DA Den Europæiske Unions Tidende C 188/6

Offentliggørelse i henhold til artikel 26, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer for så vidt angår en betegnelse for en garanteret traditionel specialitet

(2016/C 188/06)

I overensstemmelse med artikel 26, stk. 1, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1) har Polen indgivet (2) betegnelserne »Półtorak staropolski tradycyjny«, »Dwójniak staropolski tradycyjny«, »Trójniak staropolski tradycyjny«, »Czwórniak staropolski tradycyjny«, »Kiełbasa jałowcowa staropolska«, »Kiełbasa myśliwska staropolska«, »Olej rydzowy tradycyjny« og »Kabanosy staropolskie« som betegnelser for garanterede traditionelle specialiteter (GTS), der opfylder betingelserne i forordning (EU) nr. 1151/2012. Betegnelserne »Półtorak«, »Dwójniak«, »Trójniak«, »Czwórniak«, »Kiełbasa jałowcowa«, »Kiełbasa myśliwska«, »Olej rydzowy« og »Kabanosy« er tidligere registreret (3) uden betegnelsesforbehold, jf. artikel 13, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 509/2006 (4), som garanterede traditionelle specialiteter og er på nuværende tidspunkt beskyttet i henhold til artikel 25, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1151/2012.

Som følge af den nationale indsigelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 26, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1151/2012, er der sket følgende:

— betegnelserne »Półtorak«, »Dwójniak«, »Trójniak« og »Czwórniak« er blevet suppleret med udtrykket »staropolski tradycyjny«

— betegnelserne »Kiełbasa jałowcowa« og »Kiełbasa myśliwska« er blevet suppleret med udtrykket »staropolska«

— betegnelsen »Olej rydzowy« er blevet suppleret med udtrykket »tradycyjny«

— betegnelsen »Kabanosy« er blevet suppleret med udtrykket »staropolskie«.

Alle disse supplerende udtryk angiver produkternes traditionelle og særlige karakter, jf. artikel 26, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1151/2012.

På baggrund af ovenstående offentliggør Kommissionen hermed betegnelserne

»Półtorak staropolski tradycyjny«

»Dwójniak staropolski tradycyjny«

»Trójniak staropolski tradycyjny«

»Czwórniak staropolski tradycyjny«

»Kiełbasa jałowcowa staropolska«

»Kiełbasa myśliwska staropolska«

»Olej rydzowy tradycyjny«

»Kabanosy staropolskie«

med henblik på registrering i det register over garanterede traditionelle specialiteter, der er omhandlet i artikel 22 i forordning (EU) nr. 1151/2012.

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod, at betegnelserne »Półtorak staropolski tradycyjny«, »Dwójniak staropolski tradycyjny«, »Trójniak staropolski tradycyjny«, »Czwórniak staropolski tradycyjny«, »Kiełbasa jałowcowa staropolska«, »Kiełbasa myśliwska staropolska«, »Olej rydzowy tradycyjny« og »Kabanosy staropolskie« opføres i det register over garanterede traditionelle specialiteter, der er omhandlet i artikel 22 i forordning (EU) nr. 1151/2012, jf. artikel 51 i samme forordning.

Såfremt betegnelserne »Półtorak staropolski tradycyjny«, »Dwójniak staropolski tradycyjny«, »Trójniak staropolski tradycyjny«, »Czwórniak staropolski tradycyjny«, »Kiełbasa jałowcowa staropolska«, »Kiełbasa myśliwska staropolska«, »Olej rydzowy tradycyjny« og »Kabanosy staropolskie« opføres i registret i overensstemmelse med artikel 26, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1151/2012, anses den nuværende varespecifikation for de garanterede traditionelle specialiteter »Półtorak«, »Dwójniak«, »Trójniak«, »Czwórniak«, »Kiełbasa jałowcowa«, »Kiełbasa myśliwska«, »Olej rydzowy« og »Kabanosy« for at være varespecifikationen, jf. artikel 19 i forordning (EU) nr. 1151/2012, for de garanterede traditionelle specialiteter »Półtorak staropolski tradycyjny«, »Dwójniak staropolski tradycyjny«, »Trójniak staropolski tradycyjny«, »Czwórniak staropolski tradycyjny«, »Kiełbasa jałowcowa staropolska«, »Kiełbasa myśliwska staropolska«, »Olej rydzowy tradycyjny« og »Kabanosy staropolskie«, der er beskyttet med betegnelsesforbehold.

For fuldstændighedens skyld og i overensstemmelse med artikel 26, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1151/2012 ledsages denne offentliggørelse af varespecifikationen for de garanterede traditionelle specialiteter »Półtorak«, »Dwójniak«, »Trójniak«, »Czwórniak«, »Kiełbasa jałowcowa«, »Kiełbasa myśliwska« og »Olej rydzowy«, der allerede er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (5), og for den garanterede traditionelle specialitet »Kabanosy«, der er offentliggjort i bilag II til forordning (EU) nr. 1044/2011 (6).

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GTS

RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 509/2006

»PÓŁTORAK«

EF nr. PL-TSG-007-0034 — 6.9.2005

1. Den ansøgende sammenslutnings navn og adresse

Navn: Krajowa Rada Winiarstwa i Miodosytnictwa przy Stowarzyszeniu Naukowo-Technicznym Inżynierów i Techników Przemysłu Spożywczego Adresse: ul. Czackiego 3/6 00-043 Warszawa POLEN Tlf. +48 228282721 E-mail: krwim@sitspoz.pl

2. Medlemsstat eller tredjeland

Polen

3. Produktspecifikation

3.1. Navn, som skal registreres

»Półtorak«

Ved markedsføringen af produktet kan etiketten indeholder følgende oplysninger: »miód pitny wytworzony zgodnie ze staropolską tradycją« (mjød fremstillet efter en gammel polsk tradition). Denne oplysning bør oversættes til de øvrige officielle sprog.

3.2. Navnets art

— ☒ Navnet er specifikt i sig selv — ☒ Navnet udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet.

Navnet »półtorak« stammer fra tallet »1,5« (PL: »półtora«) og har direkte forbindelse til den historisk etablerede sammensætning af og fremstillingsmetode for »półtorak« — idet forholdet mellem honning og vand i mjødurten er én del honning til en halv del vand. Navnet betegner derfor produktets specificitet. Eftersom udtrykket »półtorak« er et ord, der alene benyttes til at betegne en bestemt type mjød, bør navnet også betragtes som værende specifikt i sig selv.

3.3. Søges navnet forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, jf. artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006?

— ☐ Navnet søges forbeholdt det pågældende produkt — ☒ Navnet søges ikke forbeholdt det pågældende produkt

3.4. Produktets art

Kategori 1.8. Andre produkter i bilag I

3.5. Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet under punkt 3.1. anvendes på

»Półtorak« er en mjød, en klar drikkevare gæret på mjødurt, som er kendetegnet ved sin karakteristiske honningaroma og smag af den benyttede råvare.

»Półtoraks« smag kan være beriget af smagen af de krydderier, der benyttes. »Półtoraks« farve spænder fra gylden til mørk ravgul og afhænger af, hvilken type honning der benyttes til fremstillingen.

De fysisk-kemiske indikatorer, der er typiske for »półtorakmjød«, er:

— indhold af alkohol: 15-18 % vol.

— reducerende sukker efter invertering: over 300 g/l

— samlet syreindhold, udtrykt som æblesyre: 3,5-8 g/l

— flygtige syrer, udtrykt som eddikesyre: højst 1,4 g/l

— samlet sukkerindhold baseret på den faktiske alkoholkoncentration (i % vol.) multipliceret med 18: mindst 600 g

— ikke-sukkerholdigt ekstrakt: ikke under: — 30 g/l — 35 g/l, når der er tale om frugtmjød

— aske: mindst 1,3 g/l, når der er tale om frugtmjød.

Det er forbudt at benytte konserveringsmidler, stabiliseringsmidler og kunstige farve- og smagsstoffer ved fremstillingen af »półtorak«.

3.6. Beskrivelse af fremstillingsmetoden for det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet under punkt 3.1. anvendes på

Råvarer:

— Bihonning med følgende parametre: — indhold af vand: højst 20 % (m/m) — indhold af reducerende sukker: mindst 70 % (m/m) — kombineret indhold af saccharose og melezitose: højst 5 % (m/m) — samlet syreindhold — 1 mol/1 NaOH opløsning pr. 100 g honning: inden for intervallet 1-5 ml — indhold af 5-hydroxy-methyl-furfurol (HMF): højst 4,0 mg pr. 100 g honning.

— Højtvirkende mjødgær — egnet til opnåelse af stærkt koncentrerede ekstrakter i den gærede urt.

— Urter og krydderier: kryddernelliker, kanel, muskatnød eller ingefær.

— Naturlige frugtjuicer eller frisk frugt.

— Ethanol fremstillet af landbrugsprodukter (eventuelt).

Produktionsmetode:

Trin 1

Kogning af mjødurten ved en temperatur på 95-105 °C. Det krævede forhold mellem honning og vand til »półtorak« er én del honning til en halv del vand (eller vand blandet med frugtjuice) i slutproduktet. Da sukkerkoncentrationen er for høj til, at gæren virker under gæringsprocessen, fremstilles en urt med følgende bestanddele: én del honning til to dele vand, hvori der tilsættes krydderurter eller krydderier. Når der er tale om frugtmjød, udskiftes mindst 30 % af vandet med frugtjuice. For at opnå det rette forhold mellem honning og vand, som er karakteristisk for »półtorak«, tilsættes resten af honningen i gæringens sidste fase eller under lagringen.

Streng overholdelse af forholdet mellem vand og honning og opnåelse af den krævede ekstrakt i en kedel monteret med dampkappe. Denne brygningsmetode forhindrer, at sukkeret karamelliserer.

Trin 2

Nedkøling af urten til 20-22 °C, som er den optimale temperatur for gæring. Urten skal nedkøles på produktionsdagen, og nedkølingstiden afhænger af køleaggregatets effektivitet. Nedkølingen garanterer, at urten er mikrobiologisk sikker.

Trin 3

Tilsætning af en gæropløsning til urten i en gæringsbeholder.

Trin 4

A. Voldsom gæring — 6-10 dage. Ved at holde temperaturen på højst 28 °C sikres det, at gæringsprocessen forløber planmæssigt.

B. Langsom gæring — 3-6 uger. Denne gæringsperiode sikrer, at de rette fysisk-kemiske parametre opnås.

På dette trin kan den resterende mængde honning tilsættes for at opnå det krævede forhold i »półtorak«.

Trin 5

Omstikning af den gærede urt.

Efter opnåelse af et alkoholindhold på mindst 12 % vol. bør der foretages omstikning inden lagring. Derved garanteres det, at mjøden har de rette fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber. Efterlades den gærede urt på bærmen ud over perioden med langsom gæring, vil dette påvirke de organoleptiske egenskaber i uheldig retning på grund af selvopløsning af gæren.

Trin 6

Lagring og klaring — dette gentages, idet det er nødvendigt for at forhindre uønskede processer i at finde sted i bærmen (selvopløsning af gæren). Under lagringen er det muligt at foretage operationer som pasteurisering og filtrering. På dette trin kan den resterende mængde honning tilsættes for at opnå det krævede forhold i »półtorak«, hvis dette ikke allerede er sket i gæringens sidste fase. Denne fase er altafgørende for at sikre, at produktet har de rette organoleptiske egenskaber.

Minimumslagringstiden for »półtorak« er tre år.

Trin 7

Smagsjustering (sammensætning) — denne fase drejer sig om at fremstille et slutprodukt, der har de organoleptiske og fysisk-kemiske egenskaber, der kendetegner »półtorak« som anført i punkt 3.5 — Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren. For at sikre, at de krævede parametre opnås, kan de organoleptiske og fysisk-kemiske egenskaber korrigeres ved at:

— tilsætte honning for gøre mjøden sødere

— tilsætte urter og krydderier

— tilsætte ethanol fremstillet af landbrugsprodukter.

Formålet med dette trin er at opnå et produkt med den karakteristiske »półtorak«-bouquet.

Trin 8

Omhældning i beholdere ved en temperatur på 18-25 °C. Det anbefales, at »półtorak« præsenteres i traditionel indpakning som f.eks. glasballoner, keramiske beholdere eller egefade.

3.7. Landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

»Półtoraks« specificitet hidrører fra:

— forberedelsen af urten (råvarernes sammensætning og forholdet mellem dem)

— lagringen og modningen

— dens fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber.

Forberedelsen af urten (sammensætning):

»Półtoraks« specificitet hidrører især fra brugen og den strenge overholdelse af det rette forhold mellem honning og vand — en del honning til en halv del vand — i mjødurten. Dette forhold er den afgørende faktor i alle de efterfølgende faser af fremstillingen af »półtorak«, som giver den dens unikke egenskaber.

Lagringen og modningen:

Ifølge den traditionelle gamle polske opskrift afhænger produktets karakter af, at det lagres og modnes i et bestemt tidsrum. For »półtoraks« vedkommende er dette tidsrum på mindst tre år.

De fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber:

Overholdelsen af alle faser af fremstillingen i specifikationen sikrer, at der opnås et produkt med en helt særlig smag og aroma. »Półtoraks« unikke smag og duft er resultatet af et passende sukker- og alkoholindhold:

— reducerende sukker efter invertering: > 300 g/l

— samlet sukkerindhold baseret på den faktiske alkoholkoncentration (i % vol.) multipliceret med 18: mindst 600 g

— alkohol: 15-18 % vol.

På grund af det nøje definerede forhold mellem ingredienserne i dens fremstilling har »półtorak« en typisk viskos og letflydende konsistens, som adskiller den fra andre typer mjød.

