EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 23.11.2022 COM(2021) 803 final/2 2021/0425(COD) CORRIGENDUM



This document corrects document COM (2021) 803 final of 15.12.21



Concerns all language versions.



The text shall read as follows: Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om fælles regler for de indre markeder for vedvarende gas, naturgas og brint (omarbejdning) {SEC(2021) 431}

{SWD(2021) 455}

{SWD(2021) 456}

{SWD(2021) 457}

{SWD(2021) 458}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål 1.1 Indledning Den Europæiske Union har sat sig et ambitiøst mål om at blive det første klimaneutrale kontinent senest i 2050. For at opnå dette er medlemsstaterne og Europa-Parlamentet i den europæiske klimalov blevet enige om at reducere drivhusgasemissionerne med mindst 55 % senest i 2030. For at nå disse mål og samtidig bidrage til konkurrenceevne, vækst og beskæftigelse er der behov for en systemisk ændring i energisystemet: Vi er nødt til at reducere brugen af fossile brændsler — herunder fossil gas — og øge andelen af vedvarende energikilder. Vi er derfor nødt til på nuværende tidspunkt at udforme en ambitiøs omstilling af gassektoren til kulstoffattige og vedvarende gasser. Fossil gas udgør ca. 95 % af de gasformige brændsler, der i dag forbruges i EU. Gasformige brændsler tegner sig p.t. for omkring 22 % af EU's samlede energiforbrug, (herunder ca. 20 % af elproduktionen og 39 % af varmeproduktionen i EU). Ifølge de relevante scenarier, der anvendes i konsekvensanalysen af klimaplanen, vil gasformige brændslers andel af EU's samlede energiforbrug i 2050 udgøre ca. 20 %. Gasformige brændsler vil spille en vigtig rolle i energimikset frem til 2050, hvilket gør det påkrævet at dekarbonisere gassektoren i kraft af en fremsynet udformning af konkurrencedygtige dekarboniserede gasmarkeder. På trods af deres mindre betydelige bidrag til EU's nuværende energimiks vil biogas, biomethan, vedvarende og kulstoffattig brint samt syntetisk metan (under ét vedvarende og kulstoffattige gasser) udgøre ca. 2/3 af de gasformige brændsler i energimikset i 2050, samtidig med at fossil gas med CCS/U (CO2-opsamling, -lagring og -udnyttelse) udgør resten. Dette initiativ udgør ligeledes en del af Fit for 55-pakken. Det omfatter udformningen af gasmarkedet, herunder brint. Det vil fjerne eksisterende lovgivningsmæssige hindringer og skabe grundlaget for, at dette kan ske på en omkostningseffektiv måde. Dette er en vigtig del af overgangen til et integreret energisystem, der minimerer omkostningerne ved omstillingen til klimaneutralitet, navnlig for forbrugerne, og giver dem nye muligheder for at opnå besparelser på deres energiregninger og aktivt deltage på markedet. Brint forventes primært at blive anvendt inden for de områder, hvor elektrificering ikke er mulig, herunder nutidens energiintensive industri (f.eks. raffinaderier, kunstgødning og stålfremstilling) og visse sektorer inden for tung transport (søtransport, luftfart og tunge langturskøretøjer). Det er nødvendigt at udvikle en særlig brintinfrastruktur for at frigøre det fulde potentiale af brint til nærmere bestemte slutanvendelser. Formålet med at fremme vedvarende og kulstoffattige gasser er at dekarbonisere disse sektorer, øge elsystemets fleksibilitet takket være Power-to-X-teknologier, styrke forsyningssikkerheden ved at mindske afhængigheden af importeret naturgas og gøre det muligt at lagre (og producere) elektricitet. Derved kan forskellige økonomiske sektorer knyttes sammen — underbygget af andre former for lagring og fleksibilitet såsom batterier og prisfleksibelt elforbrug. Det vil ligeledes støtte egenproduktion og intelligent anvendelse af decentral energiforsyning og desuden bidrage til større forbrugerindflydelse. Forbrugerne har også brug for klare og lettilgængelige oplysninger, der kan bidrage til at ændre energiforbrugsmønstrene og skifte til vedvarende og kulstoffattige løsninger i lighed med, hvad de kan gøre på elmarkedet. Selv om der sigtes mod mest mulig vedvarende brint fra 2030 og derefter, kan andre former for kulstoffattige gasser, navnlig kulstoffattig brint, på kort og mellemlang sigt spille en rolle, primært med henblik på hurtigt at reducere emissionerne fra den eksisterende brintproduktion og støtte den sideløbende og fremtidige udbredelse af vedvarende brint. I overensstemmelse med EU's brintstrategi forventes produktionen af vedvarende brint i EU at nå 1 mio. ton senest i 2024 og op til 10 mio. ton senest i 2030. Det forventes, at vedvarende brint derefter vil blive anvendt i stor skala og erstatte kulstoffattig brint. En effektiv og bæredygtig udvikling af vedvarende og kulstoffattige gasser samt brintmarkedet kræver tilpasning af markedsrammerne. Dette skyldes, at vedvarende og kulstoffattige gasser på nuværende tidspunkt står over for lovgivningsmæssige hindringer for markedsadgang og netadgang, hvilket udgør en komparativ ulempe i forhold til naturgas. For at skabe et dekarboniseret gasmarked og bidrage til energiomstillingen er der desuden behov for betydeligt større andele af vedvarende energikilder i et integreret energisystem med forbrugernes aktive deltagelse på konkurrenceprægede markeder. Derved forventes forbrugerne at kunne drage fordel af overkommelige priser, gode servicestandarder og et effektivt udvalg af tilbud, der afspejler den teknologiske udvikling. Ibrugtagningen af forskellige typer af vedvarende og kulstoffattige gasser vil sandsynligvis ske sideløbende og forventes at udvikle sig i et uensartet tempo i hele EU: ·en brintbaseret infrastruktur vil gradvist supplere naturgasnettet ·en gasinfrastruktur, hvori fossil gas gradvist vil blive erstattet af andre metankilder. Desuden har episoder med stigende energipriser mindet os om, at det europæiske energisystems modstandsdygtighed får stadig større betydning, efterhånden som EU's energisystem integrerer større mængder decentraliseret vedvarende energi, og fossile brændsler gradvist udfases. Gassektorens ordninger for forsyningssikkerhed og risikoberedskab skal være egnede til at håndtere omstillingen til ren energi. I Kommissionens meddelelse om håndtering af stigende energipriser (en værktøjskasse for handling og støtte) fremhæves samspillet mellem forsyningssikkerhed, optimal udnyttelse af lagringskapacitet og energiprisernes volatilitet. 1.2 Formål med forslaget Formålet med dette initiativ er at lette udbredelsen af vedvarende og kulstoffattige gasser i energisystemet ved at muliggøre en omlægning fra naturgas og gøre det muligt for disse nye gasser at spille deres nødvendige rolle i opfyldelsen af målet om klimaneutralitet i EU i 2050. I den forbindelse behandles følgende områder: Lav grad af kundeengagement og -beskyttelse på detailmarkedet for grøn gas. For at nye gasser til fulde kan spille deres rolle i energiomstillingen, bør detailmarkedsreglerne give kunderne mulighed for at vælge vedvarende energi og kulstoffattige løsninger. Dette er ikke tilfældet i øjeblikket. Endvidere findes der ingen fælles EU-terminologi og ‑certificeringsordning for kulstoffattige brændsler og gasser. Desuden præges detailgasmarkederne af markedskoncentration og lave niveauer af ny adgang og innovation. Dette hindrer kunderne i at opnå en konkurrencemæssig fordel ved at vælge kulstoffattige løsninger. For at kunne vælge bæredygtige energiformer har kunderne behov for tilstrækkelige oplysninger om deres energiforbrug og energiens oprindelse samt effektive værktøjer for at kunne deltage på markedet. Medlemsstaterne bør endvidere træffe de fornødne foranstaltninger for at beskytte sårbare og energifattige kunder. Det dekarboniserede gasmarked bør ikke udvikles på en sådan måde, at de ikke kan drage fuld fordel heraf. Brintinfrastruktur og brintmarkeder. Den nuværende lovgivningsmæssige ramme for gasformige energibærere omhandler ikke ibrugtagningen af brint som en uafhængig energibærer via særskilte brintnet. Der findes ingen regler på EU-niveau om tarifbaserede investeringer i net eller om ejerskab og drift af særskilte brintnet. Desuden findes der ingen harmoniserede regler for (ren) brintkvalitet. Der findes derfor hindringer for udviklingen af en omkostningseffektiv, grænseoverskridende brintinfrastruktur og et konkurrencedygtigt brintmarked, hvilket er en forudsætning for udbredelsen af brintproduktion og -forbrug. Formålet med dette forslag er at afhjælpe disse mangler. Det indeholder et forslag til et terminologi- og certificeringssystem for kulstoffattig brint og kulstoffattige brændsler.

