Nr. C 182/46 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 7. 90 
Udtalelse om et EF-program for grænseregionerne (INTERREG) 
(90/C 182/15) 
Kommissionen besluttede den 4. april 1990 under henvisning til EØF-traktatens artikel 198 at 
anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om et EF-program for grænseregionerne 
(INTERREG). 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for regionaludvikling og fysisk planlægning, 
som udpegede Eugéne Muller til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 22. maj 1990. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 277. plenarforsamling den 30. maj 1990 
enstemmigt følgende udtalelse: 
1. Indledende bemærkninger tager højde for de meget forskellige konkrete situatio­
ner, ændringer i disse situationer og de begunstigedes 
interesser. 
1.1. De nye omstændigheder, der er opstået i løbet af 
årene, efterhånden som EF har udviklet sig, har medført 
vigtige ændringer i retningslinjerne og procedurerne 
omkring EF's regionaludviklingspolitik. ØSU har altid 
støttet denne politik uden dog at afholde sig fra at 
fremsætte seriøs og konstruktiv kritik. 
Dette bekræftes af ØSU's seneste udtalelser, som også viser, 
at den stadig mere komplicerede problematik kræver, at 
måderne, hvorpå problemerne angribes, løbende tilpasses. 
Nu, hvor iværksættelsen af en ny række EF-initiativer er 
under forberedelse, forekommer det berettiget at erindre 
om nogle vigtige overvejelser, samtidig med at ØSU 
bekræfter sine seneste henstillinger; det drejer sig om 
følgende: 
— Der er behov for, at Kommissionen styrker koordinerin­
gen af de mange interventionsprogrammer, således at 
der sikres en bedre forvaltning af disse programmer 
inden for en global regionalpolitisk ramme. 
— Der er behov for gennemsigtighed for så vidt angår de 
midler, der anvendes for at realisere de klart definerede 
målsætninger; denne gennemsigtighed skal sikres ikke 
kun via de institutionelle og officielle informationska­
naler, men ved systematisk at inddrage regionale og 
lokale, det være sig offentlige eller private, instanser og 
organisationer i planlægningen og gennemførelsen af 
regionale, operationelle programmer, samt ved konkret 
at påvise regionalprogrammernes relation til andre EF-
udviklingsinstrumenter, især strukturfondsforordnin­
gerne. 
— Der er behov for, at Kommissionen udarbejder en 
kontrol- og evalueringsordning, der med de berørte 
medlemsstaters indforståelse anvendes i udviklings­
programmernes forskellige gennemførelsesfaser, ikke 
for at indføre et nyt teknokratisk element og nye 
administrative krav, men for at sikre en fleksibilitet, der 1.2. Det såkaldte »INTERREG«-program skal bidrage 
til at realisere den økonomiske og sociale samhørighed, der 
er opstillet som et mål i Fællesakten og i reformen af 
strukturfondene. Det har til formål at intensivere det 
tværnationale regionale samarbejde ved EF's indre og ydre 
grænser og udgør uden tvivl et vigtigt og væsentligt 
supplement til de gennemgribende aktioner, der er iværksat 
med henblik på realiseringen af det indre marked. 
Programmet er vigtigt på grund af de betydelige bevillinger, 
der er afsat til en relativt kort periode, og væsentligt, da det 
formentlig — under visse betingelser — får en positiv 
virkning på selve udformningen, på retningslinjerne og på 
den reelle gennemførelse af medlemsstaternes politik over 
for deres respektive grænseregioner. Programmet vil 
endvidere få en gunstig effekt på de konkrete bestræbelser, 
medlemsstaterne hver især udfolder for at iværksætte eller 
bevare et virkeligt og tillidsvækkende grænseoverskridende 
samarbejde til gavn for de berørte befolkninger og i 
overensstemmelse med spillereglerne på et økonomisk og 
socialt område uden indre grænser. 