3.8. Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle karakter

Traditionel produktionsmetode:

Mjødfremstillingen i Polen er en tradition, som er mere end 1000 år gammel og er kendetegnet ved stor variation. Udviklingen og forbedringen af produktionsmetoden igennem århundreder har frembragt mange forskellige typer mjød. Mjødfremstillingens historie går helt tilbage til staten Polen oprindelse. I 966 skrev den spanske diplomat, købmand og rejsende, Ibrahim ibn Yaqub: »Ud over mad, kød og jord til pløjning flyder Mieszko I's land med mjød, som er navnet på de slaviske vine og berusende drikke« (Mieszko I var Polens første historiske konge). Krøniken skrevet af Gallus Anonymus, som nedskrev Polens historie ved århundredeskriftet mellem det 11. og 12 århundrede, indeholder også talrige beskrivelser af fremstillingen af mjød.

Polens nationale episke digt »Pan Tadeusz« af Adam Mickiewicz, som fortæller om adelen mellem 1811 og 1812, indeholder ikke så få oplysninger om fremstillingen og forbruget af mjød og de forskellige typer mjød. Omtaler af mjød findes også i Tomasz Zans (1796-1855) digte og i Henryk Sienkiewiczs trilogi, der beskriver begivenheder i Polen i det 17. århundrede (»Ogniem i mieczem«, offentliggjort i 1884, »Potop«, offentliggjort i 1886, og »Pan Wołodyjowski«, offentliggjort i 1887 og 1888).

Kildemateriale om Polens kulinariske traditioner i det 17. og 18. århundrede indeholder ikke blot generelle henvisninger til mjød, men også henvisninger til forskellige typer mjød. Alt efter produktionsmetoden blev de betegnet »półtorak«, »dwójniak«, »trójniak« og »czwórniak«. Hvert af disse navne betegner en bestemt type mjød fremstillet på basis af et forskelligt forhold mellem honning og vand eller juice og forskellige lagringstider. Teknikken til fremstilling af »półtorak« har med mindre ændringer været benyttet i århundreder.

Traditionel sammensætning:

Den traditionelle inddeling af mjød i »półtorak«, »dwójniak«, »trójniak« og »czwórniak« har eksisteret i Polen i århundreder og findes stadig i forbrugernes bevidsthed den dag i dag. Efter Anden Verdenskrig blev der gjort forsøg på at regulere den traditionelle inddeling af mjød i fire kategorier. Denne inddeling blev til sidst stadfæstet i polsk ret i 1948 ved loven om fremstilling af vine, vinmost og mjød og handel med sådanne produkter (Republikken Polens statstidende af 18. november 1948). Loven indeholder regler om fremstilling af mjød med angivelse af forholdet mellem honning og vand og de teknologiske krav. Forholdet mellem vand og honning til »półtorak« opgives på følgende måde: »Kun mjød fremstillet af én del bihonning og en halv del vand må betegnes »półtorak«.«

3.9. Minimumskravene og procedurerne for verifikation af specificiteten

Den obligatoriske kontrol omfatter:

— overholdelse af det etablerede forhold mellem ingredienserne i mjødurten

— overholdelse af lagringens varighed

— de organoleptiske egenskaber i slutproduktet (smag, duft, farve, klarhed)

— de fysisk-kemiske indikatorer i slutproduktet: alkoholindhold, samlet sukkerindhold, reducerende sukker efter invertering, samlet syreindhold, flygtigt syreindhold, ikke-sukkerholdigt ekstrakt og aske, når der er tale om frugtmjød — værdierne skal opfylde de værdier, der er angivet i punkt 3.5 i specifikationen.

Den obligatoriske kontrol foretages mindst en gang om året.

Det anbefales, at der også udføres kontroller i de nedenfor anførte produktionsfaser. Kontrollerne i de nedenfor anførte produktionsfaser er ikke obligatoriske, men tilrådes, fordi de bidrager til at eliminere eventuelle fejl i de forskellige produktionsfaser:

Trin 4:

Under gæringsprocessen bør der gennemføres regelmæssige laboratorietest af de organoleptiske egenskaber (smag og duft) og de fysisk-kemiske parametre som f.eks. alkoholindholdet og sukkerindholdet, som kan ændre sig under alkoholgæringsprocessen.

Trin 6:

Under lagringen bør der gennemføres regelmæssige kontroller af produktets basale organoleptiske egenskaber og de fysisk-kemiske indikatorer som alkoholindholdet, det samlede sukkerindhold, det samlede syreindhold og det flygtige syreindhold.

Trin 8:

Inden produktet hældes på flaske, udføres de kontroller af de forskellige fysisk-kemiske og organoleptiske parametre, der er angivet i 3.5 — Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren.

4. Myndigheder eller organer, der kontrollerer overholdelsen af varespecifikationen:

4.1. Navn og adresse

Navn: Główny Inspektorat Jakości Handlowej Artykułów Rolno — Spożywczych Adresse: ul. Wspólna 30 00-930 Warszawa POLEN Tlf. +48 226232900 Fax +48 226232998 E-mail: —

☒ Offentlig ☐ Privat

4.2. Myndighedens/organets særlige opgaver

Den ovenfor nævnte tilsynsmyndighed er ansvarlig for kontrollen af specifikationen i sin helhed.

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GTS

RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 509/2006

»DWÓJNIAK«

EF-nr.: PL-TSG-007-0036 — 6.9.2005

1. Den ansøgende sammenslutnings navn og adresse

Navn: Krajowa Rada Winiarstwa i Miodosytnictwa przy Stowarzyszeniu Naukowo-Technicznym Inżynierów i Techników Przemysłu Spożywczego Adresse: ul. Czackiego 3/6 00-043 Warszawa POLEN Tlf. +48 228282721 E-mail: krwim@sitspoz.pl

2. Medlemsstat eller tredjeland

Polen

3. Produktspecifikation

3.1. Navn, som skal registreres

»Dwójniak«

Ved markedsføringen af produktet kan etiketten indeholder følgende oplysninger: »miód pitny wytworzony zgodnie ze staropolską tradycją« (mjød fremstillet efter en gammel polsk tradition). Denne oplysning bør oversættes til de øvrige officielle sprog.

3.2. Navnets art

— ☒ Navnet er specifikt i sig selv — ☒ Navnet udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet.

Navnet »dwójniak« stammer fra tallet »2« (PL: »dwa«) og har direkte forbindelse til den historisk etablerede sammensætning af og fremstillingsmetode for »dwójniak« — idet forholdet mellem honning og vand i mjødurten er én del honning til én del vand. Navnet betegner derfor produktets specificitet. Eftersom udtrykket »dwójniak« er et ord, der alene benyttes til at betegne en bestemt type mjød, bør navnet også betragtes som værende specifikt i sig selv.

3.3. Søges navnet forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, jf. artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006?

— ☐ Navnet søges forbeholdt det pågældende produkt — ☒ Navnet søges ikke forbeholdt det pågældende produkt

3.4. Produktets art

Kategori 1.8 — Andre produkter i bilag I

3.5. Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet under punkt 3.1 anvendes på

»Dwójniak« er en mjød, en klar drikkevare gæret på mjødurt, som er kendetegnet ved sin karakteristiske honningaroma og smag af den anvendte råvare.

»Dwójniaks« smag kan være beriget af smagen af de krydderier, der anvendes. »Dwójniaks« farve spænder fra gylden til mørk ravgul og afhænger af, hvilken type honning der anvendes til fremstillingen.

De fysisk-kemiske indikatorer, der er typiske for »dwójniakmjød«, er:

— alkoholindhold: 15-18 % vol.

— reducerende sukker efter invertering: 175-230 g/l

— samlet syreindhold, udtrykt som æblesyre: 3,5-8 g/l

— flygtige syrer, udtrykt som eddikesyre: højst 1,4 g/l

— samlet sukkerindhold (g) plus faktisk alkoholindhold (i % vol.) multipliceret med 18: mindst 490 g

— ikke-sukkerholdigt ekstrakt: ikke under: — 25 g/l — 30 g/l, når der er tale om frugtmjød

— aske: mindst 1,3 g/l, når der er tale om frugtmjød.

Det er forbudt at benytte konserveringsmidler, stabiliseringsmidler og kunstige farve- og smagsstoffer ved fremstillingen af »dwójniak«.

3.6. Beskrivelse af fremstillingsmetoden for det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet under punkt 3.1 anvendes på

Råvarer:

— Bihonning med følgende parametre: — vandindhold: højst 20 % (m/m) — indhold af reducerende sukker: mindst 70 % (m/m) — kombineret indhold af saccharose og melezitose: højst 5 % (m/m) — samlet syreindhold — 1 mol/1 NaOH opløsning pr. 100 g honning: inden for intervallet 1-5 ml — indhold af 5-hydroxy-methyl-furfurol (HMF): højst 4,0 mg pr. 100 g honning.

— Højtvirkende mjødgær, som er egnet til opnåelse af stærkt koncentrerede ekstrakter i den gærede urt.

— Urter og krydderier: kryddernelliker, kanel, muskatnød eller ingefær.

— Naturlige frugtjuicer eller frisk frugt.

— Ethanol fremstillet af landbrugsprodukter (eventuelt).

Produktionsmetode:

Trin 1

Kogning af mjødurten ved en temperatur på 95-105 °C. Det krævede forhold mellem honning og vand til »dwójniak« er én del honning til én del vand (eller vand blandet med frugtjuice) i slutproduktet. Da sukkerkoncentrationen er for høj til, at gæren virker under gæringsprocessen, fremstilles en urt med følgende bestanddele: én del honning til to dele vand, hvori der tilsættes krydderurter eller krydderier. Når der er tale om frugtmjød, udskiftes mindst 30 % af vandet med frugtjuice. For at opnå det rette forhold mellem honning og vand, som er karakteristisk for »dwójniak«, tilsættes resten af honningen i gæringens sidste fase eller under lagringen.

Streng overholdelse af forholdet mellem vand og honning og opnåelse af den krævede ekstrakt i en kedel monteret med dampkappe. Denne brygningsmetode forhindrer, at sukkeret karamelliserer.

Trin 2

Nedkøling af urten til 20-22 °C, som er den optimale temperatur for gæring. Urten skal nedkøles på produktionsdagen, og nedkølingstiden afhænger af køleaggregatets effektivitet. Nedkølingen garanterer urtens mikrobiologiske sikkerhed.

Trin 3

Tilsætning af en gæropløsning til urten i en gæringsbeholder.

Trin 4

A. Voldsom gæring — 6-10 dage. Ved at holde temperaturen på højst 28 °C sikres det, at gæringsprocessen forløber planmæssigt.

B. Langsom gæring — 3-6 uger. Denne gæringsperiode sikrer, at de rette fysisk-kemiske parametre opnås.

På dette trin kan den resterende mængde honning tilsættes for at opnå det krævede forhold i »dwójniak«.

Trin 5

Omstikning af den gærede urt.

Efter opnåelse af et alkoholindhold på mindst 12 % vol. bør der foretages omstikning inden lagring. Derved garanteres det, at mjøden har de rette fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber. Efterlades den gærede urt på bærmen ud over perioden med langsom gæring, vil dette påvirke de organoleptiske egenskaber i uheldig retning på grund af selvopløsning af gæren.

Trin 6

Lagring og klaring — dette gentages, idet det er nødvendigt for at forhindre uønskede processer i at finde sted i bærmen (selvopløsning af gæren). Under lagringen er det muligt at foretage operationer som pasteurisering og filtrering.

På dette trin kan den resterende mængde honning tilsættes for at opnå det krævede forhold i »dwójniak«, hvis dette ikke allerede er sket i gæringens sidste fase. Denne fase er altafgørende for at sikre, at produktet har de rette organoleptiske egenskaber.

Minimumslagringstiden for »dwójniak« er to år.

Trin 7

Smagsjustering (sammensætning) — denne fase drejer sig om at fremstille et slutprodukt, der har de organoleptiske og fysisk-kemiske egenskaber, der kendetegner »dwójniak« som anført i punkt 3.5 — Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren. For at sikre, at de krævede parametre opnås, kan de organoleptiske og fysisk-kemiske egenskaber korrigeres ved at:

— tilsætte honning for give mjøden større sødme

— tilsætte urter og krydderier

— tilsætte ethanol fremstillet af landbrugsprodukter.

Formålet med dette trin er at opnå et produkt med den karakteristiske »dwójniak«-bouquet.

Trin 8

Omhældning i beholdere ved en temperatur på 18-25 °C. Det anbefales, at »dwójniak« præsenteres i traditionel indpakning som f.eks. glasballoner, keramiske beholdere eller egefade.

3.7. Landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

»Dwójniaks« specificitet hidrører fra:

— forberedelsen af urten (råvarernes sammensætning og forholdet mellem dem)

— lagringen og modningen

— dens fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber.

Forberedelsen af urten (råvarernes sammensætning og forholdet mellem dem):

»Dwójniaks« specificitet hidrører især fra brugen og den strenge overholdelse af det rette forhold mellem honning og vand — én del honning til én del vand — i mjødurten. Dette forhold er den afgørende faktor i alle de efterfølgende faser af fremstillingen af »dwójniak«, som giver den dens unikke egenskaber.

Lagringen og modningen:

Ifølge den traditionelle gamle polske opskrift er produktets karakter betinget af, at det lagres og modnes i et bestemt tidsrum. For »dwójniaks« vedkommende er dette tidsrum på mindst to år.

De fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber:

Overholdelsen af alle faser af fremstillingen i specifikationen sikrer, at der opnås et produkt med en helt særlig smag og aroma. »Dwójniaks« unikke smag og duft er resultatet af et passende sukker- og alkoholindhold:

— reducerende sukker efter invertering: 175-230 g/l

— samlet sukkerindhold (g) plus faktisk alkoholindhold (i % vol.) multipliceret med 18: mindst 490 g

— alkohol: 15-18 % vol.

På grund af det nøje definerede forhold mellem ingredienserne i dens fremstilling har »dwójniak« en typisk viskos og letflydende konsistens, som adskiller den fra andre typer mjød.

3.8. Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle karakter

Traditionel produktionsmetode:

Mjødfremstillingen i Polen er en tradition, som er mere end 1000 år gammel og er kendetegnet ved stor variation. Udviklingen og forbedringen af produktionsmetoden igennem århundreder har frembragt mange forskellige typer mjød. Mjødfremstillingens historie går helt tilbage til staten Polens oprindelse. I 966 skrev den spanske diplomat, købmand og rejsende, Ibrahim ibn Yaqub: »Ud over mad, kød og jord til pløjning flyder Mieszko I's land med mjød, som er navnet på de slaviske vine og berusende drikke« (Mieszko I var Polens første historiske konge). Krøniken skrevet af Gallus Anonymus, som nedskrev Polens historie ved århundredeskriftet mellem det 11. og 12 århundrede, indeholder også talrige beskrivelser af fremstillingen af mjød.

Polens nationale episke digt »Pan Tadeusz« af Adam Mickiewicz, som fortæller om adelen mellem 1811 og 1812, indeholder ikke så få oplysninger om fremstillingen og forbruget af mjød og de forskellige typer mjød. Omtaler af mjød findes også i Tomasz Zans (1796-1855) digte og i Henryk Sienkiewiczs trilogi, der beskriver begivenheder i Polen i det 17. århundrede (»Ogniem i mieczem«, offentliggjort i 1884, »Potop«, offentliggjort i 1886, og »Pan Wołodyjowski«, offentliggjort i 1887 og 1888).

Kildemateriale om Polens kulinariske traditioner i det 17. og 18. århundrede indeholder ikke blot generelle henvisninger til mjød, men også henvisninger til forskellige typer mjød. Alt efter produktionsmetoden blev de betegnet »półtorak«, »dwójniak«, »trójniak« og »czwórniak«. Hvert af disse navne betegner en bestemt type mjød fremstillet på basis af et forskelligt forhold mellem honning og vand eller juice og forskellige lagringstider. Teknikken til fremstilling af »dwójniak« har med mindre ændringer været benyttet i århundreder.

Traditionel sammensætning:

Den traditionelle inddeling af mjød i »półtorak«, »dwójniak«, »trójniak« og »czwórniak« har eksisteret i Polen i århundreder og findes stadig i forbrugernes bevidsthed den dag i dag. Efter Anden Verdenskrig blev der gjort forsøg på at regulere den traditionelle inddeling af mjød i fire kategorier. Denne inddeling blev til sidst stadfæstet i polsk ret i 1948 ved loven om fremstilling af vine, vinmost og mjød og handel med sådanne produkter (Republikken Polens statstidende af 18. november 1948). Loven indeholder regler om fremstilling af mjød med angivelse af forholdet mellem honning og vand og de teknologiske krav. Forholdet mellem vand og honning til »dwójniak« opgives på følgende måde: »Kun mjød fremstillet af én del bihonning og én del vand må betegnes »dwójniak«.«

3.9. Minimumskravene og procedurerne for verifikation af specificiteten

Den obligatoriske kontrol omfatter:

— overholdelse af det etablerede forhold mellem ingredienserne i mjødurten

— overholdelse af lagringens varighed

— de organoleptiske egenskaber i slutproduktet (smag, duft, farve, klarhed)

— de fysisk-kemiske indikatorer i slutproduktet: alkoholindhold, samlet sukkerindhold, reducerende sukker efter invertering, samlet syreindhold, flygtigt syreindhold, ikke-sukkerholdigt ekstrakt og aske, når der er tale om frugtmjød — værdierne skal opfylde de værdier, der er angivet i punkt 3.5 i specifikationen.

Den obligatoriske kontrol foretages mindst en gang om året.

Det anbefales, at der også udføres kontroller i de nedenfor anførte produktionsfaser. Kontrollerne i de nedenfor anførte produktionsfaser er ikke obligatoriske, men tilrådes, fordi de bidrager til at eliminere eventuelle fejl i de forskellige produktionsfaser:

Trin 4:

Under gæringsprocessen bør der gennemføres regelmæssige laboratorietest af de organoleptiske egenskaber (smag og duft) og de fysisk-kemiske parametre som f.eks. alkoholindholdet og sukkerindholdet, som kan ændre sig under alkoholgæringsprocessen.

Trin 6:

Under lagringen bør der gennemføres regelmæssige kontroller af produktets basale organoleptiske egenskaber og de fysisk-kemiske indikatorer som alkoholindholdet, det samlede sukkerindhold, det samlede syreindhold og det flygtige syreindhold.

Trin 8:

Inden produktet hældes på flaske, udføres de kontroller af de forskellige fysisk-kemiske og organoleptiske parametre, der er angivet i 3.5 — Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren.

4. Myndigheder eller organer, der kontrollerer overholdelsen af varespecifikationen:

4.1. Navn og adresse

Navn: Główny Inspektorat Jakości Handlowej Artykułów Rolno — Spożywczych Adresse: ul. Wspólna 30 00-930 Warszawa POLEN Tlf. +48 226232900 Fax +48 226232998 E-mail: —

☒ Offentlig ☐ Privat

4.2. Myndighedens/organets særlige opgaver

Den ovenfor nævnte tilsynsmyndighed er ansvarlig for kontrollen af specifikationen i sin helhed.

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GTS

RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 509/2006

»TRÓJNIAK«

EF-nr.: PL-TSG-007-0033 — 6.9.2005

1. Den ansøgende sammenslutnings navn og adresse

Navn: Krajowa Rada Winiarstwa i Miodosytnictwa przy Stowarzyszeniu Naukowo-Technicznym Inżynierów i Techników Przemysłu Spożywczego Adresse: ul. Czackiego 3/6 00-043 Warszawa POLEN Tlf. +48 228282721 E-mail: krwim@sitspoz.pl

2. Medlemsstat eller tredjeland

Polen

3. Produktspecifikationer

3.1. Navn, som skal registreres

»Trójniak«

Ved markedsføringen af produktet kan etiketten indeholde følgende oplysninger: »miód pitny wytworzony zgodnie ze staropolską tradycją« (mjød fremstillet efter en gammel polsk tradition). Denne oplysning bør oversættes til de øvrige officielle sprog.

3.2. Navnets art

— ☒ Navnet er specifikt i sig selv — ☒ Navnet udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet.

Navnet »trójniak« stammer fra tallet »3« (PL: »trzy«) og har direkte forbindelse til den historisk etablerede sammensætning af og fremstillingsmetode for »trójniak« — idet forholdet mellem honning og vand i mjødurten er én del honning til to dele vand. Navnet betegner derfor produktets specificitet. Eftersom udtrykket »trójniak« er et ord, der alene benyttes til at betegne en bestemt type mjød, bør navnet også betragtes som en specificitet i sig selv.

3.3. Søges navnet forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, jf. artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006?

— ☐ Navnet søges forbeholdt det pågældende produkt — ☒ Navnet søges ikke forbeholdt det pågældende produkt

3.4. Produktets art

Kategori 1.8. Andre produkter i bilag I

3.5. Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet under punkt 3.1 anvendes på

»Trójniak« er en mjød, en klar drikkevare gæret på mjødurt, som er kendetegnet ved sin karakteristiske honningaroma og smag af den benyttede råvare.

»Trójniaks« smag kan være beriget af smagen af de krydderier, der benyttes. »Trójniaks« farve spænder fra gylden til mørk ravgul og afhænger af, hvilken type honning der benyttes til fremstillingen.

De fysisk-kemiske indikatorer, der er typiske for »trójniakmjød«, er:

— alkoholindhold: 12-15 % vol.

— reducerende sukker efter invertering: 65-120 g/l

— samlet syreindhold, udtrykt som æblesyre: 3,5-8 g/l

— flygtige syrer, udtrykt som eddikesyre: højst 1,4 g/l

— samlet sukkerindhold baseret på den faktiske alkoholkoncentration (i % vol.) multipliceret med 18: mindst 323 g

— ikke-sukkerholdigt ekstrakt: ikke under: — 20 g/l — 25 g/l, når der er tale om frugtmjød

— aske: mindst 1,3 g/l, når der er tale om frugtmjød.

Det er forbudt at benytte konserveringsmidler, stabiliseringsmidler og kunstige farve- og smagsstoffer ved fremstillingen af »trójniak«.

3.6. Beskrivelse af fremstillingsmetoden for det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet under punkt 3.1 anvendes på

Råvarer:

— Bihonning med følgende parametre: — vandindhold: højst 20 % (m/m) — indhold af reducerende sukker: mindst 70 % (m/m) — saccharose og melezitose i kombination: højst 5 % (m/m) — samlet syreindhold — 1 mol/l NaOH opløsning pr. 100 g honning: inden for intervallet 1-5 ml — indhold af 5-hydroxy-methyl-furfurol (HMF): højst 4,0 mg pr. 100 g honning.

— Højtvirkende mjødgær, der er egnet til opnåelse af stærkt koncentrerede ekstrakter i den gærede urt.

— Urter og krydderier: kryddernelliker, kanel, muskatnød eller ingefær.

— Naturlige frugtjuicer eller frisk frugt.

Produktionsmetode

Trin 1

Kogning af mjødurten bestående af én del honning og to dele vand (eller vand blandet med frugtjuice), hvori der kan tilsættes krydderurter eller krydderier, ved en temperatur på 95-105 °C. Når der er tale om frugtmjød, udskiftes mindst 30 % af vandet med frugtjuice.

Streng overholdelse af forholdet mellem vand og honning og opnåelse af den krævede ekstraktkoncentration i en kedel monteret med dampkappe. Denne brygningsmetode forhindrer, at sukkeret karamelliserer.

Trin 2

Nedkøling af urten til 20-22 °C, som er den optimale temperatur for gæring. Urten skal nedkøles på produktionsdagen, og nedkølingstiden afhænger af køleaggregatets effektivitet. Nedkølingen garanterer urtens mikrobiologiske sikkerhed.

Trin 3

Tilsætning af en gæropløsning til urten i en gæringsbeholder.

Trin 4

A. Voldsom gæring — 6-10 dage. Ved at holde temperaturen på højst 28 °C sikres det, at gæringsprocessen forløber planmæssigt.

B. Langsom gæring — 3-6 uger. Denne gæringsperiode sikrer, at de rette fysisk-kemiske parametre opnås.

Trin 5

Omstikning af den gærede urt.

Efter opnåelse af et alkoholindhold på mindst 12 % vol. bør der foretages omstikning inden lagring. Derved garanteres det, at mjøden har de rette fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber. Efterlades den gærede urt på bærmen efter den langsomme gæringsperiode, vil dette påvirke de organoleptiske egenskaber i uheldig retning på grund af selvopløsning af gæren.

Trin 6

Lagring og klaring — dette gentages, idet det er nødvendigt for at forhindre uønskede processer i at finde sted i bærmen (selvopløsning af gæren). Under lagringen er det muligt at foretage operationer som pasteurisering og filtrering. Denne fase er altafgørende for at sikre, at produktet har de rette organoleptiske egenskaber.

Minimumslagringstiden for »trójniak« er et år.

Trin 7

Smagsjustering (sammensætning) — denne fase drejer sig om at fremstille et slutprodukt, der har de organoleptiske og fysisk-kemiske egenskaber, der kendetegner »trójniak« som anført i punkt 3.5 — Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren. For at sikre, at de krævede indikatorer opnås, kan de organoleptiske og fysisk-kemiske egenskaber korrigeres ved at:

— tilsætte honning for gøre mjøden sødere

— tilsætte urter og krydderier.

Formålet med dette trin er at opnå et produkt med den karakteristiske »trójniak«-bouquet.

Trin 8

Omhældning i beholdere ved en temperatur på 55-60 °C. Det anbefales, at »trójniak« præsenteres i traditionelle beholdere som f.eks. glasballoner, keramikbeholdere eller egefade.

3.7. Landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

»Trójniaks« specificitet hidrører fra:

— forberedelsen af urten (råvarernes sammensætning og forholdet mellem dem)

— lagringen og modningen

— dens fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber.

Forberedelsen af urten (råvarernes sammensætning og forholdet mellem dem):

»Trójniaks« specificitet hidrører især fra brugen og den strenge overholdelse af det rette forhold mellem honning og vand — én del honning til to dele vand — i mjødurten. Dette forhold er den afgørende faktor i alle de efterfølgende faser af fremstillingen af »trójniak«, som giver den dens unikke egenskaber.

Lagringen og modningen:

Ifølge den traditionelle gamle polske opskrift er produktets karakter betinget af, at det lagres og modnes i et bestemt tidsrum. For »trójniaks« vedkommende er dette tidsrum på mindst et år.

De fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber:

Behørig overholdelse af alle faser af fremstillingen i specifikationen sikrer, at der opnås et produkt med en helt særlig smag og aroma. »Trójniaks« unikke smag og duft er resultatet af et passende sukker- og alkoholindhold:

— reducerende sukker efter invertering: 65-120 g/l

— samlet sukkerindhold baseret på den faktiske alkoholkoncentration (i % vol.) multipliceret med 18: mindst 323 g

— alkoholindhold: 12-15 % vol.

På grund af det nøje definerede forhold mellem de ingredienser, der anvendes til fremstillingen, har »trójniak« en typisk viskos og letflydende konsistens, som adskiller den fra andre typer mjød.

