Ressourcesituationen og det lave antal dommere er fortsat en udfordring. De midler, der afsættes til retssystemet i procent af BNP, er fortsat meget lave i Danmark (0,17 % af BNP), og det samme gælder antallet af dommere pr. 100 000 indbyggere (6,6 pr. 100 000 indbyggere), hvilket udgør en udfordring på lang sigt. De budgetmidler, der er afsat til de danske domstole i det årlige budget for 2022, er på ca. 257,02 mio. EUR (1 911,5 mio. DKK), hvilket nogenlunde svarer til 2021. På trods af visse effektivitetsgevinster i 2020 har de danske domstole oplevet en stigning i antallet af verserende sager og sagsbehandlingstider i de seneste år, navnlig i civil- og strafferetlige sager, som på trods af yderligere finansielle bevillinger i 2021 og 2022 kan kræve en langsigtet forøgelse af ressourcerne for at håndtere dem, navnlig til oprettelse af nye stillinger til dommere, som allerede påpeget af interessenterne i rapporten om retsstatssituationen 2021. Den Danske Dommerforening har i den forbindelse understreget, at en række love i de seneste år har øget domstolenes byrder og forlænget deres sagsbehandlingstid, navnlig i straffesager, samtidig med at domstolene ikke har fået tildelt yderligere menneskelige eller økonomiske ressourcer på længere sigt. Dette har ført til en stigning i sagsmængden og procedurernes varighed. Den flerårige budgetramme for de danske domstole for perioden 2023-2026 drøftes i øjeblikket. Disse drøftelser finder normalt sted på administrativt plan mellem Domstolsstyrelsen, Justitsministeriet og Finansministeriet. Som en afvigelse fra tidligere etableret praksis er det imidlertid for nylig blevet foreslået, at disse drøftelser i lyset af de eksisterende udfordringer bør bringes op på politisk niveau og omfatte drøftelser mellem partierne i Folketinget. Ifølge Europarådets anbefalinger bør hver stat afsætte tilstrækkelige ressourcer, faciliteter og udstyr til domstolene, således at de kan fungere i overensstemmelse med de standarder, der er fastsat i artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, og sætte dommerne i stand til at arbejde effektivt.

Der er fortsat huller i digitaliseringen af retsvæsenet, navnlig i forbindelse med digitale løsninger til at indlede og følge forvaltnings- og straffesager. De mangler med hensyn til digitalisering, der blev konstateret i retsstatsrapporterne for 2020 og 2021, er stort set forblevet uændrede. Selv om der er indført digitale kommunikationsværktøjer for domstolene og anklagemyndigheden, er procedurereglerne for digitale værktøjer kun delvist på plads i civile, forvaltningsretlige og strafferetlige sager, og de digitale løsninger til at indlede og følge forvaltnings- og straffesager, er fortsat meget begrænsede. Selv om der stadig er huller i ordningerne for maskinlæsbarhed af retsafgørelser, er indførelsen af en onlinedatabase for domme fra Domstolsstyrelsen pr. 6. januar 2022 en forbedring. Derudover har Domstolsstyrelsen modtaget støtte til et projekt om udvikling af et nyt IT-system til behandling af straffe- og skifteretssager. Ikke desto mindre har covid-19-pandemien forstærket de eksisterende huller med hensyn til digitalisering af retsvæsenet, hvilket fortsat er en udfordring.

Opfattelsen af retsvæsenets uafhængighed i Danmark er fortsat meget høj, både blandt offentligheden og blandt virksomhederne. Samlet set opfattede 84 % af den almindelige befolkning og 87 % af virksomhederne graden af domstolenes og dommernes uafhængighed som "rimelig god" eller "meget god" i 2022. Ifølge data fra EU's resultattavle for retlige anliggender 2022 har niveauet konstant været meget højt for både den brede offentlighed og virksomhederne siden 2016. Begge tal er steget i forhold til 2021 (75 % for den brede offentlighed og 83 % for virksomheder). Opfattelsen af retsvæsenets uafhængighed blandt den brede offentlighed er dog lidt lavere end i 2016 (88 %).

