KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 28.11.1997 
KOM(97) 630 endelig udg. 
w» 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
om anvendelsen 
af forordning (EØF) nr. 2080/92 om en fællesskabsordning med 
støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget 

BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
om anvendelsen 
af forordning (EØF) nr. 2080/92 om en fællesskabsordning med 
støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget 
I. PRÆSENTATION AF FORORDNINGEN 
I 1992 blev der vedtaget en række ledsageforanstaltninger til reformen af den fælles 
landbrugspolitik, som åbnede mulighed for at yde støtte til miljøforbedring, førtidspension og 
skovbrug. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 2080/92 af 30. juni 1992(1) blev der indført en 
fællesskabsordning med støtte til skovbrugsforanstaltninger i landbruget, som modsvarer det 
ene af reformens grundelementer, dvs. midlertidig udtagning af landbrugsjorder eller 
anvendelse af landbrugsjorder til skovrejsning eller til nonfoodformål. I henhold til denne 
forordning skal der ydes støtte, som til dels finansieres af Den Europæiske Udviklings- og 
Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, og som tager sigte på at fremme 
alternativ udnyttelse af landbrugsarealerne ved skovrejsning og at udvikle 
skovbrugsaktiviteter på landbrugsbedrifterne. Støtten skal: 
- ledsage ændringerne inden for de fælles markedsordninger 
- bidrage til en mere langsigtet forbedring af skovressourcerne 
- bidrage til en naturpleje, der er mere forenelig med miljøligevægten 
- bekæmpe drivhuseffekten og absorbere kuldioxid. 
EUGFL, Garantisektionen, dækker 75% af udgifterne i de områder, der henhører under mål 1, og 
50% i de øvrige regioner. Ordningen omfatter støtte til skovrejsning, en præmie for pleje af de 
tilplantede arealer, en præmie til udligning af indkomsttabet som følge af skovrejsning på 
landbrugsarealer og støtte til investeringer i forbedring af skovarealer tilhørende landbrugere. 
Tabel 1 på følgende side indeholder en oversigt over støtteordningens forskellige elementer. 
II. TEKNISK OG FINANSIEL OVERVÅGNING 
Kommissionens forordning nr. 1054/94( om regler for finansiel overvågning af programmer, 
der er godkendt i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2080/92, blev vedtaget den 5. maj 
1994 med det formål at etablere en pålidelig ordning for finansiel overvågning af 
gennemførelsen af forordning 2080/92. Ordningen skulle gøre det muligt at træffe de 
nødvendige forholdsregler inden for rammerne af det til budgetdisciplinen knyttede 
alarmsystem og at udarbejde overslag over de fremtidige budgetudgifter, da en række af de 
forpligtelser, der er indgået i forbindelse med de godkendte programmer, er flerårige. De 
deraf følgende udgifter påvirker således EF's budget i adskillige år. I henhold til den nævnte 
forordning sender medlemsstaterne to gange om året oplysninger til Kommissionen om 
anvendelsen af ordningen og fire gange om året overslag over de fremtidige udgifter. 
(1) EFTnr. 215 af 30.7.1992, s. 96. 
(2) EFTnr. LI 15 af 6.5.1994, s. 6 
•J 
Tabel 1. Støtteordning (oversigt) 
Beløb 
(tallene i parentes hidrører fra den oprindelige forordning) Modtagere opdelt efter træart 
Juletræer Hurtigtvoksende arter Andre arter 
Støtte til dækning af udgifterne til 
tilplantning 
Årlig præmie pr. tilplantet hektar til 
dækning af udgifterne til pleje af de 
tilplantede arealer i de første fem år 
Artig hektarpræmie, der skal udligne 
indkomsttabet som følge af 
skovrejsning på landbrugsarealer Eukalyptus : 2 415,0 ECU / ha 
Nåletræer : 3 623,0 ECU / ha 
Løvtræer eller 
blandet beplantning 4 830,0 ECU / ha (2 000)1 
(3 000) 
(4 000) Kompetente offentlige myndigheder i medlemsstateme 
Landbrugere med 
landbrug som 
hovederhverv (dvs. 
at mindst 25% af deres 
indkomster hidrører 
fra landrbuget 
Nåletræer 
Løvtræer 
/ blandet år 1-2 : 301,9 ECU / ha / år (250) 
følgende år : 181,1 ECU/ha/år (150) 
år 1-2 : 603,8 ECU/ha/år (500) 
følgende år : 362,3 ECU / ha / år (300) 
Tilplantning foretaget af 
landbruger : 
anden modtager : 724,5 ECU / ha / år (600) 
181,1 ECU /ha /år (150) ^fe *•«** 
3wrø%v.*.;- • '--, -i ^gr^sr A Fysiske og juridiske personer, 
der gennemfører skovrejsning på 
landbrugsarealer 
Privatretlige fysiske eller juridiske 
personer, bortset fra landbrugere, der 
er omfattet af ordningen med 
førtidspensionering i henhold 
til forordning nr. 2079/92 
Støtte til investeringer i forbedring af 
skovarealer læhegn 
brandbælter 
vandforsyningssteder 
skovveje på bedrifteme 
forbedring af arealer 
med korkeg 
andet 845,3 ECU / ha (700) 
181,1 ECU/ha (150) 
181,1 ECU /ha (150) 
21 735,0 ECU/km (18 000) 
1691,0 ECU /ha (1400) 
845,3 ECU / ha (700) Landbrugere eller sammen­
slutninger af landbrugere 
Ud over de oplysninger, der skal fremsendes henhold til forordning (EF) nr. 1054/94, sender 
medlemsstaterne en gang om året supplerende tekniske oplysninger på grundlag af et 
spørgeskema. 
ni. VEDTAGNE PROGRAMMER 
1. Beslutninger og beløb 
Tabel 2 på følgende side viser de 43 programmer, der er vedtaget til dato. Rubrikken 
vedrørende EUGFL's bidrag omfatter dels det oprindeligt fastsatte beløb pr. medlemsstat, 
dels det beløb, som blev fastsat i beslutningen (med hensyn til de programmer, der blev 
vedtaget i begyndelsen af 1994, havde visse medlemsstater nemlig oprindeligt kalkuleret 
med et EUGFL-bidrag, der oversteg budgetmidlerne). Tilsvarende er der i rubrikken 
vedrørende det forventede omfang af skovrejsningen anført et oprindeligt tal, svarende til det 
af medlemsstaten ønskede bidrag fra EUGFL, og et justeret tal, svarende til det endeligt 
vedtagne beløb. 