3.8. Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle karakter

Traditionel produktionsmetode:

Mjødfremstillingen i Polen er en mere end 1000 år gammel tradition, som er kendetegnet ved stor variation. Udviklingen og forbedringen af produktionsmetoden igennem århundreder har frembragt mange forskellige typer mjød. Mjødfremstillingens historie går helt tilbage til staten Polens oprindelse. I 966 skrev den spanske diplomat, købmand og rejsende, Ibrahim ibn Yaqub: »Ud over mad, kød og jord til pløjning flyder Mieszko I's land med mjød, som er navnet på de slaviske vine og berusende drikke« (Mieszko I var Polens første historiske konge). Krøniken skrevet af Gallus Anonymus, som nedskrev Polens historie ved århundredeskriftet mellem det 11. og det 12. århundrede, indeholder også talrige beskrivelser af fremstillingen af mjød.

Polens nationale episke digt »Pan Tadeusz« af Adam Mickiewicz, som fortæller om adelen mellem 1811 og 1812, indeholder ikke så få oplysninger om fremstillingen og forbruget af mjød og de forskellige typer mjød. Omtaler af mjød findes også i Tomasz Zans (1796-1855) digte og i Henryk Sienkiewiczs trilogi, der beskriver begivenheder i Polen i det 17. århundrede (»Ogniem i mieczem«, offentliggjort i 1884, »Potop«, offentliggjort i 1886, og »Pan Wołodyjowski«, offentliggjort i 1887 og 1888).

Kildemateriale om Polens kulinariske traditioner i det 17. og det 18. århundrede indeholder ikke blot generelle henvisninger til mjød, men også henvisninger til forskellige typer mjød. Alt efter produktionsmetoden blev de betegnet »półtorak«, »dwójniak«, »trójniak« og »czwórniak«. Hvert af disse navne betegner en bestemt type mjød fremstillet på basis af et forskelligt forhold mellem honning og vand eller juice og forskellige lagringstider. Teknikken til fremstilling af »trójniak« har med mindre ændringer været benyttet i århundreder.

Traditionel sammensætning:

Den traditionelle inddeling af mjød i »półtorak«, »dwójniak«, »trójniak« og »czwórniak« har eksisteret i Polen i århundreder og findes stadig i forbrugernes bevidsthed den dag i dag. Efter Anden Verdenskrig blev der gjort forsøg på at regulere den traditionelle inddeling af mjød i fire kategorier. Denne inddeling blev til sidst stadfæstet i polsk ret i 1948 ved loven om fremstilling af vine, vinmost og mjød og handel med sådanne produkter (Republikken Polens officielle tidende af 18. november 1948). Loven indeholder regler om fremstilling af mjød med angivelse af forholdet mellem honning og vand og de teknologiske krav. Forholdet mellem vand og honning til »trójniak« opgives på følgende måde: »Kun mjød fremstillet af én del bihonning og to dele vand må betegnes »trójniak«.«

3.9. Minimumskravene og procedurerne for verifikation af specificiteten

Den obligatoriske kontrol omfatter:

— overholdelse af det fastlagte forhold mellem ingredienserne i mjødurten

— overholdelse af lagringens varighed

— de organoleptiske egenskaber i slutproduktet (smag, duft, farve, klarhed)

— de fysisk-kemiske indikatorer i slutproduktet: alkoholindhold, samlet sukkerindhold, reducerende sukker efter invertering, samlet syreindhold, flygtigt syreindhold, ikke-sukkerholdigt ekstrakt og aske, når der er tale om frugtmjød — værdierne skal opfylde de værdier, der er angivet i punkt 3.5 i specifikationen.

Den obligatoriske kontrol foretages mindst en gang om året.

Det anbefales, at der også udføres kontroller i de nedenfor anførte produktionsfaser. Kontrollerne i de nedenfor anførte produktionsfaser er ikke obligatoriske, men tilrådes, fordi de bidrager til at eliminere eventuelle fejl i de forskellige produktionsfaser:

Trin 4:

Under gæringsprocessen bør der gennemføres regelmæssige laboratorietest af de organoleptiske egenskaber (smag og duft) og de fysisk-kemiske parametre som f.eks. alkoholindholdet og sukkerindholdet, som kan ændre sig under alkoholgæringsprocessen.

Trin 6:

Under lagringen bør der gennemføres regelmæssige kontroller af produktets basale organoleptiske egenskaber og de fysisk-kemiske indikatorer som alkoholindholdet, det samlede sukkerindhold, det samlede syreindhold og indholdet af flygtige syrer.

Trin 8:

Inden produktet hældes på flaske, udføres de kontroller af de forskellige fysisk-kemiske og organoleptiske parametre, der er angivet i 3.5 — Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren.

4. Myndigheder eller organer, der kontrollerer overholdelsen af varespecifikationen:

4.1. Navn og adresse

Navn: Główny Inspektorat Jakości Handlowej Artykułów Rolno — Spożywczych Adresse: ul. Wspólna 30 00-930 Warszawa POLEN Tlf. +48 226232900 Fax +48 226232998 E-mail: —

☒ Offentlig ☐ Privat

4.2. Myndighedens/organets særlige opgaver

Den ovenfor nævnte tilsynsmyndighed er ansvarlig for kontrollen af specifikationen i dens helhed.

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GTS

RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 509/2006

»CZWÓRNIAK«

EF-nr.: PL-TSG-007-0035 — 6.9.2006

1. Den ansøgende sammenslutnings navn og adresse

Navn: Krajowa Rada Winiarstwa i Miodosytnictwa przy Stowarzyszeniu Naukowo-Technicznym Inżynierów i Techników Przemysłu Spożywczego Adresse: ul. Czackiego 3/6 00-043 Warszawa POLEN Tlf. +48 228282721 E-mail: krwim@sitspoz.pl

2. Medlemsstat eller tredjeland

Polen

3. Produktspecifikation

3.1. Navn, som skal registreres

»Czwórniak«

Ved markedsføringen af produktet kan etiketten indeholder følgende oplysninger: »miód pitny wytworzony zgodnie ze staropolską tradycją« (mjød fremstillet efter en gammel polsk tradition). Denne oplysning bør oversættes til de øvrige officielle sprog.

3.2. Navnets art

— ☒ Navnet er specifikt i sig selv — ☒ Navnet udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

Navnet »czwórniak« stammer fra tallet »4« (PL: »cztery«) og har direkte forbindelse til den historisk etablerede sammensætning af og fremstillingsmetode for »czwórniak« — idet forholdet mellem honning og vand i mjødurten er én del honning til tre dele vand. Navnet betegner derfor produktets specificitet. Eftersom udtrykket »czwórniak« er et ord, der alene benyttes til at betegne en bestemt type mjød, bør navnet også betragtes som værende specifikt i sig selv.

3.3. Søges navnet forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, jf. artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006?

— ☐ Navnet søges forbeholdt det pågældende produkt — ☒ Navnet søges ikke forbeholdt det pågældende produkt

3.4. Produktets art

Kategori 1.8 — Andre produkter i bilag I

3.5. Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet under punkt 3.1 anvendes på

»Czwórniak« er en mjød, en klar drikkevare gæret på mjødurt, som er kendetegnet ved sin karakteristiske honningaroma og smag af den benyttede råvare.

»Czwórniaks« smag kan være beriget af smagen af de krydderier, der benyttes. »Czwórniaks« farve spænder fra gylden til mørk ravgul og afhænger af, hvilken type honning der benyttes til fremstillingen.

De fysisk-kemiske indikatorer, der er typiske for »czwórniakmjød«, er:

— alkoholindhold: 9-12 % vol.

— reducerende sukker efter invertering: 35-90 g/l

— samlet syreindhold, udtrykt som æblesyre: 3,5-8 g/l

— flygtige syrer, udtrykt som eddikesyre: højst 1,4 g/l

— samlet sukkerindhold (g) plus faktisk alkoholindhold (% vol.) multipliceret med 18: mindst 240 g

— ikke-sukkerholdigt ekstrakt: ikke under: — 15 g/l — 20 g/l, når der er tale om frugtmjød

— aske: mindst 1,3 g/l, når der er tale om frugtmjød.

Det er forbudt at benytte konserveringsmidler, stabiliseringsmidler og kunstige farve- og smagsstoffer ved fremstillingen af »czwórniak«.

3.6. Beskrivelse af fremstillingsmetoden for det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet under punkt 3.1 anvendes på

Råvarer:

— Bihonning med følgende parametre: — vandindhold: højst 20 % (m/m) — indhold af reducerende sukker: mindst 70 % (m/m) — kombineret indhold af saccharose og melezitose: højst 5 % (m/m) — samlet syreindhold — 1 mol/1 NaOH opløsning pr. 100 g honning: inden for intervallet 1-5 ml — indhold af 5-hydroxy-methyl-furfurol (HMF): højst 4,0 mg pr. 100 g honning.

— Højtvirkende mjødgær, som er egnet til opnåelse af stærkt koncentrerede ekstrakter i den gærede urt.

— Urter og krydderier: kryddernelliker, kanel, muskatnød eller ingefær.

— Naturlige frugtjuicer eller frisk frugt.

Produktionsmetode

Trin 1

Kogning af mjødurten ved en temperatur på 95-105 °C. Det krævede forhold mellem honning og vand for »czwórniak« er én del honning og tre dele vand (eller vand blandet med frugtjuice), hvori der kan tilsættes krydderurter eller krydderier. Når der er tale om frugtmjød, udskiftes mindst 30 % af vandet med frugtjuice.

Streng overholdelse af forholdet mellem vand og honning og opnåelse af den krævede ekstrakt i en kedel monteret med dampkappe. Denne brygningsmetode forhindrer, at sukkeret karamelliserer.

Trin 2

Nedkøling af urten til 20-22 °C, som er den optimale temperatur for gæring. Urten skal nedkøles på produktionsdagen, og nedkølingstiden afhænger af køleaggregatets effektivitet. Nedkølingen garanterer urtens mikrobiologiske sikkerhed.

Trin 3

Tilsætning af en gæropløsning til urten i en gæringsbeholder.

Trin 4

A. Voldsom gæring — 6-10 dage. Ved at holde temperaturen på højst 28 °C sikres det, at gæringsprocessen forløber planmæssigt.

B. Langsom gæring — 3-6 uger. Denne gæringsperiode sikrer, at de rette fysisk-kemiske parametre opnås.

Trin 5

Omstikning af den gærede urt.

Efter opnåelse af et alkoholindhold på mindst 9 % vol. bør der foretages omstikning inden lagring. Derved garanteres det, at »czwórniak« har de rette fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber. Efterlades den gærede urt på bærmen efter den langsomme gæringsperiode, vil dette påvirke de organoleptiske egenskaber i uheldig retning på grund af selvopløsning af gæren.

Trin 6

Lagring og klaring — dette gentages, idet det er nødvendigt for at forhindre uønskede processer i at finde sted i bærmen (selvopløsning af gæren). Under lagringen er det muligt at foretage operationer som pasteurisering og filtrering.

Denne fase er altafgørende for at sikre, at produktet har de rette organoleptiske egenskaber.

Minimumslagringstiden for »czwórniak« er ni måneder.

Trin 7

Smagsjustering (sammensætning) — denne fase drejer sig om at fremstille et slutprodukt, der har de organoleptiske og fysisk-kemiske egenskaber, der kendetegner »czwórniak« som anført i punkt 3.5 — Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren. For at sikre, at de krævede parametre opnås, kan de organoleptiske og fysisk-kemiske egenskaber korrigeres ved at:

— tilsætte honning for give mjøden større sødme

— tilsætte urter og krydderier.

Formålet med dette trin er at opnå et produkt med den karakteristiske »czwórniak«-bouquet.

Trin 8

Omhældning i beholdere ved en temperatur på 55-60 °C. Det anbefales, at »czwórniak« præsenteres i traditionelle beholdere som f.eks. glasballoner, keramiskbeholdere eller egefade.

3.7. Landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

»Czwórniaks« specificitet hidrører fra:

— forberedelsen af urten (råvarernes sammensætning og forholdet mellem dem)

— lagringen og modningen

— dens fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber.

Forberedelsen af urten (råvarernes sammensætning og forhold):

»Czwórniaks« specificitet hidrører især fra brugen og den strenge overholdelse af det rette forhold mellem honning og vand — én del honning til tre dele vand — i mjødurten. Dette forhold er den afgørende faktor i alle de efterfølgende faser af fremstillingen af »czwórniak«, som giver den dens unikke egenskaber.

Lagringen og modningen:

Ifølge den traditionelle gamle polske opskrift er produktets karakter betinget af, at det lagres og modnes i et bestemt tidsrum. For »czwórniaks« vedkommende er dette tidsrum på mindst ni måneder.

De fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber:

Overholdelsen af alle faser af fremstillingen i specifikationen sikrer, at der opnås et produkt med en helt særlig smag og aroma. »Czwórniaks« unikke smag og duft er resultatet af et passende sukker- og alkoholindhold:

— reducerende sukker efter invertering: 35-90 g/l

— samlet sukkerindhold (g) plus faktisk alkoholindhold (i % vol.) multipliceret med 18: mindst 240 g

— alkoholindhold: 9-12 % vol.

På grund af det nøje definerede forhold mellem ingredienserne i dens fremstilling har »czwórniak« en typisk viskos og letflydende konsistens, som adskiller den fra andre typer mjød.

