;OMMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 335 endelig udg. 
Bruxelles, den 19.07.1994 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 06 EUROPA-PARLAMENTET 
KRISEN I EF*S FISKERESEKTOR 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
-INDLEDNING 
-FØRSTE DEL: Historisk kontekst, karakteristika og bindinger ved den fælles 
markedsordning for fiskerivarer 
A. Udviklingen i historisk kontekst 
B. Økonomiske karakteristika 
1. Forsyningssituationen på EF-markedet 
2. Sammenligning med landbrugssektoren 
C. Bindinger i forbindelse med importordningen for fiskerivarer 
1. Toldpolitik 
2. GATT-reglerne 
-ANDEL DEL: Analyse af krisens årsager 
A. Faktorer uden for fiskerisektoren 
1. Den generelle økonomiske og handelsmæssige situation 
2. Konjunkturbestemte faktorer 
B. Faktorer, der er specifikke for fiskerisektoren 
1. Overkapacitet 
2. Overfiskning og konsekvenserne heraf 
3. Manglende balance på driftsregnskaberne 
4. Utidsvarende handelsmønstre og -strukturer 
-TREDJE DEL: Mulige løsninger 
A. Iværksatte EF-foranstaltninger 
1. Under den fælles markedsordning 
2. Under ressourcebevarelsespolitikken 
3. Struktinforanstaltninger 
B. Nye foranstaltninger 
1. Bevarelse af ressourcerne 
2. Kontrol 
3. Strukturer 
4. Markederne 
-KONKLUSION 
INDLEDNING 
Siden begyndelsen af 1993 har EFs fiskerisektor befundet sig i en af de værste kriser -
om ikke den værste som følge af den generelt dårlige økonomiske situation - i EF s 
historie. 
Krisen rammer først og fremmest den produktive sektor, men har uvægerligt også følger 
for de forudgående led og i mindre omfang også for de efterfølgende led Da krisen 
tydeligst kommer til udtryk i et generelt prisfald for alle arter, har erhvervslivet i første 
omgang opfattet den som en markedskrise, der forstærkes af den almindelige 
lavkonjunktur og af konkurrencen fra tredjelandsprodukter på EF-markedet, der i høj grad 
er afhængigt af import. 
Kommissionen har fra krisens start erkendt situationens alvor og vedtaget 
hasteforanstaltninger i form af minimumspriser ved import af de vigtigste produkter samt 
bestemmelser om direkte landinger, der foretages af tredjelandes fiskerfartøjer. Formålet 
med disse foranstaltninger var at opretholde producenternes indtægter, og det var 
nødvendigt på kort sigt at afbøde virkningerne af de økonomiske og også menneskelige 
problemer, fiskerne og de andre involverede stod over for. 
Det har imidlertid hele tiden været Kommissionens opfattelse, at prisfaldet, der ganske 
vist forværres af mange forskellige konjunkturbestemte faktorer, ikke er det eneste 
element i spørgsmålet om de mange berørte virksomheders manglende rentabilitet, der har 
kunnet konstateres gennem flere år, og som er blevet væsentligt forværret siden 
begyndelsen af 1993 på baggrund af den generelle lavkonjunktur. 
Man kan derfor hævde, at de faldende producentpriser, som udgør en uundgåelig tendens 
på mellemlang og lang sigt, understreger, at en del af den produktive sektor i EF har 
stadig vanskeligere ved at tilpasse sig ændringerne i konkurrencevilkårene. Eller sagt på 
en anden måde, markedstendenseme, der ser ud til at være uafvendelige på mellemlang 
sigt, afslører, at i det mindste en del af EF-fiskerflåden i høj grad mangler 
konkurrenceevne. 
Kommissionen understreger derfor, at den fælles markedsordning for fiskerivarer ikke er 
og heller ikke kan være ment som en ordning, der kan sikre garanterede producentpriser. 
Formålet med den fælles markedsordning er derimod at regulere korikurrencevilkårene på 
EF-markedet og imødegå illoyal konkurrence fra tredjelande under overholdelse af EFs 
internationale forpligtelser. 
Markedsordningen skal have en regulerende funktion over for en produktion, der ikke 
lader sig styre direkte i et åbent marked, men den kan ikke fungere som en forsikring 
mod enhver risiko. I det følgende gennemgås først den historiske kontekst og bindingerne. 
Kommissionen mener derfor, at sektoren, hvis den skal overleve, ikke kan undgå en 
gennemgribende onistrukturering på baggrund af en stringent og objektiv analyse af 
situationen. Anden del af denne meddelelse indeholder en sådan analyse, der efterfølges 
af en række løsningsforslag. 
Formålet med denne meddelelse er at iværksætte en proces, der bør videreføres også på 
nationalt plan, idet fiskerisektoren ikke er lige hårdt ramt i de forskellige medlemsstater. 
I tredje del fremsættes en række løsningsforslag, men Kommissionen mener dog, at den 
ikke alene kan sikre EF-fiskeriets fremtid, men at indsatsen må suppleres af alle de 
involverede ansvarlige fra såvel det offentlige som erhvervslivet. 
FØRSTE DEL Historisk kontekst, karakteristika og bindinger ved den fælles 
markedsordning for fiskerivarer 
Inden de nærmere årsager til fiskerisektorens alvorlige krise kan analyseres nærmere, er 
det nødvendigt at genopfriske den fælles markedsordnings historiske kontekst, dens 
økonomiske karakteristika og de retlige bestemmelser, den er bundet af. 
A Udviklingen i historisk kontekst 
EF-markedet for fiskerivarer er stærkt afhængigt af import fra tredjelande. EF-
produktionen kan ikke længere opfylde alle EF-markedets behov. 
Det, der nu ser ud som en selvfølge, er resultatet af en relativt nylig historisk udvikling. 
Den juridiske kontekst omkring udøvelse af fiskeriaktiviteter har gennemgået en veritabel 
revolution i løbet af de seneste 20 år. Den generelle udvidelse af fiskerizonerne til 200 
sømil fra basislinjerne har radikalt ændret mulighederne og betingelserne for adgang til 
ressourcerne og for udnyttelse og afsætning af disse. Dette fænomen har betydet en 
væsentlig ændring af de internationale handelsstrømme for fiskerivarer og dermed af 
handelsforholdet mellem importlande og eksportlande. 
Ved undertegnelsen af Rom-Traktaten i 1957 foregik adgangen til fiskeriressourcerne i 
henhold til de internationale havretsbestemmelser, der var gældende på det tidspunkt. I 
havretskonventionen, som blev undertegnet i Geneve i 1959, var det ikke forudset, at 
staterne kunne forbeholde sig fiskeriressourcer uden for søterritoriet, som højst gik til 12 
sømil. Bortset fra visse tilfælde i Latinamerika har denne juridiske situation været 
bestemmende for betingelserne for adgang til fiskeriressourcerne indtil midten af 70'erne. 
Denne udvikling i havretten blev stadfæstet ved den konvention, der blev undertegnet i 
Montego Bay i 1983, og som har ført til at 93% af de disponible fiskereressourcer er 
forbeholdt kyststaterne. 
Der er sket en anden vigtig udvikling i denne periode hvad angår den rolle, som fiskeriet 
spiller for ligevægten i Fællesskabet. Dette skyldes de successive udvidelser af 
Fællesskabet med Det Forenede Kongerige og Danmark i 1973 og Spanien og Portugal 
i 1986, hvilket ikke blot har ændret fiskeriproblemets dimension inden for EF, men også 
har ændret arten af de problemer, som EF må søge at løse. Udvidelsen af Den 
Europæiske Union vil yderligere forstærke denne udvikling. 
B. økonomiske karakteristika 
1- Forsyningssituationen på EF-markedet 
EF-produktionen af havets produkter er på ca. 6 mio. tons med en landet værdi på ca. 7 
mia. ECU. Importen af havets produkter til EF havde i 1992 en værdi på ca 7,5 mia. 
ECU og eksporten en værdi på 1,5 mia ECU. 
Af nedenstående figur fremgår det, at EF-markedet i stadig højere grad er afhængigt af 
import for at få dækket sit forsyningsbehov. 
EUR-12 PËCHE 
EVOLUTION RATIO IMPORTATIONS/CAPTURES 
64 65 66 67 86 69 90 91 92 
I 1983, som var en vigtig etape af udviklingen af den fælles fiskeripolitik, havde de 12 
medlemsstater, som nu udgør Fællesskabet, en produktion på 7 mio. tons fisk (uden 
akvakultur) svarende til ca 9% af fangsterne på verdensplan, som var på ca. 77,5 mio. 
tons. I 1990 var EF-produktionen på 5,5 mio. tons svarende til 7% af en 
verdensproduktion på 97 mio. tons. I samme tidsrum steg forbruget pr. indbygger i EF 
fra ca 15 kg til 22 kg. De foreliggende tal viser imidlertid, at forbruget pr. indbygger er 
stagneret eller endda faldet fra 1992. 
EF-produktionen udviser altså et relativt fald, som sandsynligvis vil blive udlignet, når 
Norge bliver medlem (ca 2 mio. tons). 
2. Sammenligning med landbrugssektoren 
Importen af fiskerivarer er på ca 17% af den samlede import af levnedsmidler (7,5 mia 
ECU ud af et samlet tal på 45 mia ECU i 1991) og 57% af underskuddet på 
handelsbalancen i forhold til tredjelande for de samme produkter (6 mia ECU ud af et 
samlet tal på 10,5 mia ECU i 1991). 
