Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 82/714/EØF om indførelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje (98/C 105/01) (EØS-relevant tekst) KOM(97) 644 endelig udg. - 97/0335 (SYN)

(Forelagt af Kommissionen den 9. december 1997)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 75, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

i henhold til proceduren i traktatens artikel 189 C, i samarbejde med Europa-Parlamentet, og

ud fra følgende betragtninger:

Med Rådets direktiv 82/714/EØF af 4. oktober 1982 om indførelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje (1) er der indført harmoniserede betingelser for udstedelse af tekniske certifikater for fartøjer til sejlads på indre vandveje i alle medlemsstaterne; af hensyn til sikkerheden bør disse betingelser tilpasses til den tekniske udvikling, idet der desuden tages hensyn til ændringerne i Fællesskabets net af indre vandveje;

betingelser og tekniske forskrifter for udstedelse af certifikater for sejlads på indre vandveje i henhold til artikel 22 i den reviderede konvention om sejlads på Rhinen er blevet revideret pr. 1. januar 1995; af konkurrence- og sikkerhedshensyn bør sådanne tekniske forskrifter gælde over hele Fællesskabets net af indre vandveje;

det vil være hensigtsmæssigt, at de fællesskabscertifikater for sejlads på indre vandveje, som attesterer, at fartøjerne er i fuld overensstemmelse med ovennævnte reviderede tekniske forskrifter, bliver gyldige på alle Fællesskabets indre vandveje;

det vil være ønskeligt at sikre en mere udstrakt harmonisering af medlemsstaternes betingelser for udstedelse af supplerende fællesskabscertifikater for sejlads på vandveje i zone 1 og 2 (flodmundinger) samt for sejlads på vandveje i zone 4;

det vil være hensigtsmæssigt at indføre en overgangsordning for de fartøjer i drift, som endnu ikke er forsynet med fællesskabscertifikat for sejlads på indre vandveje, når de underkastes den første tekniske inspektion i henhold til de reviderede tekniske krav i dette direktiv;

det vil være hensigtsmæssigt, at gyldighedsperioden af fællesskabscertifikater fastlægges i de enkelte tilfælde inden for visse grænser afhængigt af det pågældende fartøjs kategori;

for at opnå hurtigere tilpasning af direktivets bilag til den tekniske udvikling må der indføres procedurer til dette formål på grundlag af Rådets afgørelse 87/373/EØF (2);

det er nødvendigt, at de foranstaltninger, der er fastsat i direktiv 76/135/EØF af 20. januar 1976 om gensidig anerkendelse af fartsattester for fartøjer på indre vandveje (3), forbliver i kraft for de fartøjer, der er omfattet af nævnte direktiv og ikke af nærværende direktiv -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Direktiv 82/714/EØF ændres som følger:

1) Tredje led i artikel 1 affattes således:

»- zone 4: de øvrige vandveje i Fællesskabet, som er anført i kapitel III i bilag I.«

2) Artikel 2 affattes således:

»1. Dette direktiv gælder for:

- fartøjer med en længde på 20 m eller derover

- fartøjer, for hvilke produktet L × B × T, jf. definitionerne i bilag II, artikel 1.01, er 100 m³ eller derover

- slæbebåde og skubbebåde, herunder både med en længde på under 20 m og både, for hvilke produktet L × B × T, jf. definitionerne i bilag II, artikel 1.01, er under 100 m³, forudsat at de er bygget til at slæbe eller skubbe fartøjer eller slæbe de i første led nævnte fartøjer i parformation.

2. Dette direktiv gælder ikke for:

- fartøjer, som er bestemt til passagertransport og medfører højst 12 personer ud over besætningen

- færger

- fritidsfartøjer med en længde på under 24 meter

- kontrolmyndighedernes tjenestefartøjer og brandslukningsfartøjer

- orlogsfartøjer

- søgående fartøjer, herunder søgående slæbebåde og skubbebåde, som sejler i eller er stationeret i tidevandsområder eller som midlertidigt befinder sig på indre vandveje, forudsat at de er forsynet med følgende gyldige fartsattester eller sikkerhedscertifikater:

- et certifikat for overensstemmelse med den internationale konvention af 1974 for sikkerhed til søs (SOLAS), som ændret, eller tilsvarende

- et certifikat for overensstemmelse med den internationale konvention af 1966 om lastelinier, som ændret, eller tilsvarende, og et IOPP-certifikat for overensstemmelse med den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe (MARPOL), som ændret, eller

- for passagerfartøjer, der ikke er omfattet af alle disse konventioner, et certifikat for overensstemmelse med Rådets direktiv 98/. . ./EF om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe.«

3) Første og andet led i artikel 3 affattes således:

»- ved sejlads på indre vandveje i zone R, et certifikat, som er udstedt i henhold til artikel 22 i den reviderede konvention om sejlads på Rhinen, eller et fællesskabscertifikat for sejlads på indre vandveje, som er udstedt efter 1. juli 1998 i henhold til artikel 8 og attesterer, at fartøjet fuldt ud opfylder de tekniske forskrifter i bilag II

- ved sejlads på indre vandveje i andre zoner, et fællesskabscertifikat for sejlads på indre vandveje, udstedt i henhold til bestemmelserne i dette direktiv og de tekniske forskrifter i bilag II.«

4) Artikel 5 affattes således:

»1. En medlemsstat kan for fartøjer, der sejler i indre vandveje i zone 1 og 2 på dens område, vedtage tekniske forskrifter ud over forskrifterne i bilag II, med forbehold af forskrifterne i den reviderede konvention for sejlads på Rhinen og med forbehold af Kommissionens godkendelse efter proceduren i artikel 19, stk. 3.

Sådanne supplerende forskrifter skal være begrænset til de punkter, der er anført i bilag Va, og udfærdiges i overensstemmelse med bestemmelserne deri.

2. At disse supplerende forskrifter er overholdt, skal anføres i det i artikel 3 omhandlede fællesskabscertifikat eller, hvor artikel 4, stk. 2, finder anvendelse, i det supplerende fællesskabscertifikat. Sådant bevis på overensstemmelse skal anerkendes for Fællesskabets indre vandveje i det pågældende område.

3. En medlemsstat kan, med forbehold af Kommissionens godkendelse efter proceduren i artikel 19, stk. 3, tillade en lempelse af de tekniske forskrifter i bilag II for fartøjer, som udelukkende sejler på vandveje i zone 4 på dens område. En sådan lempelse skal være begrænset til de punkter, der er anført i bilag Vb. Når fartøjets tekniske specifikationer svarer til disse lempede tekniske forskrifter, skal det i fællesskabscertifikatet eller, hvor artikel 4, stk. 2, finder anvendelse, i det supplerende fællesskabscertifikat, være anført, at det kun er gyldigt i de pågældende vandveje i zone 4.«

5) Følgende afsnit tilføjes til artikel 8, stk. 2:

»I tilfælde, hvor en sådan første teknisk inspektion finder sted efter 1. juli 1988, skal det i fællesskabscertifikatet anføres, hvilke af forskrifterne i bilag II der ikke er opfyldt. Forudsat at de kompetente myndigheder ikke anser disse mangler for at være til åbenar fare, kan de pågældende fartøjer fortsætte driften, indtil de komponenter og områder af fartøjet, der ifølge certifikatet ikke opfylder forskrifterne, udskiftes eller ændres, hvorefter de pågældende komponenter og områder skal opfylde kravene i bilag II.

Udskiftning af eksisterende dele med identiske dele eller dele af tilsvarende teknologi og konstruktion som led i rutinemæssig reparation og vedligeholdelse anses ikke for udskiftning i dette stykkes forstand.«

6) Der tilføjes følgende nye stykke til artikel 8:

»4. Fællesskabscertifikatet udstedes til fartøjer, som oprindelig var uden for dette direktivs område, men som er omfattet af det som følge af ændringerne af artikel 2, stk. 1 og 2, ved direktiv 98/. . ./EF, efter en teknisk inspektion, når fartøjets gældende certifikat udløber, dog senest 30. juni 2008, hvor det kontrolleres, at fartøjet opfylder de tekniske forskrifter i bilag II. Det anføres i fællesskabscertifikatet, hvilke af forskrifterne i bilag II der ikke er opfyldt. Forudsat at de kompetente myndigheder ikke anser disse mangler for at være til åbenbar fare, kan de pågældende fartøjer fortsætte driften, indtil de komponenter og områder af fartøjet, der ifølge certifikatet ikke opfylder forskrifterne, udskiftes eller ændres, hvorefter de pågældende komponenter og områder skal opfylde kravene i bilag II.

Udskiftning af eksisterende dele med identiske dele eller dele af tilsvarende teknologi og konstruktion som led i rutinemæssig reparation og vedligeholdelse anses ikke for udskiftning i dette stykkes forstand.«

7) Artikel 11 affattes således:

»1. Fællesskabscertifikatets gyldighedsperiode bestemmes i hvert enkelt tilfælde af den myndighed, der udsteder sådanne certifikater. Perioden kan dog højst være fem år for passagerfartøjer og ti år for andre fartøjer.

2. Hver medlemsstat kan i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 12 og 16 og i kapitel 2, artikel 2.05, i bilag II, udstede midlertidige fællesskabscertifikater med en gyldighed på højst seks måneder.«

8) Følgende punktum tilføjes til artikel 13:

»For fornyelse af fællesskabscertifikater udstedt før 1. juli 1998 gælder dog overgangsbestemmelserne i kapitel 24 i bilag II.«

9) Første punktum i andet afsnit i artikel 15 affattes således:

»Efter inspektionen udstedes der et nyt certifikat med angivelse af fartøjets tekniske specifikationer, eller det eksisterende certifikat ændres som fornødent.«

10) Artikel 19 affattes således:

»1. Kommissionen vedtager efter proceduren i stk. 2 og 3 de ændringer, som er nødvendige for at tilpasse bilagene i direktivet til den tekniske udvikling og til ændringer på området, som er et resultat af arbejdet i andre internationale organisationer, navnlig i den centrale kommission for sejlads på Rhinen, med henblik på at sikre, at de to certifikater omhandlet i artikel 3, første led, udstedes på grundlag af tekniske forskrifter, som sikrer et ensartet sikkerhedsniveau, og i de tilfælde, der henvises til i artikel 5.

2. Kommissionen bistås af det udvalg, som er nedsat ved artikel 7 i Rådets direktiv 91/672/EØF (*), i det følgende benævnt »udvalget«.

3. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning. Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen. Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse.

(*) EFT L 373 af 31.12.1991.«

11) Artikel 20 affattes således:

»For fartøjer, der ikke er omfattet af artikel 2, stk. 1, men af artikel 1, litra a), i direktiv 76/135/EØF, finder bestemmelserne i sidstnævnte direktiv anvendelse.«

12) Bilag I, II og III erstattes af teksten i bilaget til dette direktiv. De vedføjede bilag Va, Vb og VI tilføjes til direktivet.

Artikel 2

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. juli 1998 og underretter straks Kommissionen herom. Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 1. juli 1998.

2. Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

3. Medlemsstaterne etablerer et system for straf for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i henhold til dette direktiv, og træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at straffene bliver anvendt. Straffemulighederne skal være virkningsfulde, rimelige og præventive.

4. Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter medlemsstaterne herom.

Artikel 3

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT L 301 af 28.10.1982, s. 1.

(2) EFT L 197 af 18.7.1987, s. 33.

(3) EFT L 21 af 29.1.1976, s. 10.

BILAG I

FORTEGNELSE OVER FÆLLESSKABETS NET AF INDRE VANDVEJE, INDDELT GEOGRAFISK I ZONE 1, 2, 3 og 4

KAPITEL I

Zone 1

Tyskland

Ems: fra forbindelseslinjen mellem kirketårnet i Delfzijl og Knock-fyrtårnet mod det åbne hav indtil 53° 30' nord og 6° 45' øst (dvs. en smule længere ude end omladepladsen for tørlastskibe i den gamle Ems (Alte Ems), under hensyntagen til Ems-Dollard samarbejdstraktaten).

Zone 2

Tyskland

Ems: fra en linje mellem havneindsejlingen til Papenburg tværs over Ems mellem Diemen pumpestationen og digegennemsejlingen ved Halte til forbindelseslinjen mellem kirketårnet i Delfzijl og Knock-fyrtårnet, under hensyntagen til Ems-Dollard samarbejdstraktaten.

Jade: inden for forbindelseslinjen mellem indsejlingslyset i Schillinghörn og kirketårnet i Langwarden.

Weser: fra jernbanebroen i Bremen til en linje mellem kirketårnene i Langwarden og Kappel med sidegrenene Westergate, Rekumer Loch, Rechter Nebenarm og Schweiburg.

Elbe: fra den nedre grænse af Hamburgs havn til forbindelseslinjen mellem Döse sømærket og den nordvestlige spids af Hohe Ufer (Dieksand) med Nebenelben samt sidegrenene Este, Lühe, Schwinge, Oste, Pinnau, Krückau og Stör (før alles vedkommende fra dæmningen til mundingen).

Meldorfer Bucht: inden for forbindelseslinjen mellem den nordvestlige spids af Hohe Ufer (Dieksand) og molehovedet af Büsum vestmole.

Flensburger Förde: inden for en linje mellem Kegnäs-fyrtårnet og Birknack.

Eckernförder Bucht: inden for en linje mellem Bocknis-Eck og den nordøstlige spids af fastlandet ved Dänisch Nienhof.

Kieler Förde: inden for en linje mellem Bülk-fytårnet og Laboe-marinemindesmærket.

Leda: fra indsejlingen til yderhavnen ved Leer-slusen til mundingen.