3.8. Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle karakter

Traditionel produktionsmetode:

Mjødfremstillingen i Polen er en tradition, som er mere end 1000 år gammel og er kendetegnet ved stor variation. Udviklingen og forbedringen af produktionsmetoden igennem århundreder har frembragt mange forskellige typer mjød. Mjødfremstillingens historie går helt tilbage til staten Polens oprindelse. I 966 skrev den spanske diplomat, købmand og rejsende, Ibrahim ibn Yaqub: »Ud over mad, kød og jord til pløjning flyder Mieszko I's land med mjød, som er navnet på de slaviske vine og berusende drikke« (Mieszko I var Polens første historiske konge). Krøniken skrevet af Gallus Anonymus, som nedskrev Polens historie ved århundredeskriftet mellem det 11. og 12 århundrede, indeholder også talrige beskrivelser af fremstillingen af mjød.

Polens nationale episke digt »Pan Tadeusz« af Adam Mickiewicz, som fortæller om adelen mellem 1811 og 1812, indeholder ikke så få oplysninger om fremstillingen og forbruget af mjød og de forskellige typer mjød. Omtaler af mjød findes også i Tomasz Zans (1796-1855) digte og i Henryk Sienkiewiczs trilogi, der beskriver begivenheder i Polen i det 17. århundrede (»Ogniem i mieczem«, offentliggjort i 1884, »Potop«, offentliggjort i 1886, og »Pan Wołodyjowski«, offentliggjort i 1887 og 1888).

Kildemateriale om Polens kulinariske traditioner i det 17. og 18. århundrede indeholder ikke blot generelle henvisninger til mjød, men også henvisninger til forskellige typer mjød. Alt efter produktionsmetoden blev de betegnet »półtorak«, »dwójniak«, »trójniak« og »czwórniak«. Hvert af disse navne betegner en bestemt type mjød fremstillet på basis af et forskelligt forhold mellem honning og vand eller juice og forskellige lagringstider. Teknikken til fremstilling af »czwórniak« har med mindre ændringer været benyttet i århundreder.

Traditionel sammensætning:

Den traditionelle inddeling af mjød i »półtorak«, »dwójniak«, »trójniak« og »czwórniak« har eksisteret i Polen i århundreder og findes stadig i forbrugernes bevidsthed den dag i dag. Efter Anden Verdenskrig blev der gjort forsøg på at regulere den traditionelle inddeling af mjød i fire kategorier. Denne inddeling blev til sidst stadfæstet i polsk ret i 1948 ved loven om fremstilling af vine, vinmost og mjød og handel med sådanne produkter (Republikken Polens officielle tidende af 18. november 1948). Loven indeholder regler om fremstilling af mjød med angivelse af forholdet mellem honning og vand og de teknologiske krav. Forholdet mellem vand og honning til »czwórniak« opgives på følgende måde: »Kun mjød fremstillet af én del bihonning og tre dele vand må betegnes »czwórniak«.«

3.9. Minimumskravene og procedurerne for verifikation af specificiteten

Den obligatoriske kontrol omfatter:

— overholdelse af det etablerede forhold mellem ingredienserne i mjødurten

— overholdelse af lagringens varighed

— de organoleptiske egenskaber i slutproduktet (smag, duft, farve, klarhed)

— de fysisk-kemiske indikatorer i slutproduktet: alkoholindhold, samlet sukkerindhold, reducerende sukker efter invertering, samlet syreindhold, flygtigt syreindhold, ikke-sukkerholdigt ekstrakt og aske, når der er tale om frugtmjød — værdierne skal opfylde de værdier, der er angivet i punkt 3.5 i specifikationen.

Den obligatoriske kontrol foretages mindst en gang om året.

Det anbefales, at der også udføres kontroller i de nedenfor anførte produktionsfaser. Kontrollerne i de nedenfor anførte produktionsfaser er ikke obligatoriske, men tilrådes, fordi de bidrager til at eliminere eventuelle fejl i de forskellige produktionsfaser:

Trin 4:

Under gæringsprocessen bør der gennemføres regelmæssige laboratorietest af de organoleptiske egenskaber (smag og duft) og de fysisk-kemiske parametre som f.eks. alkoholindholdet og sukkerindholdet, som kan ændre sig under alkoholgæringsprocessen.

Trin 6:

Under lagringen bør der gennemføres regelmæssige kontroller af produktets basale organoleptiske egenskaber og de fysisk-kemiske indikatorer som alkoholindholdet, det samlede sukkerindhold, det samlede syreindhold og det flygtige syreindhold.

Trin 8:

Inden produktet hældes på flaske, udføres de kontroller af de forskellige fysisk-kemiske og organoleptiske parametre, der er angivet i 3.5 — Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren.

4. Myndigheder eller organer, der kontrollerer overholdelsen af varespecifikationen:

4.1. Navn og adresse

Navn: Główny Inspektorat Jakości Handlowej Artykułów Rolno — Spożywczych Adresse: ul. Wspólna 30 00-930 Warszawa POLEN Tlf. +48 226232900 Fax +48 226232998 E-mail: —

☒ Offentlig ☐ Privat

4.2. Myndighedens/organets særlige opgaver

Den ovenfor nævnte tilsynsmyndighed er ansvarlig for kontrollen af specifikationen i sin helhed.

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GARANTERET TRADITIONEL SPECIALITET

RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 509/2006

»KIEŁBASA JAŁOWCOWA«

EF-nr.: PL-TSG-007-0047 — 5.12.2006

1. Den ansøgende sammenslutnings navn og adresse

Navn: Związek »Polskie Mięso« (den polske kødindustris brancheorganisation) Adresse: ul. Chałubińskiego 8 00-613 Warszawa POLEN Tlf. +48 228302657 Fax +48 228301648 E-mail: info@polskie-mieso.pl

2. Medlemsstat eller tredjeland

Polen

3. Varespecifikation

3.1. Navn(e), der søges registreret (artikel 2 i forordning (EF) nr. 1216/2007)

»Kiełbasa jałowcowa«

3.2. Navnets art

— ☐ Navnet er specifikt i sig selv. — ☒ Navnet udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet.

Navnet »kiełbasa jałowcowa« (»enebærpølse«) udtrykker det særegne ved produktet, som primært ligger i dets uforvekslelige smag og aroma. Den særlige karakter kommer af, at der i produktionsprocessen bruges enebær, som hakkes fint lige før de tilsættes kødet, og at der bruges enebærgrene til røgningen.

3.3. Søges navnet forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, jf. artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006?

— ☐ Navnet søges forbeholdt det pågældende produkt. — ☒ Navnet søges ikke forbeholdt det pågældende produkt.

3.4. Produktets art

Kategori 1.2 — Kødprodukter (opvarmet, saltet, røget, m.m.)

3.5. Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet i punkt 3.1. henviser til (artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

Kiełbasa jałowcowa er en kransformet pølse med en regelmæssigt rynket overflade. Den er rund og uden dybe, langsgående riller. Den kransformede pølse findes i to størrelser:

— lille, i naturtarm med en diameter på mere end 32 mm og en vægt på cirka 0,5 kg

— stor, i proteintarm med en diameter på 36 mm og en vægt på cirka 0,8 kg.

Kiełbasa jałowcowa-pølsen er ensartet mørkebrun på hele overfladen, som det er typisk for kraftigt røgede pølser.

Konsistens og taktil karakter: en tør, regelmæssigt rynket overflade, der samtidig føles glat; pølseskindet smyger sig tæt op ad fyldet.

Pølsens fine smag og sprøde skind skyldes de omhyggeligt udvalgte råvarer og krydderier (især enebærrene) og den naturlige røgning.

Kemisk sammensætning:

— mindst 15 % protein

— højst 60 % vand

— højst 35 % fedt

— højst 3,5 % salt

— højst 0,0125 % nitrat(III) og nitrat(V) udtrykt som NaNO2.

Denne kemiske sammensætning sikrer produktets traditionelle kvalitet. Udbyttet i form af slutprodukt er på 75 % (+/-3 %) i forhold til det kød, der bruges som råvare.

3.6. Beskrivelse af produktionsmetoden for det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet i punkt 3.1. henviser til (artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

Ingredienser:

Kød (100 kg råvare)

— 20 kg svinekød i klasse I med et fedtindhold på op til 15 %.

— 50 kg svinekød i klasse IIA med et fedtindhold på op til 20 %.

— 20 kg svinekød i klasse III med et fedtindhold på op til 25 %.

— 10 kg små, hårde fedtstykker.

Det er tilladt at erstatte op til 50 % af svinekødet i klasse IIA eller klasse III med oksekød.

Krydderier (per 100 kg kød):

— 0,17 kg sort peber

— 0,12 kg enebær

— 0,20 kg sukker

Andet:

— Cirka 2 kg saltlageblanding (blanding af bordsalt (NaCl) og natriumnitrit (NaNO2)).

Fodring af svin til fremstilling af kiełbasa jałowcowa:

Fodringen sigter mod opdræt af fede og kødfulde svin. Målet er at producere svin med en kropsvægt på op til 120 kg og en forhøjet fedtmarmorering af muskelvævet på over 3 %.

— Der bruges langsomt voksende svineracer i opfedningen, som gør det muligt at opnå den ønskede andel af fedt i muskelvævet ved en bestemt fodring. De racer, der anvendes, har ikke noget RN-gen, og RYR-1T-genet forekommer i maksimalt 20 % af populationen.

— Opfedningen bør foregå i tre faser: fase 1 indtil ca. 60 kg, fase 2 indtil ca. 90 kg og fase 3 indtil ca. 120 kg.

— Op til en kropsvægt på 90 kg opfedes dyrene med to typer af foderblandinger. Disse foderblandinger (rationer) indeholder: — energikomponenter: kornskrå af hvede, byg, rug, havre, triticale eller majs; majsskrå og skrå af sorter af nøgen havre udgør op til 30 % af foderblandingen — proteinkomponenter: lupiner, agerbønne- og ærtefodermel, soja- og rapsskrå, rapskage, fodergær eller tørret grøntfoder.

— Foderblandingerne (rationerne) for dyr på 90 til 120 kg indeholder: — energikomponenter: kornskrå af hvede, byg, rug, og triticale; der må ikke bruges kornskrå af majs eller af sorter af nøgen havre i disse foderblandinger (rationer) — proteinkomponenter: fodermel af bælgfrugter (lupiner, agerbønner, ærter) sojaskrå, rapskager eller rapsskrå og tørret grøntfoder.

— På intet tidspunkt under opfedningen må der bruges planteolie, foder af animalsk oprindelse, f.eks. mælkepulver, tørret valle eller fiskemel, i foderblandinger eller rationer.

— Foderblandingerne indeholder i alle faser af opfedningen 12-13 MJ metabolisk energi per kg. Proteinindholdet i blandingerne bør ligge omkring 16-18 % under opfedningens fase 1, 15-16 % i fase 2 og cirka 14 % i fase 3.

— Rationerne til fedesvinene kan bestå af kraftfoderblandinger alene eller af kraftfoderblandinger og volumenfoder (kartofler og grøntfoder).

Trin i fremstillingen af kiełbasa jałowcowa:

Trin 1 — Første opskæring af alle kødingredienserne. Alle kødstykker skal have cirka samme størrelse (5 cm i diameter). Trin 2 — Traditionel saltning (tørsaltning) i cirka 48 timer ved påføring af en saltblanding. Trin 3 — Mekanisk forarbejdning: Klasse I-kødet hakkes til stykker på cirka 20 mm, klasse IIA-kødet til cirka 8 mm og klasse III-kødet til cirka 3 mm, og derefter hakkes det hele sammen under tilsætning af cirka 5 kg is. Trin 4 — Alle kødingredienserne blandes sammen med krydderierne: sort peber, sukker og friskmalede enebær. Trin 5 — Indholdet proppes i naturlige svinetarme på over 32 mm i diameter eller proteintarme på 36 mm, som afbindes og opkvejles i ringe. De to slags tarme giver pølser i to størrelser: — mindre pølser i en tynd svinetarm med en vægt på 0,5 kg — større pølser i proteintarm med en vægt på 0,8 kg. Trin 6 — Pølserne hænges til hvile i 2 timer ved en temperatur på højst 30 °C. Derved indledes tørringen af overfladen, og pølsens indhold »sætter sig«. Trin 7 — Tørring af overfladen fulgt af varmrøgning (i cirka 120 minutter) til den ønskede farve er nået; derpå opvarmning i ovn til den indvendige temperatur er nået op på mindst 70 °C. Trin 8 — Afkøling i 24 timer. Trin 9 — Koldrøgning med bøgetræsspåner og enebærgrene (i cirka 120 minutter) fulgt af tørring i 3-5 dage ved en temperatur på 14-18 °C til der er nået et udbytte på 75 % (+/-3 %).

3.7. Landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet (artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

Kiełbasa jałowcowa får sin særlige karakter fra følgende egenskaber, der er typiske for produktet:

— kødets bløde konsistens og særlige karakter

— den usædvanlig gode smag og duft

— den ensartede form.

Kødets bløde og saftige konsistens og særlige karakter:

Den ingrediens, der er afgørende for kiełbasa jałowcowa-pølsens særlige karakter, er svinekødet, der kommer fra langsomtvoksende svineracer, der opfedes til en kropsvægt på cirka 120 kg og har de under punkt 3.6 anførte genetiske egenskaber. Ved at følge anvisningerne opnår man en fedtmarmorering af muskelvævet på over 3 %, og dermed sikres kødet de smagsmæssige og teknologiske egenskaber, som er afgørende for fremstillingen af kiełbasa jałowcowa. Denne råvare og overholdelsen af den traditionelle produktionsmetode — særlig med hensyn til hakningen, saltningen og røgningen — gør kiełbasa jałowcowa-pølsen usædvanlig blød og saftig.