Den fælles markedsordning for fiskerivarer er den del af den fælles fiskeripolitik, som har 
størst lighed med den fælles landbrugspolitik. Der er dog væsentlige forskelle i forhold 
til de fleste af landbrugsmarkedsordningerne. Denne forskel skyldes i vidt omfang 
situationen for fiskerivarer i GATT i forhold til situationen for landbrugsprodukter (jf. 
nedenfor punkt C. 1 om udviklingen vedrørende konsolidering). Dette GATT-element har 
i høj grad påvirket EFs politik med hensyn til valget af mekanismer til forvaltning af 
markedet både fra et internt synspunkt og i forhold til tredjelande. Denne situation er 
resultatet af et politisk valg ved den oprindelige udarbejdelse af den fælles fiskeripolitik 
og den fælles landbrugspolitik. Den skyldes ikke bestandssituationen. 
C. Bindinger i forbindelse med importordningen for fiskerivarer 
Skønt den krise, der tog fart fra februar 1993, havde mange årsager, er det navnlig fra 
erhvervskredse blevet hævdet, at import fra tredjelande var årsag til forstyrrelserne på 
markedet. EF's importordning for fiskerivarer kritiseres i øvrigt ofte af EF-producenteme. 
Det afhængighedsforhold, EF-markedet befinder sig i, sætter det i en vanskelig 
balancesituation. Det er nødvendigt at tilføre markedet varer for at imødekomme 
efterspørgslen fra forbrugerne og forarbejdningsindustrien, samtidig med at EF-
producentemes interesser må tilgodeses. 
Der er ingen grund til at starte en polemik om importens relative andel i udviklingen af 
denne krise. Derimod må man se på indholdet af EF-forskrifteme vedrørende 
importordningen og på den mulige udvikling heri. 
1. Toldpolitik 
Den nuværende importordning for fiskerivarer er resultatet af den toldpolitik, EF har ført 
over for sine internationale samarbejdspartnere i de sidste tredive år. 
Den del af den fælles toldtarif, der vedrører fiskerivarer, har siden EF's begyndelse 
praktisk taget fuldt ud været konsolideret i GATT (Dillen-runden 1960-61). 
Denne konsolidering gør, at EF ingen muligheder har for at øge den toldmæssige og ikke-
toldmæssige beskyttelse, der således er indgået aftale om En konsolideret toldsats kan 
ikke øges ensidigt uden tilbud om kompensation til de ramte handelspartnere. 
Konsolideringen af toldsatserne er derfor et af de vigtigste elementer i GATT. De fleste 
industrilandes situation svarer i den henseende til EFs situation. 
Under de videre GATT-forhandlinger (Kennedy-runden 1964-1967 og Tokyo-runden 
1973-1979) blev der yderligere foretaget tilpasninger eller givet indrømmelser til fordel 
for tredjelande. Som en logisk følge af GATTs principper er disse indrømmelser aldrig 
blevet draget i tvivl, selv ikke da havretten fra 1976 gennemgik en veritabel revolution 
med den generelle udvidelse af de eksklusive økonomiske zoner til 200 sømil. 
Denne udvidelse er imidlertid blevet brugt som et argument af EF under forhandlingerne 
i Uruguay-runden. EF har gjort det klart for sine partnere, at det kun ville acceptere at 
deltage i forhandlingerne om fiskerisektoren, hvis der blev taget hensyn til alle faktorer, 
der vedrører denne sektor, og som påvirker handelen med fiskerivarer. Denne holdning 
blev skematisk formuleret med udtrykket "adgang til markedet mod adgang til 
ressourcerne". 
Den konsoliderede fælles toldtarif er derfor det eneste udtryk for princippet om EF-
præference i forhold til tredjelande. Det er en af de toldtariffer, der sikrer det højeste 
teoretiske beskyttelsesniveau, hvis man sammenligner med situationen i industrilande med 
markedsøkonomi, selv efter at Uruguay-runden er afsluttet. 
Den fælles toldtarif indeholder imidlertid mange undtagelser, som gør, at næsten to 
tredjedele af EFs import sker i henhold til en undtagelsesordning. 
I betragtning af de bindinger, der er knyttet til konsolideringsprincippet, går undtagelserne 
fra den fælles toldtarif altid ud på at nedsætte toldsatsen i forhold til denne tarif. Blandt 
undtagelserne har et stort antal et anvendelsesområde, som klart går ud over den fælles 
fiskeripolitik. 
Lomé-konventionen og den generelle tolcrpræferenceordning, navnlig de præferencer, som 
er indrømmet visse lande i Latinamerika, og som skal gøre det muligt for dem at 
bekæmpe narkotika, er ensbetydende med meget betydelige indrømmelser til tredjelandene 
uden modydelse i fiskerisektoren. Selv om aftalen om gennemførelse af Det Europæiske 
Økonomiske Samarbejdsområde indebærer visse modydelser til gengæld for adgang til 
fiskeressourcerne på basis af princippet om "adgang til markedet adgang til ressourcerne", 
udgør denne aftale et politisk kompromis, hvori fiskeriet kun er et af elementeme. EF har 
således givet toldindrømmelser til en værdi af omkring 48 mio. ECU, mens EFTA-
landenes indrømmelser kun når op på 11 mio. ECU. Efter princippet om "adgang til 
8 
markeder - adgang til ressourcer" har EF været i stand til at fastholde visse 
fiskerirettigheder i norske og svenske farvande. EF har også fået tilsagn om indgåelse af 
fiskeriaftaler med Island (adgang til 3 000 rødfisk for EF-fartøjer, med en delvis 
kompensation på 30 000 tons lodde til Island) og med Norge ( 6 000 tons torsk til EF i 
norske farvande, gradvis stigende til 11 000 tons i 1997, med en delvis kompensation i 
form af fiskerirettigheder til norske fartøjer i EF-farvande). 
Ud over denne komplekse toldsituation er der et relativt avanceret system med definition 
af oprindelsen, hvorigennem man kan forbeholde toldnedsættelserne for de lande, som de 
er beregnet på. Som det altid vil være tilfældet i forbindelse med komplekse 
retsforskrifter, er der en ikke ubetydelig risiko for svig, hvilket konstant kræver en 
betydelig arbejdsindsats fra de nationale toldmyndigheders side. 
2. GATT-regleme 
Under hensyn til betingelserne for konsolidering af den fælles toldtarif i GATT er den 
generelle importordning for fiskerivarer undergivet princippet om liberalisering. Ifølge 
dette princip er det forbudt at iværksætte kvantative unportbegrænsninger og 
foranstaltninger med tilsvarende virkning. Der gives dog undtagelse for foranstaltninger, 
som kan vedtages som led i beskyttelsesmekanismer under overholdelse af de regler, der 
specifikt er forudset i GATT med henblik herpå. Det er også forbudt at yde 
produktionsstøtte, der vil kunne fordreje korikurrencevilkårene. 
Betingelserne for, hvomår Kommissionen kan vedtage beskyttelsesforaristaltninger, er 
fastlagt i artikel 22 og 24 i grundforordningen om den fælles markedsordning (forord, nr. 
3759/92 af 17. december 1992). Sådanne foranstaltninger bør under alle omstændigheder 
være i overensstemmelse med de internationale forpligtelser, som EF har indgået i 
forbindelse med GATT. 
Ifølge Fællesskabets internationale forpligtelser kan det således ikke foretage en formel 
revision af betingelserne for import af fiskerivarer fra tredjelande. Det er snarere 
nødvendigt at føre nøje kontrol med de eksisterende forskrifter for ikke at give indtryk 
af efterladenhed i EFs forhold til tredjelande, og at få de mekanismer, der allerede er 
forudset i EF-forskrifterne, til at fungere korrekt, således at Kommissionen hurtigt kan 
træffe sine forholdsregler i tilfælde af forstyrrelser. 
ANDEL DEL- Analyse af krisens årsager 
Skønt bestemmelserne i den fælles fiskeripolitik sikrer et højt integrationsniveau og giver 
mulighed for at opretholde en stor EF-produktion, er mange af de elementer, der påvirker 
korricurrenceevnen, forskellige mellem medlemsstaterne indbyrdes og endda i den enkelte 
medlemsstat. Det er i den forbindelse symptomatisk, at krisen har de værste følger for de 
fiskerier, som har flere handicap, f.eks. overkapacitet, stor gældsbyrde, stor afstand til 
fiskerizonerne, høje drifteonikostninger og utidsvarende handelsmønstre, navnlig for 
ferskvaremarkedet. 
Disse stnikUffbestemte faktorer, der er specifikke for sektoren, skal ses i en større 
sammenhæng, hvor samhandelen liberaliseres og markedet internationaliseres på længere 
sigt, og hvor den kraftige lavkonjunktur har forstærket krisen. 
A. Faktorer uden for fiskerisektoren 
Disse faktorer hidrører for det første fra den økonomiske situation, som fiskeriet - i lighed 
med alle andre produktionsaktiviteter i en markedsøkonomi - indgår i, og for det andet 
af konjunkturbestemte fænomener, der yderligere forværrer virkningerne. 
