BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RAADET OM HARMONISERING AF FORBRUGERPRISINDEKS I DEN EUROPAEISKE UNION

INDHOLDSFORTEGNELSE

Indholdsfortegnelse

Tabeller

Forkortelser anvendt i teksten

1. SAMMENDRAG

2. InDLEDNING

3. GRUNDBEGREBER OG definitionER

3.1. HICP's formaal og anvendelsesomraade

3.2. HICP's daekningsomraade, vaegte og priser

3.3. Beregning af HICP

4. HICP som formidlet af Eurostat

5. forbedringer af indeksets udformning

5.1. Vaegte

5.2. Daekningsomraadet for varer og tjenesteydelser

5.3. Daekning med hensyn til geografisk omraade og population

5.4. Klassifikation af varer og tjenesteydelser

5.5. Tarifpriser

5.6. Forsikring

5.6.1. Vaegtningen af forsikringer

5.6.2. Priser paa forsikringer

5.7. Sektorerne sundhedsvaesen, uddannelse og social sikring

5.8. Retningslinjer vedroerende gennemfoerelsesforanstaltninger i forbindelse med HICP

5.8.1. Retningslinjer for revisioner af HICP

5.8.2. Retningslinjer for behandlingen af prisnedsaettelser i HICP

5.8.3. Retningslinjer for behandlingen af afviste prisobservationer

5.8.4. Retningslinjer for behandlingen af databehandlingsudstyr og isaer persondatamater i HICP

6. KValitET I INDEKSET

6.1. Relevans

6.2. Paalidelighed

6.2.1. Repraesentativitet

6.2.2. Praecision

6.3. Sammenlignelighed

6.3.1. Sammenlignelighed i forbindelse med anvendelsen af forskellige formler

6.3.2. Sammenlignelighed mellem medlemsstater

6.4. HICP-normernes funktion

6.4.1. Begrebsmaessige problemer i forbindelse med teknisk "vanskelige" produktgrupper

6.4.2. Varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning

6.4.3. Vaegtenes kvalitet

6.4.4. Husholdningernes pengeudgifter til konsum

6.4.5. Makroindeksformel (faelles referenceperiode)

6.4.6. Basisaggregater

6.4.7. Minimumsnormer for stikproeveudtagning

6.4.8. Niveauet, hvor makroaggregering aendres til basisaggregering

6.4.9. Minimumsnormer for priser og kvalitetsjustering

6.4.10. Database over kvalitetsjusteringer

6.4.11. Implicitte kvalitetsindeks (IQI)

6.4.12. Fremgangsmaade i forbindelse med manglende observationer

6.4.13. Saesonvarer

6.4.14. Maaling og bearbejdning af priser

a) Tarifpriser

b) Prisnedsaettelser

c) Tidspunktet for inkludering af koeberpriser i HICP

d) Revisionspolitik

6.5. Kohaerens

6.5.1. Klassifikation

6.5.2. Definitioner, der er kohaerente med nationalregnskabet

6.6. Rettidighed og punktlighed

6.7. Tilgaengelighed og klarhed

7. KVALITETSSIKRING i HICP

7.1. Overvaagning af bestemmelsernes overholdelse

7.2. Raadgivende organ

8. EU's udvidelse

8.1. Indledning

8.2. Gennemfoerelsesstrategi

8.3. Phare-projekt

8.3.1. Pilotprojekt vedroerende prisstatistikker

8.3.2. Uddannelsesprogram

9. FORSKRIFTSUDVALGETS FUNKTION

10. ReaKtionER frA BRUGERNE OG mediERNE

10.1. Udtalelse fra Den Europaeiske Centralbank

10.2. Udtalelse fra Europa-Kommissionens Generaldirektorat for OEkonomiske og Finansielle Anliggender

10.3. HICP i pressen

11. OMKOSTNINGER

12. PERSPEKTIVER

12.1. Fremtidigt samarbejde med medlemsstaterne

BILAG I

BILAG II

BILAG III

Tabeller

Tabel 1 Delindeks, der er indfoert fuldt ud i december 1999

Tabel 2 Vaesentligste potentielle aarsager til forskelle, der er paavist

Tabel 3 Forskelle mellem varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning, og erstatninger

Tabel 4 Produkter, som har faaet oek. betydning - foreslaaet af medlemsstaterne

Tabel 5 Produkter, som har faaet oekonomisk betydning - foreslaaet af Eurostat

Tabel 6 AEndringer af daekningsomraadet foretaget med indekset for januar 2000

Tabel 7 AArlige aendringssatser (forskel i procentpoint mellem HICP inkl. og ekskl. udvidet daekningsomraade)

Tabel 8 Vaegtreferenceperioder

Tabel 9 Formler, der anvendes til beregningen af basisaggregater

Tabel 10 Antal basisaggregater i gennemsnit pr. maaned i de seneste 12 paa hinanden foelgende maaneder

Tabel 11 Prisobservationer pr. basisaggregat i gennemsnit pr. maaned

Tabel 12 Status quo og fremtidigt arbejde

fORKORTELSER ANVENDT I TEKSTEN

A // OEstrig

B // Belgien

CEIES // Det Europaeiske Raadgivende Udvalg for Statistisk Information paa det OEkonomiske og Sociale Omraade

CET // Centraleuropaeisk tid

COICOP // Klassifikation af individuelt konsum efter formaal

D // Tyskland

DK // Danmark

ECB // Den Europaeiske Centralbank

ECPI // Det europaeiske forbrugerprisindeks

EEAICP // EOES-forbrugerprisindekset

EF // Det Europaeiske Faellesskab

EFT // De Europaeiske Faellesskabers Tidende

EL // Graekenland

ENS // Det europaeiske nationalregnskabssystem

ES // Spanien

ESCB // Det Europaeiske System af Centralbanker

EU // Den Europaeiske Union

EOES // Det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade

F // Frankrig

FAG // Forholdet mellem aritmetiske gennemsnitspriser

FIN // Finland

FISIM // Indirekte maalte finansielle formidlingstjenester

FN // De Forenede Nationer

GG // Geometrisk gennemsnit

HICP // Harmoniseret forbrugerprisindeks

I // Italien

IMF // Den Internationale Valutafond

IQI // Implicitte kvalitetsindeks

IRL // Irland

KKP // Koebekraftspariteter

KKS // Koebekraftsstandarder

L // Luxembourg

MUCPI // Den Monetaere Unions forbrugerprisindeks

N // Norge

NL // Nederlandene

NPISH // Non-profit institutioner rettet mod husholdninger

OECD // Organisationen for OEkonomisk Samarbejde og Udvikling

P // Portugal

Phare // Handlingsplan for samordnet bistand til Polen og Ungarn (senere udvidet til at omfatte de oevrige central- og oesteuropaeiske lande)

S // Sverige

SDDS // Saerlig datapubliceringsstandard

TQM // Totalkvalitetsledelse (Total Quality Management)

UK // Det Forenede Kongerige

UNSD // De Forenede Nationers statistikafdeling

OEMU // Den OEkonomiske og Monetaere Union

BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RAADET

OM HARMONISERING AF FORBRUGERPRISINDEKS I DEN EUROPAEISKE UNION

1. SAMMENDRAG

Som fastsat i Raadets forordning (EF) nr. 2494/95 [1] er der siden marts 1997 blevet udarbejdet og offentliggjort harmoniserede forbrugerprisindeks (HICP'er) med et faelles referenceaar 1996=100, faelles daekningsomraade for varer og tjenesteydelser og en faelles klassifikation.

[1] EFT L 257 af 27.10.1995, s. 1.

I februar 1998 aflagde Kommissionen (Eurostat) beretning for Raadet {KOM(1998)104 endelig udg.} (i det foelgende benaevnt "beretningen") om de oprettede HICP'er og navnlig deres paalidelighed og overholdelse af sammenlignelighedskravene. Ifoelge beretningen ansaa saavel Kommissionen som Det Europaeiske Monetaere Institut disse indeks for at vaere et tilfredsstillende grundlag til konvergensvurderingen. Eurostat og de vigtigste brugere oenskede imidlertid yderligere forbedringer af HICP'ernes kvalitet og sammenlignelighed, saaledes at de kunne anvendes i forbindelse med den monetaere politik og overvaagningen af inflationen i Den OEkonomiske og Monetaere Union. Beretningen kom specifikt ind paa problemerne i forbindelse med kvalitetsjusteringer, stikproevemetoder og daekningsomraadet for varer og tjenesteydelser. I de to aar efter beretningens forelaeggelse har Kommissionen (Eurostat) sammen med de nationale statistiske kontorer koncentreret sig om disse spoergsmaal samt forelaeggelsen af aktuelle og omfattende indeks for Den Europaeiske Centralbank og andre brugere.

Selv om de foerste HICP'er havde et forholdsvis omfattende daekningsomraade, var de for hovedpartens vedkommende en faellesnaevner for de nationale forbrugerprisindeks. Med en betydelig indsats og et omfattende samarbejde fra medlemsstaternes side er daekningsomraadet siden da blevet udvidet til at omfatte stort set alle forbrugsudgifter. Bl.a. er de vanskelige omraader som sundhedsvaesen, uddannelse og social sikring nu i stor udstraekning omfattet, og det samme gaelder forsikring og finansielle tjenester. Disse og daekningen med hensyn til geografisk omraade og population er omfattet paa grundlag af fastlagte definitioner, hvilket sikrer sammenlignelighed trods betydelige institutionelle forskelle.

Andre forbedringer af sammenligneligheden hidroerer fra aftaler om behandlingen af tarifpriser, saasom elektricitet og telefoner, og medlemsstaternes vilje til at ajourfoere vaegte og sikre, at priser paa nye varer, f.eks. mobiltelefoner og pc'er, medtages. Selv om medlemsstaterne i henhold til forordningerne ikke er forpligtet til aarligt at foretage en omfattende ajourfoering af vaegtene, er tre medlemsstater gaaet over til en aarlig ajourfoering, og andre overvejer enten dette eller har planer om en snarlig ajourfoering. Som foelge heraf har HICP'erne betydeligt flere ajourfoerte og relevante vaegte, end det var tilfaeldet med forbrugerprisindeksene inden harmoniseringen.

Der er endnu ikke opnaaet enighed om, hvorvidt man for boligejere kan maale inflation, som boer omfattes af HICP'erne, ud over i priserne for reparationer og vedligeholdelse. Muligheden for at udarbejde et indeks for nettoerhvervelsesudgifterne i forbindelse med ejerboliger (huspriser) er blevet undersoegt og har vist sig at indebaere betydelige praktiske vanskeligheder for en raekke medlemsstater. Afhaengigt af, hvilken synsvinkel der laegges til grund, er der i forbindelse med de omkostninger, der opstaar for boligejerne, bortset fra pengeudgifterne, enten ikke tale om inflation i forbrugerpriserne, eller der er tale herom, men uden en praktisk loesning.

Maaske ikke uventet har det vist sig at vaere vanskeligt at loese problemet med kvalitetsjusteringer. Alligevel er der langsomt gjort en raekke fremskridt, f.eks. indfoerelsen af implicitte kvalitetsindeks (IQI) paa forsoegsbasis som et praktisk overvaagningsinstrument. Det forhold, at forbrugerprisindeksene kunne vaere overvurderet, fordi der ikke blev taget hoejde for kvalitetsaendringer, navnlig i forbindelse med hoejteknologiske varer som f.eks. pc'er, har givet anledning til stigende bekymring efter "Boskin-komitéens" rapport i december 1996 om det amerikanske forbrugerprisindeks og Hoffmann-rapporten om det tyske forbrugerprisindeks (1998). Kommissionen (Eurostat) saa naermere paa argumenterne om skaevheder.

Den fastslog, at kvalitetsaendringer var et vigtigt spoergsmaal og konkluderede, at selv om der ikke var enighed om, hvad der skulle forstaas ved kvalitetsaendringer, eller om hvilke metoder, der skulle anvendes for at tage hoejde for saadanne aendringer, kunne man ikke acceptere argumentet, at der i ethvert forbrugerprisindeks forekommer systematiske skaevheder. Selv om Boskin-komitéens argument, som var baseret paa teorien bag leveomkostningsindeks, var interessant, var det ikke relevant for HICP, som er et indeks af Laspeyres-typen, der har til formaal at maale inflationen. Hertil kommer, at de antagelser, der laa til grund for teorien, generelt ikke holdt stik. Kommissionen (Eurostat) foelger dog noeje de forsoeg, som gennemfoeres af det amerikanske bureau for arbejdsstatistik (Bureau of Labour Statistics) med henblik paa at udvikle kvalitetsjusteringer til pc'er og andre varer og tjenesteydelser.

Den forsoeger fortsat at opnaa enighed med medlemsstaterne om praktiske foranstaltninger til at forbedre kvalitetsjusteringer. Sammenligninger mellem de justeringer, som landene har foretaget, har undertiden vist store og uacceptable forskelle i delindeksene, hvilket medlemsstaterne er blevet gjort opmaerksom paa.

Med hensyn til samarbejdet med medlemsstaterne om stikproevemetoder er der gjort betydeligt flere fremskridt, selv om der ogsaa her mangler en tilstraekkelig teoretisk ramme. Selv om den statistiske stikproeveteori er veludviklet, er dens anvendelse paa prisindeks, hvor prisaendringerne skal maales i en dynamisk oekonomi, forbundet med begrebsmaessige vanskeligheder, som ikke er blevet afhjulpet. Det forholder sig ogsaa saaledes, at de fleste medlemsstater af oekonomiske aarsager snarere anvender maalrettet stikproeveudtagning end sandsynlighedsudvaelgelse. Lovreguleringen vil hovedsagelig komme til at omfatte et repraesentativt udsnit af de varer og tjenesteydelser, der udbydes for oejeblikket. En raekke medlemsstater overvejer ogsaa at se naermere paa de potentielle fordele ved forbedrede prisoplysninger i form af "scannerdata" fra supermarkedskasser.

