[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 5.4.2005

KOM(2005) 114 endelig

2005/0027 (ACC)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om ændring af forordning (EF) nr. 827/2004, for så vidt angår forbuddet mod import af storøjet tun med oprindelse i Cambodja, Ækvatorialguinea og Sierra Leone, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 826/2004 om forbud mod import af atlantisk tun med oprindelse i Ækvatorialguinea og Sierra Leone og forordning (EF) nr. 828/2004 om forbud mod indførsel af atlantisk sværdfisk med oprindelse i Sierra Leone

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Fællesskabet har siden den 14. november 1997, efter vedtagelsen af Rådets afgørelse 86/238/EØF[1], været kontraherende part i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet, undertegnet i Rio de Janeiro den 14. maj 1966, som ændret ved den protokol, der er knyttet som bilag til slutakten fra konferencen af befuldmægtigede for stater, der er parter i konventionen, undertegnet i Paris den 10. juli 1984, i det følgende benævnt ”ICCAT-konventionen”.

ICCAT-konventionen fastlægger en ramme for det regionale samarbejde om bevarelse og forvaltning af bestandene af tunfisk og beslægtede arter i Atlanterhavet og tilstødende have gennem oprettelsen af en international kommission for bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet, i det følgende benævnt "ICCAT", og gennem dette organs vedtagelse af bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som bliver bindende for de kontraherende parter.

I 1998 vedtog ICCAT resolution 98-18 om urapporteret og ureguleret fangst af tun ved hjælp af store langlinefartøjer i konventionsområdet. Ved resolutionen fastlagdes der procedurer for identificering af lande, hvis fartøjer har fisket efter tunfisk og beslægtede arter på en måde, der gør ICCAT’s bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive. Resolutionen fastlagde også de foranstaltninger, der skal træffes for at forhindre fartøjerne fra disse lande i at fortsætte et sådant fiskeri, herunder om nødvendigt ikke-diskriminerende handelsrestriktioner i form af importforbud.

Der findes i øjeblikket i Fællesskabet tre gældende forordninger om gennemførelse af henstillinger, som ICCAT har vedtaget om handelsforanstaltninger. Det er:

- forordning (EF) nr. 826/2004 af 26. april 2004 om forbud mod import af atlantisk tun ( Thunnus thynnus ) med oprindelse i Ækvatorialguinea og Sierra Leone og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2092/2000[2],

- forordning (EF) nr. 827/2004 af 26. april 2004 om forbud mod import af storøjet tun ( Thunnus obesus ) med oprindelse i Bolivia, Cambodja, Georgien, Ækvatorialguinea og Sierra Leone og om ophævelse af forordning (EF)nr. 1036/2001[3],

- forordning (EF) nr. 828/2004 af 26. april 2004 om forbud mod indførsel af atlantisk sværdfisk ( Xiphias gladius ) med oprindelse i Sierra Leone og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2093/2000[4].

På ICCAT’s 14. særlige møde, der afholdtes i New Orleans den 15. – 21. november 2004, anerkendte ICCAT de bestræbelser, som Cambodja, Ækvatorialguinea og Sierra Leone havde gjort sig for at løse det af organisationen påpegede problem, og der vedtoges henstillinger om at hæve handelsrestriktionerne over for disse tre lande.

Som kontraherende part i ICCAT skal Fællesskabet gennemføre disse henstillinger i Fællesskabets lovgivning.

Kommissionen foreslår, at Rådet vedtager vedlagte forslag til en forordning om ændring af forordning (EF) nr. 827/2004, for så vidt angår Cambodja, Ækvatorialguinea og Sierra Leone, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 826/2004 og (EF) nr. 828/2004.

2005/0027 (ACC)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om ændring af forordning (EF) nr. 827/2004, for så vidt angår forbuddet mod import af storøjet tun med oprindelse i Cambodja, Ækvatorialguinea og Sierra Leone, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 826/2004 om forbud mod import af atlantisk tun med oprindelse i Ækvatorialguinea og Sierra Leone og forordning (EF) nr. 828/2004 om forbud mod indførsel af atlantisk sværdfisk med oprindelse i Sierra Leone

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 133,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[5],

ud fra følgende betragtninger:

(1) Fællesskabet har siden den 14. november 1997, efter vedtagelsen af Rådets afgørelse 86/238/EØF[6], været kontraherende part i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet, undertegnet i Rio de Janeiro den 14. maj 1966, som ændret ved den protokol, der er knyttet som bilag til slutakten fra konferencen af befuldmægtigede for stater, der er parter i konventionen, undertegnet i Paris den10. juli 1984 (”ICCAT-konventionen”).