1.3. Da initiativet er et vigtigt og væsentligt instrument 
for realiseringen af det indre marked, bør det være baseret 
på en global teori om, hvilke fundamentale faktorer der kan 
fremme integrationsprocessen og forbedre den økonomi­
ske og sociale situation i Fællesskabets store geografiske 
område. 
Blandt disse fundamentale faktorer ønsker sektionen at 
fremhæve: 
— programmer for den fysiske planlægning, som med­
lemsstaterne skal udforme i et ægte grænseoverskriden­
de perspektiv for så vidt angår infrastrukturproblemer, 
kommunikationsmidler i og mellem regionerne, miljø­
beskyttelse, økonomisk differentiering og samarbejde, 
23. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 182/47 
virksomhedernes konkurrencesituation, forbedring af 
valutasystemerne og mere stabile valutakurser forud for 
gennemførelsen af Den Økonomiske Monetære Union, 
osv, 
— udnyttelse af regionernes egne udviklingsmuligheder, 
herunder især de menneskelige ressourcer i grænsere­
gionerne. Det drejer sig bl.a. om befolkningsmobiliteten 
i de berørte områder, beskæftigelsesfremme under 
hensyntagen til den demografiske situation, arbejdsløs­
heden og mulighederne for samarbejde mellem arbejds­
formidlingskontorer, forenkling af reglerne om ophold i 
de berørte regioner, bestemmelser om bevægelser over 
grænserne og adgangen til erhvervsudøvelse, forbedring 
af de faglige kvalifikationer, bl.a. gennem samarbejde 
mellem uddannelsesinstitutioner, en afbalanceret tilpas­
ning af de sociale sikringsbestemmelser og af de 
arbejdsretslige regler for grænsependlere. 
Derudover tror ØSU, at de grundlæggende målsætninger, 
som Kommissionen har formuleret via INTERREG-
initiativet, vil føre til konvergerende holdninger mellem de 
berørte medlemsstater og Kommissionen og bidrage til at 
fjerne eventuelle konflikter i forbindelse med fordelingen af 
de respektive funktioner. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Det forudsættes, at meddelelsen, som forventes 
vedtaget i slutningen af juni 1990, indgår i den generelle 
regionaludviklingspolitiske kontekst, som ud over foran­
staltningerne i de gældende EF-strukturfondsforordninger 
omfatter en lang række andre udviklingsprogrammer. 
Imidlertid består INTERREG-foranstaltningernes særlige 
karakter deri, at de skal fremme samarbejde mellem 
geografiske områder, der udviser større eller mindre 
forskelle, hvad angår suverænitet, historisk udvikling, 
befolkningstæthed, økonomisk udvikling, miljøbeskyttel­
se, sociale og arbejdsmarkedsmæssige rettigheder, beskæf­
tigelsessituationen, eksistensen af regionale og lokale 
instanser og disses kompetence, den politiske situation osv. 
Derfor kan INTERREG-initiativet kun føre til tilfredsstil­
lende resultater, hvis det i denne undertiden meget 
uensartede kontekst af indre og ydre grænseregioner lykkes 
at iværksætte integrerede transaktioner og aktioner, som 
tager udgangspunkt i globale og fælles strategier, der er 
klart defineret af de berørte offentlige og private parter. 
Det er således vigtigt for det første at understrege, at 
initiativets særlige karakter kræver tilstrækkeligt fleksible 
gennemførelsesbestemmelser, som kan tilpasses de konkre­te situationer, og for det andet, at det tilstræbte mål, nemlig 
en hurtigere gennemførelse af den europæiske integration 
via en udbygning af de indre grænser og en styrkelse af de 
ydre grænser, kræver vurderingskriterier, som ikke kun er 
baseret på behovet for at mindske kløften mellem gunstigt 
og ugunstigt stillede regioner. 
2.2. ØSU mener, at meddelelsen i højere grad bør 
understrege medlemsstaternes rolle i iværksættelsen af 
INTERREG-programmet. 