1- Den generelle økonomiske og handelsmagssige situation 
Fiskerisektoren kan ikke andet end følge tendenserne i verdenshandelen og de ændringer, 
der allerede i vidt omfang er iværksat, f.eks.: 
Den generelle sænkning af toldsatserne og den gradvise fjernelse af hindringer for 
samhandelen, således som det blev besluttet ved de seneste multilaterale 
forhandlinger om samhandelen. 
Prisfaldet på konkurrerende produkter, f.eks. svine- og kyllingkød, der skyldes de 
faldende kompriser, som vil falde yderligere (idet der er en overskudsproduktion 
af korn - ekskl. majs - i FT, og markedsprisen ligger på samme niveau som 
interventionsprisen, der ifølge reformen af den fælles landbrugspolitik skal 
reduceres med 8% om året indtil produktionsåret 1995/96)1. 
EFTnr. L 181 af 1.7.1992, s. 23. 
10 
Evolution des prix relatifs 1980=100 
Poissons - Poulets - Porc 
1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 
année 
- Cabitaud * -#*- lieu* No»» * -*- Egieflnt ' 
Merhj»' * Poulet» " » Porc"* 
ECUcenMtnU B*w-1960 
' Pfl« meyoïi dint itt pont riprHtmaWt ECU/100 Kg S» 
•• Prix du m»icnt C E ECU/100 kj Soure* DG VI 
— Pre. CEE ECU'tOOKg Source DG VI 
Gennemførelsen af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde i Vesteuropa, 
dvs. et område, hvor der er fii bevægelighed for varer, og muligheden for 
udvidelse af EF, hvilket vil ændre konkurrencevilkårene i EF. Flere af EFTA-
landene har - hvad enten de kandidater til medlemskab eller ej - på grund af 
kortere afstand en økonomisk mere fordelagtig adgang til fiskeressourcerne end 
en stor del af EF-fiskerflåden. Desuden bliver omfanget af ressourcerne ligesom 
adgangen til dem en afgørende faktor for et fiskeris konkurrenceevne i et stort 
marked uden told. 
I den forbindelse bør det nævnes, at torskebestanden i Barentshavet (TAC på 
500 000tonsi 1993 og på 700 000 tons i 1994) slet ikke kan sammenlignes med 
TAC for den samme art i Nordsøen (ca 250 000 tons). 
Transport er blevet nemmere, hurtigere og billigere, hvilket truer EF-produkternes 
præferencestatus. Således kan fersk fisk på økonomiske favorable vilkår 
transporteres pr. fly til de europæiske hovedstæder fra Nord- eller Sydamerika, 
11 
Derme udvikling gør det i sig selv lettere at få adgang til EF-markedet for nye 
fiskerivarer, som kan erstatte traditionelle arter, der evt. er underskud af, og ofte til priser, 
der er attraktive for forbrugerne. Der er ikke nogen grund til, at markedet for disse 
produkter, der ofte kommer fra udviklingslande, ikke fortsat skulle vokse. Den tredje 
verdens lande spiller således stadig kun en sekundær rolle, mens de i USA og Japan 
tegner sig for størsteparten (60%) af importen. Hvis man på denne baggrund 
sammenligner de gennemsnitlige importpriser i EUR-12, USA og Japan, må priserne på 
EF-markedet uundgåeligt reduceres i de kommende år. 
Prix moyens i l'importation 1985*100 
"^^1 
* Comprend M Commerça inirtcwwtuneutwrt 
" Lee vnponaoone pour niende m sert pas ejpvficanvte 
Déftofaon bf*«*iMO USA Vettur S ttnatanteAm 
12 
EF-fiskeriet har i et stykke tid desuden stået over for direkte konkurrence fra 
akvakulturprodukter, der har faet et betydeligt omfang, og som vedrører 
riøjværcliprodukter, der tegner sig for en stor andel af småfiskeriet. Det gælder f.eks. laks, 
hvor ISforges årlige produktionskapacitet i 1994 skønnes til 220 000 tons (mod 
60 000 tons i EF), samt bestemte hvidfisk (f.eks. bars og blankesten), der har et meget 
betydeligt produktionspotentiale. Akvakulturproduktionen har desuden den indbyggede 
og vigtige fordel, at udbuddet lettere kan tilpasses markedsbehovet, mens fangsterne i 
fiskeriet stadig til dels er tilfældige. 
Nedenstående skema belyser udviklingen i akvakdtAirrjroduktionen (ørred, laks, 
bars/blankesten, andre fisk, muslinger, østers og toppimusling: 
Art 
Fisk (ørred, laks, bars, 
blankesten, andre) 
Muslinger, østers, 
toppimusling 
lait 1985 
163.800 
669.100 
832.900 1989 
245.050 
673.250 
918.300 1990 
269.200 
610.250 
879.450 1991 
280.900 
701.500 
982.400 1992 
288.500 
685.550 
974.050 92/85 
% 
+ 76% 
+ 2% 
+ 17% 
2. Kor^iinkturbestemte faktorer 
Der kan fremhæves to faktorer: 
Den alvorlige lavkonjunktur har fra 1991 medført et udbredt fald i efterspørgslen 
efter forbrugsgoder og, hvad angår levnedsmidler, en forbrugsomlægning til fordel 
for produkter af lavere kvalitet eller direkte konkurrerende produkter, der udbydes 
til meget lave priser. En del af fiskeforbruget er således overtaget at fjerkræ- eller 
svinekød, hvis priser følger de faldende kompriser. Dertil kommer som et ikke 
udelukkende konjunkturbestemt fænomen, at de yngre generationer har tendens 
til ikke at købe hel, fersk fisk. 
De mange valutaudsving har medført, at paritetskurseme er blevet ændret inden 
for det europæiske monetære system, og at konkurrenceevnen på både eksport- og 
hjemmemarkedet er faldet i de medlemsstater, der har en stærk valuta. 
Virkningerne er disse faktorer er blevet forstærket, fordi de opstod ved udgangen 
af en periode (1985-1990), hvor priserne var meget høje og endda for høje som 
følge af såvel ressourcebegrænsninger som en stigende efterspørgsel, efter at de 
nye medlemsstaters markeder blev åbnet. 
13 
B. Faktorer, der er specifikke for fiskerisektoren 
Den seneste udvikling i den krise, der har været latent i flere år, skyldes til dels nogle 
konjunktur- eller sæsonbestemte faktorer: 
stigende kullerproduktion i Nordsøen 
typiske udsving om vinteren med perioder uden fangster på grund af dårligt vejr 
og perioder med gode fangster (koncentration af gydemodne fisk). 
Men de problemer, EF-producenteme - bl.a de iranske - har med at opnå priser, der kan 
genoprette deres økonomiske situation, er i alt væsentligt udtryk for et strukturbestemt 
korikurrenceproblern. Fiskerne konkurrerer med tredjelandsrjrodukter og akvakultur- og 
landbrugsprodukter. Denne konkurrencesituation bør accepteres og integreres i alle 
analyser og fremtidsudsigter. Foruden konkurrencen udefra konkurrerer EFs fiskere også 
indbyrdes. Så længe priserne var tilstrækkeligt høje, blev forskellene i konkurrenceevnen 
sat i baggrunden. Den generelle forværring af situationen har afsløret svaghederne hos 
nogle flåder, bl.a i Frankrig. Ingen beslutning oven fra kan diktere markedspriserne, ej 
heller kan en forordning give producenterne deres tabte konkurrenceevne tilbage. 
Den produktive sektors økonomiske bæreevne trues af forskellige indbyggede faktorer, 
der tilsammen (jf. punkt A) har befæstet en krise, der tilsyneladende er uafvendelig som 
følge af den manglende politiske vilje til at fremkalde og støtte de fornødne ændringer. 
1. Overkapacitet 
Kommissionen har siden midten af 80'eme understreget konsekvenserne af den 
overfiskning, der skyldes flådens overkapacitet. Konsekvensberegningerne omfattede i 
første omgang truslen mod den biologiske balance set i forhold til bevarelsespolitikken 
og dernæst også produktionserhvervets overleven i en trængt situation. 
Det bør erindres, at Kommissionen i forbindelse med tredje runde af de flerårige 
udviklingsprogrammer (1992-1996) og på baggrund af GULLAND-rapporten havde 
foreslået en væsentlig reduktion af fiskeriindsatsen, men Rådet fandt forslaget for 
vidtgående. 
Nu har det for flere bestande, især af demersale arter, vist sig, at denne trængte situation 
har bevirket, at EF-markedet og -industrien i stigende grad får dækket deres behov for 
de pågældende arter via importerede produkter, og at det dermed bliver mere og mere 
umuligt for EF-fiskerne at kompensere for de tab, der skyldes at en ressource bliver mere 
sjælden, ved hjælp af højere priser, idet markedet for de vigtigste arter nu i høj grad 
påvirkes af verdensmarkedspriserne. 
14 
At indføre minimumsimportpriser, når krisen er på sit højeste, er under disse 
omstændigheder kun effektivt på kort sigt og indebærer ikke nogen løsning på de 
virkelige årsager til problemet. Overdreven brug af minimumspriser kan tværtimod have 
uheldige virkninger og endda tilskynde til bedrageri.Desuden kan sådanne foranstaltninger 
ikke anvendes permanent, idet EFs GATT-partnere ellers ville protestere. 
Den produktive sektor i EF kan kun bevares ved hjælp af yderligere foranstaltninger til 
tilpasning af fangstkapaciteten, der skal svare til de potentielle ressourcer. 
