[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 17.10.2007

KOM(2007) 620 endelig

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET

Modernisering af social beskyttelse for at opnå større social retfærdighed og økonomisk samhørighed: fremme af en aktiv integration af de mennesker, der befinder sig længst væk fra arbejdsmarkedet

1. Indledning

EU-strategien for vækst og beskæftigelse[1] begynder at udvise resultater: der er kommet gang i væksten, beskæftigelsen er øget, og arbejdsløsheden daler i Europa. Der er imidlertid ingen tvivl om, at der skal meget mere til for fuldt ud at udnytte potentialet i Europa og opfylde Lissabon-målsætningerne for økonomisk og social udvikling.

En betydelig del af EU's befolkning er fortsat socialt udstødt: 16 % risikerer økonomisk fattigdom, 1 ud af 5 har dårlige boligforhold, 10 % lever i husholdninger, hvor ingen arbejder, langtidsarbejdsløsheden nærmer sig 4 %, og antallet af unge, der forlader skolen tidligt, er over 15 %. En anden dimension af social udstødelse, der får gradvis større betydning, er manglende adgang til informationsteknologier[2].

Trods det, at EU og dens medlemsstater udgør et af de rigeste områder i verden, er de stadig langt fra det mål, som Det Europæiske Råd satte sig med lanceringen af Lissabon-strategien i marts 2000, nemlig at gøre en målrettet indsats for at udrydde fattigdom. Skønt situationen varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat, betragtes det generelt som socialt, moralsk og økonomisk ubæredygtigt, at der stadig findes dårligt stillede og forarmede mennesker i EU i det givne omfang.

At nå ud til dem, der befinder sig i udkanten af samfundet og arbejdsmarkedet, er i lige så høj grad en økonomisk som en social prioritet. Disse elementer er nært forbundne, og der er bestemt intet modsætningsforhold mellem en effektiv dynamisk økonomi og en økonomi, som sætter social retfærdighed i centrum. På den ene side er økonomisk udvikling nødvendig for, at der fortsat kan ydes social støtte. På den anden side indgår det at bringe udstødte tilbage til arbejdsmarkedet, forudsat at de kan arbejde, og støtte deres sociale integration uløseligt forbundet med Lissabon-strategien, som har til formål at mobilisere vore menneskelige ressourcer fuldt ud.

For at hjælpe medlemsstaterne med at mobilisere dem, som kan arbejde, og give dem, der ikke kan, passende støtte, har Kommissionen foreslået en holistisk strategi, som kan kaldes aktiv integration [3]. Den kombinerer indkomststøtte på et niveau, som er tilstrækkelig højt til at skabe mulighed for en værdig tilværelse, med en forbindelse til arbejdsmarkedet gennem jobmuligheder eller erhvervsfaglig uddannelse og gennem bedre adgang til sociale tjenester. Aktiv integration i den betydning supplerer fuldt ud "flexicurity"-tilgangen og er målrettet mod dem, der befinder sig i udkanten af arbejdsmarkedet. Den former en "aktiv velfærdsstat" ved at bane vej til arbejdsmarkedet for de enkelte og sikre, at dem, der ikke kan arbejde, kan leve en værdig tilværelse og bidrage så meget som muligt til samfundslivet. Derfor bidrager aktiv integration til Lissabon-strategien og udgør også en byggesten til den sociale dimension af EU's strategi for bæredygtig udvikling.

I foråret 2006 lancerede Kommissionen en offentlig konsultation[4], som omfattede en konsultation i henhold til EF-traktatens artikel 138 om behovet for foranstaltninger på EU-plan til fremme af en aktiv integration af de mennesker, der befinder sig længst væk fra arbejdsmarkedet. På baggrund af resultaterne af denne konsultation og de initiativer, som fulgte, f.eks. den grundige gennemgang af de nationale handlingsplaner til bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse i Udvalget for Social Beskyttelse, det sjette europæiske møde mellem mennesker, der er ramt af fattigdom (4.-5. maj 2007) og de berørte parters konference om aktiv integration (15. juni 2007), har Kommissionen udarbejdet de forslag, som fremsættes i denne meddelelse, herunder lanceringen af anden fase af konsultationsprocessen, jf. EF-traktatens artikel 138, stk. 3.

