Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 90/220/EØF om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer« () (98/C 407/01)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 9. april 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde blev henvist til ØSU's Sektion for Miljø-, Sundheds- og Forbrugerspørgsmål, som udpegede Sergio Colombo til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 7. juli 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 357. plenarforsamling af 9. og 10. september 1998, mødet den 9. september 1998, med 80 stemmer for, 2 imod og 1 hverken for eller imod følgende udtalelse.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg støtter Kommissionens forslag under forbehold af nedenstående bemærkninger. ØSU følger med allerstørste interesse udviklingen i reguleringen af den bioteknologiske sektor, som er meget lovende, og som bør være et middel til at skabe fremdrift i den europæiske industri og forbedre dens konkurrenceevne; dette bør ske dels gennem forsknings- og udviklingstiltag inden for rammeprogrammet (), dels gennem klare fremgangsmåder for risikovurdering og for information af offentligheden, som er nødvendige forudsætninger for markedsvækst inden for denne højteknologiske sektor, hvis fordele med hensyn til sundhed, miljøbeskyttelse og livskvalitet bør udnyttes.

1. Kontekst og vigtigste nye punkter i forslaget

1.1. Nærværende forslag til ændret direktiv, som Kommissionen forlængst havde varslet, bl.a. i sin meddelelse af 1994 om bioteknologien og hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse og i sin senere rapport om revision af direktiv 90/220/EØF (), har baggrund i, at denne sektor bliver stadig mere synlig, hvilket ledsages af stigende opmærksomhed i medlemslandenes offentlighed omkring den genetiske modifikationsteknologis virkninger for sundheden, forbrugerbeskyttelsen og miljøet.

1.2. Mens Kommissionen i meddelelsen af 1994 vel især var interesseret i at sørge for mere fleksible regler og enklere procedurer for en avanceret teknologi, som var lovende med hensyn til konkurrenceevne og arbejdspladser, er man i dag i politiske kredse mere opmærksom på behovet for at berolige og informere offentligheden bedre og sikre evaluering og overvågning af de umiddelbare og langsigtede sundheds- og miljømæssige risici.

1.3. Denne holdning tager højde for de reaktioner, der er kommet fra forbrugerorganisationerne og miljøbevægelsen i en række medlemslande i forbindelse med markedsføring og indførsel i Europa af de første genetisk modificerede produkter inden for frøkorn, foderplanter og konsumgrønsager. Kravet om dækkende information, gennemsigtighed og garantier mod risici er senere blevet forstærket i medfør af et mere generelt krav om sikkerhed og mærkning for fødevarer med kontrol hele vejen »fra mark, stald eller laboratorium frem til spisebordet«. Kontroverser om de »nye fødevarer« og genetisk modificerede soja- og majsarter har haft virkninger på mekanismerne i direktiv 220, herunder nogle delvise ændringer af teknisk art, især med hensyn til mærkning, som ikke var forudset i den oprindeligt vedtagne version ().

1.4. Et andet aspekt, der bør understreges, er knæsættelsen af pligten til at forelægge uafhængige videnskabelige udtalelser om sikkerheden og om de sundheds- og miljømæssige virkninger, idet man ikke ville kunne nøjes med de administrative mekanismer i henhold til »komitologien«. BSE-spredningen og den deraf følgende krise i forbrugernes tillid har vist, hvor nødvendigt det er i almindelighed at være opmærksom på mulighederne for risici ved teknologiske metoder og processer, som ikke tager hensyn til alle forsigtighedsprincipper, og at der må kræves mekanismer for uafhængig evaluering og overvågning. Det nu forelagte forslag indeholder Kommissionens nye tilgang og forudser en forpligtelse til at konsultere videnskabelige komitéer om ethvert aspekt, som kan tænkes at have virkninger for sundheden og miljøet.

1.5. Endelig tager forslaget hensyn til de vanskeligheder og konflikter, der er opstået mellem medlemsstaterne med hensyn til det decentrale risikovurderingssystem (når de øvrige medlemsstater ikke accepterer den vurdering, der foretages af den første medlemsstat, hvori produktet markedsføres). Man forsøger således at videreudvikle en for medlemsstaterne fælles strategi vedrørende målsætningerne og metodologien for risikovurderingen (nyt bilag II). På denne måde har man tænkt sig at komme frem til en mere centraliseret godkendelsesordning på fællesskabsplan (præamblens 13. »betragtning«).

