Offentliggørelse af en meddelelse om godkendelse af en standardændringaf produktspecifikationen for en betegnelse i vinsektoreni henhold til artikel 17, stk. 2 og 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/33

(2020/C 321/09)

Denne meddelelse offentliggøres i overensstemmelse med artikel 17, stk. 5, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2019/33 (1).

MEDDELELSE AF EN STANDARDÆNDRING TIL ÆNDRING AF ENHEDSDOKUMENTET

»VAUCLUSE«

PGI-FR-A1209-AM01

Meddelelsesdato: 2. juli 2020

BESKRIVELSE AF OG BEGRUNDELSE FOR DEN VEDTAGNE ÆNDRING

1. Beskrivelse af vinen/vinene

Der er tilføjet yderligere oplysninger om vinens farve i punkt 3.3, »vurdering af produkternes organoleptiske egenskaber«, for at tydeliggøre beskrivelsen af de forskellige produkter.

Disse præciseringer er ligeledes blevet indført i enhedsdokumentet i punktet »Beskrivelse af vinen/vinene«.

2. Geografisk område

I kapitel I, punkt 4.1, i produktspecifikationen er præsentationen af det geografiske område blevet ajourført.

Henvisningen til årstallet for den geografiske kode, det nationale referenceværk, der indeholder en liste over de kommuner opført pr. departement, der indgår i sammensætningen af hver enkelt supplerende geografisk betegnelse, er blevet præciseret. Der er tale om den geografiske kode for 2019. Nogle af kommunernes navne er blevet korrigeret, men der er ikke tale om en ændring af sammensætningen af det geografiske område.

Enhedsdokumentet berøres ikke af denne ændring.

3. Vinstoksorter

I kapitel I, punkt 5, i produktspecifikationen suppleres vinstoksorterne til fremstilling af vine med den beskyttede geografiske betegnelse »Vaucluse« med følgende 16 sorter:

»artaban N, assyrtiko B, cabernet blanc B, cabernet cortis N, floreal B, monarch N, muscaris B, nebbiolo N, pinotage N, prior N, soreli B, souvignier gris G, verdejo B, vidoc N, voltis B, xinomavro N.«

Der er tale om sorter, som menes at være resistente over for tørke og skimmelsygdomme. Disse sorter gør det muligt at anvende færre plantebeskyttelsesmidler, samtidig med at de svarer til de sorter, der anvendes til fremstilling af den beskyttede geografiske betegnelse. De ændrer ikke egenskaberne for vine med den beskyttede geografiske betegnelse.

Indførelsen af disse vinstoksorter berører enhedsdokumentet og er blevet tilføjet til punktet »kategorier af vinavlsprodukter«.

4. Tilknytning til det geografiske område

Den organoleptiske beskrivelse af vinene er blevet tilføjet i produktspecifikationens punkt 7.2 under »produktets egenart«. Disse oplysninger er også blevet medtaget i enhedsdokumentet under produktets egenart i afsnittet »Tilknytning til det geografiske område«.

Punkt 7.3 i produktspecifikationen, der vedrører »årsagssammenhæng mellem produktets egenart og det geografiske områdes egenart«, er blevet suppleret for at styrke påvisningen af tilknytningen til den geografiske oprindelse, som er baseret på overensstemmelsen mellem vinenes egenart og det geografiske områdes egenart. Disse supplerende oplysninger er ligeledes blevet tilføjet afsnittet »Årsagssammenhæng« under tilknytning til det geografiske område, der er beskrevet i enhedsdokumentet.

ENHEDSDOKUMENT

1. Produktets betegnelse

Vaucluse

2. Type geografisk betegnelse

BGB - beskyttet geografisk betegnelse

3. Kategorier af vinavlsprodukter

1. Vin

4. Beskrivelse af vinen/vinene

Organoleptisk og analytisk beskrivelse af vinene

Den beskyttede geografiske betegnelse »Vaucluse« er forbeholdt stille rød-, rosé- og hvidvine.