Hunte: fra Oldenburgs havn og fra et punkt 140 m neden for Amalienbrücke i Oldenburg til mundingen.

Lesum: fra jernbanebroen Bremen-Burg til mundingen.

Este: fra slusen i Buxtehude-dæmningen til Este-dæmningen.

Lühe: fra møllen 250 m over for Marschdamm-Horneburg vejbroen til Lühe-dæmningen.

Schwinge: fra fodgængerbroen neden for Güldenstern-bastionen ved Stade til Schwinge-dæmningen.

Freiburger-Hafenpriel: fra digeporten i Freiburg an der Elbe til mundingen.

Oste: fra Bremervorde mølledæmningen til Oste-dæmningen.

Pinnau: fra jernbanebroen i Pinneburg til Pinnau-dæmningen.

Krückau: fra vandmøllen i Elmshorn til Krückau-dæmningen.

Stör: fra Pegel Rensing til Stör-dæmningen.

Eider: fra Gieselau-kanalen til Eider-dæmningen.

Nord-Ostsee-Kanal: fra forbindelseslinjen mellem molehovederne i Brünsbüttel til en linje mellem indsejlingslysene i Kiel-Holtenau og Obererdersee, med Enge, Audorder See, Bergstedter See, Schinauer See, Flemnuder See og Achterwehrer skibsfartskanalen.

Trave: fra jernbanebroen og Holdstenbrücke (Stadttrave) i Lübeck til en linje fra de to molehoveder i Travemünde til Pölenitzer Wiek og Dassower See.

Schlei: inden for en linje mellem molehovederne i Schlei-mundingen.

Wismarbucht, Kirchsee.

Breitling, Salzhaff og Wismar havn: afgrænset mod havet af en linje dels mellem Hohen Wieschendorf Huk og Timmendorf-fyrtårnet, dels mellem Gollwitz-fyrtårnet på øen Poel og sydspidsen af Wustrow-halvøen.

Unterwarnow og Breitling: afgrænset mod havet af linjen mellem de nordligste punkter af vest-, midter- og østmolen i Warnemünde.

Farvandene, indesluttet af fastlandet og Darß og Zingst halvøerne samt øerne Hiddensee og Rügen (inkl. Stralsund havn): afgrænsning mod havet:

- mellem Zingst-halvøen og øen Bock af linjen 54° 27' nordlig bredde

- af en linje mellem nordspidsen af øen Bock og sydspidsen af øen Hiddensee

- mellem øerne Hiddensee og Rügen (Bug): ved en linje mellem sydøstspidsen af Neubessin og Buger Haken.

Greifswalder Bodden og Greifswald havn (med Ryck): afgrænset mod havet af en linje mellem østspidsen af Thiessower Haken (Südperd) over østspidsen af øen Ruden til nordspidsen af øen Usedorn (54° 10' 37″ nord, 13° 47' 51″ øst).

Farvandet indesluttet af fastlandet og øen Usedom (floden Peene inkl. Wolgast havn, indskæringen, Stettin nor): mod øst af den tysk-polske grænse gennem Stettin nor.

Frankrig

Seine: neden for Jeanne d'Arc broen i Rouen.

Garonne og Gironde: neden for stenbroen i Bordeaux.

Rhône: neden for Trinquetaille-broen i Arles og videre mod Marseille.

Dordogne: neden for stenbroen i Libourne.

Loire: neden for Haudaudine-broen over Madeleine-grenen og neden for Pirmil-broen over Pirmil-grenen.

Nederlandene

Dollard.

Eems.

Waddenzee: inklusive forbindelsen til Nordsøen.

Ijsselmeer: inkl. Markermeer og Ijmeer, men ikke Gouwzee.

Nieuwe Waterweg og Scheur.

Calandkanaal mod vest fra Benelux-havnen.

Hollands Diep.

Breeddiep, Beerkanaal og de derved liggende havne.

Haringvliet og Vuile Gat: inklusive vandvejene mellem Goeree-Overflakkee på den ene side og Voorne-Putten og Hoekse Waard på den anden.

Hellegat.

Volkerak.

Krammer.

Grevelingenmeer og Brouwerschavensche Gat: inklusive alle vandveje mellem Schouwen-Duiveland på den ene side og Goeree-Overflakkee på den anden.

Keten, Mastgat, Zijpe, Krabbenkreek, Oosterschelde og Roompot: inklusive farvendet mellem Walcheren, Noord-Beveland og Zuid-Beveland på den ene side og Schouwen-Duiveland og Tholen på den anden side, med undtagelse af Schelde-Rhin kanalen.

Schelde, Westerschelde og dens munding inklusive farvandet mellem Zeeland Flanders på den ene side og Walcheren og Zuid-Beveland på den anden side, men uden Schelde-Rhin kanalen.

KAPITEL II

Zone 3

Østrig

Donau: fra den tyske grænse til den slovakiske grænse.

Inn: fra mundingen til Passau-Ingling kraftværket.

Traun: fra mundingen til Km 1.80.

Enns: fra mundingen til Km 2.70.

March: til Km 6.00.

Belgien

Maritime Schelde (neden for Antwerpens åbne ankerplads)

Tyskland

Donau: fra Kelheim (Km 2 414,72) til den tysk-østrigske grænse.

Rhein: fra den tysk-schweiziske grænse til den tysk-nederlandske grænse.

Elbe: fra mundingen af Elbe-Seiten kanalen til den nedre grænse af Hamburgs havn.

Müritz.

Frankrig

Rhin.

Nederlandene

Rhein.

Sneekermeer, Koevordermeer, Heegermeer, Fluessen, Slotermeer, Tjeukemeer, Beulakkerwijde, Belterwijde, Ramsdiep, Ketelmeer, Zwartemeer, Veluwemeer, Eemmeer, Alkmaardermeer, Gouwzee, Buiten Ij, Afgesloten Ij, Noordzeekanaal, Ijmuiden havn, Rotterdam havn, Nieuwe Maas, Noord, Oude Maas, Beneden Merwede, Nieuwe Merwede, Dordtsche Kil, Boven Merwede, Waal, Bijlandsch Kanaal, Boven Rijn, Pannerdensch Kanaal, Geldersche Ijssel, Neder Rijn, Lek, Amsterdam-Rijnkanaal, Veerse Meer, Schelde-Rhin Kanaal indtil udmundingen i Volkerak, Amer, Bergsche Maas, Meuse neden for Venlo, Gooimeer, Europort, Calandkanaal (østover fra Benelux-havnen), Hartelkanaal.

KAPITEL III

Zone 4

Østrig

Thaya: indtil Bernhardsthal.

March: oven for Km 6.00.

Belgien

Hele det belgiske netværk bortset fra vandvejene i zone 3.

Tyskland

Alle Forbundsrepublikkens indre vandveje bortset fra vandvejene i zone 1, 2 og 3.

Frankrig

Hele det franske netværk bortset fra indre vandveje i zone 1, 2 og 3.

Nederlandene

Alle øvrige floder, kanaler og indlandsfarvande, som ikke er opført under zone 1, 2 og 3.

Italien

Po: fra Piacenza til udmundingen.

Milano-Cremona-Po-kanalen: den sidste strækning på 15 km til Po.

Mincio: fra Mantua, Governolo til Po.

Ferrara vandvejen: fra Po (Pontelagoscuro), Ferrara til Porto Garibaldi.

Brondolo og Valle kanalerne: fra Po de Levante til Venezia-lagunen.

Canale Fissero - Tartaro - Canalbianco: fra Adria til Po de Levante.

Litoranea Veneta: fra Venezia-lagunen til Grado.

Luxembourg

Mosel.

BILAG II

TEKNISKE MINIMUMSFORSKRIFTER FOR FARTØJER PÅ INDRE VANDVEJE I ZONE 1, 3, 3 OG 4

DEL I

KAPITEL 1 GENERELT

Artikel 1.01 Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

Fartøjstyper

1) »flydende struktur« et fartøj eller flydende udstyr

2) »fartøj« et fartøj til sejlads på indre vandveje eller et søgående fartøj

3) »fartøj til sejlads på indre vandveje« et fartøj, som alene eller hovedsagelig er bestemt til sejlads ad indre vandveje

4) »søgående fartøj« et fartøj, der er anerkendt til og hovedsageligt beregnet til hav- eller kystsejlads

5) »motorfartøj« almindeligt selvbevægende fartøj eller selvbevægende tanker

6) »tankmotorfartøj« fartøj beregnet til transport af gods i indbyggede tanke, konstrueret til at sejle ved hjælp af egne mekaniske fremdrivningsmidler

7) »godsmotorfartøj« fartøj, bortset fra tankmotorfartøj, som er beregnet til transport af gods, konstrueret til at sejle ved hjælp af egne mekaniske fremdrivningsmidler

8) »kanalpram« fartøj, der foretager indlandssejlads og hvis længde ikke overstiger 38,5 m og hvis bredde ikke overstiger 5,05 m

9) »slæbebåd« fartøj, der er specielt konstrueret til at udføre slæbning

10) »skubbebåd« fartøj, der er specielt konstrueret til at fremdrive en skubbekonvoj

11) »slæbepram« almindelig slæbepram eller tankslæbepram

12) »tankslæbepram« fartøj, der er beregnet til transport af gods i tanke og konstrueret til at blive slæbt og ikke er udrustet med mekaniske fremdrivningsmidler eller er udrustet med mekaniske fremdrivningsmidler, som kun tillader små flytninger

13) »almindelig godsslæbepram« fartøj bortset fra tankslæbepram, som er beregnet til transport af gods og konstrueret til at blive slæbt og ikke er udrustet med mekaniske fremdrivningsmidler eller er udrustet med mekaniske fremdrivningsmidler, som kun tillader små flytninger

14) »skubbepram« almindelig skubbepram, tankskubbepram eller skibsbåren skubbepram

15) »tankskubbepram« fartøj, der er beregnet til transport af gods i indbyggede tanke og konstrueret eller specielt indrettet til at blive skubbet og ikke er udrustet med mekaniske fremdrivningsmidler eller er udrustet med mekaniske fremdrivningsmidler, som kun tillader små flytninger, når fartøjet ikke er en del af en skubbekonvoj

16) »godsskubbepram« fartøj, bortset fra tankpram, som er beregnet til transport af gods og konstrueret eller specielt indrettet til at blive skubbet og ikke er udrustet med mekaniske fremdrivningsmidler eller er udrustet med mekaniske fremdrivningsmidler, som kun tillader små flytninger, når fartøjet ikke er en del af en skubbekonvoj

17) »skibspram« skubbepram, der er konstrueret til at transporteres om bord i et søgående skib og til at besejle de indre vandveje.

18) »passagerfartøj« fartøj, der er konstrueret og indrettet til transport af flere end tolv passagerer

19) »fartøj til éndagsudflugter« passagerfartøj uden kahytter til overnatning for passagerer

20) »passagerfartøj med kahytter« passagerfartøj med kahytter til overnatning for passagerer

21) »flydende maskine« flydende materiel, der bærer arbejdsmaskiner som f.eks. kraner, uddybningsanlæg, rambukke og elevatorer

22) »flydende arbejdsplatform« fartøj, som på grund af sin konstruktion og udrustning er egnet og bestemt til at anvendes på byggepladser, som f.eks. sandsuger, klappepram, pontonpram, ponton eller fartøj til udlægning af stenblokke

23) »fritidsfartøj« fartøj, som ikke er passagerfartøj og som anvendes til sportslige aktiviteter eller til fritidssejlads

24) »flydende indretning« flydende indretning, som ikke normalt er beregnet til at blive flyttet, som f.eks. badeetablissement, dok, landgangsbro, bådehangar

25) »flydende materiel« flåde eller konstruktion, opbygning eller genstand, der er egnet til at sejle, og som ikke er et fartøj, en flydende maskine eller en flydende indretning

Kombinationer af flydende strukturer

26) »konvoj« stift sammenkoblet konvoj eller slæbekonvoj

27) »formation« den måde hvorpå en konvoj er sammenkoblet

28) »stift sammenkoblet konvoj« skubbekonvoj eller parformation

29) »skubbekonvoj« stiv sammenkobling af fartøjer, af hvilke mindst et er anbragt foran det motorfartøj eller de to motorfartøjer, som fremdriver konvojen, og som benævnes »skubbebåde«; ved stiv sammenkobling forstås også en konvoj bestående af et skubbende fartøj, og af et skubbet fartøj, og som er sammenkoblet på en måde, som muliggør en kontrolleret indbyrdes bevægelse

30) »parformation« formation af fartøjer, som er forbundet sideværts via en stiv sammenkobling, og af hvilke intet fartøj befinder sig foran det fartøj, som varetager fremdrivningen

31) »slæbekonvoj« en konvoj, som er dannet ved sammenkobling af et eller flere fartøjer, flydende indretninger eller flydende materiel, og som slæbes af en eller flere motorfartøjer, som indgår i konvojen

Særlige områder på fartøjer

32) »hovedmaskinrum« rum, hvor fremdrivningsmaskinerne er installeret

33) »maskinrum« rum, hvor der er opstillet forbrændningsmotorer

34) »kedelrum« rum, hvor der forefindes et anlæg til fremstilling af damp eller en termisk væske, og som drives ved hjælp af et brændstof

35) »lukket overbygning« en gennemgående, fast og vandtæt overbygning bestående af faste adskillelser, som er fast og vandtæt forbundet med dækket

36) »styrehus« rum, hvor de til styring af fartøjet nødvendige betjenings- og overvågningsinstrumenter er samlet

37) »beboelse« alle rum bestemt til brug for de personer, der normalt bor om bord, og som omfatter kabys, proviantrum, wc'er, baderum, vaskerum, vestibuler og gange med undtagelse af styrehuset

