& -ir 
ir ir KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 9 06.1995 
KOM(95) 243 endelig udg. 
95/0142 (CNS) 
Forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om Fællesskabets finansielle deltagelse i 
bestemte udgifter, som medlemsstaterne 
afholder til iværksættelse af kontrolordningen 
for den fælles fiskeripolitik 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅ DET OG EUROPA-PARLAMENTET 
om Fællesskabets finansielle deltagelse i 
medlemsstaternes udgifter til at sikre 
overholdelse af den fælles fiskeripolitik 

BEGRUNDELSE 
Den fælles fiskeripolitik omfatter en samlet og integreret kontrolordning. Det er de enkelte 
medlemsstaters opgave at overvåge fiskeriet på deres område og i de farvande, der henhører 
under deres højhedsområde eller jurisdiktion. For at denne opgave kan blive løst i 
overensstemmelse med EF-bestemmelserne, har hver medlemsstat udpeget bestemte 
myndigheder til at udøve kontrollen. Da kontrolvirksomhedens betydning rækker videre end 
til den enkelte medlemsstats interesser, og da det er nødvendigt at foretage en række 
investeringer for at udvikle de relevante overvågnings- og kontrolmidler, navnlig med henblik 
på kontrol til søs og fra luften, har de finansielle ressourcer på de nationale budgetter ikke 
i alle tilfælde været tilstrækkelige, og Rådet har derfor gradvis fra 1978 dækket en del af 
medlemsstaternes udgifter. Efter en indledende fase blev medfinansieringen lagt i fastere 
rammer ved Rådets beslutning 89/63 l/EØF af 27. november 1989 om Fællesskabets 
finansielle deltagelse i medlemsstaternes udgifter til at sikre overholdelse af 
fællesskabsordningen for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne1. Beslutningen gælder 
for perioden 1991-1995. Den har gjort det muligt for Fællesskabet at dække mellem 35 og 
50% af medlemsstaternes udgifter. 
Rådet har forpligtet sig til, at det på grundlag af en rapport fra Kommissionen vil træffe 
afgørelse inden den 30. juni 1995 om en EF-medfinansiering fra den 1. januar 1996. 1 
forbindelse med, at den nye kontrolordning blev vedtaget i slutningen af 1993, bekræftede 
Rådet denne forpligtelse, og det understregede, at det også var nødvendigt at støtte ordningens 
nye bestanddele. 
EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s. 64. 
- 1 -
På grundlag af en rapport, som er udarbejdet af Kommissionen, fremlægges der et udkast til 
rådsbeslutning om Fællesskabets finansielle deltagelse i bestemte udgifter, som 
medlemsstaterne har afholdt til iværksættelse af kontrolordningen for den fælles fiskeripolitik; 
formålet med udkastet er, at Rådets forpligtelse i henhold til beslutning 89/631/89 opfyldes 
under hensyntagen til den udvikling, der er sket i den kontekst, som kontrolordningen indgår 
i. 
Kommissionens rapport om Fællesskabets finansielle deltagelse i medlemsstaternes udgifter 
til sikring af den fælles fiskeripolitiks overholdelse består af tre dele; forst er der en 
redegørelse for anvendelsen af beslutning 89/631 /EØF, dernæst en analyse af den 
sammenhæng, hvori den nye beslutning skal indgå, og endelig en fremstilling af indholdet af 
en sådan beslutning. 
Rapportens første del indeholder konkrete oplysninger og en statusopgørelse. Af sidstnævnte 
fremgår, at Fællesskabets finansielle deltagelse har gjort det muligt at forbedre udstyret 
væsentligt, så overvågningen reelt er blevet mere intens, men dette har ikke været 
tilstrækkeligt til at reducere omfanget af svig mærkbart. 
I rapportens anden del gives der en oversigt over de beslutninger, der er truffet siden 1989, 
og der gøres rede for den nye forskriftsrammes enkelte bestanddele. Denne ramme er blevet 
ændret gennemgribende og udvidet, dels som følge af den nye grundforordning, dels på grund 
af Fællesskabets udvidelse og en række specifikke afgørelser. Kontrolområdet er således 
blevet udvidet geografisk, så det omfatter EF-fartøjers højsøfiskeri - dvs. en fiskeriaktivitet, 
som kan forventes underkastet en international ordning for ansvarligt fiskeri - ligesom det 
omfatter fiskeri i tredjelandsfarvande i henhold til fiskeriaftaler, der er indgået mellem disse 
lande og Unionen. Endvidere er ordningen udvidet til at omfatte alle den fælles fiskeripolitiks 
bestanddele, navnlig markeds- og struktursektorerne. Hertil kommer kontrol med 
fiskeriindsatsen, så det bliver muligt at supplere ordningen med en overvågning af input. I 
rapportens anden del gennemgås endvidere betingelserne for, at en overvågning kan blive 
effektiv. Det er nødvendigt, at der med henblik på en strategi, som er rettet mod de følsomme 
kontrolpunkter, tages en række midler i brug, både menneskelige og materielle, og at disse 
-2-
samordnes til en helhed, så der skabes et indbyrdes forstærkende samspil i det fornødne 
omfang. 
Rapportens tredje del omhandler behovet for, at der etableres en finansiel solidaritet i 
forlængelse af beslutning 89/631 /EØF. Med henblik på, at en sådan videreførelse af 
Fællesskabets finansielle deltagelse i medlemsstaternes udgifter kan ske, og at den kan blive 
mere effektiv, set i sammenhæng med den stedfundne udvikling, foreslås der et antal styrende 
principper, et udvidet og bedre afgrænset anvendelsesområde samt en række 
gennemførelsesbestemmelser, som er tilpasset til den nye udformning, og der er foretaget en 
opgørelse over budgetbehovet. 
Vægten er lagt på det øgede behov og på nødvendigheden af, at der åbnes større muligheder 
for intervention. Navnlig er det nødvendigt at fremskynde udviklingen af teknikker, herunder 
overvågning af fartøjerne ved hjælp af satellitsystemer og edb-net. Samtidig må der af 
medlemsstaterne kræves større sikkerhed for effektivitet og gennemsigtighed. 
Udkastet til rådsbeslutning er den formelle udformning af rapportens konklusioner, hvad angår 
Fællesskabets fremtidige finansielle deltagelse i medlemsstaternes udgifter. Udkastet 
indeholder bestemmelser om, at der ud over tilskud til investeringsudgifter kan finansieres 
integrerede projekter, hvilket er nyt i forhold til den tidligere beslutning, som krævede en 
ændring, for at der kunne finansieres pilotprojekter med henblik på løbende bestemmelse af 
fiskerfartøjernes position via satellit. Endvidere kan der ifølge udkastet ydes støtte til en række 
foranstaltninger til fremme af uddannelse og udveksling af personale. Herved åbnes der ikke 
blot for tiltag, hvad angår de tekniske aspekter og regeloverholdelsen, men der skabes også 
mulighed for, at erhvervet bibringes en større forståelse for overvågningens betydning, og at 
kontrolpersonalet bliver bedre uddannet og mere motiveret. Endvidere er der i udkastet taget 
hensyn til Rådets forpligtelser over for Irland. Og ved særlige bestemmelser er der skabt 
større sikkerhed for effektivitet og gennemsigtighed. • 
-3-
De foranstaltninger og tiltag, der er redegjort for i rapporten, udgør sammen med udkastet til 
beslutning en helhed, som kan give en mere samlet og en bedre integreret forvaltning og 
kontrol af den fælles fiskeripolitik. På et sådant helhedsgrundlag er det muligt at skabe større 
ansvarlighed i sektoren og at styrke de administrerende myndigheders rolle, såvel i 
medlemsstaterne som på EF-plan. 
-4-
» 95/014 2 (CNS 
FORSIAG TDL RÅDETS BESLUTNING 
OM FÆLLESSKABETS FINANSIELLE DELTAGELSE 
I BESTEMTE UDGIFTER, SOM MEDLEMSSTATERNE AFHOLDER 
TIL IVÆRKSÆTTELSE AF KONTOOLORDNINGEN 
FOR DEN FÆLLES FISKERIPOLITIK 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen1, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet2, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg?, og 
ud fra følgende betragtninger: 
1 artikel 1, stk. 5, i Rådets beslutning 89/631/EØF af 27. november 1989 om Fællesskabets 
finansielle deltagelse i medlemsstaternes udgifter til at sikre overholdelse af 
fællesskabsordningen for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne4, senest ændret ved 
beslutning 94/207/EF5, er det fastsat, at Rådet inden den 30. juni 1995 træffer afgørelse om 
de bestemmelser for Fællesskabets bidrag, der måtte blive gældende fra den 1. januar 1996; 
den fælles fiskeripolitik, der sikrer fiskeressourcernes beståen og således beskæftigelsen i 
fiskerisektoren, kan kun nå sine mål, hvis dens regler overholdes og dette kontrolleres 
effektivt: 
1 EFT nr. C 
2 liFTnr. C 
3 i;rr nr. c: 
4 EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s. 64. 
5 EFTnr. L 101 af 20.4.1994, s. 9. 
_S -
disse mal og regler er først og fremmest fastlagt ved Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 
af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur1 og ved Rådets 
forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under 
den fælles fiskeripolitik2; 
medlemsstaterne opfylder en forpligtelse af EF-interesse, når de sikrer, at kontrolordningen 
for den fælles fiskeripolitik gennemføres; 
derfor bør Fællesskabet være med til at dække bestemte kontroludgifter, som en række 
medlemsstaterne afholder; 
for nogle medlemsstater står omfanget af kontrolopgaven ikke i forhold til deres 
budgetmæssige kapacitet og kan i visse tilfælde udgøre en uforholdsmæssig stor byrde; 
i artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 685/95 af 27. marts 1995 om forvaltning af 
fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i Fællesskabet3, 
er det fastsat, at der med henblik på en forbedring af kontrollen kan ydes Irland en 
supplerende finansiel støtte fra Fællesskabet, herunder til driftsudgifter, under overholdelse 
af tilladt fællesskabspraksis og inden for rammerne af de finansielle retningslinjer; 
Fællesskabets samlede bidrag bør holdes inden for en rammebevilling på 41 mio. ECU pr. 
år over en periode på fem år (1996-2000), og de tilsvarende finansielle midler bør opføres 
som årlige bevillinger på De Europæiske Fællesskabers almindelige budget; 
EFTnr. L 389 af 31.12.1992, s. 1. 
EFTnr. L 261 af 20.10.1993, s. 1. 
EFTnr. L 71 af 31.3.1995, s. 5. 
-é"~ 
ethvert bidrag bør være betinget af, at modtagermedlemsstaterne gennemfører kontrol på et 
tillredsstillende niveau, og kontrollens effektivitet bør fremgå af den årsrapport, der er nævnt 
i artikel 35 i forordning (EØF) nr. 2847/93 -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
Artikel 1 
1. Fællesskabet kan på betingelserne i denne beslutning deltage i finansieringen af 
bestemte udgifter, som medlemsstaterne afholder til iværksættelse af den 
kontrolordning for den fælles fiskeripolitik, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 
2847/93. De udgifter, der kan godkendes som støtteberettigede, er dem, der afholdes 
til: 
a) erhvervelse eller modernisering af kontroludstyr 
b) særlige foranstaltninger, som skal tjene til at forbedre kvaliteten og 
effektiviteten af overvågningen af fiskeriet og den dertil knyttede virksomhed, 
og hvis varighed ikke overstiger to år. 
Udgifterne skal bidrage til, at der tilvejebringes overvågningsmidler efter artikel 1, 
stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2847/93. 
2. Fællesskabets bidrag gælder de støtteberettigede udgifter, som medlemsstaterne 
afholder mellem den 1. januar 1996 og den 31. december 2000. 
Ved støtteberettigede udgifter forstås juridiske og finansielle forpligtelser, som de 
nationale myndigheder indgår i nævnte periode. 
3. Maksimumsbeløbet for de EF-udgifter, der skønnes at være nødvendige til 
gennemførelsen af den aktion, som er indført ved denne beslutning, udgør 41 mio. 
ECU pr. år. 
-i 
4. Budgetmyndigheden fastlægger de bevillinger, som er til rådighed for det enkelte 
regnskabsår. Fællesskabets bidrag ydes inden for de bevillinger, som er afsat hertil på 
Fællesskabets budget. 
Artikel 2 
1. Det finansielle bidrag, som er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra a), gælder 
investeringsudgifter til især erhvervelse eller modernisering af: 
fartøjer, luftfartøjer og køretøjer, som anvendes til overvågning og kontrol af 
fiskeriaktiviteter 
systemer til sporing og registrering af fiskeriaktiviteter (herunder udstyr, der 
er installeret om bord på fiskerfartøjer) 
systemer til registrering, forvaltning og meddelelse af oplysninger vedrørende 
overvågningen, herunder edb-applikationer/programmel. 
Ovennævnte udgifter er støtteberettigede inden for grænserne af deres faktiske 
anvendelse til iværksættelse af den kontrolordning, der er nævnt i artikel 1. 
2. Det finansielle bidrag, som er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra b), gælder støtteberettigede 
udgifter, der skal tjene til at gøre gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik mere 
effektiv, og som afholdes i forbindelse med foranstaltninger og projekter, der ikke har 
en varighed på over to år, og som har følgende formål: 
a) iværksættelse af fælles inspektionsprogrammer som nævnt i artikel 2, stk. 4, 
i forordning (EØF) nr. 2847/93 
b) forsøg med og ibrugtagning af nye teknologier til forbedring af overvågningen 
af fiskeriet og den dertil knyttede virksomhed 
c) iværksættelse af særlige overvågningsprogrammer, som er udformet på 
Fællesskabets initiativ og gennemføres af den eller de berørte medlemsstater 
.-<?-
d) programmer, der gælder datamatisering af behandlingen og udvekslingen af 
oplysninger, og som er udarbejdet efter aftale mellem flere medlemsstater og 
eventuelt Kommissionen 
e) andre kontrolforanstaltninger, der er af EF-interesse, og som der træffes 
beslutning om senere. 
3. Det finansielle bidrag, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra b), kan også gælde 
støtteberettigede udgifter, hvis formål er uddannelse af nationalt kontrolpersonale, 
navnlig uddannelse i en anden medlemsstat end den, hvor personalet er ansat. 
Gennemførelsesbestemmelserne til dette stykke vedtages efter proceduren i artikel 18 
i forordning (EØF) nr. 3760/92 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur. 
Artikel 3 
1. Fællesskabets finansielle bidrag kan pr. medlemsstat og pr. år ikke overstige: 
35% af de støtteberettigede udgifter, der er nævnt i artikel 2, stk. 1 
50% af de støtteberettigede udgifter, der er nævnt i artikel 2, stk. 2 og 3. 
Dog kan Kommissionen som undtagelse fra stk. 1 vedtage en højere sats, navnlig: 
for at åbne mulighed for en foranstaltning, der er samordnet mellem 
medlemsstater og Kommissionen, og som kan forventes at afhjælpe 
overvågningsvanskeligheder, der berører et område af særlig EF-interesse 
for at åbne mulighed for forsøg med og ibrugtagning af nye teknologier til 
forbedring af overvågningen af fiskeriet og den dertil knyttede virksomhed. 
-**> 
Den årlige budgetandel til disse foranstaltninger kan højst udgøre 15% af 
budgetbevillingen. 
