Tekst foreslået af Kommissionen Ændringer foreslået af ECB (1)

Ændringsforslag 1

Betragtning 21

»I genopretnings- og afviklingsplaner bør der ikke påregnes adgang til ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige, og skatteyderne bør ikke udsættes for en tabsrisiko. Adgang til likviditetsfaciliteter, der stilles til rådighed af centralbankerne, herunder i nødsituationer, bør ikke betragtes som ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige, forudsat at instituttet er solvent på tidspunktet for likviditetsforanstaltningerne, og at disse ikke er en del af en større støttepakke, at faciliteten er dækket af fuld sikkerhed med haircuts, i forhold til kvaliteten og markedsværdien, at pengeinstituttet betaler en ekstraordinært høj rente til centralbanken, og at foranstaltningen iværksættes på centralbankens eget initiativ og i særdeleshed ikke er bakket op af nogen modgaranti fra staten.« »I genopretnings- og afviklingsplaner bør der ikke påregnes adgang til ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige eller adgang til centralbanklikviditet, og skatteyderne bør ikke udsættes for en tabsrisiko. Adgang til likviditetsfaciliteter, der stilles til rådighed af centralbankerne, herunder i nødsituationer, bør ikke betragtes som ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige, forudsat at instituttet er solvent på tidspunktet for likviditetsforanstaltningerne, og at disse ikke er en del af en større støttepakke, at faciliteten er dækket af fuld sikkerhed med haircuts, i forhold til kvaliteten og markedsværdien, at pengeinstituttet betaler en ekstraordinært høj rente til centralbanken, og at foranstaltningen iværksættes på centralbankens eget initiativ og i særdeleshed ikke er bakket op af nogen modgaranti fra staten.«

Begrundelse Centralbankerne tilfører likviditet til godkendte modparter, der deltager i TARGET2 eller de pengepolitiske operationer (2), for at fremme betalingssystemernes og pengepolitikkens smidige funktion. Endvidere kan centralbankerne yde likviditetsstøtte under særlige omstændigheder og fra sag til sag til midlertidigt illikvide, men solvente kreditinstitutter (3). Ændringsforslaget har til formål at sikre, at der i genopretnings- og afviklingsplanerne ikke påregnes adgang til støtte i form af centralbanklikviditet. Centralbankerne træffer uafhængigt og efter eget skøn afgørelse om, hvorvidt der skal ydes centralbanklikviditet til solvente kreditinstitutter inden for rammerne af det traktatfæstede forbud mod monetær finansiering (4).

Ændringsforslag 2

Betragtning 24

»Regelsættet for afvikling bør give mulighed for afvikling i tide, inden et finansieringsinstitut bliver insolvent på papiret (i henhold til balancen), og inden egenkapitalen er helt opbrugt. En afvikling bør indledes, når en virksomhed ikke længere er levedygtig, eller er i risiko for ikke længere at være det, og når andre foranstaltninger har vist sig at være utilstrækkelige til at forhindre det i at blive nødlidende. Det forhold, at et institut ikke opfylder betingelserne for meddelelse af tilladelse, bør ikke i sig selv berettige, at der indledes en afvikling, især hvis instituttet fortsat er levedygtigt eller kan forventes at blive det. Et institut bør betragtes som nødlidende eller forventeligt nødlidende, hvis det misligholder eller forventes at misligholde kapitalkravene til fortsat tilladelse, fordi det har lidt eller forventes at lide tab, som opsluger hele eller praktisk taget hele dets egenkapital, hvis instituttets aktiver er mindre værd eller vil blive mindre værd end dets passiver, hvis instituttet ikke kan eller ikke vil kunne indfri sine forpligtelser, når de forfalder, eller hvis det er nødvendigt med ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige til instituttet. At et institut har behov for kriselikviditetsstøtte fra en centralbank, bør ikke i sig selv være en tilstrækkelig omstændighed til at påvise, at instituttet er eller på kort sigt vil være ude af stand til at betale sine forpligtelser, når de forfalder. For at bevare den finansielle stabilitet — især i tilfælde af systemisk likviditetsmangel — bør statsgarantier for likviditetsfaciliteter, som udstedes af centralbanker, eller statsgarantier for nyligt udstedte forpligtelser ikke nødvendigvis udløse afviklingsregelsættet, forudsat at en række betingelser eropfyldt. Bl.a. bør foranstaltninger i form af statsgarantier være godkendt i henhold til statsstøttereglerne, de bør ikke indgå i en større hjælpepakke, og deres anvendelse bør være strengt tidsbegrænset. I begge tilfælde skal banken være solvent.« »Regelsættet for afvikling bør give mulighed for afvikling i tide, inden et finansieringsinstitut bliver insolvent på papiret (i henhold til balancen), og inden egenkapitalen er helt opbrugt. En afvikling bør indledes, når en virksomhed ikke længere er levedygtig, eller er i risiko for ikke længere at være det, og når andre foranstaltninger har vist sig at være utilstrækkelige til at forhindre det i at blive nødlidende. Det forhold, at et institut ikke opfylder betingelserne for meddelelse af tilladelse, bør ikke i sig selv berettige, at der indledes en afvikling, især hvis instituttet fortsat er levedygtigt eller kan forventes at blive det. Et institut bør betragtes som nødlidende eller forventeligt nødlidende, hvis det misligholder eller forventes at misligholde kapitalkravene til fortsat tilladelse, fordi det har lidt eller forventes at lide tab, som opsluger hele eller praktisk taget hele dets egenkapital, hvis instituttets aktiver er mindre værd eller vil blive mindre værd end dets passiver, eller hvis instituttet ikke kan eller ikke vil kunne indfri sine forpligtelser, når de forfalder, eller hvis det er nødvendigt med ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige til instituttet. At et institut har behov for kriselikviditetsstøtte fra en centralbank, bør ikke i sig selv være en tilstrækkelig omstændighed til at påvise, at instituttet er eller på kort sigt vil være ude af stand til at betale sine forpligtelser, når de forfalder. For at bevare den finansielle stabilitet - især i tilfælde af systemisk likviditetsmangel - bør statsgarantier for likviditetsfaciliteter, som udstedes af centralbanker, eller statsgarantier for nyligt udstedte forpligtelser ikke nødvendigvis udløse afviklingsregelsættet, forudsat at en række betingelser er opfyldt.Bl.a. bør foranstaltninger i form af statsgarantier være godkendt i henhold til statsstøttereglerne, de bør ikke indgå i en større hjælpepakke, og deres anvendelse bør være strengt tidsbegrænset. I begge tilfælde skal banken være solvent.«

Begrundelse Ændringsforslaget har til formål at præcisere, at kriterierne for, hvornår et institut er nødlidende eller forventeligt nødlidende, bør fastsættes på grundlag af de kompetente myndigheders vurdering af instituttets tilsynsmæssige situation. En vurdering af behovet for statsstøtte vil involvere konkurrencemyndighederne. Jf. også begrundelsen for ændringsforslag 10.

