 14.C 378/80 DA 29.12.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. marts 2000
4dash der henviser til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende
frihedsrettigheder og artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, der fastlægger, at Uni-onen respekterer de rettigheder, der garanteres ved menneskerettighedskonventionen,
4dash der henviser til Rådets konklusioner af 21. december 1999 om iværksættelse af foranstaltninger til
bekæmpelse af børnesexturisme(
1),
4dash der henviser til anbefaling R(9)11, som Europarådets Ministerkomité vedtog den 9. september 1991,
om seksuel udnyttelse af børn, børnepornografi og børneprostitution samt handel med børn og unge,
4dash der henviser til De Forenede Nationers resolution nr. 94/210 af 23. december 1994 om nødvendighe-
den af på internationalt plan at træffe effektive foranstaltninger til bekæmpelse af handel med børn,børnepornografi og børneprostitution samt afskaffelse af sådanne former for praksis,
4dash der henviser til den erklæring om bekæmpelse af organiseret sexturisme, som Verdensturismeorganisa-
tionen vedtog i Kairo i oktober 1995,
4dash der henviser til erklæringen og handlingsprogrammet fra den verdenskongres mod seksuel udnyttelse
af børn i kommercielt øjemed, der afholdtes i Stockholm den 27.-31. august 1996,
4dash der henviser til Kommissionens meddelelse om bekæmpelse af børnesexturisme (KOM(1996) 547),
4dash der henviser til Kommissionens meddelelse »Den Europæiske Union og de udenrigspolitiske aspekter af
menneskerettighederne 4dash fra Rom- til Maastricht-traktaten og i tiden fremover« (KOM(1995) 567),
4dash der henviser til Kommissionens meddelelse om ulovligt og skadeligt indhold på Internet
(KOM(1996) 487),
4dash der henviser til Kommissionens meddelelse om handel med kvinder med henblik på seksuel udnyttelse
(KOM(1996) 567),
4dash der henviser til Rådets fælles aktion af 29. november 1996 vedrørende et tilskyndelses- og udveks-
lingsprogram for personer med ansvar for bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse afbørn(
2),
4dash der henviser til Rådets fælles aktion af 16. december 1996 med henblik på udvidelse af Europols
Narkotikaenheds mandat(3) og Rådets afgørelse af 3. december 1998om medtagelse af seksuel vold
over for børn i definitionen på forbrydelsen »menneskehandel« i bilaget til Europol-konventionen(4),
4dash der henviser til Rådets fælles aktion af 24. februar 1997 om bekæmpelse af menneskehandel og sek-
suel udnyttelse af børn(5),
4dash der henviser til initiativ fra Republikken Østrig til vedtagelse af Rådets afgørelse om bekæmpelse af
børnepornografi på Internettet(6) samt Parlamentets udtalelse af 13. april 1999 om udkast til fælles
aktion i samme øjemed(7),
4dash der henviser til sin beslutning af 13. december 1991 om børnenes problemer i Det Europæiske Fælles-
skab(8),
4dash der henviser til sin beslutning af 8. juli 1992 om et europæisk charter om børns rettigheder(9),
4dash der henviser til sin beslutning af 18. januar 1996 om menneskehandel(10),
(1) EFT C 379 af 31.12.1999, s. 1.
(2) EFT L 322 af 12.12.1996, s. 7.
(3) EFT L 342 af 31.12.1996, s. 4.
(4) EFT C 26 af 30.1.1999, s. 21.
(5) EFT L 63 af 4.3.1997, s. 2.
(6) EFT C 362 af 16.12.1999, s. 8.
(7) EFT C 219 af 30.7.1999, s. 68.
(8) EFT C 13 af 20.1.1992, s. 534.
(9) EFT C 241 af 21.9.1992, s. 67.