3. Kommissionen kan som undtagelse fra stk. 1 vedtage en højere sats, så der med 
henblik på en forbedring af overvågningen ydes Irland en supplerende finansiel støtte 
fra Fællesskabet, herunder støtte til følgende driftsudgifter: 
vederlag til nationalt kontrolpersonale i supplerende stillinger, som er oprettet 
efter den 1. januar 1996 som led i et detaljeret overvågnings- og 
inspektionsprogram for en periode på højst et år inden for bestemte fiskerier 
og zoner; efter dette stykke forstås ved "vederlag" det pågældende personales 
løn, hvorfra er trukket skatter og afgifter ifølge national lovgivning, samt de 
befordringsudgifter, der er nødvendige, for at personalet kan udføre sine 
opgaver 
udgifter til uddannelse og informering af det nationale kontrolpersonale 
udgifter til udstyr til det nationale kontrolpersonale 
udgifter til overvågning, som overdrages kontrolselskaber. 
Den finansielle støtte til Irland til driftsudgifter kan højst udgøre 2 mio. ECU pr. år. 
Artikel 4 
1. De medlemsstater, der ønsker et finansielt bidrag, forelægger inden den 30. september 
1995 Kommissionen: 
a) et femårigt program for den kontrol, de vil gennemføre i den i artikel 1, stk. 
2, nævnte periode. Kontrolprogrammet skal navnlig omfatte målene for 
planlægningen af overvågnings- og irisrjektionsforaristaltningerne, de planlagte 
operationelle foranstaltninger og de forventede resultater. 
-XO 
b) et program for de årlige udgifter, som de forventer at afholde i den i artikel 
1, stk. 2, nævnte periode, og for hvilke de ønsker et finansielt bidrag fra 
Fællesskabet. 
2. Hver medlemsstat forelægger første gang i 1996 og dernæst hvert år Kommissionen 
en rapport om de fremskridt, der er sket i forhold til det planlagte, og om behovet for 
justering af kontrolprogrammet. Rapporten udgør et særskilt kapitel i den rapport, som 
er nævnt i artikel 35 i forordning (EØF) nr. 2847/93. 
3. De oplysninger, der er nævnt i stk. 1 og 2 i denne artikel, skal gøre det muligt for 
Kommissionen at føre relevant tilsyn med de udgifter, der afholdes til iværksættelsen 
af kontrolordningen for den fælles fiskeripolitik. 
Artikel 5 
1. De medlemsstater, der ønsker et finansielt bidrag fra Fællesskabet til dækning af 
udgifter som nævnt i artikel 2, forelægger første gang inden den 30. september 1995 
og dernæst inden den 31. maj hvert år Kommissionen en støtteansøgning for det 
følgende år med de oplysninger, der er nævnt i punkt 1, 2 og 3 i bilaget. Ansøgninger, 
der modtages efter disse datoer, tages kun i betragtning i behørigt begrundede 
undtagelsestilfælde. 
2. Støtteansøgningen udfærdiges inden for de i artikel 4 nævnte programmer. 
-^\ 
Artikel 6 
På grundlag af medlemsstaternes oplysninger træffer Kommissionen første gang inden den 
31. december 1995 og derefter inden den 31. december hvert år beslutning efter proceduren 
i artikel 18 i forordning (EØF) nr. 3760/92 om: 
hvorvidt de planlagte udgifter er støtteberettigede 
hvilken sats der skal anvendes for Fællesskabets finansielle bidrag 
hvilke betingelser der eventuelt skal gælde for det finansielle bidrag. 
Artikel 7 
På begrundet anmodning fra medlemsstaten kan Kommissionen yde forskud på Fællesskabets 
årlige bidrag på indtil 25%. Forskuddet trækkes fra det endelige beløb for Fællesskabets 
bidrag til de faktisk godkendte udgifter. 
Artikel 8 
Hvis en medlemsstat beslutter ikke at afholde de udgifter, som Kommissionen har anset for 
at være støtteberettigede efter artikel 6, eller ikke at afholde en del af disse udgifter, 
underretter den Kommissionen herom så hurtigt som muligt, og den oplyser, hvilke følger 
det vil få for dens kontrolprogram. 
Artikel 9 
1. Medlemsstaterne forelægger deres ansøgninger om udgiftsrefusion inden den 31. maj 
året efter det, hvor udgifterne blev godkendt. 
2. Når ansøgningerne om udgiftsrefusion indgives, sørger medlemsstaterne for, at en 
national kontrolmyndighed efterprøver og bekræfter, at udgifterne er afholdt ifølge 
betingelserne i denne beslutning, navnlig punkt 4 i bilaget. 
-A<\ -
3. Hvis en ansøgning udviser tegn på, at betingelserne i stk. 2 ikke er overholdt, 
foretager Kommissionen en gennemgribende undersøgelse af det pågældende tilfælde, 
og navnlig anmoder den medlemsstaten om at fremsætte bemærkninger inden for en 
bestemt frist. Bekræfter undersøgelsen, at betingelserne i stk. 2 ikke er overholdt, 
fastsætter Kommissionen en relevant frist for medlemsstaten til at opfylde 
betingelserne. Har medlemsstaten ved fristens udløb ikke efterkommet henstillingen, 
kan Kommissionen nedsætte, suspendere eller ophæve bidraget på det pågældende 
interventionsområde. 
Artikel 10 
Medlemsstaterne giver Kommissionen alle oplysninger, som den anmoder dem om under 
udøvelsen af de opgaver, som denne beslutning pålægger den. 
Medlemsstaterne giver Kommissionen alle oplysninger, der gør det muligt at kontrollere 
anvendelsen af de overvågnings- og kontrolmidler, som Fællesskabet har ydet bidrag til i 
medfør af denne beslutning. 
Skønner Kommissionen, at midlerne ikke anvendes til de fastsatte formål og ifølge 
betingelserne i denne beslutning, underretter den den berørte medlemsstat herom. Denne 
iværksætter en administrativ undersøgelse, som repræsentanter fra Kommissionen kan deltage 
i. Medlemsstaten underretter Kommissionen om undersøgelsens udvikling og resultater og 
forelægger den hurtigst muligt en genpart af den rapport, som er udarbejdet i forbindelse med 
undersøgelsen, og den meddeler de vigtigste forhold, som er lagt til grund for rapportens 
udarbejdelse. 
A">-
Artikel 11 
Kommissionen foretager kontrol i det omfang, den skønner nødvendigt for at sikre sig, at de 
betingelser og opgaver, som denne beslutning pålægger medlemsstaterne, er opfyldt, og 
medlemsstaterne bistår de tjenestemænd, som Kommissionen har udpeget til kontrollen. 
Bestemmelserne i denne artikel anvendes med forbehold af bestemmelserne i artikel 29 i 
forordning (EØF) nr. 2847/93. 
Artikel \2 
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den På Rådets vegne 
Formand 
AQ-
BEAG 
1. I den i artikel 5 nævnte støtteansøgning anføres de udgifter, som forventes for de 
følgende år. Især anføres: 
tidsplanen for de forventede udgifter 
udstyrets tekniske egenskaber og dets pris, den forventede betalingsmåde samt 
udstyrets kontrolformål inden for programmet 
udstyrets planlagte anvendelse, herunder tidspunktet for ibrugtagning 
arten af og udgifterne til de særlige foranstaltninger, der skal forbedie 
kvaliteten og effektiviteten af overvågningen af fiskeriet og den dertil knyttede 
virksomhed, og oplysninger om den forventede varigfred. 
2. Medlemsstaterne begrunder ovennævnte foranstaltninger ud fra følgende kriterier: 
de mål, der tilstræbes nået i forbindelse med de udgifter, de agter at afholde 
de resultater, der forventes i forbindelse med de udgifter, som skal afholdes 
i tilfælde af udgifter til erhvervelse af fartøjer, luftfartøjer eller køretøjer, det 
tidsrum, hvor de vil blive anvendt til fiskerikontrol 
anvendelsen af det finansielle bidrag, der eventuelt er ydet dem i et tidligere 
år i medfør af beslutning 89/631/EØF eller nærværende beslutning 
JÇ-
forbedringen af effektiviteten af medlemsstatens fiskeriovervågning på havet 
og på land inden for et program ifølge artikel 4 i den periode, der ligger forud 
for ansøgningen, og den forbedring, der forventes som følge af de planlagte 
udgifter. 
3. Endvidere angiver medlemsstaterne følgende for den enkelte foranstaltning: 
forebyggelse, afsløring og forfølgelse af overtrædelser af den fælles 
fiskeripolitik 
forekomst i den nationale lovgivning og faktisk anvendelse af sanktioner, der 
står i forhold til overtrædelsens alvor, og som effektivt forebygger senere 
overtrædelser af samme art 
pålideligheden af de fangsttal, som medlemsstaten meddeler Kommissionen, 
og medlemsstatens kapacitet til at hindre overskridelse af sine kvoter 
omfanget og effektiviteten af de menneskelige og materielle ressourcer, som 
medlemsstaten anvender til fiskeriovervågningen 
forskelligartetheden af de fiskeriaktiviteter, som udøves i medlemsstatens 
fiskerizone 
graden af samarbejde med andre medlemsstater og Kommissionen inden for 
fiskeriovervågningen 
hvis relevant, medlemsstatens bidrag til fiskeriovervågningen i zoner, der 
henhører under internationale konventioner, som Fællesskabet er kontraherende 
part i, samt omfanget og effektiviteten af denne overvågning 
overvågningen, for så vidt angår højsøfiskeri, der udøves af dens fartøjer. 
4. Udgiftsrefusion og forskudsbetaling finder kun sted, hvis bestemmelserne i 
direktiverne om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige bygge-
og anlægskontrakter og indkøbsaftaler er blevet overholdt, hvilket vil sige, at de 
behørigt udfyldte spørgeskemaer om offentligt udbud skal indeholde en henvisning til 
-M -
bekendtgørelser om offentligt udbud, der er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. Hvis bekendtgørelserne ikke offentliggøres i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende, skal støttemodtageren attestere, at de offentlige kontrakter er 
blevet indgået ifølge EF-bestemmelseme. 
Kommissionen kan anmode om enhver oplysning, som den finder nødvendig til 
bedømmelse af, om EF-forskrifterne om offentligt udbud er blevet overholdt. 
Refusionen er betinget af, at der fremlægges bilag i dobbelt eksemplar. Bilagene skal 
mindst indeholde hovedpunkterne i aftalen mellem medlemsstaten og 
leverandører^leverandørerne af serviceydelser samt de tilsvarende betalingsbeviser. For 
at der kan ydes refusion, skal de enkelte udgifter være anført i en oversigt, der for 
hver udgift klart angiver udgiftens formål, dens forbindelse med det foreslåede 
program og nettobeløbet eksklusive moms. 
-AY-
Rnansicringsoveisigt 
Budgetkonto B2-901: Finansielle bidrag til kontrol og overvågning 
1. FORANSTALTNINGENS BETEGNELSE 
Finansielle bidrag til kontrol og overvågning. 
2. BUDGEIPOST 
B2-901 
3. RETSGRUNDLAG 
Traktatens artikel 43. Rådets beslutning 89/631/EØF. 
4. BESKRIVELSE AF FOiUNSTALTNINGEN 
4.1. Foranstaltningens generelle mål 
Lige siden indførelsen af den fælles fiskeripolitik har man overvejet finansiel solidaritet 
som et middel til at tilskynde medlemsstaterne til en øget kontrolindsats. Efter en første 
fase blev støtten ydet på grundlag af en beslutning (89/631), der gælder for perioden fra 
1991 til 1995 og omfatter et oprindeligt beløb på 22 mio. ECU pr. år, og som giver 
Kommissionen mulighed for at yde et bidrag på højst 50% til de af medlemsstaterne 
afholdte udgifter til udstyr. Rådet har forpligtet sig til senest den 30.6.1995 at træffe 
beslutning om den fremtidige ordning på grundlag af en rapport fra Kommissionen. I 
mellemtiden, har Rådet truffet andre beslutninger, som har betydning for denne sag. 
I forbindelse med vedtagelsen af den nye kontrolforordning udtalte Rådet, at den 
nuværende kontrolordning i dens vedtagne udformning omfatter nye anvendelses­
områder, og kræver gennemførelse af supplerende foranstaltninger, som der er ikke er 
fastsat bestemmelser om i den tidligere beslutning (89/631/EØF)1. Det vil derfor være 
nødvendigt at udvide de områder, inden for hvilke der kan ydes finansielle bidrag til 
medlemsstaternes udgifter. 
EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s. 64. 
Ag 
Støtten til investeringsudgifter bør fortsat være et hovedområde for den finansielle 
bistand. Anskaffelsen af tungt materiel er særlig vanskelig at finansielle over de 
nationale budgetter. I øvrigt har omfanget af de investeringer, der er gjort i perioden 
1989-1995, ikke kunnet dække behovene, hvilket fremgår af de af medlemsstaterne 
opstillede overslag for perioden 1996-2000. Levetiden for sådant materiel rækker 
lige fra flere årtier (søfartøjer) til nogle enkelte år (bilpark og edb-udstyr samt 
teknisk kontroludstyr), medens levetiden for luftfartøjer til kontrol ligger midt 
imellem. Det udstyr, der har en kort levetid, bør fornys inden for de kommende fem 
år. Selv for søfartøjernes vedkommende vil der være behov for yderligere materiel 
samt for udskiftning og istandsættelse. For investeringernes vedkommende bør der 
desuden lægges større vægt på de moderne teknologier. Investeringsudgifterne skal 
ikke blot dække anskaffelse af materiel, men også andre former for udgifter som 
f.eks. programmel. 
De hurtige fremskridt kan også medføre iværksættelse af integrerede projekter, hvor 
de løbende udgifter overstiger mvesteringsomkostningerne, som det f.eks. er tilfældet 
for satellitpilotprojekterne. Oprettelsen af edb-net henhører under sådanne 
integrerede projekter. Den aftale, som Rådet i december 1994 indgik om kontrol 
med fiskeriet vest for længdegraden 4°W, kræver således en meget hurtig 
iværksættelse og lægger i sig selv beslag på betydelige finansielle midler. 
Endelig bør problemerne vedrørende uddannelse fremhæves. Der børkunnes ydes 
støtte til medlemsstaternes initiativer på dette område. Der bør også ydes en 
prioriteret støtte til udvekslinger mellem medlemsstaterne indbyrdes eller mellem 
medlemsstaterne og Kommissionens tjenestegrene, såvel hvad angår den egentlige 
uddannelse af kontrolpersonale, som senere udstationering og udvekslinger afkortere 
varighed. 
4.2. Foranstaltningens varighed og nærmere bestemmelser om dens forlængelse. 
Foranstaltningen indgår som led i en foranstaltning, der er fastsat for perioden 1996-
2000. Inden udgangen af denne periode skal der træffes beslutning om, hvad der derefter 
skal ske. 
5. KIASSMKATION AF UDGIFTERNE 
5.1. Obligatoriske udgifter 
5.2. Opdelte bevillinger 
5.3. Ingen indtægter 
X<i 
6. UDG3FIERNES / INDTÆGTERNES ART 
Tilskud til samfinansiering med andre offentlige og/eller private tilskudsydere 
Støtte i form af tilskud til afholdte udgifter. Mulighed for udbetaling af forskud. 
7. FINANSIELLE VIRKNINGER 
7.1. Beregningsmetode for omkostningerne ved foranstaltningen 
Tilskuddene til investeringsudgifterne vedrører bl.a, anskaffelse eller modernisering af: 
fartøjer, luftfartøjer og køretøjer til anvendelse ved overvågning og inspektion af 
fiskeriaktiviteter, 
systemer til sporing og registrering af fiskeriaktiviteter (herunder udstyr, der er 
installeret om bort på fiskerfartøjer), 
systemer til registrering, forvaltning og fremsendelse af kontroloplysninger, herunder 
edb-udstyr og programmel. 