2. Støttens størrelse og vilkårene for ordningens gennemførelse 
Støttesatserne varierer stærkt fra program til program og endog fra region til region inden for 
samme medlemsstat. Årsagerne hertil er mange. De skal ikke kun søges i medlemsstaternes 
politiske vilje til at fremme eller modarbejde skovrejsning på landbrugsarealer. Støtten til 
skovrejsning og pleje af de tilplantede arealer er baseret på de faktiske omkostninger, som 
bl.a. afhænger af: 
- de forskellige geografiske, topografiske, fysiske og klimatiske faktorer (skove i 
bjergområder eller på sletter, naturområder, jordbundens art osv.) 
- de forskellige økonomiske og sociale faktorer (arbejdskraft, investeringer i skovbrug, 
udøvelse af flere aktiviteter osv.) 
- metoden til beregning af de forskellige former for støtte (medregning eller ikke 
medregning af visse parametre såsom genplantning, dødelighed osv.). 
Den årlige præmie til udligning af landbrugernes eller jordejernes indkomsttab afspejler 
normalt deres indkomsttab som følge af skovrejsning på deres arealer og det deraf følgende 
bortfald af deres årsindkomst hidrørende fra landbrugsproduktionen. Hvor attraktiv denne 
præmie er, afhænger af dens størrelse sammenlignet med størrelsen af: 
- de faktiske indkomster hidrørende fra landbrugsproduktionen 
- anden form for støtte såsom støtte til udtagning af landbrugsjorder. 
Vilkårene for gennemførelsen af bestemmelserne om skovrejsning er fastlagt i 
medlemsstaternes programmer. Ansøgningerne om skovrejsning behandles individuelt på 
lokalt eller regionalt niveau under hensyntagen til de tekniske aspekter, der er knyttet til 
skovrejsningen, samt i princippet kriterierne for tildeling af støtte, set i relation til målene for 
den fysiske planlægning eller bestemmelserne om miljøbeskyttelse. I nogle programmer er 
der en zoneinddeling med områder, hvor skovrejsning er tilladt, forbudt eller underlagt 
restriktioner. 
Tabel 2. Beslutninger og beløb 
MEDLEMSSTAT 
Region 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK Belgien 
vlanderen 
Wallonie 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Navarra 
Pals Vasco 
Frankrig 
Ile-de-France 
Midi-Pyrénées 
Pays de la Loire 
Irland 
Italien 
Abruzzo 
Basilicata 
Bolzano 
Calabria 
Campania 
Emilia Romagna 
Friuli V. Giulia 
Lazio 
Liguria 
Lombard fa 
Marche 
Molise 
Piamonte 
Puglia 
Sardegna 
Sicilia 
Toscana 
Umbria 
Valle d'Aosta 
Veneto 
Luxembourg 
Nederlandene 
Østrig 
Portugal 
Açores 
Madeira 
Finland 
Sverige 
Det Fore. 
Kongerige Beslutning 
Dato 
27.04.1994 
27.04.1994 
26.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.02.1996 
27.02.1996 
27.02.1996 
27.04.1994 
27.04.1994 
20.05.1994 
28.12.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
20.07.1995 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
20.07.1995 
21.01.1997 
15.06.1994 Nummer 
C(94)953/1 
C(94)953/2 
C(94)972 
C(94)953/3 
C(94)953/5 
C(94)953/11 
C(94)953/12 
C(94)953/13 
C(94)953/4 
C(94)448 
C(94)448 
C(94)448 
C(94)953/8 
C(94)953/10 
C(94)1315/1 
C(94)3950 
C(94)1315/2 
C(94)1315/3 
C(94)1315/4 
C(94)1315/5 
C(94)1315/6 
C(94)1315/7 
C(94)1315/8 
C(94)1315/9 
C(94)1315/10 
C(94)1315/11 
C(94)1315/12 
C(94)1315/13 
C(94)1315/14 
C(94)1315/15 
C(94)1315/16 
C(94)1315/17 
C(94)1315/18 
C(94)1315/19 
C(94)953/6 
C(94)953/7 
C(95)1860 
C(94)953/9 
C(94)953/15 
C(94)953/14 
C(95)1859 
C(97)100 
C(94)1533 
EF 1 ALT Fællesskabsbidrag 
1993-1997 
(mio. ECU) 
Forventet 
14,0 
16,9 
222,0 
48,0 
580,0 
32,0 
161,0 
400,0 
0,3 
15,5 
23,2 
120,7 
33,0 
61,6 
1 728,2 Vedtaget 
beløb 
8,65 
6,5 
2,15 
10,3 O 
91,7 (*) 
43,5 
430,0 
27,4 
145,0 O 
300,0 
13,65 
15,13 
7,533 
19,33 
17,1 
8,625 
8,93 
3,689 
6,89 
15,275 
9,015 
5,135 
18,41 
21,05 
38,34 
29,73 
27,848 
12,9 
0,77 
20,65 
0,3 
10,2 (*) 
23,2 
96,0 
18,76 
0,6 
61,6 
1 267,21 Gennem­
førelse 
93-96 
(mio. ECU) 
-
6,5 
53,5 
25,7 
164,4 
4,1 
94,2 
35,7 
0,0 
5,9 
5,8 
40,5 
5,4 
39,2 
480,9 Forventet omfang 
af skovrejsningen 
(ha) 
Oprindeligt 
antal 
12 500 
9 500 
72 000 
15 000 
550 000 
95 360 
120 000 
170 000 
500 
9 200 
4 600 
128 000 
38 500 
100 000 
1 325 160 Justeret 
antal 
6 300 
7 400 
57 750 
15 000 
305 750 
48 000 
105 000 
80 000 
400 
9 200 
4 600 
94 000 
38 500 
-
100 000 
871 900 
(*) Dette beløb svarer til den seneste programændring. 
IV. GENNEMFØRELSEN AF PROGRAMMERNE I PERIODEN 1993-1996 
Nedenstående illustrationer, som er baseret på de seneste oplysninger fra medlemsstaterne til 
Kommissionen, viser, hvor langt man var nået med gennemførelsen af programmerne pr. 