Den særlig gode smag og duft:

Det særlige ved kiełbasa jałowcowa ligger først og fremmest i den enestående smag og duft, der man opnår ved at bruge bærkogler af enebær (Juniperus) i fremstillingen. Pølsens karakteristiske smag og aroma fremhæves yderligere, ved at bærkoglerne først males lige inden produktionsprocessen starter, og ved at der bruges eneved til røgningen.

Ensartet form:

Kiełbasa jałowcowa-pølsen adskiller sig sidst, men ikke mindst fra andre pølser ved sin form. Den sælges kun i to næsten ens varianter, som forbrugerne derfor let kan genkende. Kiełbasa jałowcowa er en kransformet pølse med en regelmæssigt rynket overflade. Den er rund og uden dybe, langsgående riller.

3.8. Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle karakter (artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

Traditionelle råvarer:

1. Enebær (Juniperus) »Når enebærved brændes, breder der sig en behagelig, aromatisk duft.« Sådan står der i Wielka Encyklopedia Powszechna Ilustrowana (»Den Store Illustrerede Almene Encyklopædi«) fra 1903 om en af de værdifulde egenskaber ved enebærbusken, der i århundreder har været ret almindelig i Polen. Dette leksikon fortæller også, at grene, spåner og bær fra enebærbusken gerne anvendes til røgning af kød (og også kan bruges til røgelse), og at de giver kødvarer en raffineret smag og duft. Dokumenter fra anden halvdel af 1800-tallet viser, at enebær allerede dengang blev brug som tilsætning eller ingrediens i kødretter og -produkter. Encyklopedyja Powszechna (»Den Almene Encyklopædi«, Warszawa 1863) fortæller: »Enebær har en krydret, bittersød smag og en behagelig duft; kendskabet til deres anvendelse som krydderi (…) er vidt udbredt.« En ensartet metode til fremstilling af pølser med anvendelse af enebærkogler og røgning med enebærved etablerede sig i Polen allerede i slutningen af 1940'erne og begyndelsen af 1950'erne. Det fremgår af en artikel i kødbranchens fagblad, Gospodarka Mięsna, 1954, nr. 3: Regulacja asortymentów wędlin na zaopatrzenie rynku (»regulering af udbuddet af pølser på markedet«).

2. Svinekød Kød fra svin, der holdes specielt med henblik på fremstilling af kiełbasa jałowcowa, skal have over 3 % fedtindhold i muskelvævet. Det er denne marmorering, der giver pølsen den ønskede bløde konsistens og saftighed og dens fortræffelige smag. Brugen af dette kød er afgørende for kvaliteten af slutproduktet og dets særlige karakter og svarer til den traditionelle fremstillingsmåde.

Traditionel fremstillingsmetode og sammensætning:

Røgning er en måde at konservere kød på, og i de fleste tilfælde er der blevet brugt enebærved til røgningen. Det fremgår bl.a. af gamle polske håndskrifter som f.eks. optegnelserne fra en ukendt godsforvalter fra 1780'erne med opskrifter på røgede pølser (håndskrift fra Archiwum Główne Akt Dawnych (AGAD) (»centralakriv for historiske dokumenter«) i Warszawa, arkivenhed: »Zbiór z Muzeum Narodowego«, nr. 1249) Hvor populær enebærrøgning var viser følgende beskrivelse af morgenmaden på en herregård fra den polske nationalskjald Adam Mickiewicz' episke digt »Pan Tadeusz« fra 1834: »Alle (kødvarer) af fortræffelig smag, hjemmerøget over enebærild i kaminen«.

Traditionen for at krydre og røge med enebær er blevet plejet i lokale og regionale varianter, der dels adskiller sig ved små forskelle mellem de fremgangsmåder, der anvendes, men sommetider også ved anvendelse af forskellige typer kød. Således fortæller W. Łęg i en artikel om »erfaringerne med kødvareproduktion« (»Z doświadczeń przy produkcji wędlin« i »Gospodarka Mięsna«, 1953, nr. 6) om forsøg med enebærpølse af vildt (hare- og vildsvinekød tilsat svinekød). Disse pølser smagte anderledes, men hovedprincippet i opskriften var det samme overalt (krydring og røgning med ene). En kender af kødbranchen beskrev efter en rejse i Kurpie-området den lokale variant af enebærpølsen på denne måde: »I Myszyniec i Kurpie-området fremstilles der enebærrøget pølse, der også indeholder enebær. Tør med fortræffelig, karakteristisk smag og duft.« (Artikel om »regionale bondekødvarer«: »Wiejskich wędlinach regionalnych« i »Gospodarka Mięsna«, 1950, nr. 7-8).

Efter 1945 indledtes opbygningen af en kødindustri efter planøkonomiske principper med basis i store kødkombinater. For at sikre kødvarernes kvalitet og smag blev produkterne standardiseret, og de traditionelle opskrifter dannede grundlag for tekniske normer. Kiełbasa jałowcowa optræder første gang som produktnavn i regler for fødevarehandel fra 1947-1948. I 1954 blev der udarbejdet en standardopskrift for kiełbasa jałowcowa; den udvikledes senere til 1964-standarden fra kødvareindustriens centralkontor (Wydawnictwo Przemysłu Lekkiego i Spożywczego, Warszawa, 1964), som er grundlaget for denne ansøgning.

Formålet med disse standarder var at sikre den højest mulige kvalitet for kiełbasa jałowcowa. Selvom den standard, der er grundlag for denne ansøgning, ikke længere er bindende, indeholder den stadig de højeste kvalitetskrav til kiełbasa jałowcowa-pølser.

3.9. Minimumskravene og procedurerne for verifikation af specificiteten (artikel 4 i forordning (EF) nr. 1216/2007)

For at fastholde den specifikke karakter af kiełbasa jałowcowa skal der navnlig føres kontrol på følgende punkter:

1. Kvaliteten af de råvarer (kød og krydderier), der bruges i produktionen, herunder: — kødets teknologiske egnethed — opfedningsmetoden — tørsaltningens varighed — krydderiernes art og mængde.

2. Røgningen af kiełbasa jałowcowa-pølserne: Ved kontrollen skal man være opmærksom på følgende: — om den foreskrevne temperatur for traditionel varmrøgning og opvarmningstemperaturen overholdes — om forskrifterne for varighed og temperatur overholdes for den efterfølgende koldrøgning — om der bruges bøgespåner og enebærgrene til koldrøgningen.

3. Slutproduktets kvalitet: — proteinindhold — vandindhold — fedtindhold — natriumkloridindhold — indhold af nitrat (III) og nitrat (V) — smag og duft.

4. Produktets form:

Kontrolhyppighed:

Ovennævnte produktionstrin skal kontrolleres hver anden måned. Findes alle disse faser i orden, kan kontrolhyppigheden nedsættes til to gange om året.

Konstateres der uregelmæssigheder i et af produktionstrinnene, strammes kontrollen af dette trin (til en gang hver anden måned). På de andre trin kan kontrollen fortsætte med halvårlige mellemrum.

4. Myndigheder eller organer, der kontrollerer overholdelsen af varespecifikationen

4.1. Navn og adresse

Navn: Główny Inspektorat Jakości Handlowej Artykułów Rolno-Spożywczych (landbrugs- og fødevarekontrollen) Adresse: ul. Wspólna 30 00-930 Warszawa POLEN Tlf. +48 226232901 Fax +48 226232099 E-mail: —

☒ Offentlig myndighed/organ ☐ Privat foretagende

4.2. Myndighedens/organets særlige opgaver

Den ovenfor nævnte tilsynsmyndighed er ansvarlig for kontrollen af specifikationen i sin helhed.

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GARANTERET TRADITIONEL SPECIALITET

RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 509/2006

»KIEŁBASA MYŚLIWSKA«

EF-nr.: PL-TSG-0007-0053 — 19.3.2007

1. Den ansøgende sammenslutnings navn og adresse

Navn: Związek »Polskie Mięso« Adresse: ul. Chałubińskiego 8 00-613 Warszawa POLEN Tlf. +48 228302657 Fax +48 228301648 E-mail: info@polskie-mieso.pl

2. Medlemsstat eller tredjeland

Polen

3. Varespecifikation

3.1. Navn(e), der søges registreret (artikel 2 i forordning (EF) nr. 1216/2007)

»Kiełbasa myśliwska«

3.2. Navnets art

— ☐ Navnet er specifikt i sig selv — ☒ Navnet udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

Navnet »kiełbasa myśliwska« udtrykker produktets specificitet. Den specificitet, som kommer til udtryk i produktets navn, er afspejlet i ordets etymologi ved afledning af ordene »myśliwy« (jæger) og »myślistwo« (jagt) og er en beskrivelse af produktets oprindelige formål: denne type røgede kødprodukter anvendtes oprindelig af jægere som spiseklar proviant. Produktets holdbarhed og håndterlighed har gjort det til en ideel del af den proviant, som folk medbringer på vandreture, rejser og længere ophold på steder, hvor det er vanskeligt at få varme måltider. Først i den senere tid er produktet markedsført i en bredere sammenhæng, men dets navn er ikke blevet ændret.

3.3. Søges navnet forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, jf. artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006?

— ☐ Navnet søges forbeholdt det pågældende produkt — ☒ Navnet søges ikke forbeholdt det pågældende produkt

3.4. Produkttype:

Kategori 1.2 — Kødprodukter (opvarmet, saltet, røget, m.m.)

3.5. Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet i punkt 3.1 henviser til (artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

»Kiełbasa myśliwska«-pølsen er kort og mørkebrun med en regelmæssigt rynket overflade (uden fordybninger i længderetningen). Den fremstår som stænger, der er bøjet krumme og normalt er opdelt i »par« (de er ikke adskilt fra hinanden i ombukningpunktet) med en længde på 15 cm og en diameter på mindst 32 mm.

»Kiełbasa myśliwska« har en mørkebrun overflade. I tværsnittet ses mørkerøde stykker af klasse I-svinekød og lyserøde stykker af klasse II-svinekød.

Pølsens overflade føles glat, tør og regelmæssigt rynket.

»Kiełbasa myśliwska« karakteriseres ved smagen af mørnet, saltet, ovnstegt og røget svinekød med tilsatte krydderier.

Foruden dens specifikke smag er pølsen kendetegnet ved sin mørhed.

Kemisk sammensætning:

— proteinindhold — ikke under 17,0 %

— vandindhold — ikke over 55,0 %

— fedtindhold — ikke over 45,0 %

— saltindhold — ikke over 4,5 %

— indholdet af nitrat (III) og nitrat (V) udtrykt som NaNO2 — ikke over 0,0125 %

Med de ovennævnte værdier for den kemiske sammensætning sikres produktets traditionelle kvalitet. Udbyttet af færdigvaren skal være under 68 % af den kødmængde, der anvendes som råvare.

3.6. Beskrivelse af produktionsmetoden for det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet i punkt 3.1 henviser til (artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

Råvarer:

Kød (100 kg råvarer)

— Klasse I svinekød med et fedtindhold på op til 15 % — 30 kg

— Klasse IIA svinekød med et fedtindhold på op til 20 % — 50 kg

— Klasse III svinekød med et fedtindhold på op til 25 % — 20 kg

Op til 50 % af svinekødet i klasse IIA eller klasse III kan erstattes af klasse III oksekød.

Krydderier (pr. 100 kg kød)

— peber — 0,15 kg

— enebær — 0,10 kg

— frisk hvidløg — 0,10 kg

— sukker — 0,20 kg

Andre tilsætningsstoffer:

— saltblanding (på grundlag af en blanding af bordsalt (NaCl) og natriumnitrit (NaNO2)) — ca. 2 kg

— mix til mørning (med følgende sammensætning: 1 liter 10 % vineddike, 1 liter vand, 1 liter rapsfrø- eller solsikkekerneolie) — 3 liter

Foder til svineproduktion med henblik på fremstilling af »kiełbasa myśliwska«:

Sigtet med fodringen er at producere fedtholdigt kød i forbindelse med opfedningen. Målet er at producere svin med en kropsvægt på op til 120 kg med et relativt højt intramuskulært fedtindhold (mere end 3 %).

— Der vælges langsomt voksende racer med henblik på opfedningen, og en hensigtsmæssig opfedning gør det muligt at opnå det ønskede intramuskulære fedtindhold. Racerne, der benyttes til opfedningen, har ikke RN-genet, og RYR 1T-genet forekommer i 20 % af bestanden.

— Opfedningen bør udføres i tre faser — fase I op til 60 kg, fase II op til 90 kg og fase III op til 120 kg.

— Opfedningen af dyr op til 90 kg kropsvægt foretages med to typer foderblandinger. Foderblandingerne (rationerne) indeholder: — som energitilskud: fodermel — hvede, byg, rug, havre, triticale eller majs; majsfodermel og fodermel fra sorter af »nøgen havre« kan udgøre op til 30 % af blandingen — som proteintilskud: fodermel fra lupin, hestebønne og ært, sojaskrå, rapsfrøskrå, rapsfrøkage, fodergær eller tørret grøntfoder.

— Foderblandinger (rationer) for dyr i vægtklassen 90 til 120 kg indeholder: — som energitilskud: fodermel af hvede, byg, rug og triticale. Fodermel af majs og af sorter af nøgen havre benyttes ikke nødvendigvis i blandinger (rationer) — som proteintilskud: fodermel af bælgfrugtafgrøder (lupin, hestebønne og ært), sojaskrå, rapsfrøkage, rapsfrøskrå og tørret grøntfoder.

— Der må ikke på noget tidspunkt under opfedningen benyttes: vegetabilske olier, foder af animalsk oprindelse, f.eks. mælkepulver, tørret valle eller fiskemel.

— Energiindholdet, som kan udnyttes metabolisk, i blandinger i alle opfedningsfaser udgør 12-13 MJ ME/kg. Proteinindholdet i blandinger bør ligge på 16-18 % i den første opfedningsfase, 15-16 % i den anden fase, og ca. 14 % i den afsluttende fase.