Rødvinene er en sammenstikning af druesorter. Druesorterne grenache N, syrah N, merlot N og endog cabernet-sauvignon N udgør stammen i disse vine, hvis fællesnævner er en duft af mørke frugter, krydderier, anstrøg af læder og bitter chokolade eller endog anstrøg af peber. De har en dyb rubinrød til granatrød farve med et violet skær.

Grundlaget for fremstilling af rosévinene, der generelt har en bleg laksefarve, er druesorter som f.eks. grenache N eller cinsault N, som giver vine med en duft af røde frugter.

Livlighed og mineralitet, anstrøg af æbler eller lindeblomst er kendetegnende for hvidvinene, som ofte er fremstillet af chardonnay B. De har en bleggul farve med et grønt eller et skinnende og klart skær.

Vinene med den beskyttede geografiske betegnelse »Vaucluse« har ud over et virkeligt alkoholindhold på mindst 9 % et totalt alkoholindhold, samlet totalt syreindhold, indhold af flygtig syre og totalt indhold af svovldioxid, der svarer til det, der er fastsat i EU-lovgivningen (tærskel eller grænse).

Generelle analytiske kendetegn Maksimalt totalt alkoholindhold (i % vol.) Minimalt virkeligt alkoholindhold (i % vol.) 9 Minimalt totalt syreindhold Maksimalt indhold af flygtig syre (i meq/l) Maksimalt totalt svovldioxidindhold (i mg/l)

5. Vinfremstillingsmetoder

a. Særlige ønologiske fremgangsmåder

Særlig ønologisk fremgangsmåde

Vinene skal hvad angår ønologisk fremgangsmåde opfylde de krav, der er fastsat på EU-niveau og i den franske lov om landbrug og fiskeri (»code rural et de la pêche maritime«).

b. Maksimumsudbytte

120 hektoliter pr. hektar.

6. Afgrænset geografisk område

Høsten af druerne, vinfremstillingen og forarbejdningen af vin med den beskyttede geografiske betegnelse »Vaucluse« finder sted i departementet Vaucluse.