30.4.1996. Følgende tre medlemsstater er ikke medtaget i disse illustrationer: 
- Belgien og Luxembourg, da kun en relativt lille del af foranstaltningerne var blevet 
gennemført inden referenceperiodens udløb, og 
- Sverige, idet programmet først blev vedtaget i 1996. 
Skovrejsning 
Figur 1 viser størrelsen af de landbrugsarealer, der er tilplantet i hver enkelt medlemsstat i 
henhold til forordningen, samt fordelingen af det samlede tilplantede areal mellem 
henholdsvis offentlig og privat skovrejsning. Disse arealer skal sammenholdes med det 
udnyttede landbrugsareal (figur 3) og skovarealet (figur 4) i de enkelte medlemsstater. 
250 000 , 238112 
200 000 
Î 
« 150 000 
<o 
a> 
«= 100 000 
F 
50 000 Offentlig 
skovrejsning 
9128ha 
(2%) Privat 
skovrejsning 
497 850 ha 
(98%) 
61 597 60 477 
HH ^mt 50 
^H ^H ^H 32 301 III I 28 900 
6499 6234 3 703 
^_ — _ ^_ — — 331 177 
E UK IRL P I F D NL EL DK A FIN 
EU i alt: 506 978 ha 
Figur 1. Størrelsen af de landbrugsarealer, der er tilplantet i henhold tilforordning 2080/92 
Det skal bemærkes, at: 
- det samlede areal, der er tilplantet i henhold til forordningen, er på lidt over 500 000 ha 
- Spanien er, med sine over 200 000 ha, det land, hvor skovrejsningen har været mest 
omfattende 
- udover Spanien har tre lande (Det Forenede Kongerige, Irland og Portugal) tilplantet over 
50 000 ha 
- skovrejsningen er hovedsagelig foretaget af private modtagere (98%). 
Spaniens, Det Forenede Kongeriges, 
Irlands og Portugals dominerende stilling 
afspejler sig i figur 2, som viser 
fordelingen af det samlede tilplantede 
areal mellem de forskellige 
medlemsstater. Disse fire lande tegner sig 
for over 80% af det landbrugsareal, der er 
blevet tilplantet i henhold til forordningen. 
Figur 2. Fordelingen mellem medlemsstaterne 
af det samlede landbrugsareal, der er 
tilplantet i henhold tilforordning 2080/92. 
Figur 3 og 4 nedenfor viser størrelsen af det tilplantede areal i de enkelte medlemsstater, 
sammenholdt med henholdsvis det udnyttede landbrugasreal og det allerede eksisterende 
skovareal. 
lllJjlii 
n. m * J o u- < z 
Figur 3. Forholdet mellem størrelsen af det landbrugs­
areal, der er tilplantet i henhold tilforordning 
2082/92, og ULA (udnyttet landbrugsareal). I,I,1,1,• 
Figur 4. Forholdet mellem størrelsen af det landbrugs­
areal, der er tilplantet I henhold tilforordning 
2080/92, og det samlede skovareal. 
Det kan konstateres, at: 
formindskelsen af ULA (udnyttet landbrugsareal) har i de fleste medlemsstater været 
marginal, dog ikke i Irland, Portugal og Spanien, hvor det procentvise fald i ULA som 
følge af anvendelsen af denne forordning er på henholdsvis 1,35%, 1,25% og 0,95% 
Irland er det land, hvor skovrejsningen bidrager mest til forøgelsen af skovarealet. Denne 
forøgelse ligger tæt på 12%, mens den kun er på lidt over 2% i Det Forenede Kongerige 
og under 2% i alle de øvrige lande. 
Figur 5 viser antallet af støttemodtagere i hver af medlemsstaterne. Figur 6 viser det 
gennemsnitlige tilplantede areal pr. modtager, idet der sondres mellem privat og offentlig 
skovrejsning. 
30 000 
25 000 
20 000 
15 000 
10 000 
5 000 
E D UK IRL F 
EU i alt: 79 140 
Figur 5. Skovrejsning - antal modtagere 
35 
n 
v 
O) 
J 25 
o. 
i 20 
« 
S J 15 o. 
•c 
5 
! « 
E 
0) 
I 5 30,7 250 
200 
150 
100 
50 
• I •••••^ 233 
Privat skovrejsning Offentlig skovrejsning 
EU-gennemsnit: 6,4 ha 
Figur 6. Gennemsnitligt tilplantet landbrugsareal pr. modtagere 
Offentlig skovrejsning i Danmark er ikke omfattet af forordning (EØF) nr. 2080/92. Tallet i skemaet angives til orientering. 
Det kan konstateres, at: 
- det største antal modtagere befinder sig der, hvor skovrejsningen er mest omfattende, dvs. 
i Spanien 
- gennemsnitsarealet pr. modtager ligger omkring 6 ha for privat skovrejsning. De lande, 
der afviger mest, er Portugal (30 ha) i den ene ende af skalaen og Grækenland, Tyskland 
og Østrig (ca. 1 ha) i den anden ende af skalaen 
- der, hvor der er gennemført offentlig skovrejsning, er det gennemsnitlige tilplantede areal 
pr. modtager væsentligt større end arealet med privat skovrejsning. Det er f.eks. på over 
230 ha for Nederlandene. 
Figur 7 viser, hvordan de tilplantede landbrugsarealer i de forskellige medlemsstater er 
fordelt mellem arealer med nåletræer og arealer med løvtræer eller blandet beplantning (med 
over 75% løvtræer). Figur 8 viser den procentvise fordeling af disse arter på de tilplantede 
arealer i de enkelte medlemsstater. 
For Den Europæiske Union som helhed er fordelingen 40% for nåletræer og 60% for løvtræer 
og blandede beplantninger. Denne fordeling varierer dog kraftigt fra medlemsstat til 
medlemsstat. Andelen af nåletræer er på mindre end 10% i Nederlandene, Grækenland og 
Tyskland og på mere end 80% i Irland. 
