For at beskytte Den Europæiske Unions egne indtægter indeholder aftalen bestemmelser, der har til formål at sikre, at partnerlandet gør korrekt brug af de betingelser for handelsindrømmelser, der er fastlagt, jf. punkt 3, "Finansielle virkninger", navnlig i artikel 16, "Særlige bestemmelser om administrativt samarbejde" (den såkaldte "OLAF-klausul") og i protokol 1 om oprindelsesregler og protokol 2 om gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål. Disse bestemmelser supplerer Den Europæiske Unions toldlovgivning, som gælder for alle importerede varer (især EU's toldkodeks og gennemførelsesbestemmelserne hertil), og lovgivningen vedrørende medlemsstaternes ansvar for kontrol med egne indtægter (særlig Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000).

Aftalen må ikke fortolkes således, at den skaber rettigheder eller forpligtelser, som kan påberåbes direkte for Unionens eller medlemsstaternes domstole.

Formanden for Rådet udpeger den person, som på Unionens vegne er beføjet til at give meddelelse som omhandlet i aftalens artikel 139 med henblik på at udtrykke Den Europæiske Unions samtykke til at blive bundet af aftalen.

I ØAF-ØPA'en bestemmes det endvidere, at forhandlingerne skal fortsættes på regionalt plan for så vidt angår tjenesteydelser, konkurrencepolitik, investeringer og udvikling af den private sektor, miljø og bæredygtig udvikling, intellektuelle ejendomsrettigheder og gennemsigtighed i offentlige udbud.

Komitéen af Højtstående Embedsmænd vil blive bistået af et rådgivende udvalg med henblik på at fremme dialog og samarbejde mellem repræsentanter for civilsamfundet, den private sektor samt arbejdsmarkedets parter og de økonomiske interesseorganisationer. Endelig vil ØAF-ØPA'en blive taget op til fornyet gennemgang hvert femte år efter datoen for dens ikrafttrædelse.

I henhold til de institutionelle bestemmelser i ØAF-ØPA'en skal der nedsættes et ØPA-råd med ansvar for at overvåge gennemførelsen af ØPA'en. ØPA-Rådet skal bestå af repræsentanter for parterne på ministerplan og vil blive bistået af en komité af højtstående embedsmænd.

ØAF-ØPA'en er ikke omfattet af refitprocedurer (dvs. procedurer for målrettet regulering og forenkling), den indebærer ingen omkostninger for Unionens SMV'er, og den rejser ingen spørgsmål for så vidt angår det digitale miljø.

I perioden 2003-2007 blev der gennemført en bæredygtighedsvurdering af de økonomiske partnerskabsaftaler mellem EU og AVS-landene. Mandatet for dette projekt blev offentliggjort af Europa-Kommissionen i 2002 som led i et konkurrenceudsat udbud. Som følge af dette udbud blev PwC France tildelt en femårig rammekontrakt i august 2002. Et udkast til den endelige bæredygtighedsrapport blev forelagt for interesserede parter i Europa på det af Europa-Kommissionen arrangerede dialogmøde mellem EU og civilsamfundet den 23. marts 2007 i Bruxelles, Belgien.

ØAF-ØPA'en er en udviklingsorienteret handelsaftale. Den giver ØAF-partnerlandene asymmetrisk markedsadgang, således at de kan beskytte følsomme sektorer mod liberalisering, den indeholder en lang række beskyttelsesforanstaltninger og en klausul om beskyttelse af nyoprettede industrier, den indeholder bestemmelser om oprindelsesregler til lettelse af eksporten, og den sørger for, at eksportsubsidier i samhandelen mellem parterne afskaffes. Disse bestemmelser bidrager til målet om udviklingsvenlig politikkohærens og stemmer overens med artikel 208, stk. 2, i TEUF.

EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 11.2.2016 COM(2016) 64 final BILAG til Forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af den økonomiske partnerskabsaftale mellem partnerlandene i Det Østafrikanske Fællesskab på den ene side og Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den anden side



BILAG ØKONOMISK PARTNERSKABSAFTALE MELLEM PARTNERLANDENE I DET ØSTAFRIKANSKE FÆLLESSKAB PÅ DEN ENE SIDE OG DEN EUROPÆISKE UNION OG DENS MEDLEMSSTATER PÅ DEN ANDEN SIDE PARTERNE I AFTALEN REPUBLIKKEN BURUNDI, REPUBLIKKEN KENYA, REPUBLIKKEN RWANDA, DEN FORENEDE REPUBLIK TANZANIA, REPUBLIKKEN UGANDA, (i det følgende benævnt "ØAF-partnerlandene"), på den ene side, og KONGERIGET BELGIEN, REPUBLIKKEN BULGARIEN, DEN TJEKKISKE REPUBLIK, KONGERIGET DANMARK, FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND, REPUBLIKKEN ESTLAND, IRLAND,

DEN HELLENSKE REPUBLIK, KONGERIGET SPANIEN, DEN FRANSKE REPUBLIK, REPUBLIKKEN KROATIEN, DEN ITALIENSKE REPUBLIK, REPUBLIKKEN CYPERN, REPUBLIKKEN LETLAND, REPUBLIKKEN LITAUEN, STORHERTUGDØMMET LUXEMBOURG, UNGARN, REPUBLIKKEN MALTA, KONGERIGET NEDERLANDENE, REPUBLIKKEN ØSTRIG, REPUBLIKKEN POLEN, DEN PORTUGISISKE REPUBLIK, RUMÆNIEN, REPUBLIKKEN SLOVENIEN, DEN SLOVAKISKE REPUBLIK, REPUBLIKKEN FINLAND, KONGERIGET SVERIGE,

DET FORENEDE KONGERIGE STORBRITANNIEN OG NORDIRLAND SAMT DEN EUROPÆISKE UNION (i det følgende benævnt "EU"), på den anden side, SOM HENVISER til deres forpligtelser inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen, i det følgende benævnt "WTO-overenskomsten". SOM HENVISER TIL aftalen om oprettelse af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-staterne), undertegnet i Georgetown den 6. juni 1975, SOM HENVISER TIL partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000, som ændret første gang i Luxembourg den 25. juni 2005 og som ændret anden gang i Ouagadougou den 22. juni 2010, (i det følgende benævnt "Cotonouaftalen") SOM HENVISER TIL traktaten om oprettelse af Det Østafrikanske Fællesskab (ØAF), undertegnet den 30. november 1999 i Arusha, og den hertil knyttede protokol om oprettelse af Den Østafrikanske Toldunion, SOM BEKRÆFTER deres ønske om et mere forenet Afrika og virkeliggørelsen af målene i traktaten om oprettelse af Det Afrikanske Økonomiske Fællesskab, UNDER HENVISNING TIL traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), SOM TAGER I BETRAGTNING, at ØAF-partnerlandene og Den Europæiske Union og dens medlemsstater er enige om, at deres handelsmæssige og økonomiske samarbejde skal have til formål at befordre AVS-staternes gnidningsløse og gradvise integration i verdensøkonomien under behørig hensyntagen til deres politikvalg, udviklingsniveau og prioriteringer på udviklingsområdet og dermed fremme deres bæredygtige udvikling og bidrage til udryddelsen af fattigdom i ØAF-partnerlandene, SOM BEKRÆFTER, at den økonomiske partnerskabsaftale ("ØPA") desuden skal være i overensstemmelse med Cotonouaftalens mål og principper, særlig bestemmelserne i dennes del 3, afsnit II, om økonomisk og handelsmæssigt samarbejde, SOM BEKRÆFTER, at ØPA'en skal være et udviklingsredskab og fremme varig vækst, øge ØAF-partnerlandenes kapacitet inden for produktion og udbud, befordre strukturel omlægning af ØAF-partnerlandenes økonomier og deres diversificering og konkurrenceevne, udvikle handelen, tiltrække investeringer og teknologi og skabe beskæftigelse i ØAF-partnerlandene, SOM BEKRÆFTER nødvendigheden af, at der lægges særlig vægt på regional integration og særlig og differentieret behandling af alle ØAF-partnerlandene, samtidig med at de mindst udviklede ØAF-partnerlande fortsat får særlig behandling, SOM ER BEVIDST OM, at det kræver store investeringer at hæve ØAF-partnerlandenes levestandard, ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE: DEL I: ALMINDELIGE BESTEMMELSER ARTIKEL 1 Anvendelsesområde

Parterne indfører en økonomisk partnerskabsaftale (ØPA). Denne aftale omfatter: a) Almindelige bestemmelser b) Varehandel c) Fiskeri d) Landbrug e) Økonomisk samarbejde og udviklingssamarbejde f) Institutionelle bestemmelser g) Tvistforebyggelse og -bilæggelse h) Almindelige undtagelser i) Almindelige og afsluttende bestemmelser j) Bilag og protokoller til ovennævnte. ARTIKEL 2 Mål 1. Målene med denne aftale er: a) at bidrage til økonomisk vækst og udvikling ved oprettelse af et styrket, strategisk handels- og udviklingspartnerskab, som er foreneligt med målet om bæredygtig udvikling b) at fremme regional integration, økonomisk samarbejde og god regeringsførelse i ØAF c) at fremme ØAF-landenes gradvise integration i verdensøkonomien i overensstemmelse med deres samfundsmodel og prioriteringer på udviklingsområdet d) at fremme ØAF-økonomiernes strukturelle omlægning, diversificering og konkurrenceevne ved at styrke deres kapacitet inden for produktion, udbud og handel e) at forbedre ØAF's kapacitet inden for handelspolitik og handelsrelaterede spørgsmål f) at fastlægge og gennemføre effektive, forudsigelige og gennemsigtige lovgivningsmæssige rammer på regionalt plan for handel og investering i ØAF-partnerlandene og dermed skabe bedre forudsætninger for øgede investeringer og privatsektorinitiativer og

g) at styrke de eksisterende forbindelser mellem parterne på grundlag af solidaritet og gensidig interesse. I overensstemmelse med WTO-forpligtelserne er formålet med denne aftale derfor at styrke de kommercielle og økonomiske forbindelser, støtte en ny handelsdynamik mellem parterne ved en gradvis, asymmetrisk liberalisering af deres indbyrdes handel samt forstærke, udvide og uddybe samarbejdet på alle områder af relevans for handel og investering. 2. Denne aftale har også til formål i overensstemmelse med Cotonouaftalens artikel 34 og 35: a) at oprette en aftale i overensstemmelse med artikel XXIV i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 ("GATT 1994") b) at lette videreførelsen af ØAF-partnerlandenes handel på betingelser, som ikke er mindre gunstige end under Cotonouaftalen c) at fastlægge rammerne og emneområderne for eventuelle forhandlinger om andre spørgsmål, herunder handel med tjenesteydelser, handelsrelaterede spørgsmål som omhandlet i Cotonouaftalen og andre områder af interesse for begge parter. ARTIKEL 3 Rendez-vous klausul Parterne forpligter sig til at afslutte forhandlingerne i de emner, der er opført på listen nedenfor, senest fem (5) år efter denne aftales ikrafttrædelse: a) handel med tjenesteydelser b) handelsrelaterede spørgsmål, bl.a.: i) konkurrencepolitik ii) investeringer og udvikling af den private sektor iii) handel, miljø og bæredygtig udvikling iv) intellektuelle ejendomsrettigheder v) gennemsigtighed i forbindelse med offentlige udbud c) alle andre områder, som parterne måtte blive enige om. ARTIKEL 4 Principper Denne aftale er baseret på følgende principper: a) der tages udgangspunkt i de resultater, der er opnået ved Cotonouaftalen

b) integrationen i ØAF-regionen styrkes c) det sikres, at der er asymmetri til fordel for ØAF-partnerlandene i forbindelse med handelsliberalisering og anvendelse af handelsrelaterede foranstaltninger og handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter d) ØAF-partnerlandene skal have mulighed for opretholde deres regionale præferencer i forhold til andre afrikanske lande og regioner uden at skulle udvide dem til også at omfatte EU og e) der medvirkes til forbedring af ØAF-partnerlandenes kapacitet inden for produktion, udbud og handel. DEL II: VAREHANDEL ARTIKEL 5 Anvendelsesområde og mål 1. Bestemmelserne i denne del finder anvendelse på alle varer med oprindelse i EU-landene og i ØAF-partnerlandene. 2. Målene inden for varehandel er: a) at sikre fuld told- og kvotefri adgang til EU's marked for varer med oprindelse i ØAF-partnerlandene på et sikkert, langsigtet og forudsigeligt grundlag i overensstemmelse med de i denne aftale fastsatte betingelser b) gradvis at liberalisere ØAF-partnerlandenes markeder for varer med oprindelse i EU i overensstemmelse med de i denne aftale fastsatte betingelser og c) at bevare og forbedre markedsadgangsbetingelserne for at sikre, at ØAF-partnerlandene fuldt ud drager fordel af den økonomiske partnerskabsaftale. AFSNIT I: TOLD OG FRI BEVÆGELIGHED FOR VARER ARTIKEL 6 Told 1. Told omfatter også afgifter af enhver art, der pålægges ved import af varer, eller enhver form for tillægsafgifter, der pålægges ved en sådan import, men ikke: a) skattelignende afgifter, der opkræves for både importerede og lokalt producerede varer i overensstemmelse med artikel 20 b) antidumping-, udlignings- og beskyttelsesforanstaltninger, der anvendes i medfør af afsnit VI og c) gebyrer og andre afgifter, der opkræves i medfør af artikel 8. 2. Den basistoldsats, der gøres til genstand for successive nedsættelser, er den, der er anført i parternes respektive toldafviklingsplaner.