(10) EFT C 32 af 5.2.1996, s. 88.29.12.2000 DA C 378/81 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag,den 30. marts 2000
4dash der henviser til sin beslutning af 12. december 1996 om beskyttelse af mindreårige i Den Europæiske
Union(1),
4dash der henviser til Parlamentets beslutning af 8. april 1997 om respekt for menneskerettighederne i Den
Europæiske Union (1995), særlig punkt 145-160(2),
4dash der henviser til sin beslutning af 6. november 1997 om Kommissionens meddelelse om bekæmpelse af
børnesexturisme og memorandum om Den Europæiske Unions bidrag til øget bekæmpelse af seksueltmisbrug og seksuel udnyttelse af børn(
3),
4dash der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 1,
4dash der henviser til betænkning fra Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder, Retsvæsen og Indre
Anliggender og udtalelser fra Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked, Udvalget omKultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport og Udvalget om Kvinders Rettigheder og LigeMuligheder (A5-0052/2000),
A. der henviser til, at børnesexturisme i løbet af de seneste ti år er blevet et stadig større problem, da
ferie i andre lande som følge af de faldende priser inden for transportsektoren er blevet mulig for alle,og da rejselysten derfor er steget, og at personer, der befinder sig i et fremmed land i et miljø, de ikkekender, kan handle helt anonymt og desuden i et andet land lettere kan fristes til at tro, at misbrug af
børn er mindre forkasteligt på grund af de anderledes sociale og kulturelle forhold, og at hjemlandets
moralforestillinger ikke gælder i samme grad dér,
B. der henviser til, at ikke alle lande i samme grad har mulighederne for 4dash og heller ikke viljen til 4dash at
gribe målrettet ind over for denne praksis med henblik på at beskytte deres børn i rimeligt omfang,
C. der henviser til, at alle medlemsstater har underskrevet og ratificeret såvel De Forenede Nationers
konvention af 20. november 1989 om barnets rettigheder som menneskerettighedskonventionen ogdesuden har undertegnet, om end endnu ikke ratificeret, Den Internationale Arbejdsorganisationskonvention om de værste former for børnearbejde, samt at Den Europæiske Union i artikel 6, stk. 2,i traktaten om Den Europæiske Union har forpligtet sig til at respektere de rettigheder, menneskeret-tighedskonventionen garanterer,
D. der henviser til, at der i fællesskabstraktaterne i øjeblikket ikke er formuleret nogen særlig fællesskabs-
politik for børn, at Kommissionen heller ikke fører en sådan, og at gennemførelse af og støtte til
enkelte specifikke projekter på grund af denne manglende kohærens har været Unionens eneste
mulighed for at tage fat om problemet og bidrage til bekæmpelsen af børnesexturisme,
E. der henviser til, at fænomenet børnesexturisme ofte er forbundet med rejser fra Europa til tredjelande,
således at i hvert fald efterspørgselssiden er stærkt præget af Den Europæiske Union, og at dennederfor må bære et medansvar, så meget desto mere som denne specielle form for overgreb modbørn er snævert forbundet med turisterhvervssektoren, der profiterer heraf og således ikke nødvendig-vis er interesseret i at bekæmpe fænomenet,
F. der henviser til, at det er Unionens pligt at beskæftige sig med de sociale omkostninger, der skyldes
den økonomi, som står i centrum for dens interesser, at den også har gjort dette, hvor der var tale omarbejdstagere, forbrugere eller bestemte vanskeligt stillede grupper, men at der hidtil ikke er blevetudvist tilstrækkelig interesse for børnenes anliggender,
G. der henviser til, at børnesexturisme også 4dash ligesom menneskehandel 4dash i voksende udstrækning bliver
et problem i landene i den tidligere sovjetblok, dels da der dér er vanskelige sociale forhold og leve-vilkår, dels da disse lande har den fordel for potentielle kunder, at de grænser direkte op til Unionensmedlemsstater, og at Unionen bærer et moralsk medansvar, navnlig for sådanne forhold i ansøgerlan-dene, samt at dette problemkompleks derfor ikke må glemmes under tiltrædelsesforhandlingerne,
(1) EFT C 20 af 20.1.1997, s. 170.
(2) EFT C 132 af 28.4.1997, s. 31.