Tilskuddet er normalt begrænset til 35% mod 50% under den tidligere rjeslutning. 
Tilskud til udgifter, der tager sigte på at opnå en mere effektiv anvendelse af den fælles 
fiskeripolitik i forbindelse med særlige foranstaltninger og projekter, hvis varighed ikke 
overstiger 2 år, er begrænset til 50%. 
Det samme gælder for udgifter i forbindelse med uddannelse af nationale tjenestemænd, 
der beskæftiger sig med kontrol, bl.a. i en anden medlemsstat end den, de er ansat ved. 
Kommissionen kan dog vedtage højere satser, bl.a. med henblik på: 
at muliggøre gennemførelsen af en aktion, der samordnes mellem medlemsstaterne 
og Kommissionen, og som vil kunne afhjælpe kontrolvanskeligheder på et område 
af fællesskabsinteresse, 
at muliggøre forsøg med og anvendelse af nye teknologier til forbedring af 
kontrollen med fiskeriaktiviteterne og den dertil knyttede virksomhed, 
at åbne mulighed for at yde Irland en supplerende EF-støtte til forbedring af 
kontrollen, som ikke nødvendigvis er begrænset til investeringsudgifterne. 
*p 
7.2. Omkostningens fordeling på foranstaltningens elementer 
Forpligtelsesbevillinger i mio. ECU 
(1996-priser) 
IElementer Årligt budget Samlet budget for 
1996-2000 de 5 år 
1. Investeringsgoder 28 140 
2. Driftsomkostninger (Irland) 2 10 
3. Informationsnet 10 50 
4. Uddannelse og udveksling 1 5 
I ALT 41 205 
Der kan ikke på forhånd foretages en mere præcis fordeling af udgifterne, da 
beslutningen om indgivelse af ansøgninger træffes af medlemsstaterne. Det vil dog være 
ønskeligt at prioritere dels de nye teknologier og dels materiel til kontrol på havet for de 
. medlemsstater, der stadig er dårligt udrustede. 
7.3. Løbende udgifter til undersøgelser, ekspertmøder osv. der er omfattet af del B 
Som følge af denne budgetposts karakter kan der ikke medtages løbende udgifter af 
denne art. 
7.4. Følgende forfaldsplan udfyldes for de flerårige foranstaltninger med overslag over 
finansieringsbehovet (jf. den retsakt, der ligger til grund for foranstaltningerne). 
anslået behov: 41 mio. ECU 
anvendelsesperiode: 1996-2000 
FB/BB i mio. ECU 
(1996-priser) 
FB 
BB Vejledende tids 
1996 
41 
10 1997 
41 
40 1998 
41 
40 1999 
41 
40 ?lan 
2000 
41 
40 2001 
. 35 I ALT 
205 
205 
ÏA 
8. FORHOLDSREGM* MOD SVIG (OG FORVEND 
I forbindelse med foranstaltningen skal Kommissionen hvert år træffe en afgørelse om 
Fællesskabets bidrag til de af medlemsstaterne afholdte udgifter. Der foretages først en 
forudgående vurdering af de af medlemsstaterne indgivne forslag. På grundlag af de indgivne 
dokumenter tager Kommissionen stilling til, om ansøgningerne er tilskudsberettigede. Efter 
drøftelser mellem de involverede tjenestegrene afholdes der hvert år et møde i 
Forvaltningskomiteen for Fiskeri og Akvakultur om de godkendte forslag. Derefter træffer 
Kommissionen afgørelse om, om de er tilskudsberettigede, og om størrelsen af Fællesskabets 
bidrag. 
Betalingen af dette EF-tilskud foretages efter forelægelse af behørigt kvitterede fakturaer for 
de tilskudsberettigede udgifter, der faktisk er afholdt, og forelæggelse af et behørigt udfyldt 
spørgeskema vedrørende offentlige udbud. 
For at den støtte, der ydes over Fællesskabets budget, kan blive anvendt på den bedste måde, 
skal medlemsstaterne desuden dels stå inde for effektiviteten af de kontrol- og 
sanktionsordninger, som de anvender, dels sikre en fuldstændig gerinernsigtighed. 
Betydningen af de besøg, som de af Kommissionen bemyndigede tjenestemænd aflægger i 
medlemsstaterne, bør understreges. De giver mulighed for at kontrollere udstyrets 
overensstemmelse med de administrative dokumenter, som medlemsstaternes myndigheder 
ifølge forskrifterne fremsender til Kommissionen, samt den faktiske anvendelse af alle de af 
Fællesskabet medfinansierede kontrolmidler. I hele den af foranstaltningen omfattede periode 
aflægger den anvisningsberettigede sammen med finanskontrollen besøg i de medlemsstater, 
der modtager støtte. 
Ovenstående fremgangsmåde giver Kommissionen mulighed for at evaluere den faktiske 
anvendelse af beslutningen, som er en opfølgning af beslutning 89/631/EØF. 
9. æLYSNINGM^CMOæT/EFFECTlVENESS 
De udgifter, der anvendes til kontrol med fiskeriet, bør ses i forhold til fiskebestandenes værdi, 
og de skader, der forårsages ved manglende anmeldelse (skønsmæssigt 10% af den landede 
værdi) og en dårlig forvaltning (der skønnes at resultere i et mistet potentielt årligt afkast på 
3 000 mio. ECU). 
9.1. Specifikke og kvantificerbare mål, målgruppe 
Specifikke mål: tilknytning til det generelle mål 
At give kontroltjenesterne effektivt og moderne udstyr. 
At oprette ordninger og edb-net, som er nødvendige for udveksling af 
kontroloplysninger. 
At fremme uddannelsen af kontrolpersonalet. 
*L 
Målgruppe: der sondres eventuelt efter målsætninger; angiv de endelige modtagere 
af EF-finansieringen og de benyttede formidlere. 
Den direkte målgruppe er de nationale myndigheder, der varetager kontrollen med 
fiskeriet. Men en effektiv kontrol af fiskeriet vil være til fordel for alle de 
økonomiske beslutningstagere, der er involveret i fiskeriet og den dertil knyttede 
virksomhed, og som ofte er hjemmehørende i regioner, hvor mulighederne for andre 
økonomiske aktiviteter er begrænsede. Desuden har foranstaltningen ikke blot 
betydning for fiskeriet som erhvervssektor. De økologiske virkninger af et dårligt 
kontrolleret fiskeri berører hele Unionen, og det samme gælder de negative 
diplomatiske følger, som en påvisning af mangler ved kontrollen med fiskeriet i 
internationale farvande eller i tredjelandes farvande kan have. 
9.2. Begrundelse for foranstaltningen 
Behovet for EF-støtte 
En afhjælpning af manglerne ved kontrollen med fiskeriet kræver en politisk, 
lovgivningsmæssig og finansiel indsats fra Kommissionens side. Ingen af disse tre 
elementer må mangle. De er under alle omstændigheder knyttet til hinanden. På det 
lovgivningsmæssige plan er der opnået visse fremskridt, hovedsagelig på 
Kommissionens initiativ. De politiske beslutninger i forbindelse hermed har 
finansielle følger, som Kommissionen ikke kan unddrage sig. 
Kontrollen med fiskeriet er i det væsentlige et EF-problem, eftersom der findes en 
fælles fiskeripolitik, og desuden som følge af fiskevandringerne, der gør fiskerierne 
i de forskellige medlemsstater indbyrdes afhængige. Cost-benefit-analyserne af 
kontrollen kan ikke begrænses til det nationale plan. En økonomisk solidaritet inden 
for Fællesskabet er derfor nødvendig, og den budgetpost, der åbner mulighed for 
tilskud til de af medlemsstaterne afholdte udgifter, er udtryk herfor og midlet til at 
opnå en sådan solidaritet. Forhøjelsen af denne budgetpost er desuden et resultat af 
allerede trufne beslutninger. 
Valg af støtteform 
* fordele i forhold til andre mulige foraristaltninger (komparative fordele) 
* beskrivelse af eventuelle lignende foranstaltninger på ÉF-plan eller nationalt 
plan 
De budgetmidler, der er nødvendige for iværksættelsen af en effektiv kontrol, er 
beskedne i forhold til den økonomiske betydning, som fiskeriet har. og i 
sammenligning med de tab, der opstår som følge af svig og desuden ved det spild, 
som den nuværende fælles fiskeripolitiks manglende effektivitet medfører. De er 
desuden beskedne i forhold til de udgifter, som andre lande afholder hertil. 
%-h 
For så vidt angår kontroludgifterne, bør den del, der afholdes over EF-budgettet, 
fortsat være beskeden i forhold til den, der bæres af medlemsstaterne, men EF-delen 
er afgørende for, at der opnås fremskridt. Forpligtelserne som følge af de 
beslutninger, der siden 1991 er truffet, navnlig af Rådet, er allerede blevet omtalt. 
Støtten til de af medlemsstaterne afholdte udgifter er i den forbindelse et afgørende 
element. 
Kommissionens nuværende finansielle støtte svarer til 2,7% af de EF-midler, der i 
1995 anvendes inden for fiskerisektoren, og til mindre end 10% af medlemsstaternes 
samlede udgifter til kontrol. Medlemsstaternes samlede udgifter andrager nemlig ca: 
230 mio. ECU om året. Heraf vedrører 54 mio. ECU investeringer, og den 
resterende del løbende omkostninger. Disse udgifter kan også sammenlignes med 
kontroludgifterne i visse tredjelande. De årlige kontroludgifter anslås for Norges 
vedkommende til 500 mio. NKR (60 mio. ECU) og for Canadas vedkommende til 
85 mio. canadiske dollars (58 mio. ECU). I USA andrager den del af 1995-
budgettet, som for kystvagtens vedkommende er afsat til fiskeripolitiet, 500 mio. • 
US$ (= 390 mio. ECU). Når der tages hensyn til alle disse kriterier, er Fællesskabets 
budget for fiskerikontrol således moderat. 
Vigtigste usikkerhedsmomenter, som vil kunne få indflydelse på de konkrete 
resultater af foranstaltningen 
Den første risiko består i medlemsstaternes eventuelle vanskeligheder med at opfylde 
deres forpligtelser til medfinansiering og til at træffe andir foranstaltninger 
(tilrettelæggelse, personale, sanktioner...). 
For at udstyr, hvortil der ydes tilskud, kan blive anvendt på en hensigtsmæssig 
måde, er det desuden en betingelse, at det indgår i en passende struktur. Budgetterne 
for drift, personale, administration og sanktioner henhører uden undtagelse under 
medlemsstaterne. Hvis disse ikke vedtager de nødvendige bestemmelser, vil 
Fællesskabets støtte ikke føre til de ønskede mål. Nationale tjenester, der er 
veludstyrede med materiel, vil i så fald stadig ikke være tilstrækkeligt effektive. 
9.3. Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
Evaluering af omkostningerne 
Det største problem i så henseende er, at de tjenester, der deltager i kontrollen med 
fiskeriaktiviteterne, ofte har flere forskellige opgaver. Omkostningerne skal derfor 
fordeles. Et godt eksempel er interventionerne til søs. Når de involverer fartøjer fra de 
væbnede styrker, kan togtet, selv om hovedformålet er fiskerikontrol, også tage sigte på 
andre forhold (søassistance, ordensmagtens tilstedeværelse). 
2H 
Uanset sådanne vanskeligheder, er de udgifter, der er nødvendige for en effektiv kontrol, 
af en sådan størrelse, at der bør træffes regnskabsmæssige foranstaltninger der muliggør 
en kvantificering af udgifterne. 
Vurdering af effektiviteten 
De første mulige indikatorer er omfanget af de anvendte midler: antallet af 
kontrolfartøjemes havdage eller flyvetiden for fly og helikoptere, de kontrollerede 
områder, antallet af inspektioner på havet og på land. Disse tal er aktivitetsindikatorer, 
men intet udtryk for effektiviteten. Ikke desto mindre bør de dog indgå i en oversigt over 
udviklingen i kontrollen med den fælles fiskeripolitik. 
Det andet analyseniveau er antallet af afslørede overtrædelser og de sanktioner, som disse 
har ført til. Sådanne oplysninger er, når de sammenholdes med de ovenfor beskrevne 
aktivitetsindikatorer, af afgørende betydning for en vurdering af kontrollens og 
sanktionernes effektivitet. De er ikke tilstrækkelige til, at der kan foretages en 
fuldstændig analyse. Den tilsyneladende overtrædelsesprocent fremkommer ved en 
kombination af kontrollens effektivitet og den faktiske overtrædelsesprocent. 
Hvad angår politikken for bevarelse af ressourcerne bør den faktiske effektivitet i 
kontrollen med den fælles fiskeripolitik i sidste ende tage sigte på de to grundlæggende 
interesser, nemlig dels en begrænsning af udnyttelsesraten og dels en beskyttelse af de 
mindste fisk (yngel). For hver bestand bør man således sammenholde de faktiske og de 
tilladte fangster og fastslå størrelsen af fangsterne af undermålsfisk. Denne opgave er 
paradoksal nok teknisk enklere end påvisningen af inviduelle overtrædelser på et holdbart 
retsgrundlag. For en fartøjsgruppes vedkommende kan der opstilles procedurer for 
stikprøver til anslåelse af de faktiske fangster. Hvis der blot følges en konsekvent 
statistisk fremgangsmåde, vil det være muligt at anslå troværdigheden af disse skøn og 
om nødvendigt at justere dem ud fra stikprøvernes omfang. Det vil ofte være 
vanskeligere at indsamle juridisk holdbare beviser for en formodet overtrædelse. Dels 
bevirker de store antals betydning for statistik, at det er lettere at opstille skøn for 
samlede mængder, og dels vanskeliggøres påvisningen af individuelle overtrædelser af, 
at den, der rejser anklagen, også har bevisbyrden. Den ovenfor beskrevne dobbelthed er 
afgørende for alle overvejelser vedrørende kontrollens effektivitet. Den viser tor det 
første, at det er mindre vanskeligt, end man ofte tror, at måle de samlede faktiske 
overtrædelser. Videnskabsmænd har ofte gjort dette ved at sammenholde officielle 
statistikker med skøn, der er opstillet i forbindelse med forskningsaktiviteter. Visse 
officielle oplysningers manglendepålidelighed har gjort det nødvendigt for 
forskningsinstitutterne at anvende en betydeligdel af deres begrænsede midler på opgaver, 
der ikke er videnskabelige. Men i kontrolmæssig henseende medfører muligheden for en 
kvantificering af omfanget af svig ikke blot, at man straks råder over visse syntetiske 
effektivitetsindikatorer, men også at kontrolpersonalet kan målrette sin indsats mod de 
vigtigste problemer. Det bliver således muligt at rationalisere tilrettelæggelsen af 
av 
inspektioner, således at de midler, der anvendes, såvel til forebyggelse og afskækkelse 
som til indsamling af de for sanktioner nødvendige beviser, koncentreres om de alvorlige 
problemer. En sådan rationalisering vil ikke blot medføre en direkte forbedring af 
kontrollens effektivitet, men den vil også i høj grad øge kontrollens troværdighed hos 
erhvervets udøvere, som ofte er velunderrettede om de væsentlige og genkommende 
former for svig. 