1.6. Med hensyn til vurderingen har man udtrykkelig givet mulighed for også at tage hensyn til etiske aspekter.

1.7. De vanskeligheder, der er opstået med anvendelsen af artikel 16 i direktiv 90/220/EØF i de medlemsstater, som besluttede at begrænse eller forhindre brugen og/eller markedsføringen af genetisk modificerede produkter, som var godkendt på basis af direktivets procedurer, foreslås modgået ved i stedet for udvalgsprocedure III a) at anvende udvalgsprocedure III b) og således give medlemsstaterne større indflydelse på beslutningsproceduren: således kan Rådet forkaste Kommissionens forslag med simpelt flertal, mens det kvalificerede flertal, som kræves efter procedure III a), ofte har betydet, at det blev overladt Kommissionen at træffe de foreslåede foranstaltninger.

1.8. Man har overvejet en flerstatsprocedure, som kan tilskynde til harmonisering af systemerne for risikovurdering.

1.9. Man har indført begreberne overvågning og sanktioner.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Revisionen af direktivet om udsætning af GMO har været påkrævet længe, dels fordi den bioteknologiske udvikling har været betydelig i de senere år, dels fordi markedsføringen af sådanne produkter har fået større omfang, og den offentlige mening kræver regler, som kan skabe bedre og mere tidssvarende information og garanti mod risici. Et lignende krav rejses af virksomhederne, som ønsker gennemsigtighed samt præcise og praktiske regler, idet man understreger risikoen for konkurrencemæssig forfordeling på grund af de indviklede normer og procedurer og den lange tid, det tager at opnå godkendelse i Europa.

2.2. I sin udtalelse om ændringen af direktiv 90/219/EØF forbeholdt ØSU sig at tage stilling til forbindelserne mellem de nye versioner af 219 og 220, idet man navnlig i punkt 2.9 anbefalede at opretholde en klar skelnen mellem indesluttet anvendelse og bevidst udsætning i miljøet, idet man »må sikre sig, at det ikke automatisk får konsekvenser for anvendelsen af direktiv 90/220/EØF, at bestemte genetisk modificerede mikroorganismer klassificeres som sikre i den indesluttede fase« ().

2.3. Det nu forelagte forslag frembyder på dette punkt en række betydelige fremskridt, også i sammenligning med den oprindelige version af forslaget til ændring af direktiv 90/219/EØF, over for hvilket ØSU havde udtrykt en række kritiske forbehold (), som delvis blev indarbejdet i Rådets fælles holdning ().

2.3.1. I det foreliggende forslag bemærkes især følgende:

a) Selv om der forudses to kategorier af udsætninger, hvoraf den første er underlagt en forenklet procedure, beror forskellen mellem dem hovedsagelig på, hvor lang tid der går fra anmeldelsen til besvarelsen, mens der i langt mindre grad er tale om modifikationens art; også de organismer, der betragtes som sikre, underkastes altså anmeldelse og kontrol, omend efter en hurtigere procedure.

b) Man indfører begrebet overvågning efter udsætningen og fastlægger et tidsrum, efter hvilket tilladelsen skal fornys.

c) Der indføres mærkning af produkterne efter forskellige kategorier, idet man følger et stærkt fremført krav fra forbrugerne, som også blev støttet i ØSU's nylige udtalelse om lovgivningen på fødevareområdet ().

d) Der indføres maksimale tidsintervaller for en række trin i proceduren.

e) Ved fastlæggelsen af fælles målsætninger og metoder for evalueringen bestræber man sig på at lette samstemmighed og harmonisering af resultaterne fra medlemsstaterne.

2.4. Den nye tilgang skal i det store og hele fremhæves som positiv, men samtidig er der grund til at fremsætte kritiske bemærkninger til nogle punkter af særlig betydning.

2.4.1. Direktivforslaget synes ikke at være behandlet på tilstrækkelig koordineret måde i forhold til andre lovgivningstiltag, som dækker udsætningen af genetisk modificerede organismer. Der er allerede gjort opmærksom på uoverensstemmelsen med 90/219/EØF, men lige så vigtig er god samordning med den lovgivning, der henvises til i det foreliggende forslags artikel 5 og 10, som foreskriver »en miljørisikovurdering svarende til den, der er fastsat i dette direktiv«, nemlig i artikel 6 til 9 og 11 til 18. Der er tale om allerede gældende lovgivning om »nye« fødevarer () og om lovgivning under forberedelse om »nye« frøkorn, »nye« foderstoffer og om pesticider, som indeholder GMO.