Selv om foraristaltningerne under den tredje runde af de flerårige udviklmgsprogrammer 
peger i den rigtige retning, er de ikke desto mindre blevet gerinemført for sent til, at EF-
fiskerflådens klare overkapacitet kan bremses. Det er dermed en af de vigtigste årsager 
til markedernes krise. 
Foranstaltningerne kan i øvrigt meget vel vise sig at være helt utilstrækkelige, hvis de 
tekniske fremskridt inden for fiskeriet, der er set i de seneste år, fortsætter på samme 
måde. I så fald sker der en fuldstændig neutralisering af virkningerne at de 
gennemsnitlige reduktioner af fiskeriindsatsen ifølge FUP HI. 
Endelig må det understreges, at FUP ikke egner sig til at regulere fiskeriindsatsen for 
fartøjer, der anvender faststående redskaber, som der snarest bør gennemføres tekniske 
forarist^tninger for. 
2. Overfiskning og konsekvenserne heraf 
I de fleste medlemsstater afsættes langt fra tilstrækkeligt med menneskelige og materielle 
ressourcer til fiskerikontrol. Det har medført, at der begås mere og mere bedrageri, som 
i sig selv er årsag til overfiskning og samtidig giver den fælles fiskeripolitik et 
troværdighedsproblem. Således bør det bemærkes, at EF-fiskerflådens fangster af torsk 
er faldet betydeligt (1991: 311 500 tons; 1992: 282 000 tons; 1993: 241 000 tons). 
De ulovlige fangster og landinger påvirker ressourcerne og får priserne til at falde og/eller 
at stige igen, uden at der dog kan sættes tal på det. 
Under alle omstændigheder har den bevarelsespolitik, som EF har vedtaget og 
gennemført, ikke kunne opretholde ressourcerne på et niveau, der er tilstrækkeligt højt 
til, at alle EF-fiskerflådernes konkurrenceevne kan sikres over for en forventet skærpelse 
af konkurrencen (jf. punkt H.A.). Ressourceknapheden har i sig selv medført, at der i 
højere grad må importeres for at dække EF-markedets forsyningsbehov. 
15 
Samtidig med overfiskningen foretages der handlinger, der snarere end ukendskab til 
forskrifterne er udtryk for en irrationel forvaltning af ressourcerne i forhold til 
markedsbehovene. 
Det turde være selvindlysende, at det for virksomhedernes handel og rentabilitet er 
meningsløst at lande store mængder i begyndelsen af sæsonen, hvor der generelt er en lav 
efterspørgsel på markedet, blot for at det kan undgås at miste en del af en kvote. 
Producentorganisationerne råder ellers over de retlige redskaber, der skal til for at skride 
ind efter aftale med de nationale myndigheder, der kan give organisationerne ansvaret for 
at forvalte en kvote helt eller delvis, og som kan træffe beslutninger om, at 
produktionsdisciplinen også skal gælde ikke-medlemmer. 
3. Manglende balance på driftsregnskaberne 
Overkapacitet og overfiskning er indiskutabelt baggrunden for den manglende balance på 
driftsregnskabeme hos en del af EF-fiskerflåden, hvilket bl.a skyldes en meget lav 
produktivitet, dvs. at fangsternes størrelse ikke kan måle sig med den faktiske 
fiskeriindsats. Det er derfor påkrævet med en sanering af driftsregnskaberne, hvis 
manglende balance ikke blot skyldes en utilstrækkelig ornsætning, men også en stor 
gældsbyrde og høje driftsomkostninger. Baggrunden herfor skal dels søges i 
fiskerierhvervets - især småfiskeriets - traditionelle, utidsvarende metoder, dels i fejlskøn 
med hensyn til investeringerne, som visse specialiserede banker i høj grad har medvirket 
til. 
4. Utidsvarende handelsmønstre og -strukturer 
Det synes nu klart for enhver, også for erhvervet selv, at der bør gennemføres nogle 
effektive foranstaltninger, der kan forme og regulere udbuddet til markedsbehovene, 
navnlig i afsætningsleddet. Det ses nemlig alt for ofte, at producenterne ikke synes, 
afsætningen af deres produkter kommer dem ved, og at de kun sjældent indser, at 
tilfredsstillende priser udelukkende kan opnås, hvis udbuddet kvantitativt og kvalitativt 
indretter sig efter efterspørgslen. 
Hvad angår produkter bestemt til afsætning i fersk tilstand er Kommissionen fortsat 
overbevist om, at den produktive sektor nødvendigvis må iværksætte en 
kvalitetsforbedring, jf. Kommissionens meddelelse fra 1992 til Rådet og Europa-
ParlamentetlDa de fleste af medlemsstaterne den gang var skeptiske over for idéen om 
at have EF-rammebestemmelser på dette område, har Kommissionen ikke forelagt noget 
forslag herom. Men den foreslår dog, at der indføres en tilskyndelsesordning (mere herom 
senere). 
SEK(92) 353 af 28. februar 1992. 
16 
EF-produktionen bør nødvendigvis også tage hensyn til de krav, der skyldes ændret 
forbrugeradfærd og afsastningsstruktur, idet størsteparten af produkterne nu sælges i 
supermarkeder og lign., som generelt indkøber store partier på grundlag af en 
langtidsplan. Usikre tilførsler, store prisudsving og en opsplitning af opkøbsleddet er 
derfor med til at få supermarkederne til at søge andre veje end EF-produktionen. 
Endelig forøger de utidssvarende handelsmønstre forbrugerpriserne og afskrækker 
potentielle købere. Selv om det er op til medlemsstaterne at styrke bi^anchestruktirren, er 
Kommissionen rede til at bidrage hertil. 
Der kan og bør ikke sættes spørgsmålstegn ved eksistensen af de forhold, der er blevet 
beskrevet her i anden del, og som - hvad enten man bryder sig om det eller ej - udgør 
den ramme, fiskerierhvervet fremover skal udfolde sig i. 
Efter Kommissionens opfattelse må der snarest tages stilling til den nævnte udvikling, 
dvs. alle de faktorer, der gør, at krisen sandsynligvis vil fortsætte på grund af, at en del 
af sektoren er ude af trit med de nye økonomiske realiteter. 
Der kan kun gøres noget ved krisen, hvis der iværksættes en række energiske og 
samtidige initiativer inden for alle de ovenfor nævnte områder, der omfatter både 
produktions- og afsætnmgsstrukturer. 
Kommissionen er klar over, at foranstaltningerne kan medføre socioøkonomiske 
problemer, der er vanskelige at løse. Men den føler sig forpligtet til at anbefale en sådan 
indsats, idet det er fiskerisektorens fremtid, der står på spil. I det følgende behandles 
nogle mulige løsninger til, hvordan de nødvendige ændringer kan følges op, og hvordan 
konkirrrenceevnen kan styrkes. Ikke alle løsningerne skal naturligvis findes på EF-niveau. 
Tværtimod bør både de nationale myndigheder, erhvervsorganisationerne og 
virksomhederne yde en indsats og træffe forholdsregler mod den aktuelle krise. 
17 
TRFJXJE DEL: Mulige løsninger 
Inden det beskrives, hvilke foraristaltninger der efter Kommissionens opfattelse er de mest 
hensigtsmæssige, er det på sin plads at resumere indholdet af de EF-foranstaltninger, der 
på det seneste er blevet vedtaget, med henblik på at trække grænserne for de eksisterende 
initiativer op. 
A. Iværksatte EF-foranstaltninger 
1. Under den fælles markedsordning 
Den fælles markedsordning er blevet gennemgribende ændret efter et nært samarbejde 
med fiskerierhvervsorganisationeme under det indledende arbejde. Reformen trådte i kraft 
den 1. januar 1993. 
De grundlæggende principper er ikke blevet ændret, men de er i væsentligt omfang blevet 
tilpasset og forbedret. Det gælder både producentorganisationernes handlemuligheder og 
interventionsordningen, herunder nye støtteberettigede produkter. 
Reformen har desuden givet lejlighed til en forenkling af det samlede regelsæt under den 
fælles markedsordning, bl.a. gennemførelsesbestemmelserne, for at 
producentorganisationerne lettere skal kunne anvende dem og dermed effektivisere deres 
indsats. 
Kun ordningen for tun bestemt til forarrjejdriingsindustrien er ikke blevet ændret, men 
Kommissionen skal senest den 30. juni 1994 forelægge en rapport om tunmarkedet for 
Rådet med tilhørende relevante forslag. 
Siden krisens begyndelse (februar 1993) har Kommissionen flere gange indført 
rninimiinisimportpriser for de vigtigste hvidfisk. 
Der findes nu bestemmelser om tredjelandsfartøjers direkte landinger (forordning 
(EF) nr. 1093/94 af 6. maj 1994). Denne praksis bør kun tillades ifølge nogle særlige 
bestemmelser i rjetragtning af den risiko for illoyal konkurrence, der eksisterer for EF-
produktionen. 
Selv om der sættes spørgsmålstegn ved den fælles markedsordning hver gang, der er 
krise, udgør dette regelsæt efter Kommissionens opfattelse stadig et sammenhængende 
hele, der passer godt til de intentioner, der ligger til grund. Det betyder dog ikke, at visse 
aspekter ikke kan eller bør modificeres (jf. ovennævnte bindinger, del I.C.). 