7. Vigtigste druesort(er)

Abondant B

Abouriou B

Alicante Henri Bouschet N

Aligoté B

Alphonse Lavallée N

Altesse B

Aléatico N

Aramon N

Aramon blanc B

Aramon gris G

Aranel B

Arbane B

Arinarnoa N

Arriloba B

Arrouya N

Arrufiac B — Arrufiat

Artaban N

Assyrtiko B

Aubin B

Aubin vert B

Aubun N — Murescola

Auxerrois B

Bachet N

Barbaroux Rs

Baroque B

Biancu Gentile B

Blanc Dame B

Bouchalès N

Bouillet N

Bouquettraube B

Bourboulenc B — Doucillon blanc

Brachet N — Braquet

Brun Fourca N

Brun argenté N — Vaccarèse

Béclan N — Petit Béclan

Béquignol N

Cabernet blanc B

Cabernet cortis N

Cabernet franc N

Cabernet — Sauvignon N

Caladoc N

Calitor N

Camaralet B

Carcajolo N

Carcajolo blanc B

Cardinal Rg

Carignan N

Carignan blanc B

Carmenère N

Castets N

Chardonnay B

Chasan B

Chasselas B

Chasselas rose Rs

Chatus N

Chenanson N

Chenin B

Cinsaut N — Cinsault

Clairette B

Clairette rose Rs

Clarin B

Claverie B

Codivarta B

Colombard B

Corbeau N — Douce noire

Cot N — Malbec

Counoise N

Courbu B — Gros Courbu

Courbu noir N

Couston N

Crouchen B — Cruchen

César N

Danlas B

Duras N

Durif N

Egiodola N

Ekigaïna N

Elbling B

Etraire de la Dui N

Feunate N

Floreal B

Folignan B

Folle blanche B

Franc noir de Haute — Saône N

Fuella nera N

Furmint B

Gamaret

Gamay Fréaux N

Gamay N

Gamay de Bouze N

Gamay de Chaudenay N

Ganson N

Gascon N

Genovèse B

Gewurztraminer Rs

Goldriesling B

Gouget N

Graisse B

Gramon N

Grassen N — Grassenc

Grenache N

Grenache blanc B

Grenache gris G

Gringet B

Grolleau N

Grolleau gris G

Gros Manseng B

Gros vert B

Jacquère B

Joubertin

Jurançon blanc B

Jurançon noir N — Dame noire

Knipperlé B

Lauzet B

Len de l'El B — Loin de l'Oeil

Liliorila B

Listan B — Palomino

Lival N

Lledoner pelut N

Macabeu B — Macabeo

Mancin N

Manseng noir N

Marsanne B

Marselan N

Mauzac B

Mauzac rose Rs

Mayorquin B

Melon B

Merlot N

Merlot blanc B

Meslier Saint — François B — Gros Meslier

Meunier N

Milgranet N

Molette B

Mollard N

Monarch N

Mondeuse N

Mondeuse blanche B

Monerac N

Montils B

Morrastel N — Minustellu, Graciano

Mourvaison N

Mourvèdre N — Monastrell

Mouyssaguès

Muresconu N — Morescono

Muscadelle B

Muscardin N

Muscaris B

Muscat Ottonel B — Muscat, Moscato

Muscat cendré B — Muscat, Moscato

Muscat d'Alexandrie B — Muscat, Moscato

Muscat de Hambourg N — Muscat, Moscato

Muscat à petits grains blancs B — Muscat, Moscato

Muscat à petits grains roses Rs — Muscat, Moscato

Muscat à petits grains rouges Rg — Muscat, Moscato

Mérille N

Müller—Thurgau B

Nebbiolo N

Nielluccio N — Nielluciu

Noir Fleurien N

Négret de Banhars N

Négrette N

Ondenc B

Orbois B

Pagadebiti B

Pascal B

Perdea B

Persan N

Petit Courbu B

Petit Manseng B

Petit Meslier B

Petit Verdot N

Picardan B — Araignan

Pineau d'Aunis N

Pinot blanc B

Pinot gris G

Pinot noir N

Pinotage N

Piquepoul blanc B

Piquepoul gris G

Piquepoul noir N

Plant de Brunel N

Plant droit N — Espanenc

Portan N

Portugais bleu N

Poulsard N — Ploussard

Prior N

Prunelard N

Précoce Bousquet B

Précoce de Malingre B

Raffiat de Moncade B

Ribol N

Riesling B

Riminèse B

Rivairenc N — Aspiran noir

Rivairenc blanc B — Aspiran blanc

Rivairenc gris G — Aspiran gris

Romorantin B — Danery

Rosé du Var Rs

Roublot B

Roussanne B

Roussette d'Ayze B

Sacy B

Saint Côme B

Saint — Macaire N

Saint — Pierre doré B

Sauvignon B — Sauvignon blanc

Sauvignon gris G — Fié gris

Savagnin blanc B

Savagnin rose Rs

Sciaccarello N

Segalin N

Select B

Semebat N

Semillon B

Servanin N

Soreli B

Souvignier gris Rs

Sylvaner B

Syrah N — Shiraz

Tannat N

Tempranillo N

Terret blanc B

Terret gris G

Terret noir N

Tibouren N

Tourbat B

Tressot N

Trousseau N

Téoulier N

Ugni blanc B

Valdiguié N

Velteliner rouge précoce Rs

Verdejo B

Verdesse B

Vermentino B — Rolle

Vidoc N

Viognier B

Voltis B

Xinomavro N

8. Tilknytning til det geografiske område

»Det geografiske områdes egenart«

Departementet Vaucluse på Rhône-flodens venstre bred, syd for Rhône-dalen, som har lagt navn til »Vaucluse« BGB, er en del af regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur, som er beliggende i Sydfrankrig. Det grænser op til departementerne Gard (vest), Ardèche (nordvest), Drôme (nord), Alpes-de-Haute-Provence (øst), Var (over en kort afstand) og Bouches-du-Rhône mod syd.