Det danske retssystem består af 24 byretter, to landsretter (appeldomstole) og en højesteret samt to specialretter. Domstolsstyrelsen, der er uafhængig, forestår forvaltningen og udviklingen af domstolene, hvilket omfatter fastlæggelse af domstolenes budgetter og forvaltning af bygninger og systemer vedrørende informations- og kommunikationsteknologi. Dommerudnævnelsesrådet, der ligeledes er uafhængigt, afgiver uforbindende indstillinger til justitsministeren vedrørende besættelse af dommerstillinger, hvorefter ministeren foreslår dem til formel udnævnelse af regeringen (dronningen). Rådet kan alene indstille én ansøger til en ledig stilling. Der har ikke været tilfælde, hvor regeringen ikke fulgte indstillingen. Disciplinære foranstaltninger for dommere kan træffes af retspræsidenterne eller Den Særlige Klageret. Anklagemyndigheden er en selvstændig institution under Justitsministeriets tilsyn, der ledes af rigsadvokaten. Advokatrådet er det uafhængige organ, der har til opgave at sikre advokaternes integritet og uafhængighed.

·at fortsætte processen med at reformere loven om offentlighed i forvaltningen med henblik på at styrke retten til aktindsigt, navnlig ved at begrænse begrundelserne for afslag på anmodninger om aktindsigt, under hensyntagen til europæiske standarder om adgang til officielle dokumenter.

·at vedtage ny lovgivning om finansiering af politiske partier med henblik på at håndtere spørgsmålet vedrørende flere og anonyme donationer og indføre sanktioner for overtrædelse af reglerne om rammerne for politiske partier

Der kan observeres en række udviklinger i forbindelse med kontrolforanstaltninger i Danmark. Den første granskningskommission gennemgik efter dette nyoprettede kontrolsystem beslutningen om at aflive mink og forelagde sin rapport for et udvalg i Folketinget den 30. juni 2022. Rigsretten, som har til opgave at træffe afgørelse i sager om brud på ministeransvar, afsagde en dom i 2021. Regeringen har desuden gennemgået anvendelsen af epidemiloven og opfordret offentligheden til at fremsætte bemærkninger. Retningslinjerne fra Folketingets Udvalg for Forretningsordenen er generelt blevet overholdt på trods af en stigning i lovgivningsaktiviteterne i 2021. Civilsamfundets råderum er fortsat åbent, og rammerne for offentlig deltagelse er fortsat solide.

Initiativer til styrkelse af mediernes selvregulerende system i Danmark gennem oprettelse af en medieombudsmand og ajourføring af de nuværende rammer for medieansvar, så de passer til den digitale medievirkelighed, er i gang. De to danske public service-radio/tv-selskabers uafhængighed er sikret ved afledt ret. Der er ført politiske forhandlinger om en eventuel ændring af loven om offentlighed i forvaltningen, som i nogle tilfælde begrænser retten til aktindsigt, men der er endnu ingen konkrete reformplaner. Organisationer, der repræsenterer danske journalister, medier og kulturelle aktører, har sammen med Justitsministeriet og Kulturministeriet offentliggjort en national handlingsplan for yderligere at styrke de allerede solide rammer for journalisters sikkerhed. Straffeloven er blevet ændret for at tillade strengere straffe for trusler mod ytringsfriheden.

Danmark opfattes som det mindst korrupte land i EU og verden. Systemet til bekæmpelse af korruption er fortsat i vid udstrækning baseret på generelle regler om etik og integritet, sociale normer og offentlig kontrol med en høj grad af tillid til en velfungerende offentlig forvaltning. Der er oprettet en ny national efterforskningsenhed med henblik på en mere effektiv tilgang til grov kriminalitet, herunder komplekse korruptionssager. Der er indført ny lovgivning for at styrke beskyttelsen af whistleblowere sammen med nye indberetningskanaler. Regeringen har bebudet yderligere foranstaltninger vedrørende finansiering af politiske partier til håndtering af flere donationer, selv om der ikke er planlagt nogen konkret køreplan for deres vedtagelse. Udfordringerne med hensyn til gennemførelsen af internationale henstillinger i forbindelse med rammen for bekæmpelse af korruption er fortsat ikke blevet håndteret, da der ikke er planer om at afhjælpe manglen på regler om "svingdørssituationer" for ministre og om lobbyvirksomhed og om at sikre tilstrækkelig kontrol med indberetninger af aktiver, der indgives af personer i ledelsesfunktioner.