250 000 
200 000 
£ 150 000 
0) 
S 100 000 
50 000 40% 
EU i alt 
lljl I Nåletræer 
O Løvtræer og blandet beplantning 
fl.ELn 
Figur 7. Fordelingen mellem nåletræer og løvtræer på de landbrugsarealer, som medlemsstaterne 
har tilplantet i henhold tilforordning (EØF) nr. 2080/92 
2 685 ha 
(73%) 
15 100 ha 
(52%) 31018 ha 18 975 ha [ .^^a« 1 
(27%) (91%) l ^^ (I 
DK 
313 800 ha 12 095 ha [ ^^^^B 
(48%) (20%) \^^^m 838 ha 5 855 ha 
(9%) (94%) 
48 382 ha 24 768 ha 
(80%) (94%) EL 379 ha 133 990 ha 
(6%) (58%) 
1545 ha 8 153 ha 
(9%) (95%) 3 
IRL NL 
293 ha 
(89%) 
G38 ha 39 228 ha [ ^^A 10 858 ha 120 ha j ^^B 57 ha 41 465 ha [ ^^A 
(11%) (79%) l ^^B (21%) (68%) V ^V (32%) (87%) l ^^B 103 730 ha 
(44%) 
346 ha 
(5%) 
20 077 ha 
(33%) 
FIN 
Løvtræer og blandet beplantning UK 
^H Nåletræer 
Figur 8. Procentvis fordeling af nåletræer og løvtræer på de landbrugsarealer, som medlemsstaterne 
har tilplantet i henhold til forordning 2080/92 
Figur 9 og 10 viser fordelingen af de tilplantede arealer efter arten af den jord, der er 
tilplantet. For Den Europæiske Union som helhed er fordelingen således: 61% for 
vedvarende græs- og græsningsarealer, 36% for agerjord og 3% for vedvarende afgrøder 
(vinmarker, frugtplantager osv.). Denne fordeling varierer kraftigt fra medlemsstat til 
medlemsstat. I lande som Nederlandene eller Danmark er det hovedsagelig agerjord, der er 
blevet tilplantet. Omvendt er næsten al skovrejsning i Østrig og Irland gennemført på 
vedvarende græs- og græsningsarealer. 
250 000 
200 000 
•S 
I 150 000 
T5 
2 
(0 
| 100 000 
SS 
1= 
50 000 Un : i 
UK IRL 3% 
61% 36% 
EU i alt 
•Vedvarende afgrøder 
•Vedvarende græs- og 
græsningsarealer 
O Agerjord 
L , CD , C3. , c=i 
D NL EL DK 
Figur 9. Fordelingen af de tilplantede landbrugsarealer efter arten af den jord, der er tilplantet 
3 880 ha 
(99%) 
5 780 ha 
(20%) 43 ha 11 802 ha 
(1%) (63%) 
3f ^\ 749 ha 78 768 ha f ^^^k 
6 781 ha 5 233 ha / ^^É (12%) (32%) / ^^A 
(36%) (84%) l ^H 252 ha l ^^^B 
V_7 - ™ ^F 151 505 ha 
(84%) 
DK EL 
/^^^^^A 23 120 ha 3 024 ha JQ^^^A 57 453 ha 26 535 ha / ^^A 
l ^^^m (80%) (5%) y^^^^H (95%) (82%) l ^^B 5 469 ha 
(17%) e 499 ha 
301 ha (100%) 
(1%) 
IRL NL 
331 ha 38117 ha 
(100%) (76%) 
^8 431 ha f ^^k ^^^^^^ 
71 ha/ ^^^ 63 ha 7 500 ha /^^^^A 
3488ha (53%) l ^H (47%) (12%) l^^^^H 54 097 ha 
(88%) 
FIN UK 
Agerjord /' vB^ Vedvarende o/SM-og græsningsarealer 
Vedvarende afgrøder 
Figur 10. Procentvis fordeling af de arealer, som medlemsstaterne har tilplantet i henhold til 
forordning 2080/92, efter arten af den jord, der er tilplantet 
Præmie til udligning af indkomsttab 
Figur 11 og 12 viser antallet af modtagere af præmien til udligning af indkomsttab pr. 
medlemsstat og pr. aktivitetstype. 
Figur 11. Antal modtagere af præmien til udligning af indkomsttab, pr. medlemsstat og pr. aktivitetstype 
10 
w — 
fa 
S 
Figur 12. Andelen af landbrugere i procent af det samlede antal modtagere af præmie til udligning af 
indkomsttab 
Det bemærkes, at: 
- der ikke er nogen præmiemodtagere i Østrig og Danmark. Ordningen er ikke fastsat i det 
østrigske program og blev først indført i det danske program i forbindelse med ændringen 
i 1997 
- det største antal modtagere findes i Tyskland, hvor det svarer til over 90% af antallet af 
modtagere af præmie for skovrejsning 
- Det Forenede Kongerige kun yder præmie til landbrugere, mens de øvrige stater yder 
præmie til såvel landbrugere som ikke-landbrugere. Sondringen mellem landbrugere og 
ikke-landbrugere foretages på grundlag af den i forordningen fastsatte definition af 
landbrugere med landbrug som hovederhverv. Ifølge denne definition får landbrugere, der 
har landbrug som hovederhverv, 25% af deres samlede indkomster direkte fra 
aktiviteterne på landbrugsbedriften. I Finland og Grækenland er den procentvise andel af 
landbrugere, der modtager præmie, derfor mindre end andelen af ikke-landbrugere. 
Forbedring af skovarealer 
Figur 13, 14 og 15 viser de i medlemsstaterne gennemførte forbedringer af skove tilhørende 
landbrugere. Hertil skal knyttes følgende bemærkninger: 
- Antal modtagere (fig. 13): Tre lande (Tyskland, Danmark og Finland) tegner sig 
tilsammen for 80% af modtagerne. Visse medlemsstater såsom Frankrig og Irland har 
praktisk taget ikke ydet støtte til investeringer i forbedring af skovarealer tilhørende 
landbrugere. 
- Areal (fig. 14): 85% af det areal, der er berørt af foranstaltningen, er samlet i tre lande 
(Tyskland, Spanien og Finland). 
- Skovveje (fig. 15): Vejnettet er hovedsagelig blevet udvidet i de sydlige lande. 