Ændringsforslag 3

Artikel 2

»I dette direktiv forstås ved: »I dette direktiv forstås ved:

1) »afvikling«: omstrukturering af et institut med henblik på at sikre videreførelse af dets væsentlige funktioner, bevare den finansielle stabilitet og helt eller delvist genoprette instituttets levedygtighed 1) »afvikling«: omstrukturering af et institut med henblik på at sikre videreførelse af dets væsentlige funktioner, bevare den finansielle stabilitet og helt eller delvist eller i exceptionelle og begrundede tilfælde i sin helhed genoprette instituttets levedygtighed

[…]« […]

84) »nationalt udpeget myndighed«: en udpeget myndighed som omhandlet i de relevante retsakter i EU-lovgivningen.«

Begrundelse Ændringsforslaget har til formål at præcisere, at nødlidende eller ulevedygtige institutter i princippet bør likvideres under den almindelige insolvensbehandling. Om nødvendigt skal de afvikles ved hjælp af afviklingsværktøjer og kun som en sidste udvej omstruktureres til en going concern. ECB understreger vigtigheden af, at det kræves, at en omstrukturering til en going concern altid bør være ledsaget af foranstaltninger, der reducerer risikoen for moral hazard. For eksempel bør aktionærer og usikrede kreditorer bære tab, og ledelsen bør udskiftes, for at sikre overensstemmelse med de overordnede politikmål (5). Er disse midler ikke tilstrækkelige, skal finansieringsordningerne anvendes. ECB understreger, at gennemsigtig finansiering er et af vigtigste spørgsmål i forbindelse med den legitimitet og ansvarlighed ved brug af offentlige midler, som Eurosystemet ønsker at sikre. ECB understreger, at centralbankerne i overensstemmelse med forbuddet mod monetær finansiering (6) ikke må finansiere disse ordninger. Begrebet »nationalt udpeget myndighed« anvendes i ændringsforslag 5, hvorfor det skal defineres.

Ændringsforslag 4

Artikel 3, stk. 5a (ny)

Ingen nuværende tekst »Er den efter stk. 1 udpegede afviklingsmyndighed ikke er centralbanken, skal afviklingsmyndigheden uden ophold informere centralbanken om enhver beslutning, som den træffer i henhold til dette direktiv.«

Begrundelse I henhold til direktivforslaget kan afviklingsmyndighederne være de myndigheder, som er kompetente til at føre tilsyn i henhold til direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF, samt centralbanker, kompetente ministerier eller andre offentlige administrative myndigheder (7). Centralbankerne har et klart defineret mandat til at fastholde finansiel stabilitet (8), hvilket berettiger den pågældende centralbank til at blive informeret om relevante oplysninger, hvis afviklingsmyndigheden er en anden offentlig administrativ myndighed.

Ændringsforslag 5

Artikel 6, stk. 2

»De kompetente myndigheder gennemgår planerne og vurderer, i hvilket omfang de opfylder kravene i artikel 5 og følgende kriterier:« »De kompetente myndigheder gennemgår i samråd med de nationalt udpegede myndigheder planerne og vurderer, i hvilket omfang de opfylder kravene i artikel 5 og følgende kriterier:«

Begrundelse I henhold til direktivet skal de kompetente myndigheder gennemgå genopretningsplanerne for at sikre, at de kan iværksættes effektivt i situationer med finansiel stress, og at de ikke får negative virkninger for det finansielle system, heller ikke i tilfælde af, at andre institutter iværksætter genopretningsplaner i den samme periode. For at sikre at der fuldt ud tages højde for sådanne systemiske hensyn, skal de pågældende nationalt udpegede myndigheder inddrages, hvis de ikke er de kompetente myndigheder. Jf. også ændringsforslag 3 vedrørende definitionen af dette begreb.

Ændringsforslag 6

Artikel 9, stk. 2

»Der skal i afviklingsplanen tages højde for en række scenarier, herunder at den begivenhed, at et institut bliver nødlidende, kan være idiosynkratisk eller finde sted i en periode med generel finansiel ustabilitet eller begivenheder, der berører hele systemet. Der må i afviklingsplanen ikke påregnes ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige ud over anvendelse af de finansieringsordninger, der er oprettet i henhold til artikel 91.« »Der skal i afviklingsplanen tages højde for en række scenarier, herunder at den begivenhed, at et institut bliver nødlidende, kan være idiosynkratisk eller finde sted i en periode med generel finansiel ustabilitet eller begivenheder, der berører hele systemet. Der må i afviklingsplanen ikke påregnes ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige eller likviditetsstøtte i nødsituationer fra centralbanker ud over anvendelse af de finansieringsordninger, der er oprettet i henhold til artikel 91.«

Begrundelse Ændringsforslaget understreger, at centralbankerne uafhængigt og efter eget skøn træffer afgørelse om, hvorvidt der skal ydes centralbanklikviditet, herunder i nødsituationer, til solvente kreditinstitutter inden for rammerne af forbuddet mod monetær finansiering (9). Jf. også begrundelsen for ændringsforslag 7.

Ændringsforslag 7

Artikel 13, stk. 1

»Medlemsstaterne påser, at afviklingsmyndighederne i samråd med de kompetente myndigheder vurderer, i hvilket omfang institutter og koncerner kan afvikles uden at påregne ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige ud over anvendelse af de finansieringsordninger, der er oprettet i henhold til artikel 91. Et institut eller en koncern anses for at kunne afvikles, hvis det er muligt og troværdigt, at afviklingsmyndigheden enten afvikler det eller den ved almindelig insolvensbehandling eller anvender de forskellige afviklingsværktøjer og -beføjelser på instituttet og koncernen, uden at det får betydelige negative konsekvenser for de finansielle systemer, herunder i en periode med generel finansiel ustabilitet eller begivenheder, der berører hele systemet, i den medlemsstat, hvor instituttet befinder sig, under hensyntagen til den økonomiske og finansielle stabilitet i den pågældende medlemsstat ellerandre medlemsstater eller Unionen, og således at det sikrer videreførelse af instituttets eller koncernens kritiske funktioner, enten fordi de nemt kan skilles ud i tide eller på anden vis.« »Medlemsstaterne påser, at afviklingsmyndighederne i samråd med de kompetente myndigheder vurderer, i hvilket omfang institutter og koncerner kan afvikles uden at påregne ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige eller likviditetsstøtte i nødsituationer fra centralbanker ud over anvendelse af de finansieringsordninger, der er oprettet i henhold til artikel 91. Et institut eller en koncern anses for at kunne afvikles, hvis det er muligt og troværdigt, at afviklingsmyndigheden enten afvikler det eller den ved almindelig insolvensbehandling eller anvender de forskellige afviklingsværktøjer og -beføjelser på instituttet og koncernen, uden at det får betydelige negative konsekvenser for de finansielle systemer, herunder i en periode med generel finansiel ustabilitet eller begivenheder, der berører hele systemet, i den medlemsstat, hvor instituttet befinder sig, under hensyntagen til den økonomiskeog finansielle stabilitet i den pågældende medlemsstat eller andre medlemsstater eller Unionen, og således at det sikrer videreførelse af instituttets eller koncernens kritiske funktioner, enten fordi de nemt kan skilles ud i tide eller på anden vis.«

Begrundelse Ændringsforslaget understreger, at centralbankerne uafhængigt og efter eget skøn træffer afgørelse om, hvorvidt der skal ydes centralbanklikviditet, herunder i nødsituationer, til solvente kreditinstitutter inden for rammerne af forbuddet mod monetær finansiering (10). Jf. også begrundelsen for ændringsforslag 6.

Ændringsforslag 8

Artikel 26, stk. 2, litra e)

»at beskytte indskydere omfattet af direktiv 94/19/EF og investorer omfattet af direktiv 97/9/EF« »at beskytte indskydere omfattet af som defineret i artikel 1 i direktiv 94/19/EF og investorer omfattet af direktiv 97/9/EF«

Begrundelse ECB mener, at indskyderne i kreditinstitutter er en kilde til finansiering, som skal styrkes. I den forbindelse bør afviklingsmålet i artikel 26, stk. 2, litra e), udstrækkes til at omfatte alle indskud som defineret i artikel 1 i direktiv 94/19/EF uden en begrænsning på 100 000 EUR.