Kommissionen mener under alle omstændigheder, at en reform af den fælles fiskeripolitik 
ikke er en fomdsaetning for, at en politik for en reduktion af kapaciteten kan lykkes. 
18 
2. Under ressourcekontrolpolitikken 
Manglerne i de gamle kontrolbestemmelser, bl.a med hensyn til kontrol i EF's fiskerizone 
og på EFs område af fangster og landinger af fartøjer, der fører et tredjelands flag, har 
medført, at Rådet den 12. oktober 1992 vedtog en ny kontrolordning (forordning (EØF) 
nr. 2847/93), der giver medlemsstaterne bedre muligheder for effektivt at kontrollere 
fangster og landinger af fartøjer under tredjelandsflag, samt import fra tredjelande 
generelt. 
Ordningen, der trådte i kraft den 1. januar 1994, omfatter følgende: 
Kontrollen med bevægelser af og fangster om bord på fartøjer under 
tredjelandsflag udøves af den medlemsstat, i hvis farvande de formodes at fiske. 
Fartøjerne skal føre en logbog og indgive erklæringer om landinger til 
myndighederne i landingsmedlemsstaten. 
De skal mindst 72 timer i forvejen give meddelelse om anløbstidspunktet til 
myndighederne i landingsmedlemsstaten. 
De må ikke lande fangster, medmindre myndighederne har bekræftet modtagelsen 
af den forudgående meddelelse. 
Hvis de lander fangster i en medlemsstat, skal fangsten sælges ved auktion, eller 
køberen skal udstede en salgsnota, for at de landede mængder kan fjernes. 
Alle fiskerivarer, der landes eller indføres i Fællesskabet, og som transporteres til 
et andet sted end landingsstedet, skal ledsages af et dokument, der indeholder 
oplysninger om oprindelse, bestemmelsessted og de transporterede mængder, indtil 
første salg har fundet sted. 
Derfor skal medlemsstaterne samordne deres kontrol og bl.a overvåge de varer, 
som de er blevet gjort opmærksom på måske er i modstrid med EF-
bestemmelseme. 
19 
3. Struktiirforaristaltninger 
Der er blevet iværksat - og det bliver der til stadighed - struktiirforanstaltrdnger under de 
flerårige udviklmgsprogrammer (FUP), som i den seneste uaTormning sætter loft over de 
enkelte fartøjskategoriers fiskeriindsats i femårsperioder. 
Disse foranstaltninger er efter en langsom start blevet styrket, men ligger dog stadig på 
et niveau, der er meget lavere end de reduktioner af fiskeriindsatsen, som Kommissionen 
oprindeligt foreslog Rådet, og som efter dens opfattelse udgjorde et mindstekrav i 
betragtning af den alvorlige tilstand, nogle fiskebestande befinder sig i. 
Skønt nogle medlemsstater har gjort en vis indsats for at gennemføre programmerne, er 
resultaterne i de enkelte lande meget forskellige. 
Hvis de fornødne foraristaltninger var blevet truffet, da overfiskningen første gang blev 
konstateret, ville krisen helt sikkert ikke have været så alvorlig i dag, f.eks. i Frankrig, 
hvor krisens sociale virkninger fornemmes tydeligst. 
Kommissionen har til stadighed understreget, at de vigtigste mål med omstruktureringen 
af flåden er at give fiskeindustrien dens konkurrenceevne tilbage og at fastholde den på 
et niveau, der kan sikre sektorens overleven. 
Kommissionen har desuden klart ønsket, at der indføres socioøkonomiske 
ledsageforanstaltninger (jf. bilag VIII om socialpolitikken: de fornødne socioøkonomiske 
ledsageforanstaltninger), der skal afbøde omstruktureringens uønskede virkninger for de 
berørte befolkningsgrupper, navnlig i områder, der er afliængige af fiskeri. 
Efter at Rådet i juli og december 1993 traf beslutning om det finansielle instrument FIUF, 
der sikrer, at strukturforarøtalmmgeme vedrørende fiskerisektoren integreres i 
strukturfondene, er der nu fastlagt EF-bestemmelser og -finansiering, der kan sikre: 
at der foretages en omstrukturering af sektoren 
at virksomhederne får deres konkurrenceevne tilbage 
at der indføres socioøkonomiske ledsageforaristaltninger. 
Med denne integrering, der får virkning i 1994, kan det nu sikres, at der kan fremskaffes 
EF-bevillinger i det omfang, medlemsstaterne ønsker det, i områder, der er afliængige af 
fiskeri, på baggrund af regional- og sektorplanlægning ifølge 
strukturfondsbestemmelserne. 
Kommissionen beklager, at dens oprindelige forslag, f.eks. den omfattende bygge- og 
anlægsstøtte, blev ændret, ved at Rådet vedtog nye foranstaltninger, der vil reducere de 
faktiske virkninger for omstruktureringen af sektoren. 
20 
B. Nye foranstaltninger 
Kommissionens analyse viser klart, at der for det første ikke bør indføres 
importrestriktioner, og at strukturforaristaltninger for det andet er den bedste metode til 
at sikre fremtiden for fiskerisektoren. Man bør dog ikke lade noget ude af betragtning, 
og man kan forestille sig initiativer på andre områder, bl.a markederne. 
1. Bevarelse af ressourcerne 
Målene for ressounæforvaltningen bør opretholdes. Med en bedre forvaltning af 
ressourcerne kan de vokse betydeligt og dermed give fiskeriet et bedre udbytte og øge 
EF-fiskemes konkurrenceevne. Hvis der er flere store individer i fangsterne, øges 
handelsværdien generelt, og konkurrencen fra akvakulturprodukter af den pågældende art 
rjegrænses. Når ressourcerne er genoprettet, vil de også være mere stabile og dermed 
bidrage til, at tilførslerne fra det ene år til det andet bliver mere konstante. I bestande, der 
har en demografisk bedre sammensætning, er det desuden ikke kun de meget unge 
individer, der bliver fanget, og det bliver muligt at forudse de uundgåelige udsving i 
bestandens størrelse og at tilrettelægge fiskeriet i overensstemmelse hermed. Den 
nuværende politik bør styrkes, således at virkeligheden stemmer overens med 
målene. Sammenhængen med strukturpolitikken bør styrkes. Kontrollen bør være mere 
effektiv. Denne konsekvens med hensyn til grundlaget udelukker ikke, at den overdrevne 
stivhed i visse bestemmelser blødes op (f.eks. foraristaltninger pr. år og pr. art). Men der 
bør under ingen omstændigheder slækkes på kontrollen eller strukturforaristaltningerne til 
reduktion af overkapaciteten. 
2. Kontrol 
Selv om den nye kontrolforordning ikke går så vidt som Kommissionens forslag, skulle 
den dog indebære betydelige fremskridt.Den mere effektive kontrol af fangsterne kan kun 
fremme bevarelsespolitikken, hvis økonomiske betydning er omhandlet i det foregående. 
At kontrollen nu også gælder strukturpolitikken, gør det muligt at sikre en reduktion af 
overkapaciteten og dermed mindre risiko for og ansporing til bedrageri, hvilket ellers er 
uundgåeligt, når kapaciteten langt overstiger det, der er nødvendigt til at fiske de tilladte 
mængder, inddragelsen af markedsaspektet indebærer direkte udbytte og er dermed med 
til at sikre, at normer og regler overholdes. Muligheden for at gribe ind under transport 
gør det betydeligt lettere at undgå, at ulovlige transaktioner i stor målestok, der af og til 
omfatter importerede fisk, fortsætter eller opstår. 
21 
3. Stnàtyra: 
De foranstaltninger, der tager sigte på at afvikle overkapaciteten i fiskeriet, er en 
fomdsætning for at der kan gøres noget ved krisen på markedet for fiskerivarer. Med det 
finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF) kan der ydes støtte til tilpasninger 
af fiskeriindsatsen med henblik på at afskalle flådens overkapacitet. FIUF kan desuden 
medvirke til at forbedre EF-produktionens stilling på markederne ved at fremme 
investeringer, der tager sigte på kvalitetsprodukter med høj merværdi. FIUF kan 
derudover støtte salgsfremstød, der skal fremme efterspørgslen efter fiskerivarer. 
Tilpasningen af fiskeriindsatsen medfører imidlertid store sociale omkostninger i områder, 
der ofte er økonomisk tilbagestående, og hvor alternative beskæftigelsesmuligheder er 
sjældne. Det er derfor vigtigt, at der samtidig med de foranstaltninger, der tager sigte på 
at afvikle flådens overkapacitet, gennemføres socioøkonomiske ledsageforanstaltninger, 
som skal lette omstruktureringen i sektoren. 
I den forbindelse bør følgende nævnes: 
Begrebet "områder, der er afliængige af fiskeri" er blevet indført i forbindelse med 
strukturfondene, og det er dermed muligt under mål nr. lf 2 og 5b at yde EFRU-
og ESF-støtte til foranstaltninger, der tager sigte på at sprede den økonomiske 
aktivitet. 
Kommissionen har desuden foreslået, at der iværksættes en særlig målrettet 
foranstaltning i form af et EF-initiativ (PESCA)3, der både tager sigte på at hjælpe 
fiskerisektoren gennem omstrukturering og at bidrage til at etablere 
beskæftigelsesfremmende aktiviteter. Denne foranstaltning skal supplere den støtte, 
der er til rådighed under EF-støtterammeme. 