11 
9 000 T 8 385 
8 000 i IB 7 363 A UK EL 
I 3% 1% 1% 
5% 
32% 
899 
•j 362 181 84 
D DK FIN E I A UK EL P F IRL NL 
EU i alt: 26 026 
Figur 13. Forbedring af skove tilhørende landbrugere - Antal modtagere 
80 000 
EU i alt: 184 433 ha 
Figur 14. Forbedring af skove tilhørende landbrugere - Berørte arealer 
3 000 
2 500 
2 000 2 580 
tf Ê 1 500 
1 000 
500 
I982 F 
• 736 693 13 III.. 36% 
20% 
I •• , HH (..-••i--|—mm--t.~-wmm—i<-.^m—)—^m-.+- ^m ^__ H 1 ^ 1 
E I P EL FIN A D DK UK F IRL NL 
EU i alt: 7 312 km 
Figur 15. Forbedring af skove tilhørende landbrugere - Skovveje 
12 
V. OVERVEJELSER OG KONKLUSIONER 
Nedenstående analyse er baseret på resultaterne af forordningens anvendelse i perioden 1993-
1996. Da det drejer sig om en kort periode, er resultaterne af begrænset repræsentativ værdi. 
Af samme årsag er det heller ikke muligt at udtale sig definitivt om forordningens 
anvendelse, 
1. Skovrejsning 
Analyse qf resultaterne 
1. Skovrejsning på landbrugsarealer er ikke et nyt fænomen. Såvel EF som visse 
medlemsstater har i mange år ydet støtte til sådanne aktioner. I årene 1980-1990 
gennemførte Fællesskabet således en række skovrejsningsprojekter, f.eks. inden for 
rammerne af IMP eller som led i foranstaltningerne til forbedring af 
landbrugsstrukturerne. Men forordning 2080/92 har øget interessen for denne form for 
skovrejsning, først og fremmest på grund af indførelsen af en præmie til udligning af 
indkomsttabet, som sikrer landbrugeren en årlig indkomst i en periode på op til tyve år. 
2. Tilplantningen af landbrugsarealer i henhold til forordningen har hovedsagelig fundet sted 
i fire lande. Det drejer sig om Spanien, Det Forenede Kongerige, Irland og Portugal (til 
trods for den langvarige tørke i 1994-95, som i høj grad forsinkede skovrejsningen på Den 
Iberiske Halvø). Det tilplantede areal i disse medlemsstater udgør 81% af det samlede 
tilplantede areal i Den Europæiske Union og repræsenterer 56% af det samlede antal 
modtagere (jf. figur 2). 
Det kan således konstateres, at ordningen fortrinsvis er blevet anvendt i de medlemsstater 
eller regioner, hvor der er en klar politisk vilje til at udvide skovarealet. Koncentrationen 
af landbrugsproduktionen på de mest produktive dyrkningsarealer og fortrængningen af 
de mindst produktive landbrugsarealer har været den vigtigste årsag til omdannelsen af 
landbrugsarealer til skov i disse regioner, som ofte er karakteriseret ved: 
- ringe udbredelse af skov, kombineret med politisk vilje til at udvide skovarealerne for 
at styrke træindustrien 
- en klar forståelse for, at det er nødvendigt at bremse tilbagegangen i landdistrikterne 
ved at plante skov på landbrugsarealer, der ellers ville blive opgivet, og således, takket 
være landbrugernes og andre jordejeres aktive medvirken, bidrage til en mere alsidig 
anvendelse af landbrugsarealerne i disse ugunstigt stillede områder. 
3. 65% af det tilplantede areal er beliggende i zoner, hvor der er risiko for skovbrande, jf. 
forordning 2158/92 om beskyttelse af skovene i Fællesskabet mod brande. Skovrejsningen 
er i disse zoner et effektivt middel til at hindre en forringelse af jordbunden og modvirke 
klimatiske ændringer (det skal i denne forbindelse bemærkes, at bilag IV til konventionen 
om bekæmpelse af ørkendannelse anbefaler skovrejsning som et middel til at afbøde 
virkningerne af ørkendannelse). Ifølge beslutningerne om vedtagelse af programmerne i 
henhold til forordning 2080/92 skal medlemsstaterne sikre, at skovrejsning i 
risikoklassificerede zoner indgår som et led i forebyggelsen af skovbrande. 
Medlemsstaterne bør bl.a. overholde de planer om beskyttelse af skovene mod brande, der 
er godkendt af Kommissionen i henhold til forordning 2158/92. 
13 
4. En undersøgelse af forholdet mellem antallet af modtagere og størrelsen af det tilplantede 
areal (jf. figur 6) viser, at det gennemsnitlige tilplantede areal pr. modtager generelt er ret 
lille i de øvrige medlemsstater. Som følge af opsplitningen af landbrugsjorden i små 
parceller har der i disse regioner været en tendens til at plante skove "på størrelse med 
frimærker", hvilket igen har ført til en spredning af de tilbageværende dyrkningsarealer og 
af skovbevoksningerne, som af denne årsag ikke åbner mulighed for rentabelt skovbrug, 
om end det har gavnet landskabet. I øvrigt udgør den præmie, der ydes til udligning af 
indkomsttab for sådanne "miniskove", ikke nogen væsentlig udligning for landbrugerne. 
Flere faktorer har bidraget til denne udvikling: 
- landbrugernes tendens til kun at anvende en lille del af deres areal til skovbrug i stedet 
for at omlægge hele landbrugsvirksomheden 
- bestræbelserne for at udnytte landbrugsarealer af dårlig kvalitet (med ringe 
produktivitet, eller som ikke egner sig til mekanisering), eller som grænser op til 
eksisterende skove ("komplettering" af den eksisterende bevoksning) 
- tidsfaktoren, som betyder, at landbrugeren foretrækker at foretage skovrejsningen 
etapevis over flere år, således at han stadigvæk har tilstrækkelig megen tid til 
landbrugsaktiviteterne. 