På det praktiske plan vil det være ønskeligt, at hver medlemsstat internt er i stand til ved 
stikprøver at fastslå visse fangsters faktiske størrelse. GD XTV bør tage hensyn til de 
evalueringer, der er foretaget af internationale videnskabelige organer. 
(Oplysninger til internt brug) 
9.4. Budgetsammenhæng 
Indgår foranst^tningen i generaldirektoratets finansielle planlægning for de 
pågældende år? 
Foranstaltningen indgår som led i rådsbeslutning, der dækker perioden 1996-2000. 
Hvilken generel målsætning i generaldirektoratets finansielle planlægning henhører 
den foreslåede foranstaltning under? 
Kontrolproblemet er generelt for hele den fælles fiskeripolitik. 
10. UDGIFTER TIL ADMINISTRATION (BUDGETTETS DELA) 
Denne del af finansieringsoversigten fremsendes til GD XIX og GD IX Sidstnævnte 
videresender den til GD XIX med en udtalelse. 
10.1. Indebærer foranstaltningen en forøgelse af Kommissionens personale? I bekræftende fald 
med hvor mange ansatte? 
En forøgelse er nødvendig for at intensivere kontrollen med svig og foranstaltningerne 
vedrørende overvågning og evaluering. Den anslås til 0,5 A og 1 B. 
s. G 
10.2. Hvor store drifts- og personaleudgifter medfører foranstaltningen? Gør rede for 
beregningsmetoden. 
Udgifter til tjenesterejser: 15 000 ECU 
Personale: - 75% af tiden for en A-tjenestemand 
150% af tiden for en B-tjenestemand 
150% af tiden for en C-tjenestemand 
oversættelse (korrespondance, foreslåede programmer, 
Kommissionens beslutning) 
På mellemlang sigt, efter overgangsfasen, vil der ikke længere være behov for de 
supplerende midler. 
£f 
UDKAST TIL 
RFRFTNTNG FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
OM FÆLLESSKABEIS FINANSIELLE DELTAGELSE I MEDLEMSSTATERNES 
UDG3ŒTER TIL AT SIKRE OVERHOLDELSE AF DEN FÆLLES FISKERIPOLITIK 
INDHCXJDSFMOEGNELSE 
INDLEDNING 
1. OENNEMTORELSE AF RÅDETS BESLUTNING 89/631/EØF 
1.1 BAGGRUND 
1.2 BESKRIVELSE AF AKTIONEN 
1.3 INVESTERINGSFORMÅL 
1.4 STATUS OVER AKTIONEN 
2. SITUATIONEN OMKRING FORBEREDELSEN AF EN NY BESLUTNING 
2.1 NYT RETSGRUNDLAG/RÅDETS OG KOMMISSIONENS 
FORPLIGTELSER 
2.2 FORUDSÆTNINGERNE FOR EN EFFEKTIV KONTROL 
3. DEN FREMITDIGE FINANSIELLE SOLIDARITET 
3.1 BEGRUNDELSE 
3.2 HEN MOD ET PARTNERSKAB MELLEM KOMMISSIONEN OG 
MEDLEMSSTATERNE 
3.3 ANVENDELSESOMRÅDE/RETNINGSLINJER 
3.4 BUDGETMIDLER 
KONKLUSIONER 
^ 
BILAG 1: GENNEMFØRELSE AF BESLUTNING 89/631/EØF 
BILAG 2: ANANLYSE AF KONTROLLENS OMKOSTMNGSEFFEKTTVITET 
BILAG 3: ANALYSE AF EN RÆKKE EF-INTERVENTIONER TIL FINANSIERING 
AF KONTROLAKTIVITETER I LANDBRUGS- OG TOLDSEKTOREN 
BILAG 4: OVERSLAG OVER MEDLEMSSTATERNES UDGIFTER I PERIODEN 
1996-2000 
BILAG 5: VEJLEDENDE FINANSIEL PROGRAMMERING FOR PERIODEN 1996-
2000 
'?><r. 
INDTJENING 
Den fælles fiskeripolitik omfatter en global og integreret kontrolordning, der skal sikre, at 
reglerne inden for de vigtigste elementer i denne politik overholdes. Medlemsstaterne har 
hovedansvaret for de praktiske aspekter. Hver medlemsstat skal i dette øjemed udpege 
myndigheder til at udøve denne kontrol og sørge for de budgetmidler og det personale, der 
er påkrævet hertil. Da kontrollen går ud over rent nationale interesser, og da de nødvendige 
investeringer til udvikling af egnede overvågnings- og kontrolmidler i visse tilfælde overstiger 
finansieringsmulighederne på de nationale budgetter, har Rådet siden 1978 gradvis indført 
finansiel deltagelse i medlemsstaternes udgifter. 
Denne rapport giver i første del en redegørelse for gennemførelsen af Rådets beslutning 
89/631/EØF om Fællesskabets finansielle deltagelse i medlemsstaternes udgifter til at sikre 
overholdelse af fællesskabsordningen for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne1. 
Beslutningen dækker perioden 1991-1995 og har et foreløbigt budget på 110 mio. ECU for 
de fem år. 
Før man ser på de fremtidige muligheder, er det nødvendigt at foretage en dybtgående analyse 
af den nuværende situation. En sådan analyse findes i rapportens anden del, som indeholder 
en oversigt over de seneste beslutninger, som har påvirket reglerne for kontrol under den 
fælles fiskeripolitik, og giver et samlet billede af, hvordan man kan nå frem til en mere 
effektiv fiskerikontrol. 
På grundlag af analyserne i anden del gives der i tredje og sidste del et forslag til regler, der 
kan sikre en ny finansiel solidaritet inden for fiskerikontrol. 
1 EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s. 64. 
^ 
1. GFlNnVFMFØREI SE AF RÅDETS BESLUTNING 89/631/EØF 
1.1. BAGGRUND 
Medlemsstaterne har hovedansvaret for kontrollen med den fælles fiskeripolitik. Hver 
medlemsstat kontrollerer på sit område og i de farvande, der henhører under dens 
højhedsområde eller jurisdiktion, fiskeriaktiviteter og andre aktiviteter i tilknytning hertil. 
Denne kontrol udøves over for alle fartøjer og alle virksomheder, uanset om de er fra den 
kontrollerende medlemsstat, fra andre medlemsstater eller fra tredjelande. 
Decentraliseringen af ansvaret for overvågning og kontrol af fiskeriaktiviteterne til 
medlemsstatsniveau er i overensstemmelse med nærhedsprincippet. Kommissionen skal følge 
med i denne kontrol og sørge for, at den er effektiv, rimelig, objektiv og gennemskuelig. 
Medlemsstaternes udgifter og forholdet mellem dem og de økonomiske følger for den 
nationale økonomi og den budgetmæssige kapacitet varierer betydeligt fra den ene 
medlemsstat til den anden. Økonomisk solidaritet er derfor påkrævet. Der er således, lige 
siden den fælles fiskeripolitik blev indført, blevet ydet støtte til kontrollen gennem delvis 
refusion af mvesteringsomkostninger. 
Efter en indledende foranstaltning, der blev påbegyndt i 1978, til fordel for Irland og 
Danmark (Grønland), blev der i 1987 truffet beslutning om finansielle bidrag til alle 
medlemsstaterne med henblik på udvikling af deres faciliteter til overvågning og kontrol. 
Denne solidaritetsaktion blev derpå videreført i fem år ved Rådets beslutning 89/631/EØF af 
27. november 1989 om Fællesskabets finansielle deltagelse i medlemsstaternes udgifter til at 
sikre overholdelse af fællesskabsordningen for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne2. 
Beslutningen dækker perioden fra 1991 til 1995 og omfatter i forebyggende øjemed 
overvågning i Middelhavet, indtil der er vedtaget EF-regler for dette område. 
I dette kapitel redegøres der for gennemførelsen af beslutning 89/631/EØF. To andre 
dokumenter har allerede behandlet gennemførelsen af denne beslutning. Rapporten om 
kontrollen med gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik3 giver en samlet vurdering af den 
kontrol, der udøves af medlemsstaterne. Den kommer i høj grad ind på Fællesskabets 
deltagelse i medlemsstaternes udgifter. Beretningen fra Kommissionen til Rådet om det irske 
notat4 giver på en endnu mere målrettet måde en vurdering af Fællesskabets bidrag til Irland. 
EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s 64. 
dok. SEK(92) 394 endelig udg. 
Dok. SEK(93) 882 endelig udg. 
=S2. 
1.2 BESKRIVELSE AF AKTIONEN 
Ved beslutning 89/631/EØF vedtog Rådet, at Fællesskabet skulle yde bidrag til 
medlemsstaternes udgifter til at sikre overholdelse af fælleskabsordningen for bevarelse og 
forvaltning af fiskeressourcerne. Foranstaltningens hovedsigte er at yde bidrag til 
medlemsstaternes overvågnings- og kontrolmidler, da en forbedret kontrol vil være 
medvirkende til bevarelse af fiskeressourcerne efterfulgt af en mere rationel og dermed mere 
rentabel udnyttelse af disse ressourcer. EU deltager ikke i de normale driftsomkostninger. 
Fællesskabets bidrag vedrører medlemsstaternes refusionsberettigede udgifter i perioden 
mellem den 1. januar 1991 og den 31. december 1995. Det er fastsat, at Rådet, der træffer 
afgørelse efter fremgangsmåden i artikel 43 i traktaten inden den 30. juni 1995 træffer 
afgørelse om de bestemmelser for Fællesskabets bidrag, der måtte blive gældende fra den 1. 
januar 1996 (artikel 1, stk. 5). 
11989 fastsatte Rådet et budget på 22. mio. ECU pr. år over en periode på fem år med et loft 
over Fællesskabets bidrag på 50%. 
I 1994 blev der afsat et rammebeløb på 10 mio. ECU til pilotprojekter vedrørende et 
satellitbaseret system med løbende bestemmelse af fiskerfartøjers position og lokalisering via 
anordninger til automatisk positionsregjstrering. Pilotprojekterne skulle gennemføres i det 
sidste halvår af 1994 og det første halvår af 1995 og skal danne grundlag for en 
rådsbeslutning om definitiv indførelse af et sådant overvågningssystem. 
I 1995 var det budget, der var afsat til foranstaltningen, på 22,5 mio. ECU, hvilket udgør 
2,7% af Fællesskabets budget for fiskerisektoren. 
Kommissionen har ydet et samlet finansielt bidrag på 118 mio. ECU fra 1991 til 1995. 
Fællesskabsbidraget udgjorde i alle tilfælde 50% af de refusionsberettigede udgifter med 
undtagelse af pilotprojekterne om satellitbaseret løbende positionsbestemmelse, der blev 
finansieret med 100% med 9,4 mio. ECU i 1994 og 1995. 
Bilag 1 indeholder en konsolideret opstilling over alle medlemsstaternes forpligtelser og 
udbetalinger. 
^3 
1.3 INVFSTER1NGSFORMÅL 
De refusionsberettigede udgifter vedrører anskaffelse af eller modernisering af: 
fartøjer, luftfartøjer og køretøjer, samt udstyr hertil 
systemer til sporing og registrering af fiskeriaktiviteter 
systemer til registrering og behandling af data om fangster og landinger/omladninger 
Fællesskabets bidrag, som gennemsnitlig udgør 22 mio. ECU årligt, skal sammenlignes med 
medlemsstaternes investeringer, der ligger over 54 mio. ECU på årsbasis. 
De endelige modtagere af Fællesskabets bidrag er de nationale inspektionstjenester udpeget 
af medlemsstaterne og i visse tilfælde de regionale inspektionstjenester via de nationale 
tjenester. 
De gennemførte og forudsete investeringer i forbindelse med beslutning 89/631/EØF variera 
fra den ene medlemsstat til den anden. Da gives en oversigt i bilag 1. 
1.4 STATUS OVER AKTIONEN 
Status ova dai finansielle deltagelse i investeringsudgifterne bør referere til en cost/benefit-
analyse af kontrollen som helhed. Som det fremgår af bilag 2, a analysaedskaberne endnu 
ikke indført fuldstændigt i medlemsstaterne. Da a dafor kun tale om en partiel analyse. 
Da a ydet bidrag til fartøja, luftfartøja og køretøja og til systema til sporing OL-
registrering af fiskeriaktiviteta for at forbedre kontrolindsatsen med henblik på en bedre 
ovaholdelse af bevaringsordningen. Ved evalueringen skal da ses på kontroltjenesternes 
indsats og på de opnåede resultata, da komma til udtryk i, at fiskane ovaholder 
bevaringsordningens regla (adgang til områda og ressourça, tekniske foranstaltninga), og 
at medlemsstaterne indfører globale fangstbegrænsninga (kvota). 
Ovavågningai og kontrollen på havet og på land kan i første omgang analysaes på basis al 
aktiviteta. Evaluaingen a ofte basaet på nøgleelementa såsom antallet af inspektionsdage. 
antallet af kontrolbesøg på havet, antallet af konstaterede overtrædelsa. Visse af disse 
elementa indsamles systematisk i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 3561/85 
?>i H 
af 17. decemba 1985 om oplysninga vedrørende de nationale kontrolmyndigheders 
inspektiona af fiskeriaktiviteterne5. Antallet af de nationale inspektionsfartøjers 
inspektionsdage på havet gik således fra 12.970 til 16.520 i 1993, og antallet af inspektione 
på havet fra 20.537 til 31.944. Antallet af konstataede overtrædelsa gik fra 2.393 til 5.092 
Tallet for overtrædelsa på havet, da blev afsløret via logbogen, gik fra 217 til 489, og fo 
ulovlige fangsta fra 152 til 320, idet sammenligningen stadig går på de samme to år. 
Som det bliva undastreget i bilag 2, a det nødvendigt at nå frem til at kunne vurdae 
omfanget af overtrædelserne. Det større antal konstataede overtrædelsa kan skyldes, ai 
kontrollen a blevet intensivaet, og til en vis grad at kontrollen a gået nye veje. Ud ovei 
aktivitetsindikatorerne kan man udlede effektivitetsindikatorer ved en sammenligning mellen 
de officielle statistikka og de uofficielle statistikka, da anvaides af ICES' arbejdsgruppei 
(jf. bilag 2). Denne sammenligning giva ikke noget fingerpeg om, at de officielle statistikkei 
a blevet væsentlig bedre. 
Udviklingen i investeringerne i kontrolsektoren har sammen med Fællesskabets finansiering 
gjort det muligt at intensivae fiskerikontrollen. Denne intensivering har ikke være1 
tilstrækkelig til en væsentlig reduktion af overtrædelserne, bl.a fordi da samtidig har være 
en udvikling i de faktorer, da opmuntrer til ovatrædelsa, såsom øgede økonomiske 
vanskeligheda. Under alle omstændigheda a investeringerne en forudsætning for udvikling 
i kontrollen, men investeringa a ikke i sig selv nok, som det fremgår af analysen i punkt 2.2 
Af hensyn til retsgrundlaget a det nødvendigt af ændre beslutning 89/631/EØF IOÏ at medtage 
kontroludgifterne for Middelhavet og skabe basis for finansiering af pilotprojekterne om 
satellitbasaet bestemmelse af fiskerfartøjers position. 
EFT nr. L 339 af 19.12.1985, s. 29. 