I den forbindelse er flere bemærkninger på sin plads: 
2.2.1. Det er sandt, at man i visse indre grænseregioner 
allerede for flere år siden har nået et højt integrations-
niveau, som i flere henseender kan være et forbillede for det 
store indre marked. Generelt er det forskellige faktorer, 
især af økonomisk art, der har fremkaldt denne udvikling, 
som også de berørte medlemsstaters myndigheder accepte­
rer. Ganske vist støder dette samarbejde i mange andre 
tilfælde og af mange grunde på vanskeligheder forårsaget af 
administrative og andre hindringer, som skyldes mangelen 
på en mere åben politik fra medlemsstaternes side eller de 
regionale instansers eller organisationers alt for store 
afhængighed af de nationale beslutningscentre. Derfor 
opstår det spørgsmål, hvorledes hindringerne på lokalt og 
regionalt niveau kan identificeres og fjernes, såfremt en 
medlemsstat har en tøvende indstilling til den grænseover­
skridende politik. Kommissionen bør henstille, at alle 
berørte parter søger og finder et svar på dette spørgsmål. 
2.2.2. Det bør i øvrigt præciseres, at visse områder, 
f.eks. kommunikationsveje, energiforsyning, uddannelses-
og undervisningspolitikken juridisk set generelt henhører 
under medlemsstaterne, og at det således er centralmyndig­
hederne, der skal vedtage eventuelle grænseoverskridende 
aktioner. Det er vigtigt, at dette sker på en afbalanceret 
måde, og at der tages højde for grænse- og grænseoverskri­
dende problemer. 
2.2.3. ØSU opkaster det spørgsmål, om medlemsstater­
ne vil være i stand til at tilrettelægge deres flerårige 
budgetpolitik således, at de kan tage højde for de udgifter, 
der kommer til at påhvile dem som følge af deres deltagelse 
i INTERREG-projekterne, som forventes at løbe fra 1990 
til 1993. Det kunne være interessant allerede nu at vide, om 
og i hvilket omfang de forskellige medlemsstater har vist 
interesse for og bebudet mulige grænseoverskridende 
samarbejdsaktioner med nabomedlemsstater. 
Det bør ligeledes nøje undersøges, hvilken virkning der 
reelt kan ventes af INTERREG-programmet i regioner, 
Nr. C 182/48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23. 7. 90 
som kun råder over begrænsede budgetmidler, og som 
derfor ikke kan deltage i udviklingsprogrammer eller i 
fælles aktioner med en eller flere nabostater. 
2.2.4. ØSU understreger, at det er vigtigt allerede fra 
starten af INTERREG-programmet at inddrage faglige 
sammenslutninger og arbejdsmarkedets parter i udform­
nings- og gennemførelsesfasen af aktioner, der opfylder 
betingelserne i INTERREG-programmet og i de suppleren­
de programmer. Det vil være hensigtsmæssigt, om 
Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne i de 
berørte regioner snarest muligt ville indlede en informa­
tionskampagne i form af symposier, seminarer og work­
shops. Iværksættelsen af visse pilotprojekter inden for 
grænseoverskridende samarbejde kan ligeledes bidrage til 
at øge virkningerne af dette initiativ. I samme forbindelse 
kan et skræddersyet informationsnet, som svarer til de 
berørte områders behov, ikke blot tjene som informations-
instrument og forstærkende instrument, men også som 
medium for udveksling af erfaringer og aktioner. Det er 
absolut nødvendigt, at medlemsstaterne støtter sådanne 
aktioner. 