ARTIKEL 7 Tarifering af varer 1. Tariferingen af de varer, der er omfattet af denne aftale, er fastsat i parternes respektive toldnomenklaturer i overensstemmelse med den internationale konvention om det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem ("HS-konventionen"). 2. Parterne udveksler alle nødvendige oplysninger inden for en frist på tre måneder efter en toldændring eller en ændring i HS-konventionen om de anvendte toldsatser og de tilsvarende nomenklaturer med de produkter, der er anført i bilag I og II. ARTIKEL 8 Gebyrer og andre afgifter De gebyrer og andre afgifter, der er omhandlet i artikel 6, litra c), begrænses beløbsmæssigt til de anslåede omkostninger ved de ydede tjenester og må ikke udgøre en indirekte beskyttelse af indenlandske produkter eller en beskatning af indførsel til fiskale formål. Der opkræves ikke handelsrelaterede gebyrer og afgifter for konsulære tjenester. ARTIKEL 9 Oprindelsesregler I denne del anvendes udtrykkene "med oprindelsesstatus", "med oprindelse i" og lignende udtryk om varer, der opfylder oprindelsesreglerne i protokol 1 til denne aftale. ARTIKEL 10 Told på produkter med oprindelse i ØAF-partnerlandene Produkter med oprindelse i ØAF-partnerlandene importeres toldfrit til EU på de i bilag I anførte betingelser. ARTIKEL 11 Told på produkter med oprindelse i EU Produkter med oprindelse i EU importeres til ØAF-partnerlandene på de betingelser, der er fastsat i listen over toldliberalisering i bilag II. ARTIKEL 12 Status quo 1. Parterne er enige om ikke at forhøje tolden for produkter, der er genstand for liberalisering i henhold til denne aftale, med undtagelse af de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til artikel 48, 49 og 50. 2. For at bevare muligheden for den mere omfattende afrikanske regionale integrationsproces kan parterne i ØPA-Rådet beslutte at ændre det toldniveau, der er fastsat i bilag II a)-c), som kan anvendes på produkter med oprindelse i EU, når de importeres til ØAF-partnerlandene. Parterne sikrer, at en sådan ændring ikke fører til uoverensstemmelse mellem denne aftale og kravene i artikel XXIV i GATT 1994.

ARTIKEL 13 Varebevægelser 1. Der pålægges kun told én gang for varer med oprindelse i den ene part, der importeres til den anden parts territorium. 2. Told, der betales ved import til et ØAF-partnerland, tilbagebetales fuldt ud, når varerne forlader det ØAF-partnerland, hvortil de først blev indført, og importeres til et andet ØAF-partnerland. Tolden betales i det ØAF-partnerland, hvor varerne forbruges. 3. Parterne er enige om at samarbejde med henblik på at lette varebevægelser og forenkle toldprocedurer. ARTIKEL 14 Told og afgifter ved eksport 1. Parterne indfører ingen ny told eller nye afgifter ved eksport af varer til den anden part, der overstiger den told og de afgifter, som pålægges tilsvarende varer bestemt til indenlandsk salg. 2. Uanset stk. 1 kan ØAF-partnerlandene, efter forudgående underretning af EU, pålægge en midlertidig told eller afgift ved eksport af varer under følgende omstændigheder: a) for at fremme den nationale industris udvikling b) for at sikre valutastabilitet, når stigningen i verdensprisen på en eksportvare skaber risiko for en overvurdering af en valuta eller c) for at beskytte indtægter, fødevaresikkerhed og miljø. 3. Sådanne afgifter bør gælde et begrænset antal produkter i et begrænset tidsrum og tages op til fornyet overvejelse i ØPA-Rådet efter 48 måneder. 4. Enhver gunstigere behandling, som består af eller i forbindelse med afgifter, der anvendes af ØAF-partnerlandene på eksport af produkter, der er bestemt til enhver stor handelsøkonomi, tildeles fra denne aftales ikrafttrædelse det samme produkt bestemt til EU’s territorium. 5. I artikel 14 og 15 forstås ved "stor handelsøkonomi" ethvert udviklet land eller ethvert land, der året forud for ikrafttrædelsen af den i stk. 15 omhandlede frihandelsaftale tegnede sig for over 1 procent af verdenshandelen, eller enhver gruppe lande, der optræder enkeltvis, samlet eller gennem en frihandelsaftale, og som året forud for ikrafttrædelsen af den i artikel 15 omhandlede frihandelsaftale samlet tegnede sig for over 1,5 procent af verdenshandelen. ARTIKEL 15 En gunstigere behandling som følge af en frihandelsaftale 1. Med hensyn til de varer, der er omfattet af denne del, indrømmer EU ØAF-partnerlandene enhver gunstigere behandling, som følger af EU's indgåelse af en frihandelsaftale med en tredjepart efter undertegnelsen af denne aftale. 2. Med hensyn til de varer, der er omfattet af denne del, indrømmer ØAF-partnerlandene EU enhver gunstigere behandling, som følger af ØAF-partnerlandenes indgåelse af en frihandelsaftale med en stor handelsøkonomi efter undertegnelsen af denne aftale. Såfremt EU kan bevise, at den har fået en mindre gunstig behandling end den, der tilbydes af ØAF-partnerlandene til enhver stor handelsøkonomi, hører parterne i videst muligt omfang hinanden og træffer i fællesskab fra sag til sag afgørelse om, hvordan man bedst kan gennemføre bestemmelserne i dette stykke. 3. Bestemmelserne i denne del må ikke fortolkes således, at de forpligter parterne til at indrømme hinanden en præferencebehandling, som måtte følge af, at en af dem er part i en frihandelsaftale med en tredjepart på datoen for undertegnelsen af denne aftale.

4. Bestemmelserne i stk. 2 finder ikke anvendelse på handelsaftaler mellem ØAF-partnerlandene og lande i gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet eller andre afrikanske lande og regioner. 5. I denne artikel forstås ved "frihandelsaftale" en aftale, der i væsentlig grad liberaliserer handelen, og som i væsentlig grad fjerner diskriminerende foranstaltninger og/eller forbyder nye eller mere diskriminerende foranstaltninger mellem parterne ved denne aftales ikrafttrædelse eller inden for en rimelig tidshorisont. ARTIKEL 16 Særlige bestemmelser om administrativt samarbejde 1. Parterne er enige om, at administrativt samarbejde er af afgørende betydning for gennemførelsen af og kontrollen med den præferencebehandling, der indrømmes i henhold til denne del, og understreger, at de er fast besluttet på at bekæmpe uregelmæssigheder og svig i toldspørgsmål og hermed beslægtede anliggender. 2. Har en part på grundlag af en objektiv oplysning fået bevis for manglende administrativt samarbejde og/eller uregelmæssigheder eller svig, kan den suspendere præferencebehandlingen af den eller de pågældende varer midlertidigt i overensstemmelse med denne artikel. 3. I denne artikel forstås ved manglende administrativt samarbejde bl.a.: a) gentagen overtrædelse af forpligtelsen til at kontrollere varens eller varernes oprindelsesstatus b) gentagne afslag på eller unødig forsinkelse med at foretage og/eller give meddelelse om resultaterne af efterfølgende kontrol med oprindelsesbeviset c) gentagne afslag på eller unødige forsinkelser med at give tilladelse til at udføre opgaver som led i det administrative samarbejde om at kontrollere ægtheden af dokumenter eller korrektheden af oplysninger, der er af betydning for indrømmelsen af den pågældende præferencebehandling. 4. Der kan bl.a. være tale om en konstatering af uregelmæssigheder eller svig, hvis der sker en hurtig og ikke tilstrækkeligt begrundet stigning i vareimporten til et niveau, der overskrider den anden parts sædvanlige produktions- og eksportkapacitet, og der foreligger objektive oplysninger om uregelmæssigheder eller svig. 5. Præferencebehandlingen kan midlertidigt suspenderes på følgende betingelser: a) Den part, der på grundlag af en objektiv oplysning har fået bevis for manglende administrativt samarbejde og/eller uregelmæssigheder eller svig, underretter uden unødig forsinkelse Komitéen af Højtstående Embedsmænd om konstateringen og den objektive oplysning og indleder på grundlag af alle relevante oplysninger og objektive beviser konsultationer i Komitéen af Højtstående Embedsmænd med henblik på at nå frem til en for begge parter acceptabel løsning. b) Har parterne indledt konsultationer i Komitéen af Højtstående Embedsmænd, jf. ovenfor, og er de ikke nået frem til en acceptabel løsning senest tre (3) måneder efter underretningen, kan den berørte part midlertidigt suspendere den relevante præferencebehandling af den eller de pågældende produkter. ØPA-Rådet underrettes hurtigst muligt om en midlertidig suspension. c) Midlertidige suspensioner i henhold til denne artikel begrænses til, hvad der er nødvendigt for at beskytte den berørte parts finansielle interesser. Suspensionerne må højst vare i seks (6) måneder og kan fornyes. De er genstand for regelmæssige konsultationer i Komitéen af Højtstående Embedsmænd, navnlig med henblik på at bringe dem til ophør, så snart betingelserne for deres anvendelse ikke længere er til stede. 6. Samtidig med at Komitéen af Højtstående Embedsmænd underrettes i henhold til denne artikels stk. 5, litra a), offentliggør den berørte part en meddelelse til importører i sin officielle tidende. Af meddelelsen til importørerne skal det fremgå, at det på grundlag af en objektiv oplysning er bevist, at der for den pågældende vare foreligger manglende administrativt samarbejde og/eller uregelmæssigheder eller svig. ARTIKEL 17 Behandling af administrative fejl Begår de kompetente myndigheder fejl i forvaltningen af præferenceordningen for eksport og særlig i anvendelsen af bestemmelserne i protokol 1 om definitionen af begrebet "produkter med oprindelsesstatus" og metoder for administrativt samarbejde, og får den pågældende fejl følger med hensyn til importafgifter, kan den part, der berøres af disse følger, anmode Komitéen af Højtstående Embedsmænd om at undersøge mulighederne for indførelse af alle passende foranstaltninger til løsning af problemet. ARTIKEL 18

Toldværdiansættelse 1. Artikel VII i GATT 1994 og WTO-aftalen om anvendelsen af artikel VII i GATT 1994 gælder for toldværdiansættelsesreglerne i samhandelen mellem parterne. 2. Parterne samarbejder med henblik på at nå frem til en fælles holdning til spørgsmål vedrørende toldværdiansættelse. AFSNIT II: IKKE-TOLDMÆSSIGE FORANSTALTNINGER ARTIKEL 19 Forbud mod kvantitative restriktioner 1. Alle forbud og restriktioner afskaffes ved import, eksport eller salg til eksport mellem parterne, bortset fra de i artikel 6 omhandlede gebyrer og afgifter, uanset om de gennemføres ved hjælp af kontingenter, import- eller eksportlicenser eller andre foranstaltninger, ved ikrafttrædelsen af denne aftale. Der indføres ingen nye foranstaltninger af denne art i handelen mellem parterne. Bestemmelserne i denne artikel berører ikke bestemmelserne i afsnit VI i denne del. 2. Bestemmelserne i stk. 1 gælder ikke følgende: a) eksportforbud eller -restriktioner, der anvendes midlertidigt for at forebygge eller afhjælpe alvorlig mangel på fødevarer eller andre produkter, som er af væsentlig betydning for den eksporterende kontraherende part b) import- og eksportforbud eller -restriktioner, som er nødvendige for anvendelsen af standarder eller forskrifter vedrørende klassificering eller markedsføring af varer i den internationale handel. ARTIKEL 20 National behandling ved intern beskatning og regulering 1. Produkter, der har oprindelse i den ene part, må hverken direkte eller indirekte pålægges interne skatter eller andre interne afgifter af nogen art, som overstiger dem, der direkte eller indirekte finder anvendelse på den anden parts tilsvarende nationale produkter. Parterne må endvidere ikke anvende interne skatter eller andre interne afgifter til at beskytte deres respektive produktion. 2. Produkter, der har oprindelse i den ene part, indrømmes en behandling, der ikke er mindre gunstig end den, der indrømmes den anden parts tilsvarende nationale produkter i medfør af alle love og administrative bestemmelser og krav gældende for salg, udbud til salg, køb, transport, distribution eller brug. Bestemmelserne i dette stykke er ikke til hinder for anvendelse af differentierede takster for indenlandsk transport, som udelukkende beror på hensynet til transportmidlernes i økonomisk henseende mest hensigtsmæssige drift og ikke på varens oprindelse. 3. Ingen af parterne indfører eller opretholder intern kvantitativ regulering vedrørende blanding, forarbejdning eller anvendelse af produkter i bestemte mængder eller forhold, der direkte eller indirekte kræver, at en bestemt mængde eller andel af en vare, som er genstand for den pågældende regulering, skal leveres fra nationale forsyningskilder. Parterne må heller ikke anvende en intern kvantitativ regulering til at beskytte deres respektive produktion. 4. Bestemmelserne i denne artikel er ikke til hinder for, at der kan udbetales subsidier udelukkende til nationale producenter, herunder udbetalinger, hvortil anvendes provenuet af interne skatter eller afgifter, der er pålagt i overensstemmelse med denne artikel, og subsidier i form af offentlige myndigheders indkøb af nationale produkter. 5. Bestemmelserne i denne artikel finder ikke anvendelse på love, administrative bestemmelser, procedurer eller praksis vedrørende offentlige udbud. ARTIKEL 21 God forvaltning på skatteområdet Parterne erkender vigtigheden af at samarbejde om principper for god forvaltningspraksis på skatteområdet gennem de relevante myndigheder i overensstemmelse med deres respektive nationale love og bestemmelser.