Opfattelsen af retsvæsenets uafhængighed i Danmark er fortsat meget høj. Der er fortsat mangler i digitaliseringen af retsvæsenet, navnlig i forbindelse med digitale løsninger til at indlede og følge administrative procedurer og straffesager. De begrænsede midler, der afsættes til retssystemet som en procentdel af BNP, og det lave antal dommere er fortsat en udfordring på lang sigt, navnlig med henblik på at sikre en effektiv sagsbehandling. Der er drøftelser i gang om en flerårig budgetramme for perioden 2023-2026. Der er trådt en ny lov om retsafgifter i kraft, som har til formål at gøre afgifterne mere forståelige og tilskynde til forlig. Retssystemet er generelt fortsat effektivt, og der er vedtaget lovgivning til fremskyndelse af behandlingen af straffesager. Den gennemsnitlige sagsbehandlingstid for byretterne er imidlertid steget i både civil- og strafferetlige sager i 2021.

Der trådte en ny lov om retsafgifter i kraft, som har til formål at gøre afgifterne mere forståelige og tilskynde til forlig. Den 1. oktober 2021 trådte den nye lov om retsafgifter i kraft. Den har til formål at forenkle reglerne om retsafgifter og tilskynde til forlig ved at give parterne en længere frist til at nå frem til et forlig, i henhold til hvilken sagsøger eller appellant kan få retsafgifterne refunderet. Selv om interessenterne generelt hilste formålet med forslaget velkommen, mente de, at det var for tidligt at vurdere dets virkninger. Som anført i rapporten om retsstatssituationen 2021 nedsatte Justitsministeriet i april 2020 et lovforberedende udvalg til at revidere det eksisterende retshjælpssystem. Det lovforberedende udvalgs arbejde blev forsinket på grund af covid-19-pandemien, men det genoptog sit arbejde i september 2021 og forventes at fremlægge resultaterne senest den 31. august 2023.

Effektivitet

Retssystemet er generelt fortsat effektivt, men den gennemsnitlige sagsbehandlingstid for byretterne er steget i både civil- og strafferetlige sager i 2021. Antallet af indkommende civil-, handels- og forvaltningssager og andre sager i første instans i 2020 er fortsat meget højt (47,5 sager pr. 100 000 indbyggere sammenlignet med 49,3 sager i 2019), samtidig med at antallet af dommere pr. 100 000 indbyggere er det laveste sammenlignet med andre medlemsstater. Mens gennemførelsesprocenten for civil-, handels- og forvaltningssager samt andre sager er forblevet stabil (100,6 % i 2019 sammenlignet med 100,8 % i 2020), er procentsatsen for tvister i civil- og handelsretlige sager steget markant i 2020 (111,1 %, en stigning fra 91,8 % i 2019), og den anslåede tid til at afgøre civil- og handelsretlige sager er i gennemsnit faldet en smule i alle sager i 2020 sammenlignet med 2019 (fra 222 til 190 dage for førsteinstanssager). Ifølge data fra Domstolsstyrelsen for 2021 er den gennemsnitlige sagsbehandlingstid for byretterne imidlertid steget i både civil- og strafferetlige sager, og de verserende straffesager ved udgangen af 2021 steg med 16 % på trods af et fald i antallet af indkomne straffesager på 11 %.