2.4.2. Det må undgås, at der skabes et nyt juridisk tomrum gennem henvisninger til endnu ikke eksisterende eller ajourførte vertikale regler. Forsinkelserne i fastlæggelsen af de vertikale direktiver har hidtil ført til, at man vurderede produkterne i henhold til det horisontale direktiv 90/220/EØF, og det må overvejes, om den erfaring, man har indhøstet og samlet i denne sammenhæng, ikke udgør en bedre garanti for en vurdering af GMO, også over for offentligheden. Man må heller ikke glemme, at indførelsen af disse to specifikke horisontale instrumenter (direktiv 90/219/EØF og 90/220/EØF) var begrundet i de specielle forhold omkring risikovurderingen.

2.4.3. Forordningen om nye fødevarer (258/97) henviser i artikel 9 til den gamle version af 90/220/EØF med hensyn til procedurekrav, dokumentationskrav og risikovurdering. Forordningen må derfor ajourføres i forhold til den foreliggende ændring med hensyn til artikelhenvisningerne og bilagene, eller også må selve dens tekst indeholde særlige bestemmelser om risikovurdering. Det samme bør ske med de direktiver, der er under udarbejdelse, ligesom henvisningerne til direktivet om transport og 90/679/EØF om sikkerhed på arbejdspladsen må ajourføres.

2.4.4. I betragtning af hvor langt man er kommet i forberedelsen af den vertikale lovgivning, forekommer det åbenbart, at direktiv 220 med bilag endnu i lang tid vil udgøre det vigtigste referencepunkt for vurderingen af risici, og at det vil tjene som model for de specifikke vurderingsordninger. Derfor er de principper for risikovurdering, der ligger i bilag II, som også vil være bestemmende for den vertikale lovgivning, af meget stor betydning. Det bemærkes hertil med nogen bekymring, at forslaget og især dets bilag ikke er tilstrækkeligt udarbejdede med hensyn til genetisk modificerede organismers interaktion med økosystemer, de indgår i, hvad enten der er tale om eksterne økosystemer på produktionsstedet eller om økosystemer, der indgår i de biologiske produktionsprocesser.

2.4.4.1. Med hensyn til det første tilfælde ville det være meget hensigtsmæssigt at etablere en forbindelse med den eksisterende lovgivning om vurdering af miljøvirkning i forbindelse med markedsføring, hvor der også blev taget hensyn til en vurdering af de økonomiske og miljømæssige cost/benefit-forhold ved anvendelsen GMO i en landbrugsteknisk sammenhæng og dermed i landbrugets økosystemer. Dette er af stor betydning over for den forestående iværksættelse af Agenda 2000, som betoner en indsats, allerede igangsat i forbindelse med landbrugspolitikken, til nedbringelse af landbrugets indvirkning på miljøet (). I den sammenhæng bør man f.eks. nøje undersøge konsekvenserne af indførelse af planter, som er resistente mod ukrudtsbekæmpende midler, med hensyn til større eller mindre kemisk indvirkning. Mere generelt, med hensyn til de mulige virkninger for den biologiske diversitet, må der tages hensyn til de igangværende forhandlinger om fastlæggelse på internationalt niveau af en protokol om »biosikkerhed« og af retningslinier (guidelines) for et system for vurdering af miljømæssige virkninger.

2.4.4.2. Tilsvarende bør man på baggrund af den stigende interesse for produktion på grundlag af landbrugsråvarer af andet end næringsmidler undersøge virkningen af disse nye produkter, dels af hensyn til sikkerheden på produktionsstedet, dels i deres faktiske anvendelse med hensyn til deres miljømæssige indvirkning, også i afventning af deres mulige omfattelse under en ordning for økologisk mærkning.

2.5. Samtidig med at værdien af en forenklet procedure må betones, skal det bemærkes, at der på nuværende tidspunkt endnu ikke er klarhed omkring den vigtige mekanisme for valg mellem den forenklede og den ikke forenklede procedure, idet kriterierne endnu ikke er fastlagt. Man ophæver bestemmelserne om den forenklede procedure, som den er i det gamle direktiv, men lader afgørelse 94/730/EF stå, hvor den forenklede procedure er fastlagt for genetisk modificerede planters vedkommende. Man bygger således på den hidtil indhøstede erfaring, som i det væsentlige vedrører planteområdet. I det hele taget er dyr og mikroorganismer i øjeblikket et forsømt område. Hvis disse i princippet falder ind under 90/219/EØF, når de anvendes i fremstillingsprocesser, som ikke betragtes som »afgrænsede miljøer«, er der risiko for, at de unddrages reguleringen.

