Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forsyningspligtydelser i Europa« (97/C 287/18)

Europa-Kommissionen besluttede den 20. november 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalg om udtalelse om Kommissionens meddelelse om »Forsyningspligtydelser i Europa«.

På ØSU's møde den 28. november 1996 besluttedes det under henvisning til forretningsordenens artikel 19, stk. 1, at nedsætte et underudvalg til at varetage det forberedende arbejde.

Underudvalget vedtog den 18. april 1997 et forslag til udtalelse (ordfører: J.J. van Dijk).

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 346. plenarforsamling af 28. og 29. maj 1997 (mødet den 29. maj 1997) med 44 stemmer for, 26 imod og 18 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. I september 1996 udsendte Kommissionen en meddelelse, hvor den henledte opmærksomheden på forsyningspligtydelser.

1.2. I meddelelsen giver Kommissionen en definition på forsyningspligtydelser og på alment tjenesteudbud. Kommissionen sondrer mellem de to begreber.

1.3. Ved forsyningspligtydelser forstås alle serviceydelser, som de offentlige myndigheder betragter som værende af almen interesse.

1.4. Begrebet »alment tjenesteudbud« refererer ifølge Kommissionen til et sæt krav, som i hele Den Europæiske Union skal opfyldes af organer, der leverer en række almennyttige tjenesteydelser. Et centralt element i disse krav er målet om at sikre adgang til væsentlige tjenester til en overkommelig pris. Begrebet er blevet til uden om traktaten gennem omfattende drøftelser på sektorielt grundlag blandt de europæiske institutioner, og det iværksættes gennem forskellige former for sektorspecifik europæisk lovgivning.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Begrebet »Alment tjenesteudbud«

2.1.1. ØSU stiller det spørgsmål, om denne sondring er relevant. Det ser ud, som om der skulle bestå en sondring mellem postvæsen og telekommunikation på den ene side, og radio/fjernsyn, energi og transport på den anden. Endvidere rejser ØSU det spørgsmål, i hvilken udstrækning der er tale om en væsentlig sondring. ØSU mener, at udtrykket »alment tjenesteudbud« ikke er selvforklarende og at både begrebet og dets pan-EU-kriterium ikke tydeliggøres. Det kan forveksles med »forsyningspligtydelser« eller »offentlige tjenester«. I sin nylige udtalelse om »forpligtelser som offentlig tjeneste på det indre energimarked« () opfordrer ØSU Kommissionen til at tydeliggøre og definere disse udtryk.

2.1.2. ØSU noterer sig Kommissionens reaktion, idet den fremkommer med de krævede definitioner og med en tydeliggørelse i sin meddelelse. Det anerkender Kommissionens sondring mellem den bogstavelige anvendelse af udtrykket »forsyningspligtydelser« på den ene side, og det i udvikling værende begreb »alment tjenesteudbud« på den anden.

2.1.3. ØSU har allerede afgivet udtalelser om sektorspecifikke forslag til udvikling, på EF-plan, af almene tjenesteudbud inden for telekommunikation, postvæsen, elektricitet, radio og tv samt informationssamfundet. Det har dog gentagne gange peget på det nødvendige i, at iværksættelse af dette begreb skal medvirke til styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed, til sikring af ligebehandling - i henseende til geografisk dækning - inden for Den Europæiske Union samt til fremme af borgernes medinddragelse, hvilket forudsætter, at der drages omsorg for finansieringen af almene tjenesteudbud.

2.1.4. Beskrivelsen af »alment tjenesteudbud« i Kommissionens meddelelse kan accepteres som værende passende i den brede sammenhæng, som meddelelsen skal anskues i, og benyttes på denne vis i den foreliggende udtalelse. Imidlertid bør iværksættelsen af dette begreb udvikles i mere omfattende grad, således som ØSU har slået til lyd for i tidligere udtalelser.

2.2. Forsyningspligtydelser

2.2.1. I meddelelsen lader Kommissionen begrebet »forsyningspligtydelser« gælde udelukkende for telekommunikation, postvæsen, transport, elektricitet, radio og tv. ØSU rejser det spørgsmål, om man ikke også kan anse andre ydelser for forsyningspligtydelser.

2.2.2. ØSU kan forestille sig, at også andre ydelser kan anses for forsyningspligtydelser. Man kunne eksempelvis tænke på sundhedsvæsen og undervisning.

2.2.3. I Kommissionens meddelelse overlades det til de offentlige myndigheder at afgøre, hvilke ydelser der skal anses for at være af almen interesse. ØSU rejser det spørgsmål, om dette mon ikke er en alt for snæver indfaldsvinkel. Det fremgår heller ikke klart, hvilke offentlige myndigheder der sigtes til: nationale eller europæiske?

2.2.4. I meddelelsens punkt 26 gøres det klart, at de europæiske institutioner har »ønsket at respektere de definitioner, der i medlemsstaterne anvendes for forsyningspligtydelser, og som er en følge af deres sociokulturelle særpræg og den valgte samfundsmodel« ().