Regeringen har vedtaget lovgivning for at fremskynde behandlingen af straffesager ved domstolene, hvilket berører retten til frit at vælge advokat. Regeringen bestræber sig på at forbedre retssystemets effektivitet i forbindelse med behandlingen af straffesager i betragtning af, at behandlingstiden for straffesager er stigende. Siden 2018 har retsplejeloven indeholdt en regel om, at tiltalte i straffesager vedrørende visse typer lovovertrædelser ikke kan vælge en bestemt advokat, hvis deres oprindelige valg af advokat vil medføre en forsinkelse i sagen. Denne regel er generelt blevet udvidet til at omfatte sager vedrørende yderligere typer af strafbare handlinger (farlige forbrydelser begået mod en anden person) med en ændring fra december 2021. Ifølge regeringen gælder dette i tilfælde, hvor den straffesag, der er fastsat ved lov, vil blive forsinket med mere end to til tre uger. Afslaget kan påklages til Den Særlige Klageret. Nogle interessenter har udtrykt forsigtighed med hensyn til en mulig indvirkning på de tiltaltes ret til frit at vælge advokat. For at strømline behandlingen af straffesager forelagde regeringen desuden et forslag i Folketinget i april 2022. Nogle interessenter har kritiseret visse dele af loven, f.eks. muligheden for, at politiet under visse betingelser kan få adgang til oplysninger om, hvor en mistænkt eller en anden person befinder sig, uden at der foreligger en retskendelse. Prioriteringen af visse straffesager ved de danske domstole er til skade for andre sager, herunder civile sager.

II.Ramme for bekæmpelse af korruption

Den danske indsats over for korruption er i vid udstrækning baseret på almindelige regler om etik og integritet samt sociale normer og offentlig kontrol. Forskellige myndigheder deltager i arbejdet med forebyggelse af korruption, fremme af god forvaltningsskik og overholdelse af lovgivningen. Dette omfatter bl.a. Rigsrevisionen. Medarbejder- og Kompetencestyrelsen og Statsministeriet varetager opgaver vedrørende fremme af embedsmænds og ministres retskaffenhed. Justitsministeriet sikrer samarbejde mellem de nationale myndigheder ved udarbejdelsen af foranstaltninger til bekæmpelse af korruption. Den 1. januar 2022 blev Statsadvokaten for Særlig Økonomisk og International Kriminalitet (SØIK) erstattet af to enheder: National enhed for Særlig Kriminalitet (NSK) og Statsadvokaten for Særlig Kriminalitet (SSK). Danmark har ikke en særlig strategi for korruptionsbekæmpelse eller et specialiseret organ, der beskæftiger sig med korruptionsspørgsmål.

Opfattelsen blandt sagkyndige og erhvervslivet er, at Danmark er et af de mindst korrupte lande i verden. I Transparency Internationals korruptionsindeks for 2021 scorer Danmark 88/100 og ligger på førstepladsen både i Den Europæiske Union og globalt. Denne opfattelse har været stabil i de seneste fem år. Det særlige Eurobarometerundersøgelse om korruption fra 2022 viser, at 16 % af respondenterne mener, at korruption er udbredt i deres land (EU-gennemsnit: 68 %), og 5 % af respondenterne føler sig personligt påvirket af korruption i deres dagligdag (EU-gennemsnit: 24 %). For så vidt angår virksomheder, mener 18 % af virksomhederne, at korruption er udbredt (EU-gennemsnit: 63 %), og 7 % mener, at korruption er et problem, når man driver forretning (EU-gennemsnit: 34 %). Desuden mener 28 % af respondenterne, at der er tilstrækkeligt med vellykkede retsforfølgelser til at afskrække folk fra at begå korruption (EU-gennemsnit: 34 %) , mens 50 % af virksomhederne mener, at personer og virksomheder, der er blevet grebet i bestikkelse af en højtstående embedsmand, bliver straffet på behørig vis (EU-gennemsnit: 29 %) .

Der er gennemført en reform med henblik på at oprette en ny national efterforskningsenhed med ansvar for alvorlige forbrydelser, herunder komplekse korruptionssager. National enhed for Særlig Kriminalitet (NSK) og Statsadvokaten for Særlig Kriminalitet (SSK) afløste pr. 1. januar 2022 Statsadvokaten for Særlig Økonomisk og International Kriminalitet (SØIK). Som følge heraf har NSK nu både efterforsknings- og retsforfølgelseskompetencer, og SSK fører bl.a. tilsyn med NSK's komplekse straffesager og udfører legalitetskontrol og fører appelsager ved landsretterne. Deres primære fokus er fortsat det samme som for deres forgænger, nemlig sager om grov kriminalitet, herunder komplekse korruptionssager.