38) »lastrum« del af fartøjet, begrænset for og agter af skotter, åben eller lukket ved hjælp af lugedæksler, og som er beregnet til transport af stykgods eller styrtgods eller til at indeholde tanke, som ikke er en integreret del af skibsskroget

39) »fast tank« tank, som er forbundet med fartøjet, og hvor tankens vægge dels udgøres af selve skibsskroget dels af en væg, som ikke er en integreret del af skibsskroget

40) »arbejdspost« område, hvor besætningen er beskæftiget med sit arbejde, herunder landgangsbroer, lastbomme og både

41) »færdselsvej« område, der normalt befærdes af personer eller anvendes til lasttransport

Skibstekniske udtryk

42) »dybeste lastevandlinje« vandlinjeplanet ved den størst tilladte nedlastning, hvorved den flydende struktur må sejle

43) »sikkerhedsafstand« afstanden mellem dybeste lastevandlinje og et plan parallelt med dette gennem det laveste punkt, hvorover den flydende struktur ikke anses for tæt

44) »fribord (F)« afstanden mellem dybeste lastevandlinje og et plan parallelt med denne gennem det laveste punkt på skandækket eller, hvis skandæk ikke findes, gennem det laveste punkt på klædningens overkant

45) »nedsænkningslinje« teoretisk linje trukket mindst 10 cm under overkanten af skotdækket i borde og mindst 10 cm under laveste ikke-vandtætte punkt af yderklædningen. Hvis der ikke findes noget skotdæk, anvendes en linje trukket mindst 10 cm under den laveste linje, hvortil yderklædningen er vandtæt

46) »vandfortrængning (∀)« fartøjets neddykkede rumfang udtrykt i m³

47) »deplacement (D)« fartøjets fulde vægt i tons med last

48) »blokkoefficient (ä)« forholdet mellem fartøjets deplacement og produktet af længde × bredde × dybgang (T)

49) »lateralplan over vandet (S)« fartøjets lateralplan over vandlinjen i m²

50) »skotdæk« dækket til hvilket de foreskrevne vandtætte skotter er ført op og hvorfra fribord måles

51) »skot« en adskillelse, normalt lodret, der har til formål at inddele fartøjet; den afgrænses af fartøjets bund, skibsklædningen eller andre skotter og er ført op i en vis højde

52) »tværskibsskot« tværgående skot, som går fra spant til spant

53) »adskillelse« en flade, som opdeler rum, normalt i lodret plan

54) »skillevæg« adskillelse, som ikke er vandtæt

55) »længde (L)« den største længde af skroget i meter, uden ror og bovspryd

56) »længde overalt« den største længde af den flydende struktur, målt i meter, med alle faste installationer såsom styreanlæg eller fremdrivningsinstallationer, mekaniske indretninger eller lignende

57) »længde (LF)« skrogets største længde i meter, målt ved den dybeste lastevandlinje

58) »bredde (B)« skrogets største bredde målt i meter udvendig på spant (uden skovlhjul, fenderbælter osv.)

59) »bredde overalt« den flydende strukturs største bredde i meter, med alle faste installationer som skovlhjul, fenderbælter, mekaniske indretninger eller lignende

60) »bredde (BF)« skrogets største bredde målt i meter udvendig på spant ved fartøjets dybeste lastevandlinje

61) »sidehøjde (H)« mindste lodrette afstand mellem kølens øverste kant og dækkets laveste punkt i borde

62) »dybgang (T)« den lodrette afstand mellem det laveste punkt af skrogets underside eller af kølen og den dybeste lastevandlinje

63) »forreste perpendikulær« lodret linje gennem forreste punkt af skrogets skæring med den dybeste lastevandlinje

64) »skandækkets frie bredde« afstanden mellem den lodrette linje, som går gennem den mest fremspringende del af skandækket i karmsiden, og den lodrette linje, som går gennem inderkanten af skridsikringen (rækværk, skridliste) på ydersiden af skandækket

Styreanlæg

65) »styreanlæg« alt nødvendigt udstyr til styring af fartøjet, og som er nødvendigt for at opnå den manøvreevne, som er foreskrevet i kapitel 5 i denne forordning

66) »ror« roret eller rorene og stammen, inklusive kvadrant og forbindelsesled til styreapparatet

67) »styreapparat« del af styreanlægget, som medfører bevægelse af roret

68) »styrekontrolsystem« styreapparatets kontrolsystem mellem energikilden og styreapparatet

69) »energikilde« energitilførsel til styrekontrolsystemet og drivanordingen fra skibets el-installation, fra batterierne eller fra en intern forbrændingsmotor

70) »drivaggregat« komponenter og kredsløb til styring af et kraftaktiveret styrekontrolsystem

71) »styreapparatets kontrolenhed« kontrolsystem for styreapparatet, dets drivaggregat og dets energikilde

72) »hånddrevet styreanlæg« styreanlæg, gennem hvilken roret aktiveres ved en manuel manøvrering af håndrattet, via en mekanisk eller hydraulisk transmission uden yderligere energikilde

73) »håndhydraulisk styring« en manuel styring med hydraulisk transmission

74) »drejehastighedsregulator« udstyr som automatisk udfører og fastholder en fast drejehastighed for fartøjet i overensstemmelse med tidligere valgte værdier

75) »styrehus indrettet til radarstyring ved én person« et styrehus indrettet således, at fartøjet ved radarnavigation kan føres af én person

Egenskaber af konstruktionsdele og materialer

76) »vandtæt« konstruktionselementer eller anordninger, der er indrettet således, at de hindrer enhver indtrængning af vand

77) »tæt over for søsprøjt og dårligt vejr« konstruktionselementer eller anordning, der er indrettet således, at de under normale omstændigheder kun lader en meget lille vandmængde trænge ind

78) »gastæt« et konstruktionselement eller en anordninger, der er indrettet således, at indtrængning af luftarter og damp forhindres

79) »ikke-brændbar« et materiale, som hverken kan brænde eller afgive brændbare luftarter i en sådan mængde, at der kan ske selvantændelse, når det opvarmes til omkring 750 °C

80) »vanskeligt antændelig« materiale, som kun vanskeligt kan antændes, eller hvis overflade kun vanskeligt kan antændes, og som hindrer spredning af ilden på behørig vis

81) »brandhæmmende« en konstruktionsdel eller en indretning, som opfylder visse krav om modstandsdygtighed over for ild

Andre udtryk

82) som »godkendte DEL selskaber« betragtes:

Germanischer Lloyd, Bureau Veritas og Lloyd's Register of Shipping

83a) »fællesskabscertifikatet« er det certifikat som, i henhold til artikel 3 i direktivet, udstedes af et medlemslands kompetente myndigheder for fartøjer, som opfylder de tekniske forskrifter anført i dette bilag

83b) »supplerende fællesskabscertifikat«: i henhold til artikel 4, stk. 1, i dette direktiv kræves ud over Rhin-certifikatet også supplerende fællesskabscertifikat for sejlads på vandveje i zone 1 og 2, samt zone 3 og 4, såfremt man ønsker at gøre brug af lempelserne af tekniske krav på disse vandveje

84) »inspektionsorganer« myndigheder, udpeget af medlemslandene, som foretager inspektion af skibe på baggrund af bestemmelserne anført i dette bilag, og som udsteder certifikatet eller certifikaterne.

Artikel 1.02 (uden indhold)

Artikel 1.03 (uden indhold)

Artikel 1.04 (uden indhold)

Artikel 1.05 (uden indhold)

Artikel 1.06 Midlertidige forskrifter

Når det viser sig uomgængeligt nødvendigt, kan de kompetente myndigheder, efter at have gennemført den i direktivets artikel 19 fastlagte procedure, udstede forskrifter af midlertidig karakter med henblik på forsøg, når dette hverken er til skade for sejladssikkerheden eller -ordenen. Sådanne forskrifter må højst gælde i tre år.

Artikel 1.07 Administrative retningslinjer for inspektionsorganerne

For at gennemførelsen af dette direktiv kan lettes og ensrettes, kan der fastsættes administrative retningslinjer for inspektionsorganerne efter gennemførelse af proceduren i direktivets artikel 19.

Sådanne retningslinjer skal af de kompetente myndigheder meddeles til inspektionsorganerne.

Inspektionsorganerne skal følge sådanne administrative retningslinjer.

KAPITEL 2 PROCEDUREREGLER

Artikel 2.01 Inspektionsorganer

1. Medlemsstaterne opretter inspektionsorganer i visse hensigtsmæssige havne.

2. Inspektionsorganerne består af en formand og eksperter.

Hvert organ skal mindst omfatte følgende eksperter:

a) en tjenestemand i den myndighed, der har ansvaret for indlandssejlads

b) en ekspert i bygning af skibe til indlandssejlads og disses maskiner

c) en person, som er ekspert i sejlads og indehaver af et skibsførerbevis

3. Formanden og eksperterne i hvert inspektionsorgan udpeges af myndighederne i den stat, de tilhører.

4. Inspektionsorganerne kan søge bistand af eksperter på bestemte områder i henhold til de nationale bestemmelser herfor.

Artikel 2.02 Anmodning om inspektion

1. Proceduren for indsendelse af begæring om besigtigelse og fastsættelse af sted og dato for denne henhører under de myndigheders kompetence, som udsteder certifikatet. Denne procedure skal være sådan, at besigtigelsen kan finde sted inden for en rimelig tidsfrist efter indsendelse af begæringen.

2. Besigtigelsescertifikat kan begæres af ejeren af et fartøj, som ikke er underkastet bestemmelserne i dette direktiv; en sådan begæring skal efterkommes, såfremt fartøjet er i overensstemmelse med forskrifterne i dette direktiv.

Artikel 2.03 Fremstilling af fartøjet til besigtigelse

1. Ejeren eller dennes repræsentant skal fremstille fartøjet til besigtigelse i ulastet tilstand, rengjort og med udstyr; han er forpligtiget til at yde den nødvendige hjælp ved besigtigelsen, for eksempel stille en egnet båd og mandskab til rådighed, og at lette undersøgelse af dele af skrog og installationer, som ikke er direkte tilgængelige eller synlige.

2. Inspektionsorganet skal kræve besigtigelse i tørdok ved første besigtigelse. Der kan afstås fra besigtigelse i tørdok, såfremt der kan forevises attestation fra et anerkendt attestationsselskab af, at konstruktionen er i overensstemmelse med dets forskrifter. Er der tale om supplerende eller særlig besigtigelse, kan organet kræve besigtigelse i tørdok.

Inspektionsorganet skal foretage afprøvning under sejlads ved første besigtigelse af motorfartøjer eller konvojer eller ved væsentlige ændringer af fremdrivnings- eller styreanlæg.

3. Inspektionsorganet kan kræve yderligere besigtigelse og afprøvning under sejlads samt anden dokumentation. Denne bestemmelse finder ligeledes anvendelse under bygning af den flydende struktur.

Artikel 2.04 (uden indhold)

Artikel 2.05 Midlertidigt besigtigelsescertifikat

1. Midlertidigt besigtigelsescertifikat kan af inspektionsorganet udstedes for:

a) flydende strukturer, ved henvendelse til et inspektionsorgan efter eget valg med henblik på at opnå et besigtigelsescertifikat

b) flydende strukturer, som midlertidigt er uden besigtigelsescertifikat i et af de tilfælde, der er omhandlet i artikel 2.07 eller i artikel 12 og 16 i dette direktiv

c) flydende strukturer, for hvilke besigtigelsescertifikat er under udfærdigelse, efter at de er blevet besigtiget med positivt resultat

d) flydende strukturer, som ikke opfylder alle betingelser for opnåelse af certifikatet omhandlet henholdsvis i bilag III (fællesskabscertifikat) og i bilag IV (supplerende fællesskabscertifikat)

e) flydende strukturer, som er beskadigede, således at de ikke længere er i overensstemmelse med certifikatet

f) flydende indretninger eller flydende materiel, når de myndigheder, der har ansvar for særlige transporter, gør tilladelsen til udførelse af en særlig transport betinget af, at der er opnået et sådant besigtigelsescertifikat. Specialtransporter må kun finde sted med særlig tilladelse fra de myndigheder, der har ansvaret for den pågældende strækning. Sådanne transporter er underkastet de forskrifter, som fastsættes af disse myndigheder i hvert tilfælde. For hver specialtransport skal der være udpeget en fører, der har skibsførerbevis for det pågældende fartøj og den pågældende strækning.

2. Midlertidigt besigtigelsescertifikat udfærdiges efter modellen i bilag VI, når sødygtigheden af den flydende struktur, den flydende indretning eller det flydende materiel ses at være sikret på tilfredsstillende vis.

Certifikatet skal indeholde sådanne vilkår, som anses for nødvendige af inspektionsorganet og vil være gyldigt:

a) i de i stk. 1, litra a), d), e) og f), omhandlede tilfælde for én enkelt bestemt tur, som skal finde sted inden for en passende frist, der højst er på en måned

b) i de i stk. 1, litra b) og c), omhandlede tilfælde for et passende tidsrum.

Artikel 2.06 (uden indhold)

Artikel 2.07 Påtegninger på besigtigelsescertifikatet og ændringer af dette

1. Den flydende strukturs ejer eller dennes repræsentant skal meddele enhver ændring af navn, ejerforhold, drægtighed eller officielt nummer, indregistreringsnummer eller -havn til et inspektionsorgan og fremsende besigtigelsescertifikatet til organet med henblik på ændring deraf.

2. Ethvert inspektionsorgan kan give besigtigelsescertifikatet enhver påtegning eller ændring.

3. Når et inspektionsorgan foretager en ændring af certifikatet og forsyner dette med påtegning herom, skal det underrette det inspektionsorgan, som har udstedt certifikatet, herom.