Ændringsforslag 9

Artikel 27, stk. 1, litra a)

»Medlemsstaterne påser, at afviklingsmyndighederne kun træffer en afviklingsforanstaltning over for et institut som omhandlet i artikel 1, litra a), hvis samtlige nedenfor anførte betingelser er opfyldt: »Medlemsstaterne påser, at afviklingsmyndighederne kun træffer en afviklingsforanstaltning over for et institut som omhandlet i artikel 1, litra a), hvis samtlige nedenfor anførte betingelser er opfyldt:

a) den kompetente myndighed eller afviklingsmyndigheden har fastslået, at instituttet er nødlidende eller forventeligt nødlidende a) den kompetente myndighed eller afviklingsmyndigheden har fastslået, at instituttet er nødlidende eller forventeligt nødlidende

b) det ser under hensyntagen til tidsfaktoren og andre relevante omstændigheder ikke ud til, at nogen anden foranstaltning – iværksat af den private sektor eller en tilsynsmyndighed – end en afviklingsforanstaltning over for instituttet inden for en passende tidshorisont vil kunne forhindre, at instituttet bliver nødlidende b) det ser under hensyntagen til tidsfaktoren og andre relevante omstændigheder ikke ud til, at nogen anden foranstaltning – iværksat af den private sektor eller en tilsynsmyndighed – end en afviklingsforanstaltning over for instituttet inden for en passende tidshorisont vil kunne forhindre, at instituttet bliver nødlidende

c) en afviklingsforanstaltning er nødvendig ud fra almene hensyn, jf. stk. 3.« c) en afviklingsforanstaltning er nødvendig ud fra almene hensyn, jf. stk. 3.«

Begrundelse I henhold til direktivforslaget må afviklingsmyndighederne kun træffe en afviklingsforanstaltning, hvis den kompetente myndighed eller afviklingsmyndigheden har fastslået, at et institut er nødlidende eller forventeligt nødlidende. Et institut anses for at være nødlidende eller forventeligt nødlidende, hvis det ikke opfylder visse tilsynsmæssige kriterier. ECB mener, at den kompetente myndighed bør træffe denne afgørelse alene som følge af dennes rolle som tilsynsmyndighed og lovgivende myndighed. De kompetente myndigheder er bedst i stand til at fastslå, om der foreligger en af de omstændigheder, som fremgår af direktivforslagets artikel 27,stk. 2, f.eks. om et institut misligholder kapitalkravet til fortsat tilladelse. Endvidere har dette ændringsforslag til formål at sikre konsistens i forhold til direktivforslagets artikel 74, stk. 1, hvorefter et instituts ledelsesorgan har pligt til at underrette den kompetente myndighed, hvis det vurderer, at instituttet er nødlidende eller forventeligt nødlidende.

Ændringsforslag 10

Artikel 27, stk. 2

»Med henblik på anvendelsen af stk. 1, litra a), anses et institut for at være nødlidende eller forventeligt nødlidende, hvis det befinder sig i en eller flere af følgende situationer: »Med henblik på anvendelsen af stk. 1, litra a), anses et institut for at være nødlidende eller forventeligt nødlidende, hvis det befinder sig i en eller flere af følgende situationer:

[…] […]

d) instituttet kræver ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige, undtagen når det, for at bevare den finansielle stabilitet, kræver en af følgende garantier: (d) instituttet kræver ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige, undtagen når det, for at bevare den finansielle stabilitet, kræver en af følgende garantier:

i) en statsgaranti til dækning af likviditetsfaciliteter, der stilles til rådighed af centralbankerne i henhold til disse bankers standardvilkår (faciliteten er dækket af fuld sikkerhed med haircuts, i forhold til kvaliteten og markedsværdien, og instituttet betaler en ekstraordinært høj rente til centralbanken) eller i) en statsgaranti til dækning af likviditetsfaciliteter, der stilles til rådighed af centralbankerne i henhold til disse bankers standardvilkår (faciliteten er dækket af fuld sikkerhed med haircuts, i forhold til kvaliteten og markedsværdien, og instituttet betaler en ekstraordinært høj rente til centralbanken) eller

ii) en statsgaranti for nyligt udstedte forpligtelser for at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi. ii) en statsgaranti for nyligt udstedte forpligtelser for at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi.

I begge under nr. i) og ii) nævnte tilfælde gælder følgende: garantiforanstaltningerne skal være begrænset til solvente finansieringsinstitutter, de må ikke være led i en større hjælpepakke, de skal være betinget af godkendelse i henhold til statsstøttereglerne, og de må højst anvendes i tre måneder.« I begge under nr. i) og ii) nævnte tilfælde gælder følgende: garantiforanstaltningerne skal være begrænset til solvente finansieringsinstitutter, de må ikke være led i en større hjælpepakke, de skal være betinget af godkendelse i henhold til statsstøttereglerne, og de må højst anvendes i tre måneder.«

Begrundelse I henhold til direktivforslaget skal afviklingsværktøjerne anvendes inden en eventuel kapitaltilførsel fra den offentlige sektor eller en tilsvarende ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige til et institut (11). ECB støtter fuldt ud denne bestemmelse, men mener, at de involverede myndigheders ansvar skal defineres klart af hensyn til målet om hurtige og effektive afviklingsforanstaltninger. Ændringsforslaget har til formål at præcisere, at kriterierne for, hvornår et institut er nødlidende eller forventeligt nødlidende, bør fastsættes på grundlag af en vurdering foretaget af de kompetente myndigheder. Det er efter ECB's opfattelse uklart, hvordan det fastslås, at et institut har behov for statsstøtte. Endvidere er ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige defineret som statsstøtte, der ydes ikke kun for at genoprette, men også for at bevare et instituts levedygtighed, likviditet eller solvens (12). Ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige, som ydes for at bevare et finansielt sundt institut, bør ikke i sig selv medføre, at instituttet anses for at være nødlidende eller forventeligt nødlidende. Endvidere mener ECB, at kriterierne for, hvornår et institut er nødlidende eller forventeligt nødlidende, kun bør fastsættes på grundlag af en vurdering af instituttets tilsynsmæssige situation og ikke bør omfatte en vurdering af behovet for statsstøtte. I den forbindelse udgør bestemmelsen om, at et institut »anses for at være nødlidende eller forventeligt nødlidende«, hvis »instituttet kræver ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige«, dvs. statsstøtte, ikke i sig selv et tilstrækkeligt objektivt kriterium. Jf. også ændringsforslag 2.

Ændringsforslag 11

Artikel 29

»1. Medlemsstaterne påser, at afviklingsmyndighederne ved anvendelsen af afviklingsværktøjer og udøvelsen afafviklingsbeføjelser træffer alle relevante foranstaltninger for at sikre, at afviklingsforanstaltningen iværksættes i overensstemmelse med følgende principper: »1. Medlemsstaterne påser, at afviklingsmyndighederne ved anvendelsen af afviklingsværktøjer og udøvelsen afafviklingsbeføjelser træffer alle relevante foranstaltninger for at sikre, at afviklingsforanstaltningen iværksættes i overensstemmelse med følgende principper:

a) aktionærerne i det institut, der er under afvikling, bærer først tabene a) aktionærerne i det institut, der er under afvikling, bærer først tabene

b) kreditorerne i det institut, der er under afvikling, bærer tabene efter aktionærerne i overensstemmelse med den i dette direktiv anførte prioritetsorden af deres fordringer b) kreditorerne i det institut, der er under afvikling, bærer tabene efter aktionærerne i overensstemmelse med den i dette direktiv anførte prioritetsorden af deres fordringer

c) den øverste ledelse i det institut, der er under afvikling, udskiftes c) den øverste ledelse i det institut, der er under afvikling, udskiftes

d) de øverste ledere i det institut, der er under afvikling, bærer tab, som står i forhold til deres individuelle civil- eller strafferetlige ansvar for, at instituttet er blevet nødlidende d) de øverste ledere i det institut, der er under afvikling, bærer tab, som står i forhold til deres individuelle civil- eller strafferetlige ansvar for, at instituttet er blevet nødlidende

e) kreditorer i samme klasse behandles ens, medmindre andet er fastsat i dette direktiv e) kreditorer i samme klasse behandles ens, medmindre andet er fastsat i dette direktiv

f) ingen kreditor påføres større tab, end vedkommende ville være blevet påført, hvis instituttet var blevet likvideret ved almindelig insolvensbehandling. f) ingen kreditor påføres større tab, end vedkommende ville være blevet påført, hvis instituttet var blevet likvideret ved almindelig insolvensbehandling

g) fordringer fra indskydere, hvis indskud er garanteret i henhold til direktiv 94/19/EF, er tilsvarende beskyttet ved kreditinstituttets insolvens.