Komplekse sager, der involverer bestikkelse, behandles effektivt, samtidig med at der mangler en mere generel indberetning af korruptionssager. De danske myndigheder mener, at det eksisterende system til bekæmpelse af korruption, der hovedsagelig er baseret på generelle regler om etik og integritet, sociale normer og offentlig kontrol, fungerer godt og ikke kræver en særlig strategi til bekæmpelse af korruption. I 2021 var efterforskningen og retsforfølgelsen af disse sager, som blev foretaget af Statsadvokaten for Særlig Økonomisk og International Kriminalitet (SØIK), begrænset til sager om bestikkelse. Myndighederne oplyser fortsat, at de ressourcer, der er til rådighed, og uddannelsen af embedsmænd er tilstrækkelige til, at de kan udføre de opgaver, de har fået pålagt. Samtidig er det samlede antal undersøgelser og håndhævelsen af korruptionssager vanskeligt at måle inden for det nuværende databehandlingssystem (sagsbehandlingssystem).

Der er ingen planer om at afhjælpe de udestående mangler i forbindelse med integritetsrammen for ministre og personer i ledelsesfunktioner. Som anført i rapporten om retsstatssituationen 2021 er offentligt ansatte underlagt en adfærdskodeks i den offentlige sektor , som henviser til de strafferetlige bestemmelser og forpligtelser i henhold til loven om offentlig forvaltning. For så vidt angår ministre og topembedsmænd er der på nuværende tidspunkt ingen planer om at løse det problem, som Greco tidligere har fremhævet, nemlig at erklæringer om aktiver, der indgives af personer i ledelsesfunktioner, skal være underlagt omfattende kontrol. Ifølge de danske myndigheder fungerer systemet godt, og en yderligere styrkelse af de pågældende regler er ikke nødvendig. På grund af manglen på en overvågnings- og kontrolmekanisme er det generelt vanskeligt at vurdere effektiviteten af de nævnte regler. Der er heller ingen planer om at adressere Grecos anbefalinger om manglen på bindende regler for formueangivelser og udelukkelsen af særlige rådgivere. Desuden rapporterer myndighederne ikke om nogen planer om at vedtage lovgivning om indførelse af en "svingdørspolitik" for ministrene på trods af Grecos holdning om, at den nuværende ramme udgør en integritetsrisiko, og trods en offentlig debat om dette spørgsmål.

Der er ingen planer om at regulere kontakten mellem beslutningstagere og lobbyister. Som allerede bemærket i rapporten om retsstatssituationen 2020 har interesserepræsentanter ikke pligt til at rapportere om deres aktiviteter. Der er i øjeblikket ingen planer om at vedtage regler om lobbyvirksomhed, da myndighederne ikke mener, at det er nødvendigt at styrke reglerne. Ifølge Greco anbefales det at indføre regler og retningslinjer for lobbyvirksomhed med hensyn til kontakter mellem personer i ledelsesfunktioner og lobbyister. Generelt understregede Greco også behovet for at øge gennemsigtigheden af kontakter og emner i forbindelse med lobbyvirksomhed for personer i ledelsesfunktioner.

Regeringen bebudede yderligere foranstaltninger vedrørende finansiering af politiske partier, selv om der ikke er planlagt nogen konkret køreplan for deres vedtagelse. På grund af den aktuelle debat om de mangelfulde regler om gennemsigtighed i finansieringen af politiske partier er der planer om strafferetlige foranstaltninger for at håndtere situationer med flere donationer under tærsklen (ca. 3 000 EUR i 2022), som tilsammen udgør et beløb over tærsklen, eller gennem forskellige virksomheder, der helt eller delvist ejes af den samme person, som delvist følger internationale anbefalinger. Det er på nuværende tidspunkt ikke klart, om den nye lov også vil behandle andre udestående spørgsmål såsom anonyme donationer til politiske partier og indførelse af sanktioner for overtrædelse af de regler, som Greco betragter som et problem.

