Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/388/EØF for så vidt angår bestemmelse af betalingspligten for merværdiafgiften (98/C 409/08) KOM(1998) 660 endelig udg. - 98/0312(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 27. november 1998)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 99,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) De gældende regler i henhold til artikel 21 i Rådets sjette direktv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (1), senest ændret ved direktiv 98/80/EF (2), med hensyn til bestemmelse af betalingspligten for afgiften, medfører alvorlige vanskeligheder for de erhvervsdrivende, navnlig mindre virksomheder;

(2) Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med de foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsafgifter og told (3), og 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter (4), begge direktiver senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, fastlægger regler for gensidig bistand mellem medlemsstaterne med hensyn til en korrekt påligning af momsen og inddrivelse heraf;

(3) medlemsstaterne har ikke i tilstrækkeligt omfang fulgt de anbefalinger i Kommissionens rapport til Rådet og Europa-Parlamentet (5) om fremgangsmåderne ved beskatning af transaktioner udført af ikke-etablerede afgiftspligtige personer, der skulle have lettet de erhvervsdrivendes forpligtelser med hensyn til at bestemme, hvem der er betalingspligtig;

(4) det fremgår af rapportens konklusioner, at det ikke vil være nogen løsning at erstatte ordningen for fiskal repræsentant med en »reverse charge«-ordning (aftageren udpeges som betalingspligtig), da en sådan ordning vil være i strid med princippet om betaling i flere led, som er et centralt element i det fælles merværdiafgiftssystem;

(5) i Kommissionens rapport om anden fase af SLIM-initiativet (Simpler Legislation for the Internal Market) anbefales det, at mulighederne for at ændre reglerne om fiskal repræsentanten som fastlagt i artikel 21 i direktiv 77/388/EØF undersøges nærmere;

(6) den eneste ændring, som reelt kan medføre en større forenkling af det fælles momssystem i almindelighed, men navnlig af bestemmelsen af, hvem der er betalingspligtig, består i at fjerne alle muligheder for at bestemme sidstnævnte overhovedet, og i stedet fastlægge som hovedregel, at kun den afgiftspligtige person (etableret eller ikke-etableret) kan være betalingspligtig og dermed eneansvarlig for afgiftens erlæggelse;

(7) når en afgiftspligtig person (etableret eller ikke-etableret) udpeger en befuldmægtiget til i sit sted at opfylde forpligtelserne i henhold til artikel 22 i direktiv 77/388/EØF, skal navnet på den befuldmægtigede meddeles til afgiftsmyndighederne, eftersom denne i sine handlinger over for afgiftsmyndighederne drager den afgiftspligtige person til ansvar;

(8) medlemsstaterne vil fortsat kunne kræve, at ikke-etablerede afgiftspligtige personer fra lande, med hvilke der ikke findes noget retligt instrument, der fastlægger regler for gensidig bistand på linje med Fællesskabets regler herom, udpeger en fiskal repræsentant, der således bliver betalingspligtig af afgiften i den ikke-etablerede afgiftspligtige persons sted;

(9) denne mulighed kan dog ikke gælde tilfælde, hvor den ikke-etablerede afgiftspligtige person kun udfører aktiviteter, som er fritaget for afgift i henhold til artikel 13 og 15 i direktiv 77/388/EØF;

(10) medlemsstaterne opretholder samtlige deres beføjelser med hensyn til at bestemme, hvem der er betalingspligtig for importafgiften;

(11) medlemsstaterne vil fortsat kunne træffe foranstaltninger til at lade en anden end den betalingspligtige person hæfte solidarisk for afgiftens erlæggelse, forudsat at dette ikke giver anledning til forskelsbehandling af ikke-etablerede afgiftspligtige personer;

(12) det er hensigtsmæssigt at præcisere bestemmelsen i artikel 10 i direktiv 77/388/EØF for at hindre en række former for afgiftsunddragelse i forbindelse med fortløbende ydelser, som ikke medfører på forhånd fastsatte og på hinanden følgende afregninger eller betalinger;

(13) følgelig bør direktiv 77/388/EØF ændres -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv 77/388/EØF foretages følgende ændringer:

1) I artikel 10, stk. 2, første afsnit, indsættes som tredje punktum:

»Når der ikke er tale om på forhånd fastsatte og på hinanden følgende afregninger eller betalinger, forfalder afgiften under alle omstændigheder mindst en gang årligt.«

2) I artikel 28c, punkt E, stk. 3, femte led, ændres »artikel 21, nr. 1, litra a)« til »artikel 21, nr. 1, litra c)«.