Vedvarende og kulstoffattige gasser i den eksisterende gasinfrastruktur og de eksisterende gasmarkeder og energiforsyningssikkerhed. For indeværende udgør vedvarende og kulstoffattige gasser en lille andel af EU's energimiks. For at udnytte deres potentiale er adgang til engrosmarkedet for gas, dvs. de virtuelle handelspunkter, en afgørende forudsætning. Afskaffes omkostningerne ved grænseoverskridende handel med disse gasser, og lettes tilkoblingen af produktionsfaciliteter, vil dette også forbedre forretningsgrundlaget. Forskelle i gaskvalitetsparametre og i mængden af brint, som iblandes naturgassystemet, kan påvirke udformningen af gasinfrastruktur, slutbrugerapplikationer og systeminteroperabilitet på tværs af landegrænser, hvilket indebærer en risiko for at fragmentere det indre marked. De nugældende regler for gaskvalitet er imidlertid uegnede til at håndtere den fremtidige udvikling. Med hensyn til LNG kunne en imødegåelse af de tilbageværende hindringer for adgang til LNG-terminaler bane vejen for at importere vedvarende og kulstoffattige gasser fra tredjelande og støtte dekarboniseringen af EU's gasmarked. Endelig kræver en opretholdelse og styrkelse af modstandsdygtigheden i omstillingen passende ordninger for forsyningssikkerhed. Netplanlægning. Som skitseret i Kommissionens strategi for integration af energisystemet er koordineret planlægning og drift af hele EU's energisystem på tværs af flere energibærere, infrastrukturer og forbrugssektorer en forudsætning for at nå 2050-klimamålene. De nugældende netplanlægningsordninger og -praksisser er mangelfulde, fordi der er uoverensstemmelser mellem den EU-dækkende tiårige netudviklingsplan (TYNDP) og de nationale netudviklingsplaner (NDP). En bedre kobling mellem TYNDP og NDP ville muliggøre en tværnational udveksling af oplysninger om udnyttelsen af transmissionssystemer. Forsyningssikkerhed og lagring. Som reaktion på de betydelige stigninger i energipriserne i hele EU i efteråret 2021 opfordrede Det Europæiske Råd Kommissionen til hurtigt at overveje mellem- og langsigtede foranstaltninger, der øger modstandsdygtigheden i EU's energisystem, herunder foranstaltninger, der øger forsyningssikkerheden. For at bidrage til en rettidig reaktion på denne krise og en eventuel ny krise på EU-plan omfatter dette forslag særskilte foranstaltninger med henblik på at forbedre samarbejdet og modstandsdygtigheden, navnlig for at sikre en mere effektiv og koordineret anvendelse af lagringsordninger og operationelle solidaritetsordninger. Foranstaltningerne tilsigter en rettidig styrkelse af EU's energisystems modstandsdygtighed over for fremtidige chok. De omfatter foranstaltninger i denne forordning og forordning (EU) 2017/1938 om gasforsyningssikkerhed. For at sikre en sammenhængende reaktion indgår foranstaltningerne vedrørende forsyningssikkerhed i dette lovgivningsforslag, og de fremsættes dermed ikke som et særskilt lovgivningsforslag. Som anført i meddelelsen om energipriser af 13. oktober 2021 med titlen "Håndtering af stigende energipriser: en værktøjskasse for handling og støtte" er koordineringen af forsyningssikkerheden på tværs af landegrænser en forudsætning for at sikre modstandsdygtighed over for fremtidige chok. Med de foreslåede foranstaltninger pålægges medlemsstaterne udtrykkeligt at lade lagre indgå i deres forsyningssikkerhedsrisikovurderinger, både på nationalt og regionalt plan, herunder risici ved at enheder fra tredjelande har kontrol over lagre. Medlemsstaterne bør overveje lagringsforanstaltninger via regionalt samarbejde i tilfælde af risici, som der ikke er taget højde for. I forslaget fastlægges grundforudsætningerne for ibrugtagning af frivillige fælles indkøb af strategiske gaslagre, der skal anvendes i nødsituationer. Der indføres også foranstaltninger for at forbedre gennemsigtigheden og adgangen til lagre, imødegå cybersikkerhedsrelaterede risici ved gas og fremme bilaterale solidaritetsordninger mellem medlemsstaterne i krisetilfælde. Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til uden tøven at gå videre med solidaritetsordninger, så husholdningerne selv i en alvorlig krise får den gas, de har brug for. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Det foreslåede initiativ hænger tæt sammen med og supplerer de lovgivningsforslag, der er fremsat i forbindelse med Fit for 55-pakken til gennemførelse af den europæiske grønne pagt, herunder: Det reviderede direktiv om vedvarende energi (RED II), som er det vigtigste EU-instrument til fremme af energi fra vedvarende energikilder. Det har til formål at fremskynde udbredelsen af vedvarende energi, herunder vedvarende gasser, i energisystemet. Den foreslåede ændring øger målet for andelen af vedvarende energikilder i EU's energimiks til 40 % og fremmer med supplerende mål udbredelsen af vedvarende brændsler såsom vedvarende brint inden for industri og transport. I forbindelse med dette initiativ definerer RED II vedvarende brint som "vedvarende brændstoffer, der ikke er af biologisk oprindelse" og "biomassebrændsler", der indebærer en reduktion af drivhusgasemissionerne på 70 % sammenholdt med fossile brændsler, idet der fastsættes specifikke delmål for forbruget af vedvarende brint (50 % af det samlede brintforbrug til energi- og råstofformål i industrien senest i 2030 og 2,6 % af den energi, der leveres til transportsektoren). Direktivet om energieffektivitet (EED) og det tilhørende direktiv om bygningers energimæssige ydeevne (EPBD), herunder forslagene til ændring heraf, hænger sammen med nærværende initiativ, idet de påvirker niveauet af og strukturen i gasefterspørgslen. Energieffektivitetsforanstaltningerne kan afhjælpe energifattigdom og mindske forbrugernes sårbarhed. Da gasformige brændsler i øjeblikket dominerer den europæiske varme- og køleforsyning og kraftvarmeværkerne, udgør den effektive anvendelse heraf kernen i energieffektivitetsforanstaltningerne. Gasdirektivet og gasforordningen følger princippet om energieffektivitet først: Et åbent og konkurrencedygtigt EU-marked med priser, der afspejler energibærernes produktionsomkostninger og kulstofomkostninger samt eksterne omkostninger og fordele, vil på effektiv vis levere ren og sikker brint til de slutbrugere, som værdsætter det mest. TEN-E-forordningen, som Kommissionen foreslog i december 2020, har til formål bedre at støtte moderniseringen af Europas grænseoverskridende energiinfrastruktur med den europæiske grønne pagt for øje. Herved indføres brintinfrastruktur som en ny infrastrukturkategori med henblik på udviklingen af det europæiske net. Nærværende initiativ supplerer den foreslåede TEN-E-forordning, da det fokuserer på at tilpasse de nationale planer til kravene i den EU-dækkende tiårige netudviklingsplan. Som bebudet i EU-strategien for reduktion af metanemissioner vil Kommissionen foreslå lovgivning til reduktion af metanemissioner i energisektoren. Initiativet har til formål at forbedre oplysningsniveauet om alle energirelaterede metanemissioner. Dette initiativ er et supplement, da det har til formål at fremme udbredelsen af vedvarende og kulstoffattige gasser, hvilket åbner mulighed for en omlægning fra naturgas. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Emissionshandelssystemet (ETS) gør det dyrere at anvende fossile brændsler i forhold til vedvarende og kulstoffattige gasser, og derved fremmes efterspørgslen efter sådanne gasser og investeringer i relateret produktionsteknologi. Kommissionen har foreslået en udbygning, herunder en intensivering inden for og udvidelse til sektorerne luftfart-, sø- og vejtransport samt bygninger. I denne ordning medregnes alle brintproduktionsfaciliteter samt elektrolysatorer med en produktionskapacitet på mere end 25 ton/dag. Innovationsfonden, som blev oprettet ved direktivet om EU's emissionshandelssystem (EU ETS) for perioden 2021-2030, er et af de finansieringsinstrumenter, der støtter omstillingen til et klimaneutralt Europa senest i 2050. Innovationsfonden, som blev oprettet ved EU ETS-direktivet for perioden 2021-2030, er et af de finansieringsinstrumenter, der støtter omstillingen til et klimaneutralt Europa senest i 2050. Med revisionen af energibeskatningsdirektivet tilstræbes det at tilpasse beskatningen af energiprodukter til EU's energi- og klimapolitikker, hvilket omfatter fremme af renere teknologier og afskaffelse af forældede undtagelser og reducerede satser, der i øjeblikket tilskynder til anvendelse af fossile brændsler. Ifølge det reviderede direktiv grupperes og rangordnes produkter, der er omfattet af direktivet, efter deres miljøpræstationer. Derved fastsættes der i revisionen en mindste præferenceafgiftssats på 0,15 EUR/GJ (sammenholdt med 10,75 EUR/GJ for fossile brændstoffer) for vedvarende og kulstoffattige brintbrændstoffer, der anvendes som motorbrændstof. For vedvarende og kulstoffattige brintbrændsler, der anvendes som brændsel til opvarmning, fastsættes der en mindste præferenceafgiftssats på 0,15 EUR/GJ (sammenholdt med 0,6 EUR/GJ for naturgas). Den reviderede forordning om infrastruktur for alternative brændstoffer (AFIR), som ifølge Kommissionens forslag af juli 2021 vil ophæve direktiv 2014/94/EU om etablering af infrastruktur for alternative brændstoffer (AFID), har til formål at imødegå de stigende emissionsmængder inden for vejtransport for at støtte omstillingen til en bilpark af køretøjer med næsten ingen emissioner senest i 2050. Ved forordningen pålægges medlemsstaterne at udvide deres net af opladnings- og optankningsinfrastruktur i overensstemmelse med salget af nulemissionsbiler og installere ladestandere og tankstandere med regelmæssige mellemrum på hovedfærdselsårer. I forbindelse med revisionen af forordningen om infrastruktur for alternative brændstoffer vil der blive indført et krav om én tankstander (min. 2 t/dag, 700 bar) for hver 150 km langs TEN-T-hovednettet og i hvert byknudepunkt senest i 2030. Dette vil resultere i ca. 700 brinttankstationer langs transportknudepunkter og 88 brinttankstationer i byknudepunkter. Ændringen af forordningen om fastsættelse af CO2-emissionsstandarder for personbiler og varevogne har til formål at sikre en klar vej frem mod nulemissionstransport fra 2025. I forordningen defineres bl.a. nulemissionskøretøjer som batteridrevne køretøjer, brændselscellekøretøjer og andre brintdrevne køretøjer, og der fastsættes et mål om, at de nye køretøjsflåders gennemsnitlige emissioner skal være nul senest i 2030. FuelEU Maritime-forslaget har til formål at øge andelen af bæredygtige alternative lav- og nulemissionsbrændstoffer i den internationale søtransports brændstofmiks, herunder: flydende biobrændstoffer, e-væsker, dekarboniseret gas (herunder flydende biogas og e-gas), dekarboniseret brint og dekarboniserede brintbaserede brændstoffer (herunder metan og ammoniak). Fokus på brændstoffer og elteknologi forventes at skabe grundlaget for betydelige og hurtige emissionsreduktioner ved fuldt ud at udnytte de eksisterende teknologier og infrastrukturer sideløbende med incitamenter fra andre foranstaltninger, der gøres til genstand for forslag fremover. Det vil også lette fastlæggelsen af dekarboniseringsveje for den samlede maritime klynge. ReFuel EU Aviation-forslaget, som sigter mod at fremme bæredygtige flybrændstoffers potentiale med hensyn til at mindske luftfartens drivhusgasfodaftryk, er endnu i vid udstrækning uudnyttet. For at luftfartssektoren kan reducere sine emissioner betydeligt, vil den være nødt til at mindske sin nuværende afhængighed af fossile jetbrændstoffer og i stigende grad benytte bæredygtige flybrændstoffer i de kommende år. Ved forslaget fastsættes en minimumsandel på 0,7 % af "syntetiske flybrændstoffer" i de flybrændstoffer, der leveres til luftfartøjsoperatører, hvor der ved "syntetiske flybrændstoffer" forstås vedvarende brændstoffer, der ikke er af biologisk oprindelse, jf. definitionen i direktivet om vedvarende energi. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Målene for dette initiativ kan ikke nås på nationalt plan. De planlagte foranstaltninger i dette initiativ har til formål at fremme de fire mål, der er fastsat i artikel 194 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), samtidig med at de bidrager til at dekarbonisere EU's økonomi. De planlagte foranstaltninger skal vedtages på grundlag af artikel 194, stk. 2, i TEUF sammen med artikel 114, stk. 1, i TEUF. På energiområdet har EU delt kompetence i henhold til artikel 4, stk. 2, litra i), i TEUF.

Dette initiativ bygger desuden på en omfattende lovgivning, der er vedtaget eller opdateret igennem de seneste to årtier. Med det formål at skabe et indre marked i energisektoren har EU i årene fra 1996 til 2019 vedtaget fire successive lovgivningspakker med det overordnede mål at få integreret markederne og liberaliseret de nationale elektricitets- og gasmarkeder. Disse bestemmelser dækker en bred vifte af aspekter, lige fra markedsadgang til gennemsigtighed, forbrugerrettigheder, forøgelse af gasmarkedernes likviditet og de regulerende myndigheders uafhængighed. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Der findes i øjeblikket ingen regler på EU-niveau om regulering af særskilte brintnet eller ‑markeder, kulstoffattig brint og kulstoffattige brændsler. I lyset af den nuværende indsats på EU-niveau og nationalt niveau for at fremme anvendelsen af vedvarende brint som erstatning for fossile brændsler vil medlemsstaterne blive tilskyndet til at vedtage regler for transport via brintspecifik infrastruktur på nationalt plan. Dette skaber risiko for fragmenterede lovgivningsmæssige rammer i hele EU, hvilket kan hæmme integrationen af nationale brintnet og -markeder og dermed hindre eller afskrække handel med brint på tværs af landegrænser. En harmonisering af reglerne for brintinfrastruktur på et senere tidspunkt (dvs. efter at den nationale lovgivning er på plads) vil påføre medlemsstaterne øgede administrative byrder og højere reguleringsomkostninger, og der skabes uvished for virksomhederne, navnlig når der er tale om langsigtede investeringer i brintproduktion og transportinfrastruktur. Det, at der skabes en lovgivningsmæssig ramme på EU-plan for særskilte brintnet og ‑markeder, forventes at fremme integrationen og sammenkoblingen af nationale brintmarkeder og -net. Regler på EU-niveau om planlægning, finansiering og drift af sådanne særskilte brintnet vil skabe forudsigelighed på lang sigt for potentielle investorer i denne type langsigtet infrastruktur, navnlig hvad angår grænseoverskridende sammenkoblinger (som ellers ville være underlagt forskellige og potentielt divergerende nationale lovgivninger). Med hensyn til biomethan er det i fraværet af et initiativ på EU-plan sandsynligt, at der i 2030 stadig vil eksistere en uensartet lovgivning vedrørende adgang til engrosmarkeder, tilslutningsforpligtelser og koordineringsforanstaltninger mellem transmissionssystemoperatører (TSO) og distributionssystemoperatører (DSO). Uden en vis harmonisering på EU-niveau vil producenter af vedvarende og kulstoffattige gasser ligeledes stå over for meget uensartede tilslutnings- og tilførselsomkostninger i EU, hvilket vil føre til ulige konkurrencevilkår. Uden yderligere lovgivning på EU-niveau vil medlemsstaterne fortsat anvende forskellige gaskvalitetsstandarder og -regler om brintblandingsniveauer, hvilket indebærer en risiko for begrænsninger af grænseoverskridende flow samt markedssegmentering. Gaskvalitetsstandarderne vil fortsat primært være fastlagt ud fra kvalitetsparametrene for naturgas, hvilket hæmmer integrationen af vedvarende gasser i nettet. Alle disse aspekter vil sandsynligvis mindske den grænseoverskridende handel med vedvarende og kulstoffattige gasser, hvilket kan udmønte sig i en større import af naturgas. Anvendelsen af LNG-terminalerne og importen kan fortsat være begrænset til naturgas, selv om der ikke ville være behov for at tilpasse LNG-terminaler, hvis der var adgang til konkurrencedygtig biomethan eller syntetisk metan fra kilder uden for EU. National netplanlægning vil kun skulle udarbejdes i medlemsstater, hvor certificerede uafhængige transmissionsoperatører (ITO) og uafhængige systemoperatører (ISO) opererer. De fleste medlemsstater har en fælles national gasudviklingsplan, inden for hvilken gasoperatørerne samarbejder, men det tværsektorielle samarbejde er stadig begrænset. EU's koordinerede nødberedskab for den nuværende gassektor har vist sig at være mere effektivt end en indsats på nationalt plan. •Proportionalitetsprincippet Initiativet overholder proportionalitetsprincippet. Det henhører under anvendelsesområdet for artikel 194 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde: Den politiske intervention er proportional med dimensionen og karakteren af ​de udpegede problemer og opnåelsen af de fastsatte mål. Forslaget går ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå det overordnede mål om at lette dekarboniseringen af gasformige brændsler på en konkurrencepræget måde til de lavest mulige økonomiske omkostninger, samtidig med at energiforsyningssikkerheden opretholdes, og forbrugerne sættes i centrum for energimarkederne. De foretrukne løsninger anses for at være forholdsmæssige og bygger i videst muligt omfang på eksisterende tilgange. Afvejningen mellem forpligtelser og hensyntagen til de forskellige muligheder for at agere mellem medlemsstaterne og private enheder anses for at være passende i betragtning af, at det er bydende nødvendigt at opnå klimaneutralitet senest i 2050. •Valg af retsakt På grundlag af den overordnede evaluering af de nuværende lovgivningsmæssige rammer for gasmarkedet er de valgte instrumenter et direktiv om omarbejdning af direktiv 2009/73/EF og en forordning om omarbejdning af forordning nr. 715/2009. En omarbejdning af disse eksisterende retsakter er valgt for at øge den juridiske klarhed. En ændringsretsakt er på grund af de mange nye bestemmelser skønnet uhensigtsmæssig. Valget af instrumenter nødvendiggør derfor en revision af de allerede vedtagne og gennemførte regler som en naturlig videreudvikling af den nuværende lovgivning i lyset af disse ændringer. Yderligere retsakter vil skulle ændres i kraft af gasforordningen, f.eks.: forordningen om forsyningssikkerhed (EU) 2017/1938, ACER-forordningen (EU) 2019/942 og REMIT-forordningen (EU) nr. 1227/2011. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Ikrafttrædelsen af den tredje energipakke har bidraget positivt til konkurrencen og resultaterne på de indre energimarkeder. Ikke desto mindre fokuserer den nugældende lovgivningsmæssige ramme for gas på fossilbaseret naturgas og foregriber ikke fuldt ud fremkomsten af alternativer til metangasser (herunder naturgas og biomethan), f.eks. brint. Der er behov for en revurdering af den nugældende lovgivningsmæssige ramme for gasmarkedet, og dette er allerede bebudet i Kommissionens meddelelse om en strategi for brint med henblik på et klimaneutralt Europa. I betragtning af EU-medlemsstaternes uensartede potentiale for produktion af vedvarende og kulstoffattig brint kan en egnet markedsramme gøre det lettere for brint at spille sin rolle som energibærer og katalysator for energisystemets integration. På dette grundlag er der udpeget fire hoveddrivkræfter under konsekvensanalysens problemområde I: i) Dekarbonisering vil føre til, at der opstår en europæisk brintværdikæde, der bygger på et grænseoverskridende brintmarked, ii) manglende investeringer i brintinfrastruktur hæmmer markedsudviklingen, iii) brintinfrastruktur må forventes at udgøre et naturligt monopol, hvilket resulterer i markedsstrukturer, der ikke præges af konkurrence, iv) uensartede regler for brintkvalitet kan hæmme grænseoverskridende strømme, og yderligere omkostninger kan påløbe.