Da frigørelsen af landbrugsarealerne ofte sker gradvis, er de arealer, der kan anvendes til 
skovrejsning, i mange tilfælde spredte, opdelt i mindre stykker og blandet med arealer, der 
stadigvæk anvendes til landbrug. Oprettelsen af en skov, der er korrekt udstyret (særlig 
med hensyn til til- og frakørselsveje) og tilstrækkelig stor til, at den kan forvaltes og 
drives uden besvær, og som dermed er i stand til i vid udstrækning at finansiere sine 
øvrige funktioner (beskyttelse og rekreative formål), forudsætter planlægning af 
skovrejsningen i landdistrikterne og en bedre forvaltning af jorderne. For at få en 
afbalanceret fordeling mellem landbrugsarealer og skovarealer burde der måske indføres 
en bestemmelse om, at der kun kan ydes støtte til beplantning af arealer af en vis størrelse, 
eller der kunne stilles krav om sammenlægning af jorder (jf. f.eks. det nederlandske 
program). Dog har der været en tendens til, at denne ordning alene på grund af den 
beskedne gennemsnitsstørrelse for landbrugsbedrifterne i EU er blevet anvendt på 
forholdsvis små arealer. Forordningen opfordrer i øvrigt medlemsstaterne til at skaffe sig 
et planlægningsredskab ved at opstille zoneplaner for skovrejsning. 
Det er således af væsentlig betydning, at skovrejsningen integreres i planerne for 
udvikling af landdistrikterne. "Miniskovene" kan betragtes som nyttige i miljømæssig 
eller traditionel landbrugsmæssig landskabssammenhæng til trods for, at de i visse 
tilfælde ikke kan antages at opfylde kravene i medlemsstaternes skovbrugspolitikker eller 
de målsætninger, der gennem den fælles landbrugspolitik er fastsat for skovbruget. Den 
fremherskende opfattelse er, at der skal skabes nye og mere varierede levesteder, indrettes 
rekreative områder, og at turismen skal fremmes. 
Statistikkerne bør derfor fortolkes med en vis forsigtighed. Eventuelle bestræbelser for at 
sammenlægge små parceller og dermed opnå større sammenhængende skovarealer 
afspejler sig f.eks. ikke i det gennemsnitlige tilplantede areal pr. modtager. 
14 
5. Det er vanskeligt at udlede generelle regler om arten af de jorder, der anvendes til 
skovrejsning (agerjord, vedvarende græsarealer eller vedvarende afgrøder). Det kan dog 
konstateres, at de potentielle miljømæssige fordele sandsynligvis er blevet mindsket som 
følge af de økonomiske realiteter i den konkrete situation, og at: 
- skovrejsning er meget lidt udbredt i områder med hovedafgrøder, hvor værditilvæksten 
pr. hektar er stor. Kun en ringe del af skovarealerne tilhører landbrugere. 
Mulighederne for at frigøre arealer er meget små, og de få tilplantninger, der har 
fundet sted, har til formål at skærme mod vinden, bekæmpe erosionen eller fungere 
som jagtområder 
- i områder med intensivt kvægopdræt, hvor værditilvæksten og forpagtningsafgifterne 
ligger på et relativt højt niveau, bibeholdes landbruget, og skovrejsningen er ubetydelig 
- skovrejsningen foregår hovedsagelig på vedvarende græsarealer i områder, hvor 
kvægavl er mindre rentabel, og på agerjord med ringe produktivitet, dvs. der, hvor 
landbrugsværditil væksten pr. hektar, salgsværdien samt generelt også 
forpagtningsafgifterne er ubetydelige. De generelle vilkår for skovrejsning er således 
relativt gunstige. 
Jorden er dog ofte opdelt i mange parceller, fordi der ikke har fundet 
jordsammenlægninger sted, hvilket er et handicap såvel for det ekstensive landbrug 
som for skovrejsningen. 
6. Virkningen af medlemsstaternes beslutninger om størrelsen af den støtte, de yder til 
udligning af indkomsttabet inden for den i forordning 2080/92 fastsatte gaffel, 
sammenlignet med den støtte, de yder i henhold til andre landbrugsordninger, f.eks. 
braklægningen og forordning (EØF) nr. 2078/92, er sikkert ikke ubetydelig. Det er f.eks. 
sandsynligt, at Tyskland har frataget eventuelle interesserede lysten til at tilplante deres 
arealer med skov, fordi præmien for braklægning i mange tilfælde er mere attraktiv end 
støtten til skovrejsning; i Extremadura (Spanien) synes skovrejsningsordningen derimod 
at være mere attraktiv for landbrugerne end miljøforanstaltningerne inden for landbruget. 
Men også andre faktorer end forskellen i støttebeløbene har haft indflydelse på 
landbrugernes beslutninger (f.eks. formindskelsen af jordens værdi eller vanskeligheden 
ved at anvende jorden til landbrug, når den først er tilplantet med skov). Det vil være 
nødvendigt at foretage yderligere undersøgelser for at kortlægge disse faktorer og vurdere 
deres betydning for de valg, landbrugerne har foretaget. 
Et andet element, der giver anledning til problemer i forbindelse med præmien til 
udligning af indkomsttab, er gradueringen af støtten efter, om modtageren har "landbrug 
som hovederhverv", dvs. om over 25% af indkomsten hidrører fra landbrug, eller om 
modtageren ikke har landbrug som hovederhverv. Denne sondring falder fint i tråd med 
retningslinjerne for den fælles landbrugspolitik og skal ses i lyset af de begrænsede 
midler, der er til rådighed for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for 
Landbruget, men ordningen er vanskelig at administrere og kontrollere for de berørte 
myndigheder i medlemsstaterne, og den bremser skovrejsningen i de områder, hvor en 
stor del af landbrugerne ikke er i stand til at opfylde kravet om, at over 25% af deres 
indkomster skal hidrøre fra landbrugsbedriften (det er tilfældet såvel i den nordlige del af 
EU, hvor der findes mange små landbrugsbedrifter kombineret med store skovarealer, 
som i den sydlige del af EU, hvor landbrugerne er nødsaget til at supplere den egentlige 
landbrugsvirksomhed med andre former for virksomhed). 
15 
7. Skovrejsningens potentielle rolle i forbindelse med reformen af den fælles 
landbrugspolitik blev i høj grad overvurderet i 80'erne. Beregningerne er nemlig 
udelukkende baseret på de landbrugsarealer (15-20 mio. ha), som teoretisk set kunne 
anvendes til skovrejsning, uden hensyntagen til de mange miljømæssige, økonomiske, 
sociale og retlige faktorer, som har indflydelse på enhver beslutning om anvendelsen af de 
frigjorte landbrugsarealer. 