2.5.1. Man må værdsætte den videnskabelige plantekomités hidtidige indsats i behandlingen af sager om GMO og dens samarbejde med de videnskabelige komitéer for fødevarer og for foder med hensyn til aspekter af betydning for menneskeligt konsum, som falder uden for dens kompetenceområde, men det må dog bemærkes, at der i øjeblikket ikke findes nogen komité til vurdering af virkningerne i slutproduktet af anvendelsen af GMO i produktionsprocessen for såvel fødevarers som ikke-fødevarers vedkommende (tekstilfibre, skind, smøremidler, bioplast og en række industrielle processer, hvor GMO med fordel kan anvendes i stedet for kemiske stoffer, eller simpelthen på grund af lave omkostninger).

2.6. Da proceduren med det i artikel 21 nævnte udvalg og dets sammenhæng med konsultationen af det eller de videnskabelige udvalg er afgørende for fastlæggelsen af en række aspekter af en lovgivning, som stadig mangler, vil det være godt at afklare funktionsmekanismerne, reglerne for deltagelse, for åbenhed og for indbyrdes forbindelse mellem udvalget af regeringsrepræsentanter og de efter Kommissionens beslutning 97/579/EF af 23. juli 1997 nedsatte videnskabelige komitéer.

2.6.1. Mere generelt med hensyn til mekanismerne for høring af offentligheden eller af bestemte grupper bemærker ØSU, at artikel 7, som ikke er ændret, fortsat overlader dette til medlemsstaterne; der er i øjeblikket tale om en klar modsigelse, som også kan skabe forvridninger i mekanismerne for udstedelse af tilladelser (jf. artikel 6 b), stk. 4 b), hvorefter fristerne for høring af offentligheden ikke indgår i beregningen af de 90 dage, som den kompetente myndighed råder over); det ville være formålstjenligt at harmonisere kriterierne og at overveje, om det vil være hensigtsmæssigt at lade høringsmekanismerne anvende på europæisk niveau, når man ved, hvor følsom den offentlige mening er på området.

2.7. Der er stadig adskillige mangler i fastlæggelsen af kriterierne for analyse af transgene organismer. Navnlig bemærkes, at man i bilagene bruger megen plads på planteområdet, mens man i utilstrækkeligt omfang behandler kriterierne for dyr og for transgene planter til animalske gener, to spørgsmål som har meget stor betydning såvel ud fra et sundheds- og miljørisikosynspunkt og med hensyn til de etiske aspekter af udnyttelsen af humane og dyriske gener i dyriske og humane organismer (jvf. vanskelighederne med direktivet om bioteknologiske patenter).

2.7.1. ØSU tager til efterretning, at de mere detaljerede kriterier for de højere plantearter i 1994 blev indarbejdet gennem teknisk ændringsprocedure på grundlag af den foreliggende erfaring, og at erfaringen med de øvrige organismer endnu er lidet udviklet, og antager, at ajourføringen af bilagene udsættes til senere tilpasninger til den tekniske udvikling på grundlag af artikel 20.

2.8. Navnlig er det vigtigt at udarbejde kriterier for overvågningen i henhold til bilag VII, især med hensyn til menneskelige sundhedsvirkninger; brugen af et antibiotika-resistent gen som markør, der har vakt udbredt betænkelighed blandt forbrugerne, er et eksempel på mulig, men unødvendig risiko i forbindelse med disse nye teknologier, hvis forsigtighedsprincippet tilsidesættes, og man ikke anvender de bedste til rådighed stående teknologier (BAT, best available technology). Eksemplet viser, hvor vigtigt det er, sag for sag, på et tidligt tidspunkt at høre de videnskabelige komitéer.

2.8.1. ØSU mener derfor af miljø- og sundhedsmæssige grunde, at der i forbindelse med udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer bør afstås fra enhver form for antibiotikaresistente markørgener.