3) I artikel 28g affattes artikel 21 således:

»Artikel 21

Betalingspligtige over for statskassen

Merværdiafgiften påhviler:

1) inden for Fællesskabet:

a) den afgiftspligtige person, som foretager en afgiftspligtig levering af goder eller tjenesteydelser, bortset fra de i litra b) og c) omhandlede tilfælde;

b) aftageren af en i artikel 9, stk. 2, litra e), omhandlet tjenesteydelse eller den i indlandet momsregistrerede aftager af en i artikel 28b, punkt C, D, E og F, omhandlet tjenesteydelse, når tjenesteydelsen leveres af en afgiftspligtig person, der er ikke er etableret i indlandet;

c) aftageren af leveringen af goderne, når følgende betingelser er opfyldt:

- den afgiftspligtige transaktion er en levering af goder foretaget under de i artikel 28c, punkt E, stk. 3, omhandlede betingelser,

- aftageren af leveringen af goder er en anden afgiftspligtig person eller en ikke-afgiftspligtig juridisk person, der er momsregistreret i indlandet,

- den faktura, der er udstedt af den i indlandet ikke-etablerede afgiftspligtige person er i overensstemmelse med artikel 22, stk. 3;

d) enhver person, som anfører merværdiafgiften på en faktura eller et dokument, der tjener som faktura;

e) den person, som erhverver et gode inden for Fællesskabet.

Når den betalingspligtige person har udpeget en befuldmægtiget til i sit sted at opfylde forpligtelserne i henhold til artikel 22, skal denne meddele den befuldmægtigedes navn til afgiftsmyndighederne. Den befuldmægtigede drager i samtlige sine handlinger over for afgiftsmyndigheder den betalingspligtige person til ansvar.

Når den afgiftspligtige levering af goder eller tjenesteydelser foretages af en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i indlandet, og der ikke med det land, hvori denne afgiftspligtige person er etableret, findes noget retligt instrument, der fastlægger regler for gensidig bistand på linje med reglerne i direktiv 76/308/EØF og 77/799/EØF, kan medlemsstaterne træffe foranstaltninger til at lade den fiskale repræsentant, der udpeges af den ikke-etablerede afgiftspligtige person, være betalingspligtig af afgiften. Der vil dog ikke kunne udpeges en fiskal repræsentant som betalingspligtig af afgiften, hvis den ikke-etablerede afgiftspligtige person kun foretager leveringer af goder eller tjenesteydelser, der er fritaget for afgifter efter nærværende direktivs artikel 13 og 15.

Medlemsstaterne har mulighed for at lade en anden end den betalingspligtige person hæfte solidarisk for afgiftens erlæggelse, forudsat at dette ikke giver anledning til forskelsbehandling af de ikke-etablerede afgiftspligtige personer;

2) ved indførsel: den eller de personer, der af indførselsmedlemsstaten er udpeget eller godkendt som betalingspligtig.«

4) I artikel 28h ændres artikel 22 således:

a) Stk. 1, litra c), første led, affattes således:

»- enhver afgiftspligtig person - bortset fra de i artikel 28a, stk. 4, omhandlede afgiftspligtige personer - der i indlandet foretager levering af goder eller tjenesteydelser, som giver ham fradragsret, men som ikke er tjenesteydelser, for hvilke afgiften udelukkende påhviler aftageren eller modtageren i overensstemmelse med artikel 21, nr. 1, litra b) og c). Medlemsstaterne kan dog undlade at registrere visse afgiftspligtige personer, der er omhandlet i artikel 4, stk. 3,«

b) Stk. 7 affattes således:

»7. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at en fiskal repræsentant, som i henhold til artikel 21, nr. 1, betragtes som betalingspligtig i stedet for den afgiftspligtige person, opfylder den i nærværende artikel omhandlede forpligtelse til angivelse og betaling; medlemsstaterne træffer endvidere de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at de personer, som i henhold til artikel 21, nr. 1, anses for at hæfte solidarisk for afgiftens erlæggelse, opfylder den i nærværende artikel omhandlede forpligtelse til betaling.«

Artikel 2

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2000. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv, samt en sammenlignende oversigt over, hvilke vedtagne nationale gennemførelsesbestemmelser der svarer til hver af direktivets bestemmelser.

Artikel 3

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.

(2) EFT L 281 af 17.10.1998, s. 31.

(3) EFT L 73 af 19.3.1976, s. 18.

(4) EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15.

(5) KOM(94) 471 endelig udg. af 3.11.1994.