2.2.5. Samtidig skriver Kommissionen følgende: Der er intet, der forhindrer medlemsstaterne i at udvide det almene tjenesteudbudsbegreb til at omfatte yderligere områder, blot de anvendte midler er i overensstemmelser med fællesskabsretten ().

2.2.6. ØSU mener, at der på EF-plan må fastlægges en ramme, som kan benyttes til medlemsstaternes fastsættelse af, hvilke ydelser der skal anses for at være af almen interesse. Det tilkommer således medlemsstaterne af afgøre, hvilke ydelser der omfattes af dette begreb. ØSU går ud fra, at der vil blive gennemført samråd med relevante interessegrupper, såsom arbejdsmarkedets parter og forbrugerorganisationerne. ØSU mener, at man herigennem på udmærket vis kan konkretisere subsidiaritetsprincippet i overensstemmelse med artikel 3 B i traktaten om Den Europæiske Union.

2.3. Mål og strategi

2.3.1. ØSU er enig med Kommissionen i, at forsyningspligtydelser bidrager til økonomisk og social samhørighed og til den økonomiske ydeevne og derfor bør spille en rolle med hensyn til opfyldelse af Den Europæiske Unions globale mål.

2.3.2. I henhold til Kommissionens foreslåede strategi om at fremme forsyningspligtydelser planlægges det at videreføre den sektorbaserede indfaldsvinkel til både åbning af markeder og indførelse af alment tjenesteudbud. ØSU støtter både strategien og den planlagte indfaldsvinkel, dog under hensyntagen til bemærkningerne i de tidligere punkter i afsnit 2.

3. Skal forsyningspligtydelser medtages i traktaten?

3.1. Kommissionen stiller sidst i meddelelsen det spørgsmål, om der i traktaten skal medtages en henvisning til forsyningspligtydelser. Den foreslår selv at føje følgende til artikel 3:

»bidrag til fremme af forsyningspligtydelser«.

3.2. Inden man kommer nærmere ind på en sådan teksts ordlyd, rejser ØSU det spørgsmål, om der bør forekomme en henvisning i traktaten.

3.3. Traktaterne tilstræber vidtgående konkurrence. Ifølge traktaten er enhver beslutning, som kan påvirke konkurrencen inden for fællesmarkedet negativt, i strid med fællesmarkedet. Dette gælder navnlig fastsættelse af priser, kontrol med produktion, afsætning, teknisk udvikling og investeringer, samt opdeling af markeder eller forsyningskilder ().

3.4. Med udgangspunkt i traktaten anser Kommissionen misbrug af en dominerende stilling på fællesmarkedet eller en væsentlig del deraf for uforenelig med fællesmarkedet ().

3.5. Desuden må der ikke ydes tidsubegrænset statsstøtte. Kun i følgende tilfælde må der afviges herfra:

- støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse;

- støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse;

- støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner;

- støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven ().

3.6. Virksomheder, der leverer forsyningspligtydelser, er underkastet traktatens bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke hindrer opfyldelsen af deres særlige opgaver. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes ().

3.7. I de forgangne år har Den Europæiske Union taget flere initiativer til at gennemføre fuldstændig konkurrence inden for forskellige sektorer såsom postvæsen og telekommunikation. Kommissionen anser begge sektorer for at være omfattet af begrebet forsyningspligtydelser.

3.7.1. Uden lovregler består der som følge af denne udvikling en frygt for, at det under bestemte omstændigheder ikke mere vil være muligt at levere bestemte ydelser på de i punkt 1.4. nævnte vilkår. Alle virksomheder skal virke på et fælles marked og holde sig til reglerne om fri konkurrence. Det betyder, at virksomheder, som tidligere havde en monopolstilling, nu må finde sig i konkurrencen.

3.7.2. ØSU mener, at konkurrence kan føre til effektivere serviceydelser, men at den også kan medføre visse problemer. Mindre rentable dele af virksomheder vil som følge af den stigende konkurrence blive taget op til debat.

3.7.3. Frasalg af disse dele eller nedsættelse af serviceydelserne til bestemte regioner eller grupper kunne blive følgen heraf. Således er forskellige »mindre rentable« jernbanestrækninger taget op til debat, uden at der tilbydes anden kollektiv trafik eller kun langt sjældnere forbindelser. Således kan eksempelvis den hastige vækst i kommercielt tv så tvivl om de statslige kanaler, især hvis disses indkomster er faldende. Overgangen til betalings-tv er i så fald lige på trapperne.

3.8. I ØSU erkendes det, at ovenstående udvikling kan forebygges, hvis de kompetente myndigheder tager de fornødne, lovmæssige skridt. Der resterer så det spørgsmål, på hvilket niveau dette skal ske: nationalt eller europæisk?

3.8.1. Tilhængerne af det nationale niveau henviser til artikel 90, stk. 2, i Traktaten om Den Europæiske Union, som efter deres mening rummer tilstrækkeligt med garantier til at tage passende forholdsregler på nationalt plan for at beskytte adgangen til forsyningspligtydelser i tilstrækkeligt omfang. De mener tillige, at beskyttelse af forsyningspligtydelser bør ske på et så lavt niveau som muligt. Forsyningspligtydelser kan bedst beskyttes ved hjælp af tiltag på nationalt niveau.