2. Konsultationssvar

2.1 Overvejende støtte til fornyede EU-bestræbelser i retning af aktiv integration

I svarene på konsultationen i 2006 fremhævedes, at Rådets henstilling fra 1992 om fælles kriterier i forbindelse med sikring af tilstrækkelige indtægter og ydelser fra socialbeskyttelsesordninger [5] stadig blev betragtet som et referenceinstrument for EU-politikken vedrørende fattigdom og social udstødelse. Heri understregedes, at henstillingen mere end nogensinde var relevant, men at der skulle mere til for at få den gennemført fuldt ud, navnlig med hensyn til at afgrænse kriterier og statistiske værktøjer, der kan anvendes som benchmark til at fastlægge et passende niveau for mindsteindkomstordninger.

I svarene anerkendtes det også, at et passende niveau for mindsteindkomstordninger burde vurderes i en bredere sammenhæng og ses i lyset af adgang til beskæftigelse. Derfor hilste de fleste Kommissionens brede tilgang velkommen[6]. De var ganske vist i deres svar tilbageholdende, for så vidt angår forskrifter på EU-plan, som ikke findes egnede i lyset af de forskelligartede situationer rundt om i Europa, men flertallet udtrykte deres støtte til en fornyet indsats på EU-plan. Der blev navnlig givet udtryk for stærk støtte til fælles principper på EU-plan og styrkelse af den åbne koordinationsmetode.

2.2 Behov for en mere holistisk tilgang

I de forskellige svar understregedes det endvidere, at en vellykket gennemførelse af tilgangen med aktiv integration afhænger af synenergieffekten mellem dens forskellige bestanddele. Passende indkomststøtte skal kombineres med muligheder på arbejdsmarkedet og bedre adgang til kvalitetstjenester.

Social integration og arbejdsmarkedsdeltagelse går hånd i hånd. Hvis integration på arbejdsmarkedet skal være bæredygtig, skal dårligt stillede først støttes med tilstrækkelige ressourcer og individuelt tilpassede beskæftigelsestilbud og sociale tjenester for at øge deres sociale deltagelse og beskæftigelsesevne. Hvis det lykkes dem at finde beskæftigelse, bør der lægges vægt på, at de bliver i jobbet for at undgå en "svingdørssituation", hvor folk tvinges til at forlade jobbet på grund af utilstrækkelige kvalifikationer, eller fordi der ikke er blevet taget hånd om personlige og sociale hindringer. Endvidere er beskæftigelse i sig selv ikke altid en garanti mod fattigdom, da 8 % af arbejdstagerne i EU risikerer at blive ramt af fattigdom, hvilket forklarer den stærke anmodning fra civilsamfundets organisationer og fagforeningerne, om at der skabes kvalitetsjob.

Social bistand og sociale tjenester skal støtte de enkeltes integrering på arbejdsmarkedet, øge deres indtjeningsmuligheder og nedbringe deres afhængighed af støtte og risikoen for overførsel af fattigdom fra generation til generation. Men i en række besvarelser understregedes det, at virkningen af regler om betinget støtte for de mest udsatte skal overvåges nøje, navnlig fordi de sociale bistandsniveauer allerede ligger under fattigdomsrisikogrænsen i de fleste medlemsstater.

2.3 Svar fra arbejdsmarkedets parter

I meddelelsen om lancering af første fase af konsultationsprocessen understregedes allerede den rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller i mange medlemsstater i udformningen og overvågningen af aktive arbejdsmarkedspolitikker og i forhandlingerne om mindsteløn. Arbejdsmarkedets parter støttede ikke i deres svar i første fase af konsultationsprocessen i henhold til artikel 138 nogen lovgivningsmæssige muligheder på EU-plan for aktiv integration, men gik i stedet ind for en styrkelse af den eksisterende åbne koordinationsmetode og en mere integreret tilgang. De gjorde det også klart, at de spillede en nøglerolle i forbindelse med øgede jobmuligheder for dårligt stillede og indførelse af egnede ansættelsesprocedurer, som det også fremgik af nyligt indgåede trepartsaftaler.

Arbejdsmarkedets parter mindede navnlig om, at deres arbejdsprogram for 2006-2008 fremhæver, hvordan de kan tage fat på spørgsmålet om dårligt stillede grupper. De forpligtede sig til at gøre det ved at iværksætte en fælles analyse af de vigtigste udfordringer, som Europas arbejdsmarked står over for i dag, tage spørgsmål op som f.eks. integration af dårligt stillede på arbejdsmarkedet, opstille prioriteter, som skal indgå i rammeforanstaltninger for beskæftigelsen, og forhandle om en uafhængig rammeaftale om enten integration af dårligt stillede grupper på arbejdsmarkedet eller livslang læring.

Af den debat, der fulgte fremlæggelsen af konsultationsresultaterne, fremgik det tydeligt, at arbejdsmarkedets parter spiller en afgørende rolle i forbindelse med fremme af arbejdstageres forbliven på arbejdsmarkedet: dårligt stillede kan, når de har fundet et job, have behov for fortsat støtte, f.eks. i form af muligheder for uddannelse på arbejdspladsen og livslang læring og egnede og fleksible arbejdsforhold med henblik på at hjælpe udstødte med at forene arbejde og deres bestræbelser på at forholde sig til deres manglende sociale funktionsdygtighed, som f.eks. dårlige boligforhold, omsorgsforpligtelser og helbredsproblemer. Med andre ord slutter den sociale integrationsproces ikke ved virksomhedens dør.

2.4 Inddragelse og integration af alle relevante aktører

I svarene på konsultationen understregedes også, at en vellykket aktiv integrationspolitik afhænger af en række aktørers inddragelse og samarbejde. Lokale og nationale myndigheder har et grundlæggende ansvar for at udforme, finansiere og administrere politikker til sikring af integration af de borgere, der er længst væk fra arbejdsmarkedet. Private, offentlige eller privatoffentlige tjenesteleverandører spiller en nøglerolle i gennemførelsen af disse politikker lokalt. Civilsamfundets organisationer repræsenterer og bistår modtagere af sådanne ydelser. Dårligt stillede skal selv inddrages, høres og have indflydelse for at gøre de offentlige politikker mere effektive.

Alt for ofte opererer disse aktører på områder af social- og beskæftigelsespolitikken, som er uden indbyrdes forbindelse. Den aktive integrationstilgang skal for at lykkes fremme en integreret gennemførelsesproces med samarbejde mellem de politiske niveauer lokalt, regionalt, nationalt og på EU-plan og på tværs af de tre områder i strategien: mindsteløn, aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger og sociale tjenester.

3. En bedre forståelse af fattigdom og social udstødelse: den seneste politiske udvikling

Resultaterne af konsultationerne skal også betragtes i lyset af den politiske udvikling i EU på en række områder siden lanceringen af Lissabon-strategien.

Den åbne koordinationsmetode vedrørende social beskyttelse og social integration og den europæiske beskæftigelsesstrategi har bidraget til en bedre forståelse af de komplekse fænomener fattigdom og social udstødelse og er kraftige virkemidler til fremme af en mere holistisk tilgang, hvor de tre hovedområder i strategien for aktiv integration inddrages.