Rådet opfordrede den 21. december 1993 Kommissionen til at undersøge en række 
socioøkonomiske ledsageforanstaltninger i forbindelse med omstruktureringen i 
fiskerisektoren, og Rådet vil derfor få forelagt en rapport inden udgangen af 1994. 
Af nye foraristalminger kan Kommissionen under hensyn tagen til de eksisterende 
ressourcer og i overensstemmelse med ønsker fra flere medlemsstater bl.a. tænkes 
at foreslå følgende: 
medfinansiering af frivillige ophørsordninger og/eller førtidspensionering 
til fordel for tesætninger, hvis fartøjer er omfattet af ordningen for endelig 
oplægning 
midlertidig økonomisk tilskyndelse til etablering af udbyttedeling med 
rninimumsbeløb og vejrligsgodtgørelse med bidrag fra fiskerivirksom­
hedernes egne midler 
KOM(94) 46 endelig udg. 
22 
uddannelsesprogrammer for fiskere og andre med tilknytning til sektoren 
om gennemførelsen af fiskeripolitikken og om forøgelse af 
fiskerivareproduktionens værdi. 
Den nævnte rapport vil indeholde præcise oplysninger om udgifter til og finansiering af 
de foreslåede foranstaltninger. 
Disse ledsageforanstaltninger kan medvirke til at nedbringe antallet af direkte 
beskæftigede til et niveau, der svarer til den størrelse, en tilpasset og rentabel EF-flåde 
har. De kan også stabilisere indtægterne fra fiskeriet ved hjælp af finansielle midler, der 
frigøres fra sektorens egne profitter, hvilket således kan gøre sektoren mindre afhængig 
af offentlig støtte. Endelig kan foranstaltningerne medvirke til at optimere indtægterne fra 
fiskeriet via en bedre udnyttelse af havets ressourcer og forøgelse af produkternes værdi. 
4. Markederne 
Kommissionens analyse af fiskerivaremarkedets kvalitetsbehov fastholder, at 
medlemsstaternes fremsendelse af meddelelser om de tal, der er nødvendige for 
overvågningen af markedet, skal accelereres (jf. FIDES*), men det konkluderes samtidig, 
at producentorganisationerne delvis bør omlægge deres indsats samt indtage en ny rolle 
i forhold til såvel de tilsluttede producenter som markedet. Foruden spørgsmålet om 
regulering af tilførslerne, som allerede blev nævnt i andel del (jf. II.B.2), bør andre idéer 
måske følges op. 
Kommissionen konstaterer i den forbindelse, at der ikke er nogen, der har foreslået en 
gennemgribende ændring af den fælles markedsordning, hvilket underbygger det 
standpunkt, at markedsproblememe oftere skyldes mangelfuld anvendelse og kontrol af 
de nuværende bestemmelser end en basal mangel på tilpasning af de nuværende 
mekanismer i den fælles markedsordning til dagens fremherskende økonomiske forhold. 
På rådsmødet den 10. juni 1994 blev der fremsagt forskellige forslag til ændring af den 
fælles markedsordning, både vedrørende en styrkelse af producentorganisationemes rolle 
og en forbedring af producenternes indkomster. 
Efter at Kommissionen nu har gennemgået medlemsstaternes bidrag, foreslår den nogle 
ændringer af visse mekanismer i den fælles markedsordning samt følgende 
foraristaltninger: 
FIDES (Fisheries Data Exchange System): System for dataudveksling mellem medlemsstaterne og 
Kommissionen, som bl.a. tillader elektronisk overførsel af de data, der er nødvendige for 
forvaltningen af den fælles fiskeripolitik. 
23 
1) Vedrørende en styrkelse af producentorganisationernes rolle 
1.1. For at producentorganisationerne kan reagere hurtigere i tilfælde af krise, foreslår 
Kommissionen med hensyn til udvidelse af disciplinen, at der indføres en 
procedure for efterfølgende undersøgelse, som skal erstatte den nuværende 
forudgående undersøgelse af, om reglerne også gælder for ikke-medlemmer af 
producentorganisationerne, dog uden at tilsidesætte de gældene regler for salg af 
fiskerivarer, bl.a hvad angår direkte salg af små mængder. 
1.2. Kommissionen foreslår, at det bør undersøges, hvordan producentorganisationerne 
kan kommunikere med hinanden og løbende udveksle informationer. Mange af 
producentorganisationeme har ikke adgang til oplysninger, der sætter dem i stand 
til at kende størrelsen af tilførslerne og priserne på de vigtigste EF-markeder. 
Sådanne oplysninger udgør et vigtigt beslutningsredskab i forbindelse med en 
udbudsreguleringspolitik. Producentorganisationerne arbejder altså ofte kun inden 
for et regionalt eller lokalt marked og er ikke i stand til at påtage sig en dynamisk 
rolle i forhold til køberne. 
Kommissionen foreslår derfor, at der ydes EF-støtte til at etablere et net til 
udveksling af oplysninger mellem producentorganisationer, efter at der foretaget 
en evaluering af et forudgående pilotprojekt. 
1.3. Eftersom Kommissionens metode til kvalitetsforbedring ikke har vundet genklang 
blandt medlemsstaterne (j. H.B.4.), foreslår Kommissionen, at producent­
organisationerne skal tilskyndes til at udarbejde planer for kvalitetsforbedring. 
Kommissionen foreslår i den forbindelse, at der anvendes en metode, der svarer 
til den findes under den fælles markedsordning for frugt og grøntsager, og som 
går ud på, at der for bestemte produktkategorier (dvs. bestemte ferske produkter) 
ydes en særlig anerkendelse til de producentorganisationer, der for de pågældende 
produkter fremlægger planer for kvalitetsforbedring og afsaetning, som 
medlemsstaten har godkendt. 
Denne særlige anerkendelse skulle i en begrænset periode give ret til statsstøtte, 
som EF refunderer halvdelen af, efter de samme regler som dem, der gælder for 
den etableringsstøtte, som er fastsat i markedsgrundforordningen. Et foreløbigt 
skøn viser, at støtteudgifterne ikke ville overstige 1 mio. ECU pr. år. 
1.4. Hvad angår producenternes pligt til i tilfælde af alvorlige markedsforstyrrelser at 
overholde EF-tilbagekøbsprisen, mener Kommissionen, at et sådant krav 
principielt styrker sammenhængen og overensstemmelsen mellem EF-ordningen 
med referencepriser og rninimumsimportpriser med artikel XI i GATT. Den 
nuværende ordning kan dog også kritiseres, idet der mangler obligatoriske og 
generelle regler for begrænsning af udbuddet på EF-markedet i de tilfælde, hvor 
der anvendes mindstepriser, eftersom der ikke er krav om, at EF-producenter, der 
ikke er medlemmer af en producentorganisation, overholder tilbagekøbspriseme. 
Ud over det principielle bør det også undersøges, om forslaget lader sig 
gennemføre i praksis. 
24 
2) Vedrørende støtte til producenterne indkomster 
2.1. Kommissionen forslår en foraristaltning, der skal bedre likviditeten hos de 
producentorganisationer, der overholder EF-tilbagekøbsprisen, i tilfælde af 
alvorlige markedsforstyrrelser, således at der på nærmere fastsatte betingelser 
bliver mulighed for i en begrænset periode at forøge refusionssatsen ved 
tilbagekøb til 95% af den faktiske tilbagekøbspris. Med en sådan forar^tning 
ville producentorganisationerne kunne undgå at skulle ty til forhøjelse af 
medlemsbidraget. 
De finansielle virkninger forventes at blive begrænsede (ca 2 mio. ECU/år). 
2.2. Der er forskellige problemer i forbindelse med et forslag fra en medlemsstat. 
Forslaget tager sigte på at forøge interventionsniveauet for produkter under bilag 
I til den fælles markedsordning ved hjælp at en deficiency payment-metode i en 
givet periode i forbindelse med årlig bevilling på 30 mio. ECU (dvs. ca. en 
fordobling af de nuværende bevillinger til hele "markedsbudgettet" til dækning af 
udgifter til tilbagekøb og overførsler). 
Juridisk set er der tale om produktionsstøtte til produkter, der er konsolideret i 
GATT, og en sådan mekanisme kan derfor af EFs handelspartnere opfattes som 
en støtte, der kan forvride konkurrenceforrioldene. Den eneste mulige metode ville 
være en, der ligner den, der gælder for tun bestemt til industrien (autonom 
suspension af told på bestemte arter, som kompenseres med en 
udligningsgodtgørelse i tilfælde af et fald i markedspriserne). 
Budgetmæssigt set må der foruden de nævnte 30 mio. ECU medregnes det 
indtægtstab, der i givet fald ville forekomme som følge af toldsuspensionen. 
Økonomisk set tvivler Kommissionen alvorligt på det nyttige ved en sådan 
forarøtaltning, idet 30 mio. ECU fordelt på samtlige bilag I-arter kun ville få en 
perifer betydning. 
Under disse fomdætninger finder Kommissionen, at det vil være mere gavnligt at 
søge at løse problemet om producenternes indkomst indenfor rammerne af 
strukturpolitikken: det drejer sig om en målrettet forholdsregel, beregnet til at lette 
restruktureringen af flåden og uden risiko for konkurrenæforvridning. 