De administrative grænser for departementet Vaucluse følger for størstedelens vedkommende de naturlige grænser, eftersom der er tale om Rhône floden mod vest (fra byen Bollène mod nord, til sammenløbet med floden Durance mod syd), bifloden Calavon mod øst, bifloderne Toulourenc og Aigues mod nord. Findes der ikke naturlige grænser, er de blevet fastlagt eller bygger på historiske traditioner (f.eks. er kantonen Valréas en enklave, der hører under Vaucluse i det tilgrænsende departement Drôme).

Departementet har en slående kontrast mellem to typer naturlige regioner, nemlig sletterne og de omgivende bjerge.

Sletterne (ca. 45 % af departementet) er hovedsagelig beliggende i den vestlige del. Den største er Comtat Venaissin, som dækker Rhône-flodens alluvialslette, Orange-sletterne og alluvialsletterne i Durance-flodens nedre dal. Denne enhed har mange forgreninger, Durance-flodens alluvialsletter (fra Cavaillon til Pont-de-Mirabeau), Calavon-flodens nedre dal (nedenfor Beaumettes), de mellemliggende dale Aigues og Ouvèze.

Reliefferne domineres af Mont-Ventoux (1 909 m) i den nordlige/nordøstlige del af departementet, som er en del af en vest-østgående højderyg. Højdedragets sydlige skråning munder ud i Albion-plateauet eller Saint-Christol-plateauet (højde mellem 600 og 1 200 m), der mod syd afgrænses af Monts de Vaucluse (hvis højeste punkt er 1 256 m). Det sydligst beliggende relief, syd for Apt-bækkenet, er Luberon bjerget med en højde på 1 125 m.

Det sted, hvor sletterne og bjergene mødes, er kendetegnet ved generelt klippefyldte relieffer, der munder ud i sletterne og således fremhæver de topografiske kontraster. Det mest bemærkelsesværdige eksempel er Suzette-massivet, hvor bjergkammen Dentelles de Montmirail rejser sig (gennemsnitlig højde på 500 m).

I geologisk henseende består jordbunden fortrinsvis af sediment fra trias til kvartærtiden. Den meget marginale undtagelse (i Luberon) skyldes tilstedeværelsen af lherzolit, en endogen basisk klippeart af vulkansk oprindelse.

Departementet dækker to store meget særskilte geologiske områder: Rhônedalen, der består af sletter, og mod øst det subalpine Provence, der består af relieffer som f.eks. Mont-Ventoux, Montagne de Lure, Albion og Saint-Christol plateauerne, bjergkæden Monts de Vaucluse og Luberon-massivet. Vejrforholdene i Rhônedalen er meget blæsende, hvilket skaber gode betingelser for at undgå meldug og vinskimmel. Yngre og ældre alluviale aflejringer fra Rhône, Basse-Durance og deres bifloder (Lez, Aigues, Ouvèze, Sorgues, Calavon) er fremherskende. Det subalpine område udgøres hovedsageligt af en række meget tykke kalkstenslag, hvoraf en særlig facies, urgonienkalk, spiller en vigtig morfologisk, tektonisk og hydrogeologisk rolle. Dette subalpine Provence beskytter vinstokkene mod vandmangel og frembyder nogle interessante temperaturudsving.

Departementet Vaucluse er på grund af sin geografiske beliggenhed under indflydelse af tre af de fire fremherskende klimaer i Frankrig: Middelhavsklima i den sydlige del, bjergklima i den nordøstlige del (Monts de Vaucluse og Baronnies-massivet) og den relative påvirkning fra det semikontinentale klima i den nordvestlige del. Disse påvirkninger dæmpes dog af et klart fremherskende middelhavsklima med garanti for en god bestøvning af vinstokkene.