Der blev vedtaget ny lovgivning for at styrke beskyttelsen af whistleblowere, og der blev oprettet nye indberetningskanaler. Whistleblowerloven blev vedtaget af Folketinget den 24. juni 2021 og trådte i kraft den 17. december 2021 med henblik på at gennemføre EU's whistleblowerdirektiv. Loven omfatter alvorlige overtrædelser af lovgivningen, herunder både national lovgivning og EU-lovgivning. Der er oprettet en generel ekstern indberetningskanal i Datatilsynet. Siden den 17. december 2021 har Datatilsynet modtaget 45 indberetninger om whistleblowing. Tilsynet har fået tildelt yderligere midler for at sikre dets kapacitet til at drive denne kanal. Desuden er der oprettet to særlige eksterne indberetningskanaler for Politiets Efterretningstjeneste og Forsvarets Efterretningstjeneste. Oprettelsen af de særlige eksterne indberetningskanaler påvirker ikke whistleblowerens ret til at benytte den generelle eksterne indberetningskanal, der er etableret i Datatilsynet, men whistleblowere fra tjenesterne opfordres til at benytte de eksterne kanaler, der er etableret i ministerierne. For at sikre korrekt gennemførelse har Justitsministeriet offentliggjort vejledninger til private og offentlige organisationer og whistleblowere.

Der er ikke indført nogen specifik overvågning af covid-19-pandemiens indvirkning på foranstaltningerne, f.eks. inden for offentlige udbud. Virkningen af den nye bestemmelse, der blev tilføjet til straffeloven i april 2020, og som fordoblede straffen for en række forbrydelser i forbindelse med foranstaltninger, der blev vedtaget som reaktion på covid-19-pandemien, er endnu ikke blevet vurderet. Sideløbende hermed var behovet for en nøje overvågning af reglerne, navnlig vedrørende offentlige udbud, der blev gennemført under covid-19-pandemien, genstand for offentlig debat. National enhed for Særlig Kriminalitet modtog mere end 450 sager vedrørende mistanke om svig i forbindelse med de foranstaltninger, der blev vedtaget som reaktion på pandemien. Sideløbende hermed foretager Rigsrevisionen i øjeblikket revisioner af gennemførelsen af foranstaltninger, der blev gennemført i 2021, og som opfølgning på de revisioner, der blev gennemført i 2020.

III.Mediepluralisme og mediefrihed

Grundloven udgør den overordnede ramme for beskyttelse af ytringsfriheden. De opgaver, der hører under den nationale medietilsynsmyndighed, Radio- og tv-nævnet, samt dens organisatoriske struktur og forretningsorden er fastsat ved lov. Afledt ret indeholder også garantier for public service-radio- og tv-selskabernes uafhængighed. Der findes ingen specifik lovgivning vedrørende gennemsigtighed i medieejerskab, tildeling af statslig annoncering, redaktionel uafhængighed eller ejerskab af medievirksomheder. Aktindsigt reguleres ved lov om offentlighed i forvaltningen fra 2014. Direktivet om audiovisuelle medietjenester er blevet gennemført.

Det eksisterende selvregulerende mediesystem er ved at blive vurderet med henblik på eventuelle fremtidige ajourføringer. I maj 2022 bebudede regeringen den nye politiske medieaftale for 2022-2025 bestående af forskellige politiske initiativer. Et af initiativerne vedrører undersøgelse af Pressenævnets fremtidige rolle og en eventuel oprettelse af en ny medieombudsmand til støtte herfor. Ombudsmanden kunne være baseret på den svenske model og kunne undersøge sager af egen drift og bidrage til god journalistisk praksis gennem meningsdannelse, medieetiske debatter og initiativer. Det fremgår af medieaftalen, at det er hensigten at nedsætte et udvalg med repræsentanter for medieindustrien, eksperter og andre, der skal fremsætte anbefalinger i denne henseende med henblik på efterfølgende politiske drøftelser. Hvis ombudsmandens stilling oprettes, har interessenterne gjort gældende, at det vil være vigtigt, at ombudsmanden udnævnes af mediebranchen og ikke af regeringen for at sikre mediernes redaktionelle uafhængighed.