8. Da forordningen kun har eksisteret i tre år, er det for tidligt at vurdere resultaterne set i 
relation til de i forordningen fastsatte mål. Men det er dog muligt på basis af en sondring 
mellem de tre politikker, som disse mål er knyttet til, at fastslå følgende: 
- Fælles landbrugspolitik: 
Selv om skovrejsningen på landbrugsarealer sandsynligvis kun i ringe grad har 
bidraget til at mindske den overskydende landbrugsproduktion, kan der dog ikke ses 
bort fra dens betydning for udviklingen af landdistrikterne. Skovrejsningen giver 
landbrugerne mulighed for at udøve flere aktiviteter, og den præmie, der er indført til 
dette formål, vil ved at udligne deres indkomsttab, hvis den iværksættes på passende 
vis, bidrage til en hensigtsmæssig udnyttelse af landbrugsarealerne og til bevarelse af 
landdistrikterne 
- Miljøpolitik: 
For at skovrejsningen kan få en positiv virkning, dvs. for at den kan "bidrage til en 
naturpleje, der er mere forenelig med miljøligevægten", er det nødvendigt at overholde 
en række regler, navnlig i henseende til vilkårene for iværksættelsen af 
skovrejsningsprogrammerne, valget af geografisk område samt valget af arter og 
fremgangsmåde. Der er ganske vist eksempler på, at manglende overholdelse eller en 
vilkårlig fortolkning af de miljøbestemmelser, der er fastsat i programmerne, har 
resulteret i, at skovrejsningen har fået negative virkninger på miljøet (f.eks. manglende 
overholdelse af bestemmelserne om bevarelse af værdifulde biotoper). Der bør i 
sådanne tilfælde foretages ændringer i programmerne, således at man undgår 
gentagelser. Skovrejsningen spiller i kraft af valget af arter, steder og 
forvaltningsmetoder generelt en vigtig rolle for miljøbeskyttelsen og kan få adskillige 
positive eksterne virkninger (kontrol med erosionen, forebyggelse af ørkendannelse, 
biologisk mangfoldighed, regulering af vandhusholdningen osv.). En manglende 
hensyntagen til disse parametre vil imidlertid kunne få en negativ indvirkning på 
miljøet. 
Ved at øge C02-bindingen for kulilte bidrager skovrejsningen på landbrugsarealer i 
øvrigt til at bekæmpe drivhuseffekten. Der er naturligvis tale om et meget beskedent 
bidrag, når man tager de globale klimatiske ændringer i betragtning. Tilplantningen af 
landbrugsarealerne udgør dog et væsentligt element i den samlede miljøpolitik, som 
blev fastlagt på konferencen i Rio (UNCED) i 1992 
- Skovpolitik: 
Medlemsstaterne, som er eneansvarlige for den skovpolitik, de fører, har (for så vidt 
som de inden for rammerne af forordning (EØF) nr. 2080/92 har overholdt de 
målsætninger, der er fastsat i nævnte forordnings artikel 1) benyttet den relative 
smidighed, som er indbygget i denne forordning, til at vælge løsningsmodeller, som 
stemmer overens med deres egen politik, og at lægge hovedvægten enten på 
udviklingen af deres træindustri eller på de miljømæssige og sociale aspekter ved 
skovbevoksningerne. I Irland f.eks., hvor det politiske mål er at fordoble skovarealet i 
løbet af de næste tredive år, således at der etableres en økonomisk levedygtig 
16 
træindustri, tager programmet hovedsagelig sigte på beplantninger, der giver et stort 
økonomisk udbytte, f.eks. Sitkagran og fyrretræ. Omvendt går det britiske program ud 
på at integrere forordningens bestemmelser i en samlet fysisk planlægning, hvor der 
lægges vægt på de landskabsmæssige og økologiske aspekter ved skovrejsningen. 
9. I igangsætningsfasen har nogle medlemsstater haft vanskeligt ved at tilpasse deres 
administrative bestemmelser, fordi forordningen er af nyere dato. Disse medlemsstaters 
senere indhøstede erfaringer har sammen med en vis smidighed fra Kommissionens side 
bidraget til at forbedre situationen. 
Konklusioner 
Forordning 2080/92 er bindende i samtlige EU-lande, men inden for rammerne af 
forordningen kan hvert enkelt land frit vælge de løsningsmodeller, der passer for dem. Med 
udgangspunkt i denne ret generelle EU-tekst har hvert land og hver region tilpasset 
forordningen til deres specielle behov. 
En række faktorer, som hænger sammen med enkeltpersoners interesser, den politik, der 
føres, og de berørte områder, påvirker beslutningstagningen i positiv eller negativ retning. 
Nogle af disse faktorer er vist i nedenstående tabel. 
Tabel 3. Faktorer, som påvirker beslutningstagningen vedrørende skovrejsningsstøtte i positiv eller negativ retning 
Område 
Landbrug, 
den fælles landbrugspolitik 
Fysisk planlægning 
Beskæftigelse 
Miljø 
Lovgivning Positive faktorer 
ringe udbytte af landbrugs­
arealerne 
ønske om andre produktions-
nicher, som skaber supple­
rende indtægter Negative faktorer 
ydelse af støtte i henhold til 
andre forordninger (2078/92, 
set-aside) 
usikkerhed med hensyn til 
EF-garantierne, de nationale 
og de regionale garantier for 
præmieordningens fortsatte 
beståen 
foranstaltningens definitive 
karakter (det er umuligt at 
anvende jorden til landbrug, 
når der først er plantet skov) 
- udnyttelse af skov­
ressourcerne 
- mulighed for at beskæftige 
og udnytte den disponible 
arbejdskraft i landbrugets 
døde perioder 
- forbedring at" landdistrik­
ternes økologiske og land­
skabsmæssige kvalitet 
- bekæmpelse af erosion og 
ørkendannelse eventuelt fald i 
landskabsværdien som følge af 
valget af arter 
manglende overensstemmelse 
med forpagtningsreglerne 
17 
Område 
Socio-økonomiske og finansielle 
aspekter Positive faktorer 
det faktum, at landbrugs­
bedriften ikke overtages af 
landbrugerens efterkommere 
forøgelse af områdernes 
værdi som jagtterræn 
forøgelse af salgsværdien af 
marginale jorder (afsides 
beliggenhed, ringe egnethed, 
lille jordlod i udkanten af 
skoven osv.) 