3>r 
2. SITUATTQNEN OMKRING FORBEREDELSEN AF EN NY BESLUTNING 
2.1 NYT RETSGRUNDIAGTCÅDEIS OG KOMMISSIONENS FORPLIGTELSER 
2.1.1. REVISION AF DEN FÆLLES MARIŒDSORDNING 
Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. decemba 1992 om en Fællesskabsordning for 
fiskeri og akvakultur6, a det vigtigste referencegrundlag for iværksættelsen af den fælles 
fiskeripolitik indtil år 2002. Den fælles fiskeripolitik dækka nu alle aktiviteta i forbindelse 
med udnyttelse af de levende akvatiske ressourça, herunda akvakultur samt forarbejdning 
og afsætning afprodukta. Forordningai viderefører de gældende regla inden for den fælles 
fiskeripolitik, da blev indført i 1983, og åbna også muligjied for direkte forvaltning af 
fiskeriindsatsen og fastslår, at da skal være en reel forbindelse mellem bevarelsespolitikken 
og styringen af fangstkapaciteten. 
2.1.2 KONTROLORDNING: UDVIDET ANVENDELSESOMRÅDE 
Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse af en kontrolordning unda den fælles 
fiskeripolitik7 trådte i kraft den 1. januar 1994. Den falda indai for rammerne af den 
revidaede fiskeripolitik og har udvidet kontrollens anvendelsesområde til at omfatte 
Middelhavet, fiskeriaktiviteta udøvet af EF-fiskerfartøja i tredjelandsfarvande og på det åbne 
hav og struktur- og markedssektorerne inden for den fælles fiskeripolitik. 
Dette nye instrument, som har erstattet forordning (EØF) nr. 2241/8^ vidaefører og udvider 
hva medlemsstats ansvar med hensyn til overholdelse af EF-reglerne. Det bana vej for øget 
anvendelse af ny teknologi. To hovedområda a udtrykkeligt anført: satellitteknologi 
(positionskontrol) og edb (databasa og -net). 
Med hensyn til satellitkontrol a da et forsøg i gang, som parallelt testa anordninga til 
automatisk positionsregistrering. Konklusionerne fra dette forsøg vil blive draget i 1995. Fra 
begyndelsen af 1996 bliva det obligatorisk at oprette indbyrdes forbundne databasa 
omfattaide bestemte oplysninga (logbøga, afregninga osv.). 
6 EFTnr. L 389 af 31.12.1992, s. 1. 
7 EFT nr. L 261 af 20.10.1993, s. 1. 
8 EFT nr. L 207 af 29.07.1987, s. 1. Forordningai ændret ved forordning (EØF) nr. 
3483/88 (EFT nr. L 306 af 11.11.1988, s. 2). 
36 \ 
Udviklingen på edb-området bør føre til, at da på lokalt og regionalt og nationalt niveau 
oprettes databasa samt et edb-net, hvorigennem da kan udveksles oplysninga 
medlemsstaterne imellem og mellem medlemsstaterne og Kommissionen. Dette vil, udova 
at hjælpe med til at løse kontrolproblememe, kunne sikre, at man råda ova de vigtigste 
grunddata på fællesskabsniveau. 
2.1.3 IJCENSER OG SÆRUGE FISKEROTLLADELSER 
Med Rådets forordning (EF) nr. 3690/93 af 20. decemba om ai fællesskabsordning om regla 
for det minimum af oplysninga, da skal angives i fiskerilicaisa9 a det retsgrundlag, der 
blev indført ved den nye kontrolforordning, blevet udbygget. Ifølge nævnte forordning 
gældende fra den 1. januar 1995 skal alle EF-fiskerfartøja medføre en fiskerilicens, da er 
knyttet til fartøjet og indeholda oplysninga om dets tekniske karakteristika. 
Licensordningoi a blevet supplaet ved Rådets forordning (EF) nr. 1627/94 af 27. juni 199410 
om generelle bestemmelsa for de særlige fiskeritilladelsa. Desuden gælda da for EF-
fartøja, da driva fiskai i tredjelandsfarvande som led i en fiskeriaftale, en særlig 
licoisordning (Rådets forordning (EF) nr. 33177/94 af 22. decemba 199411). 
2.1.4 BEVARELSE AF RESSOURCERNE I MIDDELHAVET 
I juni 1994 vedtog Rådet en række tekniske foranstaltninga, da skal danne grundlag for en 
forvaltningsordning i Middelhavet (forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 199412). 
2.1.5 UDVIDELSEN 
To nye medlemsstata a baørt haaf, nemlig Finland, som udelukkende driva fiskai i 
Østasøen, og Svaige, hvor hovedparten af fiskeriet foregår i dette farvand. Konklusionerne 
fra pilotforsøgene med satellit vil ligesom forpligtelserne på edb-området fra den 1. januar 
1996 gælde fuldt ud for de nye medlemsstata. I øvrigt blev da i septemba 1994 indført 
særlige kontrolregla i Østasøai. Endelig har Sverige og Finland en direkte intaesse med 
hensyn til industrifiskeriet. Kontrollen for denne fiskeritype, specielt i Østersøen og Kattegat, 
vil blive endnu mere omfattende, idet da for Svaige og Finland a blevet acceptaet en 
ovagangsperiode, efta hvilkai da skal findes en helhedsløsning. 
9 EFT nr. L 341 af 31.12.1993, s. 93. 
10 EFT nr. L 171 af 06.07.1994, s. 7. 
11 EFTnr. L 350 af 31.12.1994, s. 13. 
12 EFT nr. L 171 af 06.07.1994, s. 1. 
Vf 
2.1.6 IOfcVALTMNGS0RDNIN(ÆNVESTF0R40V 
(opfølgning af tiltrædelsesordningen for Spanien og Portugal) 
Rådet besluttede i decemba 1994 at indføre nye forvaltningsbestemmelsa med fokus på 
direkte forvaltning af fiskeriindsatsoi og at fastlægge dertil knyttede kontrolforanstaltninga. 
Fra 1996 skal da til kontrolformål systematisk gives meddelelse om indsejling og udsejling 
af fiskerizona for fartøja ova 15 m og saiest i 1998 også fremsendes fangstoplysninga. Da 
a forudset infrastruktura på EF-plan for forvaltning og meddelelse af sådanne oplysninga. 
2.1.7 NAFO<)RDNINGEN 
Inspektionsordningen i NAFO-området, da blev fastlagt ved Rådets forordning (EØF) nr. 
1956/88°, blev supplaet ved en række kontrolbestemmelsa i Rådets forordning (EØF) nr. 
189/9214, ifølge hvilken fartøjerne skal meddele bestemte oplysninga om daes aktiviteter 
("hail-systemet"), et observationsprogram på forsøgsbasis indeholdt i Rådets forordning (EØF) 
nr. 3928/9215 og visse foranstaltninga til bevarelse og forvaltning af ressourcerne (Rådets 
forordning (EØF) nr. 3680/93'6. 
2.1.8 UIIGE FORDELING AF BYRDERNE 
I forbindelse med de drøftelsa, da førte til vedtagelse af den nye kontrolforordning på Rådets 
møde i juni 1993, forpligtede Rådet og Kommissionen sig til at se på problemet med de 
uforholdsmæssigt store byrda, da a pålagt visse medlemsstata bl.a. som følge af 
udstrækningen af daes eksklusive økonomiske zona, daes fiskeris økonomiske betydning 
og deres finansielle formåen. 
Denne forpligtelse blev bekræftet på rådsmødet i decemba 1994. Det blev bl.a fastsat, at der 
for at forebedre kontrolforanstaltningerne skulle ydes supplaoide finansiel EF-støtte til Irland, 
herunda til driftsudgifta, da a tilladt i hoihold til fællesskabspraksis og inden for rammerne 
af de finansielle retningslinja. 
15 13 EFT nr. L 175 af 06.07.1994, s. 1. 
14 EFTnr. L 21 af 30.01.192, s. 4. 
EFT nr. L 397 af 31.12.1992, s. 78, EFT nr. L 44 af 22.02.1993, s. 82 (berigtigelse). 
Forordningen ændret ved forordning (EF) nr. 2762/94 (EFT nr. L 341 af 31.12.1993, 
s. 42). 
EFT nr. L 341 af 31.12.1993, s. 42. 16 
^ 
2.2 FORUDSÆIMNGERNE FOR EN EFFEKTIV KONTROL 
2.2.1 MIDLER, DER SKAL SÆTIES IND 
Investqingsudgiftq 
Kontrollen på havet kan ikke gennemføres uden de nødvendige fartøja og fly. Inspektion på 
land forudsætta transport- og kommunikationsmidla. Fiskaikontrol indebærer desuden, at 
da indsamles, arkivaes og sammenstilles store mængda oplysninga. Edb-udstyr a dafor 
ikke til at komme udenom. 
De nævnte faciliteta skal til stadighed modemisoes for at undgå forældelse, og for at man 
kan forsvare sig mod, at de, da begår overtrædelserne, råda ova stadig bedre og mae 
modane hjælpemidla. 
Det a ikke blot nødvendigt at investere i materielle midla, mai også i indførelse af nye 
teknikka og udarbejdelse af programmella. 
Driftsudgifter 
Med henblik på en opgradering af udstyret bør da sikres de nødvendige driftsbudgetta. 
Menneskelige ressourcer 
Det a undatidai lettere at frigøre bevillinga til anskaffelse af større anlæg end at sikre, at 
det a de nødvendige menneskelige ressourça til fuld udnyttelse af sådanne anlæg. Det er 
påkrævet, at da etablaes tjenesta med et tilstrækkeligt stort personale, da a stabilt, 
veluddannet og motiveret. 
Anvendelsen af moderne teknologi vil kunne reducae det nødvendige kontrolpersonale uden 
at nedsæte effektiviteten. Edb-teknologi og satellitkontrol a eksempia hapå. Selv om 
personalebehovet kan reducaes, a det dog helt nødvendigt med velkvalificaet personale. Og 
da a ikke blot tale om kvalifikationa indai for edb. Anvendelsen af diverse statistiske 
metoda gør det påkrævet, at kontroltjenesten råda ova specialista inden for statistik og en 
række andre områda. Da a således tale om et globalt behov for et tilstrækkeligt stort 
personale med bedre og bedre kvalifikationa. 
"V5 
Retsgrundlag 
Hvis kontrollanterne ikke har beføjelse til at indhente de nødvendige oplysninga, 
vanskeliggøres kontrollen i betydelig grad. Hvis sariktionsmulighederne a utilstrækkelige, 
bliva det et spørgsmål, om det tjena noget formål, at foretage kontrollen. 
Samarbejde mellem fiskeriets udøvere og fiskerikontrollen 
Hvis kontrollen ikke kan udføres uden gnidninga, a det nytteløst at håbe på en effektiv 
kontrol af den fælles fiskeripolitik, hvis de ahvovsdrivoide, ha først og fremmest fiskerne, 
ikke opfatta kontrollai som ai nødvaidighed. Da a sket fremskridt. Fiskerikontrollen blev 
tidligere nærmest opfattet som en urimelig chikane fra myndighedernes side. Nok kan man 
glæde sig ova, at da på globalt plan kan konstataes fremskridt, men man må ikke glemme, 
at da stadig a lang vej tilbage. Både de erhvervsdrivende og dem, da iværksætta kontrol 
og sanktiona, bør være bedre informeret om konsekvenserne af overtrædelserne. 
Rimelighed og gennemskuelighed 
Frygten for at blive undakastet en strengoe kontrol end andre fiskere a dai største hæmsko 
for, at fiskerne kan acceptae mae effektive kontrolforanstaltninga. Daine bekymring 
komma især til udtryk i form af problema medlemsstaterne imellem. Derfor a det yderst 
vigtigt, at da bliva større gennemskuelighed omkring, hvilke kontrolmidla dai enkelte 
medlemsstat anvenda, hvordan reglerne gennemføres, og hvordan kontrollen følges op. 
Kommissionen bør være stærkt medvirkende til, at relevante oplysninga fransaides og gøres 
tilgængelige. De årsrapporta, da a forudset i forordning (EØF) nr. 2847/9317, a et velegnet 
middel hertil. Et samarbejde mellem de nationale myndigheda a helt uundværligt. 
Den genaelle udvikling inden for dai fælles fiskeripolitik . 
Kontrollen kan afsløre lakunerne inden for den fælles fiskeripolitik. Den kan ikke genoprette 
en forfejlet politik. Omvendt kan det ikke undgås, at lakuneme i den fælles fiskeripolitik gør 
kontrollen vanskeligae og mae omkostningskrævaide. Det vigtigste aspekt i den forbindelse 
a ovakapacitetsproblemerne. Ovakapaciteten a ai hovedfaktor, når man skal forklare 
ressourceknapheden. Denne knaphed, da giva et reducaet udbytte, påvirka fiskafartøjanes 
rentabilitet. Herved bliva fristelsen til at begå overtrædelsa større, især for fartøja i ai 
vanskelig økonomisk situation. 
Drøftelserne i Rådet om fastsættelse af TAC og kvota har goinongået en positiv udvikling 
i de seneste år, og derved a det blevet muligt at tage bedre hensyn til den videnskabelige 
rådgivning om en reduktion af udnyttelsesreten for de mest overbefiskede bestande. 
17 EFT nr. L 261 af 20.10.1993, s. 1. 
U.0 
Den ovakapacitet, da har ført til ovoinævnte overfiskning, a hidtil dog kun blevet baørt 
marginalt af de flerårige udviklingsprogramma. Dafor ovastiga dai disponible 
fangstkapacitet i forskellige fiskeria langt det niveau, som a nødvaidigt til at opfiske 
kvotone. Hvis da ikke samtidig kan indføres en begrænsning af de baørte fartøjers 
aktiviteta, vil daine situation enten føre til lukning af fiskeriet i årets løb, til omfattende 
udsmid ella til ovatrædelsa. Kontrollai med fangsta bliva forholdsmæssigt kompleks og 
orrikostningskrævende, når da a stor forskel mellem den disponible fangstkapacitet og den 
kapacitet, da a nødvaidig til opfiskning af kvotone. 
Anvendelse af nye teknologia 
Fiskerne har ofte været hurtigae end fiskerikontrollen til at udnytte mulighederne i 
forbindelse med den teknologiske udvikling. Spørgsmålet om satellitta og edb har allaede 
været bragt på bane. Man må ikke være bundet af det, da kan opnås ved gennemførelse af 
den nye kontrolforordning. Det a nødvaidigt med en dynamisk og konstant indsats for at 
udnytte alle de muligheda, da a forbundet med den teknologiske udvikling. 
2.2.2 STRATEGI OG ORGANISATORISK STRUKTUR 
Kontrollen vanskeliggøres af den store uensartethed i fiskeriet og akvakulturen, de store 
områda, da skal ovovåges, fiskeriets sammensatte karakta, det store antal landings- og 
salgssteda, og især af uligevægten mellem fangstkapaciteten og de eksistaoide 
fiskaimuligheda. Omfattende materielle, menneskelige og finansielle midla :T påkrævet. 
Men kontrollen a nøglai til at løse problememe omkring den fælles fiskeripolitik. Det er 
derfor af afgørende betydning at fastlægge en strategi og en organisatorisk struktur. 
Man må søge at optimalisae tildelingen af de forhåndenværende midla, således at de 
koncentreres om de alvorligste problema, og de forskellige dele af den fælles 
fiskeripolitik (fangsta/ino^ats/struktura/markeda) må tildeles passende vægt. På 
operationelt plan må kontrollen fokusae på områda og fiskaia, hvor overholdelsen 
af EF-regleme a mest lemfældig, og på større overtrædelsa. Fiskaikontrollai kan 
ikke tillade sig at overvåge fiskerne efta tilfældighedens princip med de begrænsede 
ressourça, den råda ova. Desudai kan forfølgningen af større overtrædelsa have en 
afskrækkende virkning, medens det for mindre overtrædelsers vedkommende kan have 
den modsatte virkning og endda skabe tvivl om kontrollens troværdighed. På samme 
måde bør da for de overtrædelsa, da a blevet konstataet, idømmes rimelige 
sanktiona med præventiv virkning. 