2. Er et institut en koncernenhed, anvender afviklingsmyndighederne afviklingsværktøjer og udøver afviklingsbeføjelser på en måde, der minimerer konsekvenserne for de tilknyttede institutter og koncernen som helhed og minimerer den negative indvirkning på den finansielle stabilitet i Unionen, navnlig i de lande, hvor koncernen er aktiv. 2. For at give stk. 1, litra g), virkning skal medlemsstaterne sikre, at:

i) fordringer fra indskydere, hvis indskud er garanteret i henhold til direktiv 94/19/EF, tildeles en status som privilegerede fordringer, således at de placeres højere i prioritetsrækkefølgen end almindelige, usikrede fordringer fra ikke-privilegerede kreditorer i tilfælde af kreditinstituttets insolvens

ii) indskudsgarantiordningen, som indtræder i de rettigheder, som tilkommer indskydere, hvis indskud er garanteret i henhold til direktiv 94/19/EF, tildeles en status som privilegeret fordringshaver, som svarer til den højere placering i prioritetsrækkefølgen, som tilkommer indskydere i henhold til nr. i), men kun for de udbetalinger, som foretages til indskyderne op til beløbet for deres garanterede indskud under ordningen.

3. Ved anvendelsen af afviklingsværktøjer og udøvelsen af afviklingsbeføjelser påser medlemsstaterne, at de overholder EU's statsstøtteregler, når det er relevant.« 3. Er et institut en koncernenhed, anvender afviklingsmyndighederne afviklingsværktøjer og udøver afviklingsbeføjelser på en måde, der minimerer konsekvenserne for de tilknyttede institutter og koncernen som helhed og minimerer den negative indvirkning på den finansielle stabilitet i Unionen, navnlig i de lande, hvor koncernen er aktiv.

4. Ved anvendelsen af afviklingsværktøjer og udøvelsen af afviklingsbeføjelser påser medlemsstaterne, at de overholder EU's statsstøtteregler, når det er relevant.«

Begrundelse For øjeblikket har seks medlemsstater, herunder Bulgarien (13), Grækenland (14), Letland (15), Ungarn (16), Portugal (17) og Rumænien (18), tildelt privilegeret status til fordringer, som indskudsgarantiordningerne har erhvervet ved subrogation efter at have udbetalt de beløb, der svarer til de dækkede indskud, og således yderligere bidraget til at sikre, at indskudsgarantiordningerne altid har tilstrækkelige midler til rådighed. Opfattelsen af, hvilken indflydelse det vil have, hvis visse fordringer gives højere prioritet, er ikke entydig, da det hævdes, at det vil kunne påvirke de finansieringsomkostninger, som bankerne har til rådighed, hvis indskyderne gives førsteret, og at andre kreditorer vil gøre sig større anstrengelser for at sikre deres fordringer. På den anden side vil denne situation kunne afbødes en smule, hvis kun garanterede indskud tildeles privilegeret status. Endvidere vil et regelsæt, der fastsætter en prioritetsrækkefølge for garanterede indskydere, gøre det lettere at anvende de afviklingsforanstaltninger, der fremgår af direktivforslaget (f.eks. virksomhedssalgs- eller broinstitutværktøjet). Set ud fra et perspektiv om finansiel stabilitet kan ECB også støtte, at dækkede indskud gives førsteret, da det vil reducere risikoen for stormløb på bankerne, risikoen for at sikrede indskydere lider tab under en likvidation samt overdreven tømning af indskudsgarantiordningen (19).

Ændringsforslag 12

Artikel 30, stk. 2

»Værdiansættelsen i henhold til stk. 1, baseres på forsigtige og realistiske antagelser, herunder med hensyn til misligholdelsesrater og tabsomfang, og har til formål at vurdere markedsværdien af det nødlidende eller forventeligt nødlidende instituts aktiver og passiver, således at de tab, der måtte konstateres, kan anerkendes på det tidspunkt, hvor afviklingsværktøjerne anvendes, uden at dette berører Unionens statsstøtteregler, hvis disse finder anvendelse. Hvis markedet for et bestemt aktiv eller passiv ikke fungerer korrekt, kan værdiansættelsen afspejle den langsigtede økonomiske værdi af disse aktiver eller passiver. Ved værdiansættelsen må der ikke påregnes ekstraordinær støtte til instituttet fra det offentlige, uanset om en sådan faktisk ydes eller ej.« »Værdiansættelsen i henhold til stk. 1, baseres på forsigtige og realistiske antagelser, herunder med hensyn til misligholdelsesrater og tabsomfang, og har til formål at vurdere markedsværdien af det nødlidende eller forventeligt nødlidende instituts aktiver og passiver, således at de tab, der måtte konstateres, kan anerkendes på det tidspunkt, hvor afviklingsværktøjerne anvendes, uden at dette berører Unionens statsstøtteregler, hvis disse finder anvendelse. Hvis markedet for et bestemt aktiv eller passiv ikke fungerer korrekt, kan værdiansættelsen afspejle den langsigtede økonomiske værdi af disse aktiver eller passiver. Ved værdiansættelsen må der ikke påregnes aktuel eller forventet ekstraordinær finansiel støtte til instituttet fra det offentlige eller likviditetsstøtte fra centralbanker i nødstilfælde, uanset om en sådan faktisk ydes eller ej.«

Begrundelse Ud over de almindelige pengepolitiske og intradag kreditoperationer kan centralbankerne yde likviditetsstøtte under særlige omstændigheder og fra sag til sag til midlertidigt illikvide, men solvente kreditinstitutter (20). Ændringsforslaget har til formål at præcisere, at værdien af aktiver ikke bør blive overdrevent oppustet hverken ved udsigten til ekstraordinær finansiel støtte fra det offentlige eller ved udsigten til ekstraordinær likviditetsstøtte fra centralbankerne i nødstilfælde. Jf. også ændringsforslag 21.

Ændringsforslag 13

Artikel 31, stk. 7

»Medlemsstaterne hindres ikke i at give afviklingsmyndighederne supplerende beføjelser, som kan udøves, når et institut opfylder betingelserne for afvikling, forudsat at disse supplerende beføjelser ikke er til hinder for effektiv koncernafvikling og er i overensstemmelse med afviklingsmålene og de overordnede afviklingsprincipper i artikel 26 og 29.« »Medlemsstaterne hindres ikke i at give afviklingsmyndighederne supplerende beføjelser, som kan udøves, når et institut opfylder betingelserne for afvikling, forudsat at disse supplerende beføjelser ikke er til hinder for effektiv koncernafvikling og er i overensstemmelse med afviklingsmålene og de overordnede afviklingsprincipper i artikel 26 og 29. Brug af statslige ressourcer til tvungen rekapitalisering af et institut, som opfylder betingelserne for afvikling, skal begrænses til ekstraordinære omstændigheder, og kun hvis instituttet fuldt ud opfylder afviklingsmålene i artikel 26, stk. 2, litra b), samt ovennævnte betingelser.«

Begrundelse Medlemsstaterne kan efter eget skøn indføre andre afviklingsværktøjer og beføjelser som supplement til direktivforslagets værktøjskasse (21). Denne skønsbeføjelse er ikke begrænset til en specifik beføjelse, og det vil således være muligt for de nationale myndigheder at kalde en tvungen rekapitalisering af et institut, der opfylder betingelserne for afvikling, for et yderligere afviklingsværktøj, såfremt det respekterer afviklingsmålene og de generelle principper (22). Ændringsforslaget har til formål at forhindre medlemsstaterne i at anvende offentlige midler til rekapitalisering af et institut, der opfylder betingelserne for afvikling. Aktionærerne og kreditorerne bør rekapitalisere sådanne institutter i henhold til bestemmelserne om brug af bail in-værktøjet, efter at der er truffet en beslutning om at afvikle instituttet, og i henhold til bestemmelserne om nedskrivning af kapitalinstrumenter, inden der træffes afviklingsforanstaltninger. I henhold til direktivforslaget skal likvidation altid overvejes, inden der træffes en beslutning om at videreføre instituttet som en going concern (23).