— Opfedningsrationer kan bestå af kraftfoderblandinger alene eller kraftfoderblandinger og fyldfoder, dvs. kartofler og grøntfoder.

Trin i fremstillingen af »kiełbasa myśliwska«:

Trin 1 — Foreløbig opskæring af alle kødingredienser. Det sikres, at kødstykkerne har en ensartet størrelse (op til ca. 5 cm i diameter). Trin 2 — Traditionel saltning (tørsaltning) i ca. 48 timer med anvendelse af en saltblanding. Trin 3 — Mekanisk forarbejdning: Kød i klasse I reduceres til stykker på ca. 20 mm, kød i klasse IIA til stykker på ca. 8 mm. Kød i klasse III reduceres til stykker på ca. 3 mm, og det hakkes dernæst sammen med 2 kg is. Trin 4 — mix til mørning tilsættes kødet i klasse I og klasse IIA — det blandes omhyggeligt. Trin 5 — det hakkede svinekød i klasse III og krydderier tilsættes — det blandes omhyggeligt. Trin 6 — Blandingen fyldes i en natursvinetarm på over 32 mm i diameter, og stænger drejes af i ca. 15 cm længde. Trin 7 — Hvile ved en temperatur, som ikke overstiger 30 °C i to timer. Foreløbig tørring af overfladen og »konsolidering« af ingredienserne i stængerne. Trin 8 — Tørring af overfladen og traditionel varmrøgning (i ca. 135 minutter) og ovnstegning, til der opnås en temperatur på mindst 70 °C i stængerne. Trin 9 — Afkøling og nedkøling til under 10 °C. Trin 10 — Tørring ved 14-18 °C og 70-80 % luftfugtighed i 5-7 dage, indtil det ønskede udbytte er opnået (ikke over 68 %).

3.7. Landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet (artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

»Kiełbasa myśliwskas« specifikke karakter skyldes adskillige egenskaber, som er typiske for produktet:

— kødet er mørt og saftigt og har specifikke egenskaber

— det har en særlig smag og aroma

— formen er kort og karakteristisk

— holdbarheden er ekstraordinært lang.

Kødet er mørt og saftigt og har specifikke egenskaber af følgende årsager:

Svinekød fra langsomt voksende svineracer, som opfedes til en kropsvægt på ca. 120 kg, og som har de i punkt 3.6 omhandlede genetiske særtræk, udgør en væsentlig bestanddel af »kiełbasa myśliwska« og giver pølsen dens særlige karakter. Opfyldelsen af disse krav indebærer, at det intramuskulære fedtindhold skal være over 3 %, hvormed det sikres, at kødet besidder de ønskede smagsmæssige og teknologiske egenskaber, som er afgørende for fremstillingen af »kiełbasa myśliwska«. Anvendelsen af disse råmaterialer og overholdelsen af de traditionelle fremstillingsmetoder, særligt med hensyn til trinnene findeling, saltning og røgning, sikrer, at »kiełbasa myśliwska« er ekstraordinært mør og saftig.

Tilsætningen af et særligt udvalgt mix til mørning bestående af vineddike, vand og rapsfrø- eller solsikkekerneolie til svinekødet er årsagen til, at kødet, som bruges til fremstilling af »kiełbasa myśliwska«, er så mørt.

Det har en ekstraordinær smag og aroma:

Smagen og aromaen gør »kiełbasa myśliwska« til noget særligt i forhold til andre pølser. Disse egenskaber skyldes, at der i fremstillingsprocessen benyttes særligt udvalgte krydderier i et bestemt blandingsforhold; enebær, peber, sukker og en saltblanding samt frisk hvidløg, der er typisk for dette produkt, og et mix til mørning.

Den ekstraordinære smag og aroma opnås også i kraft af røgning og tørring — ikke mindst takket være den lange tørringsperiode, som er typisk for »kiełbasa myśliwska«.

Formen er kort og karakteristisk:

»Kiełbasa myśliwskas« særlige karakter skyldes hovedsageligt dens unikke form. »Kiełbasa myśliwska« er kort og fremstår som stænger med en regelmæssigt rynket overflade. De er bøjet krumme og er normalt opdelt i »par« (de er ikke adskilt fra hinanden i ombukningpunktet).

Håndterligheden er det væsentligste særtræk ved »kiełbasa myśliwska«. Dens form er let genkendelig. Produktet er ekstraordinært praktisk og indtages bl.a. på forskellige former for ture og rejser.

Holdbarheden er ekstraordinært lang:

Den ekstraordinært lange holdbarhed af »kiełbasa myśliwska«, som hovedsageligt benyttes til at supplere jægeres eller turisters forsyninger, er også et afgørende særtræk ved pølsen, og holdbarheden opnås takket være den traditionelle anvendelse af hvidløg og den lange eftertørringsperiode i det afsluttende fremstillingstrin.

3.8. Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle karakter (artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

Traditionelle råvarer og sammensætning:

1. Svinekød fra traditionelt opfedede svin Kødet fra de svin, der benyttes til fremstillingen af »kiełbasa myśliwska«, skal have et intramuskulært fedtindhold på over 3 %. Denne marmorering giver produktet den ønskede mørhed, saftighed og fremragende smag. Anvendelsen af dette kød har afgørende indflydelse på færdigvarens kvalitet og specifikke karakter, og det ligger i tråd med den traditionelle fremstillingsmetode.

2. Udvalgte krydderier Anvendelsen i fremstillingsprocessen af udvalgte krydderier og det bestemte blandingsforhold; peber, enebær, sukker og en saltblanding og navnlig frisk hvidløg og et mix til mørning, stammer direkte fra erfaringerne og den lange tradition for produktion af kødprodukter i Polen.

Den traditionelle fremstillingsmetode:

Jagt har i århundreder haft sit eget regelsæt og sine egne skikke. Jagtbeskrivelser findes i den polske litteratur, herunder i det nationale episke digt »Pan Tadeusz« af Adam Mickiewicz fra 1834. Jagten udgjorde en næsten social højtidelighed spækket med ritualer og symboler — såsom at der blæses til jagt på horn, jægerens initiering eller »jagtdåb« og fester efter jagten. Jagtsammenslutninger har efterfølgende overtaget disse traditioner og holdt dem i hævd op til vor tid.

Jagttasken har været en uomgængeligt nødvendig og almindelig del af jagtudstyret. Den indeholdt blandt andet spiseklar proviant, der egner sig til heldagsture i skoven. I litteraturen findes der beskrivelser af de måltider, som indtages i løbet af jagten, herunder i den ovennævnte »Pan Tadeusz«. Tørret og røget og dermed relativt holdbar pølse har altid været en del af den proviant, som spises under hvil.

Navnet »kiełbasa myśliwska« opstod højst sandsynlig i det tyvende århundredes mellemkrigsår, da fremstillingen af røgede kødprodukter blev udviklet i talrige små forarbejdningsvirksomheder i Polen, således som det fremgår af tidsskriftet »Gospodarka Mięsna« nr. 1-2 af 1949.

»Kiełbasa myśliwska« blev en stor handelsmæssig succes i Polen efter anden verdenskrig. I medfør af cirkulære nr. 485 udstedt af ministeren for kød- og mejeriindustrien af 3. november 1953 blev »kiełbasa myśliwska« optaget på den officielle liste over røgede kødprodukter til omsætning på markedet, og af hensyn til kvaliteten blev recepter og teknologisk dokumentation efterfølgende standardiseret efter standard RN-54/MPMiMl-Mięs-58 af 30. december 1954 og i henhold til den interne forordning nr. 21 fra kødindustriens centralkontor, som er udstedt i Warszawa i 1964. »Kiełbasa myśliwska« er fortsat et af de mest populære røgede kødprodukter til konsum.

3.9. Minimumskravene og procedurerne for verifikation af specificiteten (artikel 4 i forordning (EF) nr. 1216/2007)

I henseende til »kiełbasa myśliwskas« specifikke karakter bør følgende aspekter kontrolleres:

1. Kvaliteten af de råvarer, som indgår i fremstillingen (svinekød og krydderier), herunder: — kødets teknologiske egnethed — opfedningen — saltningstiden — de krydderier, der anvendes til fremstilling af »kiełbasa myśliwska«, og det anvendte blandingsforhold.

2. »Kiełbasa myśliwska« røgningsprocessen Følgende skal kontrolleres i forbindelse med inspektioner: — bibeholdelse af den temperatur, som kræves til den traditionelle varmrøgning, og opvarmningstemperaturen — bibeholdelse af varighed og temperatur for efterrøgning i form af koldrøgning — anvendelse af bøgeflis til koldrøgning.

3. Færdigvarens kvalitet: — proteinindhold — vandindhold — indholdet af fedtstoffer — indholdet af salt — indholdet af nitrat (III) og nitrat (V) — smag og aroma.

4. Produktets form.

Kontrolhyppighed:

Ovennævnte kontrol af disse trin skal udføres en gang hver anden måned. Fungerer alle trin efter hensigten, kan kontrolhyppigheden nedsættes til to gange om året.

Konstateres der uregelmæssigheder i et givet trin, skal kontrolhyppigheden øges for dette trin (til en gang hver anden måned). Kontrollen af de øvrige trin udføres en gang hver sjette måned.

4. Myndigheder eller organer, der kontrollerer overholdelsen af varespecifikationen

4.1. Navn og adresse

Navn: Główny Inspektorat Jakości Handlowej Artykułów Rolno-Spożywczych Adresse: ul. Wspólna 30 00-930 Warszawa POLEN Tlf. +48 226232901 Fax +48 226232099 E-mail: —

☒ Offentlig ☐ Privat

4.2. Myndighedens/organets særlige opgaver

Den ovenfor nævnte tilsynsmyndighed er ansvarlig for kontrollen af specifikationen i sin helhed.

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GARANTERET TRADITIONEL SPECIALITET

RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 509/2006

»OLEJ RYDZOWY«

EF-nr.: PL-STG-007-0049 — 28.12.2006

1. Den ansøgende sammenslutnings navn og adresse

Sammenslutningens eller organisationens navn: »SemCo« S.G.N.i P. Krystyna Just, Instytut Włókien Naturalnych — Tłocznia Oleju, Krzysztof Gałkowski — Zakład Wytłaczania Oleju i Wyrób Kitu, Zakład Doświadczalno- Dydaktyczny Uprawy Roli i Roślin w Gorzyniu Adresse: Śmiłowo 16 64-500 Szamotuły POLEN Tlf. +48 612920402; +48 603137517 E-mail: info@semco.pl

2. Medlemsstat eller tredjeland

Polen

3. Varespecifikation

3.1. Navn, som skal registreres

»Olej rydzowy«

3.2. Navnets art

— ☐ Navnet er specifikt i sig selv. — ☒ Navnet udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet.

Til produktionen af olien »Olej rydzowy« (hørfrøolie — i det følgende benævnt »rydz-olie«) anvendes hørplanten, som polakkerne kalder »rydz«, »rydzyk«, »ryżyk« eller mere sjældent »lennica«.

I visse polske regioner anvendes om denne plante kun det folkelige navn »rydz«, som hentyder til frøenes udpræget rustne farve, der kan minde om farven på »rydz-svampen« (velsmagende mælkehat — lactarius deliciosus), som er almindeligt forekommende i hele Polen. Netop på grund af den rustne farve, hørplantens frø har, kaldes den olie, der udvindes af planten for rydz-olie.

3.3. Søges navnet forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, jf. artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006?

— ☐ Navnet søges forbeholdt det pågældende produkt — ☒ Navnet søges ikke forbeholdt det pågældende produkt

3.4. Produktets art

Kategori 1.5. Fedtstoffer (smør, margarine, olier m.m.).

3.5. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren angivet under punkt 3.1

Rydz-olie er en af udseende klar, gennemsigtig olie med lav udskillelseshastighed. Rydz-olie har en rusten farve. Oliens farve varierer fra gylden til rødbrun, alt efter om den anvendte hørvariant er Camelina sativa eller Camelina silvestris. Den temperatur, frøene opvarmes til, har også betydning for oliens farve. Rydz-olie er kendetegnet ved en smag af løg og sennep og en stærkt saftig aroma.

Rydz-olie har følgende fysiske og kemiske kendetegn:

— syretal (mg KOH/g): ikke højere end 6

— peroxidtal (milliækvivalenter aktiv ilt/kg): ikke over 6

— jodtal: 140-160

— oliens flydepunkt: fra -15 °C til -18 °C

Rydz-olie kan opbevares længe i modsætning til olier med lignende sammensætning og indhold af mættede og umættede fedtsyrer. Det skyldes et højt indhold af naturlige antioxidanter af tocopherolgruppen (E-vitamin, ca. 550 — 1 100 mg/kg olie).

Indholdet af mættede fedtsyrer er lavt (10-11 %), mens de umættede fedtsyrer udgør ca. 90 %, hvoraf de enkeltumættede udgør ca. 36 %, og de flerumættede udgør fra 50 % til 60 %.