I de eksisterende gasregler, der fokuserer på fossilbaseret naturgas, der primært importeres fra lande uden for EU, tages der ikke højde for de særlige kendetegn ved decentral produktion af vedvarende og kulstoffattige gasser i EU. Desuden påvirker de voksende mængder biomethan og brint, men også LNG, gaskvaliteten og dermed udformningen af gasinfrastruktur og slutbrugerapparatur. Konsekvensanalysen anerkender navnlig fem hoveddrivkræfter i forbindelse med dette problemområde: i) begrænset markeds- og netadgang for lokale producenter af biomethan, der er tilsluttet distributionsnettene, uensartethed i reglerne vedrørende tilslutningsforpligtelse og omkostninger til nettilslutning for vedvarende og kulstoffattige gasser samt indfødnings- og udtagstariffer inden for EU hindrer etableringen af et fuldt integreret, likvidt og interoperabelt indre gasmarked i EU, ii) forskelle i gas- og brintblandingsniveauer kan have en ugunstig indvirkning på grænseoverskridende strømme og slutbrugere, mens de nuværende regler for gaskvalitet er uegnede til at håndtere den fremtidige udvikling, iii) LNG-terminaler, der primært er udstyret til at modtage naturgas, og deraf følgende begrænset adgang for nye gasser til LNG-terminaler, iv) langfristede forsyningskontrakter for naturgas, der ikke omfatter CO2-reduktion, kan resultere i en fastlåsning af naturgas og hindre forsyningen af vedvarende gasser frem mod 2050, v) de nuværende energiforsyningssikkerhedsordninger imødegår kun risici i forbindelse med forsyning med naturgas og ikke vedvarende og kulstoffattige gasser. I henseende til netplanlægningen er der behov for at videreudvikle samarbejdet mellem TSO'er og reguleringsmyndigheder. En øget udbredelse af de intermitterende kilder forudsætter, at hele energisystemet integreres bedre, og at infrastrukturen sammenkobles yderligere på grundlag af en mere helhedsorienteret og inklusiv tilgang. I konsekvensanalysen skitseres tre hoveddrivkræfter for dette problemområde: i) Netplanlægningen varierer fra medlemsstat til medlemsstat og mellem TSO'er, planlægningen af el og gas foretages separat, ii) manglende gennemsigtighed med hensyn til den eksisterende infrastrukturs potentiale til at blive anvendt anderledes eller blive dekommissioneret, iii) DSO'erne inddrages ikke udtrykkeligt i TSO'ernes planlægning. Desuden vil en mere harmoniseret systemudviklingsstrategi yderligere styrke de indbyrdes forbindelser mellem el- og gassystemerne, herunder brint. Det fremgik af evalueringen, at konkurrencen skal forbedres for at sikre, at de fulde fordele ved markedsintegration kommer forbrugerne i EU til gode. Desuden har forbrugerne stadig ikke adgang til de nødvendige værktøjer for at kunne engagere sig aktivt på markedet. Forbrugerbeskyttelsesbestemmelserne i den analyserede lovgivning viser sig kun delvist egnet til formålet. Navnlig er beskyttelsen af sårbare kunder stadig ujævn mellem medlemsstaterne, og der hersker fortsat betydelig energifattigdom i hele EU. Sideløbende blev der i problemområde IV påpeget tre problemkilder: i) uudnyttet konkurrencepotentiale på detailmarkederne, ii) utilstrækkelig styrkelse af kundernes indflydelse med hensyn til skift af leverandør, prissammenligningsværktøjer, faktureringsoplysninger, energifællesskaber og adgang til data, og iii) utilstrækkelig forbrugerbeskyttelse, navnlig for sårbare og energifattige personer. •Høringer af interesserede parter I overensstemmelse med retningslinjerne for bedre regulering gennemførte Kommissionen en omfattende og inklusiv høring af de interesserede parter baseret på en høringsstrategi, der omfattede en række metoder og -værktøjer. Formålet med denne strategi var at sikre, at der blev taget hensyn til al relevant dokumentation, herunder data om omkostninger, samfundsmæssige virkninger og fordele ved initiativet. Der blev anvendt flere høringsværktøjer: en høring om den indledende konsekvensanalyse (køreplan), en offentlig onlinehøring baseret på et spørgeskema, en præsentation ved Kommissionen og tilbagemeldinger fra interessenter, herunder gasreguleringsforummet, drøftelser med medlemsstaterne, medlemmer af Europa-Parlamentet og nationale regulerende myndigheder og drøftelser med interesserede parter ved en stor interessentworkshop. Kommissionen modtog 263 svar i forbindelse med den åbne offentlige høring. Overordnet set bekræftede respondenterne behovet for at revidere gasdirektivet og gasforordningen for at bidrage til at nå dekarboniseringsmålene. Derudover forventer over 60 % af respondenterne, at de teknologiske og reguleringsmæssige ændringer, der er nødvendige for at dekarbonisere gasmarkedet, vil kunne skabe nye arbejdspladser frem mod 2030. Med hensyn til udviklingen af brintinfrastruktur og -markeder støtter et flertal af respondenterne indførelsen af regulering på et tidligt tidspunkt for at sikre, at brintmarkedet og -infrastrukturen er velfungerende og konkurrencepræget. Respondenterne slog til lyd for en EU-lovgivningsmæssig ramme, der fastlægger centrale reguleringsprincipper og anvender en trinvis tilgang. Et stort flertal støtter f.eks. tredjepartsadgang, regler for adgang til brintrørledninger, importterminaler og lagre og udtaler sig til fordel for adskillelse af netaktiviteter. De fleste respondenter fandt det vigtigt på et tidligt tidspunkt at fastlægge de private parters rolle i udviklingen af brintinfrastruktur. Et stort flertal af respondenterne finder ligeledes, at eksisterende og fremtidige private net (midlertidigt) kan undtages fra visse reguleringskrav, men at der er behov for at sikre konvergens med hensyn til en fælles lovgivningsmæssig ramme. Langt størstedelen af respondenterne er af den opfattelse, at rettigheder og godkendelseskrav vedrørende ny brintinfrastruktur bør svare til de vilkår, der pt. gælder for metangasrørledninger. Med hensyn til at fremme adgangen for vedvarende og kulstoffattige gasser til det eksisterende gasmarked og den eksisterende gasinfrastruktur er de interesserede parter enige om, at der er behov for at revidere den nuværende lovgivningsmæssige ramme for at bidrage til at nå dekarboniseringsmålene. Et flertal af de interesserede parter finder, at det er vigtigt at sikre fuld markedsadgang og lette tilførslen af vedvarende og kulstoffattige gasser til gasnettet. Mange respondenter slår til lyd for at pålægge netoperatører en pligt til at tilslutte producenter af vedvarende og kulstoffattige gasser og indføre en nedsættelse af tilførselsafgiften. Flertallet af respondenterne støtter også forbedringen af rammerne for gennemsigtighed angående LNG-terminaler. Der er også udtalt støtte til en harmoniseret anvendelse af gaskvalitetsstandarder i hele EU, øget koordinering på tværs af landegrænser og øget gennemsigtighed. Respondenternes opfattelser er delte med hensyn til iblanding af brint, men flertallet er enige i, at det kan udgøre et omkostningseffektivt og hurtigt virkende første skridt til at dekarbonisere energisystemet på trods af de høje tekniske omkostninger. Kun få interesserede parter støtter afskaffelsen af grænseoverskridende tariffer inden for EU. Flertallet af respondenterne finder, at gasspecifikke sikkerhedsudfordringer og cybersikkerhedsforanstaltninger er vigtige. Med hensyn til integreret netværksplanlægning støtter de fleste interessenter en tilpasning af tidsplanen for netudviklingsplanen (NDP) til TYNDP og en fælles gasplan, uanset hvilken model for adskillelse der vælges. Et flertal af respondenterne gav udtryk for en endnu mere udtalt støtte til et fælles el- og gasscenarie. Et betydeligt antal interesserede parter anmoder om, at brintprojekter medtages i de nationale udviklingsprogrammer. De fleste interessenter er enige om DSO'ernes rolle med hensyn til at levere og dele oplysninger, og flere respondenter støtter også, at distributionssystemoperatørerne forelægger deres egen plan, herunder systemoptimering på tværs af forskellige sektorer. Respondenterne foretrak også en fælles gas- og elplan frem for fælles scenarier med separate planer. Flere interesserede parter påpegede, at en fælles plan for metan og brint samt en særskilt elplan ville være den foretrukne løsning. Med hensyn til kundernes engagement og beskyttelse på detailmarkedet for grøn gas opfordrede flertallet af de interesserede parter til større ambitioner med hensyn til borger-/forbrugerrelaterede bestemmelser ved at overtage de bestemmelser, som gælder for elmarkedet. Bestemmelserne om energifattigdom bør også bidrage til at sikre, at det ikke er forbrugerne, der skal betale omkostningerne ved at skifte til rene gasbaserede løsninger. Repræsentanter for den private sektor støtter planerne om at udfase regulerede priser, hvorimod nogle forbrugerorganisationer ville vælge at opretholde dem for at beskytte energifattige og sårbare forbrugere. Næsten halvdelen af alle respondenter ønsker en styrkelse af bestemmelserne om sammenlignelighed af tilbud og adgang til data, gennemsigtighed, intelligente målersystemer og skift af leverandør. Ingen af respondenterne støttede den ikkelovgivningsmæssige tilgang. •Indhentning og brug af ekspertbistand Det foreslåede initiativ og den tilhørende konsekvensanalyse bygger på dokumentation fra de interesserede parters input til de omfattende høringer, der er gennemført i denne forbindelse, samt litteraturgennemgang og modellering. Litteraturgennemgangen omfattede resultaterne af en række aktuelle undersøgelser af centrale elementer såsom brint og dekarboniseret gasinfrastruktur, marked og produktion, der blev gennemført i forbindelse med konsekvensanalysen, eller som bidrog til dens omfang, samt vurderinger foretaget i forbindelse med Kommissionens øvrige relevante initiativer. Konklusioner vedtaget inden for rammerne af flere interessentfora, især om gasregulering (Madridforummet) og om elregulering (Firenzeforummet), blev også taget i betragtning i analysen. Der blev også taget hensyn til drøftelser med medlemsstaterne, med medlemmer af Europa-Parlamentet, med de nationale regulerende myndigheder, ACER og drøftelser med andre interessenter. •Konsekvensanalyse I overensstemmelse med retningslinjerne for bedre regulering har Kommissionen gennemført en konsekvensanalyse af flere politiske løsningsmodeller. Dette arbejde blev underbygget af høringer inden for Kommissionens tjenestegrene gennem en tværtjenstlig styringsgruppe. Konsekvensanalysen blev forelagt og drøftet med Udvalget for Forskriftskontrol. Udvalget for Forskriftskontrol afgav en positiv udtalelse med forbehold. Der blev navnlig taget højde for forbeholdet ved at: i) integrere evalueringens konklusioner i problembeskrivelsen, ii) præcisere initiativets rolle som en del af den befordrende ramme for pakken "Fit for 55", iii) præcisere grundlaget for virkningen af de politiske løsningsmodeller, iv) skelne mere mellem forskellige aktører, navnlig mellem naturgas- og brintproducenter og mellem forbrugere, v) give en vurdering af, hvordan initiativet kan have anderledes virkninger for SMV'er, end det er tilfældet for andre (større) virksomheder, vi) bedre afspejle afvigende synspunkter og mindretalssynspunkter i hele rapporten, herunder i problemafgrænsningen, opbygningen af løsningsmulighederne, konsekvensanalysen og valget af den foretrukne løsning, vii) forbedre den beskrivende del af rapporten og viii) udfylde tabellerne over omkostninger og fordele i det rette format. Under hele arbejdet med konsekvensanalysen blev der overvejet en række foranstaltninger på fire problemområder for at afhjælpe de konstaterede problemer og problemkilder med henblik på at nå initiativets mål. Efter en vurdering af deres effektivitet, virkningsfuldhed, sammenhæng og proportionalitet er en pakke af foretrukne løsninger blevet fundet bedst egnet til at bidrage til opfyldelsen af de fastsatte mål. Problemområde I: Brintinfrastruktur og brintmarkeder I problemområde I tages følgende politiske muligheder op til overvejelse: udbud af rettighederne til at drive brintnettet (løsningsmodel 1), indførelse af de vigtigste reguleringsprincipper inspireret af de principper, der i øjeblikket gælder for naturgasmarkedet, men tilpasset det forhold, at brintmarkederne befinder sig på et udviklingsstadium (løsningsmodel 2), og etablering af en fuldt udviklet reguleringsordning for brint (svarende til den, der i øjeblikket gælder for naturgassektoren) uden behov for at omstille til et mere modent brintmarked (løsningsmodel 3). Den foretrukne løsningsmodel går ud på at indføre centrale reguleringsprincipper fra begyndelsen, samtidig med at der skabes klarhed om den endelige (fremtidige) reguleringsordning. (Løsningsmodel 2b "Vigtigste reguleringsprincipper med en vision"). Hovedfordelen ved denne løsningsmodel er, at den fremmer markedsintegration, skaber klarhed for investorerne, modvirker ikkekonkurrencedygtige markedsstrukturer samt sparer omkostninger ved efterfølgende tilpasning af reglerne, når markedet er modent, men rummer fleksibilitet til at skræddersy reguleringen til brintsektorens gradvise den gradvise udbygning af brintsektoren. Problemområde II: Vedvarende og kulstoffattige gasser i den eksisterende gasinfrastruktur og de eksisterende gasmarkeder og energiforsyningssikkerhed Problemområde II indeholder løsningsmodeller, der fremmer integrationen af vedvarende og kulstoffattige gasser i det eksisterende gasmarked og den eksisterende infrastruktur. Alle løsningsmodeller omfatter også et progressivt interventionsniveau til håndtering af betænkeligheder vedrørende energiforsyningssikkerheden, navnlig udbygning af eksisterende redskaber, standarder og procedurer til at omfatte vedvarende og kulstoffattige gasser, reel solidaritet og håndtering af de risici, der er forbundet med cybersikkerhed for gassektoren. Løsningsmodel 3 "Godkendelse og fremme af fuld markedsadgang for vedvarende og kulstoffattige gasser" er den foretrukne løsning for problemområde II. Denne løsningsmodel omfatter foranstaltninger til støtte for vedvarende og kulstoffattige gassers adgang til engrosmarkedet, LNG-terminaler og transmissionsnettet (uanset tilslutningssted), herunder tarifrabatter for tilførsel til nettet og grænseoverskridende transport. Gaskvaliteten vil blive styret af en harmoniseret EU-tilgang til grænseoverskridende sammenkoblingspunkter, samtidig med at medlemsstaterne overlades fleksibilitet. Det tilladte loft for brintblandinger fastsættes til 5 % for alle grænseoverskridende punkter — et niveau, der er omkostningseffektivt med hensyn til tilpasnings- og reduktionsomkostninger.

