Nr. C 169/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 7. 85 
Artikel 9 
Udvalget gør opmærksom på, at der i mange medlemslande 
findes forskrifter til forebyggelse af ulykker, som kan 
begrænse brugen af traktorer med to sammenklappelige 
beskyttelsesbøjler. Det anbefaler derfor, at der i artikel 9 
tages hensyn hertil. »Førerværnet skal enten opfylde bestemmelserne i dette 
direktiv eller bestemmelserne i forslaget til direktiv (EØF 
dok. nr. 6276/83) eller bestemmelserne i direktiv 77/ 
536/EØF eller bestemmelserne i direktiv 79/622/ 
EØF.« 
Artikel 10 
En henvisning til direktiv 77/536/EØF og 79/622/EØF må 
efter Udvalgets opfattelse indebære, at beskyttelsesbøjler 
enten kan udføres i overensstemmelse med kravene i det 
foreliggende forslag til direktiv eller de langt mere vidtgående 
krav, som gælder for standardtraktorer. Udvalget anbefaler 
derfor følgende formulering: Udvalget gør Kommissionen opmærksom på, at teksten på 
nogle sprog indeholder fejl, som kræver nogle rettelser af 
redaktionel art. 
Endvidere er der blevet forelagt forskellige kommentarer af 
teknisk karakter til bilagene i direktivforslaget, og disse 
kommentarer er på ophavsmændenes ansvar blevet tilstillet 
de pågældende tjenestegrene i Kommissionen. 
Bruxelles, den 24. april 1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om bogføring af importafgifter og eksportafgifter, 
der udgør en toldskyld, og om vilkårene for betaling heraf (J) 
(85/C 169/03) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 22. januar 1985 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Paul Broicher til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 10. april 
1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 226. plenarforsamling, mødet den 24. april 1985, 
enstemmigt følgende udtalelse: 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Som begrundelse for sit forslag om fastlæggelse af 
afgifts- og betalingsregler påpeger Kommissionen, at det er 
nødvendigt med en omfattende harmonisering på det toldret­
lige område. Ud fra denne målsætning er det imidlertid ikke 
tilstrækkeligt at skabe ensartede retsregler på specifikke 
enkeltområder. Det er også påkrævet, at der foretages en 
kodificering af alle logisk sammenhørende retsregler, således 
at man undgår en opsplitning af retsgrundlaget. 
1.2. De foreliggende bestemmelser hænger direkte sam­
men med andre bestemmelser, hvorom Det økonomiske og 
0) EFT nr. C 41 af 13. 2. 1985, s. 5. sociale Udvalg allerede har afgivet udtalelse, nemlig dels om 
toldskyldens opståen og dels om, hvilke personer der skal 
betale denne toldskyld. Det ville derfor være relevant ikke at 
skille disse retsregler ud i tre separate forordninger, men 
derimod at sammenfatte dem i én enkelt forordning. I det 
mindste må det sikres, at de nævnte forordninger vedtages på 
én gang og offentliggøres i et og samme nummer af 
EF-Tidende. Kun på denne måde kan der tilvejebringes et 
klart retsgrundlag og dermed også den fornødne retssikker­
hed. 
1.3. Man bør derfor også snarest muligt få udarbejdet 
den toldkodeks, som Det økonomiske og sociale Udvalg 
gentagne gange har slået til lyd for. Dermed kunne der ydes et 
væsentligt bidrag til fjernelsen af de endnu eksisterende 
hindringer på det interne marked. 
8. 7. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 169/7 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 3 
2.1.1. I denne artikel fastlægges tidspunktet for bogførin­
gen, dvs. for toldmyndighedernes fastsættelse af afgiftsbelø­
bet; stk. 1 og 3 omhandler de normale tilfælde, mens stk. 2 
omhandler det undtagelsestilfælde, hvor der bliver tale om 
efteropkrævning. 
2.1.2. For systematikkens skyld anbefaler Ud valget, at de 
normale tilfælde placeres i forlængelse af hinanden, således 
at stk. 3 flyttes op på stk. 2's plads, mens undtagelsen i det 
nuværende stk. 2 anbringes til sidst. 
2.1.3. Hvis man på den måde lader de to sidste stykker 
bytte plads, bliver det samtidig klart, at bogføringen ved 
efteropkrævning ikke kun vedrører »de i stk. 1 omhandlede 
vilkår«, men også vilkårene i stk. 3.1 2. linje i stk. 2 bør der 
derfor til ordene »i stk. 1« føjes »og stk. 3«. størrelse. Han må også have oplyst bogføringsdatoen, da 
denne er afgørende for udregningen af betalingsfristerne. 
Bogføringen er for myndighederne en intern forvaltningsakt, 
og følgelig får klarereren heller ikke meddelelse om den, selv 
om underretningen om afgiftsbeløbets størrelse skal ske 
umiddelbart efter bogføringen. Hvis der f.eks. ligger flere 
helligdage efter hinanden, kan der blive en væsentlig for­
skydning mellem de to datoer, hvorved klarererens frist 
bliver afkortet. Under alle omstændigheder bliver det van­
skeligt for ham at føre kontrol med beregningen af fristerne 
samt at opnå vished for, at beløbets størrelse er blevet 
meddelt straks efter bogføringen. 
2.4. Artikel 12, stk. 1, litra b) 
Udvalget foreslår denne bestemmelse ændret. Det finder det 
ikke holdbart, at en afgiftskyldner kan nægtes betalingshen­
stand, hvis en forsinket bogføring i forbindelse med efterop­
krævning skyldes forvaltningstekniske årsager (jf. artikel 5, 
stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1697/79). 
2.2. Artikel 4 
Udvalget foreslår, at man i første sætningsled sletter ordene 
»stk. 1, 2 og 3« (og i den tyske udgave desuden »fur die 
buchmåfiige Erfassung«), idet der i artikel 3, hvortil der her 
refereres, ikke er omtalt andre frister (og heller ikke andre 
formål). 
2.3. Artikel 5 
Efter Udvalgets mening kan man ikke nøjes med at give den 
betalingspligtige person underretning om afgiftsbeløbets 2.5. Artikel 16 
Udvalget anmoder Kommissionen om at tage formuleringen 
af denne tekst op til fornyet overvejelse. Som artiklen nu er 
affattet, føres man til den antagelse, at toldmyndighederne er 
forpligtede til at iværksætte tvangsfuldbyrdelse over for en 
klarerer, som er i restance, også selv om der er stillet 
sikkerhed. Myndighederne ville dermed kunne få dækket 
deres fordring både gennem tvangsfuldbyrdelsen og gennem 
den stillede sikkerhed. Dette ville imidlertid stride mod såvel 
selve formålet med sikkerhedsstillelse som mod forbudet 
mod at opkræve et afgiftsbeløb to gange. 
Bruxelles, den 24. april 1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om fastsættelse af de betingelser, der skal opfyldes 
for adgang til den ordning, der i henhold til Den Reviderede Konvention om Sejlads på Rhinen er 
forbeholdt skibe, der hører til Rhin-skibsfarten (x) 
(85/C 169/04) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 11. februar 1985 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 75 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for transport og kommunikation, som 
vedtog sin udtalelse den 17. april 1985 på grundlag af ordføreren, Roeland Fortuyn's beretning. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 226. plenarforsamling, den 24. og 25. april 1985, 
mødet den 24. april 1985, enstemmigt følgende udtalelse: 
(») EFT nr. C 48 af 20. 2. 1985, s. 4.