Ændringsforslag 14

Artikel 32, stk. 10 og 32, stk. 10a (ny)

»10. I forbindelse med udøvelsen af retten til at levere tjenesteydelser eller til at etablere sig i en anden medlemsstat, jf. direktiv 2006/48/EF eller 2004/39/EF, anses køberen for at videreføre det institut, der er under afvikling, og kan fortsætte med at udøve enhver rettighed, som instituttet udøvede i forbindelse med de overførte aktiver, rettigheder eller passiver, herunder retten til medlemskab af og adgang til betalings-, clearing- og afregningssystemer.« »10. I forbindelse med udøvelsen af retten til at levere tjenesteydelser eller til at etablere sig i en anden medlemsstat, jf. direktiv 2006/48/EF eller 2004/39/EF, anses køberen for at videreføre det institut, der er under afvikling, og kan fortsætte med at udøve enhver rettighed, som instituttet udøvede i forbindelse med de overførte aktiver, rettigheder eller passiver., herunder

10a. Medlemsstaterne sikrer, at den i stk. 1 omhandlede køber kan fortsætte med at udøve retten til medlemskab af og adgang til betalings-, clearing- og afregningssystemer i instituttet under afvikling, såfremt denne opfylder de lovmæssige kriterier for at deltage i sådanne systemer.«

Begrundelse Ændringsforslaget har til formål at sikre, at operatørerne af betalings-, clearing- og afviklingssystemerne bevarer retten til at vurdere deltagerne i deres systemer på grundlag af deres standarder for deltagelse i systemet. ECB anerkender vigtigheden af, at køberen kan drive den overførte virksomhed videre, men understreger, at denne interesse skal afbalanceres i forhold til målet om sunde betalings-, clearing- og afviklingssystemer samt finansiel stabilitet. Navnlig bør en operatør af et system som defineret i artikel 2, litra a), i direktiv 98/26/EF (24) kunne afslå adgang for en køber, som ikke opfylder kriterierne for at blive betegnet som et institut i henhold til artikel 2, litra b). Jf. også ændringsforslag 15.

Ændringsforslag 15

Artikel 34, stk. 8 og 34, stk. 8a (ny)

»8. I forbindelse med udøvelsen af retten til at levere tjenesteydelser eller til at etablere sig i en anden medlemsstat, jf. direktiv 2006/48/EF eller 2004/39/EF, anses et broinstitut for at være en videreførelse af det institut, der er under afvikling, og kan fortsætte med at udøve enhverrettighed, som instituttet udøvede i forbindelse med de overførte aktiver, rettigheder eller passiver, herunder retten til medlemskab af og adgang til betalings-, clearing- og afregningssystemer.« »8. I forbindelse med udøvelsen af retten til at levere tjenesteydelser eller til at etablere sig i en anden medlemsstat, jf. direktiv 2006/48/EF eller 2004/39/EF, anses et broinstitut for at være en videreførelse af det institut, der er under afvikling, og kan fortsætte med at udøve enhverrettighed, som instituttet udøvede i forbindelse med de overførte aktiver, rettigheder eller passiver., herunder

8a. Medlemsstaterne skal sikre, at broinstituttet kan fortsætte med at udøve retten til medlemskab af og adgang til betalings-, clearing- og afregningssystemer i instituttet under afvikling, såfremt det opfylder de lovmæssige kriterier for deltagelse i sådanne systemer.«

Begrundelse Jf. begrundelsen for ændringsforslag 14.

Ændringsforslag 16

Artikel 36, stk. 2

»I forbindelse med værktøjet til adskillelse af aktiver er et porteføljeadministrationsselskab en retlig enhed, der ejes 100 % af en eller flere offentlige myndigheder, herunder eventuelt afviklingsmyndigheden.« »I forbindelse med værktøjet til adskillelse af aktiver er et porteføljeadministrationsselskab en retlig enhed, der ejes 100 % af en eller flere offentlige myndigheder, herunder eventuelt afviklingsmyndigheden. Porteføljeadministrationsselskabet må ikke være et institut, der er godkendt i overensstemmelse med direktiv 2006/48/EF eller direktiv 2004/39/EF.«

Begrundelse Ændringsforslaget har til formål at præcisere forskellen mellem et porteføljeadministrationsselskab og et broinstitut.

Ændringsforslag 17

Artikel 38, stk. 2

»Afviklingsmyndigheder må ikke gøre brug af deres nedskrivnings- eller konverteringsbeføjelser i forhold til følgende passiver: »Afviklingsmyndigheder må ikke gøre brug af deres nedskrivnings- eller konverteringsbeføjelser i forhold til følgende passiver:

[…] […]

e) et passiv over for: e) et passiv over for:

[…] […]

iii) skatte- og socialsikringsmyndigheder, såfremt disse passiver har fortrinsret i henhold til gældende insolvensret. iii) skatte- og socialsikringsmyndigheder, såfremt disse passiver har fortrinsret i henhold til gældende insolvensret.

Stk. 2, litra a) og b), er ikke til hinder for, at afskrivningsmyndighederne, når det er hensigtsmæssigt, gør brug af deres beføjelser i forhold til en hvilken som helst del af et sikret passiv eller et passiv, for hvilket der er stillet sikkerhed, som overstiger værdien af de aktiver, det pant, den tilbageholdelsesret eller den kaution, der stilles som sikkerhed. Medlemsstaterne kan beslutte ikke at lade denne bestemmelse gælde dækkede obligationer som defineret i artikel 22, stk. 4, i Rådets direktiv 85/611/EØF. Stk. 2, litra a) og b), er ikke til hinder for, at afskrivningsmyndighederne, når det er hensigtsmæssigt, gør brug af deres beføjelser i forhold til en hvilken som helst del af et sikret passiv eller et passiv, for hvilket der er stillet sikkerhed, som overstiger værdien af de aktiver, det pant, den tilbageholdelsesret eller den kaution, der stilles som sikkerhed. Medlemsstaterne kan beslutte ikke at lade denne bestemmelse gælde dækkede obligationer som defineret i artikel 22, stk. 4, i Rådets direktiv 85/611/EØF. Denne beføjelse gælder ikke for sikrede passiver over for centralbanker, der er medlem af ESCB.

[…]« […]«

Begrundelse Ændringsforslaget har til formål at sikre, at alle passiver over for medlemmerne af ESCB er udtrykkeligt udelukkede fra anvendelsen af bail in-værktøjet. Medlemmerne af ESCB bør ikke underkastes bail in-værktøjet, da de er offentlige organer, hvis grundlæggende opgaver kræver, at de har engagementer med institutter.