Godkendelse og fremme af det samlede marked for vedvarende og kulstoffattige gasser: De planlagte foranstaltninger er i overensstemmelse med Unionens bestræbelser på at bekæmpe klimaændringer og er nødvendige for at nå de tilstræbte mål i den europæiske grønne pagt. Hovedfordelen er, at foranstaltningerne vil mindske produktionsomkostningerne for producenter af vedvarende og kulstoffattige gasser, øge konkurrencen og likviditeten samt handelen med vedvarende gasser og samtidig tilskynde til en reduktion af drivhusgasemissionerne. På denne måde vil forbrugerne og skatteyderne drage fordel af, at støtten kan mindskes. Det vil også begrænse risiciene for energiforsyningssikkerheden og spare tid og ressourcer, mindske usikkerheden, forbedre effektiviteten af nødforanstaltninger og styrke sikkerhedsspecifikke krav til gasvirksomheder. Problemområde III: Netplanlægning I problemområde III tages mulighederne for integreret netplanlægning op til overvejelse. Den foretrukne løsning for problemområde III er løsningsmodel 2 "National planlægning baseret på europæiske scenarier". Løsningsmodellen åbner mulighed for national planlægning, men kræver, at den er baseret på fælles scenarier for gas og elektricitet, der er tilpasset TYNDP og knyttet til den relevante nationale energi- og klimaplan. Den omfatter alle relevante aktører (DSO'er) og gør det muligt at udpege rørledninger, der kan anvendes til et ændret anvendelsesformål fra metan til H2 med en detaljeringsgrad, som ikke let vil kunne opnås på europæisk plan. Etablering af national planlægning baseret på europæiske scenarier: Hovedfordelen er, at dette vil fjerne risikoen for, at TSO'er for elektricitet og gas planlægger udviklingen af deres systemer på grundlag af uforenelige antagelser. Dette muliggør sektorintegration og en konceptuel systemplan, samtidig med at fordelene ved mere udførlige sektorspecifikke netudviklingsplaner opretholdes. Derved sikres en fælles vision for de forskellige interesserede parter, hvilket indebærer, at der i netplanlægningen tages hensyn til dekarboniseringsstrategierne på nationalt niveau og EU-niveau, og risikoen for potentielle fastlåste eller strandede aktiver mindskes. Problemområde IV: Lav grad af kundeengagement og -beskyttelse på detailmarkedet for grøn gas Problemområde IV rummer muligheder, der ansporer til en ikkelovgivningsmæssig tilgang for at tage hånd om konkurrencen og forbrugernes engagement eller i stedet kræver, at der tages fat på problemkilderne gennem ny lovgivning, som oftest afspejler, hvad der allerede var indført i elsektoren. Ud fra analysen er den foretrukne løsningsmodel 2 "Fleksibel lovgivning", som afspejler forbrugerbeskyttelsen på elmarkedet og bestemmelserne om indflydelse. Denne løsningsmodel vil sandsynligvis være den mest virkningsfulde og i overensstemmelse med andre problemområder. Hovedfordelen er, at den vil indebære et betydeligt besparelsespotentiale, hjælpe nye leverandører og tjenesteudbydere med at komme ind på markedet, udvikle innovative produkter, hvilket vil føre til øget konkurrence, forbrugerengagement og økonomiske fordele. Det vil også sætte borgere og lokalsamfund i stand til at øge den sociale accept, mobilisere privat kapital og lette ibrugtagningen af vedvarende og kulstoffattige gasser. Risikoen for overinvesteringer mindskes, hvilket vil få en gunstig indvirkning på miljøet. •Målrettet regulering og forenkling Forslagene til ændring af den gældende lovgivning er udformet i overensstemmelse med de mest omkostningseffektive politiske løsningsmodeller, der er gransket i konsekvensanalysen. Nogle af de foretrukne løsningsmodeller forventes at øge tilsynsorganernes og markedsoperatørernes administrations-, gennemførelses- og håndhævelsesomkostninger. Eksempelvis kan de foreslåede foranstaltninger resultere i flere administrative udvekslinger mellem de nationale tilsynsmyndigheder og naturgastransportører, en øget koordineringsindsats mellem DSO'er og TSO'er og en større regulerings- og gennemførelsesindsats for medlemsstaterne og de nationale myndigheder. Der forventes dog også lavere og mere effektive reguleringsomkostninger som følge af de ændrede rammebestemmelser. Konsekvensanalysen viser endvidere, at de foreslåede foranstaltninger indebærer de mest omkostningseffektive reguleringsmuligheder for at nå initiativets overordnede mål, nemlig fastsættelse af regler for transmission, distribution, forsyning og lagring af metan- og brintgasser, der kan støtte dekarboniseringen af energisystemet og samtidig tilvejebringe sikker energi til rimelige priser. De kortsigtede reguleringsomkostninger, der er forbundet med nogle af de foretrukne foranstaltninger, må vurderes i forhold til de omkostninger og bestræbelser, som en sen integration og dekarbonisering af energisystemet vil afstedkomme på lang sigt. De fordele, som løsningsmodellerne forventes at give i form af støtte til vedvarende energikilder, integration af energisystemet, forbrugerbeskyttelse og energiforsyningssikkerhed, vil langt overstige de umiddelbare administrations- og gennemførelsesomkostninger. Med forslaget bidrages der yderligere til at forenkle de gældende lovgivningsmæssige rammer ved at harmonisere bestemmelserne om gasinfrastrukturen og -markedet med den nye reguleringsstruktur, der er udformet i pakken om ren energi for elsektorens vedkommende. En højere grad af tilpasning mellem sektorerne forventes at gavne mange reguleringsområder, navnlig forbrugerindflydelse og -beskyttelse samt styring og de regulerende myndigheders tilsyn. Der forventes også lignende bidrag i forbindelse med den tidlige indførelse af lovgivningsmæssige rammer for brintinfrastrukturer og -markeder. Selv om disse regler sandsynligvis vil øge de nationale myndigheders og markedsoperatørernes umiddelbare administrationsomkostninger og reguleringsmæssige byrder, forventes harmoniseringen af reguleringsprincipperne for brint i en tidlig fase at mindske de fremtidige overholdelsesomkostninger betydeligt og forebygge risikoen for større reguleringsmæssige forskelle og gennemførelsesomkostninger. •Grundlæggende rettigheder Det er af afgørende betydning at værne om EU's værdier og borgernes grundlæggende rettigheder og sikkerhed under udviklingen af et grønt og digitalt energimiljø. De foreslåede politiske foranstaltninger vedrørende dataforvaltning blev udviklet med dette for øje med henblik på at sikre udbredt adgang til og brug af digitale teknologier og datadrevne tjenester og samtidig sikre et højt niveau for retten til privatlivets fred og til beskyttelse af personoplysninger som fastsat i artikel 7 og 8 i EU's charter om grundlæggende rettigheder og den generelle forordning om databeskyttelse. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET De budgetmæssige virkninger for EU-budgettet, der er knyttet til forslaget i denne pakke, vedrører de menneskelige ressourcer i Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER) og Europa-Kommissionens Generaldirektorat (GD) for Energi, som er beskrevet i finansieringsoversigten til forslaget, der ledsager Kommissionens forslag til omarbejdning af [gasforordningen]. De nye opgaver, som ACER skal varetage, navnlig med hensyn til regler, der letter udviklingen af en konkurrencedygtig brintsektor, men også gasmarkedernes voksende kompleksitet som følge af en stigende andel af andre gasser end naturgas, kræver en indfasning af yderligere 21 fuldtidsækvivalenter i ACER fra 2023 og derefter. For at gennemføre de foreslåede nye regler for en ny sektor i vækst, for at integrere nye gastyper i gasmarkedet og infrastrukturen samt for at håndhæve de styrkede forbrugerbestemmelser er det desuden nødvendigt at styrke personalet i GD for Energi med yderligere 5 fuldtidsækvivalenter. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Overvågningen af fremskridtene vil bestå af en tostrenget tilgang i form af ACER's årlige rapportering og en evaluering foretaget af Kommissionen. ACER's mandat til årlig overvågning og rapportering af markedsresultater i dets årlige markedsovervågningsrapport (forpligtelse i henhold til forordning (EF) nr. 715/2009) vil blive opretholdt, og dets anvendelsesområde vil blive udvidet til også at omfatte brint. Senest et år efter vedtagelsen af forslagene vil Kommissionen opfordre ACER til at gennemgå og ajourføre sine nuværende overvågningsindikatorer (under medvirken af berørte interesserede parter) for at sikre, at de fortsat er relevante for overvågningen af fremskridtene hen imod opfyldelsen af de mål, der ligger til grund for de aktuelle forslag. ACER vil fortsat basere sig på de allerede etablerede datakilder, der anvendes til at udarbejde markedsovervågningsrapporten, suppleret med relevante data om brint.