3.6. Beskrivelse af produktionsmetoden for landbrugsproduktet eller fødevaren angivet under punkt 3.1

1. etape — Frøhøsten: Frøene tages fra høstede hørfrøplanter (Camelina sativa og Camelina silvestris). Hørfrø sås om efteråret eller foråret alt efter art. Planterne høstes i én etape, så snart frøene er modne. 2. etape — Tørring og rensning af frøene: Frøene tørres i 6 dage, efter at de er høstet. De skal tørres, indtil de har et vandindhold på 7-12 %. Dernæst renses frøene, indtil de har en renhedsgrad på over 98 %. 3. etape — Forberedelse til presning: Den første del af forberedelsen til presning består af omdannelse af frøene til flager (formaling) ved hjælp af en valse med glat overflade. 4. etape — Konditionering af frøene: Opvarmning af de formalede frø til 38 °C — opvarmningen kan foretages ved hjælp af en kedel med varmeveksler eller en pladejernskedel. 5. etape — Selve presningen: For at olien kan få de krævede kemiske og fysiske egenskaber, må den kun presses i presser, der ikke hæver de knuste frøs temperatur til over grænsetemperaturen, dvs. 38 °C. 6. etape — Rensning af den fremstillede olie: Olien renses ved sedimentering, dvs. en proces, der indebærer bundfældning af tungt fusel i beholderen ved stuetemperatur i en periode på 7-10 dage. Derefter er det øverste lag af olien egnet til anvendelse. Olien underkastes ikke nogen form for forædling. 7. etape — Opbevaring af olien: Olien opbevares i tørre lokaler uden sollys ved en temperatur på højst 20 °C og mindst 4 °C. Det har betydning for oliens kvalitet, at den opbevares på passende vis. Ikke tilladt fremgangsmåde: For at rydz-olien kan bevare sin særlige karakter, er det ikke tilladt i løbet af produktionsprocessen at: — opvarme frøene til en temperatur på over 38 °C — anvende oliepresser, som hæver pressemassens temperatur betydeligt over de fastlagte 38 °C — øge trykket ved presningen af olien til over 300 atmosfærer.

3.7. Landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

Rydz-oliens særlige karakter følger af en række af produktets grundlæggende egenskaber:

— dens enestående smag og aroma

— dens farve

— dens fysiske og kemiske sammensætning

— dens lange holdbarhed.

Smag og lugt:

Produktet adskiller sig fra andre produkter af denne type ved sin specifikke smag, der har et mærkbart anstrøg af løg og sennep, og sin mere end normalt behagelige, rene aroma, der har en moderat intensitet uden iblanding af andre lugte.

Farve:

Rydz-olie har en rusten farve.

Fysisk og kemisk sammensætning:

Rydz-olie er, hovedsagelig på grund af sine nærende egenskaber og sin rige kemiske sammensætning, et meget specielt produkt. Olien indeholder nemlig mange efterspurgte kostbestanddele, herunder især flerumættede fedtsyrer.

Indholdet af disse fedtsyrer i rydz-olien er på 50-60 %, heraf udgør andelen af omega 3-fedtsyrer 35-40 % og andelen af omega 6-fedtsyrer 15-20 %. Takket være disse egenskaber er rydz-olien en af de rigeste kendte plantebaserede kilder til udvinding af omega 3-fedtsyrer.

Lang anvendelsestid i forbindelse med fødevarer:

Rydz-olie er på trods af sit høje indhold af syre usædvanligt holdbar, og olien er egnet til anvendelse i fødevarer i seks måneder fra produktionsdatoen, hvis forskrifterne for dens opbevaring overholdes. Den lange anvendelsestid skyldes oliens indhold af antioxidanter af tocopherolgruppen (E-vitamin, ca. 550 — 1 100 mg/kg olie). Denne egenskab understreger yderligere produktets særlige karakter.

3.8. Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle karakter

Traditionel råvare:

Den vigtigste råvare, som udnyttes i produktionen af rydz-olie, er hørfrø af korsblomstrede planter (Cruciferae) og af familien Camelina, der omfatter en række arter. Til fremstilling af rydz-olie bruges to hørfrøarter: Camelina sativa og Camelina silvestris. Hør er en plante, der har en forstørret blomsterstand af gulhvide blomster. Dens højde varierer fra 30 til 100 cm. Hørplantens frugt er en pæreformet skulpe (3-7 mm), der tidligt bliver træagtig og hård, og som indeholder ca. 10 frø, som er 0,6-2,6 mm lange og af rusten eller rustengul farve. Planten kan dyrkes på lette og sandede jorder.

Hørplanten stammer fra Mellemøsten. Det fremgår af en undersøgelse af hørplantens dyrkning og rydz-oliens presning, at frø af denne plante for første gang blev fundet i udgravninger fra bronzealderen (dvs. for over 3 000 år siden) ved Schlesisk Strzegom. Disse oplysninger bekræftes i den i 1966 offentliggjorte artikel »Rośliny oleiste« (»olieholdige planter«) af prof. F. Dembiński. Også professor Marian Nowiński (botanik) har i undersøgelser af olieholdige planter påpeget, at der er fundet frø af denne plante ved arkæologiske udgravninger, der blotlagde urslaviske kulturfolks aktiviteter ved Łużycka og Biskupina (bopladser fra 800 år før Kristi fødsel — den mest kendte arkæologiske udgravning i Centraleuropa).

Den århundredegamle udnyttelse af hørfrø afspejles også i de mange betegnelser, der i folkemunde anvendes om planten: »rydz«, »rydzyk«, »ryżyk«, »lennica« (ifølge »Szczegółowa uprawa roślin« — »Specialdyrkede planter« — redigeret af professor Anatol Listkowski og udgivet i 1956).

I dag minder ordsproget »lepszy rydz niż nic« (»hellere »rydz« end intet«, dvs. det er bedre at tage til takke med den allesteds forhåndenværende »rydz« — dvs. hørfrø — end at skulle klare sig med ingenting) os hele tiden om, hvor populær denne plante er i samfundet.

Hør er også en populær plante takket være de beskedne krav, der stilles til den jord, den dyrkes i, og dens korte dyrkningstid på 70-100 dage.

Ifølge professor Tadeusz Zając var dyrkningen af hørfrø indtil det 19. århundrede fremherskende på de dårligste landbrugsjorde, hvor planten var meget populær som olieholdig plante, af hvis frø der blev presset rydz-olie (artikel i Magazyn Farmerski fra juli 2006).

Udbredelsen af hørplanten giver anledning til at formode, at kunsten at presse olie i århundreder har været udbredt blandt de slaviske folk, der har beboet det område, der svarer til nutidens Polen. Anvendelsen af rydz-olie var udbredt i samfundet, selv om dens kemiske sammensætning ikke var kendt.

Den traditionelle metode:

Traditionen for fremstilling af olie fra hørfrø går helt tilbage til fjerne tider. Ud fra arkæologiske udgravninger har det kunnet fastslås, at presning af olie fra hørfrø for længe siden var en kendt proces for indbyggerne i Biskupina. Under de arkæologiske udgravninger blev der foruden hørfrø også fundet rester af redskaber til presning af olie. Andre arkæologiske udgravninger har bekræftet, at der også blev presset olie fra hørfrø, efter at Łużycka-kulturen var gået til grunde — på det tidspunkt, hvor de slaviske folkeslag havde bosat sig på det nuværende polske territorium.

H. Samsonowicz beskriver i sin bog »Olejarnia dworska z XVII w« (»Gårdenes oliemøller i det 17. århundrede«) detaljeret oliemøllerne på herregårde og bondegårde i denne periode og præsenterer den tids maskiner til presning af olie, herunder kilepresser og udstyr til nedramning af kiler. Desuden beskriver bogen de ændringer, der fulgte i presningen af olie fra hørfrø, da den blev populær blandt den polske herregårdsadel. Disse oplysninger kan desuden findes på landbrugsmuseet i Szreniawia, som har en udstilling af maskiner og udstyr anvendt på polske gårde til presning af olie.

I sin bog »Tradycyjne olejarstwo w Polsce« (»Traditionel oliefremstilling i Polen«) skriver H. Olszański, at traditionel oliepresningsteknologi, såsom trinvis kilepresning, i det 19. århundrede blev erstattet af teknologi, der indebærer opvarmning med omrøring, flervalsede maskiner til formaling af frøene, ringpresser og senere hydrauliske presser med styrede drev samt dampdrevne, motordrevne og i dag elektrisk drevne maskiner. Denne type maskiner anvendes stadig. De grundlæggende metoder til udvinding af olie og forhindring af, at temperaturen i de formalede frø overstiger 38 °C, er ikke ændret.

Den traditionelle karakter af fremstillingen af rydz-olie vidner ikke kun om en uforandret produktionsproces, men også om gennemførtheden af denne proces.

3.9. Minimumskravene og procedurerne for verifikation af specificiteten

Med henblik på rydz-oliens særlige egenskaber kontrolleres især:

Kvaliteten af de råvarer, der anvendes til produktionen, dvs.

— frøenes renhed og

— formalingen af frøene, opvarmningen og presningen af dem.

Kvaliteten af det fremstillede produkt, dvs.:

— den karakteristiske smag af løg og sennep

— den behagelige, rene aroma uden iblanding af anden lugte

— væskeklarheden, farven, der veksler fra gylden til bronzegylden, og den lave udskillelseshastighed.

Der udføres kontrol mindst en gang om året.

4. Myndigheder eller organer, der kontrollerer overholdelsen af varespecifikationen

4.1. Navn og adresse

Navn: Główny Inspektorat Jakości Handlowej Artykułów Rolno-Spożywczych (landbrugs- og fødevarekontrollen) Adresse: ul. Wspólna 30 00-930 Warszawa POLEN Tlf. +48 226232901 Fax +48 226232099 E-mail: —

☒ Offentligt organ ☐ Offentlig myndighed

4.2. Myndighedens/organets særlige opgaver

Den ovenfor nævnte tilsynsmyndighed er ansvarlig for kontrollen af specifikationen i sin helhed.

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GTS

RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 509/2006

»KABANOSY«

EF-nr.: PL-TSG-0007-0050 — 22.1.2007

1. Den ansøgende sammenslutnings navn og adresse

Navn: Związek »Polskie Mięso« Adresse: ul. Chałubińskiego 8 00-613 Warszawa POLEN Tlf. +48 228302657 Fax +48 228301648 E-mail: info@polskie-mieso.pl

2. Medlemsstat eller tredjeland

Polen

3. Varespecifikation

3.1. Betegnelse(r), der søges registreret (artikel 2 i forordning (EF) nr. 1216/2007)

»Kabanosy«

På etiketten anføres »Fremstillet efter polske traditioner« på sproget i det land, hvor varen markedsføres.

3.2. Betegnelsens art

— ☐ Betegnelsen er specifikt i sig selv — ☒ Betegnelsen udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

Betegnelsen udtrykker produktets specificitet. I Polen og i Litauen i det 19. århundrede blev udtrykket »kabana« eller »kabanek« i diminutiv anvendt til at betegne ungsvin, der blev opdrættet ekstensivt og opfedet med især kartofler. Kødet fra disse svin blev sædvanligvis betegnet som »kabanina«. »Kabanos« er et afledt navn som betegnelse for denne type dyr.

3.3. Søges betegnelsen forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, jf. artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006?

— ☐ Betegnelsen søges forbeholdt det pågældende produkt — ☒ Betegnelsen søges ikke forbeholdt det pågældende produkt

3.4. Produktets art

Kategori 1.2 — Kødprodukter (opvarmet, saltet, røget m.m.)

3.5. Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som betegnelsen i punkt 3.1 henviser til (artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

Kabanosy-pølser er lange, tynde pølser, der er drejet i den ene ende, og hvis overflade er ensartet rynket. Pølserne er bøjet i u-form, og i buen er der et mærke efter en krog.

Kabanosy-pølserne er mørkebrune med kirsebærfarvede nuancer. Pølsens skæreflade har mørkerøde kødstykker og flødefarvede fedtstykker.

Pølsen har en blød, tør og ensartet rynket overflade.

Kabanosy-pølserne har en karakteristisk smag af stegt og saltet svinekød og en røget aroma af kommen og peber.

Kemisk sammensætning:

— proteinindhold: mindst 15,0 %

— vandindhold: højst 60,0 %

— fedtindhold: højst 35,0 %

— saltindhold: højst 3,5 %

— indhold af nitrat (III) og nitrat (V) i form af NaNO2: højst 0,0125 %.

Denne kemiske sammensætning garanterer produktets traditionelle kvalitet. Mængden af det endelige produkt skal være 68 % mindre end mængden af anvendte råvarer.

3.6. Beskrivelse af produktionsmetoden for det landbrugsprodukt eller den fødevare, som betegnelsen i punkt 3.1 henviser til (artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1216/2007)

Ingredienser:

Kød (pr. 100 kg råvare):

— indhold af svinekød af kategori I med et fedtindhold på højst 15 %: 30 kg

— indhold af svinekød af kategori IIA med et fedtindhold på højst 20 %: 40 kg

— indhold af svinekød af kategori IIB med et fedtindhold på højst 40 %: 30 kg.

Krydderier (pr. 100 kg råvare):

— naturligt peber: 0,15 kg

— muskat: 0,05 kg

— kommen: 0,07 kg

— sukker: 0,20 kg.

Andet:

— saltblanding bestående af bordsalt (NaCl) og natriumnitrit (NaNO2): ca. 2 kg.

Foder til de svin, der anvendes til fremstilling af kabanosy:

Foderet skal sikre kødfulde spæksvin. Disse skal have en levende vægt på op til 120 kg og et intramuskulært fedtindhold på over 3 %.

— De racer, der vælges til opfedning, er racer, der vokser langsomt, hvilket gør det muligt med en passende fodersammensætning at opnå det ønskede intramuskulære fedtindhold. De pågældende racer indeholder ikke genet RN, og forekomsten af genet RYR 1T i svinene er på 20 %.

— Opfedningen skal foregå i tre faser: I første fase opfedes svinene til ca. 60 kg, i anden fase til ca. 90 kg og i tredje fase til 120 kg.

— Opfedningen af dyrene til en levende vægt på 90 kg sker med to typer foder. Foderblandingen (doser) består af: — energi