2.9. I en sektor, der vækker så mange bekymringer i den offentlige mening, er det ØSU's overbevisning, at udarbejdelsen af en passende lovgivning om vurdering af og kontrol med risici må kombineres med en kraftig indsats for at skabe forståelse og debat om de videnskabelige aspekter, korrekt oplysning af offentligheden og mere intens dialog mellem myndighederne, industrien og erhvervslivets, arbejdsmarkedets, miljøinteressernes og forbrugernes organisationer.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Artikel 1 og 2 - Anvendelsesområde og definitioner

3.1.1. Anvendelsesområdet og definitionerne er blevet klarere; særlig vigtig er omtalen af »direkte eller indirekte« risici, som udsætning i miljøet »kan indebære«, hvilket udvider begrebet risikovurdering og danner forudsætning for det nye bilag II.

3.2. Artikel 4

3.2.1. Det kunne være formålstjenligt at indføje en henvisning til forsigtighedsprincippet i forbindelse med risiko for menneskers sundhed og for miljø (jvf. bemærkningen i punkt 2.8).

3.3. Artikel 5 og 10

3.3.1. Se ovenstående bemærkninger om sikring af nær samordning mellem nærværende horisontale direktiv og de foreliggende eller endnu udestående sektorielle direktiver; for de produkter, der ikke er dækket af sektorielle bestemmelser, er nærværende direktiv fortsat gældende reference.

3.4. Artikel 6 b)

3.4.1. I stk. 4 b) refereres til den i artikel 7 nævnte høring af offentligheden, hvis afholdelse finder sted efter medlemsstatens skøn. Det ville være rigtigt at forudse bedre harmonisering af sådanne høringer for at undgå diskrimination og divergenser i informationen af borgerne.

3.5. Artikel 13 a) - Kriterier for anvendelse af forenklet procedure

3.5.1. Kriterier og oplysningskrav efter den forenklede procedure underordnes med rette høringen af de videnskabelige komitéer og proceduren efter artikel 21.

3.6. Artikel 13 b), c) og e)

3.6.1. Stk. 4: det bør afklares, i hvilken form dossieret skal stilles til offentlighedens rådighed.

3.6.2. Stk. 6: tilladelsens udløb efter syv år bør overvejes. Fristen skal ses i forbindelse med overvågningen, hvis resultater skal fremgå af den rapport, anmelderen skal fremlægge i løbet af året forud for udløbet sammen med en kopi af den oprindelige tilladelse og »eventuelle andre nye oplysninger om risikoen ved produktet« (artikel 13 c), stk. 2).

3.6.3. Da anmelderen imidlertid i henhold til artikel 13 e) regelmæssigt skal indgive rapporter om overvågningen til Kommissionen og de kompetente myndigheder samt straks meddele nye informationer om risici, må man sætte spørgsmålstegn ved, om det er nødvendigt at fastsætte en fast frist for fornyelsen på syv år, da der desuden i henhold til artikel 6 e) og 16 foreligger en række muligheder for tilbagekaldelse af tilladelsen.

3.6.4. Med alt for stramme vilkår er der risiko for at fjerne incitamentet fra erhvervslivet, uden at man dermed øger sikkerhedsgarantien for offentligheden.

3.6.5. Mere fleksible tidsfrister for fornyelsen kunne fastlægges fra sag til sag på tidspunktet for anmeldelsen og forelæggelsen af overvågningsplanen [artikel 11, stk. 2 d)] alt efter, hvilke risici der ligger i interaktionen mellem den bestemte GMO og økosystemet; sådanne risici kræver kortere eller længere tid for at komme frem i lyset.

3.7. Artikel 17

3.7.1. Stk. 2: det bør afklares, hvorledes oplysningerne stilles til offentlighedens rådighed.

3.8. Artikel 18

3.8.1. ØSU anmoder om at være adressat for den i stk. 2 omtalte rapport.

3.9. Artikel 20 a) - Høring af videnskabelige komitéer

3.9.1. Høringen af videnskabelige komitéer om udarbejdelsen af kriterier for anvendelse af den forenklede procedure og i tilfælde af indvending fra en medlemsstat i henhold til artikel 16 er overordentlig hensigtsmæssig; det drejer sig om at gøre proceduren så gennemsigtig som muligt og sikre effektiv koordinering mellem de forskellige videnskabelige autoriteter for at sikre en helhedsvurdering af alle såvel sundhedsmæssige som miljømæssige risici.

3.9.2. ØSU bemærker, at det ikke specificeres, hvilke videnskabelige komitéer der inddrages i vurderingen, og anbefaler, at risikovurderingen bliver horisontal og fuldstændig.