ACER's årlige rapportering vil træde i stedet for Kommissionens stadig gældende rapporteringsforpligtelser i henhold til gasdirektivet. De detaljerede forslag vil sikre, at ACER's overvågning supplerer andre overvågningstiltag (navnlig overvågning som led i forvaltningen af energiunionen og klimaindsatsen), idet overlapninger undgås. Kommissionen vil foretage en fuldstændig evaluering af virkningerne af de foreslåede initiativer, herunder forslagenes virkningsfuldhed, effektivitet, vedvarende sammenhæng og relevans, inden for en given frist efter de vedtagne foranstaltningers ikrafttræden (vejledende frist på fem år). Kommissionen gennemgår senest den 31. december 2030 dette direktiv og forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en rapport. •Forklarende dokumenter (for direktiver) Efter Domstolens dom i sagen Kommissionen mod Belgien (sag C-543/17) skal medlemsstaterne vedlægge deres meddelelser om nationale gennemførelsesforanstaltninger tilstrækkeligt klare og præcise oplysninger med angivelse af, hvilke bestemmelser i national ret der gennemfører hvilke bestemmelser i et direktiv. Dette skal angives for hver enkelt forpligtelse, ikke kun på "artikelniveau". Hvis medlemsstaterne opfylder denne forpligtelse, vil de i princippet ikke skulle fremsende forklarende dokumenter om gennemførelsen til Kommissionen. Forordningen gennemføres direkte og ensartet i medlemsstaterne og kræver derfor ikke et forklarende dokument. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Det foreslåede reviderede direktiv består af ti kapitler, der indeholder 90 artikler. Kapitel 1 – Genstand, anvendelsesområde og definitioner I dette kapitel fastsættes genstanden og anvendelsesområdet angående reglerne for transmission, distribution, forsyning og lagring af gasser ved anvendelse af naturgassystemet, samt reglerne for transport af, forsyning med og lagring af brint ved anvendelse af brintsystemet. Heri defineres endvidere de vigtigste begreber, der anvendes i det foreslåede direktiv. Kapitel 2 — Generelle regler for, hvorledes sektoren skal organiseres I dette kapitel fastsættes regler med henblik på at sikre konkurrencedygtige, forbrugerorienterede, fleksible og ikkediskriminerende gasmarkeder. Det indeholder bestemmelser om markedsadgang såsom frit valg af leverandør, markedsbaserede forsyningspriser, offentlige serviceforpligtelser, bæredygtighed, certificering af vedvarende og kulstoffattige gasser, fremme af regionalt samarbejde og tekniske regler. Kapitel 3 — Forbrugernes indflydelse og forbrugerbeskyttelse og detailmarkeder I dette kapitel fastsættes navnlig en række rettigheder for forbrugeren: Det uddyber grundlæggende kontraktlige rettigheder, ret til og gebyr for at skifte leverandør og regler om sammenligningsværktøjer, aktive kunder og borgerenergifællesskaber. Det indeholder også bestemmelser om fakturering, intelligent og konventionel måling samt dataforvaltning. Det indeholder endvidere bestemmelser om fælles kontaktpunkter, ret til udenretslig tvistbilæggelse samt sårbare kunder og detailmarkeder. Kapitel 4 — Tredjeparts adgang til infrastruktur Dette kapitel er opdelt i 3 afsnit, der dækker følgende: adgang til naturgasinfrastruktur, adgang til brintinfrastruktur og nægtelse af adgang og tilslutning. Kapitel 5 — Regler for transmissions-, lager- og systemoperatører, hvad angår naturgas I dette kapitel uddybes transmissions-, lager- og LNG-systemoperatørernes opgaver, fortrolighed og beslutningsbeføjelser. Kapitel 6 — Distributionssystemoperatører for naturgas I dette kapitel fastsættes udpegningen af distributionssystemoperatører, deres opgaver, beslutningsbeføjelserne med hensyn til tilslutning af nye faciliteter, der producerer vedvarende og kulstoffattige gasser, til distributionssystemet, adskillelse af distributionssystemoperatører, distributionssystemoperatørers tavshedspligt, bestemmelser om lukkede distributionssystemer og kombinerede operatører.

Kapitel 7 — Regler for de særskilte brintnet Dette kapitel omhandler navnlig opgaver, der påhviler brintnet-, brintlager- og brintterminaloperatører, forsyning på eksisterende brintnet, geografisk afgrænsede brintnet, sammenkoblingslinjer med tredjelande og fortrolighed for operatører. Kapitel 8 — Integreret netplanlægning Dette kapitel omhandler netudvikling og beføjelser til at træffe investeringsbeslutninger, rapportering om udvikling af brintnet samt finansiering af grænseoverskridende brintinfrastruktur. Kapitel 9 — Adskillelse af transmissionssystemoperatører Dette kapitel er opdelt i seks afsnit, der dækker følgende: ejerskabsmæssig adskillelse, uafhængige systemoperatører, uafhængige transmissionsoperatører, adskillelse af operatører af særskilte brintnet og udpegning, certificering af operatører af naturgas- og brintsystemer samt regnskabsmæssig adskillelse og gennemsigtighed. Kapitel 10 — De regulerende myndigheder I dette kapitel fokuseres på udpegningen af regulerende myndigheder og disses uafhængighed, på de regulerende myndigheders generelle mål og deres opgaver og beføjelser, på reguleringsordningen for grænseoverskridende spørgsmål, på overholdelsen af netregler og retningslinjer såvel som på registrering. Kapitel 11 — Afsluttende bestemmelser I det sidste kapitel fokuseres på afsluttende bestemmelser, og det omfatter navnlig artikler om beskyttelsesforanstaltninger, lige konkurrencevilkår, tekniske aftaler, undtagelser, bemyndigelsesprocedure, udøvelse af delegerede beføjelser, udvalgsprocedure, rapportering, ophævelse, gennemførelse i national ret, ikrafttræden og adressater. Bilag 1 omhandler mindstekravene til fakturering og faktureringsoplysninger. Bilag 2 omhandler intelligent måling for så vidt angår naturgas. Bilag 3 indeholder en sammenligningstabel. Den foreslåede reviderede forordning består af fem kapitler, der indeholder 69 artikler. Kapitel 1 – Genstand, anvendelsesområde og definitioner I dette kapitel fastsættes genstanden og anvendelsesområdet for reglerne angående målene for energiunionen, klima- og energirammen samt forbrugerne. Heri defineres endvidere de vigtigste begreber, der anvendes i den foreslåede forordning. Kapitel 2 — Generelle regler for, hvorledes sektoren skal organiseres, samt adgangen til infrastrukturen I dette kapitel fastlægges de almene principper samt adskillelsen af regulerede aktivgrundlag, tjenester med tredjepartsadgang, markedsvurdering for vedvarende og kulstoffattige gasser, principperne for kapacitetstildelingsmekanismer og proceduren for håndtering af kapacitetsbegrænsninger, handel med kapacitetsrettigheder, balanceringsregler og gebyrer for ubalancer, certificering og samarbejde mellem transmissionssystemoperatører. Kapitel 3 — Netadgang Dette kapitel omhandler tariffer for netadgang og rabatter.

Kapitel 4 — Drift af transmissions-, lager-, LNG- og brintterminalsystemet Dette kapitel indeholder bestemmelser om uafbrydelig kapacitet for vedvarende og kulstoffattige gasser, koordinering af gaskvaliteten på tværs af landegrænser, brintblandinger, det europæiske net af transmissionssystemoperatører for gas, ACER's overvågning, regulerende myndigheder, høringer, omkostninger, regionalt samarbejde, TYNDP, gennemsigtighedskrav og registrering. Kapitel 5 — Drift af distributionssystemer I dette kapitel fastsættes reglerne for uafbrydelig kapacitet for vedvarende og kulstoffattige gasser, samarbejde mellem DSO'er og TSO'er, gennemsigtighedskrav og den europæiske enhed for distributionssystemoperatører. Det omfatter procedurer og opgaver. Kapitel 6 — Adgang til særskilte brintnet I dette kapitel fokuseres på koordinering af brintkvaliteten på tværs af landegrænser, det europæiske net af netoperatører for brint og dettes opgaver, TYNDP for brint, omkostninger og høring, ACER's overvågning, regionalt samarbejde og gennemsigtighedskrav. Kapitel 7 — Netregler og retningslinjer Dette kapitel indeholder bestemmelser om vedtagelse af netregler og retningslinjer, fastlæggelse af netregler, ændringer af netregler og retningslinjer, medlemsstaternes ret til at fastsætte mere udførlige foranstaltninger, tilvejebringelse af oplysninger og fortrolighed samt sanktioner. Alle tre regler er tilpasset brint. Kapitel 8 — Afsluttende bestemmelser I dette kapitel fokuseres på afsluttende bestemmelser, og det omfatter navnlig artikler om ny naturgas- og brintinfrastruktur, udvalgsprocedure, undtagelser, fritagelser, udøvelse af delegerede beføjelser, ændring af forordninger, ændring med henblik på at udvide forordningen om gasforsyningssikkerhed til at omfatte vedvarende og kulstoffattige gasser og indarbejde foranstaltninger vedrørende cybersikkerhed, solidaritet og lagring samt ophævelse og ikrafttræden. Bilag 1 indeholder retningslinjer. Bilag 2 indeholder en sammenligningstabel. 🡻 2009/73/EF (tilpasset) ⇨ nyt 2021/0425 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om fælles regler for de indre markeder for vedvarende gas, naturgas og brint (omarbejdning)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab ⌦ Den Europæiske Unions funktionsmåde ⌫ , særlig artikel 47, stk. 2 og artikel 55 og 95 ⌦ artikel 194, stk. 2 ⌫, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: ⇩ nyt (1)Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF er blevet ændret væsentligt flere gange. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør direktivet af klarhedshensyn omarbejdes. 🡻 2009/72/EF betragtning 1 (tilpasset) (2)Formålet med det indre marked for naturgas, som siden 1999 gradvist har taget form i Fællesskabet ⌦ Unionen ⌫, er at stille reelle valgmuligheder til rådighed for alle forbrugere i Den Europæiske Union, privatpersoner som erhvervsdrivende, åbne nye forretningsmuligheder og fremme handelen over grænserne, så der derved kan opnås effektiviseringsgevinster, konkurrencedygtige priser og højere servicestandarder, og at bidrage til øget forsyningssikkerhed og bæredygtighed. 🡻 2009/73/EF betragtning 2 (tilpasset) (3)Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas ⌦ og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF ⌫ har bidraget væsentligt til skabelsen af et sådant indre marked for naturgas. ⇩ nyt (4)Som led i pakken "Ren energi til alle europæere", som Kommissionen foreslog den 30. november 2016, blev der med forordning (EU) 2019/943 og direktiv (EU) 2019/944 opnået endnu et fremskridt med hensyn til udviklingen af det indre marked for elektricitet med borgerne i centrum, hvilket bidrog til Unionens mål om omstilling til et rent energisystem og reduktion af drivhusgasemissioner. Det indre marked for naturgas bør bygge på de samme principper og navnlig sikre et ensartet forbrugerbeskyttelsesniveau.