(3) EFT C 358af 24.11.1997, s. 37.C 378/82 DA 29.12.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. marts 2000
H. der henviser til, at børnesexturisme allerede nu også finder sted i Den Europæiske Union, at betydnin-
gen af denne »europæiske« andel af sexturismen vil vokse betragteligt i det øjeblik, ansøgerstaternebliver medlemsstater i Den Europæiske Union, og at Den Europæiske Union har et særligt ansvar forsine børn, ikke mindst fordi disse er Unionens yngste borgere og dermed dens fremtid,
I. der er yderst foruroliget over, at retssager i EU og ansøgerlandene vedrørende pædofili af den mest
ekstreme art, hvor børnene har mistet livet, foregår ekstremt langsomt og med foruroligende langeforsinkelser, uforklarlige forflyttelser af dommere og politipersonale, bagtalelse af vidner samt truslerog vildledelser, fortielser og udbredelse af partiske oplysninger fra mediernes side,
J. der henviser til, at denne situation reelt forhindrer, at der skabes klarhed om hele fænomenet samt om
de involverede personers identitet og ansvar, og at der endelig afsiges dom over de personer, somallerede er anklaget for at have udnyttet og dræbt mange børn,
K. der henviser til, at børnesexturisternes overgreb kun er et delaspekt af de grænseoverskridende over-
greb mod børn, at de skal ses i snæver sammenhæng med problemet med handel med unge kvinderog børnepornografi som en del af den organiserede kriminalitet, og at disse fænomener må bekæmpesi fællesskab og koordineret,
L. der henviser til, at disse forbrydelser begunstiges af Internettet på grund af den manglende mulighed
for overvågning af dette, idet børnepornografisk materiale her kan udbredes gratis, da oplysninger omudbuddet af sexturisme-lokaliteter kan gøres tilgængelige for alle, og da en ukontrolleret hæmningsløspræsentation af pervers praksis ikke blot fører til bagatellisering af forbrydelser mod børn, men ogsåtil ophævelse af tabuer, og dermed næsten tilskynder potentielle kunder til pædofile handlinger,
M. der henviser til, at alle disse overgreb mod børn er særlig forkastelige, fordi de dels er rettet mod de
svageste i vores samfund, som ikke kan forsvare sig, dels ikke blot betyder fysisk vold mod disse ofre,men også gør stor psykisk fortræd og dermed i mange tilfælde fører til psykiske forstyrrelser, der for
altid gør det umuligt for dem at føre et normalt liv,
N. der henviser til, at effektiv bekæmpelse må gennemføres parallelt på udbuds- og efterspørgselssiden,
idet enhver form for ensidig handlen er dømt til at mislykkes på lang sigt,
O. der henviser til, at Den Europæiske Unions foranstaltninger på udbudssiden ikke nødvendigvis skal
begrænses til medlemsstaternes territorium, idet disse har mulighed for at øve politisk pres og ind-
flydelse på ansøgerstaterne i forbindelse med tiltrædelsesforhandlingerne og på andre tredjelande iforbindelse med støtteprogrammer,
P. der henviser til, at en reduktion af efterspørgslen faktisk kan opnås gennem øget bevidstgørelse om
problemet, øget sensibilisering og gennem artikuleret fordømmelse fra samfundets side, da ikke allesexturister er pædofile, men ofte forgriber sig på børn på grund af en mental distancering fra hjemligemoralforestillinger, som skyldes den geografiske afstand og den anderledes kultur, og derfor gennemtilstrækkeligt pres fra samfundet måske ikke ubetinget lader sig afskrække fra sexturisme som sådan,men dog fra overgreb mod børn,
Q. der henviser til, at sensibilisering om problemet er en læreproces, der ikke kan afsluttes fra den ene
dag til den anden, men at kun gentaget konfrontation med problematikken kan få den enkelte persontil i det kritiske øjeblik, hvor afgørelsen træffes, at være bevidst om handlingens kriminelle og forka-stelige karakter, hvorfor en effektiv bekæmpelse af problemet børnesexturisme altid må ske på langsigt,
R. der henviser til, at de hidtidige foranstaltninger kun er gennemført inden for rammerne af et 3-års