(2) ICCAT-konventionen fastlægger en ramme for det regionale samarbejde om bevarelse og forvaltning af bestandene af tunfisk og beslægtede arter i Atlanterhavet og tilstødende have gennem oprettelsen af en international kommission for bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet ("ICCAT") og gennem dette organs vedtagelse af bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som bliver bindende for de kontraherende parter.

(3) I 1998 vedtog ICCAT resolution 98-18 om urapporteret og ureguleret fangst af tun ved hjælp af store langlinefartøjer i konventionsområdet. Ved denne resolution fastlagdes der procedurer for identificering af lande, hvis fartøjer har fisket efter tunfisk og beslægtede arter på en måde, der gør ICCAT’s bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive. Resolutionen fastlagde også de foranstaltninger, der skal træffes for at forhindre fartøjerne fra disse lande i at fortsætte et sådant fiskeri, herunder om nødvendigt ikke-diskriminerende handelsrestriktioner.

(4) Siden vedtagelsen af resolution 98-18 har ICCAT identificeret Bolivia, Cambodja, Ækvatorialguinea, Georgien og Sierra Leone som lande, hvis fartøjer fisker efter storøjet tun ( Thunnus obesus ) på en måde, som gør organisationens bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive, og dokumenteret dette med data vedrørende fangster, handel og fartøjers aktiviteter.

(5) ICCAT har også identificeret Ækvatorialguinea og Sierra Leone som lande, hvis fartøjer fisker efter atlantisk tun ( Thunnus thynnus ) på en måde, der gør organisationens bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive.

(6) ICCAT har desuden identificeret Sierra Leone som et land, hvis fartøjer fisker efter sværdfisk ( Xiphias gladius ) på en måde, der gør organisationens bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive.

(7) Import af storøjet tun med oprindelse i Bolivia, Cambodja, Ækvatorialguinea, Georgien og Sierra Leone er i øjeblikket forbudt i henhold til forordning (EF)nr. 827/2004[7].

(8) Import af atlantisk tun med oprindelse i Ækvatorialguinea og Sierra Leone er i øjeblikket forbudt i henhold til forordning (EF) nr. 826/2004[8].

(9) Import af atlantisk sværdfisk med oprindelse i Sierra Leone er i øjeblikket forbudt i henhold til forordning (EF) nr. 828/2004[9].

(10) På sit 14. særlige møde i 2004 anerkendte ICCAT de bestræbelser, som Cambodja, Ækvatorialguinea og Sierra Leone havde gjort sig for at løse de af organisationen påpegede problemer, og der vedtoges henstillinger om at hæve handelsrestriktionerne over for disse tre lande.

(11) Forordning (EF) nr. 827/2004 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

(12) Forordning (EF) nr. 826/2004 og (EF) nr. 828/2004 bør derfor ophæves -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EF) nr. 827/2004 foretages følgende ændringer:

1. I artikel 2, stk. 1, udgår ”Cambodja, Ækvatorialguinea og Sierra Leone”.

2. I artikel 3 ændres ”Bolivia, Georgien og Sierra Leone” til ”Bolivia og Georgien”.

Artikel 2

Forordning (EF) nr. 826/2004 og (EF) nr. 828/2004 ophæves.

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende .

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den .

På Rådets vegne

Formand

[1] EFT L 162 af 18.6.1986, s. 33.

[2] EUT L 127 af 29.4.2004, s. 19.

[3] EUT L 127 af 29.4.2004, s. 21.

[4] EUT L 127 af 29.4.2004, s. 23.

[5] EFT C […] af […], s. […].

[6] EFT L 162 af 18.6.1986, s. 33.

[7] EUT L 127 af 29.4.2004, s. 21.

[8] EUT L 127 af 29.4.2004, s. 19.

[9] EUT L 127 af 29.4.2004, s. 23.