Siden starten af OEMU'ens tredje fase i januar 1999 er hovedvaegten blevet flyttet fra nationale HICP'er til Den Monetaere Unions forbrugerprisindeks (MUCPI), som indgaar som et centralt element ved ECB's vurdering af prisstabiliteten i euroomraadet. Kommissionen (Eurostat) offentliggoer nu MUCPI sammen med de maanedlige HICP'er og en lang raekke delindeks efter en tidsplan, der ligger ca. 18 dage tidligere end fastsat i Raadets rammeforordning. Indeksene er tilgaengelige via Kommissionens (Eurostats) database NewCronos og dens websted sammen med supplerende forklarende noter om beregningsmetoderne. Med ekspertbistand fra Kommissionen (Eurostat) og medlemsstaterne har ansoegerlandene gjort betydelige fremskridt i udarbejdelsen af forbrugerprisindeks paa grundlag af HICP-kravene, og disse er ogsaa tilgaengelige.

Kommissionen (Eurostat) mener, at HICP'erne er et bemaerkelsesvaerdigt resultat af faelles anstrengelser, som giver sig udslag i markant forbedrede inflationsmaalinger, der ikke blot spiller en vaesentlig rolle for udformningen af den monetaere politik i forbindelse med Den Monetaere Union, men ogsaa for medlemsstaternes regeringer. Der er dog stadig langt igen, foer indeksene generelt kan betragtes som paalidelige, relevante og sammenlignelige. Som led i det fremtidige arbejdsprogram med medlemsstaterne tilstraebes det derfor at konsolidere og forklare (med praktiske retningslinjer) de nuvaerende normer og paa de omraader, hvor der fortsat kan forekomme systematiske forskelle, f.eks. kvalitetsjusteringer, at udarbejde de noedvendige nye normer. Det tilstraebes ogsaa at udvikle operationelle overvaagningssystemer, som skal give brugerne sikkerhed for, at alle HICP'er og MUCPI er i overensstemmelse med de eksisterende og fremtidige normer.

2. InDLEDNING

Den 23. oktober 1995 vedtog Raadet en forordning [2], som indeholdt retsgrundlaget for fastsaettelsen af en harmoniseret metodologi for udarbejdelse af forbrugerprisindeks i EU-medlemsstaterne.

[2] Raadets forordning (EF) nr. 2494/95 (EFT L 257 af 27.10.1995, s. 1).

HICP tjente som et kriterium for deltagelse i Den OEkonomiske og Monetaere Union (OEMU) og danner grundlag for udarbejdelsen af det europaeiske forbrugerprisindeks (ECPI) og Den Monetaere Unions forbrugerprisindeks (MUCPI). Sidstnaevnte er den officielle maalestok for inflationen i euroomraadet. I begyndelsen af harmoniseringsprocessen blev HICP'erne hovedsagelig brugt i forbindelse med anvendelsen af konvergenskriteriet for prisstabilitet som led i forberedelserne til OEMU'ens tredje fase. I overensstemmelse hermed var harmoniseringsarbejdet i denne periode koncentreret om foranstaltninger, som tog sigte paa at eliminere eller mindske vaesentlige virkninger paa lang sigt (manglende sammenlignelighed), da der var mest sandsynlighed for, at disse ville fordreje vurderingerne af en holdbar prisstabilitet. Denne fremgangsmaade var i overensstemmelse med traktaten om Den Europaeiske Union, hvori det hedder, at "inflationen maales ved hjaelp af forbrugerprisindekset paa et sammenligneligt grundlag, der tager hensyn til forskelle i nationale definitioner".

Den 1. januar 1999 var en historisk dato i den europaeiske oekonomiske integrationsproces. Den OEkonomiske og Monetaere Unions tredje fase begyndte med 11 landes deltagelse i den faelles valuta. I euroomraadet anvendes fra denne dato en faelles rentesats, som fastsaettes af Den Europaeiske Centralbank (ECB). Som fastsat i traktaten er det hovedmaalet for Det Europaeiske System af Centralbanker (ESCB) at fastholde prisstabilitet. Wim Duisenberg, formand for ECB, bebudede i oktober 1998 [3], at ECB ville gennemfoere en fleksibel pengepolitisk strategi i euroomraadet, som sikrede prisstabilitet og var baseret paa en pengepolitisk referencevaerdi og en blanding af andre indikatorer ("prisstabilitet defineres som en aar-til-aar stigning i det harmoniserede forbrugerprisindeks paa under 2 pct. for euroomraadet") [4].

[3] Jf. tekst, der blev omdelt paa ECB's pressekonference, Frankfurt, 13.10.1998.

[4] Wim Duisenberg paa ECB's pressekonference, Frankfurt, 13.10.1998.

Raadets forordning (EF) nr. 2494/95 om harmoniserede forbrugerprisindeks (HICP) (i det foelgende benaevnt "rammeforordningen") foreskrev en fremgangsmaade i etaper, hvor hver etape kraevede saerlige gennemfoerelsesforanstaltninger, som blev vedtaget i form af kommissionsforordninger. For saa vidt angaar fremgangsmaaden i forbindelse med gennemfoerelsen af HICP, boer det understreges, at rammeforordningen foreskrev en procedure, hvorefter Udvalget for Det Statistiske Program fungerer som forskriftsudvalg. (Udvalget for Det Statistiske Program bestaar af lederne af de nationale statistiske kontorer.)

Inden for disse rammer er der i samarbejde med medlemsstaterne udarbejdet regler og retningslinjer eller ikke-bindende erklaeringer om god praksis med henblik paa udarbejdelsen af HICP. Der er indtil nu vedtaget ti detaljerede forordninger om de specifikke gennemfoerelsesforanstaltninger i forbindelse med udarbejdelsen af HICP.

Den foerste forordning, Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/96 vedroerende oprindelige foranstaltninger, omfattede seks tekniske omraader: det oprindelige daekningsomraade, varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning, basisaggregater og minimumsnormer for kvalitetsjusteringer, stikproeveudtagning og priser. Den anden forordning, Kommissionens forordning (EF) nr. 2214/96, vedroerte HICP og de delindeks, som fremsendes til og videreformidles af Eurostat. Kommissionens forordning (EF) nr. 2454/97 fastsatte minimumsnormer for kvaliteten af de vaegte, der bruges ved udarbejdelsen af HICP.

Endvidere udvider to gennemfoerelsesforordninger (Raadets forordning (EF) nr. 1687/98 og nr. 1688/98) HICP's daekning i december 1999 og december 2000.

Den fjerde forordning, Kommissionens forordning (EF) nr. 2646/98, fastlagde minimumsstandarder for behandling af tariffer, og Kommissionens forordning (EF) nr. 1617/1999 vedroerte minimumsstandarder for behandling af forsikring.

Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/1999 ajourfoerte den klassifikation, der var fastlagt i Kommissionens forordning (EF) nr. 2214/96. Den seneste forordning, Raadets forordning (EF) nr. 2166/1999, fastlagde minimumsstandarder for behandling af produkter inden for sektorerne sundhedsvaesen, uddannelse og social sikring i HICP. Udvalget for Det Statistiske Program afgav paa sit moede i maj 2000 positiv udtalelse om to andre udkast til forordninger (udkast til forordning om behandlingen af nedsatte priser i HICP og udkast til forordning om tidspunktet for inkludering af koeberpriser i HICP). Alle retsregler vedroerende HICP er anfoert i bilag I til denne beretning.

Som det allerede blev understreget i den foerste beretning, er udarbejdelsen af et forbrugerprisindeks et kompliceret og foelsomt anliggende. Mange af de noedvendige aendringer blev vedtaget efter langvarige droeftelser, og de kraevede en omfattende forberedelse inden gennemfoerelsen.

Den foerste beretning beskrev situationen i forbindelse med HICP i slutningen af 1997 efter vedtagelsen af de tre foerste gennemfoerelsesforordninger.

Denne beretning, som er baseret paa ovennaevnte, er koncentreret om de forbedringer, der siden da er opnaaet med hensyn til indeksets udformning, og kommer naermere ind paa kvalitetsaspekter i forbindelse med indekset. Endvidere giver den et overblik over arbejdsprogrammet frem til 2002.

3. GRUNDBEGREBER OG definitionER

3.1. HICP's formaal og anvendelsesomraade

HICP udarbejdes i alle medlemsstater paa grundlag af en harmoniseret metodologi, der er udviklet af europaeiske prisstatistikere under ledelse af Eurostat. Det er den vigtigste maalestok for prisstabilitet i euroomraadet. HICP anvendes til konvergensvurderingen i EU, og de finansielle markeder vaerdsaetter disse indeks, da de tilvejebringer sammenlignelige indikatorer i alle EU-medlemsstater.

I henhold til Maastricht-traktaten er formaalet med HICP at maale inflationen ved hjaelp af forbrugerprisindekset paa et sammenligneligt grundlag, der tager hensyn til forskelle i nationale definitioner. Der blev imidlertid i denne forbindelse ikke taget hoejde for, at der ikke findes nogen operationel definition af "inflation". Der findes kun generelle definitioner, hvoraf den mest udbredte formentlig er, at der "ved inflation forstaas en vedvarende stigning i det generelle prisniveau". Paa grundlag af denne definition og under hensyntagen til holdningen og behovene blandt de vaesentlige brugere blev det besluttet at beregne HICP som et prisindeks af Laspeyres-typen, som er baseret paa priserne paa varer og tjenesteydelser, som udbydes paa medlemsstatens oekonomiske omraade til direkte imoedekommelse af forbrugernes efterspoergsel. Paa grundlag heraf og under henvisning til det europaeiske nationalregnskabssystem (ENS 95) blev HICP's daekningsomraade defineret som "husholdningernes pengeudgifter til konsum". Hermed fastlaegges de varer og tjenesteydelser, den population og det geografiske omraade, der skal omfattes, samt de priser og vaegte, der skal anvendes.

HICP kan saaledes beskrives som et "indeks for inflationen i forbrugerpriserne" eller et "rent prisindeks" af Laspeyres-typen, som maaler de gennemsnitlige prisaendringer paa grundlag af husholdningernes aendrede udgifter til opretholdelse af samme forbrugsmoenster samt sammensaetningen af forbrugerpopulationen i basis- eller referenceperioden. Ved "rent" forstaas, at det strengt taget kun er prisaendringerne, der afspejles i forskellen mellem den aktuelle periode og basis- eller referenceperioden. HICP er ikke et leveomkostningsindeks. Det er saaledes ikke en maalestok for aendringerne i minimumsomkostningerne til at opnaa samme "levestandard" (dvs. konstant nytte) paa grundlag af to forskellige forbrugsmoenstre i de to sammenlignede perioder, og hvor indekset kan omfatte andet end rene prisaendringer.

3.2. HICP's daekningsomraade, vaegte og priser

HICP's "daekningsomraade" er de varer og tjenesteydelser, der indgaar i husholdningernes pengeudgifter til konsum. Det er klassificeret i henhold til de firecifrede kategorier og underkategorier i COICOP/HICP (klassifikation af privat konsum efter formaal tilpasset HICP).

"Husholdningernes pengeudgifter til konsum" er den del af udgifterne til konsum, som afholdes:

- af husholdningerne uanset nationalitet eller hjemsted, og

- i monetaere transaktioner, og

- paa medlemsstatens oekonomiske omraade, og

- til varer og tjenesteydelser, som anvendes til direkte opfyldelse af individuelle behov og

- i en af eller begge de perioder, der sammenlignes.

De "priser", der anvendes i HICP, er de priser, som husholdningerne betaler for individuelle varer og tjenesteydelser i monetaere transaktioner. Koeberprisen er den pris, som koeberen faktisk betaler for produkterne paa koebstidspunktet; inklusive skatter minus subsidier; efter fradrag af alle maengde- og saesonrabatter paa standardpriser og -takster; eksklusive renter og gebyrer, der betales i henhold til laane- og kreditordninger; eksklusive ekstraomkostninger som foelge af manglende overholdelse af den betalingsfrist, der blev aftalt paa koebstidspunktet.

Ved "vaegte" i HICP forstaas de aggregerede udgifter, som husholdningerne afholder i en given kategori af varer og tjenesteydelser sat i forhold til de samlede udgifter til alle varer og tjenesteydelser i HICP.

3.3. Beregning af HICP

Forbrugsudgifternes relative fordeling paa de enkelte produkter varierer fra land til land. Der findes saaledes ingen "ensartet kurv", som gaelder for alle medlemsstater. Boligejeres boligudgifter, udtrykt som beregnet lejevaerdi eller rentebetalinger paa realkreditlaan, betragtes ikke som en del af den inflatoriske proces og er derfor ikke omfattet.

De vaegte, der anvendes ved beregningen af HICP, kan stamme fra en referenceperiode, der ligger indtil syv aar forud for det aktuelle aar. Der skal imidlertid hvert aar foretages justeringer i forbindelse med navnlig betydelige aendringer af udgiftsmoenstret. Dette minimerer eventuelle skaevheder som foelge af forskellige opdateringshyppigheder.