Det gennemsnitlige årlige antal solskinstimer er højt. Nedbøren er dårligt fordelt over året og er relativt koncentreret i efterårs- og vintersæsonen. Mistralen spiller en vigtig rolle i dette klima, idet det er en kold og tør nordenvind, som blæser med en styrke, der jævnligt når tæt på 100 km/t i vindstødene. Den gør det navnlig muligt at koncentrere bærrene på modningstidspunktet og giver under hele vækstcyklussen optimale betingelser for bekæmpelse af svampesygdomme.

»Produktets egenart«

I begyndelsen af det 21. århundrede blev der ved høsten opgivet omkring 200 000 hl »Vaucluse« BGB-vin, hvoraf der var mulighed for at angive området »Principauté d'Orange« på 40 000-45 000 hl og området »Aigues« på 5 000-6 000 hl.

I dette departement er vindyrkningen fortsat forbundet med dyrkningen af blå druer og fremstilling af rødvin. Dette resulterer i følgende gennemsnitlige fordeling: 45-50 % af den producerede mængde er rødvin, 30-35 % rosé og 15-20 % hvidvin.

BGB-vinene fremstilles af en række sorter og giver således en bred duftpalet:

— druesorterne cinsault N, clairette B, bourboulenc B, som alle tre er fremavlet i vindyrkningsområderne i middelhavsområdet i Frankrig

— grenaches B og N, carignan N og mourvèdre N, der stammer fra den iberiske halvø

— syrah N, viognier B og i mindre grad (i areal) roussanne B, la marsanne B, der angiveligt stammer fra Dauphiné

— ugni B, der sandsynligvis stammer fra Toscana.

Producenterne har imidlertid ønsket og har haft held til at sprede vinstokbestanden ved i 1980'erne at indføre nye druesorter, for størstedelens vedkommende »anerkendte« sorter på verdensmarkedet, som f.eks. cabernet-sauvignon N, merlot N, chardonnay B, sauvignon B, men også vermentino B og nyere krydsede sorter med lige så interessante egenskaber som f.eks. chasan B, marselan N, og caladoc N. De blå druesorter som f.eks. merlot N og cabernet-sauvignon N kan således underbygge vinens sammensætning og struktur, når der ikke specifikt er tale om forarbejdning af »sortsvine«.

Når det gælder rosévine, anvendes der i stigende grad en meget kort maceration eller endog en direkte presning med henblik på fremstilling af stadig blegere rosévine.

Producenterne tilbyder også et varieret udvalg af »sortsvine«, herunder cabernet-sauvignon N, merlot N, caladoc N, marselan N, chardonnay B, roussanne B, viognier B.

Druesorterne grenache N, syrah N, merlot N og endog cabernet-sauvignon N udgør kernen i rødvinene, hvis fællesnævner er en duft af mørke frugter, krydderier, anstrøg af læder og bitter chokolade eller endog anstrøg af peber.

Grundlaget for fremstilling af rosévinene er druesorter som f.eks. grenache N eller cinsault N, som giver vine med en duft af røde frugter.

Livlighed og mineralitet, anstrøg af æbler eller lindeblomst kendetegner hvidvinene, som ofte er fremstillet af chardonnay B.

»Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets egenskaber«

Over halvdelen af landsbyerne i Vaucluse lever af vindyrkning takket være vinavlere, der er knyttet til deres jord, uanset om de indgår i området for en kontrolleret oprindelsesbetegnelse (AOC) eller en beskyttet geografisk betegnelse. Takket være en knowhow, der er videregivet fra generation til generation, har vinavlerne været i stand til at diversificere deres produkter i årenes løb. I Vaucluse indtager fremstilling af BGB-mærkede vine en vigtig stilling, og der er stor efterspørgsel efter dem lokalt takket være den veludviklede turisme i dette geografiske område. Det renommé, som de AOC-mærkede vine, der fremstilles i departementet, har, bidrager til det renommé, som de BGB-mærkede vine, der er anerkendt for deres brede aromabillede, har. Denne produktion af vine med en geografisk betegnelse er hovedsageligt placeret i hjertet af områderne med oprindelsesbetegnelserne Luberon og Ventoux.