De ændringa, der har fundet sted for nylig, indebærer, at kontrollai må skifte karakter. 
Kontrollen med tekniske foranstaltninga og landinga, som indtil nu har udgjort 
hovedparten af fiskerikontrollai, bør supplaes med andre aspekta for at nå frem ti! 
en global og integreret kontrol omfattende nøgleelementerne i den fælles fiskeripolitik. 
Hoaf følga, at kontrollai med "input" bl.a i form af kontrol af kapacitet (kontrol af 
k4 
tonnage, maskineffekt) og kontrol med fiskeriindsats (mængde pr. havdag) bør 
udvikles. Validering af fangst- og landingsdata og sammenholdelse af oplysninga fra 
flae kilda bl.a. ved hjælp af edb a ligeledes af stor betydning. Da bør fastlægges 
procedurer for prøveudtagning, dels for at validere visse oplysninga, dels for at 
udfylde vise lakuna. De nationale myndigheda skal sørge for, at da tages hensyn til 
denne udvikling. Den vil således kunne føre til en reel effektivisering. 
Det har ved kontrollen vist sig, at spredningen af opgaverne på flae tjaiesta, endda 
flere ministeria, i høj grad komplicerer indsamlingen af oplysninga. I visse tilfælde 
må en kontrollant afbryde sin inspektion for ikke at bevæge sig ind på et område, der 
hører indunda ai andai tjenestegren. Disse vanskeligheda a meget beklagelige, ikke 
mindst fordi sammenholdelse af oplysninga fra forskellige kilda a et vigtigt redskab 
til forbedring af fiskerikontrollen. De nødvendige oplysninga kan i nogle tilfælde 
indsamles på havet, i andre ved landing ella ved første salg, unda transporten eller 
ved handelstransaktiona efta det første salg. Man kan nok ikke forestille sig, at en og 
samme myndighed skulle have ansvaret for alle de aspekta, da kan intoessae 
fiskerikontrollen, men kontrollen bliva vanskeligere, jo flae myndigheda da er 
involvaet, medens den bliva mae effektiv, når da a etableret velfungaoide 
koordinationsstruktura og -mekanisma. Ha må hva medlemsstat indføre den 
nødvendige prganisationsstruktur, hvis de ikke vil acceptere, at kontrollen a ineffektiv 
ella kosta uforholdsmæssigt meget. 
w^ 
3. DEN FREMTIDIGE: FINANSIEIIF SOT IDARflET 
3.1 BEGRUNDELSE 
En forbedring af kontrollen a ai prioritet inden for dai fælles fiskeribrugspolitik, som 
anakaides af alle. Udgifterne til kontrol skal også ses i forhold til værdien af EF-
produktionen, som a på ova 8 500 mio. ECU. Det a vanskeligt at rette op på den 
dårlige udnyttelse af ressourcerne uden en forbedret kontrol, og det fører for mange 
fiskerios vedkommende til bortødslen af et udbytte på 10-30% af værdien af den 
nuværende produktion. På vadoisplan anslår FAO værdioi af det spild, som følga af 
overfiskeriet, til mellem 15 000 USD og 30 000 mio. USD. Kommissionens nuværende 
støtteniveau svarer til 2,7% af dai del af EF-budgettet, da i 1995 blev afsat til 
fiskerisektoren, og til unda 10% af medlemsstaternes samlede udgifta til kontrol. 
Medlemsstaternes samlede udgifta a således tæt på 230 mio. ECU på årsbasis. Ud af 
dette beløb går 54 mio. ECU til investeringa og resten til aViftsomkostninga. Disse 
udgifta kan også sammenlignes med visse tredjelandes kontroludgifta. Norges årlige 
kontroludgifta anslås til 500 mio. NKR (60 mio. ECU), og Canadas til 65 mio. 
canadiske dollars (58 mio. ECU). I USA a dai del af 1995-budgettet, som kystvagten 
har afsat til fiskeripolitiet, på 500 mio. USD (= 390 mio. ECU). EF-budgettet til 
fiskerikontrol a således af beskedent omfang ud fra flere kriteria. 
Fællesskabets deltagelse i medlemsstaternes udgifta a baettiget, fordi det er 
Fællesskabets regla, da skal ovaholdes. Anvendelsen af fælles régla a dai aieste 
mulighed for at sikre en effektiv bevarelse af ressourcerne. Kontrollen med landinga 
og transport af fiskerivarer går ud ova rent nationale intaessa. En fiska fra en 
medlemsstat landa sine vara i ai andai medlemsstat, og varerne bliva dapå måske 
transportaet til en tredje medlemsstat (således kan en belgisk fiska lande sine fangster 
fra Nordsøen i Danmark og derpå få dem transporteret til Nedalandoie, hvor fisken 
udbydes til salg.) Den medlemsstat, hvor landingen finda sted, og hvor transporten 
påbegyndes, kontrollaa ovaholdelsen af Fællesskabets regla uden af have nogen 
direkte økonomisk intaesse i transaktionen. En medlemsstats udøvelse af kontrol på 
sit område og i sine farvande går således ud ova rent nationale intaessa. EF-
dimaisionai bliva stadigt større, eftahåndoi som aktiviteterne griba mae og mae 
ind i hinanden. 
H3 
Den manglende ovaholdelse af kontrolordningen fører til ovotrædelsa, som bringa 
dai fælles fiskeripolitiks, ja endog i visse tilfælde Fællesskabets, troværdighed indadtil 
og udadtil i fare. Indførelsen af en effektiv kontrol på EF-plan vil skabe et tillids- og 
samarbejdsklima dels mellem kontrolorganerne og de erhvervsdrivende, dels mellem 
Fællesskabet og tredjelande. 
Fordelene ved en effektiv kontrol komma ikke kun den enkelte medlemsstat til gode. 
I den forbindelse a finansiel solidaritet nødvendig. Den ulige fordeling af byrderne gør 
dette endnu mae nødvendigt. De fordele, som en medlemsstat kan håbe på bliva 
resultatet af en forbedret fiskerikontrol, a ikke proportionelle med de udgifta, som dai 
skal afholde. En medlemsstats udgifta til kontrol a afhængige af omfanget af dens 
eksklusive økonomiske zone, og ha især af, hvor stor oi del af kontinentalsoklen da 
befinda sig heri. Det a således dér, hovedparten af fiskeriet a koncentreret, når man 
sa bort fra de stærkt vandrende arta som f.eks. tunfisk. Omfanget af landingerne og 
antallet af mulige landingssteda a også medbestemmende for omkostningsniveauet. 
Medlemsstaternes økonomiske mulighed for at klare kontroludgifterne afhænga ai' 
andre faktorer, og selv fiskeriaktiviteternes økonomiske vægt a i de enkelte 
medlemsstata ikke proportionel med deres potentielle udgifta. Som følge af denne 
ulige fordeling bør da udvises øget solidaritet ova for de baørte medlemsstata. 
hvoraf Irland a det tydeligste eksempel. 
Ud ova behovene for solidaritet eksisterer da også oi stærk potoitiel synagi. 
Kontrollen i en medlemsstat bliva mae effektiv, hvis den også a det i andre. Ved at 
undgå ovalapning kan man desuden opnå besparelsa. Dette gælda specielt for forsøg 
og indførelse af nye teknologia f.eks. satellitkontrol og udarbejdelse af programmeller 
for forvaltning og overførsel af data. 
3.2 HEN MC» ET PARTNERSKAB MELLEM KOMMISSIONEN OG 
MEDIJEMSSTATERNE 
Et sådant partnerskab forudsætta gaiael enighed om en samlet strategi, hvor da tages 
hensyn til nærhedsprincippet og medlemsstaternes enekompetence med hensyn til kontrol på 
daes område og i daes eksklusiv økonomiske zone samt til nødvendigheden af at have 
samråd på EF-niveau og tildele Kommissionen særlige opgava. 
Kommissionai skal sikre, at den nationale kontrol a effektiv, yde den nødvendige finansielle 
støtte, som omhandlet i denne rapport, og i endnu højere grad søge at fremme udvikling og 
koordination. Men medlemsstaterne skal fortsat levae og udvikle grundlaget. EF-aktiona er 
nytteløse, hvis medlemsstaterne ikke træffa de nødvendige foranstaltninga Det skal klart 
definaes, hvad EF-finansieringen skal dække på kontrolområdet. Det a forudsætningai for. 
at da kan etablaes et effektivt partnerskab mellem Kommissionen og medlemsstaterne. 
HV 
EF-midleme skal ikke erstatte national finansiering. Nærhedsprincippet bør følges fiildt ud. 
For at de midla, som gainem Kommissionen ydes ova EF-budgettet, kan udnyttes bedst 
muligt, skal medlemsstaterne desuden sikre, dels at alle daes kontrol- og 
sanktionsforanstalminga a effektive, dels at ordningerne a fuldt ud gainanskuelige. 
Når da ydes støtte til udstyr, skal det integreres i en passende kontekst, således at det 
udnyttes tilstrækkeligt. Spørgsmål vedrørende driftsbudget, personale, administrativ 
organisation og sanktiona hører med visse undtagelsa ind unda medlemsstaterne. Hvis de 
ikke træffa de nødvendige foranstaltninga, fører EF-støttai ikke til de ønskede mål. 
Nationale tjenesta a fortsat ikke tilstrækkeligt effektive, selv om daes udstyr a godt nok. 
For at da kan være sikkerhed for en god udnyttelse af EF-støtten, må medlemsstaterne også 
træffe foranstaltninga til at sikre den nødvendige gennemskuelighed. Det bør være muligt for 
Kommissionen at fastslå, at hva medlemsstat opfylda sine forpligtelsa med hensyn til 
midla (udgifts- og aktivitetsindikatorer) og resultata (effektivitetsindikatora). Uafhængigt 
af det genaelle ansvar på dette område som fastlagt i forordning (EØF) nr. 2847/9318 vil det 
således være muligt at kvantificae EF-støtten og sikre dens endelige bestemmelse. 
3.3 ANVENDELSESOVlRÅDE/REnnVINGSIJNJER 
Ved vedtagelsen af den nye kontrolforordning aklærede Rådet, at den nye kontrolordning 
skulle vedrøre nye anvendelsesområda og indebære, at da indføres supplaaide 
foranstaltninga, som ikke a dækket af den tidligere beslutning (89/631/EØF)19. Det vil 
således være nødvendigt at udvide anvendelsesområdet for EF's finansielle deltagelse i 
medlemsstaternes udgifta. 
Støttai til investeringsudgifta bør fortsat være et vigtigt område inden for finansiel 
støtte. Større anlæg a specielt vanskelige at finansiere ova de nationale budgetta. I 
øvrigt har de store investeringa i paiodai 1989-1995 ikke dække alle behovene, 
hvilket fremgår af medlemsstaternes evaluering for perioden 1996 til år 2000 (bilag 4). 
Udstyrets levetid variaa fra oi længoe årrække (fartøja) til nogle få år 
(motorkøretøja og edb, teknisk udstyr til inspektiona), medens de luftbårne 
kontrolmidla ligga daimellem. Udstyr med kort levetid skal udskiftes i løbet af de 
18 EFT nr. L 261 af 20.10.1993, s. 1. 
19 EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s. 64. 
næste fem år. Fartøjerne kræva ekstra udstyr, udskiftning af dele og modernisering. 
I forbindelse med investeringerne bør da desuden lægges større vægt på moderne 
teknologi. Investeringsudgifterne skal ikke blot dække anskaffelse af materiel, men 
også andre typa omkostninga, f.eks. til programmella. 
Hvis man ønska hurtige fremskridt, kan det være nødvendigt at iværksætte integrerede 
projekta. hvor finansiaingai f.eks. med hensyn til satellit-pilotprojekta indebærer 
udgifta, da går ud ova mvesteringsomkostningeme. Etableringen af edb-net a et 
sådant integreret projekt. Rådets aftale fra decemba 1994 om fiskaikontrol vest for 
4° vestlig længde kræva, at da meget hurtigt etableres en sådan ordning, og at der 
afsættes særlige finansielle midla hatil. 
Endelig blev da gjort opmærksom på de store uddannelsesproblema. Da bør ydes 
støtte til medlemsstatemes initiativa på dette område. Da bør gives prioritet til støtte 
til udveksling af personale mellem medlemsstaterne og mellem medlemsstaterne og 
Kommissionen, både med henblik på basisuddannelse af kontrollanta og saiae 
udstationaing i kortae paioda. 
Med hensyn til alle de ovennævnte områda bør fællesskabsfinansiering være mulig. 
Intervoitionssatsoi bør fastsættes i forhold til foranstaltningernes art. For at undgå en inflation 
i udgifterne, da måske ikke a fuldstændig berettiget, kunne man sætte den maksimale støtte 
til investeringa til 35%, undtagai for de medlemsstata, da bæra ai uforholdsmæssig stor 
byrde. 
Ud ova at deltage i medlemsstaternes udgifta bør Kommissionai ligeledes kunne intervenae 
direkte. 
I forbindelse med specifikke aktiona har det vist sig nødvendigt med en hurtig 
operationel organisation, når det dreja sig om problema, da går ud ova de enkelte 
medlemsstaters direkte aktionsmuligheda. Kontrollen i internationale farvande har 
således med hensyn til fiskeriet på hvid tun i Atlantahavet og sværdfisk i Middelhavet 
foranlediget problema, som kunne have været reduceret, hvis da havde været et fartøj 
befragtet af Kommissionen i området, som det a tilfældet i forbindelse med NAFO. 
Inspektører fra medlemsstata uden inspektionsfartøj i området ville have kunne benytte 
et sådant fartøj. Dette a blot et eksempel. 
Man må også tilskynde til afprøvning af nye metoda for, som det a sket i forbindelse 
med den fælles landbrugspolitik, at fremme anvendelsen af nye teknologja. På stadiet 
mellem den innovative forskning, som naturligvis bør finansieres via 
rammeprogrammet for forskning, og den praktiske gennemførelse bør Kommissionen 
yde støtte til feasibility-undersøgelsa. F.eks. forudsætta standardisaingai af målingoi 
af motoreffekt, metoderne til mærkning og identificering af faststående redskaba og 
udarbejdelsen af teknikka til fastlæggelse af visse varers biologiske og geografiske 
oprindelse særlige undersøgelsa. 
^ 
Finansieringen af Kommissionens direkte aktiona af denne type kan dog behandles særskilt. 
3.4 BUDGETMIDLER 
Medlemsstaterne har efta anmodning fra Kommissionoi indsoidt oi evaluering af 
daes behov for perioden indtil år 2000 (jf. bilag 4). På dette grundlag og unda 
fomdsætning af en gennemsnitlig finansiel deltagelse til "normalsatsen" på 35% bør 
da efta justaing for udvidelsen med Sverige og Finland forudses en budgetramme på 
150 mio. ECU ova 5 år som støtte til investeringsudgifta med en budgetmæssig 
opdeling på klassiske investeringa og investeringa i forbindelse med indførelse af nye 
teknologia. 
Støtte til specifikke, integrerede projekta (F.eks. satellitta, databasa og edb-net) af 
begrænset varighed, da således kan dække andre udgifta aid investeringsudgifta, vil 
kræve et samlet budget på 50 mio. ECU. Dette tal a vejledende og vil blive fastsat 
efta konklusionane fra pilotprojekterne vedrørende satellitbasaet bestemmelse af 
fiskerfartøjers position og i ovaoisstemmelse med de regla for forvaltning af 
fiskoiindsatsai, som snart vil blive vedtaget. 