Artikel 2.08 (uden indhold)

Artikel 2.09 Yderligere besigtigelse

1. Den flydende struktur skal underkastes en yderligere besigtigelse inden udløb af gyldighedsperioden af dens besigtigelsescertifikat.

2. I undtagelsestilfælde kan organet på begrundet anmodning af ejeren eller dennes repræsentant uden yderligere besigtigelse forlænge certifikatets gyldighed med højst ét år. Denne forlængelse skal meddeles skriftligt og skal foreligge om bord på den flydende struktur.

3. Det inspektionsorgan, som foretager yderligere besigtigelse, fastsætter den nye gyldighedsperiode af besigtigelsescertifikatet i henhold til resultaterne af denne besigtigelse.

Gyldighedsperioden skal anføres på besigtigelsescertifikatet, og der skal gives underretning herom til det inspektionsorgan, som har udstedt certifikatet.

4. Hvis man i stedet for at forlænge besigtigelsescertifikatets gyldighed erstatter dette med et nyt, skal det gamle certifikat returneres til det inspektionsorgan, som har udstedt det.

Artikel 2.10 Frivillig besigtigelse

Ejeren af den flydende struktur eller hans repræsentant kan anmode om frivillig besigtigelse ud over den specialbesigtigelse, der er omhandlet i dette direktivs artikel 15 eller den yderligere besigtigelse, der er omhandlet i artikel 2.09.

En sådan anmodning om besigtigelse skal efterkommes.

Artikel 2.11 (uden indhold)

Artikel 2.12 (uden indhold)

Artikel 2.13 (uden indhold)

Artikel 2.14 (uden indhold)

Artikel 2.15 Omkostninger

Fartøjets ejer eller dennes repræsentant er skyldig at betale alle omkostninger i forbindelse med besigtigelsen og udstedelsen af fællesskabscertifikatet efter en særlig tarif, som fastsættes af hver enkelt medlemsstat.

Artikel 2.16 Oplysninger

Personer, der kan godtgøre begrundet interesse i at få kendskab til indholdet af et fartøjscertifikat, kan opnå dette hos det organ, som udsteder certifikatet, og på egen bekostning få uddrag eller bekræftede kopier af certifikatet, som da skal betegnes som sådanne.

Artikel 2.17 Register for besigtigelsescertifikater

1. Inspektionsorganerne nummererer de certifikater, som de udsteder, og fører register over alle udstedte certifikater.

2. Inspektionsorganerne opbevarer original eller kopi af alle certifikater, som de har udstedt, og indfører på disse alle bemærkninger og ændringer såvel som annullering og udskiftning af certifikater.

Artikel 2.18 Officielt nummer

1. Det inspektionsorgan, som udsteder besigtigelsescertifikat for en flydende struktur, som er indregistreret i en medlemsstat, eller hvis hjemstedshavn er beliggende i en af disse stater, påfører på certifikatet det officielle nummer, som er tildelt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor dens indregistreringssted eller hjemstedshavn er beliggende.

For flydende strukturer hjemmehørende i en anden stat end medlemsstaterne tildeles det officielle nummer, som skal påføres besigtigelsescertifikatet, af den kompetente tjeneste i den medlemsstat, hvor det inspektionsorgan, der har udstedt dette certifikat, er hjemmehørende.

Disse bestemmelser gælder ikke for søgående skibe eller fritidsfartøjer.

2. Det officielle nummer er uændret i hele den flydende strukturs levetid. Dog er det officielle nummer ikke længere gyldigt, hvis den flydende struktur indregistreres i en anden stat eller dens hjemstedshavn overgår til denne stat. Besigtigelsescertifikatet skal i så fald forelægges for et inspektionsorgan, som annullerer angivelsen af det ikke længere gyldige officielle nummer, og i givet fald påfører det nye officielle nummer, som er tildelt af den kompetente tjeneste.

Artikel 2.19 Ækvivalens og undtagelser

1. Når bestemmelserne i del II for en given flydende struktur foreskriver anvendelse eller tilstedeværelse af bestemte materialer, anlæg eller udstyr, eller brug af visse konstruktionsmæssige foranstaltninger eller bestemt indretning, kan inspektionsorganet efter at have gennemført den i direktivets artikel 19 omhandlede procedure tillade, at der i den pågældende flydende struktur anvendes andre materialer eller anlæg eller andet udstyr eller benyttes andre konstruktionsmæssige foranstaltninger eller indretninger, hvis disse er anerkendt som ækvivalente.

2. Med henblik på forsøg kan inspektionsorganet udstede et besigtigelsescertifikat med begrænset gyldighedsperiode for en given flydende struktur med nye tekniske indretninger, som afviger fra forskrifterne i del II, forudsat at sådanne indretninger frembyder tilbørlig sikkerhed.

3. De i stk. 1 og 2 omhandlede ækvivalens- og undtagelsestilfælde skal påføres på inspektionscertifikatet. De i stk. 1 og 2 omhandlede ækvivalens- og undtagelsestilfælde skal meddeles til Kommissionen.

DEL II

KAPITEL 3 KRAV VEDRØRENDE FARTØJERNES KONSTRUKTION

Artikel 3.01 Grundregel

Fartøjerne skal være konstrueret i henhold til det gældende tekniske stade.

Artikel 3.02 Styrke og stabilitet

1. Skroget skal have tilstrækkelig styrke til at modstå alle påvirkninger, som det normalt udsættes for.

a) For nye konstruktioner eller større ændringer af betydning for fartøjets styrke skal tilfredsstillende styrke være bevist ved fremlæggelse af beregning. Dog er sådant bevis ikke påbudt, hvis der fremlægges en klassifikationsattest eller en attest fra et godkendt klassifikationsselskab.

b) Ved den i artikel 2.09 omhandlede besigtigelse skal mindstetykkelsen af pladerne til bund, kiming og yderklædning kontrolleres som angivet i det følgende:

Mindstetykkelsen tmin er det største af resultaterne af følgende beregninger::

1. tmin = for fartøjer med længde over 40 m: f 7 b 7 c (2,3 + 0,04 L) [mm]

For fartøjer med længde højst 40 m: tmin = f 7 b 7 c (1,5 + 0,06 L) [mm], dog mindst 3,0 mm

2. tmin = 0,005 7 a √ T [mm]

hvor:

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>Til beregning af mindstetykkelsen af pladerne til kimingen kan f sættes lig 1 hvad angår afstanden mellem bundstokkene. Dog må mindstetykkelsen af pladerne til kimingen under ingen omstændigheder være mindre end af pladerne til bund og sidebeklædning.

>TABELPOSITION>

De mindsteværdier, der er beregnet efter denne metode, er grænseværdier, hvori der er taget hensyn til normal og ensartet slitage; de forudsætter, at der er anvendt skibsbygningsstål, at de indvendige elementer som bundstokke, spanter, bærende langskibs og tværskibs dele er i god stand, og at der ikke foretages ændringer af skroget, som bevirker overbelastning af dets langskibs stivhed.

Når disse værdier ikke længere er overholdt, skal de pågældende plader repareres eller udskiftes. Dog kan det tillades, at der lokalt forekommer tykkelser, som er højst 10 % mindre end de angivne.

2. Fartøjernes stabilitet skal modsvare den anvendelse, de er bestemt til.

Artikel 3.03 Skrog

1. På følgende steder skal forefindes skotter, som når op i højde med dækket, eller, hvis dæk ikke forefindes, med yderklædningens øverste kant:

a) Et kollisionsskot i passende afstand fra forstavnen, således at det sikres, at det lastede fartøj stadig er flydedygtigt med en ekstra sikkerhedsafstand på 100 mm i tilfælde af vandfyldning af det vandtætte rum foran kollisionsskottet.

Som hovedregel anses kravet i første punktum for opfyldt, når kollissionsskottet er placeret i en afstand fra perpendikulæren foran den dybeste lastevandlinje på mellem 0,04 L og 0,04 L + 2 m.

Er denne afstand over 0,04 L + 2 m, skal opfyldelse af det i første punktum angivne krav godtgøres ved beregning.

Afstanden kan nedsættes til 0,03 L. I så tilfælde skal opfyldelsen af kravet i første punktum godtgøres ved beregning, idet rummet foran kollisionsskottet og de tilstødende rum alle anses for vandfyldte.

b) Et agterpeakskot i passende afstand fra agterstavnen for fartøjer med længde over 25 m.

2. Beboelse samt udstyr, som er nødvendigt for fartøjets sikkerhed eller for dets anvendelse, må ikke være placeret foran kollisionsskottet. Denne forskrift gælder dog ikke for ankergrej.

3. Beboelse, maskin- og kedelrum samt arbejdsrum, som er del heraf, skal være adskilt fra lastrummet af tværskibs vandtætte skotter, der når op til dækket.

4. Beboelse skal være adskilt fra maskin- og kedelrum samt fra lastrum ved gastætte skotter og skal have direkte adgang fra dækket. Hvis sådan adgang ikke findes, skal der findes en nødudgang, der fører direkte ud til dækket.

5. De i stk. 1 og 3 foreskrevne skotter og den i stk. 4 foreskrevne rumadskillelse må ikke have åbninger.

Dog kan der tillades døre i skottet til agterpeaket og gennemføring af f.eks. aksler og slanger, når de er udført således, at effektiviteten af disse skotter om rumadskillelserne ikke berøres. Dørene i skottet til agterpeaket skal på begge sider være forsynet med en let læselig påskrift med følgende ordlyd:

»Døren skal lukkes straks efter benyttelse.«

6. Søhaner og afløb samt disses rørforbindelser skal være udført således, at utilsigtet indtrængen af vand i fartøjet ikke kan finde sted.

Artikel 3.04 Maskin- og kedelrum, bunkerrum

1. De rum, hvor maskiner og kedler er installeret, skal være indrettet således, at betjening, pasning og vedligeholdelse af de der værende anlæg kan finde sted let og farefrit.

2. Beholdere til flydende brændstof og smøreolie må ikke have overflader, som er fælles med beboelsesrum og under normal fart befinder sig under statisk væsketryk.

3. Skotter, bund og døre i maskin- og kedelrum samt bunkerrum skal være udført i stål eller et tilsvarende ikke-brændbart materiale.

4. Maskin- og kedelrum og andre rum, hvortil der er mulighed for afgivelse af brændbare eller giftige gasser, skal have tilstrækkelig mulighed for ventilation.

5. Trapper og stiger, der giver adgang til maskin- og kedelrum samt bunkerrum skal være solidt fastgjort og udført i stål eller et materiale som er af tilsvarende mekanisk styrke og er ikke-brændbart.

6. Maskin- og kedelrum skal have to udgange, hvoraf den ene kan være en nødudgang.

Der kan ses bort fra kravet om den ene udgang, såfremt:

a) det samlede overfladeareal (gennemsnitslængde 7 gennemsnitsbredde) af maskin- eller kedelrummets gulv ikke er over 35 m², og

b) flugtvejen fra hvert punkt, hvor service- og vedligeholdelsesindgreb skal finde sted, til udgangen eller til foden af trappen tæt ved den udgang, som giver adgang til det fri, ikke er længere end 5 m, og

c) der er placeret en ildslukker ved den vedligeholdelsespost, der er længst fra udgangsdøren, hvilket som undtagelse fra artikel 10.03, stk. 1, litra e), ligeledes gælder, når den installerede effekt af maskinerne ikke er over 100 kW.

7. Det største tilladte lydtryk i maskinrummet er 110 dB(A). Målepunkterne vælges i henhold til de nødvendige vedligeholdelsespunkter under normal drift af anlægget.

KAPITEL 4 FRIBORD, SIKKERHEDSAFSTAND OG DYBGANGSSKALAER

Artikel 4.01 Sikkerhedsafstand

1. Sikkerhedsafstanden skal være mindst 300 mm.

2. For fartøjer, hvis åbninger ikke kan lukkes med anordninger, der er tætte over for søsprøjt og dårligt vejr, og for fartøjer, som sejler med ikke-tildækkede lastrum, øges sikkerhedsafstanden således, at hver af disse åbninger befinder sig i afstand af mindst 500 mm fra dybeste lastevandlinje.

Artikel 4.02 Fribord

1. For fartøjer med sammenhængende dæk uden spring eller overbygning er sikkerhedsafstanden 150 mm.

2. For fartøjer med spring og overbygning beregnes fribordet ved følgende formel:

F = 150 (1 - á) - >NUM>âv 7 Sev + âá 7 Sea

>DEN>15

[mm]

hvor:

>TABELPOSITION>

3. Faktoren á beregnes ved følgende formel:

á = >NUM>Ólea + Ólem + Ólev

>DEN>L

hvor:

>TABELPOSITION>

Den effektive længde af en overbygningsdel beregnes efter følgende formel:

lem = l ( 2,5 7 >NUM>b

>DEN>B

- 1,5 ) 7 >NUM>h

>DEN>0,36

[m]

lev hhv. lea = l ( 2,5 7 >NUM>b

>DEN>Bl

- 1,5 ) 7 >NUM>h

>DEN>0,36

[m]

hvor:

>TABELPOSITION>

Hvis >NUM>b

>DEN>B

hhv.

>NUM>b

>DEN>Bl

er under 0,6, skal størrelsen i parentesen dog sættes til nul,

dvs. overbygningens effektive længde sættes til nul.