Vinstokkene dyrkes på en jordbund med en god opvarmning og en optimal dræning. Den fremmer produktionen af druer af høj kvalitet.

Disse vinstokke drager også fordel af den samlede tilstedeværelse af en række forskellige klimatiske forhold, som giver vinene en afbalanceret struktur og en bemærkelsesværdig aroma. Middelhavsklimaet er med mange solskinstimer og stor lysintensitet en forudsætning for, at druerne kan modnes, og for en god udvikling af grundlaget for vinenes aroma. I nærheden af reliefferne medfører klimaet store udsving mellem dag- og nattemperaturer og fremmer produktionen af friske og frugtagtige vine takket være en langsom udvikling af polyphenolerne i druerne. Den udtørrende vind beskytter druerne mod svampesygdomme.

Vinenes renommé resulterer hvert år i priser i regionale og nationale konkurrencer såsom Concours Général Agricole (4 guld og 5 sølvmedaljer i 2014). De BGB-mærkede vine fra Vaucluse er også nævnt på nationalt plan i Hachette des Vins (af 55 udvalgte vine, blev 2 vine betegnet som favoritvine, 1 vin fik 3 stjerner, 2 vine fik 2 stjerner, 30 vine fik 1 stjerne i 2013), men også på internationalt plan i Wine Advocate Parker (4 vine opført i Decanter årgang 2007) og i Guide Bettane et Desseauve.

Produktionen af vine med en geografisk betegnelse bygger på tradition og knowhow hos vinproducenter, der vil — og nødvendigvis skal — udbyde et bredt udvalg, som imødekommer hele efterspørgslen på markedet.

9. Andre vigtige betingelser (emballering, mærkning, andre krav)

Retsgrundlag:

National lovgivning

Type supplerende betingelse:

Undtagelse vedrørende produktion i det afgrænsede geografiske område

Beskrivelse af betingelsen:

Det område i umiddelbar nærhed, hvor det som en undtagelse er tilladt at fremstille og forarbejde vine med den beskyttede geografiske betegnelse »Vaucluse«, omfatter de tilgrænsende distrikter i det geografiske område (departementet Vaucluse), nemlig følgende:

— mod nord på grænsen til departementet Drôme: distriktet Nyons

— mod øst på grænsen til departementet Alpes de Haute-Provence: distriktet Forcalquer

— mod øst på grænsen til departementet Var: distriktet Brignoles,

— mod syd på grænsen til departementet Bouches-du-Rhône: distrikterne Arles og Aix-en-Provence

— mod vest på grænsen til departementet Gard: distriktet Nîmes

— mod nordvest på grænsen til departementet Ardèche: distriktet Privas.

Retsgrundlag:

National lovgivning

Type supplerende betingelse:

Supplerende bestemmelser om mærkningen

Beskrivelse af betingelsen:

Den beskyttede geografiske betegnelse »Vaucluse« kan suppleres:

— med navnet på en eller flere druesorter,

— med betegnelserne »primeur« eller »nouveau«.

— med navnet på nedenstående mindre geografiske enheder i overensstemmelse med de krav, der er opstillet i produktspecifikationen: »Aigues«, »Principauté d'Orange«.

Den Europæiske Unions BGB-logo skal påføres etiketten, hvis benævnelsen »Indication géographique protégée« (beskyttet geografisk betegnelse) erstattes af den traditionelle benævnelse »Vin de pays«.

Link til produktspecifikationen

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-0d5e958c-4f3f-4467-a24c-e13d39073797

(1) EUT L 9 af 11.1.2019, s. 2.