Støtte til uddannelse og udvekslingsordninga vil kræve et rammebeløb på 5 mio. ECU. 
Da a således brug for et samlet budget på 205. mio. ECU, dvs. gennemsnitlig 41 mio. 
ECU på årsbasis. Denne forøgelse i forhold til den forudgående periode må ses i lyset 
af alle de nye bestemmelsa, som Rådet har vedtaget, jf. punkt 2.1. (udvidelse af 
anvendelsesområdet, nye medlemsstaters tiltrædelse, integrering af Middelhavsområdet), 
og på baggrund af behovet for at udvide interventionsmulighedeme i lighed med, hvad 
da a sket inden for den fælles landbrugspolitik. 
Den foreslåede forøgelse vil kun være tilstrækkelig, hvis man parallelt udnytta andre 
EF-budgetmidla. Etableringen af et edb-net, hvorigennem man kan udveksle data 
mellem medlemsstaterne og Kommissionen vil delvis kunne finansiaes via EF-
programmet IDA (dataudveksling mellem administrationeme). I dette program a da 
forudset finansiel støtte til projekta vedrørende samarbejde mellem de nationale 
administrationa og Kommissionoi med hensyn til telekommunikation af edb-
oplysninga. Feasibility-undersøgelsen af FIDES-systemet (udveksling af fiskeridata), 
der er forudset i fiskerigeneraldirektoratets ovaordnede plan for edb-området for 1994-
1995, er blevet finansieret herigennem (med et beløb på 1 mio. ECU), og det påregnes 
at finansiae pilotprojekta på fiskeriområdet (med et beløb på 0,75 mio. ECU i 1995). 
Visse udgifta til det udstyr, da a påkrævet til fiskerikontrol, kan refundaes via det 
finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF). De kontroltjenesta, da a 
udpeget af medlemsstaterne, kan dog ikke drage fordel af denne støtte, da da a tale 
om udgifta, som påhvila fiskane. 
W 
Kommissionens direkte interventionsmidla bør også styrkes. 
Finansieringen af enkeltstående aktiona, da koordineres på EF-niveau, forudsætta et 
supplerende budget på 10 mio. ECU. Støtte til forsøg med nye teknikka kan baseres 
på et budget ova 5 år på 10 mio. ECU 
tyg 
KONKLUSIONER 
Den aktion, da a basaet på beslutning 89/631/EØF20, og som er omhandlet i denne rapport, 
dækka for øjeblikket en periode på 5 år indtil 1995. Den har haft et meget positivt forløb, 
men bør forlænges. Kontrolrapporten fra 1992 pegede på en række svagheda, som ikke vil 
være bragt ud af vadai ved udgangen af 1995. Kontrollen er grundlæggoide et EF-problem. 
Finansiel solidaritet er ydost påkrævet, da ingen medlemsstat kan håbe på en direkte bonus 
for den kontrol, den gennanfører isolaet, og fordi visse medlemsstata må bære 
uforholdsmæssigt store byrda. Samarbejdet i form af en fælles indsats på EF-plan vil også 
kunne give besparelsa. 
Det a blevet endnu vigtigae at støtte medlemsstatemes indsats i dette spørgsmål, da 
kontrolområdet gennem forordning (EØF) nr. 2847/9321 er blevet udvidet til at omfatte 
fiskeripolitikkens strukturdel og markedsdel, og da en række andre r^lutninga om bl.a. 
udvidelsen har øget behovet for støtte. Rådet har betonet nødvendigheden af at iværksætte 
supplaoide foranstaltninga, for hvilke nævnte beslutning ikke indeholda bestemmelsa om 
finansiel støtte. Hermed understrega Rådet vigtigheden af EUs finansielle bidrag til 
medlemsstatemes bestræbelsa på at udbygge kontrollen, så den dækka de nye behov. 
Det a ikke blot nødvendigt at vidaeføre og styrke den nuværende ordning og fastsætte en 
flerårig budgetramme, det er også nødvendigt at foretage en gennemgribende omarbejdelse. 
Den nuværende ordning bør suppleres og gøres mae nuancaet ifølge specifikke kriteria. 
Kommissionai bør sørge for, at da i højae grad opmuntres til anvendelse af ny teknologi 
og gennemførelse af koordinaede aktiona, og dai må have de nødvendige finansielle midler 
til rådighed. 
På basis af prognoserne for kontroludgifterne i perioden indtil år 2000 og unda forudsætning 
af, at dai nuværende ordning videreføres, bliva det nødvendigt med en yæsaitlig forøgelse 
af den nuværende budgetramme (22 mio. ECU på årsbasis). 
Den finansielle støtte bør til gengæld være betinget af, at medlemsstaten iværksætta de 
foranstaltninga, som a påkrævet til en effektiv kontrol, hvilket ikke altid har været tilfældet 
tidligae. Dette indebærer, at da indføres en mae restriktiv finansiel ordning. Da må både 
foretages en forudgående og efterfølgende evaluering af aktiona, hvortil da ønskes bidrag 
fra Fællesskabets side. Dette skal ske på grundlag af objektive kriteria, da kan efterprøves, 
og som i hvert enkelt tilfælde gør det muligt, både unda og efta gainanførelsen, at fastslå, 
om målene kan nås" inden for en rimelig beløbsramme. 
20 EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s. 64. 
21 EFT nr. L 261 af 20.10.1993, s. 1. 
<rt 
BILAG 1 
GENNEMFØRELSE AF BESLUTNING 89/631/EØF 
EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s. 64. 
CO 
BILAG 1 (forts.) 
1. KONSOUDERET OPSTILLING OVER FORPIIGIELSER OG BETALINGER 
(PR 31. DECEMBER 1994) 
(ECU) 
1991-tranche 
1992-tranche 
1993-tranche 
1994-tranche 
1995-tranche 
lait 0) 
Programmering 
(forpligtelser) 
19.238.472 
25.522.237 
28.620.985 
30.299.7% 
23.935.267 
127.616.757 (2) 
Gennemførelse 
(betalinger) 
15.809.313 
16.252.278 
19.876.974 
12.041.391 
0 
63.979.956 (32) 
Bortfald 
(frigørelse) 
3.429.159 
9.269.959 
915.971 
1.505.711 
0 
15.120.800 (4H1H2M3) 
Henstår 
(uindfriede 
forpligtelser) 
0 
0 
7.828.040 
16.752.694 
23.935.267 
48.516.001 
Forskellene mellem forpligtelser og betalinger kan forklares ved, at visse investeringer var 
blevet sat for højt, og at andre ikke kunne gennemføres inden for den fastsatte frist. 
De investeringsprojekter, der var forudset for 1991 og 1992, men som blev opgivet, har 
betydet, at der kunne frigøres beløb på budgettet. 
S^ 
BILAG 1 (forts.) 
2. STATIONEN MED HENSYN mrøffUGI^ 
ENKELTE MEDLEMSSTATER 
(pr. 31. december 1994) 
(ECU) 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede 
Kongerige 
lait Programmering 
(forpligtelser) 
342.552 
4.291.242 
2.387.897 
10.554.199 
19.441.470 
13.013.589 
29.575.133 
3.513.887 
-
2.591.372 
31.674.105 
10.241.212 
127.616.757 (2) 
Gennemførelse 
(betalinger) 
143.780 
1.924.193 
799.765 
3.498.691 
7.998.025 
4.603.535 
21.385.559 
2.185.876 
-
273.688 
15.402.754 
5.764.090 
63.979.956 (32) 
Bortfald 
(frigørelse) 
0 
464.397 
85.662 
3.617.407 
3.429.522 
729.220 
887.003 
0 
-
0 
4.419.716 
1.487.873 
15.120.800 (4H1H2H3) 
Henstår 
(uindfriede 
forpligtelser) 
198.771 
1.902.652 
1.502.470 
3:428.101 
8.013.923 
7.680.934 
7.302.571 
1.328.011 
-
2.3 i 7.684 
11.851.635 
2.989.249 
48.516.0001 
^L 
BILAG 1 (forts.) 
3. MEDLEMSSTATERNES UDQFISPOSTER 
BELGIEN påregner i 1995 udgifter til luftovervågning samt anskaffelse af et terrængående 
motorkøretøj og to gummibåde med motor. 
DANMARK har bestilt et nyt fiskeriinspektionsfartøj. Bygningen af fartøjet blev påbegyndt 
i 1993 og forventedes afsluttet i 1994. Endvidere påregnede man at supplere de eksisterende 
fartøjers udstyr og indkøbe motorkøretøjer og kommunikationsmidler til de landbaserede 
rejsehold. 
TYSKLAND har foretaget en modernisering og i visse tilfælde en fuldstændig ombygning ai 
de forskellige delstaters overvågningsfartøjer. Dette omfatter anskaffelse og installering af 
satellitbaserede kommunikations- og navigationssystemer, radar, grafskrivere, NAVTEX-
modtagere, gummibåde med motor osv. På baggrund af den teknologiske udvikling og det 
øgede databehov er der blevet indkøbt edb-udstyr til behandling af fangstop! sninger og 
statstikker. Det påregnes at anskaffe tre overvågningsfly samt patruljebåde og yderligere 
motorkøretøjer og motorcykler. Det forudses at udbygge edb-udstyret. 
GRÆKENLAND afventer, at den fælles fiskeripolitik bliver indført i Middelhavet, og har kun 
gennemført den del af de forudsete programmer. De græske myndigheder har foreløbig 
indkøbt et antal gummibåde og to hurtige overvågingsfartøjer, terrængående motorkøretøjer, 
motrocykler samt elektronisk udstyr såsom radar og VHF- og NAVTEX-modtagere. 
SPANIEN har indkøbt en helikopter til fiskeriovervågning udstyret med fotograferings- og 
lokaliseringssystemer samt overvågningsfartøjer og motorkøretøjer. Endvidere er de 
eksisterende overvågningsfartøjer blevet moderniseret (navigationsudstyr: automatpilot, radar, 
satellitbaseret navigation og grafskrivere). En del af dette udstyr er bestemt til de selvstyrende 
samfund, Galicien og Catalonien. Spanien agter at indkøbe et overvågningsfartøj i 1995. 
^3 
FRANKRIG har investeret i et radionavigationsnet, radiostationer og kryptofoniudstyr. Der 
er bygget nye overvågningsfartøjer og de eksisterende overvågningsfartøjer, er blevet 
moderniseret. Desuden er der indkøbt motorkøretøjer til fiskerikontrollen. De regionale centre 
for redningsaktioner og overvågning (C.R.O.S.S.) er blevet udstyret med VHF-transceivere, 
og radioelektriske/telefonbaserede kornmunikationssystemer, og det regionale statistikcenter 
(C.RT.S.) i Mddelhavsområdet har faet edb- og statistikudstyr. Det påregnes at indkøbe 
fartøjer i 1995, bl.a. specialiserede patruljebåde. 
IRLAND har indkøbt to overvågningsfly, som skulle være operationelle i 1994. Der er 
desuden indkøbt overvågningsfartøjer, motorkøretøjer, edb-udstyr, sikkerheds- og 
beskyttelsesudstyr, navigationsudstyr, radarer og andet udstyr til fartøjer, såsom 
kommunikations- og databehandlingssystemer. I 1995 skal der bygges et nyt 
overvågningsfartøj. 
ITALIEN påregnede at indkøbe 18 overvågningsfartøjer i 1993 til handelsflåden, som er en 
af de myndigheder, der har ansvaret for fiskerikontrollen. Man påregnede i 1994 at indkøbe 
to overvågningsfartøjer til Sardinien-regionen og i 1995 at indkøbe fly og motorkøretøjer. 
NEDERLANDENE påregnede at indkøbe motorkøretøjer og sikkerheds- og beskyttelsesudstyr 
og modernisere et vist antal overvågningsfartøjer. 
PORTUGAL har foretaget investeringer i indkøb af fly, nye overvågningsfartøjer og køretøjer, 
modernisering af eksisterende overvågningsfartøjer og installering af MONICAP- og 
SIFICAP-systemer til satellitbaseret lokalisering og løbende registrering af fiskerfartøjers 
position. 
I DET FORENEDE KONGERIGE er fiskeriministeriet og især de forskellige fiskerikomitéer 
blevet moderniseret med edb-udstyr, navigationsudstyr, telekommunikationsudstyr, 
elektroniske søkortsystemer og VHF. Desuden har man udskiftet to overvågningsfly og 
indkøbt nye overvågningsfartøjer og motorkøretøjer. 
^ 
BILAG 2 
ANALYSE AF KONTROLLENS OMKŒTT^œEFFEiaiVnEr 
Evaluering af omkostningerne 
Det største problem i den forbindelse er, at de organer, der deltager i fiskerikontrollen, ofte 
hører ind under forskellige myndigheder. Således er omkostningerne fordelt på flere budgetter. 
Det klareste eksempel er aktioner på havet. Når forsvaret er involveret, kan man, selv om der 
især er tale om fiskerikontrol, forestille sig andre aktionsformer (bistand på havet, 
interventioner fra ordensmagtens side). 
De udgifter, der er nødvendige til en effektiv kontrol så store, at der uanset de dermed 
forbundne vanskeligheder må træffes regnskabsmæssige dispositioner til at kvantificere dem. 
Vurdering af effektiviteten 
Man kan i første omgang finde frem til indikatorer ved at måle de midler, der er iværksat: 
antallet af kontrolfartøjernes dage på havet eller flys og helikopteres flyvetimer, antallet af 
kontrollerede arealer, antal inspektioner på havet eller på land. Disse tal er 
aktivitetsindikatorer og ikke et mål for effektivitet. De bør ikke desto mindre indgå i 
oversigten over udviklingen i kontrollen under den fælles fiskeripolitik. 
På det andet analyseniveau kan man se på antallet af formodede overtrædelser, som er 
konstateret, og på de dermed forbundne sanktioner. Disse oplysninger sammenholdt med 
aktivitetsindikatoreme omhandlet ovenfor er nødvendige for en vurdering af, hvor effektiv 
kontrollen er, og hvor strenge sanktioner der pådømmes. De er utilstrækkelige til en 
fuldstændig analyse. De overtrædelsesprocenter, man når frem til, er en kombination af 
kontrollens effektivitet og de reelle overtrædelsesprocenter. 
Inden for politikken for bevarelse af ressourcerne bør en effektiv fiskerikontrol tilgodese to 
fundamentale krav, nemlig begrænsning af udnyttelsesraterne og beskyttelse af ungfisk. Derfor 
skal man for hver bestands vedkommende sammenligne de reelle fangster med de tilladte 
fangster og kvantificere undermålsfangsteme. Denne opgave er paradoksalt nok mere enkel 
teknisk set end at føre bevis for individuelle overtrædelser på et juridisk holdbart grundlag. 
SS" 
Når det drejer sig om en gruppe fartøjer, kan der opstilles prøveudtagningsprocedurer, der kan 
danne basis for skøn over de reelle fangster. Forudsat, at man går frem efter statistisk 
holdbare metoder, kan man vurdere pålideligheden af disse skøn og om nødvendigt foretage 
en justering afpasset efter undersøgelsens formål ved at jonglere med stikprøvernes størrelse. 
Det er ofte vanskeligere at finde juridisk holdbare beviser mod en formodet lovovertræder. 