4. Faktorerne âv og âá beregnes efter følgende formler:

âv = l - >NUM>3 7 lev

>DEN>L

âá = l - >NUM>3 7 lea

>DEN>L

5. Det effektive spring fortil hhv. bagtil, (Sev) hhv. (Sea), beregnes af følgende udtryk:

Sev = Sv 7 p

Sea = Sa 7 p

hvor:

>TABELPOSITION>

Faktoren p kan dog ikke være over 1.

6. Hvis âá 7 Sea er større end âv 7 Sev, skal størrelsen af âá 7 Sea sættes til størrelsen af âv 7 Sev.

Artikel 4.03 Minimumsstørrelsen af fribordet

Idet der tages hensyn til de i artikel 4.02 omhandlede reduktioner, må minimumsstørrelsen af fribordet ikke være under 0 mm.

Artikel 4.04

Nedlastningsmærker

1. Den dybeste lastevandlinje skal fastlægges således, at forskrifterne for minimumsfribord og mindste sikkerhedsafstand begge er overholdt. Inspektionsorganet kan dog af sikkerhedsgrunde fastsætte en større værdi af sikkerhedsafstand eller fribord.

2. Den dybeste lastevandlinje angives af let læselige og uudslettelige nedlastningsmærker.

3. Nedlastningsmærkerne skal bestå af et rektangel 0,30 m langt og 0,04 m højt, hvis basislinje er vandret og falder sammen med dybeste lastevandlinje som tilladt ved nærværende bilag. Nedlastningsmærker, der afviger herfra, skal indeholde et sådant rektangel.

4. Ethvert fartøj skal have mindst tre par nedlastningsmærker, hvoraf det ene par anbringes på midten og de to andre i en afstand fra henholdsvis for og agter på omkring en sjettedel af længden.

Dog

a) er det for fartøjer, hvis længde er mindre end 40 m, tilstrækkeligt at anbringe to par mærker, der placeres i en afstand fra henholdsvis for og agter på omkring en fjerdedel af længden

b) for fartøjer, der ikke er beregnet til transport af gods, er det tilstrækkeligt med et par mærker anbragt omkring fartøjets midte.

5. Mærker eller angivelser, der som følge af en ny besigtigelse ophører med at være gyldige, skal under kontrol af inspektionsorganet udslettes eller mærkes som ikke længere værende gyldige. Hvis et nedlastningsmærke forsvinder, må det kun genanbringes under kontrol af inspektionsorganet.

6. Når et fartøj er blevet amet i henhold til den gældende konvention om aming af fartøjer, der foretager indlandssejlads, og amingsmærkerne opfylder bestemmelserne i dette bilag, træder disse mærker i stedet for nedlastningsmærkerne; dette skal være angivet i certifikatet.

Artikel 4.05 Største nedlastning af fartøjer, hvis last ikke altid er lukket tætsluttende over for søsprøjt og dårligt vejr

Er den dybeste lastevandlinje for et fartøj fastlagt under forudsætning af, at lastrummene kan lukkes tæt over for søsprøjt og dårligt vejr, og er afstanden mellem dybeste lastevandlinje og karmoverkanten under 500 mm, skal der fastlægges en dybeste lastevandlinje for sejlads med ikke tildækkede lasterum.

Certifikatet skal forsynes med følgende påtegning:

»Når lastrummenes luger er helt eller delvis åbne, må fartøjet kun lastes indtil . . . mm under nedlastningsmærkerne.«

Artikel 4.06 Dybgangsskalaer

1. Fartøjer, hvis dybgang kan overstige 1 m, skal have en dybgangsskala på hver side agter; fartøjerne kan have yderligere dybgangsskalaer.

2. Nulpunktet for hver dybgangsskala skal være lodret på denne i et plan parallelt med dybeste lastevandlinje gennem det laveste punkt på skroget eller kølen, hvis en sådan findes. Den lodrette afstand over nulpunktet skal inddeles i decimeter. Denne inddeling skal foretages på hver dybgangsskala fra let vandlinje til 100 mm over dybeste lastevandlinje, ved kørnermærker eller indmejslede mærker, og males som vandrette streger, godt synlige, i to skiftende farver. Inddelingen skal være angivet med tal ved siden af skalaen ved mindst hver femte decimeter og ved toppen af denne.

3. De to amingsskalaer agter, anbragt som foreskrevet i den artikel 4.04, stk. 6, omhandlede konvention, kan træde i stedet for dybgangsskalaer på betingelse af, at de har en inddeling i overensstemmelse med ovenstående forskrifter, i påkommende tilfælde kompletteret med tal, der angiver dybgangen.

KAPITEL 5 MANØVREEVNE

Artikel 5.01 Generelt

Fartøjer og konvojer skal have tilfredsstillende sejldygtighed og manøvreevne.

Fartøjer, som er uden fremdrivningsmaskiner og beregnet til at blive bugseret, skal opfylde de særlige krav, der fastsættes af inspektionsorganet.

Fartøjer, som er forsynet med fremdrivningsmaskiner, samt konvojer, skal opfylde forskrifter i artikel 5.02 til 5.10.

Artikel 5.02 Afprøvning under sejlads

1. Sejldygtighed og manøvreevne skal kontrolleres ved afprøvning under sejlads. Specielt skal afprøvningen omfatte følgende:

>TABELPOSITION>

2. Inspektionsorganet kan helt eller delvis afstå fra afprøvningen, når overholdelse af kravene til sejldygtighed og manøvreevne er godtgjort på anden måde.

Artikel 5.03 Afprøvningsområde

1. Den i artikel 5.02 omhandlede afprøvning ved sejlads skal finde sted i områder af de indre vandveje, som udpeges af de ansvarlige myndigheder.

2. Disse afprøvningsområder skal om muligt være placeret på en strækning, som har en mindste længde på 2 km, som har tilstrækkelig bredde i strømmende eller stillestående vand, og som er forsynet med tydelig afmærkning til fastlæggelse af fartøjets position.

3. Vandforholdene, således vanddybde, sejlrendens bredde og middelhastigheden af strømmen i sejlområdet ved forskellige vandstande, skal kunne konstateres af inspektionsorganet.

Artikel 5.04 Belastningsgraden af fartøjer og konvojer ved afprøvning under sejlads

Ved afprøvning under sejlads skal fartøjer og konvojer beregnet til godstransport være lastet til mindst 70 % af deres dødvægt, og lasten skal være fordelt således, at de så vidt muligt ligger vandret. Foretages afprøvning med mindre belastning, skal godkendelsen til nedstrømssejlads begrænses til denne belastning.

Artikel 5.05 Anvendelse af skibets hjælpemidler ved sejladsprøven

1. Ved sejladsprøverne kan anvendes alt udstyr, som er nævnt i certifikatet under punkt 34 og 52 og som kan betjenes fra rorpladsen, bortset fra anker.

2. Ankre kan dog anvendes ved den i artikel 5.10 omhandlede drejningsprøve under opstrømssejlads.

Artikel 5.06 Foreskrevet maksimal hastighed (fremadgående)

1. Fartøjer og konvojer skal kunne opnå en hastighed på mindst 13 km/h i forhold til vandet. Dette krav gælder ikke for skubbebåde, som sejler frakoblet.

2. Inspektionsorganet kan undtage fartøjer og konvojer, som udelukkende sejler i havne og på red.

Artikel 5.07 Standseevne

1. Fartøjer og konvojer skal kunne standse rettidigt under nedstrømssejlads og forblive manøvredygtige under og efter standsningen.

2. For fartøjer og konvojer med længde højst 86 m og bredde højst 22,90 m kan ovennævnte standseevne erstattes af drejeevnen.

3. Standseevnen skal efterprøves ved standsemanøvrer, som finder sted i et afprøvningsområde som angivet i artikel 5.03, og drejeevnen ved manøvrer i henhold til artikel 5.10.

Artikel 5.08 Sejldygtighed ved baksejlads

Når den i artikel 5.07 krævede standsemanøvre udføres i stillestående vand, skal den efterfølges af en prøve for sejldygtighed ved baksejlads.

Artikel 5.09 Undvigeevne

Fartøjer og konvojer skal foretage en undvigemanøvre inden for rette tid. Undvigeevnen efterprøves ved undvigemanøvrer, der finder sted i det i artikel 5.03 angivne afprøvningsområde.

Artikel 5.10 Drejeevne

Fartøjer og konvojer med længde højst 86 m og bredde højst 22,90 m skal kunne dreje inden for rette tid.

Den i artikel 5.07 omhandlede standseevne kan træde i stedet for drejeevnen.

Drejeevnen kan efterprøves ved opstrøms drejemanøvrer.

KAPITEL 6 STYREANLÆG

Artikel 6.01 Generelle krav

1. Fartøjer skal være udstyret med et styreanlæg, som sikrer en manøvreevne mindst svarende til den, der foreskrives i kapitel 5 i dette bilag.

2. Kraftaktiverede styreanlæg skal være opbygget således, at roret ikke utilsigtet kan ændre retning.

3. Styreanlægget skal være konstrueret med henblik på en permanent krængning på indtil 15° og omgivende temperatur fra - 20 °C til + 50 °C.

4. Styreanlæggets dele skal være dimensioneret således, at de på sikker måde tåler de påvirkninger, som de udsættes for ved normal brug. De ydre kræfter, som roret påvirkes af, må ikke kunne hindre funktionen af styreapparatet og dets betjeningsanordninger.

5. Styreanlægget skal have kraftaktiveret styrekontrolsystem, såfremt dette er nødvendigt som følge af den kraft, der kræves til påvirkning af roret.

6. Styreapparater med kraftaktiveret styrekontrolsystem skal være forsynet med en overbelastningssikring, som begrænser det drejningsmoment, der udøves af kontrolsystemet.

7. Gennemføringen af rorstammen skal være udført således, at den ikke kan give anledning til spredning af forurenende smøremidler i vandet.

Artikel 6.02 Styreapparatets kontrolsystem

1. Såfremt styreapparatet har kraftaktiveret kontrolsystem, skal der i tilfælde af svigt eller forstyrrelse af styreapparatets kontrolsystem kunne indkobles et sekundært styrekontrolsystem eller en manuel styring inden for 5 sekunder.

2. Hvis indkobling af det sekundære styrekontrolsystem eller den manuelle styring ikke sker automatisk, skal den kunne gennemføres øjeblikkeligt ved ét enkelt og hurtigt indgreb af rorgængeren.

3. Det andet styrekontrolsystem eller den manuelle styring skal sikre den manøvreevne, der foreskrives i kapitel 5 af dette reglement.

Artikel 6.03 Hydraulisk styrekontrolapparatet

1. Der må ikke kunne tilsluttes andre brugere til det hydrauliske styrekontrolapparat. Når der findes to uafhængige styrekontrolsystemer, kan en sådan tilslutning dog tillades til den ene af de to installationer, hvis de hydrauliske komponenter er tilsluttet til returledningen og kan afbrydes fra styrekontrolsystemet ved en afskæringsanordning.

2. Hvis der findes to hydrauliske installationer, skal der være en hydraulisk beholder for hver af de to installationer; dog kan dobbelte beholdere godkendes. De hydrauliske beholdere skal være udstyret med en alarmanordning, som overvåger, om oliestanden kommer under det laveste niveau, der er nødvendigt for sikker funktion.

3. Der behøver ikke være dobbelt betjeningsstang, hvis denne kan betjenes med hånden eller med håndhydraulisk betjening fra rorgængerens plads.

4. Rørene skal ved deres dimensionering, konstruktion og anbringelse så vidt muligt være sikret mod beskadigelse ved anden mekanisk påvirkning eller ved brand.

5. For hydrauliske styreanlæg kræves ikke et separat rørsystem for anlæggets sekundære styrekontrolsystem, såfremt det er sikret, at de to styrekontrolsystemer fungerer uafhængigt, og rørsystemet er afprøvet ved et tryk på mindst 1,5 gange det maksimale driftstryk.

6. Bøjelige slanger er ikke tilladt, medmindre de er nødvendige for at dæmpe vibrationer eller for den frie bevægelighed af delene. De skal være konstrueret til et tryk, som mindst er lig det maksimale driftstryk.

Artikel 6.04 Energiekilde

1. Styreanlæg med to kraftaktiverede styrekontrolsystemer skal have to energikilder.

2. Hvis den anden energikilde til det kraftaktiverede styrekontrolsystem ikke er vedvarende til rådighed under farten, skal der være et bufferlager tilstrækkelig stort til at supplere energiforsyningen i den tid, der kræves til aktivering.

3. For elektriske energikilder må ingen anden forbruger være forsynet fra styreanlæggets strømforsyning.

Artikel 6.05 Hånddrevet styreanlæg

1. Håndrattet må ikke være drevet af det kraftaktiverede styrekontrolsystem.

2. Håndrattets returnering skal være blokeret i enhver stilling af roret under automatisk indkobling af håndrattet.

Artikel 6.06 Anlæg med drejelige skruer, vandjet, Voith-Schneider propeller og thruster

1. For anlæg med drejelige skruer, vandjet, Voith-Schneider propeller eller thruster, hvor retningsændringen sker ved elektrisk, hydraulisk eller pneumatisk fjernstyring, skal der være to af hinanden uafhængige kontrolsystemer mellem rorgængerpladsen og installationen, analogt med kravet i artikel 6.01 til 6.06.

Sådanne anlæg er ikke underkastet kravene i dette punkt, medmindre de er nødvendige for at opnå den manøvreevne, der foreskrives i kapitel 5 i dette reglement, eller er nødvendige af hensyn til standseprøven.

2. Er der tale om flere af hinanden uafhængige installationer med drejelige skruer, vandjet, Voith-Schneider propeller eller thruster, er det sekundære kontrolsystem ikke nødvendigt, forudsat at fartøjet ved svigt af en af installationerne bevarer den manøvreevne, som foreskrives i kapitel 5 i dette reglement.