Der er tradition for en stærk redaktionel uafhængighed. I henhold til medieloven skal alle nyhedsmedier — udsendelser, trykte medier og onlinepresse — have en ansvarlig redaktør, der er bemyndiget til at træffe endelig afgørelse om det pågældende indhold. Der er ingen specifikke retlige garantier med hensyn til redaktionel uafhængighed. I praksis anses dette ikke for at være noget større problem, og det selvregulerende organ har hidtil haft held til at sikre de danske nyhedsmediers redaktionelle autonomi, selv om MPM 2022 giver nogle eksempler på parlamentariske partier, der udøver indflydelse. Det forhold, at de fleste aviser i Danmark ejes af grundlæggerne, kan tjene som beskyttelse mod kommercielt pres fra ejerne. Medieaftalen har til hensigt at undersøge mulighederne for at ajourføre den nuværende ramme for medieansvar, så den passer til virkeligheden i de digitale medier, herunder influenceres ansvar for det indhold, de uploader online.

Public service-mediernes uafhængighed er fastsat ved lov. I Danmark er der to public service-radio/tv-selskaber, Danmarks Radio (DR) og det regionale tv-selskab TV 2. I henhold til lov om radio- og fjernsynsvirksomhed og yderligere regulering i forbindelse med loven er de danske public service-medier organiseret som uafhængige medievirksomheder, og staten kan ikke gribe ind i deres programvirksomhed eller administrative og økonomiske forvaltning. Medlemmer af eller kandidater til Folketinget, Regionsrådet, Europa-Parlamentet eller kommunalbestyrelserne må ikke være medlemmer af deres respektive øverste ledelses- og tilsynsråd. Forholdet mellem public service-medier og regeringen er også styret af et armslængdeprincip, som betyder, at hverken politikere eller Kulturministeriet bør gribe ind i public service-mediernes beslutninger, når de generelle regler er blevet fastlagt, eller handle som smagsdommere. Princippet har til formål at forhindre politikere i at blande sig i redaktionelle drøftelser og den daglige praksis og anses for at resultere i en lavrisikoscore for uafhængig public service-medieforvaltning og -finansiering. De danske public service-medier rapporterer ikke om problemer med deres uafhængighed, men identificerer digital omstilling og store teknologivirksomheder, der lejlighedsvis fjerner public service-medieindhold fra deres digitale distributionstjenester uden behørig forklaring, som en kilde til udfordringer. DR og TV 2 overvåges begge af Radio- og tv-nævnet, som regelmæssigt afgiver udtalelser om radio- og tv-selskabernes udtalelser om gennemførelsen af public service-kontrakter og om tilladelser til at udbyde public service-programmer. I medieaftalen for 2022-2025 forudses en finansiel styrkelse af DR i de kommende år.

En eventuel revision af loven om offentlighed i forvaltningen drøftes fortsat. Som anført i retsstatsrapporterne fra 2020 og 2021 er loven om offentlighed i forvaltningen, hvori fastsættes regler for alle offentlige forvaltningsorganer og ministerier om aktindsigt i oplysninger og dokumenter, fortsat underlagt visse begrænsninger på offentlig og journalistisk adgang til specifikke statslige sagsakter, navnlig myndighedernes interne arbejdsdokumenter og dokumenter, som udveksles på et tidspunkt, hvor en minister har brug for embedsværkets rådgivning. Der pågår i øjeblikket forhandlinger, som Folketinget har givet mandat til, om en eventuel politisk aftale om at begrænse anvendelsen af nogle af disse undtagelser i henhold til loven, hvilket kan bevirke, at grundlaget for visse politiske aftaler holdes fortroligt. Der er ikke offentliggjort nogen foreslået løsning eller tidsplan. Folketingets Ombudsmand oplyser, at sager om aktindsigt er et af de områder af klager, der vokser hurtigt. I 2021 modtog Ombudsmanden 399 klager vedrørende aktindsigt, hvilket var en stigning på over 100 klager i forhold til 2020.