Ændringsforslag 18

Artikel 39, stk. 6

»Afviklingsmyndighederne skal underrette EBA om det minimumsbeløb, de har fastsat for hvert institut, der er underlagt deres kompetence. EBA skal rapportere til Kommissionen senest den 1. januar 2018 om gennemførelsen af kravet i stk. 1. EBA skal især rapportere til Kommissionen om eventuelle forskelle i gennemførelsen af dette krav på nationalt plan.« »Afviklingsmyndighederne skal underrette EBA om det minimumsbeløb, de har fastsat for hvert institut, der er underlagt deres kompetence. EBA skal vurdere indvirkningen på institutterne og rapportere til Kommissionen senest den 1. januar 2018 om gennemførelsen af kravet i stk. 1. EBA skal især rapportere til Kommissionen om eventuelle forskelle i gennemførelsen af dette krav på nationalt plan.«

Begrundelse ECB henstiller, at EBA i forbindelse med rapporteringen til Kommissionen om gennemførelsen af kravet om, at institutterne opretholder et samlet beløb i egenkapital og nedskrivningsrelevante passiver, der udtrykkes som en procentdel af instituttets samlede passiver, også giver Kommissionen en vurdering af, hvilken indvirkning dette krav har på institutterne.

Ændringsforslag 19

Artikel 61, stk. 2

»En suspension i henhold til stk. 1 finder ikke anvendelse på berettigede indskud i den i direktiv 94/19/EF anvendte betydning.« »En suspension i henhold til stk. 1 finder ikke anvendelse på:

a) berettigede indskud i den i direktiv 94/19/EF anvendte betydning.

b) berettigede garantibeløb i den i direktiv 97/9/EF anvendte betydning

c) overførselsordrer som defineret i artikel 2, litra i), i direktiv 98/26/EF og indgået i systemet i henhold til artikel 3 i direktiv 98/26/EF

d) sikkerhed som defineret i artikel 2, litra m), i direktiv 98/26/EF.«

Begrundelse ECB støtter forslaget om at give afviklingsmyndighederne beføjelse til at suspendere visse forpligtelser (25). ECB støtter ligeledes, at disse beføjelser ikke omfatter berettigede indskud. ECB foreslår dog, at disse beføjelser heller ikke skal omfatte garantibeløb under en investorgarantiordning i den i direktiv 97/9/EF anvendte betydning. ECB bemærker endvidere, at direktiv 98/26/EF beskytter endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer samt muligheden for, at der kan ske fyldestgørelse i stillet sikkerhed, herunder alle midler, som en deltager stiller til rådighed for de andre deltagere i betalings- og værdipapirafviklingssystemet til sikring af rettigheder og forpligtelser i forbindelse med det pågældende system, med det formål at mindske de systemiske risici (26). ECB bemærker i denne forbindelse, at denne beskyttelse finder anvendelse på centrale modparter, da disse skal anmeldes som et system i henhold til direktiv 98/26/EC (27). Endvidere dækker direktiv 98/26/EF sikkerhed, der er stillet i forbindelse med transaktioner foretaget af medlemsstaternes centralbanker, herunder pengepolitiske transaktioner (28). Ændringsforslaget har til formål at sikre, at direktiv 98/26/EF fortsat finder anvendelse. Jf. også ændringsforslag 20.

Ændringsforslag 20

Artikel 62, stk. 2

»Afviklingsmyndigheder skal ikke anvende den i stk. 1 omhandlede beføjelse i forhold til en central modpartssikkerhedsrettigheder i aktiver, som instituttet under afvikling har stillet som hel eller delvis sikkerhed.« »Afviklingsmyndigheder skal ikke anvende den i stk. 1 omhandlede beføjelse i forhold til en central modpartssikkerhedsrettigheder i aktiver, som instituttet under afvikling har stillet som hel eller delvis sikkerhed sikkerhed som defineret i artikel 2, litra m), i direktiv 98/26/EF.«

Begrundelse Jf. begrundelsen for ændringsforslag 19.

Ændringsforslag 21

Artikel 66, stk. 3, litra c)

»Værdiansættelsen skal være i overensstemmelse med de artikel 30, stk. 1-5, fastsatte bestemmelser og metoder, og skal: »Værdiansættelsen skal være i overensstemmelse med de artikel 30, stk. 1-5, fastsatte bestemmelser og metoder, og skal:

a) tage udgangspunkt i, at det institut, der er omfattet af den delvise overførsel, nedskrivningen eller konverteringen, havde været underlagt almindelig insolvensbehandling umiddelbart før overførslen, nedskrivningen eller konverteringen a) tage udgangspunkt i, at det institut, der er omfattet af den delvise overførsel, nedskrivningen eller konverteringen, havde været underlagt almindelig insolvensbehandling umiddelbart før overførslen, nedskrivningen eller konverteringen

b) tage udgangspunkt i, at den delvise overførsel, eller overførslerne af rettigheder, aktiver eller forpligtelser, eller nedskrivningen eller konverteringen ikke har fundet sted b) tage udgangspunkt i, at den delvise overførsel, eller overførslerne af rettigheder, aktiver eller forpligtelser, eller nedskrivningen eller konverteringen ikke har fundet sted

c) se bort fra enhver ekstraordinær offentlig støtte til instituttet.« c) se bort fra enhver aktuel eller forventet ekstraordinær offentlig støtte til instituttet og likviditetsstøtte fra centralbanker i nødstilfælde.«

Begrundelse Jf. begrundelsen for ændringsforslag 12.

Ændringsforslag 22

Artikel 72

»Delvise overførsler: beskyttelse af betalings-, clearing- og afregningssystemer » Delvise overførsler: b Beskyttelse af betalings-, clearing- og afregningssystemer

1. Medlemsstaterne påser, at overførsel, ophævelse eller ændring ikke påvirker anvendelsen af og reglerne for de systemer, der er omfattet af direktiv 98/26/EF, når afviklingsmyndigheden: 1. Medlemsstaterne påser, at overførsel, ophævelse eller ændring anvendelsen af et afviklingsværktøj ikke påvirker anvendelsen af og reglerne for de systemer, der er omfattet af direktiv 98/26/EF., når afviklingsmyndigheden:

a) overfører en del, men ikke hele et instituts ejendom, eller en del, men ikke alle et instituts rettigheder eller forpligtelser til en anden enhed, eller a) overfører en del, men ikke hele et instituts ejendom, eller en del, men ikke alle et instituts rettigheder eller forpligtelser til en anden enhed, eller

b) anvender beføjelser i henhold til artikel 57 til at ophæve eller ændre betingelserne i en kontrakt, som kreditinstituttet under afvikling har indgået, eller at erstatte det overførende selskab som part. b) anvender beføjelser i henhold til artikel 57 til at ophæve eller ændre betingelserne i en kontrakt, som kreditinstituttet under afvikling har indgået, eller at erstatte det overførende selskab som part.

2. En sådan overførsel, ophævelse eller ændring må især ikke annullere en overførselsordre i strid med artikel 5 i direktiv 98/26/EF, og det må ikke ændre eller hindre håndhævelsen af overførselsordrer og netting i henhold tilartikel 3 og 5 i direktiv 98/26/EF, anvendelsen af midler, værdipapirer eller kreditfaciliteter i henhold til artikel 4 i direktiv 98/26/EF eller beskyttelsen af en sikkerhed i henhold til artikel 9 i direktiv 98/26/EF.« 2. En sådan overførsel, ophævelse eller ændring må især ikke annullere en overførselsordre i strid med artikel 5 i direktiv 98/26/EF, og det må ikke ændre eller hindre håndhævelsen af overførselsordrer og netting i henhold tilartikel 3 og 5 i direktiv 98/26/EF, anvendelsen af midler, værdipapirer eller kreditfaciliteter i henhold til artikel 4 i direktiv 98/26/EF eller beskyttelsen af en sikkerhed i henhold til artikel 9 i direktiv 98/26/EF.«

Begrundelse Skal de systemiske risici reduceres, er det navnlig nødvendigt, at afregningen er endelig, og at der kan ske fyldestgørelse i den stillede sikkerhed. Derfor skal direktiv 98/26/EF behandles som en lex specialis, der ikke påvirkes af direktivforslaget.