Artikel 6.07 Indikatorer og kontrol

1. Rørets position skal være tydeligt angivet ved rorgængerposten. Er rorviseren elektrisk, skal den have egen strømforsyning.

2. Ved rorgængerposten skal forefindes mindst følgende indikatorer og kontrolanordninger:

a) for oliestand i hydraulikbeholdere i overensstemmelse med artikel 6.03, stk. 2, og for det hydrauliske systems driftstryk

b) for svigt af strømforsyningen til styrekontrolsystemet

c) for svigt af strømforsyningen til fremdrivningsanlægget

d) for svigt af drejehastighedsregulatoren

e) for svigt af de foreskrevne bufferlagre.

Artikel 6.08 Drejehastighedsregulatorer

1. Drejehastighedsregulatorer og deres bestanddele skal være i overensstemmelse med forskrifterne i artikel 9.20.

2. Korrekt funktion af drejehastighedsregulatoren skal ved rorgængerposten angives ved en grøn kontrollampe.

Svigt af eller utilladelige svingninger i spændingsforsyningen og utilladelige fald i gyroskopets rotationshastighed skal være overvåget.

3. Findes der ud over drejehastighedsregulatoren andre styresystemer, skal man på rorgængerposten tydeligt kunne konstatere, hvilket af disse systemer der er tilsluttet. Skift fra ét system til et andet skal kunne afvikles øjeblikkeligt. Drejehastighedsregulatoren må ikke have tilbagevirkning på styreanlæggene.

4. Drejehastighedsregulatorens strømforsyning skal være uafhængig af de øvrige strømforbrugeres.

5. Gyroskoper, detektorer og drejehastighedsvisere anvendt i drejehastighedsregulatorer skal svare til minimumskravene i minimumsbestemmelser for prøvning vedrørende drejehastighedsvisere til indlandssejlads.

Artikel 6.09 Godkendelse

1. Overensstemmelsen af styreanlæggets montering skal kontrolleres af et inspektionsorgan. Til dette formål kan inspektionsorganet kræve følgende dokumenter forelagt:

a) beskrivelse af styreanlægget

b) tegninger og oplysninger vedrørende styreapparatets kontrolenheder og drivanordningen

c) data vedrørende styreapparatet

d) diagram over den elektriske installation

e) beskrivelse af drejehastighedsregulatoren

f) brugsanvisning for anlægget.

2. Funktionen af det samlede styreanlæg skal efterprøves ved en prøve under sejlads. For drejehastighedsregulatorer skal det efterprøves, at en fastlagt kurs kan holdes med sikkerhed, og at kurver kan gennemsejles på sikker måde.

KAPITEL 7 STYREHUS

Artikel 7.01 Generelt

1. Styrehuse skal være indrettet således, at rorgængeren på ethvert tidspunkt under farten kan udføre sin opgave.

2. Under normale driftsbetingelser må fartøjets eget støjniveau ved styrestedet i højde med rorgængerens hoved ikke overstige 70 dB(A).

3. For styrehus indrettet til radarstyring ved én person skal rorgængeren kunne udføre sine opgaver i siddende stilling, og alle indikatorer og kontrolinstrumenter samt alle betjeningsorganer, som er nødvendige til at føre fartøjet, skal være anbragt således, at rorgængeren bekvemt kan benytte dem under farten uden at forlade sin plads og uden at tage blikket fra radaren.

Artikel 7.02 Frit udsyn

1. Der skal være tilstrækkeligt frit udsyn til alle sider fra styrestedet.

2. For rorgængeren må det ikke synlige felt foran fartøjet, når dette tomt, med halvdelen af forsyninger, men uden ballast, ikke være over 250 m.

Optiske midler til mindskelse af det ikke synlige område må ikke tages i betragtning ved inspektionen.

3. Synsfeltet fra rorgængerens normale post skal være mindst 240° af horisonten, hvoraf mindst 140° skal ligge inden for halvcirklen foran fortøjet.

Der må ikke findes stolper, master eller overbygning i rorgængerens normale synsretning.

Hvis der ikke er tilstrækkeligt frit udsyn bagud, kan inspektionsorganet kræve andre foranstaltninger, således montering af optiske hjælpemidler.

4. Der skal med passende midler være sikret klart udsyn til hver en tid gennem det forreste vindue.

5. De i styrehuset anvendte ruder skal have en transparens på mindst 75 %.

Artikel 7.03 Generelle krav til betjenings-, overvågnings- og kontrolanordninger

1. De betjeningsorganer, som er nødvendige for at sejle skibet, skal let kunne bringes i brugsstilling. Denne stilling skal fremgå utvetydigt.

2. Kontrolinstrumenter skal være let læselige; deres belysning skal være trinløst variabel lige til den er helt slukket. Belysningskilderne må ikke være generende eller virke hindrende for aflæsning af kontrolinstrumenterne.

3. Der skal forefindes en anordning til afprøvning af kontrollamperne.

4. Man skal tydeligt kunne konstatere, om et anlæg er i drift. En eventuel kontrollampe til angivelse af anlæggets funktion skal være grøn.

5. Driftsforstyrelser i eller svigt af anlæg, for hvilke der foreskrives overvågning, skal angives ved røde kontrollamper.

6. Når en rød kontrollampe begynder at lyse, skal der samtidig afgives et akustisk signal. Akustiske alarmsignaler kan bestå af et enkelt sædvanligt signal. Lydtrykket af dette signal skal være mindst 3 dB(A) stærkere end den maksimale baggrundsstøj ved styrepladsen.

7. Efter konstatering af det pågældende svigt eller den pågældende driftsforstyrrelse kan det akustiske alarmsignal bringes til ophør. Dette ophør må ikke hindre funktionen af alarmen for andre driftsforstyrrelser. Røde kontrollamper må ikke slukke, før den pågældende driftsforstyrrelse er afhjulpet.

8. Anordninger til kontrol og overvågning skal, hvis deres energiforsyning afbrydes, automatisk tilsluttes en anden energikilde.

Artikel 7.04 Særlige krav til betjenings-, overvågnings- og kontrolanordninger for fremdrivningsmaskiner og styreanlæg

1. Betjening og overvågning af fremdrivningsmaskiner og styreanlæg skal kunne ske fra styrepladsen. For fremdrivningsmaskiner, som er forsynet med kobling, der kan betjenes fra styrepladsen, og som driver en drejelig skrue, som kan styres fra styrepladsen, kan det godkendes, at de kun startes og standses fra maskinrummet.

2. Betjeningen af hver fremdrivningsmaskine skal ske ved et enkelt greb, der flyttes langs en cirkelbue i et lodret plan omtrent parallelt med fartøjets længdeakse. Flytning af dette greb i retning mod fartøjets stævn skal bevirke sejlads fremad, medens flytning af grebet i retning mod agterstavnen skal bevirke baksejlads. Tilkobling og skift af sejlretning finder sted gennem grebets neutralstilling. Neutralstilling skal angives ved et tydeligt klik. For at skifte fra neutralstilling til »fuld kraft frem« eller fra neutralstilling til »fuld kraft bak« må ikke kræves større flytning af grebet end 90°.

3. For styrehuse indrettet til radarstyring ved én person skal retningen af fremdrivningsmaskinernes påvirkning af fartøjet samt skruens eller fremdrivningsmaskinens rotationshastighed være angivet.

4. De i artikel 6.07, stk. 2, artikel 8.03, stk. 2, og artikel 8.05, stk. 11, foreskrevne indikatorer og kontrolanordninger skal være placeret ved styrepladsen.

5. I styrehuse indrettet til radarstyring ved én person skal fartøjets styreapparat betjenes ved hjælp af en stang. Denne stang skal let kunne betjenes med hånden. Stangens vinkel i forhold til fartøjets længdeakse skal nøje svare til rorbladets vinkel. Stangen skal kunne slippes i en vilkårlig stilling, uden at rorets stilling ændrer sig. Neutralstillingen skal angives ved et tydeligt klik.

6. På fartøjer, hvis styrehus er indrettet til radarstyring ved én person, skal eventuelle thrustere eller særlige ror, navnlig til bakgear, være styret ved særlige greb, som svarer analogt til kravene i stk. 5.

Denne forskrift finder ligeledes anvendelse, når der til konvojer anvendes styreanlæg fra andre flydende strukturer end den, der fremdriver konvojen.

7. Anvendes der drejehastighedsregulatorer, skal betjeningsorganet til regulering af drejningshastigheden kunne slippes i en vilkårlig position, uden af den valgte hastighed ændres.

Den sektor, som betjeningsorganet drejer i, skal være dimensioneret således, at det kan placeres tilstrækkelig nøjagtig. Neutralstillingen skal klart kunne skelnes fra de øvrige stillinger. Skalaen skal være forsynet med trinløst variabel belysning.

8. Fjernbetjeningssystemer for styreanlæg skal være fast monterede og placeret således, at den valgte kurs er klart synlig. Kan fjernbetjeningssystemet frakobles, skal det være forsynet med en indikator, der angiver, om systemet er »i drift« eller »ude af drift«. Betjeningsorganerne skal være funktionelt arrangeret.

For hjælpestyreanordninger såsom thrustere kan ikke fast monterede fjernbetjeningssystemer godkendes, forudsat at man fra styrehuset til hver en tid med en overordnet tilkoblingsanordning kan overtage kontrollen over hjælpesystemet.

9. For anlæg med drejelige skruer, vandjet, Voith-Schneider propeller eller thruster kan tilsvarende anordninger godkendes til betjenings-, overvågnings- og kontrolanordninger.

Kravene i stk. 1 til 8 finder analog anvendelse under hensyn til de særlige egenskaber og arrangementer, der er valgt til ovennævnte styre- og fremdrivningsorganer. For hvert anlæg skal retningen af drivtrykket på fartøjet eller stråleretningen være tydeligt angivet.

Artikel 7.05 Betjening og kontrol af signallys, lys- eller lydsignaler

1. I denne artikel forstås ved

a) »signallys« top-, side- og agterlanterner, lys synlige til alle sider, blinkende og ikke blinkende blåt lys til transport af farligt gods

b) »lyssignaler« lys, som ledsager lydsignaler og lys i blå skilte.

2. Til kontrol af signallys skal der forefindes kontrollamper eller tilsvarende anordninger i styrehuset, medmindre sådan kontrol ikke direkte kan foretages fra styrehuset.

3. I styrehuse indrettet til radarstyring ved én person skal der til kontrol af signallys og lyssignaler være monteret kontrollamper på instrumenttavlen. Signallysets afbrydere skal være sammenbygget med kontrollamperne eller anbragt ved siden af disse.

Arrangement og farve af kontrollamperne for signallys og lyssignaler skal svare til den faktiske farve af de pågældende signallys og lyssignaler.

Manglende funktion af et signallys eller lyssignal skal bevirke, at den tilsvarende kontrollampe slukker, eller skal på anden måde angives af den tilsvarende kontrollampe.

4. I styrehuse indrettet til radarstyring ved én person skal betjening af lydsignaler ske med fodkontakt. Denne forskrift gælder dog ikke for signalet »kom ikke nærmere«, i overensstemmelse med gældende regulativer i medlemsstaterne.

Artikel 7.06 Radaranlæg og drejehastighedsindikatorer

1. Radaranlæg og drejehastighedsindikatoren skal være af en type, der er godkendt af de ansvarlige myndigheder. Forskrifterne for montering og funktionskontrol skal være overholdt.

Drejehastighedsindikatorer skal være placeret foran rorgængeren i dennes synsfelt.

2. I styrehuse indrettet til radarstyring ved én person:

a) må radarskærmen ikke være anbragt mærkbart ude af rorgængerens synsretning, når rorgængeren er på sin normale post

b) skal radarbilledet forblive fuldstændig klart uden blænding eller afskærmning uanset lysforholdene uden for styrehuset

c) skal drejehastighedsindikatoren være monteret direkte over eller under radarbilledet eller indgå som en del af dette.

Artikel 7.07 Radiotelefonanlæg til fartøjer med styrehus indrettet til radarstyring ved én enkelt person

1. For fartøjer med styrehus indrettet til radarstyring ved én person skal modtagelse af meddelelser fra andre fartøjer og søefterretninger ske gennem en højttaler, og sending ske gennem en fast mikrofon. Skift mellem modtagelse og sending skal ske med trykknap.

Mikrofoner til disse sendefunktioner må ikke kunne anvendes til det offentlige kommunikationsnet.

2. På fartøjer, hvis styrehus er indrettet til radarstyring ved én person og som er udstyret med radiotelefonanlæg til det offentlige kommunikationsnet, skal modtagelse kunne finde sted på rorgængerens sæde.

Artikel 7.08 Telefonforbindelser om bord

På fartøjer, hvis styrehus er indrettet til radarstyring ved én person, skal der være telefonforbindelse til intern kommunikation.

Følgende telefonforbindelser skal kunne etableres fra styrepladsen:

a) med forenden af fartøjet eller af konvojen

b) med agterenden af fartøjet eller af konvojen, hvis ingen anden kommunikation er mulig fra styrepladsen

c) med mandskabets opholdsrum

d) med skibsførerens kahyt.

For alle disse telefonforbindelser skal modtagelse ske gennem højttaler, og sending gennem fast mikrofon. Forbindelsen til for- eller agterenden af fartøjet eller konvojen kan være en radiotelefonforbindelse.

Artikel 7.09 Alarmanlæg

1. Der skal forefindes et uafhængigt alarmanlæg, som kan nå opholdsrum, maskinrum og, i givet fald, særskilte pumperum.

2. Inden for rorgængerens rækkevidde skal forefindes en on/off kontakt, som styrer alarmsignalet; afbrydere, som selv returnerer til stopposition, når de slippes, kan ikke godkendes.