(5)Unionen har til hensigt at nedbringe drivhusgasemissionerne. Den har derfor vedtaget en række initiativer for at nå dette mål, herunder strategien for integration af energisystemet og strategien for brint, som Kommissionen offentliggjorde i juli 2020, og hvori det fastsættes, hvordan energimarkederne skal moderniseres, herunder dekarboniseringen af gasmarkederne samt forordning (EU) 2018/1999 og forordning (EU) 2021/1119. Nærværende direktiv bør bidrage til at nå disse mål og sikre forsyningssikkerheden og et velfungerende indre marked for gasser, herunder for brint. (6)Sigtet med dette direktiv er at lette udbredelsen af vedvarende og kulstoffattige gasser i energisystemet ved at muliggøre en omlægning fra fossil gas og sørge for, at disse nye gasser kan spille en vigtig rolle med hensyn til at nå EU's 2030-klimamål og målet om klimaneutralitet i 2050. Sigtet med direktivet er ligeledes at etablere en lovgivningsmæssig ramme, der giver alle markedsdeltagerne mulighed for og tilskynder dem til under planlægningen af deres aktiviteter at tage hensyn til fossile gassers rolle i omstillingsperioden, for at undgå fastlåsningsvirkninger og sikre en gradvis og rettidig udfasning af fossil gas, navnlig i alle relevante industrisektorer og til opvarmningsformål. (7)I EU's strategi for brint anerkendes det, at eftersom EU-medlemsstaternes potentiale for produktion af vedvarende brint er uensartet, har et åbent og konkurrencedygtigt EU-marked med uhindret handel på tværs af landegrænserne betydelige fordele for konkurrencen, prisoverkommeligheden og forsyningssikkerheden. Det understreges endvidere, at omstillingen til et likvidt marked, hvor brint handles som en råvare, vil gøre det lettere for nye producenter at komme ind på markedet og være nyttigt for en dybere integration med andre energibærere. Det vil skabe levedygtige prissignaler for investeringer og operationelle beslutninger. Bestemmelserne i dette direktiv bør således fremme brintmarkeder, handel med brint som en råvare og likvide handelsknudepunkter, og medlemsstaterne bør fjerne uberettigede hindringer i denne henseende. De iboende forskelle anerkendes, men de eksisterende regler, der har åbnet mulighed for de effektive kommercielle operationer, der er udviklet til el- og gasmarkederne, og handel, bør dog finde anvendelse på Unionens brintmarkeder i det omfang, det er hensigtsmæssigt og inden for en passende tidsramme. (8)I overensstemmelse med EU's strategi for brint forventes vedvarende brint at blive anvendt i stor skala fra 2030 og derefter med henblik på at dekarbonisere visse sektorer, bl.a. luftfart og skibsfart samt industrisektorer, der er vanskelige at dekarbonisere. Alle slutkunder, der er tilsluttet brintsystemer, vil drage fordel af de grundlæggende forbrugerrettigheder, der gælder for slutkunder, der er tilsluttet naturgassystemet, f.eks. retten til at skifte leverandør samt nøjagtige faktureringsoplysninger. I de tilfælde, hvor kunderne er tilsluttet brintnettet, f.eks. industrikunder, vil de drage fordel af de samme forbrugerbeskyttelsesrettigheder, som gælder for naturgaskunder. Forbrugerrelaterede bestemmelser, der har til formål at fremme husholdningernes deltagelse på markedet, f.eks. prissammenligningsværktøjer, aktive kunder og borgerenergifællesskaber, finder imidlertid ikke anvendelse på brintsystemet. (9)I tråd med EU's strategi for brint lægger EU hovedvægten på at udvikle vedvarende brint, der primært produceres ved hjælp af vind- og solenergi. Vedvarende brint er den mest kompatible løsning set i forhold til EU's mål om klimaneutralitet og nulforurening på lang sigt og den mest kohærente med et integreret energisystem. Imidlertid kan kulstoffattige brændsler såsom kulstoffattig brint spille en rolle i energiomstillingen, navnlig på kort og mellemlang sigt for hurtigt at mindske emissionerne fra eksisterende brændsler og støtte udbredelsen af vedvarende brændsler såsom vedvarende brint. Til støtte for omstillingen bør der fastsættes en tærskel relateret til reduktion af drivhusgasemissioner for kulstoffattig brint og syntetiske gasformige brændsler. Denne tærskel bør skærpes for brint produceret i anlæg, der sættes i drift fra den 1. januar 2031, for at tage hensyn til den teknologiske udvikling og i højere grad stimulere de dynamiske fremskridt hen imod reduktion af drivhusgasemissioner fra brintproduktion. I EU-strategien for integration af energisystemet blev der sat fokus på behovet for at indføre et EU-dækkende certificeringssystem for også at lade kulstoffattige brændsler indgå, således at medlemsstaterne kan sammenligne dem med andre dekarboniseringsalternativer og overveje dem i deres energimiks som en rentabel løsning. For at sikre, at kulstoffattigt brændsel har samme dekarboniseringseffekt som andre VE-alternativer, er det vigtigt, at de certificeres, ved at der anvendes en tilsvarende metodisk tilgang baseret på en livscyklusvurdering af deres samlede drivhusgasemissioner. Dette vil gøre det muligt at indføre et omfattende EU-dækkende certificeringssystem, der dækker hele Unionens energimiks. I betragtning af at kulstoffattigt brændsel og kulstoffattig brint ikke er vedvarende brændsler, kan deres terminologi og certificering ikke medtages i forslaget til revision af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001. Derfor afbøder deres medtagelse i dette direktiv denne mangel. 🡻 2009/73/EF betragtning 3 (10)De rettigheder, der er sikret EU-borgerne i traktaten, herunder fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser og fri etableringsret, kan kun udøves i et helt åbent marked, hvor alle forbrugere frit kan vælge leverandør, og alle leverandører frit kan levere til deres kunder. 🡻 2009/73/EF betragtning 4 (4)På nuværende tidspunkt er der dog hindringer for salget af gas på lige vilkår og uden diskrimination eller ugunstige betingelser i Fællesskabet. Navnlig kan endnu ikke alle medlemsstaterne sikre ikke-diskriminerende netadgang og myndighedstilsyn på samme effektive niveau. 🡻 2009/73/EF betragtning 5 (5)Kommissionens meddelelse af 10. januar 2007 "En energipolitik for Europa" fremhæver, hvor vigtigt det er at fuldføre det indre marked for naturgas og skabe lige vilkår for alle naturgasvirksomheder, der er etableret i Fællesskabet. Meddelelserne fra Kommissionen af 10. januar 2007 "Udsigterne for det indre gas- og elmarked" og "Undersøgelse i henhold til artikel 17 i forordning (EF) nr. 1/2003 af den europæiske gas- og elsektor (endelig rapport)" viste, at de nuværende regler og foranstaltninger ikke skaber de fornødne rammer for, at målet om et velfungerende indre marked kan opfyldes. 🡻 2009/73/EF betragtning 48 (tilpasset) ⇨ nyt (11)Dette direktiv bør fokusere på forbrugernes interesser, og tjenesteydelsernes kvalitet bør være en central del af naturgasvirksomhedernes ansvar. Det er nødvendigt at styrke og sikre forbrugernes eksisterende rettigheder ⇨ , retten til adgang til væsentlige tjenester, herunder energi, og beskyttelse mod energifattigdom som anført i meddelelsen om den europæiske søjle for sociale rettigheder ⇦ , og dette bør indebære øget gennemsigtighed. Forbrugerbeskyttelsen bør sikre, at alle europæiske ⌦ Unionens ⌫ forbrugere drager fordel af et konkurrencebaseret ⌦ gas ⌫marked. Forbrugerrettighederne bør håndhæves af medlemsstaterne eller, når en medlemsstat har fastsat dette, de regulerende myndigheder. ⇩ nyt

(12)Den europæiske søjle for sociale rettigheder angiver energi blandt de væsentlige tjenester, som alle skal have adgang til, og opfordrer til støtteforanstaltninger for dem, der har behov for det (princip 20). FN's mål for bæredygtig udvikling nr. 7 (SDG 7) opfordrer også til at sikre adgang til økonomisk overkommelig, pålidelig, bæredygtig og moderne energi for alle. 🡻 2009/73/EF betragtning 47 (tilpasset) (13)Kravene til offentlig service og de fælles mindstenormer, der følger af dem, må styrkes yderligere for at sikre, at alle forbrugere, navnlig de sårbare, får gavn af konkurrencen og rimelige priser. Kravene til offentlig service bør fastsættes på nationalt plan under hensyntagen til de nationale forhold; medlemsstaterne bør dog respektere fællesskabs ⌦ EU- ⌫retten. Unionsborgerne og, når medlemsstaterne anser det for hensigtsmæssigt, små virksomheder bør kunne gives forsyningspligtgarantier, især med hensyn til forsyningssikkerhed og rimelige tariffer. ⇩ nyt (14)Medlemsstaterne bør have vide skønsbeføjelser til at pålægge gasvirksomheder forpligtelser til offentlig service for at forfølge mål af almen økonomisk interesse. Dog udgør forpligtelser til offentlig service i form af fastsættelse af priserne for naturgasforsyning en grundlæggende forvridende foranstaltning, der ofte fører til akkumulering af tarifunderskud, begrænsning af forbrugernes valgmuligheder, ringere incitamenter til energibesparelser og investeringer i energieffektivitet, lavere serviceniveau, lavere forbrugerengagement og -tilfredshed, og konkurrencebegrænsning samt færre innovative produkter og tjenesteydelser på markedet. Derfor bør medlemsstaterne anvende andre politiske foranstaltninger, navnlig målrettede socialpolitiske foranstaltninger, for at sikre borgerne en prismæssigt overkommelig naturgasforsyning. Offentlige indgreb i fastsættelse af priserne for naturgasforsyning bør kun gennemføres som en forpligtelse til offentlig service og bør være underlagt specifikke betingelser. Et fuldt liberaliseret og velfungerende detailmarked for naturgas vil fremme både prismæssig konkurrence og anden konkurrence mellem eksisterende leverandører og være et incitament for nye markedsdeltagere og vil dermed øge forbrugernes valgmuligheder og tilfredshed. (15)Forpligtelse til offentlig service i form af fastsættelse af priserne for naturgasforsyning bør anvendes uden at påvirke princippet om åbne markeder i klart fastlagte tilfælde og for klart fastlagte begunstigede og bør være af begrænset varighed. For at afbøde de forvridende virkninger, som forpligtelser til offentlig service har på fastsættelse af prisen på naturgasforsyningen, bør medlemsstater, der benytter sig af denne form for indgreb, træffe yderligere foranstaltninger, herunder foranstaltninger til forebyggelse af forvridninger i prisfastsættelsen på engrosmarkedet. Medlemsstaterne bør sikre, at alle, der begunstiges af regulerede priser, kan drage fuld nytte af de tilbud, der er tilgængelige på konkurrencemarkedet, efter eget valg. Til dette formål bør de informeres direkte og regelmæssigt om tilbuddene og de mulige besparelser på konkurrencemarkedet, og de bør tilbydes bistand til at besvare og udnytte markedsbaserede tilbud. (16)Offentlige indgreb i fastsættelse af priserne for naturgasforsyning bør ikke føre til direkte krydssubsidiering mellem forskellige kategorier af kunder. I henhold til dette princip må prissystemer ikke eksplicit pålægge visse kategorier af kunder at bære omkostningerne ved prisindgreb, der berører andre kategorier af kunder. 🡻 2009/73/EF betragtning 49 (tilpasset) ⇨ nyt (17)Forbrugerne bør råde over klare og forståelige oplysninger om deres rettigheder inden for energisektoren. Kommissionen bør ⌦ har ⌫ efter høring af de berørte parter, herunder medlemsstaterne, de nationale regulerende myndigheder, forbrugerorganisationerne og naturgasvirksomhederne, forelægge ⌦ forelagt ⌫ en tilgængelig, brugervenlig tjekliste for energiforbrugere, der giver forbrugerne praktiske oplysninger om deres rettigheder. Alle forbrugere bør modtage denne tjekliste, ⇨ som bør holdes ajour, ⇦ og den bør være offentligt tilgængelig. ⇩ nyt (18)Medlemsstaterne bør tage hensyn til, at en vellykket omstilling forudsætter øgede investeringer i uddannelse og færdigheder for arbejdstagere i gasindustrien, bl.a. i forbindelse med infrastrukturudvikling. En sådan henvisning vil stemme overens med forslaget til revision af direktivet om energieffektivitet (2021/0203 (COD)). (19)Markedsreglerne bør beskytte og give kunderne mulighed for at vælge kulstoffattige løsninger, således at de nye vedvarende og kulstoffattige gasser integreres fuldt ud i energiomstillingen. (20)Naturgas spiller stadig en central rolle i energiforsyningen, da husholdningernes energiforbrug stadig i højere grad hidrører fra naturgas end fra elektricitet. Selv om elektrificering er et centralt element i den grønne omstilling, vil husholdningerne også i fremtiden forbruge naturgas, herunder stigende mængder af vedvarende gas. (21)Da naturgassektoren, herunder detailmarkedet for naturgas, ikke indgik i pakken om ren energi for alle europæere, er de relaterede bestemmelser om forbrugerinddragelse og -beskyttelse ikke blevet tilpasset behovene i relation til energiomstillingen; de svarer i stedet til situationen for over ti år siden, da den tredje energipakke blev vedtaget. (22)Naturgasmarkedet præges af lav kundetilfredshed og -engagement samt langsom udbredelse af nye vedvarende og kulstoffattige gasser, hvilket alt sammen er tegn på begrænset konkurrence i mange medlemsstater. I modsætning til de faldende priser på engrosmarkederne er naturgaspriserne for privatkunder steget i det seneste årti, hvilket har ført til, at privatkunder har betalt to eller tre gange mere for deres naturgasforbrug end industrikunder.