Ændringsforslag 23

Artikel 74, stk. 3

»Vurderer en kompetent myndighed, at de i artikel 27, stk. 1, litra a) og b), omhandlede betingelser er opfyldt for et institut, fremsender den hurtigst muligt denne vurdering til følgende myndigheder: »Vurderer en kompetent myndighed, at de i artikel 27, stk. 1, litra a) og b), omhandlede betingelser er opfyldt for et institut, fremsender den hurtigst muligt denne vurdering til følgende myndigheder:

a) afviklingsmyndigheden for det pågældende institut, hvis det ikke er samme myndighed a) afviklingsmyndigheden for det pågældende institut, hvis det ikke er samme myndighed

b) centralbanken, hvis det ikke er samme myndighed b) centralbanken, hvis det ikke er samme myndighed

c) i givet fald koncernafviklingsmyndigheden c) i givet fald koncernafviklingsmyndigheden

d) de kompetente ministerier d) de kompetente ministerier

e) den konsoliderende tilsynsmyndighed, når instituttet er underlagt konsolideret tilsyn i henhold til afsnit V, kapitel 4, afdeling 1, i direktiv 2006/48/EF.« e) den konsoliderende tilsynsmyndighed, når instituttet er underlagt konsolideret tilsyn i henhold til afsnit V, kapitel 4, afdeling 1, i direktiv 2006/48/EF.

f) hvis instituttet er et institut som defineret i artikel 2, litra b), i direktiv 98/26/EF, Kommissionen, ECB, ESMA, EIOPA, EBA og operatørerne i de systemer, hvori det deltager

g) hvis instituttet betragtes som systemisk vigtigt, ESRB og de makroprudentielle myndigheder.«

Begrundelse Måden, hvorpå de finansielle infrastrukturer har fungeret under krisen, har bl.a. vist, at der er huller i anmeldelsesprocedurerne (29) for systemer som defineret i artikel 2, litra a), i direktiv 98/26/EF. Ændringsforslaget har til formål at sikre, at ECB, de europæiske tilsynsmyndigheder, Kommissionen, og hvor det er relevant ESRB og de makroprudentielle myndigheder som relevante interessenter som omhandlet i direktiv 98/26/EF, underrettes om, at litra a) og b) i direktivets artikel 27, stk. 1, er opfyldt. En sådan meddelelse vil tjene som en tidlig advarsel om, at der måske vil blive indledt insolvensbehandling af en deltager i et udpeget system. Centralbankerne har et ansvar for den makroprudentielle og finansielle stabilitet samt ekspertise inden for de finansielle markeder. De bør derfor inddrages i afviklingsprocessen, hvor de vil kunne bidrage til at opnå målene for afvikling, samtidig med at risiciene for negative utilsigtede konsekvenser for centralbankernes udførelse af deres opgaver og for driften af betalings- og afviklingssystemerne minimeres. I denne forbindelse kan centralbankerne spille en vigtig rolle i vurderingen af genopretnings- og afviklingsplanerne og i den vurdering, der ligger til grund for at bringe afviklingsbeføjelserne i anvendelse. Centralbankerne kan også inddrages i vurderingen af afviklingsmyndighedens potentielle foranstaltninger, da et af de primære formål er at undgå systemiske forstyrrelser (30). Det er efter ECB's opfattelse derfor nødvendigt, at medlemsstaterne sikrer, at den kompetente myndighed og afviklingsmyndigheden udveksler hensigtsmæssige oplysninger med centralbanken, i de tilfælde hvor centralbanken ikke selv er afviklingsmyndigheden. Artiklen er et skridt i den rigtige retning, men der er behov for yderligere udveksling af oplysninger og samarbejde.

Ændringsforslag 24

Artikel 76, stk. 1

»1. Følgende personer er underlagt bindende krav om tavshedspligt: »1. Følgende personer er underlagt bindende krav om tavshedspligt:

a) afviklingsmyndighederne a) afviklingsmyndighederne

b) de kompetente myndigheder og EBA b) de kompetente myndigheder og EBA

c) de kompetente ministerier c) de kompetente ministerier

d) ansatte og tidligere ansatte i de i litra a) og b) anførte myndigheder d) ansatte og tidligere ansatte i de i litra a) og b) anførte myndigheder

e) administratorer, der udpeges i henhold til artikel 24 e) administratorer, der udpeges i henhold til artikel 24

f) potentielle købere, som de kompetente myndigheder kontakter, eller som afviklingsmyndighederne henvender sig til, uanset om denne kontakt eller henvendelse er et led i forberedelserne til anvendelsen af virksomhedssalgsværktøjet, og uanset om denne henvendelse har ført til et køb f) potentielle købere, som de kompetente myndigheder kontakter, eller som afviklingsmyndighederne henvender sig til, uanset om denne kontakt eller henvendelse er et led i forberedelserne til anvendelsen af virksomhedssalgsværktøjet, og uanset om denne henvendelse har ført til et køb

g) revisorer, bogholdere, juridiske og professionelle rådgivere, vurderingsmænd og andre eksperter, der engageres af afviklingsmyndighederne eller af potentielle købere som omhandlet i litra f) g) revisorer, bogholdere, juridiske og professionelle rådgivere, vurderingsmænd og andre eksperter, der engageres af afviklingsmyndighederne eller af potentielle købere som omhandlet i litra f)

h) organer, der administrerer indskudsgarantiordninger h) organer, der administrerer indskudsgarantiordninger

i) centralbanker og andre myndigheder, der er involveret i afviklingsforløbet (i) centralbanker og andre myndigheder, der er involveret i afviklingsforløbet

j) alle andre personer, der leverer eller har leveret tjenester til afviklingsmyndighederne.« j) ledelsen udpeget af afviklingsmyndigheden til et broinstitut, porteføljeadministrationsselskab eller andet afviklingsselskab

k) alle andre personer, der leverer eller har leveret tjenester til afviklingsmyndighederne.«

Begrundelse ECB mener, at ledelsen i de afviklingsenheder, der måtte blive oprettet i forbindelse med anvendelsen af afviklingsværktøjerne, også skal være omfattet af den samme tavshedspligt. Ledelse er defineret i artikel 2, stk. 24.

Ændringsforslag 25

Artikel 80, stk. 8

»Koncernafviklingsmyndighederne må ikke oprette afviklingskollegier, hvis andre koncerner eller kollegier varetager de samme funktioner og udfører de samme opgaver som dem, der er nævnt i denne artikel, og opfylder/efterlever alle de i denne afdeling fastsatte betingelser og procedurer. I så fald skal alle henvisninger til afviklingskollegier i dette direktiv også forstås som henvisninger til disse andre koncerner eller kollegier.« »Koncernafviklingsmyndighederne må har ikke pligt til at oprette afviklingskollegier, hvis andre koncerner eller kollegier varetager de samme funktioner og udfører de samme opgaver som dem, der er nævnt i denne artikel, og opfylder/efterlever alle de i denne afdeling fastsatte betingelser og procedurer. I så fald skal alle henvisninger til afviklingskollegier i dette direktiv også forstås som henvisninger til disse andre koncerner eller kollegier.«

Begrundelse Ændringsforslaget har til formål at præcisere, at koncernafviklingsmyndighederne ikke har pligt til at oprette afviklingskollegier.