program, og at der derfor kun kan gennemføres aktioner på kort sigt, der desuden kun når en begræn-set kreds af modtagere, og at der endnu ikke findes noget retsgrundlag for en budgetpost til dettespørgsmål,29.12.2000 DA C 378/83 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag,den 30. marts 2000
S. der henviser til, at de enkelte projekter i denne forbindelse er planlagt og vedtaget separat, at de
derfor ikke er afstemt efter hinanden, og at der derfor ikke har kunnet opnås nogen synergieffekt,men at hvert enkelt projekt har været begrænset til sine egne virkninger,
T. der henviser til, at Kommissionens meddelelse ikke giver nogen oplysninger om, hvorvidt det ex
post er undersøgt, om de foranstaltninger vedrørende turistmesser, der sigtede mod sensibiliseringaf rejsearrangører og fagfolk inden for turistbranchen, hhv. de projekter, der direkte sigtede modsensibilisering af turister, faktisk var vellykkede, og i hvilken grad bevidstheden om problemet ogsensibiliseringen kunne øges,
U. der henviser til, at der foruden sensibiliseringskampagner og aktioner, som dokumenterer solidaritet
med de misbrugte børn, også må iværksættes en klar fordømmelse fra samfundets side 4dash såledessom det fremgår af Kommissionens meddelelse 4dash i form af strafferetlige sanktioner, så meget destomere som det er almindelig anerkendt, at strafferetten ikke blot tjener til gengældelse, men også haren special- og generalpræventiv funktion,
V. der henviser til, at strafferet og strafferetlig forfølgelse i vid udstrækning forbliver under medlems-
staternes kompetence, men at der inden for rammerne af det retlige samarbejde i straffesager, jf. EU-traktatens artikel 31, litra e), er mulighed for vedtagelse af foranstaltninger til fastsættelse af mind-steregler for, hvad der udgør kriminelle handlinger, og for straffene for organiseret kriminalitet,
W. der henviser til, at Rådets fælles aktion af 24. februar 1997 om bekæmpelse af menneskehandel og
seksuel udnyttelse af børn for så vidt er utilstrækkelig, som den er en ren hensigtserklæring, hvad
angår territorialitet, og at den tillader medlemsstaterne fortsat at holde fast ved kravet om, at hand-lingen skal være strafbar i gerningslandet, men at børn må beskyttes uafhængigt af deres nationalitetog opholdssted og i Den Europæiske Unions øjne ikke skal have mindre beskyttelse, fordi deres egetland nægter at yde den nødvendige beskyttelse,
X. der henviser til, at kommissær Vitorino under høringen den 3. september 1999 udtrykkelig priori-
terede harmonisering af strafferetlige sanktioner højt vedrørende handel med kvinder, udnyttelse afkvinder og overgreb mod børn,
Y. der henviser til, at begrebet »menneskehandel« i henhold til Rådets afgørelse af 3. december 1998
defineredes så bredt i bilaget til Europol-konventionen, at den også omfatter børnesexturisme ogbørnepornografi, at udvidelsen af Europols mandat til også at omfatte menneskehandel også er glæ-delig under dette aspekt, men at der i øjeblikket dog ikke disponeres over de nødvendige operativebeføjelser, og at den planlagte rækkevidde næppe vil være tilstrækkelig til at sikre effektive aktivite-ter,
Z. der henviser til, at foranstaltningerne til begrænsning af børnesexturisme må række ud over EU’s
medlemsstater og ansøgerlandene og omfatte »traditionelle« sexturistområder som Asien, Sydamerikaog Afrika, at der netop i disse tilfælde er behov for et særligt kendskab til disse lande, deres kulturog sprog, og at ngo’er derfor ofte bedre end andre organisationer er egnede til at samarbejde medlokale myndigheder og den lokale befolkning, og at et sådant samarbejde er absolut nødvendigt foreffektiv bekæmpelse af disse problemer,
AA. der henviser til, at børneprostitution navnlig er udbredt i de lande, hvor fattigdommen er særlig
stor,
1. bekræfter på ny, at børnesexturisme og alle former for handel med mennesker (mænd, kvinder, unge,
børn) er uforenelige med den menneskelige værdighed og menneskets værd, og at de som kriminelle hand-linger udgør en alvorlig krænkelse af menneskerettighederne;