3. Lyddrykket fra alarmsignalet skal være mindst 75 dB(A) i opholdsrummene.

I maskinrum og pumperum skal der som alarmsignal være et blinklys, som er synligt til alle sider og kan ses tydeligt fra ethvert punkt.

Artikel 7.10 Opvarmning og ventilation

Styrehuset skal være udstyret med et regulerbart opvarmnings- og ventilationsanlæg.

Artikel 7.11 Anlæg til betjening af hækankre

På fartøjer og konvojer, hvis styrehus er indrettet til radarstyring ved én person, og som er over 86 m lange eller over 22,90 m brede, skal rorgængeren kunne kaste hækankrene fra sin plads.

Artikel 7.12 Sænkbare styrehuse

Styrehuse, som er sænkbare, skal være forsynet med et nødsænkesystem.

Sænkning skal automatisk udløse et tydeligt akustisk advarselssignal. Denne forskrift finder ikke anvendelse, hvis risikoen for personskade som følge af sænkning er udelukket gennem passende konstruktive foranstaltninger.

Det skal uden fare være muligt at forlade styrehuset i alle dettes positioner.

Artikel 7.13 Påtegning på certifikatet for fartøjer, hvis styrehus er indrettet til radarstyring ved én person

For fartøjer, som er i overensstemmelse med artikel 7.01, 7.04 til 7.08 og 7.11 vedrørende styrehuse indrettet til radarstyring ved én person, skal certifikatet have følgende påtegning:

»Fartøjet er forsynet med styrehus indrettet til radarstyring ved én person.«

KAPITEL 8 MASKINERNES KONSTRUKTION

Artikel 8.01 Generelle bestemmelser

1. Maskiner samt disses hjælpeanlæg skal være fagmæssigt konstrueret, udført og monteret.

2. Anlæg, som kræver løbende kontrol, såsom dampkedler og andre trykbeholdere og hjælpeudstyr dertil samt elevatorer, skal opfylde reglerne i en af Fællesskabets medlemsstater.

3. Kun forbrændingsmotorer, der anvender brændstof med flammepunkt over 55 °C, må være monteret.

Artikel 8.02 Sikkerhedsanordninger

1. Maskiner skal være således installeret og monteret, at de er tilstrækkeligt tilgængelige for manøvrering og vedligeholdelse og ikke udsætter de personer, der er beskæftiget dermed, for fare. De skal kunne garanteres mod utilsigtet igangsætning.

2. Fremdrivningsmaskiner, hjælpemaskiner, kedler og trykbeholdere med deres tilbehør skal være udstyret med sikkerhedsanordninger.

3. Motorer, der driver suge- og blæseventilatorer, skal, i tilfælde af at det er nødvendigt, kunne standses også fra et sted uden for de rum, hvor de er monteret og uden for maskinrummet.

Artikel 8.03 Fremdrivningsanordninger

1. Fartøjets fremdrivning skal kunne igangsættes, standses eller vendes på sikker og hurtig måde.

2. Følgende parametre:

a) hovedmaskinernes kølevandstemperatur

b) olietrykket til smøring af hovedmaskiner og kraftoverførende komponenter

c) olietryk og lufttryk til anordninger til reversering af hovedmaskiner, vendbare kraftoverføringsaggregater eller skruer

skal være overvåget af passende anordninger, som udløser en alarm, når et kritisk niveau nås.

3. For fartøjer med kun én fremdrivningsmaskine må maskinen ikke kunne standse automatisk bortset fra beskyttelse mod overdrejning.

4. Akselgennemføringer skal være udført således, at de ikke kan være årsag til spredning af forurenende smøremidler.

Artikel 8.04 Maskinernes udstødningsrør

1. Al udstødningsgas skal ledes uden for fartøjet.

2. Der skal være truffet alle nødvendige forholdsregler for at undgå indtrængen af udstødningsgas i de forskellige rum. Udstødningsrør, som er ført gennem opholdsrum eller styrehus, skal i disse rum være forsynet med en ekstra beskyttelseskappe, som er gastæt. Mellemrummet mellem udstødningsrøret og denne kappe skal åbne til det fri.

3. Udstødningsrør skal være anbragt og beskyttet på sådan måde, at de ikke kan forårsage brand.

4. I maskinrum skal udstødningsrørene være passende isoleret eller afkølet. Uden for maskinrum kan beskyttelse mod berøring være tilstrækkelig.

Artikel 8.05 Brændstoftanke, rør og tilbehør

1. Flydende brændstof skal opbevares i tanke af stål eller, hvis fartøjets konstruktion kræver det, et materiale med tilsvarende egenskaber med hensyn til brandbestandighed, og skal være en del af skroget eller solidt fastgjort til dette. Denne forskrift finder ikke anvendelse på tanke, som på fabrikken er indbygget i hjælpeudstyr og har en kapacitet på ikke over 12 l. Brændstoftanke må ikke have fælles overflader med drikkevandsbeholdere.

2. Sådanne tanke samt deres rør og andet tilbehør skal være placeret og arrangeret på en sådan måde, at hverken brændstof eller gas utilsigtet kan tilføres fartøjets indre. Tankventiler, der tjener til udtagning af brændstof eller udtømning af vand, skal have automatisk lukning.

3. Brændstoftanke må ikke findes foran kollisionsskottet.

4. Tanke til dagligt forbrug og disses armaturer må ikke være anbragt over maskiner eller udstødningsrør.

5. Brændstoftankes påfyldningsåbning skal være tydeligt mærket.

6. For påfyldningsrør for tanke til væskeformige brændstoffer skal åbningen være beliggende på dækket, dog med undtagelse af tanke til dagligt forbrug. Påfyldningsrøret skal være forsynet med lukning. Sådanne tanke skal være forsynet med et udluftningsrør, som udmunder i det fri i et punkt over dækket og er anbragt således, at indtrængen af vand ikke er mulig. Rørenes tværsnit skal være mindst 1,25 gange tværsnitsarealet af påfyldningsrøret.

Når sådanne brændstoftanke er indbyrdes forbundet, skal tværsnittet af forbindelsesrøret være mindst 1,25 gange tværsnittet af påfyldningsrøret.

7. Brændstoffordelerrør skal ved afgangen fra tanken være forsynet med en lukkeanordning, som kan betjenes fra dækket.

Denne forskrift finder ikke anvendelse på tanke, som er monteret direkte på motoren.

8. Brændstofrørene og deres forbindelser, samlinger og armaturer skal være udført i materialer, der er bestandige mod de mekaniske, kemiske og termiske belastninger, som de kan forventes at blive udsat for. Brændstofrør må ikke udsættes for skadelig varmepåvirkning og skal kunne kontrolleres i hele deres længde.

9. Brændstoftanke skal være forsynet med en måleanordning, som kan aflæses indtil det maksimale påfyldningsniveau. Kontrolrørene skal være effektivt beskyttet mod stød og skal være forsynet med haner med automatisk lukning forneden og skal foroven være tilsluttet tanken i et punkt over det normale maksimale påfyldningsniveau. Det til kontrolrørene anvendte materiale må ikke deformeres ved de normale omgivende temperaturer.

10. Med henblik på rensning og inspektion skal tanke til væskeformigt brændstof være forsynet med åbninger med tætsluttende lukning.

11. Brændstoftanke, som direkte forsyner fremdrivningsmaskiner og motorer, som er nødvendige for sejladsen, skal være forsynet med en anordning, som afgiver et optisk og akustisk signal i styrehuset, når deres fyldningsgrad ikke er tilstrækkelig til sikker drift.

Artikel 8.06 Lænseanlæg

1. Hvert vandtæt rum skal kunne lænses separat. Denne forskrift finder dog ikke anvendelse på rum, som normalt er tæt tillukket under farten.

2. Fartøjer, for hvilke der foreskrives bemanding, skal være udstyret med to uafhængige lænsepumper, som ikke må være opstillet i samme rum, og af hvilke mindst den ene er motordrevet. For fartøjer med fremdrivningseffekt under 225 kW eller dødvægt under 350 tons, samt for fartøjer, som ikke er beregnet til godstransport og har et deplacement under 250 m³, er én hånddrevet eller motordrevet pumpe dog tilstrækkelig.

Hver af de foreskrevne pumper skal kunne anvendes til hvert af de vandtætte rum.

3. Ydelsen af den første lænsepumpe beregnes ved formlen

Q1 = 0,1 7 d1² [l/min]

d1 beregnes ved formlen:

d1 = 1,5 7 √ L (B + H) + 25 [mm].

Ydelsen af den anden lænsepumpe i l/min beregnes af formlen

Q2 = 0,1 7 d2² [l/min]

d2 beregnes ved formlen

d2 = 2 7 √ l (B + H) + 25 [mm].

Dog må størrelsen af d2 ikke sættes højere end størrelsen af d1.

Til bestemmelse af Q2 sættes l til længden af de længste vandtætte rum.

I ovennævnte formler er:

>TABELPOSITION>

4. Når lænsepumperne er tilsluttet et lænsesystem, skal lænserørene have en diameter, som mindst er lig d1 i mm, og den indvendige diameter af lænsetilslutningerne skal mindst være lig d2 i mm.

For fartøjer med længde under 25 m kan disse størrelser nedsættes til 35 mm.

5. Kun selvansugende lænsepumper er tilladt.

6. Alle lænsbare fladbundede rum med bredde over 5 m skal have mindst ét sugefilter til styrbord og ét til bagbord.

7. Lænsning af agterpeaket skal ske fra hovedmaskinrummet ved hjælp af et rør med lettilgængelig automatisk lukkeanordning.

8. Lænsetilslutningerne til de forskellige rum skal være tilsluttet hovedgrenrøret gennem en kontraventil med afspærring.

For rum eller andre lokaler, der er indrettet som ballastbeholdere, kan tilslutningen til lænsesystemet bestå blot i en simpel lukkeanordning. Denne forskrift finder ikke anvendelse på lastrum, som er indrettet til ballast. Påfyldning af ballastvand i sådanne lastrum skal ske ved hjælp af fast monterede, af lænserørerne uafhængige ballastrør eller ved tilslutninger bestående af bøjelige rør eller mellemrør, som kan tilsluttes lænsegrenrøret. Til dette formål tillades ikke vandindtagsventiler i bunden af lastrummet.

9. Lastrummenes bund skal være forsynet med niveaumålere.

10. For lænsesystemer med fast monterede rør skal rørene til lænsning af bunden af lastrum, som er beregnet til opsamling af olieholdigt vand, være forsynet med lukkeanordninger, som i lukket stand plomberes af et inspektionsorgan. Antal og placering af sådanne lukkeanordninger skal være angivet i certifikatet.

Artikel 8.07 Anordninger til opsamling af olieholdigt vand og spildolie

1. Olieholdigt vand hidrørende fra driften skal kunne opbevares om bord. Maskinrummets bund anses for beholder i denne henseende.

2. Til opsamling af spildolie skal der i maskinrummet forefindes en eller flere særlige beholdere, hvis kapacitet svarer til mindst 1,5 gange mængden af spildolien i oliesumpen i alle forbrændingsmotorer og alle monterede mekanismer samt hydraulisk olie i hydraulikbeholdere.

Tilslutninger til tømning af ovennævnte beholdere skal være i overensstemmelse med den europæiske standard EN 1305.

3. For fartøjer, som alene anvendes på korte sektorer, kan inspektionsorganet indrømme undtagelse fra forskrifterne i stk. 2.

Artikel 8.08 Støj frembragt af fartøjer

1. Den af fartøjer i fart frembragte støj, navnlig maskinernes indsugnings- og udstødningsstøj, skal dæmpes med passende midler.

2. Den af fartøjet frembragte støj må ikke overstige 75 dB(A), målt i en afstand af 25 m i sideretningen fra fartøjets yderklædning.

3. Den af et stilleliggende fartøj frembragte støj, bortset fra støj fra omladning, må ikke overstige 65 dB(A), målt i en afstand af 25 m i sideretningen.

KAPITEL 9 ELEKTRISKE INSTALLATIONER

Artikel 9.01 Generelle bestemmelser

1. Når bestemte dele af en elektrisk installation ikke er underkastet særlige bestemmelser, anses sikkerhedsniveauet for tilfredsstillende, såfremt de pågældende dele er udført i overensstemmelse med en vedtaget europæisk standard eller i overensstemmelse med forskrifterne fra et godkendt klassifikationsselskab.

De tilsvarende dokumenter skal forelægges for inspektionsorganet.

2. Om bord skal forefindes følgende dokumenter, forsynet med inspektionsorganets forevisningspåtegning:

a) oversigtsdiagrammer over hele det elektriske anlæg

b) koblingsskemaer for hovedtavle, nødstrømtavle og fordelingstavler med angivelse af vigtigste tekniske data såsom strømstyrke og nominel strømstyrke for beskyttelses- og betjeningsudstyr

c) effektangivelse for elektriske apparater, som anvendes i driften

d) kabeltyper med angivelse af ledernes tværsnitsareal.

For flydende strukturer uden besætning behøver disse dokumenter ikke befinde sig om bord, men skal til hver en tid kunne forelægges af ejeren.

3. Anlæggene skal være udført med henblik på en permanent krængning på indtil 15° og indendørs temperaturer fra 0 °C til + 40 °C og på dæk fra - 20 °C til + 40 °C. De skal kunne fungere fejlfrit inden for disse grænser.