2.2.5. Mens de indre grænseregioner i lille målestok skal 
demonstrere, hvorledes det kommende store indre marked 
kommer til at fungere, og give konkrete eksempler på, 
hvilke muligheder der skal udnyttes, og hvilke problemer 
der skal løses, skal de ydre grænseregioner tilpasse sig for at 
kunne varetage nye EF-grænsefunktioner. En af disse 
funktioner, som henhører under det nye EF's grænseregio­
ner, er via deres udstråling at påvirke tredjelande. Disse 
regioner skal være brohoveder for et EF, som er åbent over 
for udlandet. Der er regioner, som på grund af deres 
historie og geografiske beliggenhed er kaldet til at varetage 
denne opgave. For så vidt angår andre regioner, som er 
omfattet af INTERREG-programmet, anbefaler ØSU 
Kommissionen at gå meget forsigtigt frem, når der skal 
vælges mellem de foreslåede programmer enten på grund af 
afstanden til tredjelandene, eller på grund af politiske 
omstændigheder, som ikke er befordrende for et samar­
bejde med disse landes grænseområder. 
ØSU konstaterer med tilfredshed, at Kommissionen agter 
at give de problemer, der gør sig gældende for visse 
grænseområder i forbindelse med fremme af maritime 
forbindelser, en særskilt og omhyggelig behandling. Det 
opfordrer ligeledes Kommissionen til at være passende 
opmærksom på integrerede samarbejdsprogrammer i 
regioner, der grænser op til Østeuropa, hvis politiske 
udvikling bør følges meget nøje. 
2.3. Med hensyn til definitionen af områder, der kan 
komme i betragtning i kapitel II, afsnit 8, 9, 10 og 11 i 
forslaget til meddelelse, går ØSU — jf. dog de generelle 
retningslinjer for strukturfondsreformen, ifølge hvilke mål nr. 1-regioner (tilbagestående regioner) i særlig grad skal 
begunstiges — ind for det princip, at grænseområder, der 
henhører under mål nr. 1, 2 og 5b, skal kunne komme i 
betragtning, dog på betingelse af, at de i ovennævnte afsnit 
nævnte undtagelsesmuligheder fuldt ud kan komme til 
anvendelse i relation til de integrerede programmer, der er 
foreslået inden for rammerne af en sammenhængende 
regional strategi i de berørte medlemsstater. Uden en sådan 
fleksibilitet vil de begrænsninger, der følger af NUTS III, 
udgøre et urimeligt handicap for gennemførelsen af en 
regionalpolitik, der er udformet til gavn for de berørte 
befolkninger, og de vil kunne tilintetgøre de positive 
virkninger, der forventes af INTERREG-initiativet. 
Spørgsmålet er relevant, også selv om den i afsnit 11 
omtalte ekstraordinære støtte til regioner, der ikke kan 
komme i betragtning i henhold til mål nr. 1,2 og 5b, godt 
vil kunne finansiere visse vigtige programmer, der kan 
fremme integrationen i visse dynamiske grænseregioner. 
Formuleringen af afsnittene under kapitel II vedrørende 
regioner, der kan komme i betragtning, er uklare og kan 
føre til misforståelser i forbindelse med fortolkningen af 
regler og undtagelser. ØSU beder derfor Kommissionen om 
at revidere disse tekster. Under alle omstændigheder bør 
Kommissionen og medlemsstaterne bestræbe sig for at give 
klare og fyldestgørende oplysninger om hovedreglerne for 
at komme i betragtning samt eventuelle undtagelser for de 
grænseoverskridende regioner. 
Medlemsstaterne bør satse på effektivitet og fleksibilitet og 
i deres grænse- og grænseoverskridende regioner sørge for 
at gennemføre fælles, globale og integrerede udviklings­
programmer. 
2.4. Med hensyn til de af Kommissionen anførte 
foranstaltninger, der kan komme i betragtning for de indre 
og ydre grænsers vedkommende, vil disse uden tvivl blive 
suppleret og uddybet i passende omfang af medlemsstater­
ne og de regionale og lokale instanser og organisationer 
afhængigt af, hvilke generelle og specifikke problemer, der 
gør sig gældende i regionerne. I den henseende henvises der 
til bemærkningerne under punkt 3 nedenfor. 