AFSNIT III: TOLDSAMARBEJDE OG HANDELSLETTELSER ARTIKEL 22 Anvendelsesområde og mål 1. Parterne anerkender vigtigheden af toldsamarbejde og handelslettelser i forbindelse med de skiftende globale handelsvilkår og enes om: a) at styrke samarbejdet og sikre, at de relevante retsforskrifter og procedurer samt de relevante myndigheders administrative kapacitet opfylder målet om at fremme handelslettelser b) at ØAF-partnerlandene har brug for overgangsperioder og kapacitetsopbygning med henblik på en gnidningsløs gennemførelse af bestemmelserne i dette afsnit. 2. Målene i dette afsnit er: a) at fremme handelen mellem parterne b) at fremme harmoniseringen af toldlovgivning og -procedurerne på regionalt plan c) at yde støtte til ØAF-partnerlandene til at styrke handelslettelser d) at yde støtte til ØAF-partnerlandenes toldmyndigheder til at gennemføre denne aftale og anden international bedste praksis på toldområdet e) at fremme samarbejde mellem parternes toldmyndigheder og andre relevante grænsemyndigheder. ARTIKEL 23 Toldsamarbejde og gensidig administrativ bistand 1. For at sikre efterlevelse af bestemmelserne i dette afsnit og effektivt opfylde målene i artikel 22 forpligter parterne sig til: a) at udveksle oplysninger om toldlovgivning og -procedurer b) at udforme fælles initiativer på områder, der aftales i fællesskab c) at samarbejde inden for følgende områder: i) modernisering af toldsystemer og -procedurer samt reduktion af toldbehandlingstiden ii) forenkling og harmonisering af toldprocedurer og handelsformaliteter, herunder i forbindelse med import, eksport og transit

iii) styrkelse af regionale transitsystemer iv) forbedring af gennemsigtigheden i overensstemmelse med artikel 24, stk. 3 v) kapacitetsopbygning, herunder finansiel og teknisk bistand til ØAF-partnerlandene vi) et hvilket som helst andet område af toldvæsenet, som parterne enes om d) så vidt muligt at indtage fælles holdninger i internationale organisationer, der beskæftiger sig med toldområdet og handelslettelser, såsom WTO, Verdenstoldorganisationen (WCO), De Forenede Nationer (FN) og De Forenede Nationers Konference om Told og Udvikling (UNCTAD) e) at tilskynde til koordinering mellem alle berørte organer, både i og mellem landene. 2. Uanset stk. 1 yder begge parter hinanden administrativ bistand i toldspørgsmål i overensstemmelse med bestemmelserne i protokol 2. ARTIKEL 24 Toldlovgivning og -procedurer 1. Parterne er enige om, at deres respektive love og procedurer på handels- og toldområdet skal trække på internationale instrumenter og standarder, der gælder på dette område, herunder de væsentlige elementer i den reviderede Kyotokonvention om forenkling og harmonisering af toldprocedurerne, WCO's "Framework of Standards to Secure and Facilitate Global Trade", WCO's datasæt og HS-konventionen. 2. Parterne er enige om, at deres respektive handels- og toldbestemmelser og -procedurer skal baseres på: a) behovet for at beskytte og lette lovlig handel gennem effektiv håndhævelse og efterlevelse af de krav, der er fastsat i toldlovgivningen. b) behovet for at undgå at lægge unødvendige og diskriminerende byrder på de økonomiske aktører for at sikre beskyttelse mod svig og korruption og for yderligere at begunstige de økonomiske aktører, der i høj grad efterlever reglerne inden for toldlovgivningen og -procedurerne c) behovet for at anvende ét administrativt enhedsdokument eller et tilsvarende elektronisk dokument, ved udarbejdelsen af toldangivelser henholdsvis i EU og i ØAF-partnerlandene. d) anvendelse af moderne toldteknikker, herunder risikovurdering, forenklede procedurer for import og frigivelse af varer, kontrol efter frigivelse og revision e) den gradvise udvikling af systemer, herunder it-baserede systemer, til både eksport- og importtransaktioner, der kan lette udvekslingen af oplysninger mellem økonomiske aktører, toldmyndigheder og andre organer f) princippet, der sikrer, at sanktioner for mindre overtrædelser af toldregulativerne eller procedurekravene er rimelige, og at anvendelsen ikke giver anledning til unødige forsinkelser af toldklareringen g) en ordning med bindende afgørelser i toldspørgsmål, navnlig vedrørende tarifering og oprindelsesregler, i overensstemmelse med deres respektive regionale og/eller nationale lovgivning h) behovet for at anvende gebyrer og afgifter, som står i rimeligt forhold til den tjeneste, der er ydet i forhold til bestemte transaktioner, og som ikke beregnes på et ad valorem-grundlag Der opkræves ikke gebyrer og afgifter af konsulære tjenester i relation til handel med varer i) afskaffelse af ethvert krav om obligatorisk inspektion før afsendelsen, jf. WTO-overenskomsten om inspektion før afsendelse, eller tilsvarende krav

j) afskaffelse af alle krav om obligatorisk anvendelse af toldklarerere samt gennemsigtige, ikke-diskriminerende og forholdsmæssige regler for deres licenser. 3. For at forbedre arbejdsmetoderne og sikre gennemsigtighed og effektivitet i toldtransaktioner forpligter parterne sig til: a) at tage yderligere skridt i retning af forenkling og standardisering af dokumenter og handelsformaliteter med henblik på hurtig frigivelse og toldbehandling af varer b) at etablere effektive, hurtige og ikke-diskriminerende procedurer, som gør det muligt at påklage toldmyndighedernes og andre organers administrative handlinger, afgørelser og beslutninger vedrørende import, eksport eller varer i transit. Sådanne procedurer skal være lettilgængelige for alle virksomheder c) at sikre, at integriteten opretholdes gennem anvendelse af foranstaltninger, der afspejler principperne i de relevante internationale konventioner og instrumenter . ARTIKEL 25 Lettelse af transitforsendelser 1. Parterne sikrer fri transit gennem deres territorium via de mest hensigtsmæssige ruter. Eventuelle begrænsninger, kontrolforanstaltninger eller krav skal være ikke-diskriminerende og rimelige og skal anvendes ensartet. 2. En part kan kræve, at transittrafik gennem dennes territorium indføres ved det rigtige toldsted gennem udpegede ruter. Hvis en part kræver, at sådanne ruter anvendes, skal den gøre det i fuld overensstemmelse med artikel V, stk. 3, i GATT 1994. 3. Uden at dette berører retmæssig toldkontrol, indrømmer en part en ikke mindre gunstig behandling af varer i transit på sit eget territorium end den, der gives indenlandske varer. 4. Parterne anvender ordninger for transport under toldlukke, der tillader transit af varer uden betaling af told eller andre afgifter med tilsvarende virkning, forudsat at der gives passende garantier i overensstemmelse med regionale og/eller nationale toldlovgivninger. 5. Parterne fremmer og gennemfører regionale ordninger for transit. 6. Parterne fremmer koordinering mellem alle berørte organer, både i og mellem landene. 7. Parterns lovgivning skal trække på internationale instrumenter og standarder, der er relevante for transit. ARTIKEL 26 Forbindelser med erhvervslivet Parterne er enige om: a) at sikre, at alle retsforskrifter, procedurer samt gebyrer og afgifter gøres offentligt tilgængelige, så vidt muligt elektronisk eller på anden hensigtsmæssig vis, og at de nødvendige forklaringer gives, når det er muligt b) på regelmæssig basis rettidigt at høre handelsrepræsentanter om lovgivningsforslag og procedurer vedrørende told- og handelsspørgsmål c) at indføre nye eller ændrede love og procedurer på en måde, der gør det muligt for forhandlere at forberede sig på at efterleve disse

d) at offentliggøre relevante administrative oplysninger, navnlig om de relevante organers krav, om importprocedurer, åbningstider og arbejdsgang for toldkontorer i havne og ved grænseovergange samt om kontaktpunkter, hvor der kan fås oplysninger e) at tilskynde til samarbejde mellem de forskellige aktører og relevante myndigheder ved hjælp af ikke-vilkårlige og offentligt tilgængelige procedurer, som f.eks. aftalememoranda, baseret på de af WCO udsendte f) at bestræbe sig på at sikre, at deres respektive toldkrav og -procedurer mv. fortsat opfylder de erhvervsdrivendes behov, følger bedste praksis og forbliver så lidt handelsbegrænsende som muligt. ARTIKEL 27 Overgangsbestemmelser 1. I lyset af behovet for at øge ØAF-partnerlandenes kapacitet inden for told og handelslettelser, og uden at dette berører deres WTO-forpligtelser, er parterne enige om, at ØAF-partnerlandene kan nyde godt af en overgangsperiode på fem (5) år efter denne aftales ikrafttrædelse til at opfylde forpligtelserne i artikel 23, 24 og 25. 2. Denne overgangsperiode kan forlænges yderligere med ØPA-Rådets tilladelse. ARTIKEL 28 Harmonisering af toldstandarder på regionalt plan Parterne accepterer og anerkender betydningen af at konsolidere harmoniseringen af toldstandarder og handelslettelsesforanstaltninger på regionalt plan, herunder indledningen af reformer inden for told og handelslettelser, hvor det er nødvendigt. ARTIKEL 29 Et særligt udvalg for told og handelslettelser 1. Parterne opretter herved et særligt udvalg for told og handelslettelser, der skal bestå af deres repræsentanter, der har til opgave at: a) træde sammen på et tidspunkt og med en dagsorden, som parterne fastlægger på forhånd b) varetage formandskabet på skift mellem parterne c) aflægge rapport til ØPA-Rådet. 2. Det Særlige Udvalg for Told og Handelslettelser har bl.a. til opgave: a) at overvåge gennemførelsen og forvaltningen af dette afsnit og af protokollen om oprindelsesregler b) at være forum for konsultationer om og drøftelse af alle spørgsmål vedrørende told, herunder oprindelsesregler, generelle toldprocedurer, toldværdiansættelse, tarifering, transit og gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål c) at styrke samarbejdet om udvikling, anvendelse og håndhævelse af oprindelsesregler og hermed forbundne toldprocedurer, generelle toldprocedurer og gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål

d) at styrke samarbejdet om kapacitetsopbygning og faglig bistand e) efter aftale mellem parterne at behandle alle andre spørgsmål vedrørende dette afsnit. AFSNIT IV: SUNDHEDS- OG PLANTESUNDHEDSMÆSSIGE FORANSTALTNINGER ARTIKEL 30 Anvendelsesområde og definitioner 1. Bestemmelserne i dette afsnit finder anvendelse på foranstaltninger, der er omfattet af Verdenshandelsorganisationens aftale om anvendelsen af sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger (WTO's SPS-aftale). 2. For så vidt angår dette afsnit finder definitionerne, der anvendes i WTO SPS-aftalen, i Codex Alimentarius-Kommissionen, hos Verdensorganisationen for Dyresundhed og i den internationale plantebeskyttelseskonvention anvendelse, medmindre andet er fastsat. ARTIKEL 31 Mål Målene inden for anvendelsesområdet for sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger er at: a) lette parternes interregionale samarbejde og den interregionale handel og samtidig beskytte menneskers, dyrs og planters sundhed og liv i overensstemmelse med WTO's SPS-aftale b) behandle problemer, der skyldes SPS-foranstaltninger i forbindelse med aftalte prioriterede sektorer og produkter, under behørig hensyntagen til regional integration c) fastsætte procedurer og nærmere bestemmelser for at lette samarbejdet i SPS-anliggender d) sikre gennemsigtighed med hensyn til SPS-foranstaltninger, der finder anvendelse på handel i og mellem parterne e) fremme interregional harmonisering af foranstaltninger efter internationale standarder i overensstemmelse med WTO's SPS-aftale, og udvikling af passende politikker, love og institutionelle rammer i ØAF-partnerlandene f) øge den effektive deltagelse af ØAF-partnerlandene i Codex Alimentarius-Kommissionen, i Verdensorganisationen for Dyresundhed og i den internationale plantebeskyttelseskonvention g) fremme samråd og udvekslinger mellem ØAF-partnerlandene og EU’s institutioner og laboratorier h) fremme kapacitetsudviklingen med hensyn til at fastlægge og gennemføre regionale og nationale standarder i overensstemmelse med internationale krav med henblik på at lette den regionale integration i) opbygge og styrke ØAF-partnerlandenes kapacitet til at gennemføre og overvåge SPS-foranstaltninger i henhold til bestemmelserne i afsnit VI i del V, Økonomisk Samarbejde og Udviklingssamarbejde og j) fremme teknologioverførsel.