Ændringsforslag 26

Artikel 86, stk. 1

»EBA nægter, efter høring af de berørte nationale afviklingsmyndigheder, at anerkende tredjelandes afviklingsprocedurer i henhold til artikel 85, stk. 2, hvis den finder: »EBA nægter, efter høring af de berørte nationale afviklingsmyndigheder, at anerkende tredjelandes afviklingsprocedurer i henhold til artikel 85, stk. 2, hvis den finder:

a) at tredjelandets afviklingsprocedure vil få negative virkninger for den finansielle stabilitet i den medlemsstat, hvor afviklingsmyndigheden er baseret, eller at proceduren kan få negative virkninger for den finansielle stabilitet i en anden medlemsstat a) at tredjelandets afviklingsprocedure vil få negative virkninger for den finansielle stabilitet i den medlemsstat, hvor afviklingsmyndigheden er baseret, eller at proceduren kan få negative virkninger for den finansielle stabilitet i en anden medlemsstat

b) at en uafhængig afviklingsforanstaltning i henhold til artikel 87 over for en indenlandsk filial er nødvendig for at opfylde et eller flere afviklingsmål b) at en uafhængig afviklingsforanstaltning i henhold til artikel 87 over for en indenlandsk filial er nødvendig for at opfylde et eller flere afviklingsmål

c) at kreditorer, herunder bl.a. indskydere, der er etableret eller skal betales i en medlemsstat, ikke vil modtage samme behandling som tredjelandskreditorer efter de pågældende tredjelandes afviklingsprocedurer.« EBA kan efter høring af de pågældende nationale afviklingsmyndigheder nægte at anerkende et tredjelands afviklingsprocedure i henhold til artikel 85, stk. 2, hvis den mener, c) at kreditorer, herunder bl.a. indskydere, der er etableret eller skal betales i en medlemsstat, ikke vil modtage samme behandling som tredjelandskreditorer efter de pågældende tredjelandes afviklingsprocedurer.«

Begrundelse ECB anerkender, at tredjelandes afviklingsprocedurer ikke må have en negativ virkning for den finansielle stabilitet i medlemsstaten eller på afviklingsmålene, og foreslår, at EBA skal kunne nægte at anerkende et tredjelands afviklingsprocedure, hvis kreditorerne ikke vil modtage samme behandling.

Ændringsforslag 27

Artikel 96

»Medlemsstaterne påser, at finansieringsordningerne i deres jurisdiktion kan indgå kontrakter om låntagning eller andre former for støtte fra finansieringsinstitutter, centralbanken eller anden tredjemand, hvis de beløb, der er opkrævet i overensstemmelse med artikel 94 ikke er tilstrækkelige til at dække tab, omkostninger eller andre udgifter i forbindelse med anvendelsen af finansieringsordningerne, og de ekstraordinære bidrag i henhold til artikel 95 ikke er umiddelbart tilgængelige.« »Medlemsstaterne påser, at finansieringsordningerne i deres jurisdiktion kan indgå kontrakter om låntagning eller andre former for støtte fra finansieringsinstitutter, centralbanken eller anden tredjemand, hvis de beløb, der er opkrævet i overensstemmelse med artikel 94 ikke er tilstrækkelige til at dække tab, omkostninger eller andre udgifter i forbindelse med anvendelsen af finansieringsordningerne, og de ekstraordinære bidrag i henhold til artikel 95 ikke er umiddelbart tilgængelige.«

Begrundelse Ændringsforslaget har til formål at præcisere, at finansieringsordningerne ikke bør være afhængige af lån eller anden form for støtte fra ESCB (31). Det traktatfæstede forbud mod monetær finansiering indeholder retlige begrænsninger for, at centralbankerne kan yde likviditetsstøtte til kreditinstitutter. Endvidere træffer centralbankerne uafhængigt og efter eget skøn afgørelse om, hvorvidt der skal ydes centralbanklikviditet, herunder i nødsituationer, til solvente kreditinstitutter inden for rammerne af forbuddet mod monetær finansiering (32).

Ændringsforslag 28

Artikel 98, stk. 3

»De i stk. 2 omhandlede nærmere vilkår kan omfatte: »De i stk. 2 omhandlede nærmere vilkår kan omfatte:

a) bidragene fra de nationale finansieringsordninger, for de institutter, der indgår i koncernen a) bidragene fra de nationale finansieringsordninger, for de institutter, der indgår i koncernen

b) lån eller anden form for støtte fra finansieringsinstitutter eller centralbanken.« b) lån eller anden form for støtte fra finansieringsinstitutter eller centralbanken.«

Begrundelse Jf. begrundelsen for ændringsforslag 27.

Ændringsforslag 29

Artikel 98, stk. 5

»Med henblik på anvendelsen af denne artikel påser medlemsstaterne, at det på de i artikel 96 omhandlede betingelser er tilladt finansieringsordningerne for koncerner at indgå kontrakter om lån eller andre former for støtte fra finansieringsinstitutter, centralbanken eller andre tredjeparter for det samlede beløb, der er nødvendigt til finansiering af afviklingen af koncernen i overensstemmelse med den i stk. 2 omhandlede finansieringsplan.« »Med henblik på anvendelsen af denne artikel påser medlemsstaterne, at det på de i artikel 96 omhandlede betingelser er tilladt finansieringsordningerne for koncerner at indgå kontrakter om lån eller andre former for støtte fra finansieringsinstitutter, centralbanken eller andre tredjeparter for det samlede beløb, der er nødvendigt til finansiering af afviklingen af koncernen i overensstemmelse med den i stk. 2 omhandlede finansieringsplan.»

Begrundelse Jf. begrundelsen for ændringsforslag 27.

Ændringsforslag 30

Artikel 99

»1. Medlemsstaterne påser, at hvis afviklingsmyndighederne træffer en afviklingsforanstaltning, og denne foranstaltning sikrer, at indskydere fortsat har adgang til deres indskud, så hæfter den indskudsgarantiordning, som instituttet er medlem af, for tab i samme omfang som de tab, den ville have lidt, hvis instituttet var blevet likvideret ved almindelig insolvensbehandling, dog højst for et beløb svarende til de dækkede indskud. »1. Medlemsstaterne påser, at hvis afviklingsmyndighederne træffer en afviklingsforanstaltning over for et kreditinstitut, og denne foranstaltning sikrer, at indskydere fortsat har adgang til deres indskud, så hæfter bidrager den indskudsgarantiordning, som instituttet er medlem af, til finansieringen af afviklingsforanstaltningen, og denne foranstaltning sikrer, at indskydere fortsat har adgang til deres indskud. Indskudsgarantiordningen hæfter for tab i samme omfang som de tab, den ville have lidt, hvis instituttet var blevet likvideret ved almindelig insolvensbehandling, dog højst for et beløb svarende til de dækkede indskud.

2. Medlemsstaterne påser, at indskudsgarantiordningerne i henhold til de nationale bestemmelser om almindelig insolvensbehandling sidestilles med almindelige usikrede fordringer. 2. Medlemsstaterne påser, at indskudsgarantiordningerne i henhold til de nationale bestemmelser om almindelig insolvensbehandling sidestilles med almindelige usikrede fordringer.

3. Medlemsstaterne påser, at fastsættelsen af, med hvilket beløb indskudsgarantiordningen hæfter i henhold til stk. 1, er i overensstemmelse med betingelserne i artikel 30, stk. 2. 3. 2. Medlemsstaterne påser, at fastsættelsen af, med hvilket beløb indskudsgarantiordningen hæfter i henhold til stk. 1, er i overensstemmelse med betingelserne i artikel 30, stk. 2.

4. Bidraget fra investorgarantiordningen, jf. stk. 1, skal foretages kontant. 4. 3. Bidraget fra investorgarantiordningen, jf. stk. 1, skal foretages kontant.

[…]« […].«