2. opfordrer medlemsstaterne og ansøgerlandene til at kontrollere, om deres love er i overensstemmelse
med konventionen om barnets rettigheder, og tage hensyn til dette aspekt ved udstedelse af nye love, samtratificere Den Internationale Arbejdsorganisations konvention om de værste former for børnearbejde;C 378/84 DA 29.12.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. marts 2000
3. anmoder medlemsstaterne og de EP-repræsentanter, der skal beskæftige sig hermed, om at optage
respekt for børns rettigheder, som defineret i De Forenede Nationers konvention af 20. november 1989om barnets rettigheder, i udkastet til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder;
4. anmoder medlemsstaterne og ansøgerlandene om at opfordre de øvrige stater til i De Forenede Nati-
oners Generalforsamling at godkende den frivillige protokol til konventionen om barnets rettigheder, somvedrører handel med børn, børneprostitution og anvendelse af børn inden for pornografi, samt omgåendeat ratificere den, så den kan træde i kraft;
5. glæder sig over Kommissionens meddelelse om iværksættelse af foranstaltninger til bekæmpelse af
børnesexturisme;
6. understreger, at EU og dens medlemsstater bør øge deres bestræbelser på at bekæmpe udnyttelse af
børn og børnesexturisme;
7. ønsker, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger, der skal fremme, ja endog gøre det obligatorisk
at give enhver oplysning vedrørende denne form for virksomhed videre til politi- og retsmyndigheder;
8. mener, at der ved »barn« i forbindelse med børnesexturisme og i henhold til afsnit I, artikel 1, stk. 1, i
den europæiske konvention om udøvelse af børns rettigheder (Europarådet, ETS nr. 160) skal forstås allepersoner, som endnu ikke er fyldt 18år;
9. mener, at kampen mod denne specielle form for sexturisme på grund af børnenes særlige behov for
beskyttelse ikke alene skal føres med sigte på gerningsmændene, men snarere med sigte på ofrene ud fratanken om at beskytte børnene, hvilket forekommer at kunne ske bedst muligt inden for rammerne af enlangfristet, sammenhængende børnepolitik;
10. anmoder derfor medlemsstaterne om inden for rammerne af den næste ændring af EF-traktaten at
etablere et omfattende retsgrundlag for en fællesskabspolitik for børn, således at de allerede gennemførte
specifikke foranstaltninger til beskyttelse af børn kan erstattes af en sammenhængende politik;
11. går ind for, at Kommissionen i 2000 foreslår, at der skabes et retsgrundlag for en budgetpost til
bekæmpelse af børnesexturisme, da der i 2001 ellers ikke vil være bevillinger til rådighed hertil;
12. glæder sig især over de foranstaltninger, der er truffet for at forbedre kendskabet til og bekæmpelsen
af fænomenets art og omfang;
13. mener, at Kommissionens bevidstgørelsesforanstaltninger er prisværdige, forudsat at man drager
omsorg for, at kampagner af denne type ikke banaliserer fænomenets eksistens og omfang eller skaberligegyldighed eller eftergivenhed over for fænomenet i offentligheden, og at det altid understreges, at bør-nesexturisme er en kriminel handling;
14. støtter Kommissionens planer om at fortsætte informationskampagnerne og støtten til konkrete
projekter, forudsat at den i sin næste meddelelse medtager costbenefitanalyser af gennemførte foranstalt-ninger, redegør for alternative muligheder for at anvende de begrænsede bevillinger og for udvælgelseskri-
terier samt giver oplysninger om de enkelte foranstaltningers effektivitet og gennemslagskraft;
15. anmoder Kommissionen om at foretage en nærmere undersøgelse af omfanget af børnesexturisme i
Europa, både inden for EU og i ansøgerlandene, herunder af praksis i den forbindelse og derudover afstrømmen af »forbrugere« af børnesexturisme;
16. anmoder Kommissionen om at foretage en grundig vurdering af forbindelsen mellem børneporno-
grafi på Internettet og den stigning i børnesexturismen, der er sket på trods af, at offentligheden er bekendtmed fænomenet og fordømmer det;