ARTIKEL 32 Rettigheder og forpligtelser 1. Parterne bekræfter deres rettigheder og forpligtelser i henhold til internationale traktater og aftaler, som de er part i, i forbindelse med dette afsnit. 2. Hver part: a) har suveræn ret til at gennemføre sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger, forudsat at sådanne foranstaltninger er i overensstemmelse med bestemmelserne i WTO's SPS-aftale b) hører den anden part forud for indførelsen af nye SPS-foranstaltninger, via anmeldelsesmekanismer i henhold til WTO's SPS-aftale og, når det er nødvendigt, via parternes kontaktpunkter c) yder støtte til den anden med hensyn til indsamling af oplysninger, der er nødvendige for at træffe informerede beslutninger d) fremmer netværk, joint ventures, fælles forskning og udvikling mellem ØAF-partnerlandene og EU’s institutioner og laboratorier. ARTIKEL 33 Den videnskabelige begrundelse for foranstaltningerne Med forbehold af bestemmelserne i dette afsnit skal parterne sikre, at indførelse, ændring eller modifikation af alle SPS-foranstaltninger på deres territorier baseres på videnskabelige begrundelser og i overensstemmelse med WTO's SPS-aftale. ARTIKEL 34 Harmonisering 1. Alle parter tilstræber at opnå en harmonisering af deres respektive regler og procedurer med henblik på formulering af deres SPS-foranstaltninger, herunder inspektion, prøvning og certificeringsprocedurer, i overensstemmelse med WTO's SPS-aftale. 2. Komitéen af Højtstående Embedsmænd udarbejder nærmere bestemmelser for at støtte og overvåge denne harmoniseringsproces. ARTIKEL 35 Ækvivalens Parterne anvender principperne om ækvivalens i overensstemmelse med bestemmelserne i WTO's SPS-aftale. Med henblik herpå giver hver part den anden part efter anmodning rimelig adgang til at gennemføre inspektion, prøvning og andre relevante procedurer. ARTIKEL 36 Inddeling i zoner og afgrænsning af segmenter

Parterne anerkender, fra sag til sag, udpegede områder, som er fri for skadegørere eller sygdomme, eller områder med lav forekomst af parasitter eller sygdomme som potentielle kilder til vegetabilske og animalske produkter under hensyntagen til bestemmelserne i artikel 6 WTO's SPS-aftale. ARTIKEL 37 Underretning, undersøgelse og gennemsigtighed 1. Parterne sikrer gennemsigtighed i deres anvendelse af SPS-foranstaltninger i overensstemmelse med WTO's SPS-aftale. 2. Parterne erkender vigtigheden af effektive mekanismer for samråd, underretning og udveksling af oplysninger vedrørende SPS-foranstaltninger i overensstemmelse med WTO's SPS-aftale. 3. Den importerende part underretter den eksporterende part om eventuelle ændringer i dens SPS-importkrav, som kan påvirke den handel, der er omfattet af dette afsnit. Parterne forpligter sig også til at indføre mekanismer for udveksling af sådanne oplysninger. ARTIKEL 38 Overensstemmelsesvurdering Parterne enes med henblik på at sikre overholdelsen af SPS-standarder om procedurer for overensstemmelsesvurdering. ARTIKEL 39 Udveksling af oplysninger og gennemsigtighed i handelsvilkår Samarbejdet omfatter følgende aspekter: 1. informationsudveksling og konsultationer om ændringer af SPS-foranstaltninger, som kan påvirke produkter af eksportmæssig interesse for begge parter 2. udveksling af oplysninger på andre områder af potentiel relevans for deres handelsforbindelser, herunder hurtig varsling, videnskabelige udtalelser og arrangementer på specifik anmodning 3. forudgående varsel for at sikre, at ØAF-partnerlandene underrettes om nye SPS-foranstaltninger, som kan påvirke ØAF-eksporten til EU. Dette system skal bygge på eksisterende mekanismer i henhold til WTO’s forpligtelser, navnlig artikel 7 i WTO's SPS-aftale 4. fremme af gennemsigtighed med hensyn til prøveudtagning, analyser og foranstaltninger efter offentlig kontrol af foderstoffer og fødevarer fra begge parter. ARTIKEL 40 Kompetente Myndigheder 1. De kompetente myndigheder i ØAF-partnerlandene og EU er med henblik på gennemførelsen af foranstaltningerne i dette afsnit parternes respektive SPS-myndigheder. 2. De kompetente myndigheder, der er omhandlet i stk. 1, skal have den rolle, der er tildelt dem i henhold til WTO's SPS-aftale.

3. Parterne underretter hinanden om deres respektive kompetente myndigheder, der er omhandlet i stk. 1, og om eventuelle ændringer heraf. AFSNIT V: STANDARDER, TEKNISKE FORSKRIFTER OG OVERENSSTEMMELSESVURDERING ARTIKEL 41 Anvendelsesområde og definitioner 1. Bestemmelserne i dette afsnit finder anvendelse på udarbejdelsen, vedtagelsen og anvendelsen af tekniske forskrifter, standarder og overensstemmelsesvurdering som defineret i WTO-aftalen om tekniske handelshindringer (TBT-aftalen). 2. I forbindelse med dette afsnit finder definitionerne i TBT-aftalen anvendelse. ARTIKEL 42 Rettigheder og forpligtelser 1. Parterne bekræfter deres rettigheder og forpligtelser i henhold til TBT-aftalen, samtidig med at de tager hensyn til deres rettigheder og forpligtelser under andre internationale aftaler, som både ØAF-partnerlandene og EU og dens medlemsstater er parter i, herunder bestemmelser vedrørende beskyttelse af miljøet og biodiversiteten i særdeleshed. 2. Parterne sikrer, at der ikke udarbejdes, vedtages eller anvendes tekniske forskrifter i den hensigt eller med den virkning at skabe unødvendige hindringer for handelen mellem parterne, jf. bestemmelserne i TBT-aftalen. ARTIKEL 43 Aftaler om gensidig anerkendelse Parterne kan forhandle aftaler om gensidig anerkendelse inden for sektorer af fælles økonomisk interesse. ARTIKEL 44 Gennemsigtighed og underretning 1. Parterne bekræfter på ny deres forpligtelser vedrørende underretning om og udveksling af oplysninger om tekniske forskrifter, standarder og overensstemmelsesvurderingsprocedurer, jf. TBT-aftalen. 2. Parterne udveksler oplysninger om spørgsmål af potentiel relevans for deres handelsforbindelser, herunder hurtig varsling, videnskabelige udtalelser og arrangementer via deres informationskontorer. 3. Parterne kan samarbejde om at etablere og opretholde informationskontorer og etablere og opretholde fælles databaser. ARTIKEL 45 Harmonisering

Parterne bestræber sig på at harmonisere deres standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer. ARTIKEL 46 Overensstemmelsesvurdering 1. Parterne bekræfter på ny deres tilsagn om overensstemmelsesvurdering i overensstemmelse med TBT-aftalen. 2. Parterne kan, under hensyntagen til omfanget af tilpasningen af deres tekniske forskrifter, standarder og infrastruktur for overensstemmelsesvurdering, overveje at forhandle aftaler om gensidig anerkendelse af procedurer for overensstemmelsesvurdering. ARTIKEL 47 Tekniske regulerende organer 1. De regulerende organer i ØAF-partnerlandene er de kompetente myndigheder i ØAF-partnerlandene for så vidt angår gennemførelsen af de foranstaltninger, der er omhandlet i dette afsnit, som har ansvar for og beføjelser til at sikre eller fører tilsyn med gennemførelsen af standardisering, metrologi, akkreditering og overensstemmelsesvurdering. 2. Det organ, der i EU er ansvarligt for gennemførelsen af dette afsnit, er Europa-Kommissionen. 3. ØAF-partnerlandene underretter i overensstemmelse med denne aftale EU om deres respektive tekniske regulerende organer. AFSNIT VI: HANDELSPOLITISKE BESKYTTELSESFORANSTALTNINGER ARTIKEL 48 Antidumping- og udligningsforanstaltninger 1. Med forbehold af bestemmelserne i denne artikel er intet i denne aftale til hinder for, at EU eller ØAF-partnerlandene enkeltvis eller samlet kan indføre antidumping- eller udligningsforanstaltninger i overensstemmelse med de relevante WTO-aftaler. I forbindelse med denne artikel bestemmes oprindelse efter parternes ikke-præferentielle oprindelsesregler. 2. Inden der indføres en endelig antidumping- eller udligningstold på varer, som indføres af den ene af parterne, overvejer parterne muligheden for en konstruktiv løsning som omhandlet i de relevante WTO-aftaler. 3. Har en af parterne indført en antidumping- eller udligningsforanstaltning, skal der være et enkelt forum for domstolskontrol, inklusive appelstadiet. 4. Kan der pålægges antidumping- eller udligningsforanstaltninger på regionalt eller nationalt plan, sikrer parterne om nødvendigt, at de regionale og de nationale myndigheder ikke anvender sådanne foranstaltninger samtidigt på samme produkt. 5. Hver part meddeler den eksporterende part, at den har modtaget en behørigt dokumenteret klage, inden den indleder en eventuel undersøgelse. 6. Bestemmelserne i denne artikel finder anvendelse på alle undersøgelser, der indledes efter ikrafttrædelsen af denne aftale. 7. WTO’s bestemmelser om tvistbilæggelse finder anvendelse på tvister i forbindelse med antidumping- eller udligningsforanstaltninger.

ARTIKEL 49 Multilaterale beskyttelsesforanstaltninger 1. Med forbehold af bestemmelserne i denne artikel er intet i denne aftale til hinder for, at ØAF-partnerlandene og EU kan indføre foranstaltninger i overensstemmelse med artikel XIX i GATT 1994, WTO-aftalen om beskyttelsesforanstaltninger og artikel 5 i WTO-aftalen om landbrug, der er vedhæftet Marrakeshoverenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (WTO-aftalen om landbrug). I forbindelse med denne artikel bestemmes oprindelse efter parternes ikke-præferentielle oprindelsesregler. 2. Uanset stk. 1 undtager EU i betragtning af nærværende aftales overordnede udviklingsmål og ØAF-partnerlandenes beskedne økonomiske betydning import fra ØAF-partnerlandene fra enhver foranstaltning, der måtte træffes i medfør af artikel XIX i GATT 1994, WTO-aftalen om beskyttelsesforanstaltninger og artikel 5 i WTO-aftalen om landbrug. 3. Bestemmelserne i stk. 2 finder anvendelse i en periode på fem (5) år, der løber fra datoen for ikrafttrædelsen af denne aftale. Senest et hundrede og tyve (120) dage inden udløbet af denne periode tager ØPA-Rådet gennemførelsen af disse bestemmelser op til fornyet overvejelse i lyset af ØAF-partnerlandenes udviklingsbehov med henblik på at tage stilling til, om deres anvendelse bør forlænges med yderligere en periode. 4. Bestemmelserne i stk. 1 er underlagt WTO-forståelsen vedrørende reglerne og procedurerne for tvistbilæggelse. ARTIKEL 50 Bilaterale beskyttelsesforanstaltninger 1. Efter at have undersøgt, om der er alternative løsninger, kan en part træffe beskyttelsesforanstaltninger af begrænset varighed, som fraviger bestemmelserne i artikel 10 og 11, på de betingelser og efter de procedurer, der er fastlagt i nærværende artikel. 2. De i stk. 1 omhandlede beskyttelsesforanstaltninger kan træffes, når en vare fra en af parterne importeres til den anden parts territorium i så forhøjede mængder og under sådanne vilkår, at det forårsager, eller der er fare for, at det vil forårsage: a) alvorlig skade for indenlandske producenter af tilsvarende eller direkte konkurrerende produkter på den importerende parts territorium, eller b) forstyrrelser i en økonomisk sektor, navnlig når disse forstyrrelser skaber store sociale problemer eller vanskeligheder, som kunne føre til en alvorlig forværrelse af den økonomiske situation i den importerende part, eller c) forstyrrelser på markederne for tilsvarende eller direkte konkurrerende landbrugsprodukter eller i de mekanismer, der regulerer disse markeder. 3. De i denne artikel omhandlede beskyttelsesforanstaltninger må ikke gå ud over, hvad der er nødvendigt for at afhjælpe eller forhindre en alvorlig skade eller forstyrrelser som omhandlet i stk. 2 og stk. 5, litra b). Den importerende parts beskyttelsesforanstaltninger må kun være en eller flere af følgende: a) suspension af enhver yderligere nedsættelse af toldsatsen for den pågældende vare som omhandlet i denne aftale b) forhøjelse af toldsatsen for den pågældende vare op til et niveau, der ikke overstiger den toldsats, der pålægges andre WTO-medlemmer, og c) indførelse af toldkontingenter for den pågældende vare. 4. Importeres et produkt med oprindelse i ØAF-partnerlandene i så forhøjede mængder og under sådanne vilkår, at det forårsager, eller der er fare for, at det vil forårsage en skade eller forstyrrelser som omhandlet i stk. 2 i en eller flere regioner i EU's yderste periferi, kan EU træffe tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger begrænset til den eller de pågældende regioner i overensstemmelse med procedurerne i stk. 6-9, jf. dog stk. 1, 2 og 3. 5. a) Importeres et produkt med oprindelse i EU i så forhøjede mængder og under sådanne vilkår, at det forårsager, eller der er fare for, at det vil forårsage en skade eller forstyrrelser som omhandlet i stk. 2 i ØAF-partnerlandene, kan ØAF-partnerlandene træffe tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger begrænset til deres territorium i overensstemmelse med procedurerne i stk. 6-9, jf. dog stk. 1, 2 og 3. b) ØAF-partnerlandene kan træffe beskyttelsesforanstaltninger i overensstemmelse med procedurerne i stk. 6-9, når et produkt med oprindelse i EU som følge af en toldnedsættelse importeres til deres territorium i så forhøjede mængder og under sådanne vilkår, at det forårsager, eller der er fare for, at det vil forårsage forstyrrelser for en nyoprettet industri, der fremstiller tilsvarende eller direkte konkurrerende produkter. Denne bestemmelse finder kun anvendelse i en periode på ti (10) år efter datoen for ikrafttrædelsen af denne aftale. Denne periode kan udvides af ØPA-Rådet i en periode på maksimalt fem (5) år.