4. De elektriske og elektroniske anordninger skal være lettilgængelige og lette at vedligeholde.

Artikel 9.02 Elektricitetsforsyningsanlæg

1. På fartøjer med elektrisk anlæg skal anlæggets strømforsyning i princippet komme fra mindst to energikilder, således at den ene energikilde ved svigt af den anden energikilde er i stand til i mindst 30 minutter at opretholde forsyningen til de strømforbrugere, som er nødvendige til sikker sejlads.

2. Det skal gennem en effektbalance godtgøres, at elektricitetsforsyningsanlæggets dimensionering er tilstrækkelig. Der skal heri være sat en passende samtidighedsfaktor.

3. Uanset bestemmelserne i stk. 1 finder artikel 6.04 anvendelse på energikilder til styreanlæg (roranlæg).

4. På passagerfartøjer skal de i stk. 1 omhandlede energikilder være indbyrdes uafhængige.

5. På fartøjer til éndagsudflugter med længde LF på 25 m eller derover og fartøjer med kahytter finder artikel 9.18 anvendelse.

Artikel 9.03 Beskyttelse mod berøring, indtrængen af genstande og vand

De fast monterede dele af installationen skal som minimum have en type beskyttelse i overensstemmelse med nedenstående tabel

>TABELPOSITION>

Artikel 9.04 Eksplosionssikring

I rum, hvor der kan forventes at forekomme ansamlinger af gas eller eksplosionsfarlige gasblandinger, således rum til akkumulatorer eller rum til opbevaring af letantændelige produkter, tillades kun eksplosionssikret elektrisk materiel (sikkerhedsattesteret). I sådanne rum må ikke installeres afbrydere for elektriske apparater eller andre elektriske apparater. I eksplosionssikringen skal være taget hensyn til de elektriske egenskaber af de gasser eller gasblandinger, der kan dannes (eksplosionsgruppe, temperaturklasse).

Artikel 9.05 Jordtilslutning

1. Installationer med spænding over 50 V kræves jordtilslutning.

2. Metaldele, som det er muligt at komme i berøring med og som ved normal brug ikke er under spænding, som stel og huse af maskiner, apparater og belysningsanordninger, skal jordforbindes særskilt i det omfang de ikke er i elektrisk forbindelse med skroget som følge af deres montering.

3. Huset til mobile og bærbare elektriske apparater skal jordforbindes med en særskilt leder, som ved normal brug ikke er spændingsførende, og som er indbygget i strømforsyningskablet.

Denne forskrift finder ikke anvendelse ved brug af en transformator til adskillelse af kredsene eller til apparater med beskyttelsesisolering (dobbeltisolering).

4. Tværsnitsarealet af lederne i jordforbindelserne skal mindst være lig de i følgende tabel anførte:

>TABELPOSITION>

Artikel 9.06 Højeste tilladte spænding

1. Følgende værdier af spændingen må ikke overskrides:

>TABELPOSITION>

2. Forudsat at de krævede beskyttelsesforanstaltninger følges, er højere spænding tilladt:

a) for kraftinstallationer, hvis effekt kræver det

b) til specialanlæg på fartøjet som f.eks radio og tænding.

Artikel 9.07 Fordelingssystemer

1. Til jævnstrøm og énfaset vekselstrøm er følgende fordelingssystemer tilladt:

a) med to ledere, hvoraf den ene er jordforbindelse (L1/N/PE)

b) med én leder med returledning til skroget, alene til lokale installationer (som f.eks installation til start af forbrændingsanlæg, eller til katodisk beskyttelse) (L1/PEN)

c) med to ledere, som er isoleret fra skroget (L1/L2/PE).

2. For trefaset vekselstrøm tillades følgende fordelingssystemer:

a) med fire ledere med jordtilslutning af nullederen og uden retur gennem skroget (L1/L2/L3/N/PE) = (TN-S) eller (IT) net

b) med tre ledere, som er isoleret fra skroget (L1/L2/L3/PEN)

c) systemer, som har tre ledere med nullederen jordtilsluttet med retur gennem skroget bortset fra endekredsene (L1/L2/L3/PEN).

3. Inspektionsorganet kan tillade brug af andre systemer.

Artikel 9.08 Tilslutning til landbaserede eller andre eksterne net

1. Strømforsyningsledninger, der fra landbaserede forsyningsnet eller andre eksterne net forsyner fartøjets installationer gennem dets forsyningsnet, skal have fast tilslutning på fartøjet gennem fastsiddende klemmer eller faste stikforbindelser. Kabeltilslutningerne må ikke kunne blive udsat for trækkraft.

2. Skroget skal kunne jordforbindes på effektiv måde, når tilslutningsspændingen er over 50 V. Jordforbindelsens tilslutning skal være angivet ved særlig skiltning.

3. Anordningerne til omskiftning skal kunne låses på en sådan måde, at fartøjets egne generatorer ikke kan fungere parallelt med det landbaserede net eller et andet eksternt net. Der tillades kortvarig parallel funktion af de to systemer, for at der kan skiftes mellem dem, uden at spændingen afbrydes.

4. Tilslutningen skal være beskyttet mod kortslutning og overspænding.

5. På hovedfordelingstavlen skal det kunne ses, om tilslutningen er under spænding.

6. Der skal være monteret anordninger, som giver mulighed for at sammenligne tilslutningen og fartøjets net med hensyn til polariteten af jævnstrøm og faserækkefølge af vekselstrøm.

7. Ved tilslutningen skal det ved skiltning være angivet:

a) hvilke forholdsregler, der skal træffes ved tilslutning

b) strømmens art og nominelle spænding samt, for vekselspænding, frekvensen.

Artikel 9.09 Levering af strøm til andre fartøjer

1. Når der leveres strøm til andre fartøjer, skal der være en separat tilslutning. Anvendes der stikforbindelser med nominel størrelse over 16 A til levering af strøm til andre fartøjer, skal det (f.eks. ved hjælp af afbrydere eller låseanordninger) være sikret, at tilslutning og frakobling kun kan ske, når tilslutningen ikke er spændingsførende.

2. Der skal være sørget for, at kablerne og deres tilslutninger ikke kan blive udsat for trækkraft.

3. Artikel 9.08, stk. 3 til 7, gælder analogt.

Artikel 9.10 Generatorer og motorer

1. Generatorer, motorer og deres klemkasser skal være tilgængelige for kontrol, måling og reparation. De skal have beskyttelse af en type, som svarer til deres placering (se artikel 9.03).

2. Generatorer, som drives af hovedmaskinen, af skrueakslen eller af en hjælpekraftenhed beregnet til en anden funktion, skal være konstrueret til de variationer i omdrejningshastighed, som kan optræde under driften.

Artikel 9.11 Akkumulatorer

1. Akkumulatorer skal være tilgængelige og således anbragt, at de ikke flytter sig ved skibets bevægelser. De må ikke være placeret på steder, hvor de er udsat for stærk varme, ekstrem kulde, søstænk eller damp.

De må hverken monteres i styrehuset, i opholdsrum eller i lastrum. Denne forskrift gælder ikke akkumulatorer i bærbart udstyr eller akkumulatorer, der til opladning kræver mindre effekt end 0,2 kW.

2. Akkumulatorer, der til opladning kræver større effekt end 2,0 kW (beregnet på basis af den maksimale ladestrøm og akkumulatorens nominelle spænding under hensyn til ladeanordningens ladekarakteristik), skal være monteret i et særligt lokale. Hvis de er placeret på dækket, kan de desuden være anbragt i et skab.

Akkumulatorer, som til opladning kræver en ladeeffekt på højst 2,0 kW, kan ligeledes monteres på dækket i skab eller kasse. De kan endvidere monteres i et maskinrum eller på et andet velventileret sted, forudsat at de er beskyttet mod nedfaldende genstande og vandstænk.

3. Den indvendige overflade af rum, skabe, kasser, hylder eller andre konstruktionsdele, som er beregnet for akkumulatorer, skal være beskyttet mod den skadelige virkning af elektrolytten.

4. Når akkumulatorer indbygges i lukket rum, skal eller kasse, skal der sørges for effektiv ventilation. Der skal være tvungen ventilation for akkumulatorer, som kræver større ladeeffekt end 2 kW for nikkel-cadmium akkumulatorer og over 3 kW for blyakkumulatorer.

Lufttilførslen skal være forneden og afgangen foroven, således at der sikres fuldstændig udluftning af gasserne.

Ventilationskanalerne må ikke have anordninger som stopspjæld, der hindrer luftpassagen.

5. Den nødvendige luftmængde (Q) beregnes efter følgende formel:

Q = 0,11 7 I 7 n [m³/h]

hvor

>TABELPOSITION>

For pufferakkumulatorer for fartøjets forsyningsnet kan inspektionsorganet godkende andre beregningsmetoder, som tager hensyn til ladeaggregatets karakteristik, forudsat at sådanne metoder er baseret på regler fra godkendte klassifikationsselskaber eller på de pågældende normer.

6. For naturlig ventilation skal tværsnitsarealet af kanalerne svare til den nødvendige luftmængde baseret på en lufthastighed af 0,5 m/s. Tværsnitsarealet skal mindst svare til henholdsvis 80 cm² for blyakkumulatorer og 120 cm² for nikkel-cadmium akkumulatorer.

7. Ved tvungen ventilation skal ventilatoren helst have indsugningsanordning, og dens motor må ikke befinde sig i gasstrømmen eller luftstrømmen.

Ventilatoren skal være af en konstruktion, som udelukker gnistdannelse forårsaget af, at en vinge kommer i berøring med ventilatorens hus, og som udelukker statisk elektricitet.

8. Døre eller dæksler til rum, skabe og kasser, hvori der befinder sig akkumulatorer, skal være påført symbolet »Rygning forbudt« med en mindste diameter på 10 cm.

Artikel 9.12 Forbindelsesanlæg

1. Elektriske tavler:

a) Apparater, afbrydere, beskyttelsesanordninger og instrumenter for tavler skal være anbragt let synligt og lettilgængeligt for vedligeholdelse og reparation.

Klemmerne for spændinger henholdsvis indtil 50 V og over 50 V skal være anbragt adskilt og mærket på passende måde.

b) For alle afbrydere og apparater skal der være navneskilte på tavlerne med angivelse af den pågældende kreds.

For beskyttelsesanordninger skal mærkestrømstyrke og strømkreds være angivet.

c) Når udstyr, hvis driftsspænding er over 50 V, er anbragt bag døre, skal de ledende dele af sådanne apparater være afskærmet mod utilsigtet berøring i tilfælde af at dørene er åbne.

d) De til tavlerne anvendte materialer skal være af passende mekanisk styrke, holdbare og vanskeligt antændelige, selvslukkende og ikke hygroskopiske.

e) Hvis der i tavlerne indgår sikringer med stor brydeevne, skal der forefindes tilbehør og personligt beskyttelsesudstyr til isætning og udtagning af sådanne sikringer.

2. Afbrydere og beskyttelsesanordninger:

a) Generatorkredse og ydre strømkredse skal være beskyttet mod kortslutning og overspænding på hver leder, som ikke er jordforbundet. Hertil kan anvendes maksimalstrømafbrydere eller kredsløbsafbrydere med sikringer.

Strømkredse, der forsyner motorer for styreanlæg (roranlæg) samt disses styrekredse, må ikke have anden sikring end kortslutningssikring. Når sådanne kredse indholder termiske sikringer, skal disse være sat ud af funktion eller være indstillet på mindst det dobbelte af mærkestrømstyrken.

b) Afgangene fra hovedtavlen til forbrugere på mere end 16 A skal være forsynet med lade- eller effektafbryder.

c) Der skal være separat strømforsyning til de strømforbrugere, som er nødvendige til fartøjets fremdrivning, til styreanlægget, rorindikatoren, navigeringen eller sikkerhedssystemer samt til forbrugere med nominel strømstyrke over 16 A.

d) Kredse til de strømforbrugere, der er nødvendige til fartøjets fremdrift og manøvrering, skal forsynes direkte fra hovedtavlen.

e) Afbrydere skal vælges efter deres nominelle strømstyrke, deres termiske og dynamiske modstandsevne samt brydekapacitet. Afbryderne skal afbryde alle ledere, som er under spænding, samtidigt. Omskifterens position skal kunne konstateres.

f) Sikringerne skal være lukkede smeltesikringer af porcelæn eller tilsvarende materiale. De skal kunne skiftes uden berøringsfare for operatøren.

3. Måle- og overvågningsapparater:

a) Generator- og batterikredse samt fordelingskredse skal være forsynet med anordninger til måling og overvågning, når dette er nødvendigt af hensyn til anlæggets sikre funktion.

b) For ikke-jordforbundne ledningsnet med spænding over 50 V skal der findes et passende anlæg til kontrol af isoleringen fra jord, forsynet med optisk og akustisk alarmsignal. For sekundære installationer som f.eks. styrekredse kan der afstås fra anlægget til kontrol af isoleringen i forhold til jord.

4. Placeringen af elektriske tavler:

a) Tavler skal være placeret i lettilgængelige, velventilerede rum, således at de er beskyttet mod vand og mekanisk beskadigelse.

Luftrør og -kanaler skal være således anbragt, at de ved eventuel utæthed ikke kan beskadige tavlerne. Hvis det ikke kan undgås at montere dem i nærheden af elektriske tavler, må rørene ikke være forsynet med aftagelige forskruninger i dette område.

b) Skabe og recesser, hvori afbryderanordninger er monteret uisoleret, skal være udført i vanskeligt antændeligt materiale eller beskyttet af en metalbeklædning eller andet ikke-brandfarligt materiale.

c) Når spændingen er over 50 V, skal der foran hovedtavlen være lagt isolerende riste eller tæpper på operatørens plads.

Artikel 9.13 Nødafbrydere

For oliebrændere, brændstofpumper,