2.3. Et andet ønske om større tilskyndelse til at anvende overførselsmekanismen 
vedkommer ikke en revision af den fælles markedsordning, idet 
producentorganisationer generelt ikke, eller kun i mindre grad, udnytter de 
nuværende muligheder (6% af de mængder, der udbydes, kan "overføres"). Det 
bør desuden bemærkes, at mekanismen blev betydeligt forenklet ved den seneste 
reform af den fælles markedsordning i 1992. 
2.4. Endelig foreslår Kommissionen, at der iværksættes forskellige undersøgelser og 
aktioner, der skal give øget viden om sektoren: feasibilityundersøgelser af 
etableringen af system til kvalitetscertificering og etikettering af fiskerivarer, 
harmonisering af salgsbetegnelser samt oprettelse af socioøkonomiske og 
videnskabelige databaser. 
25 
KONKLUSION 
Fiskerisektorens nuværende krise kan hverken overvindes hurtigt eller let. Selv om 
virkningerne kommer til udtryk i markedskrisen, er der i vidt omfang tale om en 
strukturbestemt krise, og der er her, der skal sættes ind. 
For at overvinde krisen er der desuden behov for en ændring i mentalitet og handlemåde 
på alle niveauer, uden at det nødvendigvis indebærer spektakulære tiltag. 
Men det kræver under alle omstændigheder en global og langsigtet metode, idet krisen 
kræver, at der søges løsninger såvel inden for alle grene af den fælles fiskeripolitik som 
på de forskellige niveauer. 
Der kan f.eks. ikke rettes op på den generelle økonomiske krise, valutauroen og 
konkurrencen fra kombaserede levnedsmidler ved hjælp af foraristaltninger inden for 
fiskerisektoren. 
Det er desuden klart, at de anderledes sociale omkostninger i nogle tredjelande har 
betydning for priserne på verdensmarkedet, bl.a for fiskerivarer. 
Kommissionen understreger, at EF-fiskeriet indgår i en mere og mere udtalt 
internationalisering og åbning af samhandelen og markederne. Meromkostninger i 
forbindelse med overinvesteringer i en del af EF-flåden, afstanden til ressourcerne og 
disses tilstand er faktorer, der er afgørende for en flådes konkurrenceevne. 
Problemerne er især koncentreret i produktionsleddet, og den fælles markedsordning for 
fiskerivarer har ofte været udsat for kritik. Dens mekanismer er imidlertid i sig selv 
uegnede til at overvinde en strukturbestemt krise, der er så alvorlig som den, EF-
fiskerflåden lider under, idet de først og fremmest tager sigte på at styre konkurrencen 
på EF-markedet og ikke at sikre rentable producentpriser. 
Kommissionen mener derfor ikke, at en reform af den fælles markedsordning, uanset 
rækkevidde, er en forudsætning for, at en politik for en reduktion af flådens kapacitet kan 
lykkes. 
Der kan ganske vist gennemføres tilpasninger eller nye tiltag i forbindelse med den fælles 
markedsordning, men de skal i så fald supplere iværksættelsen af en stram politik for at 
tilpasse fiskeriindsatsen til de disponible ressourcer samtidig med socioøkonomiske 
ledsageforaristaltninger og en indsats for at afstemme handelsmønstrene med kravene i 
de nye distributionsmetoder. 
Kommissionen understreger desuden, at det er vigtigt, at sektoren iværksætter en 
målbevidst handelspolitik, bl.a med hensyn til salgsfremstød over for forbrugerne. 
26 
Kommissionen kan kun iværksætte en relevant indsats, hvis den får den fornødne støtte 
fra medlemsstaterne, enten via Ministerrådets vedtagelser på baggrund af Kommissionens 
forslag eller via initiativer, der ifølge nærhedsprincippet falder ind under 
medlemsstaternes ansvarsområde. Hele denne indsats kan naturligvis kun slå helt 
igennem, hvis alle økonomiske beslutningstagere overalt i sektoren udnytter de retlige og 
økonomiske mekanismer, de har til rådighed. 
Efter Kommissionens opfattelse bør de foranstaltninger, der skal vedtages af de enkelte 
berørte parter, træffes efter modne overvejelser og ikke under pres fra begivenhederne. 
ForarKtaltninger, der vedtages hals over hoved under indtryk af befolkningens 
umiddelbare holdning, medvirker således generelt ikke til at løse de virkelige problemer. 
Kommissionen ønsker at understrege, at den er parat til at fortsætte dialogen på alle 
niveauer, for at der kan svares klart på spørgsmålene og udarbejdes fomuftige 
løsningsforslag, der kan begrænse risikoen for en gentagelse af den nuværende situation. 
I vedlagte skema opstilles de forskellige mulige foranstaltninger. De omfatter kun de 
aspekter, der er specifikke for fiskerisektoren. Foranstaltninger til forbedring af de 
socioøkonomiske forhold er altså ikke medtaget. 
Om kort tid forelægger Kommissionen Rådet de foranstaltninger til tilpasning af den 
fælles markedsordning, der er omhandlet i punkt B.4. i tredje del. 
27 
FORANSTALTNING 
1. BEVARELSE AF 
RESSOURCERNE 
i) Nye elementer og redskaber i 
forvaltningen af den fælles 
fiskeripolitik 
ii) Tekniske fcfanstaltninger 
vedrørende for små maske­
størrelser, rrindstemål ved 
landing, beskyttede fiskerizoner 
iii) Undgå overfiskning 
TAC/kvoter 
iv) Rationalisering af de nationale 
ordninger til forvaltning af 
kvoterne 
v) Rskeritilladelse 
II. KONTROL 
i) Etablering af en ny og mere 
effektiv ordning TYPE FORAN-
STALTOENG(1) 
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer/ 
nye initiativer 
Styrkelse af 
eksisterende 
mekanismer 
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer 
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer 
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer 
Gennemførelse/ 
styrkelse af eksist. 
mekan. MÅL OG KORTFATIET 
KARAKTERISTIK 
Forstærke sarnrnenkoblingen 
mellem bevarelse og struktur­
politik; reducere stivhederne i 
det nuværende system; 
medvirke til ressource­
bevarelsen for at sikre fiskeriets 
overleven 
Beskytte ungfisk og give 
mulighed for reproduktion, 
modarbejde afsætning af 
ulovlige fangster 
Beskytte sårbare bestande og 
reducere landingerne 
Tilpasse udbuddet til 
efterspørgslen, planlægge 
udnyttelsen af kvoterne i 
sæsonens løb 
Forvaltningen af fiskeri­
aktiviteten skal omfattes af en 
begrænsning af fiskeriindsatsen. 
Ordningen skal gælde EF-
tartøjer og tredjelanclstartøjer, 
der tisker i EF-farvande 
Kcfrmssionen overvåger 
medlemsstaternes kontrol. 
Kontrollen omfatter EF- og 
tredjelandsfartøjers landinger 
samt hygiejneforholdene ved 
markedsføring; sanktioner ved 
overfiskning og ulovlige 
landinger; kontrol af, om 
omstrukturen ngsregleme 
overholdes BESLUTNING/ 
ANSVAR(2) 
Rådet 
Rådet 
medlemsstater/ OP, 
erhvervskredse 
medlemsstater/ OP 
medlemsstater, 
erhvervskredse 
rredlemsstater/ 
Krjmmissionen = 
kompetence ifølge 
naarhedsprindppet 
1. Gennemførelse eller forbedring af de eksisterende mekanismer i reglerne om den 
fælles fiskeripolitik eller af nye initiativer. 
2. Når en beslutning tages af Rådet ligger initiativet til forslaget naturligt hos 
Kommissionen. 