6. a) De i denne artikel omhandlede beskyttelsesforanstaltninger opretholdes kun så længe, det måtte være nødvendigt for at forebygge eller afhjælpe en alvorlig skade eller forstyrrelser som defineret i stk. 2, 4 og 5. b) De i denne artikel omhandlede beskyttelsesforanstaltninger anvendes i en periode på højst to (2) år. Hvis de omstændigheder, der lå til grund for indførelsen af beskyttelsesforanstaltninger, fortsat er til stede, kan de pågældende foranstaltninger forlænges med en yderligere periode på højst to (2) år. Anvender ØAF-partnerlandene en beskyttelsesforanstaltning, eller træffer EU en foranstaltning begrænset til en eller flere regioner i dens yderste periferi, kan den pågældende foranstaltning dog anvendes i en periode på højst fire (4) år, og hvis de omstændigheder, der lå til grund for indførelsen af beskyttelsesforanstaltninger, fortsat er til stede, kan den forlænges med en yderligere periode på fire (4) år. c) De i denne artikel omhandlede beskyttelsesforanstaltninger, der varer over et (1) år, skal ledsages af klare regler for deres gradvise afvikling senest ved udløbet af den fastsatte periode. d) De i denne artikel omhandlede beskyttelsesforanstaltninger må ved import af et produkt, som tidligere har været genstand for en sådan foranstaltning, ikke anvendes i en periode på mindst et (1) år efter foranstaltningens udløb. 7. Ved gennemførelsen af ovenstående stykker gælder følgende: a) Er en part af den opfattelse, at en af de i stk. 2, 4 og/eller 5 omhandlede omstændigheder er til stede, indbringer den straks sagen for Komitéen af Højtstående Embedsmænd til undersøgelse. b) Komitéen af Højtstående Embedsmænd kan om nødvendigt fremsætte anbefalinger for at afhjælpe de opståede omstændigheder. Hvis Komitéen af Højtstående Embedsmænd ikke senest 30 dage efter sagens indbringelse for komitéen har fremsat anbefalinger, der kan afhjælpe omstændighederne, og der ikke er fundet nogen anden tilfredsstillende løsning, kan den importerende part indføre passende foranstaltninger til afhjælpning af omstændighederne i overensstemmelse med denne artikel. c) ØAF-partnerlandene giver, før de træffer en foranstaltning i henhold til denne artikel, eller hurtigst muligt i de tilfælde, der er omfattet af stk. 8 i denne artikel, Komitéen af Højtstående Embedsmænd alle oplysninger, der er relevante for en fuldstændig undersøgelse af situationen, med henblik på at finde en for begge parter acceptabel løsning. d) Der vælges i medfør af denne artikel fortrinsvis sådanne beskyttelsesforanstaltninger, som forstyrrer anvendelsen af aftalen mindst muligt. e) Komitéen af Højtstående Embedsmænd underrettes straks skriftligt om enhver beskyttelsesforanstaltning, der træffes i medfør af denne artikel, og komitéen gør en sådan foranstaltning til genstand for periodiske konsultationer, navnlig med henblik på fastsættelse af en tidsplan, der gør det muligt at afskaffe den, så snart omstændighederne tillader det. 8. Er et øjeblikkeligt indgreb nødvendigt på grund af helt usædvanlige omstændigheder, kan den berørte importerende part træffe de i stk. 3, 4 eller 5 omhandlede foranstaltninger på midlertidig basis uden at opfylde kravene i stk. 7. Et sådant indgreb kan iværksættes for en periode på højst et hundrede og firs (180) dage, når foranstaltningerne træffes af EU, og to hundrede (200) dage, når de træffes af ØAF-partnerlandene, eller når de af EU trufne foranstaltninger er begrænset til en eller flere regioner i dets yderste periferi. En sådan midlertidig foranstaltnings varighed medregnes som en del af den indledende periode og en eventuel forlængelse som omhandlet i stk. 6. Når der træffes sådanne midlertidige foranstaltninger, tages der hensyn til alle involverede parters interesser, herunder deres udviklingsniveau. Den berørte importerende part underretter den anden part og indbringer straks sagen for Komitéen af Højtstående Embedsmænd til undersøgelse. 9. Hvis en importerende part iværksætter en administrativ procedure vedrørende importen af et produkt med det formål hurtigt at tilvejebringe oplysninger om en udvikling i samhandelen, som kan medføre de i denne artikel omhandlede problemer, underretter den straks Komitéen af Højtstående Embedsmænd herom. 10. WTO-overenskomsten kan ikke påberåbes for at forhindre en part i at indføre beskyttelsesforanstaltninger i overensstemmelse med denne artikel. DEL III: FISKERI AFSNIT I: ALMINDELIGE BESTEMMELSER ARTIKEL 51 Anvendelsesområde og principper 1. Samarbejdet om handel med fiskevarer og fiskeriudvikling dækker havfiskeri, ferskvandsfiskeri og akvakultur. 2. Parterne erkender, at fiskeri er en vigtig økonomisk ressource for ØAF-partnerlandene, bidrager betydeligt til ØAF-partnerlandenes økonomi og har stort potentiale med hensyn til regionens fremtidige økonomiske udvikling og bekæmpelse af fattigdom. Fiskeri er også en vigtig kilde til fødevarer og udenlandsk valuta. 3. Parterne erkender endvidere, at fiskeressourcerne også er af stor interesse for både EU og ØAF-partnerlandene, og er enige om at samarbejde om en bæredygtig udvikling og forvaltning af fiskerisektoren i begge parters interesse under hensyntagen til de økonomiske, miljømæssige og sociale virkninger.

4. Parterne er enige om, at en passende strategi for at fremme økonomisk vækst i fiskerisektoren og øge dens bidrag til ØAF-partnerlandenes økonomi under hensyntagen til bæredygtigheden på længere sigt bl.a. består i at skabe flere værdiforøgende aktiviteter i sektoren. ARTIKEL 52 Principperne for samarbejdet 1. Samarbejdet inden for fiskeri bygger bl.a. på følgende principper: a) støtte til udvikling og styrkelse af regional integration b) fastholdelse af de resultater, der er opnået ved Cotonouaftalen c) særlig og differentieret behandling d) anvendelse af den bedste disponible videnskabelige viden vedrørende ressourcevurdering og -forvaltning e) anvendelse af et system til overvågning af de miljømæssige, økonomiske og sociale virkninger i ØAF-partnerlandene f) efterlevelse af eksisterende nationale love og relevante internationale instrumenter, herunder De Forenede Nationers havretskonvention (UNCLOS) samt regionale og subregionale aftaler g) sikring og prioritering af de særlige behov, der gør sig gældende i forbindelse med små- og subsistensfiskeri. 2. Disse vejledende principper forventes at bidrage til en bæredygtig og ansvarlig udvikling af de levende ferskvandsressourcer, marine ressourcer og akvakulturressourcer og til at optimere udbyttet af sektoren for denne og kommende generationer gennem øgede investeringer, kapacitetsopbygning og forbedret markedsadgang. 3. Parterne samarbejder for at sikre, at der ydes finansiel og anden støtte til forbedring af forarbejdningsvirksomhedernes konkurrenceevne og produktionskapacitet, diversificering af fiskerisektoren samt udvikling og forbedring af havnefaciliteterne i ØAF-partnerlandene. 4. De enkelte samarbejdsområder er udpeget i afsnit IV, i del V i denne aftale. AFSNIT II: HAVFISKERI ARTIKEL 53 Anvendelsesområde og mål 1. Bestemmelserne i dette afsnit finder anvendelse på udnyttelse, bevarelse og forvaltning af de marine fiskeressourcer og har til formål at optimere udbyttet af fiskeriet for ØAF-partnerlandene gennem investeringer, kapacitetsopbygning og forbedret markedsadgang. 2. Målene med samarbejdet er: a) at fremme en bæredygtig udvikling og forvaltning af fiskeriet

b) at styrke samarbejdet for at sikre en bæredygtig udnyttelse og forvaltning af fiskeressourcerne, der udgør et stærkt grundlag for regional integration, eftersom kyst-ØAF-partnerlandene er fælles om en række vandrende arter, og intet ØAF-partnerland alene har kapacitet til at sikre ressourcernes bæredygtighed c) at sikre en mere retfærdig fordeling af udbyttet i fiskerisektoren d) at sikre effektiv overvågning og kontrol, som er nødvendig for at bekæmpe ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri e) at fremme effektiv udnyttelse, bevarelse og forvaltning af de levende marine ressourcer i den eksklusive økonomiske zone og de farvande, der hører under ØAF-partnerlandenes jurisdiktion, på grundlag af internationale instrumenter, herunder UNCLOS, i parternes sociale og økonomiske interesse f) at fremme og udvikle den regionale og internationale handel på grundlag af bedste praksis g) at skabe et gunstigt miljø, inkl. infrastruktur og kapacitetsopbygning, der kan sætte ØAF-partnerlandene i stand til at opfylde de strenge markedskrav til både industrielt og ikke-industrielt fiskeri h) at støtte nationale og regionale politikker, der har til formål at øge produktiviteten og konkurrenceevnen i fiskerisektoren og i) at skabe forbindelser til andre økonomiske sektorer. ARTIKEL 54 Forvaltning og bevarelse af fiskeressourcer 1. Til bestemmelse af bæredygtige fangstmængder, fiskerikapacitet og andre forvaltningsstrategier anvendes forsigtighedsprincippet for at forebygge eller afhjælpe uønskede resultater såsom overkapacitet og overfiskning samt uønskede virkninger for økosystemer og småfiskeri. 2. Hvert enkelt ØAF-partnerland kan træffe passende foranstaltninger, herunder sæson- og redskabsrestriktioner, for at beskytte sine territoriale farvande og sikre små- og kystfiskeriets bæredygtighed. 3. Parterne forventes at fremme alle berørte ØAF-partnerlandes medlemskab af IOTC (Kommissionen for Tunfisk i Det Indiske Ocean) og andre relevante fiskeriorganisationer. De berørte ØAF-partnerlande koordinerer sammen med EU forvaltningen og bevarelsen af alle fiskearter, herunder tun og makrelfisk, og letter relevant videnskabelig forskning. 4. Foreligger der ikke tilstrækkelig videnskabelig dokumentation til, at den kompetente nationale myndighed kan fastsætte tærskler og målmængder for bæredygtig fangst i en eksklusiv økonomisk zone i ØAF-partnerlandene, giver parterne i samråd med den kompetente nationale myndighed og sammen med IOTC samt, hvis det er relevant, andre regionale fiskeriorganisationer, deres støtte til sådanne videnskabelige undersøgelser. 5. Parterne er enige om at træffe passende foranstaltninger, hvis en forøget fiskeriindsats fører til fangstmængder, som ligger over den bæredygtige målmængde som fastsat af den kompetente nationale myndighed. 6. For at bevare og forvalte fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande sikrer EU og ØAF-partnerlandene, at fartøjer, der fører deres flag, overholder de relevante nationale, regionale og subregionale fiskeriforvaltningsforanstaltninger og de hertil relaterede nationale love og administrative bestemmelser. ARTIKEL 55 Forvaltning af fartøjer og ordninger for håndtering af fangsten 1. Bestemmelser om forvaltning af fartøjer og ordninger for håndtering af fangsten, som udgår fra IOTC og andre relevante fiskeriorganisationer, skal iagttages. ØAF-partnerlandene og EU fastsætter de minimale vilkår og betingelser for overvågning og kontrol af fiskerfartøjer fra EU, som fisker i ØAF-partnerlandenes farvande, hvilket bl.a. bør omfatte følgende: a) ØAF-partnerlandene etablerer et fartøjsovervågningssystem (FOS), og alle ØAF-partnerlandene skal anvende et kompatibelt FOS. ØAF-partnerlande, som ikke har noget FOS, vil få bistand fra EU til indførelse af et kompatibelt FOS.