3. Særlige bemærkninger til meddelelsens forskellige 
afsnit 
Ad 1,5. ØSU understreger, at det er vigtigt at inddrage alle 
nationale, regionale og lokale instanser i udarbejdelsen af 
programforslagene. Programmerne bør også præsenteres i 
fællesskab og i en ensartet form af de berørte medlemssta­
ters instanser. 
23. 7. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 182/49 
ØSU beder om at få den foreliggende tekst præciseret på 
følgende måde: 
»... medlemsstaterne og de regionale og lokale myndig­
heder opfordres til i fællesskab at fremsætte forslag til 
Ad I, 6. Den nuværende tekst suppleres på følgende måde: 
»... Kommissionen vil give prioritet til forslag, der 
fremsættes i fællesskab, og som indebærer ...«. 
For at give dette afsnit et mere konkret indhold beder ØSU 
endvidere Kommissionen om at nævne visse vigtige og 
præcise aktioner eller opgaver, der skal udføres af »de 
institutionelle eller administrative strukturer«, f.eks.: 
— udarbejdelse af programmerne om fysisk planlægning, 
— erhvervsuddannelse og videreuddannelse, 
— styrkelse af den økonomiske struktur ved at anspore til 
oprettelse af SMV, 
— koordination af beskæftigelsespolitikken. 
Ad III, 13. Dette punkt indeholder en lang liste over 
foranstaltninger, der kan komme i betragtning. Derfor 
nøjes ØSU med at fremsætte nogle forslag, der kan 
forstærke visse aktioner. 
13 a) ØSU finder, at det bør advare imod, at der udarbejdes 
unødigt mange forudgående undersøgelser, gennemførlig-
hedsanalyser og andre, som ikke altid med sikkerhed fører 
til noget praktisk resultat. Det mener, at udarbejdelsen af 
programmer om fysisk planlægning, som allerede nævnt 
ovenfor, vil være mere effektiv. 
13 d) Ud over de infrastrukturer, der er nævnt i dette punkt 
i meddelelsen, forekommer det formålstjenligt at nævne 
programmer vedrørende de lokale og regionale kommuni­
kationsnet, der skal lette den grænseoverskridende trafik 
og etablere hensigtsmæssige kollektive transportformer, 
især når der er tale om grænseoverskridende beskæftigel-
sesmarkeder. 13 i) Her anbefaler ØSU, at man ligeledes opretter blandede 
foreninger til fremme af den grænseoverskridende regional­
udvikling med ansvar for visse koordinationsopgaver inden 
for rammerne af de globale og integrerede vejledende 
programmer. 
4. Konklusioner 
INTERREG-programmets betydning kan ikke drages i 
tvivl. Medlemsstaterne har helt klart en rolle at spille i 
forbindelse med iværksættelsen af dette program. Alle 
berørte parter, herunder arbejdsmarkedets parter, bør 
erkende nødvendigheden af at give sig i kast med dette 
initiativ ud fra et effektivitets- og fleksibilitetssynspunkt. 
Da der hersker en vis usikkerhed om, hvorledes henholdsvis 
EF's og medlemsstaternes disponible finansielle midler kan 
fordeles på en rimelig måde samt tvivlsspørgsmål, der kan 
forblive uafklarede med hensyn til fastsættelsen af, hvilke 
regioner der kommer i betragtning, anmoder ØSU 
Kommissionen om at revidere den foreslåede bevilling og 
ikke nøjes med at behandle forslag til programmer 
vedrørende retningslinjer og evaluering af de eventuelle og 
faktiske virkninger. Kommissionen bør under gennemfø­
relsen af programmet udarbejde en midtvejsrapport om, 
hvad der er foreslået, hvad man har lagt sig fast på, hvad 
der er blevet gennemført, og hvad der er blevet opnået i de 
berørte regioner. En sådan rapport kan bl.a. tjene som 
supplement til initiativet og til at gennemføre forbedringer, 
der forekommer nødvendige og berettigede i lyset af 
programmets grundlæggende målsætninger. 
Bruxelles, den 30. maj 1990. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg