om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i det Partnerskabsråd, der er nedsat ved den omfattende og udvidede partnerskabsaftale mellem Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab og deres medlemsstater på den ene side og Republikken Armenien på den anden side, til vedtagelsen af afgørelser om forretningsordenen for Partnerskabsrådet, for Partnerskabsudvalget og for de specialiserede underudvalg eller ethvert andet organ

Formålet med den påtænkte retsakt er i overensstemmelse med aftalens artikel 362, stk. 4, og artikel 363, stk. 4, at fastsætte forretningsordenen for, hvordan Partnerskabsrådet og Partnerskabsudvalget skal fungere, og nedsætte underudvalg og andre organer med henblik på gennemførelse af aftalen.

Det består af repræsentanter for parterne, i princippet på højt embedsmandsplan. Formandskabet varetages på skift af en repræsentant for EU og en repræsentant for Republikken Armenien. Det afholder normalt møde mindst en gang om året. Dets forretningsorden fastsættes af Partnerskabsrådet.

Partnerskabsudvalget har beføjelse til at træffe afgørelser på områder, hvor Partnerskabsrådet har delegeret det beføjelser i de tilfælde, der er fastsat i aftalen. Disse afgørelser er bindende for parterne, der træffer de relevante foranstaltninger med henblik på at gennemføre dem. Partnerskabsudvalget træffer sine afgørelser efter fælles overenskomst mellem parterne under forudsætning af, at parternes respektive interne procedurekrav er opfyldt.

Partnerskabsrådet træffer afgørelser inden for aftalens anvendelsesområde i de deri omhandlede tilfælde. Afgørelserne er bindende for parterne, der træffer passende foranstaltninger for at gennemføre dem. Partnerskabsrådet kan også fremsætte henstillinger. Det vedtager sine afgørelser og henstillinger efter fælles overenskomst mellem parterne under hensyntagen til gennemførelsen af parternes respektive interne procedurer.

Formålet med aftalen er at udvide det omfattende politiske og økonomiske partnerskab og samarbejde mellem EU og Armenien på grundlag af fælles værdier og tætte forbindelser, bl.a. ved at øge Republikken Armeniens deltagelse i Den Europæiske Unions politikker, programmer og agenturer. Det skaber en stærk og befordrende ramme for en styrkelse af den politiske dialog på alle områder af fælles interesse og fremmer således udviklingen af tætte politiske forbindelser.

Dette forslag vedrører en afgørelse om den holdning, som skal indtages på Unionens vegne i det Partnerskabsråd, der er nedsat ved den omfattende og udvidede aftale mellem EU og Armenien (herefter benævnt "aftalen") i forbindelse med vedtagelsen af forretningsordenen for Partnerskabsrådet og for Partnerskabsudvalget samt nedsættelsen af underudvalg og andre organer.

3. DEN HOLDNING, DER SKAL INDTAGES PÅ UNIONENS VEGNE

Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne, bør gøre det muligt at vedtage forretningsordenen for Partnerskabsrådet og for Partnerskabsudvalget.

4. RETSGRUNDLAG

4.1. Proceduremæssigt retsgrundlag

4.1.1. Principper

I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Rådet vedtage afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen".

Begrebet "retsakter, der har retsvirkninger" omfatter retsakter, der har retsvirkninger i medfør af de folkeretlige regler, der gælder for det pågældende organ. Det omfatter også retsakter, der ikke har bindende virkning i henhold til folkeretten, men som "vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af de regler, der vedtages af EU-lovgiver".

4.1.2. Anvendelse på det foreliggende tilfælde

Partnerskabsrådet og Partnerskabsudvalget er organer, der er nedsat ved aftalen.

De retsakter, der er anført i bilaget til denne afgørelse, er retsakter, der har retsvirkninger, fordi aftalens artikel 362, stk. 6, giver Partnerskabsrådet beføjelse til at træffe afgørelser, der er bindende for parterne. Retsakterne hverken supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen.

Derfor er det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse artikel 218, stk. 9, i TEUF.

4.2. Det materielle retsgrundlag

4.2.1 Begrundelse for det ændrede forslag

Den 29. november 2018 vedtog den højtstående repræsentant og Kommissionen det fælles forslag til Rådets afgørelse om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i det Partnerskabsråd, der er nedsat ved aftalen mellem Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab og deres medlemsstater på den ene side og Republikken Armenien på den anden side, til vedtagelsen af afgørelser om forretningsordenen for Partnerskabsrådet, for Partnerskabsudvalget og for de specialiserede underudvalg eller ethvert andet organ ("det fælles forslag"). Det fælles forslag var baseret på artikel 37 i TEU og artikel 91, artikel 100, stk. 2, og artikel 207 og 209 i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9, i TEUF. I lyset af Domstolens dom i sag C-244/17 Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union (Kasakhstan), hvori der for nylig blev foretaget en test efter det såkaldte tyngdepunktskriterium med henblik på fastlæggelse af retsgrundlaget for EU-retsakter om internationale aftaler, og af de årsager, der forklares nedenfor, bør retsgrundlaget for den foreslåede afgørelse ændres til at omfatte artikel 91, artikel 100, stk. 2, og artikel 207 og 209 i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9, i TEUF.

4.2.2. Principper

Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. Hvis den påtænkte retsakt har to formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer må betragtes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal afgørelsen, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, kun have ét materielt retsgrundlag, nemlig det, som det primære eller fremherskende formål eller element tilsiger.

Hvis den påtænkte retsakt samtidig har flere formål eller flere elementer, der er uadskilleligt forbundne, uden at det ene er sekundært i forhold til det andet, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, undtagelsesvis baseres på de dertil svarende forskellige retsgrundlag.

Det bemærkes ligeledes, at det ikke er proceduren, der definerer retsgrundlaget, men retsgrundlaget for en retsakt, der afgør, hvilken procedure der skal anvendes ved vedtagelsen af denne.

4.2.3. Anvendelse på det foreliggende tilfælde

Forretningsordenen for Partnerskabsrådet og for Partnerskabsudvalget vedrører den måde, hvorpå et organ, der er oprettet på grundlag af en aftale, generelt fungerer. Derfor skal det område, som den påtænkte afgørelse falder ind under, fastlægges i lyset af aftalen som helhed.