b) Ud over et obligatorisk kompatibelt FOS skal alle kyst-ØAF-partnerlande sammen med EU udvikle andre mekanismer til at sikre effektiv overvågning og kontrol, og EU vil bistå ØAF-partnerlandene med at indføre og gennemføre et sådant – i fællesskab fastlagt - system. c) EU og ØAF-partnerlandene har ret til at placere observatører om bord på fartøjer i både nationale og internationale farvande i henhold til klart formulerede procedurer for udstationering af observatører. Observatører aflønnes af de nationale regeringer, men alle omkostninger om bord afholdes af rederen. EU giver støtte til udgifterne til uddannelse af observatører. d) Der vil blive udarbejdet fælles ordninger for indberetning af fiskerioplysninger, som skal anvendes i hele regionen, og der vil blive fastsat minimumsbetingelser for indberetning. e) Alle fartøjer, der lander eller omlader deres fangst i et ØAF-partnerland, gør dette i havne eller yderhavne. Omladning til havs er ikke tilladt, medmindre der foreligger særlige omstændigheder som fastsat af de relevante regionale fiskeriorganisationer. Parterne samarbejder om at udvikle og modernisere landings- og omladningsinfrastruktur, herunder kapacitet til udvikling af fiskevarer, i ØAF-partnerlandenes havne. f) Indberetning af udsmid er obligatorisk. For at undgå udsmid bør man prioritere anvendelse af selektive fangstmetoder i overensstemmelse med IOTC's og relevante regionale fiskeriorganisationers principper. Bifangst skal så vidt muligt bringes i land. 2. Parterne er enige om at samarbejde om udarbejdelse og gennemførelse af nationale/regionale uddannelsesprogrammer for statsborgere fra ØAF-landene med henblik på at lette deres effektive deltagelse i fiskeindustrien. Har EU forhandlet en bilateral fiskeriaftale på plads, tilskyndes der til beskæftigelse af statsborgere fra ØAF-landene. ILO-erklæringen om grundlæggende principper og rettigheder i forbindelse med arbejdet gælder automatisk for søfolk påmønstret EU-fartøjer. 3. Parterne gør en koordineret indsats for at forbedre metoderne til forebyggelse, afværgelse og standsning af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri og træffer passende foranstaltninger med henblik herpå. Fiskerfartøjer, der foretager ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, bør beslaglægges, og ejerne bør retsforfølges af de kompetente myndigheder. De bør ikke på ny kunne fiske i ØAF-partnerlandenes farvande, medmindre der er opnået en forhåndsgodkendelse fra både flagstaten og de berørte ØAF-partnerlande og, hvis det er relevant, de berørte regionale fiskeriforvaltningsorganisationer. AFSNIT III: UDVIKLING AF FERSKVANDSFISKERI OG AKVAKULTUR ARTIKEL 56 Anvendelsesområde og mål 1. Bestemmelserne i dette afsnit finder anvendelse på udviklingen af ferskvandsfiskeri, kystfiskeri og akvakultur i ØAF-partnerlandene for så vidt angår kapacitetsopbygning, teknologioverførsel, SPS-standarder, investeringer og investeringsmidler, miljøbeskyttelse samt love og administrative bestemmelser. 2. Formålet med samarbejdet inden for udvikling af ferskvandsfiskeri og akvakultur vil være at fremme en bæredygtig udnyttelse af ferskvandsressourcerne og styrke akvakulturproduktionen, afhjælpe begrænsninger på udbudssiden, forbedre kvaliteten af fisk og fiskevarer for at opfylde de internationale SPS-foranstaltninger, forbedre adgangen til EU-markedet, imødegå interregionale handelshindringer, tiltrække kapital og investeringer til sektoren, opbygge kapacitet og lette private investorers adgang til finansiel støtte til udvikling af ferskvandsfiskeri og akvakultur. DEL IV: LANDBRUG ARTIKEL 57 Anvendelsesområde og definitioner 1. Bestemmelserne i denne del finder anvendelse på afgrøder og husdyr, herunder nyttige insekter. 2. I denne del og i afsnit II, i del V, forstås ved følgende definitioner: a) Landbrug omfatter afgrøder, husdyr og nyttige insekter. b) Landbrugsprodukter er de produkter, der er omfattet af bilag I til WTO-aftalen om landbrug. c) Landbrugsfinansiering betyder, at der stilles finansielle ressourcer til rådighed til støtte for landbrugsrelaterede aktiviteter langs hele værdikæden, f.eks. som importerede goder, tjenesteydelser på landbrugsområdet, produktion, oplagring, distribution, forarbejdning og afsætning.

d) Rå- og hjælpestoffer til landbruget betyder alle stoffer eller materialer, udstyr og redskaber, der anvendes i produktionen og håndteringen af landbrugsprodukter. e) Bæredygtig landbrugsteknologi betyder en teknologi, der er udformet med særligt hensyn til miljømæssige, sociale og økonomiske konsekvenser. f) Fødevare- og ernæringssikkerhed indebærer, at hele befolkningen til enhver tid har fysisk og økonomisk adgang til tilstrækkelige, sikre og nærende fødevarer til at kunne dække deres behov for et produktivt og sundt liv. g) Indkomstsikkerhed defineres som passende og bæredygtig adgang til indkomst og ressourcer til at opfylde grundlæggende behov på en retfærdig måde (herunder tilstrækkelig adgang til mad, drikkevand, sundhed, uddannelse, boliger og tid til samfundsdeltagelse og social integration). h) Naturkatastrofe er en følge af naturulykker, som f.eks. jordskred, tørke, jordskælv, vulkanudbrud, oversvømmelser, skadedyr og sygdomme. i) Små landbrugere er producenter med begrænsede ressourcer og egen lille jordbesiddelse på mindre end to (2) hektarer, og hvis omfang er for lille til at tiltrække den levering af tjenesteydelser, der er nødvendig for at øge produktiviteten og forstærke markedsmulighederne. j) Bæredygtig udvikling i forbindelse med denne del omfatter forvaltning og beskyttelse af naturressourcegrundlaget for økonomisk og social udvikling på en sådan måde, at der sigtes mod at opfylde menneskelige behov for de nuværende og kommende generationer. ARTIKEL 58 Mål 1. Parterne er enige om, at det grundlæggende mål i denne del er bæredygtig udvikling af landbruget, som omfatter, men ikke er begrænset til fødevare- og indkomstsikkerhed, udvikling af landdistrikterne og fattigdomsbekæmpelse i ØAF-partnerlandene. 2. Målene med denne aftale er at: a) fremme samarbejdet mellem parterne med henblik på at skabe velstand og forbedre livskvaliteten for dem, der er involveret i landbrugsaktiviteter gennem øget produktion, produktivitet og markedsandel b) forbedre fødevare- og ernæringssikkerhed i ØAF-partnerlandene ved at fremme værdiforøgelse, øge output, kvalitet, sikkerhed, markedsintegration, handel, tilgængelighed og adgang c) bidrage til lønnet beskæftigelse i hele værdikæden i den moderniserede landbrugssektor d) udvikle moderne og konkurrencedygtige landbrugsrelaterede industrier e) fremme bæredygtig udnyttelse og forvaltning af naturressourcer og kulturelle ressourcer ved at udvikle miljøvenlige og bæredygtige teknologier, der forbedrer landbrugets produktivitet f) bidrage til konkurrenceevnen ved at fremme værdiforøgelsen i hele forsyningskæden for at få markedsadgang g) forbedre producenternes indtægter ved at udvikle markedsføring af værdiforøgede landbrugsprodukter på markedet h) lette tilpasningen af landbrugssektoren og økonomien i landdistrikterne for at håndtere globale økonomiske ændringer i) mobilisere og øge de økonomiske resultater for små landbrugere gennem kapacitetsopbygning af landbrugsorganisationer

j) forbedre handelen og gøre markedet mere tilgængeligt for landbrugsvarer, således at valutaindtjeningen øges k) forbedre infrastrukturen i ØAF-partnerlandene med henblik på at forbedre produktion, produktivitet, markedsføring og distribution af rå- og hjælpestoffer og produkter, med særlig hensyntagen til oplagring, sortering, håndtering, emballage og transport. ARTIKEL 59 Almindelige principper 1. Parterne erkender vigtigheden af landbruget i ØAF-partnerlandenes økonomier som den vigtigste indtægtskilde for størstedelen af ØAF-partnerlandenes befolkning, som den primære faktor for fødevare- og ernæringssikkerhed og en potentiel sektor for høj vækst, merværdi og en kilde til eksportindtægter. 2. I betragtning af den multifunktionelle rolle, som landbruget spiller for ØAF-partnerlandenes økonomi, er parterne enige om at anvende en samlet tilgang til landbruget som grundlag for en bæredygtig udvikling. 3. Parterne er enige i at samarbejde om at fremme en bæredygtig vækst i landbrugssektoren, idet der tages hensyn til dens mange facetter og ØAF-partnerlandenes forskelligartede økonomiske, sociale, miljømæssige karakteristika og udviklingsstrategier. 4. Parterne erkender, at en mere omfattende integration af landbrugssektoren i ØAF-partnerlandene vil bidrage til at udvikle interregionale markeder og øge mulighederne for investeringer og udvikling af den private sektor. 5. Parterne anerkender betydningen af at støtte landbrugsproduktionen, at fremme værdiforøgelsen, handelen med landbrugsprodukter og markedsudviklingsinitiativer gennem passende instrumenter og at tilvejebringe egnede lovgivningsmæssige rammer for at tage højde for ændrede markedsvilkår. I denne henseende er parterne fast besluttet på at samarbejde for at tiltrække de nødvendige investeringer til ØAF-partnerlandene. 6. Parterne er enige om, at de prioriteter inden for landbruget, der overvejes i denne del, skal have en klar forbindelse til de pågældende regioners overordnede politiske ramme for fødevare- og ernæringssikkerhed og bekæmpelse af fattigdom for at sikre konsekvens og vejledning i forbindelse med den regionale udvikling. ARTIKEL 60 Omfattende dialog 1. Parterne etablerer en omfattende dialog om landbrug og udvikling af landdistrikter mellem ØAF og EU ("landbrugsdialogen") om alle spørgsmål, der er omfattet af denne del. Med landbrugsdialogen føres der tilsyn med, hvordan gennemførelsen af denne del skrider frem, og den vil være et forum for udveksling og samarbejde om parternes respektive nationale landbrugspolitikker og navnlig landbrugets rolle i ØAF-partnerlandene, for så vidt angår forøgelsen af landbrugsindtægterne, fødevaresikkerhed, bæredygtig anvendelse af ressourcer, udvikling af landdistrikterne og økonomisk vækst. 2. Landbrugsdialogen finder sted i Komitéen af Højtstående Embedsmænd, der nedsættes i henhold til artikel 106. 3. Parterne fastsætter procedurerne og vilkårene for landbrugsdialogen efter fælles aftale. ARTIKEL 61 Regional integration Parterne erkender, at integrationen af landbrugssektoren i ØAF-partnerlandene gennem den gradvise fjernelse af hindringer og tilvejebringelsen af passende lovgivningsmæssige og institutionelle rammer, harmoniseringen og tilpasningen af politikområder vil bidrage til at forstærke den regionale integrationsproces og derigennem bidrage til udviklingen af regionale markeder, hvilket vil øge mulighederne for investeringer og udviklingen af den private sektor. ARTIKEL 62 Understøttende politikker