(23)Ligesom det er tilfældet i elsektoren, er markedsfleksibilitet og en velegnet EU-lovramme for forbrugerrettigheder i naturgassektoren afgørende for at sikre, at forbrugerne kan deltage i energiomstillingen og drage fordel af overkommelige priser, gode servicestandarder og et virkningsfuldt udvalg af tilbud, der afspejler den teknologiske udvikling. (24)Skiftet fra fossil gas til alternative vedvarende kilder vil konkretiseres, hvis energi fra vedvarende energikilder bliver en attraktiv valgmulighed, som der ikke diskrimineres mod, for forbrugerne baseret på reelt gennemsigtige oplysninger, hvor omstillingsomkostningerne fordeles retfærdigt mellem forskellige grupper af forbrugere og markedsaktører. (25)For at afhjælpe de nuværende mangler på detailmarkedet for gas er det nødvendigt at imødegå de eksisterende konkurrencemæssige og tekniske hindringer for etableringen af nye tjenester, bedre serviceniveauer og lavere forbrugerpriser, samtidig med at der sikres beskyttelse af energifattige og sårbare forbrugere. (26)Med henblik på at sikre et højt niveau af forbrugerbeskyttelse og en ensartet forbrugerindflydelse på tværs af energisektorerne bør den lovgivningsmæssige ramme om dekarboniserede gasmarkeder afspejle forbrugerbeskyttelsen på elmarkedet og, hvis det er relevant, dens bestemmelser om indflydelse. (27)Af hensyn til sammenhængen og virkningsfuldheden bør denne parallelitet mht. tilgangen omfatte alle bestemmelser om forbrugerbeskyttelse og -indflydelse, når det kan gennemføres og tilpasses gasmarkedet. Dette bør spænde fra grundlæggende kontraktlige rettigheder til regler for fakturering, skift af energileverandør, adgang til pålidelige sammenligningsværktøjer, beskyttelse af sårbare og energifattige forbrugere, sikring af tilstrækkelig databeskyttelse for intelligente målere og dataforvaltning og virkningsfulde alternative tvistbilæggelsesregler. (28)I bestræbelserne på at sikre konsekvens i bestemmelserne på tværs af sektorer bør de nationale forvaltningers og virksomhedernes byrder være begrænsede og rimelige, idet der også bygges videre på erfaringerne med pakken om ren energi til alle europæere. (29)Moderniseringen af gassektoren forventes at medføre betydelige økonomiske fordele i form af både forbedret konkurrence i detailleddet og de tilknyttede sociale og fordelingsmæssige fordele og forbrugerindflydelse, herunder styrkede kontraktlige rettigheder og bedre tilgængelige oplysninger om forbrug og energikilder, hvilket udmønter sig i grønnere valgmuligheder. Energiinteressefællesskaber bør bidrage til udbredelsen af vedvarende gas. (30)Leverandørskift er en vigtig indikator for forbrugernes engagement og et vigtigt redskab til at øge konkurrencen på både naturgas- og brintmarkedet. Antallet af leverandørskift er fortsat uensartet fra medlemsstat til medlemsstat, og forbrugerne afskrækkes fra at skifte via exit- og opsigelsesgebyrer. Selv om ophævelsen af sådanne gebyrer kan begrænse forbrugernes valgmuligheder, fordi produkter baseret på belønning af forbrugerloyalitet udgår, burde en yderligere begrænsning af brugen af gebyrer forbedre forbrugernes velfærd og engagement samt konkurrencen på markedet. (31)Kortere skiftetider vil sandsynligvis tilskynde kunderne til at søge bedre energiaftaler og skifte leverandør. Med øget anvendelse af informationsteknologi bør det senest i 2026 være muligt, at den tekniske skifteproces med registrering af en ny leverandør ved et målepunkt hos markedsoperatøren typisk kan afsluttes inden for 24 timer på enhver hverdag. Sikres det, at det senest på det nævnte tidspunkt er muligt, at den tekniske proces med at skifte leverandør finder sted inden for 24 timer, vil dette minimere skiftetiden og bidrage til at øge forbrugerdeltagelsen og konkurrencen på detailmarkedet. (32)Der er flere faktorer, der afholder forbrugerne fra at tilgå, forstå og reagere på de forskellige kilder til markedsoplysninger, der er til rådighed. Derfor bør tilbuddenes sammenlignelighed forbedres, og hindringerne for at skifte leverandør bør minimeres i videst muligt omfang, uden at forbrugernes valgmuligheder begrænses unødigt. (33)Uafhængige sammenligningsværktøjer, herunder websteder, er et effektivt middel for mindre kunder til at kunne vurdere forskellige energitilbud på markedet. De bør sigte mod at omfatte det bredest mulige udvalg af tilbud og mod at dække markedet så fuldstændigt som muligt for at give kunderne et repræsentativt overblik. Det er afgørende, at mindre kunder har adgang til mindst ét sammenligningsværktøj, og at de oplysninger, som sådanne værktøjer giver, er troværdige, upartiske og gennemsigtige. Med henblik herpå kan medlemsstaterne sikre dette med et sammenligningsværktøj, der drives af en national myndighed eller af en privat virksomhed. (34)Slutkunderne bør også kunne forbruge, lagre og sælge egenproduceret vedvarende gas og deltage på alle naturgasmarkeder ved at levere hjælpefunktioner, f.eks. gennem energilagring. Medlemsstaterne bør i deres nationale ret kunne have forskellige bestemmelser vedrørende skatter og afgifter for aktive kunder, der handler individuelt eller i fællesskab. (35)I anerkendelse af den rolle, de kan spille i dekarboniseringen af energisystemet, bør visse kategorier af borgerenergiinitiativer på EU-niveau anerkendes som "borgerenergifællesskaber". Disse fællesskaber bør lette anvendelsen af vedvarende gas i naturgassystemet. For at give dem en befordrende ramme, bør der fastsættes bestemmelser om retfærdig behandling, lige vilkår og et veldefineret katalog over rettigheder og forpligtelser, der generelt afspejler medlemsstrukturen, forvaltningskravene og formålet med borgerenergifællesskaber i direktiv (EU) 2019/944. (36)Bestemmelserne om borgerenergifællesskaber udelukker ikke eksistensen af andre borgerinitiativer, f.eks. VE-fællesskaber, jf. direktiv (EU) 2018/2001, eller borgerinitiativer i henhold til privatretlige aftaler. Medlemsskab af et borgerenergifællesskab bør være åbent for alle kategorier af enheder. Beslutningsbeføjelserne i et borgerenergifællesskab bør dog begrænses til de medlemmer eller partshavere, som ikke deltager i omfattende kommercielle aktiviteter, og for hvem energisektoren ikke er et primært område for økonomisk aktivitet. Dette indebærer, at borgerenergifællesskaber og individuelle medlemmer eller aktionærer skal være finansielt og økonomisk uafhængige af enheder, der medvirker i sådanne aktiviteter, uanset muligheden for, at borgerenergifællesskaber kan uddelegere forvaltningen af de anlæg, der er nødvendige for deres aktiviteter, herunder installation, drift, databehandling og vedligeholdelse. (37)Fakturaer og faktureringsoplysninger er et vigtigt middel til at informere slutkunderne og give dem indflydelse. Energiregninger er fortsat det mest almindelige problem for forbrugerne og den mest almindelige årsag til forbrugerklager — en faktor, som bidrager til vedvarende lav forbrugertilfredshed og lavt forbrugerengagement i gassektoren. Bestemmelserne om faktureringsoplysninger i gassektoren halter også bagefter de rettigheder, som indrømmes forbrugerne i elsektoren. Det er derfor nødvendigt at tilpasse dem og fastsætte mindstekrav til fakturaer og faktureringsoplysninger i gassektoren, således at forbrugerne har adgang til gennemsigtige og letforståelige oplysninger. Fakturaer bør formidle oplysninger til de endelige forbrugere om deres forbrug og omkostninger og dermed gøre det lettere at sammenligne tilbud og skifte leverandør samt oplysninger om deres forbrugerrettigheder (f.eks. om alternativ tvistbilæggelse). Desuden bør regninger være et redskab til aktivt at skabe engagement blandt forbrugerne på markedet, således at forbrugerne kan styre deres forbrugsmønstre og træffe grønnere valg. (38)Regelmæssig levering af nøjagtige faktureringsoplysninger baseret på faktisk gasforbrug, som lettes af intelligent måling, er vigtig for at hjælpe forbrugerne med at styre deres gasforbrug og -udgifter. Kunderne, navnlig privatkunder, bør alligevel have adgang til fleksible ordninger for den konkrete betaling af deres regninger. 🡻 2009/73/EF betragtning 47 (tilpasset) ⇨ nyt (39)For at kunne forsyne kunderne er det vigtigt at have adgang til objektive og gennemsigtige forbrugsdata. Forbrugerne bør således have adgang til deres forbrugsdata og associerede priser og serviceomkostninger, så de kan opfordre konkurrerende virksomheder til at give et tilbud på grundlag af disse data ⌦ oplysninger ⌫. Forbrugerne bør også have ret til at få fyldestgørende oplysninger om deres energiforbrug. Forudbetalinger bør ⇨ ikke stille deres brugere uforholdsmæssigt ugunstigt, og ⇦ afspejle det anslåede naturgasforbrug, og de forskellige betalingssystemer bør være ikkediskriminerende. Hvis kunderne tilstrækkeligt ofte får oplysninger om deres energiudgifter, tilskyndes de ⌦ forventes de at blive tilskyndet ⌫ til energibesparelser, fordi de får direkte feedback om virkningerne af investeringer i energieffektiv teknik og af adfærdsændringer.

🡻 2009/73/EF betragtning 52 (tilpasset) ⇨ nyt 40)⇨ Når det på nationalt plan besluttes, om der skal indføres intelligente målersystemer, ⇦ Der børbør der være mulighed for, at indførelsen af intelligente målesystemer ⌦ en sådan beslutning ⌫ baseres på en økonomisk vurdering. ⇨ Denne økonomiske vurdering bør tage hensyn til de langsigtede fordele ved indførelsen af intelligente målersystemer for forbrugere og hele værdikæden. ⇦ Hvis det fremgår af vurderingen, at indførelsen af sådanne målersystemer kun er økonomisk forsvarligt og omkostningseffektivt for forbrugere med et vist ⇨ natur ⇦gasforbrug, kan medlemsstaterne tage hensyn til dette ved gennemførelsen af intelligente målesystemer ⌦ , når ibrugtagningen iværksættes ⌫. ⇨ Denne vurdering bør dog i betragtning af den hurtige teknologiske udvikling gennemgås jævnligt som reaktion på væsentlige ændringer i de underliggende antagelser eller mindst hvert fjerde år. ⇦ ⇩ nyt (41)For at lette slutkundernes aktive deltagelse på markedet bør de intelligente målersystemer, der skal tages i brug, tage behørigt hensyn til anvendelsen af foreliggende relevante standarder, herunder standarder, der muliggør interoperabilitet på datamodel- og applikationslagsniveau, til bedste praksis og vigtigheden af at udvikle dataudveksling samt til fremtidige og innovative energitjenesteydelser. De intelligente målersystemer, som tages i brug, bør endvidere ikke udgøre en hindring for skift af leverandør, og de bør være udstyret med formålstjenlige funktioner, som gør det muligt for slutkunderne at få rettidig adgang til deres forbrugsdata, tilpasse deres energiforbrug, blive belønnet for det og opnå besparelser på deres regninger. (42)Medlemsstater, der ikke systematisk indfører intelligente målersystemer i naturgassystemet, bør give forbrugerne mulighed for at få installeret en intelligent måler efter anmodning og på rimelige vilkår og bør forsyne dem med alle relevante oplysninger. (43)Forskellige modeller for forvaltning af data er blevet udviklet eller er under udvikling i medlemsstaterne efter indførelse af intelligente målersystemer. Uafhængigt af dataforvaltningsmodellen er det vigtigt, at medlemsstaterne indfører gennemsigtige regler om adgang til data på ikkediskriminerende vilkår, sikrer det højeste niveau af cybersikkerhed og databeskyttelse og sikrer, at de enheder, der behandler data, er upartiske. 🡻 2009/73/EF betragtning 51 (tilpasset) (44)Bedre forbrugerbeskyttelse sikres ved at give alle forbrugere adgang til effektiv tvistbilæggelse. Medlemsstaterne skal indføre ⌦ bør sørge for, at der findes ⌫ hurtige og effektive klagebehandlingssystemer. 🡻 2009/73/EF betragtning 50 (tilpasset) (50)Energifattigdom er et voksende problem i Fællesskabet. Medlemsstater, der er berørt heraf, og som endnu ikke har gjort det, bør derfor udarbejde nationale handlingsplaner eller andre hensigtsmæssige rammer til bekæmpelse af energifattigdom med henblik på at mindske det antal af personer, som er ramt af dette fænomen. Medlemsstaterne bør under alle omstændigheder sikre den nødvendige energiforsyning til sårbare forbrugere. Med henblik herpå kan der benyttes en integreret tilgang, f.eks. inden for rammerne af socialpolitikken, og foranstaltningerne bør omfatte socialpolitikker eller energieffektivitetsforbedringer til boliger. Dette direktiv bør som et mindstemål muliggøre nationale politikker til fordel for sårbare kunder. ⇩ nyt (45)Medlemsstaterne bør træffe egnede foranstaltninger, f.eks. ved at bringe deres sociale sikringsordninger i spil for at sikre den nødvendige forsyning af sårbare kunder, eller yde støtte til forbedringer af energieffektiviteten, for derigennem at bekæmpe energifattigdom, hvor den konstateres i henhold til artikel 3, stk. 3, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999, herunder generelt i forbindelse med fattigdom. Sådanne foranstaltninger kan være forskellige alt efter de særlige omstændigheder i den pågældende medlemsstat og kan eventuelt omfatte social- eller energipolitiske foranstaltninger vedrørende betaling af gasregninger, investering i energieffektivitet i boligbyggeri eller forbrugerbeskyttelse, f.eks. sikkerhedsforanstaltninger mod afbrydelse af energileveringen. (46)I henhold til forordning (EU) 2018/1999 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/944 gav Kommissionen vejledende retningslinjer for passende indikatorer til måling af energifattigdom og definition af "et betydeligt antal husstande, der er ramt af energifattigdom". (47)Med forenklingen og strømliningen af de administrative tilladelsesprocedurer og klare frister for de afgørelser, der skal træffes af de myndigheder, der er kompetente til at udstede en bemyndigelse, bør det sikres, at brintproduktionsfaciliteter og brintsysteminfrastruktur kan tages i brug i et tilstrækkeligt tempo. Medlemsstaterne bør anmodes om at aflægge rapport om de opnåede fremskridt. Der er behov for at beskytte erhvervede rettigheder i henseende til godkendelser (såsom licenser, tilladelser, koncessioner eller godkendelser), der er udstedt efter national lovgivning til anlæg og drift af eksisterende naturgasrørledninger og andre netaktiver, når den transporterede gasformige energibærer i en gasrørledning skifter fra naturgas til (ren) brint. Dette bør forebygge unødige forsinkelser i ændringen af anvendelsesformålet for eksisterende naturgasrørledninger og andre netaktiver til brinttransport. Det bør undgås, at betingelserne for udstedelse af godkendelser til brintsysteminfrastruktur afviger i væsentlig grad, medmindre dette er tilstrækkeligt begrundet. Tekniske sikkerhedshensyn kan berettige en differentieret tilgang til beskyttelsen af erhvervede eksisterende henholdsvis udstedelsen af nye godkendelser. Bestemmelserne om godkendelsesprocedurer bør finde anvendelse med forbehold af folkeretten og EU-retten, herunder bestemmelser om beskyttelse af miljøet og menneskers sundhed. Hvis dette er behørigt begrundet i usædvanlige omstændigheder, bør det være muligt at forlænge fristerne i godkendelsesprocedurerne med op til et år.

(48)Formålet med at yde vejledning til ansøgere gennem hele deres administrative tilladelses- og tildelingsprocedurer ved hjælp af et administrativt kontaktpunkt er at mindske kompleksiteten for projektudviklere og øge effektiviteten og gennemsigtigheden. Hvis ansøgerne får mulighed for at indsende relevante dokumenter i digital form, og der findes en procedurehåndbog for ansøgere, kan dette bidrage til effektiviteten. Medlemsstaterne bør sikre, at de myndigheder, der gennemfører godkendelsesprocedurerne, medvirker aktivt i at fjerne de resterende hindringer, herunder ikkefinansielle hindringer såsom utilstrækkelig viden og utilstrækkelige digitale og menneskelige ressourcer, der hindrer dem i at behandle et stigende antal godkendelsesprocedurer. 🡻 2009/73/EF betragtning 6 (49)Uden effektiv adskillelse mellem net på den ene side og produktions- og forsyningsvirksomhed på den anden side ("effektiv adskillelse") er der risiko for forskelsbehandling, ikke kun hvad angår netdriften, men også hvad angår incitamentet for vertikalt integrerede virksomheder til at investere tilstrækkeligt i deres net. 🡻 2009/73/EF betragtning 7 (50)De regler om selskabsretlig og funktionel adskillelse, der er fastsat i direktiv 2003/55/EF, har dog ikke ført til effektiv adskillelse for transmissionssystemoperatørernes vedkommende. På mødet den 8. og 9. marts 2007 opfordrede Det Europæiske Råd derfor Kommissionen til at udarbejde lovgivningsforslag om "effektiv adskillelse af forsynings- og produktionsaktiviteter fra netdrift". 🡻 2009/73/EF betragtning 8 (tilpasset) (51)Effektiv adskillelse kan kun sikres ved at fjerne de vertikalt integrerede virksomheders incitament til at diskriminere mod konkurrenter, hvad netadgang og investeringer angår. Ejerskabsmæssig adskillelse, der indebærer udpegning af netejeren som systemoperatør og dennes uafhængighed af alle forsynings- og produktionsinteresser, er klart en effektiv og stabil måde at løse den iboende interessekonflikt på og sikre forsyningssikkerheden. Derfor betegnede Europa-Parlamentet i sin beslutning af 10. juli 2007 om udsigterne for det indre gas- og elmarked ejerskabsmæssig adskillelse på transmissionsniveauet som det mest effektive middel til at fremme investeringer i infrastruktur på en ikkediskriminerende måde, fair netadgang for nytilkomne virksomheder og markedsgennemsigtighed. Medlemsstaterne bør derfor i forbindelse med ejerskabsmæssig adskillelse forpligtes til at sikre, at den eller de samme personer ikke har ret til at udøve kontrol over en produktions- eller forsyningsvirksomhed, samtidig med, at vedkommende udøver kontrol eller rettigheder over en transmissionssystemoperatør eller et transmissionssystem. Omvendt bør kontrol over et transmissionssystem eller en transmissionssystemoperatør udelukke muligheden for at udøve kontrol eller rettigheder over en produktions- eller forsyningsvirksomhed. En produktions- eller forsyningsvirksomhed bør inden for disse grænser have mulighed for at have en minoritetskapitalandel i en transmissionssystemoperatør eller et transmissionssystem. 🡻 2009/73/EF betragtning 9 (52)Enhver ordning for adskillelse bør effektivt kunne løse eventuelle interessekonflikter mellem producenter, leverandører og transmissionssystemoperatører for at skabe incitamenter til de nødvendige investeringer og sikre nye markedsdeltagere adgang i et gennemskueligt og effektivt reguleringssystem og bør ikke føre til en alt for kostbar reguleringsordning for de nationale regulerende myndigheder. 🡻 2009/73/EF betragtning 10 (53)Definitionen af ordet "kontrol" er taget fra Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EF-fusionsforordningen). 🡻 2009/73/EF betragtning 11 (54)Da ejerskabsmæssig adskillelse i nogle tilfælde kræver, at virksomhederne omstruktureres, bør de medlemsstater, der beslutter at gennemføre denne adskillelse, indrømmes ekstra tid til at gennemføre de relevante bestemmelser. Da der er vertikale forbindelser mellem elektricitets- og gassektoren, bør bestemmelserne om adskillelse gælde på tværs af de to sektorer.

⇩ nyt (55)Med hensyn til brintsektoren kan det derimod undgås, at der overhovedet opstår vertikalt integrerede virksomheder, ved at der fastsættes klare regler på forhånd. Dette må foretrækkes frem for bekostelige krav om efterfølgende adskillelse, som det vil være tidskrævende at gennemføre. 🡻 2009/73/EF betragtning 12 (56)For at sikre, at netdriften foregår i fuld uafhængighed af forsynings- og produktionsinteresser og for at hindre, at der udveksles fortrolige oplysninger, bør den samme person i forbindelse med ejerskabsmæssig adskillelse ikke være medlem af de ledende organer for både en transmissionssystemoperatør eller et transmissionssystem og en virksomhed, der varetager produktions- eller forsyningsopgaver. Af samme grund bør den samme person ikke have ret til at udpege medlemmer til en transmissionssystemoperatørs eller et transmissionssystems ledende organer og til at udøve kontrol eller rettigheder over en produktions- eller forsyningsvirksomhed. 🡻 2009/73/EF betragtning 13 (57)Ved at oprette en system- eller transmissionsoperatør, der er uafhængig af forsynings- og produktionsinteresser, bør det kunne sikres, at adskillelsen af interesser bliver effektiv, selv om en vertikalt integreret virksomhed fortsat ejer netaktiverne, forudsat at en sådan uafhængig system- eller transmissionsoperatør varetager alle de opgaver, der påhviler en systemoperatør, og forudsat at der indføres detaljeret regulering og et omfattende myndighedstilsyn. 🡻 2009/73/EF betragtning 14 (tilpasset) (58)Når en virksomhed, der ejer et transmissionssystem, den 3. september 2009 indgår ⌦ indgik ⌫ i en vertikalt integreret virksomhed, bør medlemsstaterne have mulighed for at vælge mellem ejerskabsmæssig adskillelse og oprettelse af en system- eller transmissionsoperatør, der er uafhængig af forsynings- og produktionsinteresser. 🡻 2009/73/EF betragtning 15 (tilpasset) (59)For at interesserne for aktionærer i vertikalt integrerede virksomheder ⌦ til fulde ⌫ kan ydes fuld beskyttelse, bør medlemsstaterne have mulighed for at gennemføre ejerskabsmæssig adskillelse, enten ved direkte afhændelse eller ved opdeling af den integrerede virksomheds aktier i aktier i netvirksomheden og aktier i de tilbageværende forsynings- og produktionsvirksomheder, forudsat at de krav, ejerskabsmæssig adskillelse indebærer, opfyldes. 🡻 2009/73/EF betragtning 16 (tilpasset) (60)Det bør gennem specifikke tillægsregler sikres, at løsningerne med en uafhængig system- eller transmissionsoperatør bliver fuldt ud effektive. Reglerne om uafhængige transmissionsoperatører skaber en hensigtsmæssig reguleringsramme, der kan sikre fair konkurrence, tilstrækkelige investeringer, adgang for nytilkomne og integration af gasmarkederne. Effektiv adskillelse gennem bestemmelserne om uafhængige transmissionsoperatører bør bygge på et sæt organisatoriske foranstaltninger og foranstaltninger vedrørende forvaltningen af transmissionssystemoperatørerne og på et sæt foranstaltninger, der vedrører investeringer, tilslutning af ny produktionskapacitet til nettet og markedsintegration gennem regionalt samarbejde. Transmissionsoperatørens uafhængighed bør bl.a. også sikres gennem visse "afkølingsperioder", hvor der ikke udøves nogen ledelse eller anden relevant aktivitet i den vertikalt integrerede virksomhed, der giver adgang til samme oplysninger som dem, der kunne opnås i en ledelsesfunktion. Systemet med effektiv adskillelse af uafhængige transmissionssystemoperatører er i overensstemmelse med de krav, som Det Europæiske Råd fastlagde på sit møde den 8. og 9. marts 2007. 🡻 2009/73/EF betragtning 17 ⇨ nyt

(61)For at styrke konkurrencen på det indre marked for gas bør store erhvervskunder ⇨ , som deltager i omfattende kommercielle aktiviteter, ⇦ kunne vælge deres leverandører og indgå kontrakt om gasleverancer med flere leverandører. Disse kunder bør beskyttes mod eneretsklausuler, hvis sigte er at udelukke konkurrerende og/eller supplerende tilbud. 🡻 2009/73/EF betragtning 18 (tilpasset) (62)En medlemsstat ⌦ bør have ⌫ har ret til at vælge fuld ejerskabsmæssig adskillelse på sit område. Når en medlemsstat har benyttet sig af denne ret, ⌦ bør en virksomhed ikke have ⌫ har en virksomhed ikke ret til at oprette en uafhængig system- eller transmissionsoperatør. Desuden kan ⌦ bør ⌫ en virksomhed, der varetager produktions- eller forsyningsopgaver, ikke direkte eller indirekte udøve kontrol eller rettigheder over en transmissionssystemoperatør fra en medlemsstat, der har valgt fuld ejerskabsmæssig adskillelse. 🡻 2009/73/EF betragtning 19 (tilpasset) (63)Der vil med dette direktiv forekomme fForskellige former for organisation af markederne forekommer i det indre marked for naturgas. De foranstaltninger, som medlemsstaterne kan træffe for at sikre ensartede vilkår, bør være begrundet i tvingende almene hensyn. Kommissionen bør høres om foranstaltningernes forenelighed med traktaten ⌦ TEUF ⌫ og fællesskabs ⌦ EU- ⌫retten. 🡻 2009/73/EF betragtni