etablering af rekreative 
områder 
spredning af de finansielle 
investeringer 
forøgelse af formuen for de 
store jordbesiddere i visse 
regioner Negative faktorer 
- ugunstige konjunkturer i træ­
industrien 
- formindskelse af landbrugs­
arealernes finansielle værdi 
efter skovrejsningen 
- betydelig investering, som 
først tjenes ind efter en 
årrække 
2. Korkegen - et særligt aspekt 
Korkegeskovene udgør en særlig form for vegetation i visse områder i Spanien (dehesas) og i 
Portugal (montados), idet produktionen af kork (klassificeret som landbrugsprodukt med EU 
som verdens førende producent) ofte er kombineret med landbrug, skovbrug og udnyttelse af 
græsningsarealer. Disse beplantninger frembyder økonomisk (produkt med høj merværdi 
(korkprop), stigning i efterspørgslen på verdensmarkedet), samfundsmæssig (arbejdspladser) 
og økologisk interesse (bekæmpelse af ørkendannelse, biologisk mangfoldighed). Den 
Rådgivende Komité for Kork har udtalt, at forordning 2080/92 alt i alt har været positiv for 
sektoren. I de berørte områder i Spanien og særligt i Portugal er støtten (skovrejsning og 
forbedring af skovarealer) hovedsagelig blevet koncentreret om denne type beplantninger. 
Komitéen har dog understreget, at støtten til forbedring af skovarealer, der udelukkende ydes 
til landbrugere med landbrug som hovederhverv, ikke egner sig til fremstilling af kork, bl.a. 
på grund af den langvarige produktionscyklus. 
3. Støtte til investeringer i forbedring af skovarealer 
Analyse af resultaterne 
En rationel forvaltning af skove tilhørende landbrugere er i mange områder et væsentligt 
element i udviklingen og beskyttelsen af landdistrikterne. Disse skove kan spille en aktiv 
rolle på det økonomiske plan (træproduktion, turisme jagt) eller fungere som en jordreserve, 
der kan anvendes til betydelige investeringer. 
I overensstemmelse med forordning 2080/90 er investeringerne hovedsagelig koncentreret 
om følgende foranstaltninger: 
- i Sydeuropa (Spanien, Portugal og Grækenland): beskyttelse af skovene mod brande 
(brand-bælter, vandforsyningssteder) i overensstemmelse med bestemmelserne i 
forordning 2158/92 om beskyttelse af skovene mod brande, skovveje, fornyelse og 
forbedring af arealer med korkeg (især i Portugal) 
- i Nordeuropa: etablering af læhegn i Danmark, genoprettelse af det eksisterende 
dræningssystem og regeneration af uproduktive skovbevoksninger i Finland 
18 
- i Tyskland og i Det Forenede Kongerige: skovbrugsforanstaltninger, der tager sigte på at 
øge skovbevoksningernes stabilitet og økologiske værdi 
- i de fleste medlemsstater: udvidelse af nettet af skovveje. 
Visse lande, f.eks. Frankrig og Irland, har praktisk taget ikke benyttet sig af muligheden for 
at opnå støtte til investeringer i skove tilhørende landbrugere: 
- for Irlands vedkommende hænger dette uden tvivl sammen med, at indsatsen i henhold til 
forordning 2080/92 koncentreres fuldstændigt om skovrejsning, idet det operationelle 
skovprogram, der er vedtaget inden for rammerne af EUGFL, Udviklingssektionen, for 
mål 1, giver Irland mulighed for at få tilskud til forbedring af den eksisterende skov, dvs. 
ikke kun skove tilhørende landbrugere 
- for Frankrigs vedkommende er årsagen sandsynligvis, at de nationale støtteordninger ikke 
altid åbner mulighed for at sondre mellem skovarealer, der tilhører landbrugere, og 
skovarealer, der tilhører andre private ejere. Det er derfor vanskeligt for Frankrig at 
opfylde de støttekriterier, der er fastsat i forordning 2080/92. 
Konklusioner 
Anvendelsen af bestemmelserne om støtte til forbedring af skovarealer tilhørende 
landbrugere rejser navnlig følgende spørgsmål: 
- bidrager denne type investeringer til en reel forbedring af skovens økonomiske 
levedygtighed, eller er der blot tale om støtte til skovdrift i almindelighed, som overføres 
til skove tilhørende landbrugere, og som i de fleste tilfælde blot forøger den eksisterende 
offentlige støtte? 
- kan forordningen i og med, at støtten er begrænset til skovarealer i tilknytning til 
landbrugsbedrifter, og selv om den givet kan bidrage til at forbedre landskabet og i mange 
tilfælde også den biologiske mangfoldighed, nå de i forordningen fastsatte mål, som er at 
"bidrage til en mere langsigtet forbedring af skovressourcerne" og at "bidrage til en 
naturpleje, der er mere forenelig med miljøligevægten", eller vil dette kun lykkes i meget 
beskedent omfang? Ganske vist spiller skovene med tilknytning til landbrugsbedrifter 
statistisk set en vigtig rolle i visse områder af EU, men skovarealernes struktur 
(opdelingen i parceller og for de private skoves vedkommende spredningen på mange 
forskellige ejere, som ofte ikke har landbrug som hovederhverv) er så kompliceret, at 
aktioner, der kun omfatter denne kategori af skove, kun kan få en begrænset virkning. 
Virkningen af denne foranstaltning ville uden tvivl blive forøget, hvis landbrugerne f.eks. 
fik mulighed for at beskæftige sig med skovbrug i almindelighed. En udvidelse af 
aktionerne til også at omfatte skove tilhørende andre ejere ville øge landbrugernes 
muligheder for at udøve aktiviteter uden for deres egne landbrugsbedrifter. 
Afslutningsvis bør det atter understreges, at dette dokument kun er en aktivitetsrapport. En 
egentlig analyse eller evaluering kan ikke foretages på nuværende tidspunkt, men vil uden 
tvivl være at stor interesse på et senere stadium. 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 630 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 10 17 14 
Katalognummer : CB-CO-97-647-DA-C 
ISBN 92-78-28221-9 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
obo