3.8.2. Tilhængerne af foranstaltninger på europæisk plan mener, at europæiske foranstaltninger, som følger af Traktaten om Den Europæiske Union, udgør en trussel mod forsyningspligtydelser. På grund af truslerne fra europæisk hold slår de til lyd for, at der på europæisk plan træffes foranstaltninger til at imødegå de europæiske trusler.

3.9. ØSU støtter sidstnævnte holdning og går derfor ind for en henvisning i traktaten.

4. Henvisning i traktaten

4.1. Uden at foregribe brugen af artikel 77 og 90 mener ØSU, at der bør medtages en henvisning til »forsyningspligtydelser« i den nye traktat, idet sigtet er at beskytte eller forbedre ydelsernes standard. I denne forbindelse er ØSU opmærksom på et forslag fra formandskabet, som bygger på disse principper.

Bruxelles, den 29. maj 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 56 af 24. 2. 1997, s. 83.

() Punkt 26 i Kommissionens meddelelse om forsyningspligtydelser i Europa.

() Punkt 30 i Kommissionens meddelelse om forsyningspligtydelser i Europa.

() Traktaten om Den Europæiske Union, artikel 85.

() Traktaten om Den Europæiske Union, artikel 86.

() Jf. artikel 92-94 i Traktaten om Den Europæiske Union.

() Traktaten om Den Europæiske Union, artikel 90.

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

(Forretningsordenens artikel 47)

Følgende ændringsforslag, som var fremsat af Little, blev forkastet under forhandlingerne:

Punkterne 3.8 til 3.9 og hele afsnit 4 udgår og erstattes med følgende:

»3.7.3. Konkurrencereglerne kan imidlertid ikke erklæres at finde anvendelse på basis af artikel 90, stk. 2, i EF-traktaten, når der er tale om virksomheder, som det er pålagt at levere tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, dersom gennemførelsen af disse regler måtte lægge hindringer i vejen for udførelsen af de særlige opgaver, som disse virksomheder har fået pålagt.

3.7.4. Selv om den i punkt 3.7.2.1 fremførte frygt delvis er berettiget, kan de fleste indvendinger ryddes af vejen ved hjælp af passende, effektive foranstaltninger, som skal træffes af de regulerende organer, der har til opgave at beskytte brugerne af forsyningspligtydelser. ØSU er enig med Kommissionen i at det kan være nødvendigt med øget koordinering på EU-niveau af myndighedernes aktiviteter i betragtning af omfanget af europæisk integration inden for visse tjenesteydelser.

3.8. Det fremgår af Kommissionens analyse, at traktatens nuværende bestemmelser og den sektorvise indfaldsvinkel, som har været anlagt indtil nu, er velegnet til at dække de behov, som knytter sig til alment tjenesteudbud, uden at der gøres indgreb i konkurrencereglerne.

3.8.1. Der er intet belæg for, at Kommissionen ikke er i stand til at øve indflydelse på medlemsstaterne angående iagttagelse af det princip, at en stat har et ansvar for forsyningspligtydelser. Tværtimod erkender Kommissionen, at dér hvor begrebet "almen tjenesteudbud i Europa" og de dertil knyttede kriterier er indført, har denne form for tjenesteydelser udviklet sig positivt. Beslutninger om detailspørgsmål, såsom anlægs placeringer og tjenesteydelsernes hyppighed, træffes i dag og vil uundgåeligt også fremover blive truffet på nationalt plan.

3.9. Kommissionens forslag til en traktatsændring ville forstyrre den nuværende hårfine balance mellem gennemførelse af et konkurrencebaseret marked for tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse og de bredere krav til leveringen af sådanne tjenesteydelser.

3.9.1. Kommissionen medgiver, at dets forslag ikke ville tilvejebringe et nyt retsgrundlag, og at forsyningspligtydelser primært vil forblive et område, hvor medlemsstaterne skal tage skridt. ØSU mener, at den foreslåede tilføjelse til artikel 3 ville kunne skabe en konflikt med artikel 3 B og artikel 90.

3.10. Efter ØSU's opfattelse bør Kommissionens forslag om at ændre artikel 3 trækkes tilbage. ØSU mener, at forslaget ikke er berettiget på baggrund af meddelelsens analyse; at det ikke er nødvendigt; at en sådan tilføjelse hverken ville styrke eller beskytte borgernes interesser med hensyn til sådanne ydelser; og at det ville kunne komme i konflikt med traktatens eksisterende bestemmelser. Efter ØSU's opfattelse er der således ikke brug for en ændring af traktaten for at opnå de erklærede fremtidige mål.«

Begrundelse

Umiddelbart forståelig. Argumentationen for konklusionen i punkt 3.10 omhandles i punkterne 3.7.3 til 3.9.1.

Afstemningsresultat

For: 32, imod: 43, hverken for eller imod: 18.