For at sikre, at HICP'erne er indbyrdes relateret og foelger markedsudviklingen, skal nye produkter omfattes, naar de opnaar en vaesentlig relativ betydning. HICP'erne skal vaere baseret paa passende stikproevemetoder, som tager hoejde for de nationale forskelle med hensyn til produkter og priser. Stikproeverne skal loebende ajourfoeres, navnlig ved at saette en stopper for den fremgangsmaade, hvor manglende priser blot antages at vaere lig med de senest observerede priser. For at maale rene prisaendringer skal de priser, der indgaar i HICP, vaere justeret for kvalitetsaendringer. Der ses i denne forbindelse bort fra visse uhensigtsmaessige fremgangsmaader, f.eks. automatisk regulering.

Endvidere skal HICP'erne udarbejdes paa grundlag af saerlige formler. MUCPI beregnes som et vaegtet gennemsnit af HICP'erne i de 11 lande i euroomraadet. Indekset beregnes som et aarligt kaedeindeks, som muliggoer, at landenes vaegte kan aendres hvert aar. En medlemsstats vaegt er dens andel af husholdningernes pengeudgifter til konsum i hele OEMU. De landevaegte, der anvendes i 2000, er nationalregnskabsdata for 1998, som er ajourfoert til december 1999-priser. Vaegte i nationale valutaer omregnes til euro paa grundlag af de uigenkaldeligt fastlaaste omregningskurser.

Det europaeiske forbrugerprisindeks (ECPI) beregnes som et aarligt kaedeindeks for de 15 EU-medlemsstater indtil 1998. Med start i 1999 beregnes ECPI som et aarligt kaedeindeks for euroomraadet, Danmark, Graekenland, Sverige og Det Forenede Kongerige. I EOES-forbrugerprisindekset (EEAICP) indgaar endvidere Island og Norge. Landvaegte for ECPI og EEAICP er afledt af vaerdien af husholdningernes pengeudgifter til konsum i nationale valutaer omregnet til koebekraftsstandarder (KKS). Landevaegten for euroomraadet afspejler dens andel i hele EU og hele EOES.

Tekniske noter vedroerende HICP og MUCPI var indeholdt i Eurostats nyhedsbrev 21/97 af 5. marts 1997, meddelelse 8/98 af 4. maj 1998 og meddelelse 2/00 af 18. februar 2000 (som indeholder en fuldstaendig fortegnelse over HICP-forordninger). Yderligere oplysninger findes i beretningen fra Kommissionen til Raadet om harmonisering af forbrugerprisindekser, KOM(1998) 104 endelig udg.

4. HICP som formidlet af Eurostat

For at aarsagerne til inflationspres kan analyseres, skal HICP opdeles i bestanddele, der vedroerer forskellige produktgrupper. De ca. 100 delindeks og vaegte, der offentliggoeres af Eurostat, er baseret paa COICOP/HICP, dvs. en version af den internationale klassifikation af privat konsum efter formaal tilpasset HICP.

Kommissionen (Eurostat) offentliggoer hver maaned:

- HICP'erne med alle poster for alle EU-medlemsstater samt Island og Norge

- det europaeiske forbrugerprisindeks (ECPI)

- Den Monetaere Unions forbrugerprisindeks (MUCPI)

- EOES-forbrugerprisindekset (EEAICP)

- ca. 100 delindeks, deres tilsvarende vaegte og vaegtede gennemsnit (ECPI, MUCPI og EEAICP) og

- landevaegte svarende til husholdningernes udgifter i hele EU, hele OEMU og hele EOES.

Endvidere offentliggoer Kommissionen (Eurostat) en raekke saakaldte "specielle aggregater", som er blevet udviklet i samarbejde med Generaldirektoratet for OEkonomiske og Finansielle Anliggender og ECB. De maaler inflationen for grupper af produkter, varer og tjenesteydelser, som normalt er af saerlig interesse for oekonomiske analyser. De specielle aggregater vil i givet fald blive udviklet yderligere i fremtiden, alt efter brugernes behov. Paa nuvaerende tidspunkt offentliggoeres foelgende specielle aggregater:

- Varer (alle poster undtagen tjenesteydelser)

- Industrivarer

- Ikke-energimaessige industrivarer

- Ikke-energimaessige industrivarer, kun varige forbrugsgoder

- Ikke-energimaessige industrivarer, kun halv-varige forbrugsgoder

- Ikke-energimaessige industrivarer, kun ikke-varige forbrugsgoder

- Energi

- Naeringsmidler, herunder alkohol og tobak

- Uforarbejdede naeringsmidler

- Forarbejdede naeringsmidler, herunder alkohol og tobak

- Tjenesteydelser (alle poster undtagen varer)

- Alle poster undtagen energi

- Indeks med alle poster, undtagen energi, naeringsmidler, alkohol og tobak

- Alle poster undtagen energi og uforarbejdede naeringsmidler

- Saesonbestemte naeringsmidler

- Alle poster undtagen saesonbestemte naeringsmidler

- Alle poster undtagen energi og saesonbestemte naeringsmidler

- Energi og saesonbestemte naeringsmidler

- Flydende braendsel og braendstof og smoeremidler til personlige transportmidler

- Alle poster undtagen flydende braendsel og braendstof og smoeremidler til personlige transportmidler

- Alle poster undtagen alkohol og tobak

- Energi og uforarbejdede naeringsmidler

- Alle poster undtagen bolig, vand, elektricitet, gas og andet braendsel

- Elektricitet, gas, fastbraendsel og varmt vand og damp

- Uddannelse, sundhedsvaesen og social sikring

- Alle poster undtagen uddannelse, sundhedsvaesen og social sikring.

Til HICP'erne og delindeksene herunder stilles der foelgende oplysninger til raadighed:

- det maanedlige indeksniveau

- den maanedlige aendringssats

- den 12 maaneders eller aarlige aendringssats

- det aarlige gennemsnitlige indeks

- den aarlige gennemsnitlige aendringssats.

Oplysningerne opdateres hver maaned og er tilgaengelige for alle brugere via Eurostats database "NewCronos". Endvidere indeholder euroindikator-websiden paa Eurostats websted aktuelle aendringssatser. Dataene kan desuden faas via Eurostats Data Shop-net.

5. forbedringer af indeksets udformning

Siden udarbejdelsen af den foregaaende beretning fra Kommissionen til Raadet er der opnaaet forbedringer paa foelgende omraader:

5.1. Vaegte

I henhold til Raadets rammeforordning skal HICP-vaegtene ajourfoeres tilstraekkeligt hyppigt til at sikre sammenligneligheden, men samtidig skal man af omkostningsmaessige aarsager undgaa at foretage husstandsbudgetundersoegelser hyppigere end én gang hvert femte aar. Endvidere kraeves det, at der vedtages gennemfoerelsesforanstaltninger med henblik paa at bevare HICP'ernes "paalidelighed og relevans". Kommissionens forordning (EF) nr. 2454/97 om minimumsnormer for kvaliteten af HICP-vaegtninger soeger at opfylde disse behov samtidig med, at medlemsstaterne paalaegges minimale byrder og faar stoerst mulig frihed med hensyn til metodevalg. Forordningen sigter mod at give en minimumsgaranti for kvaliteten af de vaegte, der anvendes til udarbejdelsen af HICP, og minimerer skaevheder mellem HICP'erne som foelge af forskellige opdateringshyppigheder.

Forbrugerprisindeks er forholdsvis upaavirkede af vaegtaendringer. Da det er omkostningskraevende at have en hoej grad af praecision for alle vaegte paa grundlag af hyppige og omfattende ajourfoeringer, havde dette ikke vaeret en acceptabel loesning i forordningen vedroerende vaegte. Det var dog noedvendigt i en vis grad at sikre, at store forskelle i opdateringshyppigheden ikke resulterer i en manglende sammenlignelighed. Forordningen fastsaetter en minimumsnorm, hvorved de anvendte vaegte generelt kan stamme fra en vaegtreferenceperiode, der ligger indtil syv aar forud for det aktuelle aar, men justeringer skal foretages hyppigere, hvis der har vaeret vaesentlige aendringer af udgiftsmoenstret. Der er derfor krav om, at der aarligt skal foretages kontrol af de vaegte, som anses for at vaere mest kritiske med hensyn til HICP'ernes paalidelighed og relevans og dermed sammenlignelighed. Dette er primaert vaegtene for delindeksene eller deres hovedkomponenter, hvor vaesentlige markedsaendringer har ledsaget en "divergerende" prisudvikling.

En divergerende prisudvikling er en udvikling, som er markant forskellig fra det samlede gennemsnit, og kan paavises paa grundlag af priser, der indsamles til indekset. En vaesentlig markedsudvikling kan paavises via den normale indsamling af oplysninger, som indgaar i udarbejdelsen af indeksene. Ifoelge forordningen skal der ikke foretages nye undersoegelser, men det skal tilstraebes at goere bedst mulig brug af de statistiske oplysninger, der er til raadighed i medlemsstaterne. Der skal ikke foretages husstandsbudgetundersoegelser hyppigere end én gang hvert femte aar, men de medlemsstater, som foretager mindre aarlige undersoegelser, har mulighed for at anvende resultaterne af disse til at justere vaegtene, hvis det kan paavises, at der er aendringer. Der er endvidere mulighed for at tage hensyn til oplysninger fra nationalregnskabet, markedsundersoegelser og andre steder. Medlemsstaterne er ikke forpligtet til at tage hensyn til den allerseneste udvikling, dvs. i en periode paa to aar forud for den paagaeldende evaluering, selv om dette ville vaere hensigtsmaessigt, naar man har kendskab til, at der har vaeret tale om en vaesentlig udvikling.

Saafremt det paavises, at en vaegt er mangelfuld, skal medlemsstaterne foretage et forbedret skoen og en passende justering fra indekset for den foelgende januar maaned, hvis dette overstiger taersklen paa 0,1 procentpoint paa aarsbasis i forhold til aaret foer. Formaalet er at sikre, at de justerede vaegte er de bedste skoen, der kan foretages paa grundlag af de tilgaengelige oplysninger.

Yderligere oplysninger om HICP-vaegtenes kvalitet og HICP'ernes faelles referenceperioder findes i afsnit 6.4.3 og 6.4.5. Alle poster og landevaegte er anfoert i henholdsvis bilag II og III til denne beretning.

5.2. Daekningsomraadet for varer og tjenesteydelser

Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/96 fastsatte HICP'ernes oprindelige daekningsomraade fra januar 1997. Nogle vanskelige kategorier, saasom sundheds- og uddannelsesomraadet, hvor der er betydelige institutionelle forskelle medlemsstaterne imellem, var ikke fuldt ud omfattet af HICP'ernes oprindelige daekningsomraade. Raadets forordning (EF) nr. 1687/98 aendrede Kommissionens forordning (EF) 1749/96 med hensyn til daekningsomraadet for varer og tjenesteydelser og fastsatte en procedure for, hvordan HICP's daekningsomraade kunne udvides i etaper. Den foerste etape som led i udvidelsen af daekningsomraadet traadte i kraft i december 1999 og blev anvendt i indekset for januar 2000. Det naeste skridt er reguleret i Kommissionens forordning (EF) nr. 2166/1999 og vil blive taget med offentliggoerelsen af indekset for januar 2001. I henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 2166/1999 skal foelgende delindeks gennemfoeres i december 2000:

(a) socialsikringstjenester i hjemmet, f.eks. rengoering, madordninger, transport af handicappede

(b) tjenester ydet af hospitaler (delvis) (COICOP/HICP 06.3)

(c) aeldrehjem, handicapboliger.

Med begrebet "husholdningernes pengeudgifter til konsum" definerer Raadets forordning (EF) nr. 1687/98 baade de varer og tjenesteydelser, der skal omfattes, og de priser, der skal anvendes i HICP. Priserne skal vaere de beloeb, som forbrugerne faktisk betaler for et produkt, med fradrag af refusioner, subsidier og tilskud. Forordningen er baseret paa de definitioner, der er fastsat i det europaeiske nationalregnskabssystem (ENS 95).

Foelgende tabel viser proceduren for, hvordan HICP's produktdaekning udvides i etaper:

Tabel 1 Delindeks, der er indfoert fuldt ud i december 1999

>TABELPOSITION>

(fortsat)

>TABELPOSITION>

5.3. Daekning med hensyn til geografisk omraade og population

I henhold til Raadets rammedirektiv skal HICP vaere baseret paa priserne paa varer og tjenesteydelser, som udbydes paa medlemsstaternes oekonomiske omraade med henblik paa direkte imoedekommelse af forbrugernes efterspoergsel. Med hensyn til det oekonomiske omraade og de paagaeldende forbrugere var der behov for en harmoniseret definition af HICP's daekning med hensyn til geografisk omraade og population med henblik paa at opnaa sammenlignelighed og ogsaa undgaa huller eller dobbeltpostering, naar HICP'erne aggregeres til EOES-forbrugerprisindekset (EAAICP), det europaeiske forbrugerprisindeks (ECPI) eller Den Monetaere Unions forbrugerprisindeks (MUCPI).

Raadets forordning (EF) nr. 1688/98 fastsaetter, at HICP skal daekke alle husholdningernes pengeudgifter til konsum, som finder sted paa en medlemsstats oekonomiske omraade. HICP skal navnlig ogsaa omfatte udenlandske besoegendes udgifter ("indlandsbegreb") og udgifterne blandt personer, som bor paa institutioner, men ikke omfatte hjemmehoerendes udgifter under ophold i udlandet. Alle private husholdninger boer omfattes, uanset hvilket omraade de bor i - i byen eller paa landet - eller deres indkomstmaessige position. Udgifter i erhvervsoejemed boer ikke omfattes.

"Indlandsbegrebet" blev hovedsagelig valgt, fordi formaalet med MUCPI er at tilvejebringe en maalestok for prisstabiliteten i euroomraadet. Maalsaetningen er at maale prisaendringer i euroomraadet ved at aggregere prisaendringer inden for de enkelte medlemsstaters omraader. De udgifts- og prisaendringer, som skal maales inden for en medlemsstats oekonomiske omraade, boer omfatte de aendringer, der vedroerer udenlandske besoegende, og ikke omfatte de aendringer, der vedroerer hjemmehoerende under ophold i udlandet.

HICP's daekningsomraade defineres som de varer og tjenesteydelser, som er omfattet af husholdningernes pengeudgifter til konsum. Da sektoren husholdninger omfatter personer, som bor paa institutioner, boer deres udgifter omfattes af HICP-vaegtene.

Af hensyn til sammenligneligheden skal der i henhold til Raadets forordning (EF) nr. 1688/98 foretages justeringer af det geografiske omraade og den population, som er omfattet. Det er fastsat i forordningen, at HICP, der udarbejdes ved hjaelp af delindeksvaegte, som afspejler pengeudgifter til konsum afholdt af en delkategori af husholdninger og ikke af alle husholdninger, anses for at vaere sammenlignelige, naar denne forskel i praksis udgoer mindre end en tusindedel af samtlige de af HICP omfattede udgifter.

Bestemmelserne i forordningen blev gennemfoert i december 1999.

5.4. Klassifikation af varer og tjenesteydelser

HICP's klassifikation blev ajourfoert med offentliggoerelsen af indekset for januar 2000. I Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/1999 defineres den nye COICOP/HICP-klassifikation i overensstemmelse med den endelige udgave af COICOP som defineret af FN i 1999, og den erstatter den klassifikation i Kommissionens forordning (EF) nr. 2214/96, som var baseret paa en foreloebig udgave af COICOP. Den nye udgave tilpassede listen og sammensaetningen af delindeksene under HICP. I forbindelse med HICP var det noedvendigt at udelade en raekke delindeks under COICOP, da de ikke var omfattet af HICP's daekningsomraade, f.eks. euforiserende stoffer eller beregnet lejevaerdi af egen bolig. Endvidere er visse COICOP-undergrupper (firecifret niveau) blevet sammenstillet for at sikre, at vaegten var over en tusindedel i de fleste medlemsstater.

Det er navnlig foelgende indeks, der blev beroert af aendringerne af klassifikationen:

08.2.0 // Telefon- og telefaxudstyr

08.3.0 // Telefon- og telefaxtjenesteydelser

09.1 // Audiovisuelt og fotografisk udstyr og databehandlingsudstyr

09.1.5 // Reparation af audiovisuelt og fotografisk udstyr, databehandlingsudstyr

09.2 // Andre stoerre forbrugsgoder i forbindelse med fritid og kultur

09.2.1/2 // Stoerre forbrugsgoder til indendoers og udendoers fritids- og kulturaktiviteter, herunder ogsaa musikinstrumenter

09.2.3 // Vedligeholdelse og reparation af andre stoerre forbrugsgoder til fritids- og kulturaktiviteter

09.3 // Andet tilbehoer og udstyr til fritid, haver og kaeledyr

09.3.1 // Spil, legetoej og hobbyartikler

09.3.2 // Udstyr til sport, camping og friluftsaktiviteter

09.3.3 // Planter og blomster

09.3.4/5 // Kaeledyr og artikler til kaeledyr, herunder ogsaa dyrelaegetjenesteydelser og andre tjenesteydelser for kaeledyr

09.4 // Tjenesteydelser i forbindelse med fritid og kultur

09.4.1 // Tjenesteydelser i forbindelse med fritid og sport

09.4.2 // Tjenesteydelser i forbindelse med kultur

09.5.1 // Boeger

09.5.2 // Aviser og tidsskrifter

09.5.3/4 // Diverse trykt materiale, papirvarer og tegnematerialer

12.3.1 // Smykker og ure

12.3.2 // Andre personlige effekter

Selv om det ikke er obligatorisk, var nogle medlemsstater rede til at stille 1999-data til raadighed. Historiske serier var ikke omfattet af de officielle HICP-serier for 1999, da de ikke indgaar i det oprindelige daekningsomraade. De kan dog anvendes til at beregne aarlige inflationsrater for de nyligt indfoerte positioner i loebet af 2000.

5.5. Tarifpriser

Ved tarif forstaas en liste over forud fastsatte priser og betingelser for koebet og forbruget af én og samme vare eller tjenesteydelse eller af tilsvarende varer og tjenesteydelser, som er fastsat centralt af leverandoeren, det offentlige eller ved aftale med henblik paa at oeve indflydelse paa forbrugsmoenstret. Dette sker ved hjaelp af passende differentierede priser og betingelser i overensstemmelse med forbrugersammensaetningen, forbrugets omfang, dets struktur eller forbrugstidspunktet. De varer og tjenesteydelser, hvor der findes tarifpriser, tegner sig for en betydelig andel af de samlede udgifter, som er omfattet af HICP'erne. Da der i stort omfang var mulighed for at anvende forskellige fremgangsmaader ved beregningen af prisindeks for saadanne varer og tjenesteydelser, blev behandlingen af tariffer anset for at vaere en vigtig potentiel aarsag til manglende sammenlignelighed. Kommissionens forordning (EF) nr. 2646/98 fastsaetter minimumsstandarder for behandling af tariffer inden for HICP.

Der findes "tariffer" i forbindelse med poster som porto, telefon, gas, vand, elektricitet samt national eller lokal transport. De adskiller sig fra andre priser, ved at de fastsaettes centralt, ikke kan forhandles og er differentierede. Tarifstrukturen afspejler forskellige priser efter forskellige forbrugertyper og forskellige forbrugsomfang og -tidspunkter. Hovedproblemet i forbindelse med behandlingen af tariffer i HICP er, at leverandoererne kan aendre tariffens struktur eller en enkelt tarifpris i et saadant omfang, at forbrugerne foeler sig foranlediget eller er noedt til at foretage nye forbrugsvalg. En teleoperatoer kan f.eks. indfoere en lav weekendtarif for at nedbringe overbelastningen i loebet af de travle hverdage.

Forordningen behandler det juridiske aspekt med hensyn til adgangen til de noedvendige tarifdata, hvoraf nogle er kommercielt foelsomme, samt det statistiske aspekt med hensyn til anvendelsen af disse data til at udarbejde HICP:

(a) Den praeciserer leverandoerernes forpligtelse til at give medlemsstaterne de noedvendige data. Retsgrundlaget findes allerede i Raadets forordning (EF) nr. 2494/95.

(b) Den fastsaetter den fremgangsmaade, der skal foelges ved udarbejdelsen af et prisindeks i tilfaelde af aendringer i tariffernes struktur. Det ledende princip er Laspeyres-metoden med fast kurv, idet forbrugsmoenstret ajourfoeres i det omfang, som det er noedvendigt for at kunne fastslaa tarifaendringens umiddelbare indvirkning paa indekspopulationen. HICP skal afspejle prisaendringerne paa grundlag af den udgiftsaendring, der for husholdningerne er forbundet med at opretholde samme forbrugsmoenster som foer aendringen i tariffen. Dette princip har til formaal at undgaa af vise aendringerne i forbrugsmoensteret som foelge af en tarifaendring.

Forordningen traadte i kraft i december 1998.

5.6. Forsikring

I henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/96 daekkede HICP'erne indboforsikringer og motorkoeretoejsforsikringer indtil december 1999. Siden december 1999 og med virkning fra indekset for januar 2000 har HICP'erne daekket alle forsikringer i forbindelse med boliger, som lejeren typisk betaler, ikke kun indboforsikringer. Desuden har HICP'erne siden december 1999 daekket private sygeforsikringer, ansvarsforsikringer og rejseforsikringer [udvidet daekningsomraade paa grundlag af Raadets forordning (EF) nr. 1687/98]. Livsforsikringer er ikke omfattet af HICP's daekningsomraade.

Kommissionens forordning (EF) nr. 2214/96 fastsatte, at "vaegtene og priserne for [forsikring] anfoeres eksklusive skadeserstatninger. Et prisindeks for bruttopraemier kan dog anvendes som udtryk for eller skoen over aendringerne i nettopraemierne". Da denne definition gav mulighed for betydelige proceduremaessige forskelle blev der i 1999 vedtaget endnu en forordning, Kommissionens forordning (EF) nr. 1617/1999, med henblik paa at harmonisere behandlingen af forsikringstjenester i HICP. Paa grundlag af begrebet "husholdningernes pengeudgifter til konsum" fastholder forordningen generelt "nettoopgoerelsesmetoden" i forbindelse med forsikring. "Nettoopgoerelsesmetoden" afspejler brugen af HICP som maalestok for inflationen i forbrugerpriserne paa grundlag af de priser, der faktisk beregnes. Med en forsikringspolice betaler forbrugeren for forsikringsselskabets tjenester i form af en omfordeling af risikoen. Forbrugeren betaler en fast praemie for policen, forsikringsselskabet opkraever praemierne hos alle forsikrede husholdninger, foretager investeringer og yder refusion til forsikringstagere, som har lidt skade eller tab. Forsikringsselskabets betalinger af denne art til reparationer eller erstatninger indgaar i husholdningernes indkomst.

Husstandsbudgetundersoegelserne daekker alle udgifter, herunder udgifter, der finansieres gennem erstatninger. Ved at bruge "nettoopgoerelsesmetoden" undgaar man saaledes dobbeltpostering eller huller og sikrer, at det samlede HICP maaler aendringen i prisen for forsikringstjenester, og de oevrige delindeks, navnlig vedroerende koeb og reparation af koeretoejer, stoerre husholdningsapparater og andre forbrugsgoder, maaler aendringen i prisen for reparationen eller erstatningen af saadanne produkter.

5.6.1. Vaegtningen af forsikringer

I henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1617/1999 skal vaegtningen afspejle det saakaldte "gebyr", som implicit opgoeres som:

Bruttoforsikringspraemier (ekskl. forsikringsafgift)

+/- AEndringer i de forsikringstekniske hensaettelser, bortset fra til daekning af risici i forbindelse med livsforsikringer

= faktisk indtjente praemier

+ tillaegspraemier

- forfaldne erstatninger

+/- aendringer i de forsikringstekniske hensaettelser til daekning af loebende risici i forbindelse med livsforsikringer

= implicit gebyr (ekskl. forsikringsafgift)

(+ forsikringsafgift)

= implicit gebyr

Tillaegspraemier tager hoejde for de indtaegter, som forsikringsselskabet opnaar ved investering. Udbetalte erstatninger og aendringer i de forsikringstekniske hensaettelser skal fratraekkes bruttopraemier plus tillaegspraemier for at naa frem til gebyret. AEndringer i de forsikringstekniske hensaettelser bestaar af forsikringsselskabets hensaettelser til forsikringstekniske hensaettelser til daekning af loebende risici, f.eks. aldersprognoser i forbindelse med sygeforsikring. Forsikringstekniske hensaettelser er vigtige for forsikringer, der daekker store risici.

Forordningen fastsaetter endvidere, at vaegtningen skal vaere baseret paa de gennemsnitlige udgifter over en periode paa tre aar. Formaalet hermed er at anvende mere stabile skoen over gebyret og minimere risikoen for negative vaegte, da aendringer i omfanget af refusioner og reparationer efter naturkatastrofer eller stoerre ulykker ofte fordeles over en laengere periode.

I henhold til ENS 95 behandles betalinger paa grundlag af erstatninger som loebende overfoersler fra forsikringsselskaberne til forsikringstagere og andre parter i forbindelse med erstatningen og indgaar derfor i husholdningernes disponible indkomst. Det er udtrykkeligt fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 1617/1999 om behandling af forsikring, at vaegtningen af andre delindeks (f.eks. koeb eller reparation af koeretoejer, stoerre husholdningsapparater og andre forbrugsgoder) skal omfatte alle udgifter, der finansieres gennem erstatninger, hvis de afholdes af eller paa vegne af husholdningssektoren. Hvis en beskadiget bil f.eks. repareres, boer udgiften hertil afspejles i vaegten for COICOP/HICP 07.2.3 "vedligeholdelse og reparation". Det samme gaelder, hvis forsikringsselskabet betaler direkte for reparationen, da forsikringsselskabet anses for at handle paa forsikringstagerens vegne.

5.6.2. Priser paa forsikringer

Da "nettoopgoerelsesmetoden" (dvs. gebyret) ikke finder anvendelse paa den individuelle pris i praksis, fordi der ikke foreligger oplysninger hver maaned, laegges bruttopraemier til grund. Bruttopraemier eller vaerdien af det forsikrede indeksreguleres ofte paa grundlag af forbrugerprisindekset eller andre pris- eller omkostningsindeks. Dette skal afspejles i HICP, og bruttoforsikringspraemierne skal ikke justeres for at se bort fra denne indeksregulering.

Kommissionens forordning (EF) nr. 1617/1999 traadte i kraft i juli 1999.

Eurostat har endnu ikke anmodet medlemsstaterne om at aflaegge rapport om forsikringsforordningen. Der er paa nuvaerende tidspunkt ved at blive udarbejdet udkast til supplerende retningslinjer for forsikringer. Retningslinjerne til tage sigte paa at tilvejebringe en praktisk vejledning i forbindelse med en raekke teknisk vanskelige omraader.

5.7. Sektorerne sundhedsvaesen, uddannelse og social sikring

I henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/96, aendret ved Raadets forordning (EF) nr. 1687/98, skal der gennemfoeres en udvidet daekning af sektorerne sundhedsvaesen, uddannelse og social sikring i december 1999, som faar virkning fra indekset for januar 2000. De metodemaessige enkeltheder i udvidelsen boer derfor specificeres i henhold til udvalgsproceduren. Tidsplanen for inkludering af tjenester ydet af hospitaler og af sociale tjenesteydelser i hjemmet, i aeldrehjem og i handicapboliger boer praeciseres i henhold til samme procedure.

Raadets forordning (EF) nr. 2166/1999 fastsaetter de metodemaessige enkeltheder i udvidelsen samt tidsplanen for ovennaevnte tjenester. Det gentages i forordningen, at de koeberpriser for varer og tjenesteydelser inden for sektorerne sundhedsvaesen, uddannelse og social sikring, der anvendes i HICP, i overensstemmelse med fastlagte standarder og ENS 95 skal svare til de beloeb, der betales af forbrugerne, med fradrag af refusioner. Refusioner defineres som "de betalinger, som offentlige organer, sociale myndigheder og non profit-institutioner rettet mod husholdningerne (NPISH), foretager til husholdningerne som direkte foelge af koeb af individuelt specificerede varer og tjenesteydelser, som i foerste omgang er blevet betalt af husholdningerne. Forsikringsselskabers udbetaling af erstatninger til husholdningerne betragtes ikke som refusioner."

De paagaeldende HICP-delindeks beregnes ved anvendelse af en formel, som er i overensstemmelse med den formel af Laspeyres-typen, der anvendes til andre delindeks, dvs. de skal afspejle prisaendringer paa grundlag af aendringer i husholdningernes udgifter til opretholdelse af deres forbrugsmoenster, ligesom de skal afspejle forbrugerpopulationens sammensaetning i basis- eller referenceperioden. I overensstemmelse med Laspeyres-princippet og de paagaeldende bestemmelser i Kommissionens forordning (EF) nr. 2646/98 om tarifpriser fastsaetter forordningen, at aendringer i koeberpriser, som skyldes aendringer i reglerne herfor, skal afspejles som prisaendringer i HICP, og at aendringer i koeberpriser, som skyldes aendringer i forbrugernes indkomster, ogsaa skal afspejles som prisaendringer i HICP (saakaldte "indkomstafhaengige priser").

Medlemsstaterne kan anvende fremgangsmaader, som adskiller sig fra de beskrevne. De skal give Kommissionen (Eurostat) oplysninger om de valgte fremgangsmaader, foer disse tages i anvendelse. Oplysningerne skal vaere tilstraekkelige til at vurdere, hvorledes disse fremgangsmaader fungerer. Resultaterne af en saadan vurdering er indeholdt i denne beretning (jf. afsnit 6.4.).

Bestemmelserne i forordningen blev gennemfoert af medlemsstaterne i december 1999 og anvendt i indekset for januar 2000, bortset fra foelgende, som skal gennemfoeres i december 2000 og anvendes i indekset for januar 2001:

(a) tjenester ydet af hospitaler (delvis) (COICOP/HICP 06.3)

(b) socialsikringstjenester i hjemmet, f.eks. rengoering, madordninger, transport af handicappede (indgaar i COICOP/HICP 12.4.0)

(c) aeldrehjem, handicapboliger (indgaar i COICOP/HICP 12.4.0).

5.8. Retningslinjer vedroerende gennemfoerelsesforanstaltninger i forbindelse med HICP

I en raekke tilfaelde er Eurostat og de nationale statistiske kontorer blevet enige om ikke at basere sig paa retsakter i forbindelse med gennemfoerelsen af Raadets rammeforordning om HICP, men i stedet anvende retningslinjer som et hurtigt, ikke-bureaukratisk, praktisk og fleksibelt redskab til at bevare og forbedre HICP'ernes sammenlignelighed og kvalitet paa kort sigt. Paa nuvaerende tidspunkt findes der fire retningslinjer vedroerende gennemfoerelsesforanstaltninger i forbindelse med HICP. De fleste af disse retningslinjer er klart blevet betragtet som forberedende foranstaltninger til Kommissionens senere forordninger.

5.8.1. Retningslinjer for revisioner af HICP

Udvalget for Det Statistiske Program vedtog i december 1997 retningslinjer for revisionen af HICP-serier, hvori der fastsaettes generelle principper. Man naaede navnlig til en faelles forstaaelse af de vigtigste aspekter:

(a) Mulighed for revisioner: det er generelt accepteret, at officielt offentliggjorte HICP-serier kan revideres. Omfanget af en revision af enhver HICP-serie aftales med Eurostat.

(b) Korrektion af fejl: hvis en fejl opdages i indeksberegningen, giver den paagaeldende medlemsstat oejeblikkeligt og paa eget initiativ Eurostat oplysninger med saa mange detaljer, der er noedvendige for at vurdere virkningen paa noejagtigheden af HICP, og fastlaegger sammen med Eurostat omfanget af og tidspunktet for den revision, der skal foretages. Den paagaeldende medlemsstat underretter Eurostat om de foranstaltninger, der traeffes for at forhindre lignende situationer i fremtiden.

(c) AEndringer af nationale bestemmelser: i det omfang, hvori medlemsstater som foelge af aendringer af de bestemmelser, der anvendes paa nationalt plan, anser revisioner for at vaere noedvendige for at forbedre noejagtigheden af et HICP, gennemfoeres saadanne aendringer. Den paagaeldende medlemsstat giver Eurostat oplysninger med saa mange detaljer, der er noedvendige for at vurdere virkningen paa noejagtigheden af HICP, og fastlaegger sammen med Eurostat omfanget af og tidspunktet for den revision, der skal foretages.

(d) Nye eller forbedrede oplysninger: i det omfang, hvori der som foelge af nye eller forbedrede oplysninger er behov for at forbedre en HICP's noejagtighed, gennemfoeres saadanne revisioner. Den paagaeldende medlemsstat giver Eurostat oplysninger med saa mange detaljer, der er noedvendige for at vurdere virkningen paa noejagtigheden af HICP, og fastlaegger sammen med Eurostat omfanget af og tidsplanen for den revision, der skal foretages.

(e) AEndringer som foelge af bestemmelser i EU-forordninger eller retningslinjer vedroerende HICP: i det omfang, hvori der er behov for revisioner af HICP for at opfylde bestemmelser, der er fastsat i nuvaerende og fremtidige EU-forordninger og i vedtagne retningslinjer vedroerende gennemfoerelsen af HICP, gennemfoeres saadanne revisioner i overensstemmelse med de fastsatte bestemmelser. Medlemsstaterne soerger for at give oplysninger med saa mange detaljer, der er noedvendige for at paavise, at revisionerne er i overensstemmelse med de paagaeldende bestemmelser.

Foruden disse generelle principper er der ogsaa almindelig enighed om mere tekniske spoergsmaal saasom tidspunkt, offentliggoerelse af revisioner, frigivelse af revisioner osv.

En aendring af disse retningslinjer er for oejeblikket under overvejelse, da man mente, at der var behov for harmoniserede regler for revisioner, navnlig naar der blev foretaget vigtige aendringer af metodologien eller daekningsomraadet. Droeftelsen blev indledt paa grund af erfaringerne med gennemfoerelsen af forordninger (f.eks. om udvidet daekningsomraade fra indekset for januar 2000).

5.8.2. Retningslinjer for behandlingen af prisnedsaettelser i HICP

Retningslinjerne indeholder to "regulerende" artikler og én artikel med praktiske eksempler paa forskellige prisnedsaettelsesordninger.

Retningslinjerne fastsaetter den form for prisnedsaettelser, som HICP'erne boer tage hoejde for. Der skal tages hoejde for nedsaettelser af priser paa individuelle varer og tjenesteydelser (dvs. fratraekkes), hvis de udbydes til alle potentielle kunder uden saerlige betingelser (ikke-diskriminerende), og hvis der kan goeres krav paa dem a) paa koebstidspunktet eller b) inden for en saadan periode fra det faktiske koeb, at de kan forventes at have en betydelig indflydelse paa de maengder, som koebere er rede til at koebe. Der boer i HICP navnlig tages hoejde for nedsaettelser af priser paa individuelle varer og tjenesteydelser, som formentlig eller kan forventes igen at blive udbudt til standardpriser eller andre steder kan faas til standardpriser. I forbindelse med specifikationsaendringer henvises der i retningslinjerne til bestemmelserne vedroerende kvalitetsjusteringer i Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/96. Bestemmelserne suppleres af en beskrivelse af, hvordan tilskyndelser boer behandles.

Endvidere indeholder retningslinjerne praktiske eksempler paa og generelle raad med hensyn til, hvordan saerlige former for prisnedsaettelser boer behandles.

5.8.3. Retningslinjer for behandlingen af afviste prisobservationer

Retningslinjerne vedroerende afviste prisobservationer fastsaetter de fremgangsmaader, der skal foelges ved validering og justering af prisobservationer. I henhold til retningslinjerne skal de priser, som prisindsamlerne indberetter, som hovedregel accepteres. Afvisning eller justering af indberettede priser, f.eks. korrektion af en usaedvanlig stor eller lille prisaendring, boer ikke foretages paa grundlag af automatiske valideringsprocedurer, men kun paa grundlag af specifikke oplysninger om den enkelte prisobservation, f.eks. en gentagen observation. Hvis den indberettede pris maa afvises som et resultat af valideringen, skal den afviste pris behandles efter reglerne for manglende priser.

Retningslinjerne giver ogsaa medlemsstaterne mulighed for at anvende andre end de fastsatte metoder. Saafremt en medlemsstat ikke anvender de beskrevne metoder, kan Eurostat anmode den om at paavise, at det HICP, der fremkommer paa grundlag heraf, ikke systematisk afviger fra et HICP, der er udarbejdet i overensstemmelse med de beskrevne metoder, med mere end 0,1 procentpoint i gennemsnit for et aar i forhold til aaret forinden.

5.8.4. Retningslinjer for behandlingen af databehandlingsudstyr og isaer persondatamater i HICP

Erfaringerne gennem de seneste aar viser, at udviklingen i priserne paa databehandlingsudstyr har vaeret markant forskellig fra udviklingen i HICP med alle poster samtidig med, at den relative betydning af dette udstyr er blevet vaesentlig stoerre i husholdningernes samlede forbrugsudgifter. Paa baggrund heraf og de betydelige nationale forskelle mellem den eksisterende praksis med hensyn til behandlingen af databehandlingsudstyr i HICP var der umiddelbart behov for at fastlaegge en faelles ramme, inden for hvilken de nationale bestemmelser skulle fastsaettes og anvendes for at sikre HICP'ernes sammenlignelighed, paalidelighed og relevans.

Retningslinjerne vedroerende databehandlingsudstyr tager sigte paa at praecisere, hvordan databehandlingsudstyr skal inkluderes i HICP. Medlemsstaterne skal medtage persondatamater og hertil knyttede poster i deres HICP. Saafremt direkte handlende er en betydelig forsyningskilde, boer de ogsaa omfattes ved siden af andre distributionsformer. Priserne kan indsamles fra tidsskrifter i stedet for eller ved siden af direkte observationer i detailforretninger.

Kommissionens forordning (EF) nr. 2454/97 fastsaetter den aarlige evaluering af vaegtene i delindeksene. Retningslinjerne vedroerende databehandlingsudstyr udvider kontrollen af vaegtene paa dette saerlige omraade til at omfatte hovedkomponenterne i delindekset for databehandlingsudstyr. Disse hovedkomponenter skal omfatte et komponentindeks for persondatamater.

6. KValitET I INDEKSET

Kvalitet kan betragtes som "egnethed til formaalet". Dette kan forstaas som et HICP's evne til at tjene det formaal, som det er bestemt til, hvilket hovedsagelig er at tilvejebringe en relevant og sammenlignelig maalestok for inflation og konvergens i EU og mere specifikt inden for rammerne af den monetaere politik i euroomraadet. Egnethed, eller evne til at tjene dette formaal, bestemmes af helheden af egenskaber og karakteristika, dvs. paa grundlag af de anvendte strategier, metoder, definitioner og fremgangsmaader og disses overensstemmelse med det paagaeldende formaal.

Paa baggrund af, at HICP skal maale inflationen i forbrugerpriserne i EU paa et sammenligneligt grundlag, kan sammenlignelighed betragtes som et vaesentligt kvalitetsaspekt. En raekke andre vigtige aspekter, som indgaar i HICP's samlede kvalitet, boer ogsaa understreges, f.eks. indeksets relevans, paalidelighed og rettidighed.

6.1. Relevans

Relevans vedroerer HICP's formaal. Som anfoert i afsnit 3.1. er det HICP's formaal at maale inflationen og ikke leveomkostningerne. Det er derfor ikke paa sin plads at kritisere HICP ud fra sidstnaevnte perspektiv. Der er imidlertid gennem tiden blevet talt meget om systematiske skaevheder i forbrugerprisindeksene, uden at man har erkendt, at der er graenser for, hvad der kan siges med nogen sikkerhed. Medmindre maalet er blevet fastlagt praecist, er det umuligt at sige, i hvilken udstraekning det ikke er naaet. Forbrugerprisindeks kan sammenlignes med hinanden, og det kan haevdes, at visse forskelle boer elimineres, som det er blevet gjort som led i harmoniseringsprocessen, men der findes ingen operationel definition af et objektivt indeks, som alle andre forbrugerprisindeks kan vurderes paa grundlag af. Hvert forbrugerprisindeks er blevet udviklet over en lang periode, og de, der staar for udarbejdelsen af indekset, har loest de operationelle problemer saa konsistent og kohaerent som muligt. Den faktiske begrebsmaessige ramme for ethvert forbrugerprisindeks er saaledes indeholdt i dets historie. Der er i mellemtiden gjort bestraebelser paa at opbygge alternative begrebsmaessige rammer, som er baseret paa oekonomisk og statistisk teori. Disse ideer har paavirket indeksenes udformning, men har for hovedpartens vedkommende ikke vaeret bestemmende for den faktiske operationelle praksis.

Traktaten og Raadets rammeforordning definerer HICP. Ifoelge traktaten skulle der vaere et forbrugerindeks, og ifoelge Raadets forordning skulle det vaere et indeks af Laspeyres-typen, som maaler de gennemsnitlige aendringer i priserne paa varer og tjenesteydelser, som udbydes paa medlemsstaternes oekonomiske omraade. Paa baggrund af forpligtelsen i traktaten blev der opnaaet enighed om denne definition mellem Eurostat og de vaesentlige brugere. Definitionen udgoer derfor en bred operationel definition af "inflation".

Der er mange uloeste operationelle spoergsmaal, og paa baggrund af de europaeiske oekonomiers dynamiske beskaffenhed vil dette altid vaere tilfaeldet. Disse spoergsmaal giver anledning til at frygte, at der kan forekomme systematiske skaevheder og formentlig forekommer faktiske skaevheder.

De systematiske skaevheder kan kun nedbringes gennem en gradvis forbedring af de nuvaerende fremgangsmaader som led i en begrebsmaessig ramme, der til stadighed udvikles. Det er sidstnaevnte, som den oekonomiske og statistiske teori kan bidrage til.

Som det blev naevnt i den tidligere beretning til Raadet, rejste Boskin-rapporten [5] om det amerikanske forbrugerprisindeks spoergsmaalet om, hvorvidt forbrugerprisindeks generelt havde en tilstraekkelig paalidelighed med hensyn til eventuelle systematiske skaevheder [6]. Opfattelsen var, at det amerikanske forbrugerprisindeks var overvurderet, hovedsagelig fordi der angiveligt ikke blev foretaget justeringer i forbindelse med kvalitetsaendringer af varer og tjenesteydelser (navnlig paa hoejteknologiske omraader som f.eks. persondatamater og kirurgiske indgreb). HICP-arbejdsgruppen har afvist paastanden om, at omfanget eller retningen af en eventuel systematisk skaevhed i denne henseende kan bestemmes uden at definere og udarbejde et konkret indeks, men har samtidig fra begyndelsen erkendt, at behandlingen af kvalitetsaendringer var den mest sandsynlige aarsag til systematiske skaevheder samt manglende sammenlignelighed.

[5] Boskin, M. J. et al., Towards a more accurate measure of the cost of living, december 1996.

[6] Jf. ogsaa tidligere beretning [KOM(1998) 104 endelig udg.], s. 28.

Terminologien spiller imidlertid en vigtig rolle i denne henseende. Med hensyn til HICP kan "validitetsfejl" i Eurostats terminologi beskrives som den systematiske forskel mellem indekset i henhold til den retlige ramme for HICP og indekset i henhold til definitionen. Der er her tale om forskellen mellem "begreb" og "definition", dvs. forskellen mellem HICP som det ideelle "rene prisindeks" og de saerlige HICP'er, der er fastsat af Eurostat og medlemsstaterne. I modsaetning hertil tjener et leveomkostningsindeks som referencepunkt for systematiske skaevheder i Boskin-komitéens terminologi. Nyttevaerdien kan vaere baseret paa omkostninger, som ikke noedvendigvis er forbundet med udgifter eller koeberpriser, som forbrugere skal betale. Der kan vaere tale om offeromkostninger eller fysisk konsum, som vurderes til imaginaere priser og eventuelt aldrig resulterer i faktiske udgifter. Disse omkostninger er ikke forbundet med monetaere transaktioner og er ikke relevante for inflationsindikatoren i forbindelse med den monetaere politik. Nytteteorien er endvidere forbundet med antagelser om arten af forbrugeren og de skjulte mekanismer, hvormed priserne fastsaettes. Selv om et indeks af Laspeyres-typen ikke er forbundet med saadanne antagelser, accepteres det dog, at saafremt der skal opnaas enighed om, hvordan kvalitetsaendringer skal behandles, vil det noedvendigvis indebaere en begrebsmaessig uddybning af forbrugernes vurdering af forskellen mellem produkterne, og hvordan den skal maales.

Et forbrugerprisindeks' egnethed som en passende maalestok for inflation i denne terminologi betyder i realiteten et forbrugerprisindeks' egnethed til i stoerst mulig grad af naerme sig et udefineret leveomkostningsindeks. Denne fremgangsmaade synes ikke at kunne anvendes paa HICP, da den er i strid med aanden og bogstavet i den retlige ramme for HICP indikerer, at der i begrebs- og definitionsmaessig henseende ville vaere en validitetsfejl i HICP.

6.2. Paalidelighed

6.2.1. Repraesentativitet

Fejl og skaevheder kan ogsaa opstaa som foelge af forskellen mellem indeksets definition og dets udformning ("procedurebetingede fejl"). Dette vil afhaenge af, i hvilket omfang de valgte metoder i praksis kan overholde den noedvendige definition. Det synes intuitivt plausibelt, at visse fremgangsmaader vil give systematisk forskellige resultater fra alternativer i de fleste sammenhaenge. Paa den anden side kan en bestemt fremgangsmaade i bestemte situationer give resultater, der er behaeftet med skaevheder, f.eks. kan en kvartalsvis prisindsamling resultere i et systematisk for lille skoen i forhold til et maanedsindeks, naar priserne stiger.

Forskellen mellem indekset, som det er udformet, og det indeks, der rent faktisk udarbejdes i praksis, vil snarere resultere i tilfaeldige fejl. Fejl som foelge af, at man vedvarende undlader at foelge fastsatte fremgangsmaader, kan resultere i systematiske fejl i HICP, men i kraft af deres art er det mere sandsynligt, at operationelle fejl har forskellige virkninger, som kan forventes at vaere tilfaeldige, f.eks. trykfejl eller registreringsfejl, som begaas af prisindsamlere.

Boskin-komitéen gav som eksempel i sin rapport, at det er sandsynligt, at indeksene for persondatamater vil vaere overvurderet. Men det er ogsaa sandsynligt, at indeksene for beklaedning vil vaere undervurderet, mens vaegten for beklaedning langt overstiger vaegten for persondatamater. Kommissionen (Eurostat) er af den opfattelse, at systematiske skaevheder absolut goer sig gaeldende i ethvert forbrugerprisindeks, men at de er af forskellig art, har forskellige virkninger effekt alt efter produkttype, og at det er usandsynligt, at de gaar i samme retning. Det, som Kommissionen (Eurostat) ikke kan acceptere, er at saette et konkret tal paa enhver form for systematisk skaevhed.

Hill [7] har forsoegt at praecisere forbindelsen mellem forbrugerprisindeks, som har til formaal at maale inflationen i forbrugerpriserne, og de indeks, som har til formaal at maale aendringer i leveomkostningerne. Han konkluderede, at begge maalsaetninger i praksis foerer til samme slags indeksformler under forudsaetning af, at "god praksis" foelges. Indeks, der "indeholder systematiske skaevheder" som maalestokke for leveomkostningsindeksene, kan ligeledes betragtes som inflationsindikatorer, der "indeholder systematiske skaevheder". Paa den anden side fremgaar det af den andel del af foredraget, at der kunne vaere betydelige forskelle mellem daekningsomraadet af, eller domaenet for, indeks, som har til formaal at maale prisinflation, og indeks, som maaler aendringer i leveomkostningerne, og at disse kunne medfoere markant forskellige resultater, navnlig paa laengere sigt. Ifoelge Hill er der formentlig endnu ikke enighed om, hvad der boer vaere et forbrugerprisindeks' domaene. [Diewert [8] naaede frem til en lignende konklusion i spoergsmaalet om formler i sit indlaeg paa moedet i Ottawa-gruppen i 1999].

[7] Inflation, the Cost of Living and the Domain of a Consumer Price Index, gaesteforedrag af Peter Hill paa De Europaeiske Statistikeres Konference, det faelles ECE/ILO-moede om forbrugerprisindeks, Genève, den 3.-5. november 1999.

[8] Diewert, Erwin, The consumer price index and index number purpose, indlaeg paa det femte moede i den internationale arbejdsgruppe om forbrugerprisindeks (Ottawa-gruppen), Reykjavik, Island, august 1999, revideret: december 1999.

HICP's domaene er imidlertid fastlagt, og det samme gaelder dets form. Indeksets anvendelsesomraade blev fastsat i Raadets forordning, og det nuvaerende daekningsomraade opfylder stort set bestemmelserne heri. Der er ved at blive taget skridt til at sikre, at de faktiske prisobservationsstikproever er fuldt ud repraesentative for populationen af transaktioner inden for daekningsomraadet. Metoden med en fast kurv af varer og tjenesteydelser er blevet accepteret som maalestok for inflationen i stedet for begrebet konstant nytte. Inflation er et monetaert faenomen, som kun staar i forbindelse med monetaere transaktioner og faktiske koeberpriser.

6.2.2. Praecision

Stikproeveteorien tilvejebringer et grundlag for at beregne fejl for givne stikproeveplaner. Den foregaaende beretning fra Kommissionen til Raadet indeholdt en oversigt over de stikproevemetoder, der anvendes i de enkelte medlemsstater. Det fremgik af beretningen, at de fleste medlemsstater snarere anvendte en eller anden form for bevidst udvaelgelse end en tilfaeldig udvaelgelse eller sandsynlighedsudvaelgelse, og det blev understreget, at teorien i forbindelse med forbrugerprisindeksene ikke er saa udviklet, dels paa grund af problemet med at fastlaegge en population, dels fordi en bevidst udvaelgelse snarere er normen end stikproeveplaner med sandsynlighedsudvaelgelse.

I minimumsnormerne for stikproeveudtagning i forbindelse med HICP (artikel 8 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/96) behandles imidlertid ikke udtrykkeligt "stikproevefejl" i den statistiske teoris normale forstand, dvs. usikkerhed som foelge af tilfaeldighed eller tilsvarende variationer i stikproevemetoden.

Saadanne stikproevefejl blev - navnlig i begyndelsen af harmoniseringsprojektet - anset for kun at vaere af sekundaer betydning i forhold til mulige systematiske skaevheder som foelge af misvisende oplysninger. Ifoelge normen skal HICP-maalstikproeverne derfor mere generelt indeholde "tilstraekkeligt mange basisaggregater til at repraesentere stikproeven af varer og tjenesteydelser inden for kategorien og tilstraekkeligt mange priser inden for hvert basisaggregat til at tage hoejde for variationer i prisudviklingen i populationen".

For at analysere de forskellige fremgangsmaader i medlemsstaterne og harmonisere stikproevemetoderne blev der i 1999 oprettet en specialiseret taskforce vedroerende stikproeveudtagning. Taskforcen har givet udtryk for, at der boer indtages en mere positiv holdning til simulering af stikproevefejl, navnlig i lyset af de positive erfaringer, der er gjort i Frankrig, Sverige og Det Forenede Kongerige, som tilnaermede eller havde simuleret stikproevevarianser til deres nationale forbrugerprisindeks. Disse tiltag blev vaerdsat af offentligheden.

Taskforcen forelagde et foerste udkast til en forordning om stikproeveudtagning, som blev behandlet paa moedet i HICP-arbejdsgruppen i foraaret 2000. Ifoelge udkastet skulle principperne i stikproeveteorien i et vist omfang danne grundlag for minimumsnormer for stikproeveudtagningen i forbindelse med HICP. Der blev slaaet til lyd for beregninger af stikproevefejl. I betragtning af, at saadanne skoen mangler validitet i forbindelse med maalrettede stikproeveplaner, anses det imidlertid for at vaere mere hensigtsmaessigt, at Eurostat tilstraeber mindre omfattende og kostbar dokumentation for praecision. Maalet vil derfor vaere at satse paa anmodninger om kontroldata og samtidig fortsat undersoege mere avancerede maalestokke for praecision.

Taskforcen er for oejeblikket ved at udarbejde sin endelige rapport, som skal forelaegges paa arbejdsgruppens moede i oktober 2000. Rapporten forventes at komme naermere ind paa spoergsmaalet om praecision.

6.3. Sammenlignelighed

6.3.1. Sammenlignelighed i forbindelse med anvendelsen af forskellige formler

I henhold til Raadets rammeforordning skal HICP udarbejdes paa grundlag af et indeks af Laspeyres-typen. Selv om de HICP'er og forbrugerprisindeks, som medlemsstaterne udarbejder, kan vaere forskellige med hensyn til detaljerne, kan de stort set beskrives som indeks af Laspeyres-typen. De HICP'er, som medlemsstaterne udarbejder, er forskellige med hensyn til, hvor hyppigt vaegtene ajourfoeres. Som det allerede blev naevnt i kapitel 5, anvender de fleste medlemsstater "indeks med fast basis", hvor vaegtene ajourfoeres med 3-5 aars interval. Frankrig, Italien, OEstrig, Sverige, Det Forenede Kongerige og Norge beregner et kaedeindeks med en aarlig ajourfoering af vaegtene.

For at faa et ensartet saet HICP'er med delindeks, der goer det muligt at aggregere en lang raekke delindeks, grupper af lande, OEMU, EU eller EOES som helhed, var det noedvendigt at praesentere HICP'erne, som om de alle var beregnet paa samme maade. Det var saaledes noedvendigt at anvende en faelles indeksreferenceperiode og en faelles vaegtreferenceperiode. Raadets rammeforordning fastsaetter indeksreferenceperioden til 1996=100. For at naa frem til en faelles vaegtreferenceperiode skal vaegtene for alle medlemsstater udtrykkes til de samme priser. Dette goeres ved at prisopdatere vaegtene i januar i det aktuelle aar til priser, der vedroerer december i det foregaaende aar.

Med gennemfoerelsen af Raadets to forordninger om udvidet daekningsomraade i januar 2000 blev indeksreferenceperioderne for de nye delindeks, der blev indfoert paa dette tidspunkt, fastsat til december 1999=100 i forhold til de allerede eksisterende delindeks' indeksreferenceperiode, som er 1996=100. Det indekstal, der blev offentliggjort i januar 2000 for disse delindeks, afspejler saaledes aendringen i prisniveauer siden december 1999. Da HICP'erne aggregeres ved hjaelp af en kaedeindeksformel, blev det udvidede daekningsomraade integreret i HICP uden beregningsmaessige problemer. Indeks paa et hoejere niveau aggregeres i aar 2000 ved at sammenkaede vaegtede gennemsnit af indeks paa et lavere niveau siden december 1999 med niveauet for det tilsvarende aggregat i december 1999. Dette betyder, at den aarlige aendringssats for indekset med alle poster i f.eks. april 2000 er aendringen fra april 1999 til december 1999 (paa grundlag af det tidligere daekningsomraade) plus aendringen fra december 1999 til april 2000 (paa grundlag af det nye daekningsomraade).

6.3.2. Sammenlignelighed mellem medlemsstater

Sammenlignelighed er et relativt begreb for systematiske forskelle mellem HICP'er paa grund af forskelle med hensyn til definitioner, metoder og praksis, som kan slaa over i systematiske skaevheder, hvor den relative forskel saettes i forhold til det kendte ideal eller den korrekte definition, metode eller praksis.

Den retlige regulering er udformet til at sikre HICP'ernes sammenlignelighed, paalidelighed og relevans paa grundlag af en proces, hvor de fremgangsmaader, der anvendes ved udarbejdelsen af ethvert indeks, vurderes i forhold til andre fremgangsmaader, der anvendes ved udarbejdelsen af HICP'er generelt. For at disse vurderinger hverken fortages ad hoc eller vilkaarligt var det noedvendigt at etablere en beslutningsproces, som giver en vis garanti for en forbedring af HICP'ernes kvalitet. Dette indebaerer, at der skal foretages en vurdering af, hvilke virkninger de forskellige fremgangsmaader har paa HICP, fastsaettes en taerskel for, hvornaar der er behov for at gribe ind, samt en procedure, hvorved man kan vaelge de foretrukne eller acceptable fremgangsmaader.

HICP-arbejdsgruppen har i vidt omfang vist sig at vaere en effektiv platform, hvor der er opnaaet enighed om, hvilke fremgangsmaader der boer foretraekkes og hvorfor, eller saafremt dette ikke er muligt, er der truffet beslutning om, hvilke fremgangsmaader der boer anvendes som reference ("standardreferencemetode" eller "minimumsnormer").

Hermed angives ogsaa en maade, hvorpaa man kan vurdere, om ikke blot sammenlignelighedskravet, men i en vis grad ogsaa kravet om paalidelighed er opfyldt. Det er klart, at der i operationelt oejemed er behov for et eller andet kriterium for at kunne sondre mellem sammenlignelige og ikke-sammenlignelige fremgangsmaader; der blev ikke fastsat en saadan bestemmelse i Raadets rammeforordning (EF) nr. 2494/95.

HICP'erne skal opgoeres med en passende praecision, da baade selve indeksene og de harmoniserede inflationsrater, der er baseret paa dem, angives med én decimal. Det er passende, at taersklen for at acceptere ikke-sammenlignelige fremgangsmaader er 0,1 procentpoint i forhold til det gennemsnitlige aarlige HICP. En forskel paa 0,1 procentpoint i forhold til den aarlige beregnede inflationsrate er i praksis blevet indfoert i hvert enkelt tilfaelde i forbindelse med saerlige gennemfoerelsesforanstaltninger, og reglen om en vaegt paa en tusindedel i forbindelse med HICP er blevet indfoert med hensyn til daekning. Der er blevet eller vil blive udviklet passende statistikker og test med henblik paa at fastslaa, hvilke virkninger forskellene i de nuvaerende fremgangsmaader i realiteten har paa HICP'erne, f.eks. testen med hensyn til '"kritiske vaegte" og "standardreferenceindeksene".

Det boer imidlertid understreges, at manglen paa kvantitative skoen over paalideligheden skyldes de betydelige vanskeligheder, som er forbundet hermed. Det er ikke muligt konsekvent at aggregere systematiske forskelle, som stammer fra forskellige kilder, til et enkelt tal, da det kun i ringe grad eller overhovedet ikke er paavist, om der er en indbyrdes forbindelse mellem disse virkninger. Det teoretiske grundlag for indeksenes faktiske struktur er ufuldstaendigt, og de betydelige ressourcer, som er noedvendige for at gennemfoere ideelle fremgangsmaader, er ikke forsvarlige i mangel af konkret dokumentation for systematiske skaevheder. Der er dog ingen grund til at udvise tilfredshed, og selv en minimal dokumentation ville vaere bedre end ingen. De indbyrdes sammenligninger mellem HICP'er i det omfang, der opnaaet som led i harmoniseringen, er en effektiv maade, hvorpaa saadan dokumentation kan fremskaffes. Der fastlaegges standardreferencemetoder i de tilfaelde, hvor de eksisterende fremgangsmaader kan resultere i virkninger over taersklen paa 0,1% procentpoint, og det er de metoder, som ifoelge de nationale eksperter paa forbrugerprisindeksomraadet er de mindst skaeve eller de bedste blandt de foreliggende fremgangsmaader.

6.4. HICP-normernes funktion

I harmoniseringsprojektets foerste fase udarbejdede Eurostat en oversigt over mulige forskelle paa grundlag af de aarsager til manglende sammenlignelighed, der var blevet paavist. Som et resultat af de loebende droeftelser i arbejdsgruppen blev der tilfoejet andre aarsager til manglende sammenlignelighed. Paa grundlag af disse aarsager er der blevet vedtaget en lang raekke forordninger og nye retningslinjer.

Tabel 2 giver en oversigt over de vaesentligste potentielle aarsager til forskelle, der er paavist.

Harmoniseringsprojektet har allerede fokuseret paa de fleste af disse spoergsmaal i forbindelse med den retlige regulering, der er fastlagt. Der er hidtil opnaaet et forbud mod metoder, som anses for at vaere de mest sandsynlige aarsager til mulige skaevheder.

Eurostat fremsendte i midten af 1999 et spoergeskema til medlemsstaterne i forbindelse med overvaagningen af bestemmelsernes overholdelse ("Compliance Monitoring Questionnaire"). Dette spoergeskema daekkede alle forordninger, der hidtil var vedtaget, og medlemsstaterne blev heri anmodet om at give udfoerlige oplysninger om deres overholdelse heraf. Spoergsmaalene gik direkte paa de krav, der fremgik af forordningerne. Spoergeskemaet var inddelt i fem faser under hensyntagen til den arbejdsbyrde, som medlemsstaterne blev paalagt. Tidsplanen var fastsat til perioden mellem slutningen af maj 1999 og slutningen af januar 2000.

Nogle oplysninger, f.eks. svarene paa spoergsmaalene vedroerende "varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning" var ikke fuldstaendigt sammenlignelige af forskellige grunde, saasom misforstaaelser eller manglende tilgaengelighed af data, og kan derfor ikke anvendes i denne beretning. Det var endvidere heller ikke muligt for alle medlemsstater at besvare spoergeskemaet til tiden. Nogle svar i forbindelse med tredje fase, som skulle have vaeret afsluttet i oktober 1999, mangler stadig. Svarene paa alle faser i spoergeskemaet vil blive anvendt til at udarbejde teststoerrelser i en naer fremtid.

Nedenstaaende afsnit giver et overblik over, hvordan normerne fungerer i medlemsstaterne, samt de loebende droeftelser i arbejdsgruppen og de specialiserede taskforce-grupper.

I henhold til artikel 2 i Raadets forordning (EF) 1687/98 om udvidet produktdaekning og artikel 2 i Raadets forordning (EF) 1688/98 om udvidet daekning med hensyn til geografisk omraade og population skal Kommissionen (Eurostat) vurdere, hvordan bestemmelserne fungerer, og forelaegge Raadet en rapport senest to aar efter datoen for disse to forordningers ikrafttraeden (august 1998). Rapporten skal navnlig indeholde en vurdering af, hvordan begrebet husholdningernes pengeudgifter til konsum fungerer i forhold til relevante alternative begreber. Endvidere skal Kommissionen (Eurostat) vurdere funktionen af de fremgangsmaader, der er fastsat i Raadets forordning (EF) nr. 2166/1999 vedroerende behandlingen af produkter inden for sektorerne sundhedsvaesen, uddannelse og social sikring.

Resultatet af denne vurdering findes i afsnit 6.4.4.

Tabel 2 Vaesentligste potentielle aarsager til forskelle, der er paavist

>TABELPOSITION>

6.4.1. Begrebsmaessige problemer i forbindelse med teknisk "vanskelige" produktgrupper

Nogle vanskelige kategorier saasom sundhedsvaesen og uddannelse, hvor der er betydelige institutionelle forskelle medlemsstaterne imellem, vil blive fuldt ud omfattet af HICP senest i indekset for januar 2001.

En saerlig kommissionsforordning vedroerende behandlingen af forsikringstjenester fastsatte en harmoniseret metodologi for forsikring, som er noedvendig for at sikre, at de HICP'er, der fremkommer, opfylder sammenlignelighedskravet, og at behandlingen af forsikring er i overensstemmelse med definitionerne i ENS 95. En taskforce vedroerende forsikringstjenester vil snart forelaegge arbejdsgruppen et forslag til retningslinjer, som supplerer forsikringsforordningen.

Som et resultat af empiriske undersoegelser, der er foretaget af specialiserede taskforce-grupper i forbindelse med HICP, er der blevet udarbejdet retningslinjer for behandlingen af beklaedning, forbrugsgoder og biler. Der kunne ikke ske en yderligere opfoelgning af disse retningslinjer paa grund af det staerke samspil med forhold som kvalitetsaendringer, stikproeveudtagning og saesonkorrektion. Det vil foerst ske, naar der er fundet en tilfredsstillende loesning paa de generelle aspekter, der er forbundet hermed.

Paa baggrund af, at visse poster i forbindelse med ejerboliger, f.eks. beregnet lejevaerdi, betalinger paa realkreditlaan eller mere omfattende vedligeholdelsesopgaver og reparationer, ikke er blevet omfattet i begyndelsen, har EU's statistikere elimineret en vigtig aarsag til "manglende sammenlignelighed" mellem HICP'erne. Spoergsmaalet om, hvorvidt posten skal omfattes af HICP paa grundlag af nettoerhvervelsespriserne for nye ejerboliger er blevet undersoegt af en anden HICP-taskforce. Taskforcen vedroerende ejerboliger har allerede forelagt arbejdsgruppen forslag vedroerende behandlingen af ejerboliger i HICP, og der afventes en afgoerelse fra Udvalget for Det Statistiske Program.

Behandlingen af finansielle tjenester, for hvilke der opkraeves direkte betaling, er den eneste blandt disse begrebsmaessigt og teknisk vanskelige produktgrupper, hvor der fortsat skal findes en loesning. Paa baggrund af de betydelige forskelle med hensyn til bankpraksis, prisudvikling og vaegte er HICP-arbejdsgruppen for oejeblikket ved at behandle saerlige foranstaltninger i form af et udkast til Kommissionens forordning.

6.4.2. Varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning

Kravet i Raadets rammedirektiv om at "bevare HICP'ernes relevans" indebaerer, at der skal goeres noget for at sikre, at HICP'erne er indbyrdes relateret og er ajourfoerte med hensyn til markedsudviklingen. Den tilsvarende minimumsnorm har til formaal at sikre, at nye produkter omfattes af HICP, saa snart de opnaar en omsaetning paa mere end en tusindedel af de samlede forbrugsudgifter i medlemsstaten. Eurostat fungerer som en informationsboers, der informerer hver medlemsstat om de produkter, som er blevet inkluderet i andre medlemsstaters HICP.

Som led i overvaagningen af bestemmelsernes overholdelse indberettede medlemsstaterne de fremgangsmaader, de havde indfoert med henblik paa systematisk at identificere varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning.

Det er typisk prisindsamlerne, som indberetter nye varer og tjenesteydelser (hvad enten det drejer sig om egentligt nye produkter eller erstatningsprodukter). Hovedkontorerne observerer fra centralt hold markedsudviklingen og sammenholder deres observationer med de oplysninger, som prisindsamlerne indberetter.