Det er således forholdsvis let at opstille globale skøn ved at gange op, mens det er 
vanskeligere at påvise individuelle overtrædelser. Denne dobbelthed er vigtig for alle 
overvejelser om kontrollens effektivitet. Den viser, at det er mindre vanskeligt, end man 
undertiden tror, at måle den samlede reelle følgevirkning af overtrædelserne. Det har 
videnskabsmændene gang på gang påvist, som det fremgår af skema 1, der for en række 
bestande indeholder en sammenligning mellem officielle statistikker og skøn foretaget af 
forskrimgseriheder.Forskrimgsiristitutterne er nødt til at bruge en væsentlig del af deres 
begrænsede midler til ikke-videnskabelige opgaver, fordi officielle data ikke altid er 
pålidelige. Hvad kontrollen angår, vil en kvantificering af overtrædelserne med det samme 
gøre det muligt at fa globale indikatorer for effektivitet og at rette kontrolindsatsen mod de 
største problemer. Dermed vil man kunne rationalisere inspektionsindsatsen, således at de 
midler, der sættes ind på forebyggelse og indsamling af bevismateriale med henblik på 
sanktioner, kan koncentreres om de alvorligste problemer. En sådan rationalisering vil ikke 
blot kunne betyde en direkte forbedring af kontrollens effektivitet, men vil øge kontrollens 
troværdighed over for de erhvervsdrivende, som ofte er velinformerede om eksempler på 
omfattende og tilbagevendende overtrædelser. 
På det praktiske plan vil det være ønskeligt, at hver medlemsstat fører stikprøvekontrol med 
hensyn til visse fangster. GD XIV må støtte sig på evalueringer fra internationale 
videnskabelige organer. 
^G 
Art Zone Fejlrapportering 
Havtaske VII, Villa, b, d Stationasr (8%) 
Torsk IV Stationær (3%) 
Kuller IV Stationær (1%) 
Kulmule Nordlig Let stign. (16%) 
Sydlig Let stign. (16%) 
Rødspætte IV Stationær (16%) 
Vild Stationær (12%) 
Vile Stationær (9%) 
Vllf, g Stationær (2%) 
Sej • . IIIa;IV Stationær (2%) 
Tunge IV Stationær (48%) 
Vild Stationær (25%) 
Vile Stationær (15%) 
Vllf, g Stationær (-1%) 
Villa, b Stationær (14%) 
Hvilling VIHf, g -
Blåhvilling All -
Ansjos VIII Stationær (27%) 
Sild IVc, Vild Stationær (48%) 
Via S, Vild Let nedgang (42%) 
Via Clyde Stationær (9%) 
VIIj Faldende (21%) 
Hestemakrel VI Stationær, nogen 
overrapportering 
VII Stigende (23%) 
VIII Stationær (1%) 
Makrel Ha, IV Stigende (47%) 
VIIIc, IX, X, CECAF ' Stigende (24%> 
Sperling Ha, Hla, IV Stationær, nogen 
overrapportering 
<^ 
BILAG 3 
ANALYSE AF EN RÆKKE EF-INTERVENT10NER 
HL FINANSIERING AF KONTOOiAKnVITEIER 
I LANDBRUGS- OG TOLDSEKIOREN 
^8 
BILAG 3 
Analyse af en række EF-interventioner til finansiering af 
kontrolaktiviteter i landbrugs- og toldsektoren 
NB: 
I forbindelse med Rådets beslutning 89/631/EØF om Fællesskabets finansielle deltagelse i 
medlemsstaternes udgifter til at sikre overholdelse af fællesskabsordningen for bevarelse og 
forvaltning af fiskeressourcerne1 finansierer Fællesskabet på årsbasis mindst 35% og højst 
50% af medlemsstaternes udgifter til fysiske kontrolmidler (overvågningsfartøjer og -fly og 
andet udstyr helt ned til særlig beklædning til brug på havet osv). 
Efter anmodning fra medlemsstaterne træffer Kommissionen afgørelse om finansiering efter 
efterprøvning af dokumentationsmaterialet og med forbehold af administrativ kontrol på 
stedet. Det finansierede udstyr skal tjene til kontrol og overvågning af fiskeriaktiviteter. 
EFT nr. L 364 af 14.12.1989, s. 64. 
S<3 
A. Fællesskabets deltagelse i medlemsstatemesudgifter til udstyr til bmg for 
kontrolaktiviteter 
Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21.12. 1989 om medlemsstatemes kontrol med de 
foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings-
og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen2. 
Fællesskabet deltager i medlemsstatemes udgifter til anskaffelse af det fornødne edb- og 
kontorautomatiseringsudstyr til de tjenester, der fører tilsyn med kontrolaktiviteter finansieret 
af EUGFL (kontrol af EF-støttede virksomheders forretningspapirer), med 100% med et 
beløbsloft på: 
100 000 ECU for Tyskland, Spanien, Frankrig, Italien, Nederlandene og Det Forenede 
Kongerige, 
60 000 ECU for Belgien, Danmark, Grækenland, Irland og Portugal, 
20 000 ECU for Luxembourg. 
Dette beløb er for hver enkelt medlemsstat fastsat i forhold til, hvor store kontrolaktioner de 
skal gennemføre for at sikre, at der faktisk føres regelmæssig kontrol med aktiviteter, der 
direkte eller indirekte indgår i EUGFI^finansieringsordningen. 
Rådets foronlning (EØF) nr. 307/91 af 4. februar 1991 om øget kontrol med visse udgifter, 
der afholdes af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, 
Garantisektionen3. 
Fællesskabet deltager i udgifterne til udstyr til medlemsstatemes kontrolpersonale med 50% 
de første tre år og 25% det fjerde og femte år efter forordningens ikrafttrædelse. 
Rådets foroidning (EØF) nr. 3508/92 af 27. november 1992 om et integreret system for 
forvaltning og kontrol af visse EF-støtteoidninger4 
Fællesskabet deltager i medlemsstatemes udgifter til etablering af edb- og kontrolstrukturer 
og tilvejebringelse af luftfotos eller satellitbilleder og analyse heraf (kontrolsystem med 
telemåling) i en periode på tre år med højst 50% af de betalinger, den pågældende 
medlemsstat har afholdt inden for et skønsmæssigt beløb, der er afsat til hver medlemsstat i 
forhold til dennes kontrolopgaver. 
2 EFT nr. L 388 af 30.12.1989, s. 18. 
3 EFT nr. L 37 af 09.12.1991, s. 5. 
4 EFT nr. L 335 af 05.12.1992, s. 1. 
p.-\jv\rapport\f inaid\da/c3 
6 O 
Rådefs foronlning (EØF) nr. 165/94 af 24. januar 1994 om Fællesskabets medfinansiering af 
kontrol ved telemåling og om ændring af foronlning (EØF) nr. 3508/92 om et integreret 
system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteoidninger\ 
Fællesskabet kan medfinansiere kontrol ved telemåling af landbrugsarealer. 
Fællesskabet kan yde forskud på op til 75% af det forventede EF-bidrag. Hvis alle de 
disponible bevillinger ikke bliver udnyttet, kan Kommissionen omfordele overskydende midler 
blandt de medlemsstater, som selv finansierer over 50% af udgifterne til arbejder, der er 
godkendt af Kommissionen. 
Rådets foronlning (EØF) nr. 2392/86 af 24. juli 1986 om udarbejdelse af en 
fadlesskabsfoitegnelse overvindyrkningsarealer6. 
Fællesskabet deltager i finansieringen, af de faktiske udgifter til udarbejdelse af en 
fællesskabsfortegnelse over vindyrkningsarealer og i de investeringer i edb-udstyr, der er 
nødvendige til forvaltning af fortegnelsen, med 50%. 
Rådets forordning (EØF) nr. 154/75 af 21. januar 1975 om oprettelse af en fortegnelse over 
olivendyrkningsarealer i de olivenproducerende medlemsstater.7 
Fællesskabet deltager i finansieringen af udgifter til udarbejdelse af fortegnelsen. 
B. Fællesskabets deltagelse i driftsomkostningerne i forbindelse med medlemmerne 
kontrolaktiviteter 
Rådets foronlning (EØF) nr. 307/91 af 4. februar 1991 om øget kontrol med visse udgifter, 
der afholdes af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for landbruget, Garantisektionen8. 
Fællesskabet deltager i medlemsstatemes faktiske udgifter til aflønning og uddannelse af 
supplerende personale i de enkelte medlemsstaters særlige kontroltjenester til aktioner, der er 
finansieret af EUGFL og er nøje defineret i forordningen. 
5 EFT nr. L 24 af 29.01.1994, s. 6. 
6 EFT nr. L 208 af 31.07.1986, s. 1 
7 EFTnr. 19 af 24.01.1975, s. 1. 
8 EFTnr. L 37 af 09.12.1991, s. 5. 
6 A 
Fællesskabets bidrag er på 50% i de første tre år og 25% i det fjerde og femte år inden for 
et skønsmæssigt årligt beløb hver medlemsstat. 
Ved lønning forstås i forordningen vederlag efter fradrag af kontrolpersonalets skatter og 
afgifter, samt de nødvendige rejseomkostninger til udførelsen af deres opgaver. Fællesskabets 
bidrag til udgifterne til aflønning af personalet fastsættes skønsmæssigt pr. medlemsstat. 
Aflønningen fastsættes som et enhedsbeløb for hele Fællesskabet. 
Endvidere kan Fællesskabet deltage i finansieringen af medlemsstatemes udgifter til 
kontrolopgaver, der udføres af anerkendte kontrolselskaber og anerkendte laboratorier med 
50% i de første tre år og 25% i det fjerde og femte år. 
C Fællesskabets finansiering af særiige kontorer i mf^emssfe^eme. der skal varetage 
kontrolforanstaltninger på landbrugsområdet 
Rådets foroidning (EØF) nr. 2262/84 af 17. juli 1984 om særiige foranstaltninger inden for 
olivenoliesektoren9. 
Fællesskabet finansierer de første to år, med 100% med et loft, der er fastsat skønsmæssigt 
pr. medlemsstat, de særlige kontorer, der skal varetage visse kontrolforanstaltninger og 
opgaver i forbindelse med produktionsstøtteordningen for olivenolie (f.eks. 14mio. ECU til 
kontoret i Italien og 7 mio. ECU til kontoret i Grækenland), og 50% i det tredje år. 
Kontoret har et generelt aktivitetsprogram med et minimum af opgaver fastsat i forordningen 
og et årligt arbejdsprogram, som det forelægger medlemsstaten og Kommissionen, som kan 
ændre det. Repræsentanter fra Kommissionen kan til enhver tid følge den virksomhed, der 
udøves af kontoret. Det årlige bidrag fra Fællesskabet ydes, efter at Kommissionen har 
konstateret, at det pågældende kontor er oprettet og har udført sine opgaver. 
Kontoret har fuld administrativ uafhængighed og skal af den pågældende medlemsstat tildeles 
alle de beføjelser, der er nødvendige for at udføre dets opgaver. 
Kontoret skal have et personale, hvis antal og uddannelse sikrer, at deres opgaver kan løses. 
EFT nr. L 208 af 03.08.1984, s. 11. 
6><L 
Rådets foronlning (EØF) nr. 2075/92 af 30. juni 1992 om den fælles maikedsoidning for 
tobak10. 
Ifølge forordningen skal hver producentmedlemsstat oprette et særligt agentur, som skal 
varetage bestemte kontrolopgaver i forbindelse med den fælles ordning for tobak. Agenturets 
faktiske udgifter dækkes over Fællesskabets generelle budget med 50%, idet restbeløbet 
finansieres af den pågældende medlemsstat. 
D. Finansiering af uddannelse af embedsmænd fra medlemsstaterne 
Rådets beslutning af 20. juli 1991 om vedtagelse af et fællesskabshandlingsprogram for faglig 
uddannelse af toldembedsmænd (MATTHÆUS) -programmet11. 
Kommissionen afholder rejse- og opholdsudgifter i forbindelse med udveksling af 
toldembedsmænd mellem de nationale myndigheder. Kommissionen afholder ligeledes rejse-
og opholdsudgifterne for de embedsmænd, der deltager i seminarer for faglig uddannelse af 
toldembedsmænd, såfremt disse embedsmænd skal rejse til en anden medlemsstat end deres 
hjemland. 
10 EFT nr. L 215 af 30.07.1992, s. 70. 
11 EFT nr. L 187 af 13.07.1991, s. 41. 
ér*> 
BILAG 4 
OVERSLAG OVER MEDLEMSSTATERNES UDGIFTER 
I PERIODEN 1996-2000 
ét, 
BILAG 4 
Forventede investeringer i perioden 1996-2000 
(eksklusive et satellitbaseret overvågningssystem) 
(skøn pr. medlemsstat i mio. ECU) 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Østrig 
Portugal 
Finland 
Sverige 
Det Forenede 
Kongerige 
lait 
35%'s bidrag 
50%'s bidrag 
75%'s bidrag 19% 
.37 
8.5 
4.16 
17.53 
10.55 
12.09 
2.91 
1.86 
2.0 
12.89 
0.26 
1.79 
4.75 
99.66 
34.88 
49.83 
74.75 1997 
.28 
.7 
1.56 
11.49 
10.87 
6.11 
30.39 
1.86 
2.0 
12.75 
0.34 
1.79 
4.67 
74.81 
26.18 
37.41 
56.11 1998 
.25 
.7 
34.43 
20.87 
10.55 
3.38 
11.01 
1.86 
2.0 
13.52 
0.26 
1.79 
5.87 
106.49 
37.27 
53.25 
79.87 1999 
.25 
.7 
3.8 
12.72 
10.93 
6.59 
6.39 
1.86 
2.0 
11.65 
0.26 
1.79 
5.08 
64.02 
22.41 
32.01 
48.02 2000 
.25 
.7 
.72 
1.40 
10.55 
4.16 
1.86 
2.0 
2.27 
0.26 
1.79 
2.70 
28.66 
10.03 
14.33 
21.50 lait 
1.40 
11.30 
44.67 
64.01 
53.45 
32.33 
60.7C 
9.30 
0.00 
10.00 
0.00 
53.08 
1.38 
8.95 
23.07 
373.64 
130.77 
186.82 
280.23 pr. år 
0.28 
2.26 
8.93 
12.80 
10.69 
6.47 
12.14 
1.86 
0.00 
2.00 
0.00 
10.62 
0.28 
1.79 
4.61 
74.73 
26.15 
37.36 
56.05 
6^ 
BILAG 5 
VEJLEDENDE FINANSIEL PROC3U1VJMERING FOR PERIODEN 
1996-2000 
66 
BILAG 5 • 
VEJLEDENDE FINANSIEL PROGRAMMERING FOR PERIODEN 
1996-2000 
(skøn i mio. EGJ) 
Formål 
1. Investeringsgoder 
- klassiske 
- moderne 
2. Informationsnet 
- nationale 
- tværnationale 
3. Forsøg og 
pilotprojekter 
4. Samordnede aktioner 
mellem 
medlemsstaterne 
5. Uddannelse og 
udvekslinger 
- nationale 
- tværnationale 
I ALT Maksimalsats 
35% 
50% 
35% 
100% 
100% 
50% 
50% 
100% Maksimalt 
beløb, der 
skønnes 
nødvendigt pr. 
o 
ar 
30 
10 
2 
2 
1 
45 Maksimalt 
beløb, der 
skønnes 
nødvendigt for 
5år 
150 
50 
10 
10 
5 
225 
éy 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 243 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-95-268-DA-C 
ISBN 92-77-89560-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
6%