Partnerne anerkender betydningen af at indføre og gennemføre politikker og institutionelle reformer, der kan understøtte og lette opfyldelsen af målene i denne del. ARTIKEL 63 Bæredygtig udvikling af landbruget Parterne samarbejder om at opnå en bæredygtig udvikling af landbruget med særligt fokus på at støtte sårbare landbefolkninger i ØAF-partnerlandene set i lyset af de skiftende globale produktions- og handelsmønstre samt forbrugernes smag og præferencer. ARTIKEL 64 Fødevare- og ernæringssikkerhed 1. Parterne er enige om, at bestemmelserne i denne aftale skal sætte ØAF-partnerlandene i stand til at gennemføre effektive foranstaltninger med henblik på at opnå fødevare- og ernæringssikkerhed og en bæredygtig udvikling af landbruget og udvikle kommercielle landbrugsmarkeder i regionen med det formål at sikre fødevare- og ernæringssikkerhed. 2. Parterne sikrer, at foranstaltninger, der træffes i henhold til denne del, tager sigte på at styrke fødevare- og ernæringssikkerheden og undgå vedtagelse af foranstaltninger, der kunne bringe opfyldelsen af fødevare- og ernæringssikkerhed hos husholdningerne og på nationalt og regionalt plan i fare. ARTIKEL 65 Håndtering af værdikæder Parterne er enige om at have en regional strategi, der skal styrke forsyningskapaciteten inden for landbruget, og udpege de delsektorer af landbruget, der har høj værdi, hvor regionen har konkurrencefordele, og drage fordel af investeringer, der kan lette overgangen fra komparative til konkurrencemæssige fordele. ARTIKEL 66 Systemer til tidlig varsling Parterne erkender behovet for at etablere, forbedre og styrke systemer til information om fødevaresikkerhed, herunder nationale systemer til tidlig varsling samt vurdering af sårbarhed og overvågning, og gennemføre foranstaltninger til kapacitetsopbyggelse i forbindelse med og gennem eksisterende internationale og regionale mekanismer. ARTIKEL 67 Teknologi Parterne anerkender vigtigheden af moderne og bæredygtige landbrugsteknologier og er enige om at udvikle og fremme anvendelsen af moderne landbrugsteknologier, der omfatter: a) bæredygtige kunstvandings- og gødningsvandingsteknologier b) vævskultur og mikropropagering c) forbedret såsæd

d) kunstig inseminering e) integreret bekæmpelse af skadegørere f) produktemballage g) teknologier for håndtering efter fangsten h) godkendte laboratorier i) bioteknologier j) risikovurdering og -håndtering. ARTIKEL 68 Nationale politikforanstaltninger 1. Hver af parterne sikrer gennemsigtighed på området for landbrugsstøtte i forbindelse med handelen med landbrugsprodukter. Med dette for øje vil EU som led i landbrugsdialogen regelmæssigt aflægge rapport til ØAF-partnerlandene om retsgrundlaget for og formen og størrelsen af denne støtte. En sådan rapportering anses for at have fundet sted, hvis parterne eller en repræsentant for disse gør den tilgængelige på et offentligt tilgængeligt websted. 2. Fra ikrafttrædelsen af denne aftale yder EU ikke eksportrestitutioner for alle landbrugsprodukter til ØAF-partnerlandene. Dette forbud tages op til fornyet overvejelse i ØPA-Rådet efter 48 måneder. 3. Endvidere undersøger Komitéen af Højtstående Embedsmænd de spørgsmål, der kan opstå i relation til adgangen for parternes landbrugsprodukter til hinandens markeder. Denne komité kan fremsætte henstillinger til ØPA-Rådet i henhold til artikel 107. ARTIKEL 69 Produktion og afsætning af landbrugsvarer 1. Parterne anerkender de udfordringer, som ØAF-partnerlandene har på grund af deres afhængighed af eksporten af primære landbrugsvarer, der er underlagt store prisudsving og forringede bytteforhold, for så vidt angår valutaindtjening. 2. Parterne er enige om: a) at styrke offentlig-private partnerskaber om investeringer i produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsvarer b) at samarbejde om at udvikle kapacitet til at få adgang til nichemarkeder og fremme overensstemmelse med varestandarder for at opfylde sådanne markedskrav c) at støtte diversificeringen af landbrugsproduktionen og eksportprodukter i ØAF-partnerlandene d) at forbedre producenternes indtægter ved at udvikle markedsføringen af værdiforøgede landbrugsprodukter på markedet.

ARTIKEL 70 Overvågning Parterne er enige om, at ØPA-Rådet skal revidere og overvåge gennemførelsen af deres forpligtelser i henhold til denne aftale. ØPA-Rådet sørger for den effektive overvågning af overholdelsen af forpligtelserne ved at sikre gennemsigtighed og giver parterne mulighed for at vurdere, hvordan disse forpligtelser bidrager til deres langsigtede mål med hensyn til at etablere et rimeligt og markedsorienteret system for handel med landbrugsprodukter. ARTIKEL 71 Lande, der er nettoimportører af fødevarer 1. Parterne anerkender betydningen af at tackle de nettofødevareimporterende ØAF-partnerlandes problemer. Formålet med denne artikel er derfor at hjælpe de lande, som er nettoimportører af fødevarer, med at udvikle programmer, der skal sikre fødevaresikkerheden. 2. Parterne er enige om: a) at tackle problemerne med fremstilling, opbevaring og distribution i ØAF-regionen b) at tilvejebringe fødevarehjælp internt fra ØAF-partnerlandene og fra andre afrikanske regionale økonomiske fællesskaber c) at forbedre koordineringen af fødevarehjælp. 3. Parterne er enige om at opretholde et passende fødevarehjælpsniveau under hensyntagen til de interesser, som modtagerne af fødevarehjælp har, og sikre, at de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 2, ikke utilsigtet hindrer levering af fødevarehjælp i nødsituationer. 4. Parterne sikrer, at fødevarehjælp ydes i fuld overensstemmelse med de foranstaltninger, der tager sigte på at forhindre, at lokale virksomheder trænges ud af markedet, hvilket omfatter: a) at det sikres, at alle fødevarehjælpsaktioner er nødvendige og har form af fuld gavebistand b) at foranstaltningerne ikke knyttes direkte eller indirekte til kommerciel eksport af landbrugsprodukter eller andre varer og tjenesteydelser. ARTIKEL 72 Visse sektorers betydning 1. Parterne anerkender, at: a) det er vigtigt for landbefolkningens indkomstsikkerhed at have en passende adgang til fødevarer, rent drikkevand, sundhedsydelser, uddannelsesmuligheder, bolig, og at kunne deltage i samfundet og opnå social integration b) udviklingen af langbrugsinfrastruktur, herunder produktion, forarbejdning, afsætning og distribution, spiller en afgørende rolle i ØAF-partnerlandenes socioøkonomiske udvikling af landdistrikter og regionale integration c) teknisk støtte i form af f.eks. uddannelse i landbrugsforskning, konsulent- og rådgivningstjenester er af stor betydning for at øge landbrugets produktivitet

d) det er vigtigt at gøre det nemmere for landbruget at opnå finansiering for at kunne ændre landbrugssektoren i ØAF-partnerlandene. Der kræves finansiering til udviklingen af landbrugsteknologi, landbrugskredit og -forsikring, udvikling af infrastruktur og markeder samt uddannelse af landmænd, og e) en bæredygtig udvikling af landdistrikterne er vigtig for at forbedre levestandarden for befolkningen i landdistrikterne i ØAF-partnerlandene. 2. Parterne er enige om at samarbejde om indkomstsikkerhed, landbrugsinfrastruktur, teknisk støtte, finansieringstjenesteydelser inden for landbruget og udviklingen af landdistrikterne, som fastsat i afsnit II i del V. ARTIKEL 73 Informationsudveksling og konsultation 1. Parterne er enige om at udveksle erfaringer og oplysninger om bedste praksis og om at konsultere hinanden om alle emner for at kunne opfylde målene i denne del. 2. Parterne er enige om: a) udveksling af oplysninger om produktion og forbrug af landbrugsprodukter og handel hermed samt om markedsudviklingen for landbrugsprodukter b) udveksling af information om investeringsmuligheder og -incitamenter i landbrugssektoren, herunder aktiviteter i mindre målestok c) udveksling af oplysninger om politikker, love og administrative bestemmelser på landbrugsområdet mellem de to parter d) drøftelse af de politiske og institutionelle ændringer, der er nødvendige for at understøtte omlægningen af landbrugssektoren samt udformningen og gennemførelsen af regionale politikker for landbrug og landdistriktsudvikling med sigte på regional integration e) udveksling af synspunkter vedrørende nye og egnede teknologier samt politikker og foranstaltninger for landbrugsprodukter. ARTIKEL 74 Geografiske betegnelser 1. Parterne erkender vigtigheden af geografiske betegnelser for bæredygtigt landbrug og udvikling af landdistrikter. 2. Parterne er enige om at samarbejde om identifikation, anerkendelse og registrering af produkter, som kan komme i betragtning til beskyttelse som geografiske betegnelser, og ethvert andet tiltag, der sigter mod at opnå beskyttelse for de udpegede produkter. DEL V: ØKONOMISK SAMARBEJDE OG UDVIKLINGSSAMARBEJDE ARTIKEL 75 Almindelige bestemmelser 1. I overensstemmelse med artikel 34 og 35 i AVS-EU-partnerskabsaftalen, der blev undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000, med seneste rettelser bekræfter parterne på ny, at udviklingssamarbejde er et centralt element i partnerskabet og en væsentlig medvirkende faktor for virkeliggørelsen af målene i denne aftale.

2. Parterne er enige om at tage fat på ØAF-partnerlandenes udviklingsbehov ved at øge produktions- og udbudskapaciteten, befordre deres økonomiers strukturelle omlægning og konkurrenceevne og forbedre deres økonomiske diversificering og øge merværdien for at fremme bæredygtig udvikling og støtte den regionale integrationsproces. 3. Parterne forpligter sig til at samarbejde for at lette gennemførelsen af denne aftale og støtte strategier for regional integration og udvikling. Parterne er enige om, at samarbejdet skal baseres på delen om økonomisk samarbejde og udviklingssamarbejde og på ØPA-udviklingsplanen som supplement til ØAF-partnerlandenes regionale og nationale udviklingsstrategier. Planen og de tilsvarende grundlæggende benchmarks, indikatorer og mål, som afspejler de behov, der er identificeret i ØAF-partnerlandene på tidspunktet for undertegnelsen, er vedlagt som bilag III(a) og bilag III(b). Disse revideres hvert femte (5) år. Samarbejdet tager form af finansiel og ikke-finansiel støtte til ØAF-partnerlandene. 4. I den henseende vil finansieringen af udviklingssamarbejdet mellem ØAF-partnerlandene og EU til gennemførelsen af denne aftale blive udført inden for rammerne af de relevante regler og procedurer, der er fastsat i Cotonouaftalen, særlig Den Europæiske Udviklingsfonds programmeringsprocedurer og inden for rammerne af de på hinanden følgende relevante instrumenter, der finansieres over Den Europæiske Unions almindelige budget. I den forbindelse er parterne, under hensyntagen til de nye udfordringer, der følger af øget regional integration og større konkurrence på verdensmarkedet, enige om, at et af de prioriterede områder vil være støtte til gennemførelsen af denne aftale. Parterne er enige om, at de finansielle instrumenter, der er fastlagt i Cotonouaftalen, gennemføres således, at de forventede fordele ved denne aftale bliver så store som muligt. 5. Med henblik på gennemførelsen af denne aftale, forpligter parterne sig til i fællesskab og individuelt at mobilisere ressourcer i henhold til retningslinjerne i de særlige bestemmelser i afsnit X om mobilisering af ressourcer. 6. I overensstemmelse med Pariserklæringen om bistandseffektivitet, der blev vedtaget i 2005, er parterne enige om i givet fald at anvende og støtte nationalt og/eller regionalt baserede gennemførelsesmekanismer, fonde og faciliteter til formidling og koordinering af ressourcer til gennemførelse af denne aftale. ARTIKEL 76 Mål Det økonomiske samarbejde og udviklingssamarbejdet tager sigte på: a) at fremme konkurrenceevnen i ØAF-partnerlandenes økonomier b) at opbygge kapacitet på udbudsområdet og muliggøre den gnidningsløse gennemførelse af denne aftale c) at ændre strukturen i ØAF-partnerlandenes økonomier ved at etablere et stærkt, konkurrencedygtigt og diversificeret økonomisk grundlag gennem styrkelse af produktion, distribution, transport og markedsføring d) udvikling af kapacitet inden for handel og evne til at tiltrække investeringer e) styrkelse af handels- og investeringspolitik og -lovgivning f) en forstærket regional integration. ARTIKEL 77 Samarbejdsområder Det økonomiske samarbejde og udviklingssamarbejdet omfatter følgende områder: a) infrastruktur b) landbrug og husdyr c) udvikling af den private sektor

d) fiskeri e) vand og miljø f) spørgsmål om markedsadgang i) SPS ii) TBT iii) told og handelslettelser i ØAF-partnerlandene g) ØPA-justeringsforanstaltninger h) mobilisering af ressourcer. AFSNIT I: INFRASTRUKTUR ARTIKEL 78 Anvendelsesområde og mål 1. Samarbejde om udvikling af fysisk infrastruktur skal navnlig omfatte transport, energi og informations- og kommunikationsteknologi. 2. Målene på dette område er at: a) fremme ØAF-partnerlandenes konkurrenceevne b) afhjælpe udbudsbegrænsninger på institutionelt, nationalt og regionalt plan og c) styrke udviklingen af offentlig-private partnerskaber. ARTIKEL 79 Transport 1. Samarbejde inden for transport skal omfatte vej-, jernbane-, luft- og søtransport. 2. Målene på dette område er at:

a) forbedre de nationale og regionale trafikforbindelser med henblik på at udbygge den regionale økonomiske integration b) udvikle, omstrukturere, rehabilitere, opgradere og modernisere ØAF-partnerlandenes varige og effektive transportsystemer c) forbedre person- og varetransporten og d) lette adgangen til markeder ved hjælp af vej-, luft-, sø- og jernbanetransport samt transport ad indre vandveje. 3. Parterne er enige om at samarbejde på følgende områder, jf. artikel 75: a) forvaltning af transportsystemer b) forbedring, udvikling og modernisering af infrastruktur på alle niveauer, herunder udvikling af infrastrukturnetværk til intermodal transport c) styrkelse af den institutionelle, tekniske og administrative kapacitet i ØAF-partnerlandene inden for kvalitetssikring, metrologi, standarder og overensstemmelsesvurdering d) teknologiudvikling og -overførsel, innovation, informationsudveksling og -netværk og markedsføring e) tilskyndelse til oprettelse af partnerskaber, netværk og joint ventures mellem de økonomiske aktører f) forbedring af sikkerhed og pålidelighed i transportsektoren, herunder vejrprognoser, forvaltning af farligt gods og kriseforanstaltninger g) udvikling af regionale transportpolitikker og de lovgivningsmæssige rammer. ARTIKEL 80 Energi 1. Samarbejde inden for energisektoren skal omfatte den offentlige og private sektors deltagelse i energiproduktion, transmission, distribution og tværnational handel med energi. 2. Målene på dette område er at: a) udvikle, styrke og udvide regionens energiproduktionskapacitet b) øge antallet af alternative energikilder c) udvikle, styrke og udvide netværk d) udvikle, styrke og udvide distribution og transmission