17. glæder sig over det nye Daphne-initiativ og kræver, at det udvides til også at omfatte beskyttelse af
og støtte til ofrene for seksuelt misbrug af børn;29.12.2000 DA C 378/85 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag,den 30. marts 2000
18. glæder sig over Kommissionens samarbejde med turistindustrien med henblik på indførelse af
adfærdskodekser, og anser det for korrekt, at Kommissionen også fremover støtter udarbejdelse og udbyg-ning af eksisterende adfærdskodekser og kontrollerer, hvor effektive de eksisterende selvreguleringsmeka-nismer er;
19. anmoder Kommissionen om fra næste år og derefter hvert andet år at udarbejde en rapport om
anvendelsen af disse adfærdskodekser for at sikre, at der ikke er for stor afstand mellem teori og praksis;
20. beklager, at Rådets holdninger med hensyn til princippet om ekstraterritorialitet næppe har udviklet
sig, navnlig den omstændighed, at kun statsborgere fra medlemsstaterne eller personer med normal bopæl iUnionen kan retsforfølges for børnesexforbrydelser;
21. bekræfter på ny, at medlemsstaterne bør vedtage universelle ekstraterritoriale bestemmelser, som
gør det muligt at undersøge, retsforfølge og straffe personer, der i udlandet har begået forbrydelser, deromfatter seksuel udnyttelse af børn;
22. opfordrer Kommissionen til at gøre status over de nationale straffelove i EU, for så vidt angår bør-
nesexturisme, børnepornografi og menneskehandel, og om nødvendigt at forelægge forslag om, hvad der
skal udgøre kriminelle handlinger, jf. EU-traktatens artikel 31, litra e); i denne forbindelse bør princippetom ekstraterritorialitet opretholdes, og der bør ses bort fra kravet om dobbelt strafbarhed;
23. opfordrer Rådet til at konstatere, i hvilken udstrækning medlemsstaterne har efterkommet deres
forpligtelser i henhold til Rådets fælles aktion af 24. februar 1997 om bekæmpelse af menneskehandel ogseksuel udnyttelse af børn, og at informere Parlamentet herom;
24. ser positivt på den beslutning, som Det Europæiske Råd traf i Tampere i oktober 1999 om et
tættere samarbejde mellem de europæiske retshåndhævende myndigheder; påpeger imidlertid, at det medhensyn til menneskehandel og det ofte hermed forbundne misbrug af børn er nødvendigt hurtigst muligtat udvide dette samarbejde til også at omfatte ansøgerlandene;
25. vil om kort tid tage stilling til Østrigs initiativ, der sigter mod, at Rådet skal træffe en afgørelse om
bekæmpelse af børnepornografi på Internettet, da dette vil betyde, at det tilsvarende udkast til fælles aktion,som Parlamentet allerede har udtalt sig positivt om, tages op igen;
26. mener, at det er absolut nødvendigt at vedtage en fælles lovgivning, som udtrykkeligt forbyder
anvendelse af Internettet til udsendelse af budskaber af denne art;
27. opfordrer medlemsstaterne til at sørge for særlig omsorgs- og tilflugtsmuligheder for unge ofre for
seksuelt misbrug, især for unge asylansøgere uden ledsager og illegale/legale unge indvandrere, under fuldhensyntagen til disses forskellige kulturelle og religiøse baggrund;
28. anmoder medlemsstaterne om at tilskynde rejsebureauer, rejsearrangører, hoteller, transportvirk-
somheder og reklamemedier til at udarbejde branchespecifikke selvreguleringsmekanismer mod børnesex-turisme og til at bekæmpe alle former for prostitution;
29. vil bifalde det, hvis Kommissionen opretter en særlig afdeling til at beskæftige sig med samtlige
aspekter omkring børn samt med nye lovgivningsprojekters indvirkning på børnenes situation;
30. beklager, at Kommissionen endnu ikke har taget skridt til at følge op på Parlamentets opfordring i
punkt 11 i ovennævnte beslutning af 6. november 1997 til at fremme oprettelsen af et europæisk centerfor forsvundne børn; opfordrer derfor Kommissionen til at skabe mulighed for udvikling af et europæisknet for forsvundne og misbrugte børn, der skal have til opgave at koordinere aktiviteterne i medlemssta-ternes organisationer, såsom Child Focus i Belgien;
31. opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at forældelsesfristerne for kriminelle handlinger, der omfatter
overgreb mod børn, først løber fra det tidspunkt, hvor børnene er myndige;C 378/86 DA 29.12.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. marts 2000
32. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at omlægge deres procedure i straffesager, så ofrene
kan udtale sig ved hjælp af videooptagelser, hvorved yderligere traumatiske følger undgås;
33. går ind for, at personer, der er fundet skyldige i pædofile handlinger, forbydes udøvelse af aktivite-
ter, der medfører kontakt med mindreårige på en måde, som indebærer risiko for gentagelse af handlin-gerne i arbejdsmæssig sammenhæng;
34. kræver, at Europa-Parlamentet nedsætter et undersøgelsesudvalg til at overvåge forløbet af retssager
vedrørende forbrydelser i forbindelse med aktiv og voldelig pædofili;
35. appellerer til medlemsstaterne og Kommissionen om at undersøge, om ikke forbrydelserne i forbin-
delse med pædofili i EU og ansøgerlandene samt domstolenes retsforfølgelse heraf er udtryk for en grov ogvedvarende overtrædelse af de grundlæggende rettigheder, jf. EU-traktatens artikel 6 og 7, og om i givetfald at igangsætte de i disse artikler nævnte procedurer;
36. forlanger i forbindelse med udformningen af EU’s eksterne forbindelser, at menneskerettighederne
overholdes, især hvad angår børn og unge; anser det for rigtigt, at Fællesskabet i forbindelse med indgåelseaf internationale aftaler gør brug af menneskerettighedsklausuler, som vedrører krænkelse af børns rettig-heder og den menneskelige værdighed;
37. anmoder medlemsstaterne om i forbindelse med udviklingshjælp og andre hjælpeprogrammer at
være særlig opmærksomme på børnenes situation og behov og at træffe foranstaltninger til beskyttelseog reintegrering af ofre for prostitution;
38. opfordrer Rådet til under tiltrædelsesforhandlingerne med ansøgerlandene at tage hensyn til spørgs-
målet om beskyttelse af børn, og opfordrer ansøgerlandene til at være mere opmærksomme på sexturisme,børnepornografi og menneskehandel og gribe beslutsomt ind over for disse fænomener;
39. glæder sig over Rådets afgørelse fra 1998om at udvide Europols mandat til også at omfatte
bekæmpelse af seksuel udnyttelse af og seksuel vold mod mindreårige; mener imidlertid, at Europols man-dat også bør omfatte seksualforbrydelser over for mindreårige i forbindelse med sexturisme ved EU’s græn-ser;
40. mener, at ngo’ernes arbejde på dette område er uerstatteligt, og anmoder derfor disse om løbende at
informere Kommissionen og Parlamentet, således at deres erfaringer og viden også kan udnyttes til EU-projekter;
41. opfordrer de medlemsstater, som endnu ikke har gjort det, til at fremme og yde økonomisk støtte
til etablering af en gratis hjælpetjeneste (i lighed med den italienske »telefono azzurro« og den nederlandske»Kindertelefoon«), således at børn overalt i Unionen straks kan få hjælp og oplysninger, og til samtidig atstøtte den nødvendige reklame for dette telefonnummer; tredjelande, hvor børnesexturisme hærger, børtilskyndes til at vedtage lignende foranstaltninger;
42. påpeger, at man bør være særlig opmærksom på gadebørnenes situation både i den tredje verden og
i EU, og anbefaler et nært samarbejde med de lokale myndigheder, der står for det sociale område, og medngo’erne; understreger, at piger som følge af traditionelle familiemæssige og sociale afhængighedsforhold eri særlig stor fare;
43. kræver, at der, for så vidt angår problemet med gadebørn, som led i forbindelserne til udviklings-
landene udarbejdes og gennemføres en omfattende strategi til forbedring af disse børns samlede socialemiljø;
44. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, medlemsstaternes rege-
ringer og parlamenter samt til ansøgerlandene og Europarådet.29.12.2000 DA C 378/87 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag,den 30. marts 2000