28 
FORANSTALTNING 
III. STRUKTURER 
i) Omstrukturering af flåden 
- Flerårige uJviWingsprogranrrner 
-Strukturstøtte til flåden 
(FIUF) 
ii)Afsætnings- og 
forarbejdningsleddet 
-Støtte til forbedring og 
rationalisering af afsætnings- og 
fbrarbejdningsvilkårene (FIUF) 
- Støtte til saio^ernrne og 
opdyrkelsen af nye markeder 
(FIUF) 
- Støtte til etablering af systemer, 
der skal sikre og kontrollere 
kvaliteten (RUF) 
- Støtte til investeringer, der tager 
sigte på overholdelse af 
hygiejneregleme i forarbejdnings-
og afsastningsvirksoT+ieder 
(FIUF) TYPE FORAN-
STALTNING(1) 
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer 
Gennemførelse af 
eksisterende 
niekanisrner 
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer 
Nye initiativer 
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer 
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer MAL UG KORTFATTET 
KARAKTERISTIK 
Reducere flådens overkapacitet 
(ophugning, overdragelse, 
omstilling) 
Støtte til refusion af prærrieme 
for endeligt ophør og for 
oprettelse af blandede 
selskaber og midlertidige 
viri^sarriedsWriTerslutn riger 
samt støtte til finansiering af 
investeringer i modernisering og 
fornyelse af flåden (der bør dog 
være fuldstændig kontrol med 
nybygningerne) 
Støtte til finansiering af 
investeringer i anlæg og udstyr i 
første afsætningsled (udstyr i 
havne, første salg, grossister 
osv.) samt i 
forarbejdningssektoren 
Støtte tilrettelæggelse af 
salgsfremstød og deltagelse i 
messer samt til gennemførelse 
af markedsundersøgelser 
Forædle EFs fiskerivarer og 
forbedre deres konkurrenceevne 
Sikre et ensartet og sikkert 
hygiejneniveau i EF BESLUTNING/ 
ANSVAR(2) 
Kornrrissionen 
overvåger ifølge en 
rådsbeslutning (artikel 
11 i forordning 
3760792) 
Fastlæggelse af 
rjriortteringerne: 
rjartnerskab 
Krjrrrrissionen/ 
medlemsstat 
gennemførelse: 
medlemsstat/region 
Fastlæggelse af 
prioriteringerne: 
partnerskab 
Krjmmissionen/ 
medlemsstat 
gennemførelse: 
medlemsstat/region 
Fastlæggelse af 
prioriteringerne: 
partnerskab 
Kornrrissionen/ 
medlemsstat 
gennemførelse: 
medlemsstat/region 
Fastlæggelse af 
prioriteringerne: 
partnerskab 
Kcfrrrissionen/ 
medlemsstat 
gennemførelse: 
medlemsstat/region 
Fastlæggelse af 
prioriteringerne: 
partnerskab 
Kommissionen/ 
medlemsstat 
gennemførelse: 
medlemsstat/region 
29 
FORANSTALTNING 
- Organisering og tilpasning af de 
nationale handelsmønstre 
iii) Socioøkonomiske 
foranstaltninger 
- Områder, der er afhængige af 
fiskeri, falder ind under 
strukturfondenes mål nr. 1,2 og 
5b 
Analyse af de socioøkonomiske 
ledsageforanstaltninger i 
forbindelse med 
omstruktureringen af sektoren 
iv) EF-initativet PESCA 
(supplerer strukturfondene) 
v) Økonomisk sanering af 
fiskeri^rksomheder 
vi) Bedre samordning af 
strukturpolitikken: produktion/ 
forarbejdNrig/akvakLiltur 
vii) Uddannelse 
Etablering af et uddannelses­
program TYPE PORAN-
STALTNING(1) 
-
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer 
Nye initiativer 
Gennemførelse af 
eksisterende 
mekanismer/ nye 
initiativer 
Nye initiativer MAL OG KORTFATTET 
KARAKTERISTIK 
Organisering af sektoren 
Ledsage og lette 
omstrukureringen af sektoren 
og tremme den økonomiske 
udvikling i områder, der er 
afhængige af fiskeri. 
Finansiering af lokale 
udviklingsinitiativer, 
erhvervsinvesteringer samt 
foranstaltninger til 
erhvervsmæssig omstilling og 
omskoling 
Undersøgelse af, om det er 
formålstjenligt og muligt at 
medfinansiere ordninger for 
frivilligt ophør og/eller 
førtidspension, om det er muligt 
at yde EF-tJIskud til etablering af 
rrindstelønsordninger og 
vejrligsgodtgørelse 
Støtte projekter, der tager 
særligt sigte på at hjælpe 
fiskerisektoren gennem 
orrBtruktureringen og 
diversificere den socio­
økonomiske struktur i 
kystområderne 
Omstrukturere fiskerivirk-
somhederne, således at de 
bedre kan rette op på 
driftsregnskaberne 
Sikre at sektorens 
udviklingsstrategier og 
-prioriteringer integreres og 
stemmer overens med hinanden 
Støtte erhvervsuddannelserne BESLUTNING/ 
ANSVAR(2) ( 
medlemsstat/ 
erhvervskredse 
Fastlæggelse af 
prioriteringerne: 
rjartnerskab 
Kommissionen/ 
medlemsstat 
gennemførelse: 
medlernsstat/region 
Rapport fra 
Krjmrrissionen inden 
udgangen af 1994. Det 
er Rådet, der skal tage 
stilling til evt. forslag. 
Indførelse af 
førtidspensionsordninge 
og rrindstelønsordninge 
hører ind under 
medlemsstaternes og 
erhvervsorganisa­
tionernes kompetence 
Fastlæggelse af 
prioriteringerne: 
partnerskab 
Kcmrrissionen/ 
medlemsstat 
gennemførelse: 
rnedlemsstat/region 
Medlemsstat/ 
erhvervskredse 
Medlemsstat (bl.a. 
vedrørende de 
operationelle 
programmer)/ „ 
erhvervskredse 
Rådet 
30 
FORANSTALTNING 
IV. MARKEDER 
i) Producentorganisationernes 
funktion 
ii) Udvidelse af 
producentcfganisationernes 
disciplin til også at omfatte ikke-
medlemmer 
iii) Støtte til planer for 
kvalitetsforbedring, der 
iværksættes af 
producentonjariisationer 
iv) Forhøjelse af refusionen 
v) Pilotprojekt vedrørende 
etablering af et net for udveksling 
af informationer mellem OP 
vi) Gennemførelse af 
bestemmelser om direkte 
landinger 
vii) Toldpolitik 
- FTT, irinirrumspriser ved 
import, irnportrestriktioner 
- Ordning for reterencepriser/ 
meddelelse af importpriserne 
V. ANDRE INITIATIVER 
i) Forbedring af indsamlingen, 
harmoniseringen og 
pålideligheden af de 
videnskabelige og 
socioøkonomiske oplysninger om 
sektoren TYPE PORAN-
STALTNING(1) 
Gennemførelse/ 
styrkelse af eksist 
rnekan. 
Nye initiativer 
Nye initiativer 
Nye initiativer 
Nye initiativer 
Eksisterende 
mekanismer 
Eksisterende 
mekanismer 
Nye initiativer 
Nye initiativer MAL OG KORTFA1TET 
KARAKTERISTIK 
Etablering af den regulerende 
funktion, 
producentorganisationer skal 
have 
Ændre den nuværende ordning 
med forudgående undersøgelse 
Give en særlig anerkendelse af 
de prrjduæntorganisationer, der 
for bestemte produktkategorier 
fremlægger planer tor forbedring 
af kvaliteten og 
fianddsmønstrene 
Tillade i en begrænset periode 
at forøge refusionssatsen ved 
tilbagekøb til 95% af den 
taktiske tilbagekøbspris i tilfælde 
af markedsforstyrrelser 
Forbedre kommunikationen 
vedrørende markedet mellem 
producentorganisationerne 
Faste regler for landinger, der 
foretages af tredjelandstartøjer i 
EF-havne 
Sikre EF-præferancen. FTT, der 
blev konsolideret i GATT, sikrer 
det teoretisk højeste 
beskyttelsesniveau. Der er 
mange undtagelser (den 
generelle 
toldpraaferenceordning, Lome­
konventionen, 
tddpræferenceordning 
(narkotika) EØS, osv.). 
Irnrxxtrestriktioner er ikke tilladt 
Forbedring af den ordning for 
referencepriser, der har 
eksisteret siden 1982 
Etablere databaser, der stilles til 
rådighed for EF og 
medlemsstaterne BESLUTNING/ 
ANSVAR(2) 
medlemsstat (disciplin)/ 
producentorgan, 
(fiskeri planer) 
KciTTrrisaonen/ 
producentorgan. 
Rådet 
Rådet 
Kornrrissionen/ 
producentorgan. 
Rådet 
Alle initiativer skal være 
i overensstemmelse 
med de internationale 
forpligtelser, som EF ha 
accepteret under GATT 
herunder betingelserne 
for, hvomår 
Kommissionen kan 
indføre beskyttelses­
foranstaltninger. 
Kcfrnissionen (forslag 
under forhandling) 
Kommissionen 
31 
FORANSTALTNING 
- Undersøgelser, pilotprojekter og 
demoristrationsprojekter, der 
tager sigte på at forædle 
fiskerivarer og akvakultur-
produkter, at forbedre udveksling 
af informationer mellem 
fiskerivirksorrtiedeme indbyrdes 
og at indsamle scdoøkonornske 
oplysninger om sektoren 
- Undersøgelse af forskning i 
ressouroetcfvaltning og af 
indsamling af videnskabelige 
oplysninger 
- Feasibilityundersøgelse af 
etableringen af en ordning for 
kvaJitetscertificering af fiskerivarer 
- Metodeundersøgelse af 
harmonisering af 
salgsbetegnelser 
- Undersøgelse af EF-
fiskerflådens rentabilitet 
- Undersøgelse af FUPs 
socioøkonomiske virkninger TYPE PORAN-
STALTNING(1) 
Nye initiativer 
Nye initiativer 
Nye initiativer 
Nye initiativer 
Nye initiativer 
Nye initiativer MAL OG KORTFATTET 
KARAKTERISTIK 
do. 
do. 
Sikre større gennemsigtighed 
og bedre kendskab til de 
forskellige eksisterende 
procedurer. Systematisere 
anvendelsen af certificering 
do. 
Måle flådens produktivitet, 
påvise de faktorer, der påvirker 
rentabiliteten, bestemme et 
teoretisk måleredskab 
Vurdere de negative og positive 
virkninger af FUP på den lokale 
socioøkonomiske struktur og 
fastlægge relevante ledsage­
foranstaltninger BESLUINING/ 
ANSVAR(2) 
Korrrrissionen 
Kommissionen 
KcfTTTissionen 
Kommissionen 
Kommissionen 
Komissionen 
ii) Andet 
- Europæisk uge for fiskerivarer 
og akvakulturprodukter Nye initiativer Fremhæve fiskerivarernes 
egenskaber over for forbrugerne Kommissionen 
32 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 335 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-94-365-DA-C 
ISBN 92-77-72090-5 
Kontoret for De EuropæfsVft F<ellessLal>cis Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
33