e) forbedre ØAF-partnerlandenes adgang til moderne, effektive, pålidelige, diversificerede og bæredygtige og vedvarende kilder til ren energi til konkurrencedygtige priser f) styrke kapaciteten inden for produktion, distribution og forvaltning af energi på nationalt og regionalt plan g) fremme netsammenkoblingen i relation til strømforsyning både i og uden for ØAF-partnerlandene med henblik på maksimal udnyttelse og h) støtte etableringen af et gunstigt klima med henblik på at tiltrække investeringer i denne sektor. 3. Parterne er enige om at samarbejde på følgende områder, jf. artikel 75: a) kapaciteten inden for produktion, transmission og distribution fra eksisterende energikilder, særlig vandkraft, jordolie og biomasse b) diversificering af energimikset til også at omfatte andre potentielle energikilder, som er socialt og miljømæssigt acceptable, og som begrænser afhængigheden af olie c) udviklingen af energiinfrastruktur, bl.a. i landdistrikter d) udviklingen af passende reformer inden for energiregulering og -politik, herunder markedsføring og privatisering e) fremme af netsammenkobling og samarbejde mellem regionerne inden for energiproduktion og -distribution f) kapacitetsopbygning inden for menneskelige ressourcer, bedre forvaltning, servicestandarder og institutionelle strukturer g) teknologiudvikling og -overførsel, forskning og udvikling (FoU), innovation, informationsudveksling, udvikling af databaser og netværk h) partnerskaber, netværk og joint ventures. ARTIKEL 81 Informations- og kommunikationsteknologi (IKT) 1. Samarbejde inden for IKT-sektoren skal omfatte: udviklingen af informations- og kommunikationsteknologier, konkurrenceevne, innovation og en gnidningsløs overgang til informationssamfundet. 2. Målene på dette område er at: a) udvikle IKT-sektoren b) forbedre IKT-sektorens bidrag til lettelse af handelen gennem e-tjenester, e-handel, e-forvaltning, e-sundhed, sikre transaktioner og andre elementer af betydning for samfundsøkonomien. 3. Parterne er enige om at samarbejde på følgende områder, jf. artikel 75:

a) IKT-netsammenkoblingen og omkostningseffektiviteten på nationalt, regionalt og globalt plan b) udbredelse af nye informations- og kommunikationsteknologier c) udvikling af love og administrative bestemmelser inden for IKT d) udvikling, overførsel og anvendelse af teknologi, FoU, innovation, informationsudveksling og -netværk og markedsføring e) kapacitetsopbygning inden for menneskelige ressourcer, forbedring af servicestandarder og institutionelle strukturer f) partnerskaber, netværk og joint ventures mellem de økonomiske aktører g) fremme af og støtte til udviklingen af nichemarkeder for IKT-baserede tjenesteydelser. AFSNIT II: LANDBRUG ARTIKEL 82 Anvendelsesområde og mål 1. Samarbejde under dette afsnit finder anvendelse på afgrøder og husdyr, herunder nyttige insekter. 2. Parterne er enige om, at hovedmålet i dette afsnit er bæredygtig udvikling af landbruget, som omfatter, men ikke er begrænset til fødevare- og indkomstsikkerhed, udvikling af landdistrikterne og fattigdomsbekæmpelse i ØAF-partnerlandene. 3. Dette afsnits øvrige mål er fastsat i artikel 58 i del IV. ARTIKEL 83 Samarbejdsområder 1. Parterne anerkender landbrugssektorens betydning for ØAF-partnerlandenes økonomi og er enige om at samarbejde om fremme af dens omstilling for at øge dens konkurrenceevne, sikre fødevare- og ernæringssikkerhed og landdistrikternes udvikling og lette tilpasningen af landbruget og økonomien i landdistrikterne for at tage hensyn til virkningerne af gennemførelsen af denne aftale med særligt fokus på små landbrugere. 2. Parterne er enige om at samarbejde på følgende områder: a) Regional Integration Forbedring af adgangen til regionale og internationale markeder for landbrugsprodukter, herunder udvikling af markedssystemer og markedsudviklingsstrategier b) Understøttende politikker

i) udvikling af nationale og regionale landbrugspolitikker, love og administrative bestemmelser samt opbygning af den nødvendige kapacitet og støtte til institutionel udvikling ii) kapacitetsopbygning i ØAF-partnerlandene for at drage fuld fordel af øgede muligheder for handel og at maksimere fordelene ved handelsreformer. c) Bæredygtig udvikling af landbruget i) gennemførelse af fælles aktiviteter på regionalt grundlag, herunder fremstilling af gødningsstoffer, frøproduktion, hudsyravlsudvikling og plante- og dyresygdomsbekæmpelse ii) fremme og styrkelse af produktion, markedsføring, distribution og transport (PMDT) samt håndtering af landbrugsprodukter iii) kapacitetsopbygning med henblik på overholdelse af de internationale standarder vedrørende landbrugsproduktion, emballering og SPS-foranstaltninger. d) Landbrugsinfrastruktur i) udvikling af landbrugsstøtteinfrastruktur, herunder bæredygtige kunstvandingssystemer, vandgenindvinding, lagring og forvaltning, markedsføring og sortering ii) udvikling af forsknings- og uddannelsesinfrastruktur, lagerfaciliteter og tilkørselsveje i lokalområderne iii) udvikling af infrastruktur til landbrugsproduktion iv) etablering af et landbrugsmeteorologicenter i ØAF-partnerlandene v) udvikling af moderne markedsinfrastruktur til udvidelse af nationale og regionale markeder. e) Fødevare- og ernæringssikkerhed i) kapacitetsopbygning i by- og landdistrikter til fremme af et bedre livsgrundlag, udryddelse af fattigdom og bæredygtig udvikling ii) diversificering af landbrugsproduktionen og udvikling af produkter, som dækker behovet for fødevare- og ernæringssikkerhed i ØAF-partnerlandene iii) udformning og gennemførelse af programmer, der fører til øget produktion og produktivitet i landbrugssektoren, med særligt fokus på små landbrugere iv) kapacitetsudvikling inden for overholdelse af fødevaresikkerhedsbestemmelser på nationalt og regionalt plan og v) udformning og gennemførelse af sociale tilpasningsprogrammer i regioner, der er ramt af naturkatastrofer. f) Forvaltning af værdikæder i) fremme af anvendelsen af bæredygtige landbrugsteknologier og levering af nødvendige landbrugsinput

ii) forbedring af landbrugssektorens produktion, produktivitet og konkurrenceevne gennem fremme af landbrugsrelaterede industrier iii) forbedring af værdiforøgelsen i hele forsyningskæden for landbrugsprodukter for at opfylde kravene på nationale, regionale og internationale markeder og iv) fremme af udviklingen af aktiviteter inden for forarbejdning, markedsføring, distribution og transport af landbrugsprodukter. g) Systemer til tidlig varsling i) kapacitetsopbygning med hensyn til vurdering og formidling af oplysninger om de sandsynlige virkninger af forestående katastrofer i god tid for at træffe eventuelle foranstaltninger og sikre hurtig reaktionsevne ii) udvikling og forvaltning af nationale og regionale informationssystemer iii) udvikling, styrkelse og sammenkobling af systemer til tidlig varsling samt beredskabsplaner og strategier for katastrofehåndtering på nationalt og regionalt plan og iv) støtte til tilpasning til klimaændringer og modvirkningsmuligheder i ØAF-partnerlandene. h) Produktion og afsætning af landbrugsvarer i) udvikling af kapacitet til at få adgang til nichemarkeder og fremme af overensstemmelse med varestandarder for at opfylde sådanne markedskrav ii) diversificering af landbrugsproduktionen og eksportprodukter i ØAF-partnerlandene iii) udvikling af moderne markedsinfrastruktur til udvidelse af nationale og regionale markeder og iv) udvikling af produktemballerings- og mærkningsordninger, der giver ØAF-partnerlandenes producenter mulighed for at opnå højere priser for råvareeksport. i) Udvikling af landdistrikter i) kapacitetsopbygning blandt grupper af landbrugere i hele landbrugsværdikæden ii) forbedring af transport-, kommunikations- og markedsfaciliteter for rå- og hjælpestoffer til landbruget og markedsføring af produktionen iii) løsning af problemer vedrørende sociokulturelle hindringer som sproglige forskelle, forskelle med hensyn til læse- og skrivefærdigheder, kønsrelaterede skævheder og sundhedstilstanden i lokalområdet, der er af betydning for landbrugssystemernes art iv) forbedring af landbrugernes adgang til kredit og forvaltningen af naturlige og kulturelle ressourcer og v) udvikling af relevante politiske foranstaltninger til fremme af rettidig adgang til tilstrækkelige rå- og hjælpestoffer for små landbrugere. j) Lande, der er nettoimportører af fødevarer

Løsning af problemerne med fremstilling, opbevaring og distribution af fødevarer i ØAF-partnerlandene. k) Indkomstsikkerhed i) kapacitetsopbygning for udvikling af sociale tjenester for befolkningsgrupper i landdistrikter og bynære områder ii) forbedring af husholdningens samlede indkomst fra landbrugsproduktion ved hjælp af bl.a. diversificering, merværdi, beskæftigelse uden for landbruget og indførelse af nye bæredygtige landbrugsteknologier i ØAF-partnerlandene iii) forbedring af landbrugssektorens produktivitet i ØAF-partnerlandene og iv) øget anvendelse af bæredygtige landbrugsteknologier. l) Tjenesteydelser i forbindelse med teknisk bistand EU forpligter sig til at sikre ØAF-partnerlandene tilstrækkelige ressourcer og teknisk bistand til kapacitetsopbygning på en måde, der er forudsigelig og bæredygtig, på følgende områder: i) styrkelse af innovation og overførsel af teknologi, viden og FoU ii) udvikling og øget udnyttelse af mekanisering i ØAF-partnerlandenes landbrugssektor iii) etablering af anlæg til produktion af rå- og hjælpestoffer til landbruget og distributionssystemer i ØAF-partnerlandene iv) fremme og styrkelse af investeringer i landbrugsforskning, konsulenttjenester, uddannelse og konsulenttjenester inden for forskning, der skaber forbindelse med landbrugere v) oprettelse og styrkelse af regionale ekspertisecentre, herunder et landbrugsmeteorologicenter, bioteknologi og analytiske og diagnostiske laboratorier for afgrøder, husdyr og jordbund, og vi) forbedring af adgangen til tjenesteydelser vedrørende fremstilling af planter og dyr, herunder husdyravl-, dyrlæge- og plantebeskyttelsestjenester. m) Finansielle tjenesteydelser for landbruget i) styrkelse af finansielle tjenesteydelser for mindre producenter, forarbejdningsvirksomheder og forhandlere i landbrugssektoren ii) udvikling af regionalt ejede mekanismer eller en fond for landbrugsudvikling og udvikling i landdistrikterne iii) udvikling af mikrofinansieringsinstitutter og forsikringsordninger for landbruget iv) lettere adgang til kredit fra banker og andre finansieringsinstitutter for landbrugsproducenter, forhandlere og landbrugere og v) støtte til ØAF-partnerlandenes finansieringsinstitutter, som betjener landbrugssektoren og lettere adgang for den private sektor til kapitalmarkederne for at skaffe både kort- og langfristet kapital.

n) Geografiske betegnelser i) udvikling af politikker og retlige rammer for geografiske betegnelser ii) fastlæggelse af bestemmelser om geografiske betegnelser iii) udvikling af en adfærdskodeks for produktdefinition, for så vidt angår deres oprindelse iv) fremme af lokale organisationers og institutioners koordinering af lokale berørte parters arbejde vedrørende geografiske betegnelser og produkters overensstemmelse v) kapacitetsopbygning inden for identifikation, registrering, markedsføring, sporbarhed og overensstemmelse, hvad angår produkters geografiske betegnelser, og vi) udvikling af andre samarbejdsområder under dette afsnit, som kan opstå i fremtiden. AFSNIT III: UDVIKLING AF DEN PRIVATE SEKTOR ARTIKEL 84 Anvendelsesområde og mål 1. Samarbejde om udvikling af den private sektor omfatter investeringsfremme og virksomhedsudvikling. 2. Målene i dette afsnit er: a) at skabe et gunstigt miljø for fremme af investeringer og private virksomheder, herunder udvikling af nye industrier, udenlandske direkte investeringer og teknologioverførsel b) at forbedre forsyningskapaciteten, konkurrenceevnen og værdiforøgelsen c) at forbedre adgangen til finansiering fra EU’s finansielle institutioner som f.eks. Den Europæiske Investeringsbank d) at opbygge kapacitet og give institutionel støtte til udvikling af institutioner i den private sektor, herunder f.eks. investeringsfremmekontorer, apex-organer, handelskamre, sammenslutninger, kontaktpunkter og handelsfre