3.10. Artikel 21 - Udvalg af regeringsrepræsentanter

3.10.1. Ændringen af udvalgstype fra III a til III b øger medlemsstaternes vægt i beslutningsprocessen i forhold til Kommissionen (simpelt flertal er tilstrækkeligt til at afvise Kommissionens forslag); hermed er dog ikke sagt, at det bliver lettere at opnå samtykke fra den offentlige mening og harmonisere medlemsstaternes vurderinger.

3.11. Artikel 22 a) - Sanktioner

3.11.1. Bestemmelsen om sanktioner i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser til omsætning af direktivet forekommer yderst hensigtsmæssig; ligeledes er der grund til at overveje spørgsmålet om civilt ansvar for skader forårsaget af bevidst udsættelse af GMO i miljøet.

3.11.2. I afventning af horisontale grundregler for ansvar for miljøskade bør man overveje, om det vil være hensigtsmæssigt at indsætte en reference til de nationale retsregler, som forudser forsikrings eller garantifondsordninger for produkter indeholdende GMO.

3.12. Bilag III

3.12.1. Det ville være nyttigt, om kravene til anmeldelsen omfattede en reference til de bedste til rådighed stående teknologier (BAT) og til en cost/benefit-vurdering.

3.13. Bilag IV

3.13.1. Med hensyn til oplysningerne på den obligatoriske mærkning har forbrugerorganisationerne allerede rejst indvendinger, for så vidt angår »nye« fødevarer, mod formuleringen »dette produkt kan indeholde GMO'er«, idet man kræver sikkerhed omkring informationen. Producenterne på deres side frygter, at formuleringen uden grund kan virke alarmerende. ØSU deler denne skepsis og tager til efterretning, at Rådets forordning (EF) nr. 1139/98 () bringer en foreløbig løsning med hensyn til visse fødevarer (indeholdende genetisk modificeret soja eller majs).

3.13.2. Dog må tages hensyn til, at 90/220/EØF, til forskel fra forordning (EF) nr. 258/97, er et »horisontalt« direktiv, som dækker alle slags produkter indeholdende GMO, som ikke nødvendigvis er bestemt for den endelige forbruger, men som også kan være råstoffer i produktionsprocesser, hvor producenten vanskeligt kan vide, hvad produktet består i, og udelukke tilstedeværelsen af GMO. Efter ØSU's opfattelse burde de »vertikale« direktiver bidrage til at løse spørgsmålet om mærkning ud fra, hvilken brug produktet er bestemt til, alt imens man sikrer fuld oplysning af forbrugeren, og det »horisontale« direktiv burde tilpasses denne indskrænkning.

3.14. Bilag V

3.14.1. Ang. den italienske version: den gentagne brug af verbets konditionalis [»dovrebbero« (burde)] antyder for stor fleksibilitet i anvendelsen af kriterier, som bør være bindende i forbindelse med klassifikation i kategori I.

3.15. Bilag VI

3.15.1. Vurderingsrapporten bør også redegøre for miljøvirkningsvurderingen, jf. punkt 2.4.4.1.

Bruxelles, den 9. september 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 139 af 4.5.1998, s. 1.

() Kommissionen har netop, den 9. juni 1998, igangsat 154 nye forskningsprojekter i sektoren med en finansiering på 138 mio. ecu, hvorved det samlede antal finansierede projekter siden 1995 kommer op på 456 under det fjerde rammeprogram. Femte rammeprogram indeholder en forstærkning af støtten inden for sektoren livskvalitet og forvaltning af biologiske ressourcer, og ØSU er i færd med specifikt at udtale sig om prioriteringen på baggrund af gevinsterne med hensyn til livskvalitet, sundhed og miljøbeskyttelse.

() KOM(96) 630 endelig udg. af 10.12.1996.

() 18. juni 1997 indførtes - med teknisk tilpasning af bilag III - kravet om mærkning af alle GMO, som kan markedsføres efter direktivet.

() EFT C 295 af 7.10.1996.

() EFT C 62 af 26.2.1998.

() EFT C 19 af 21.1.1998.

() Forordning (EF) nr. 258/97 om nye fødevarer og nye ingredienser, EFT L 43 af 14.2.1998.

() Om genetisk modificerede organismers konsekvenser for den fælles landbrugspolitik har ØSU vedtaget en særskilt initiativudtalelse, som detaljeret undersøger, hvilke fordele og risici der kan forudses i landbrugssektoren.

() EFT L 159 af 3.6.1998.