Medlemsstaterne anvender desuden oplysninger fra nationalregnskabet, husstandsbudgetundersoegeler eller andre undersoegelser saasom foedevareundersoegelser eller importstatistikker. Endvidere undersoeger de magasiner og tidsskrifter (fagblade og forbrugermagasiner, raavarepublikationer) samt gennemgaar aviser og tv-reklamer. De indsamler oplysninger fra industrien, brancheorganisationer og handelsforhandlerorganer, institutionelle brugere og sammenslutninger af detailhandlere og producenter samt forbrugersammenslutninger.

I medlemsstater med indeks med fast basis soeges der loebende efter varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning, men opmaerksomheden er saerlig koncentreret herom i forbindelse med hver ombaseringsperiode, hvor maalstikproeverne evalueres, og nye erstatninger eller yderligere poster medtages i HICP. I Danmark kontrolleres én af de tolv hovedgrupper under COICOP/HICP hver maaned, saaledes at alle grupper bliver kontrolleret i loebet af ét aar. Dette er formentlig den mest systematiske fremgangsmaade, som en medlemsstat har indberettet, og kunne i givet fald anbefales som saadan.

Definitionen af "varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning" var genstand for diskussion, da det var opfattelsen, at den kunne give anledning til forskellige fortolkninger. Saetningen "hvis andel af de estimerede forbrugsudgifter mindst udgoer en tusindedel af de udgifter, som er omfattet af den paagaeldende HICP" blev hovedsagelig fortolket paa to maader:

(a) hvert produkt, som blev indberettet af en medlemsstat, havde faaet oekonomisk betydning og tegnede sig for mere end en tusindedel i medlemsstaten, eller

(b) en vis gruppe af produkter havde faaet oekonomisk betydning og tegnede sig for mere end en tusindedel, og medlemsstaten havde indberettet en raekke nye repraesentative varer og tjenesteydelser.

Den oversigt, der blev offentliggjort i den foregaaende beretning til Raadet (afsnit 12.5, tabel 9), afspejlede diskussionen om fortolkningen af normen, idet den indeholdt de indberettede varer og tjenesteydelser, som var grupperet under produktgrupper.

Medlemsstaterne blev anmodet om at indberette de omtrentlige vaegte i forbindelse med de produkter eller produktgrupper i oversigten, som ikke udtrykkeligt var blevet omfattet af deres HICP. Selv om en lang raekke varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomiske betydning, blev omfattet af HICP'erne, var ikke alle medlemsstater i stand til at stille de noedvendige oplysninger til raadighed af praktisk grunde saavel som paa grund af fejlfortolkning. De resultater, som medlemsstaterne fremlagde, var ikke sammenlignelige og derfor ikke indeholdt i denne beretning.

I forbindelse med overvaagningen af bestemmelsernes overholdelse blev medlemsstaterne anmodet om at ajourfoere oversigten over produkter, som har faaet oekonomisk betydning. Den heraf foelgende samlede produktoversigt blev forelagt medlemsstaterne i efteraaret 1999 (jf. den endelige udgave i tabel 4 og 5). Diskussionen i forbindelse med denne oversigt viste, at udtrykket "som har faaet oekonomisk betydning", generelt blev fortolket som "ny i indekset".

Ifoelge HICP-normerne er der to forskellige situationer, hvor nye produkter medtages i indekset, hvis de har faaet oekonomisk betydning:

(1) erstatning: det nye produkt erstatter enten et allerede eksisterende produkt, som ikke laengere har samme betydning, dvs. en mere tidssvarende repraesentant for et behov eller et formaal, der allerede er omfattet af indekset, medtages i stikproeven (en speciel type bildaek erstattes f.eks. af en mere repraesentativ type),

eller

(2) tilfoejelse: det nye produkt omfattes af indekset ved siden af de produkter, der allerede er omfattet, som repraesentant for behov eller formaal, som har faaet oekonomisk betydning eller er blevet aendret.

Disse tilfoejelser kan vaere begrundet i en raekke forhold:

a) enten et nyt produkt, som ikke havde vaeret repraesenteret i indekset og normalt ikke ville blive betragtet som en erstatning, fordi det var fundamentalt forskelligt fra den eksisterende type (f.eks. mobiltelefoner). Det ville blive tilfoejet som en ny kategori inden for en eksisterende kategori,

eller

b) et produkt, som blev udbudt, men ikke udtrykkeligt var repraesenteret, fordi forbruget heraf var for lavt. Inkluderingen var ikke en erstatning inden for en kategori, men en ny kategori inden for en kategori (f.eks. spaghetti i Danmark eller lammekoed i Nederlandene).

I tilfaelde (1) (erstatning) boer vaegten af den COICOP/HICP-kategori, som erstatningen henhoerer under, ikke aendres.

I tilfaelde (2) (tilfoejelse) indsamles prisen paa det nye produkt ved siden af det allerede observerede produkt, og minimumsnormen i Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/96 giver mulighed for én af nedenstaaende behandlinger:

a) enten ved at justere vaegtene for den relevante kategori af COICOP/HICP eller

b) ved at justere vaegtene inden for den relevante kategori af COICOP/HICP eller

c) ved at tildele en del af vaegten specifikt til den vare eller tjenesteydelse, som har faaet oekonomisk betydning [under COICOP's firecifrede niveau].

Erstatninger beroeres ikke af denne norm, da de ikke indvirker paa vaegtene.

Forskellene mellem produkter, som har faaet oekonomisk betydning, og erstatninger kan opsummeres paa foelgende maade:

Tabel 3 Forskelle mellem varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning, og erstatninger

Tilfoejelser

(produkter, som har faaet oekonomisk betydning) // Erstatninger

Ny type produkt (endnu ikke eksisterende eller implicit omfattet), men ikke noedvendigvis (teknisk) nyt (f.eks. lammekoed) // Samme type eksisterende produkt

For foerste gang faaet oekonomisk betydning (en tusindedel) // Ikke relevant

Kan bestaa af forskellige varianter (maerker, modeller): et eller mange produkter introduceres (med samme formaal) // En-til-én-erstatning: én eksisterende prisrepraesentant udskiftes med et andet, mere repraesentativt produkt

Vaegten eksisterer enten endnu ikke eller skal justeres for at tage hoejde for det produkt, som har faaet oekonomisk betydning // Ingen virkning paa vaegtene

Som foelge af diskussionen blev minimumsnormen i forordningen opdelt i bestanddele paa foelgende maade:

- der var normalt en vis udgiftsgruppe, som ikke udtrykkeligt var omfattet af medlemsstatens HICP, da dens vaegt var lavere end en tusindedel

- denne udgiftsgruppe er nu udtrykkeligt omfattet, fordi den mindst udgoer en tusindedel af de udgifter, som er omfattet af dette HICP

- denne gruppe er repraesenteret af en vis vare eller tjenesteydelse, som har faaet oekonomisk betydning, og som ikke selv behoever at have en vaegt paa mindst en tusindedel af de udgifter, der er omfattet af dette HICP.

Paa grundlag af normen blev medlemsstaterne anmodet om at kontrollere de indberettede produkter som potentielle prisrepraesentanter for en vis udgiftsgruppe, som endnu ikke eller implicit er omfattet af deres indeks.

Man blev enige om, at medlemsstaterne skulle kontrollere

(a) om de foreslaaede produkter repraesenterer en udgiftsgruppe, som endnu ikke udtrykkeligt er omfattet af indekset, og

(b) om denne udgiftsgruppe udgoer mindst en tusindedel af de udgifter, som er repraesenteret i indekset

(c) hvordan denne udgiftsgruppe udtrykkeligt boer inkluderes i HICP og

(d) om den kunne repraesenteres af prisrepraesentanter, der er mere passende end de foreslaaede (nogle passende repraesentanter kunne vaere indeholdt i oversigten over andre medlemsstaters indberetninger).

Der blev opnaaet enighed om to oversigter over varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning, én med de produkter, som medlemsstaterne havde foreslaaet, og én med de produktgrupper, som Eurostat havde foreslaaet (jf. tabel 4 og 5).

Begge tabeller med varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning, tager hoejde for den ovenfor foretagne sondring mellem varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning, og erstatninger. Produkter, som blev indberettet af medlemsstaterne, og som tydeligvis var resultatet af erstatninger, er derfor ikke indeholdt i tabellerne.

I forbindelse med ikke-omfattede poster skal medlemsstaterne paavise, at de maksimale udgifter, som hver af de foreslaaede produkter kunne repraesentere, laa under en tusindedel af de udgifter, som er omfattet af deres HICP. Produkterne boer i givet fald grupperes blandt udgiftsgrupper paa et hoejere niveau (f.eks. hoerer oekologiske/biologiske guleroedder og kartofler under det samme COICOP-delindeks og kunne derfor repraesentere den samme udgiftsgruppe).

Tabel 5 har til formaal at danne grundlag for en vurdering af, om HICP daekker udgiftsgrupper, som efter Eurostats opfattelse kunne have faaet stoerre betydning i de seneste fem aar. Oversigten er ikke udtoemmende.

Det fremgik i en vis grad i forbindelse med overvaagningen af bestemmelsernes overholdelse - jf. ogsaa tabel 10 og 11 vedroerende antallet af basisaggregater og priser for udvalgte udgiftsgrupper som indberettet af medlemsstaterne - at der i givet fald er flere produkter, som boer tages i betragtning, foruden de produkter, som medlemsstaterne for oejeblikket indberetter. Antallet af basisaggregater eller antallet af prisrepraesentanter, som skal tilfoejes i HICP'erne, boer vaere tilstraekkeligt til at repraesentere de forskellige varer og tjenesteydelser, som har faaet oekonomisk betydning, og variationerne i deres prisudvikling.

Normens funktion har vist, at medlemsstaterne goer betydelige fremskridt med hensyn til at overvaage forbrugsudgifterne til produkter, som har faaet oekonomisk betydning, og en stor del af forbrugsudgifterne tilfoejes i HICP. Normens formulering syntes at kunne fortolkes paa forskellige maader, og dette gav mulighed for en yderligere praecisering. Som foelge af normens staerke samspil med reglerne for stikproeveudtagning boer den eventuelt aendres formelt.

Tabel 4 Produkter, som har faaet oek. betydning - foreslaaet af medlemsstaterne

>TABELPOSITION>

Tabel 5 Produkter, som har faaet oekonomisk betydning - foreslaaet af Eurostat

PC-arbejdsplads (inkl. tilbehoer og spil)

a) Hardware //

Zip-drive // 9.1.3

DVD-drev // 9.1.3

Disk writer // 9.1.3

Scanner // 9.1.3

Joystick/gamepad/pc-rat // 9.1.3

Personal digital assistant // 9.1.3

Internet-videokamera // 9.1.3

b) Software //

Sprogkursusprogrammer // 9.1.3

Talegenkendelsesprogrammer // 9.1.3

Encyklopaedier paa cd-rom eller diskette // 9.1.4

Computerspilprogrammer, f.eks. Tomb Raider III, Age of Empires // 9.3.1

Videospil

a) Hardware //

Joystick/gamepad/rat til videokonsoller // 9.3.1

Videokonsoller // 9.3.1

b) Software til f.eks. Dreamcast/Game Boy/Nintendo 64/Playstation // 9.3.1

Andet tilbehoer til boligen

Batterioplader // 05.3.1/2

Genopladelige batterier // 5.5.1/2

Telefonudstyr

ISDN-telefon, traadloes // 8.2./3.0

Kombineret ISDN-telefon/fax // 8.2./3.0

Haandfrit saet til mobiltelefon (i bilen) // 8.2./3.0

6.4.3. Vaegtenes kvalitet

Som beskrevet i kapitel 5 skal der ifoelge en specifik kommissionsforordning om fornoedent foretages et minimum af evaluering og justeringer.

Eurostat anmodede de medlemsstater, som udarbejder indeks med fast basis, om at fremsende resultaterne af deres evalueringer i 1998/1999. I ingen af de medlemsstater, der er modtaget svar fra, udviste nogen vaegt en saa stor aendring, at det var noedvendigt at aendre den.

Eurostat foretog en raekke kontrolsammenligninger for at danne sig et billede af resultaternes sandsynlighed. Der blev taget stikproever af otte delindeks, som for seks lande, der anvender kaedeindeks, havde vist en udsaedvanlig udvikling i vaegtene mellem 1996 og 1999. De otte delindeks viste en fuldstaendig forskellig udvikling i den valgte periode i hvert land. Ingen af indeksene viste en systematisk udvikling, som kunne overfoeres til lande, der anvender indeks med fast basis. Eurostat kontrollerede ogsaa referenceperioden i forbindelse med visse vaegte paa et lavere niveau. De 13 medlemsstater, som svarede, indberettede ikke referenceperioder, der var aeldre end dem, der er tilladt paa grundlag af HICP-normen for vaegtninger.

For at fuldende billedet forsoeger man at faa svar fra de medlemsstater, som ikke kunne indberette deres resultater rettidigt til denne beretning. Der er imidlertid tegn paa, at vaegtenes kvalitet er blev forbedret med harmoniseringen. Tabel 8 i afsnit 6.4.5. viser, at vaegtene generelt har vaeret mere ajourfoert siden 1996, end det tidligere var tilfaeldet. Italien, Luxembourg og OEstrig foretager nu en aarlig ajourfoering, og andre medlemsstater har ajourfoert eller har planer om at