I den fælles rapport om social beskyttelse og social integration fra 2007 erkendes det, at man bør være mere opmærksom på minimumsressourcer, så ingen bliver "tabt". I den forbindelse er hensigtsmæssige mindstelønordninger af afgørende betydning for at tackle de bagvedliggende sociale problemer og fremme fuld social integration af alle EU-borgere og hjælpe dem med at udvikle deres fulde potentiale. Men forskelligartede ulemper kræver forskelligartede og integrerede løsninger, der omfatter rummelige arbejdsmarkeder og muliggør social bistand.

Det har virkelig ligget medlemsstaterne på sinde at udnytte de rummelige arbejdsmarkeders potentiale i bekæmpelsen af fattigdom og udstødelse i forbindelse med den europæiske beskæftigelsesstrategi. De har indvilget i at give enhver uden beskæftigelse en ny start efter seks måneders arbejdsløshed for unge menneskers vedkommende og efter tolv måneders arbejdsløshed for voksnes vedkommende. Senest i 2010 bør 25 % af de langtidsarbejdsløse deltage i en aktiv foranstaltning. I beskæftigelsesretningslinjerne[7] 2005-2008 erkendes det, at en indsats for at øge beskæftigelsen går hånd i hånd med at øge incitamentet til at arbejde, jobkvaliteten og arbejdskraftproduktiviteten og nedbringe andelen af arbejdende fattige. Betydningen af rummelige arbejdsmarkeder blev igen fremhævet i den fælles beskæftigelsesrapport fra 2007[8], hvori det hedder, at "… medlemslandene lægger mere og mere vægt på arbejdsmarkedsreformer, der kan bekæmpe fattigdom og udstødelse og tilskynde til at blive længere på arbejdsmarkedet. Medlemsstaterne arbejder sammen om at tilbyde aktiv støtte til de dårligst stillede …". Det er en udfordring for politikerne at skabe balance imellem de to mål at mindske fattigdommen og samtidig øge arbejdskraftudbuddet, og de skal også tage hensyn til de budgetmæssige omkostninger, som en evt. reform af skatte- og bistandssystemet kan medføre.

Sociale ydelser betragtes nu som grundpillerne i det europæiske samfund og den europæiske økonomi, og bedre adgang til sociale kvalitetsydelser er blevet en af medlemsstaternes hovedprioriteter i bekæmpelsen af fattigdom og social udstødelse[9]. Allerede i henstillingen fra 1992 opfordredes medlemsstaterne til at træffe de fornødne foranstaltninger til at sætte de berørte parter i stand til at modtage hensigtsmæssig social støtte. Siden den tid er der dukket nye sociale risici op i forbindelse med overgangen til en postindustriel økonomi baseret på viden og tjenesteydelser og i forbindelse med demografiske ændringer og sociale tendenser som f.eks. en højere grad af individualisering. Disse nye risici gør behovet for kvalitetsydelser og individuel støtte så meget desto mere presserende.

Informationsteknologier spiller også en vigtig rolle i den sammenhæng, og Kommissionen har for nyligt lanceret initiativer til forbedring af leveringen af sociale ydelser og sundhedstjenesteydelser ved anvendelse af informationssamfundsteknologier[10].

4. Påtænkte EU-foranstaltninger

Med udgangspunkt i resultaterne af denne konsultation og ovennævnte udvikling foreslår Kommissionen at uddybe den åbne koordinationsmetode på dette område gennem vedtagelse af fælles principper , der efterfølgende overvåges og evalueres, under overholdelse af subsidiaritetsprincippet og i respekt for medlemsstaternes autonomi og forskelligartede situationer og behov.

Den åbne koordinationsmetode er blevet et vigtigt værktøj til at fremme bedste praksis og sikre fortsat overvågning af mål på EU-plan. I de nationale rapporter, som medlemsstaterne indsendte i forbindelse med den åbne koordinationsmetode i 2006, blev aktiv integration fremhævet og analyseret som en af nøgleprioriteterne. Den åbne koordinationsmetode vil med udgangspunkt i fælles principper fortsat blive benyttet til at overvåge og evaluere alle aspekter af det aktive integrationstiltag. De nærmere bestemmelser vil blive fastsat i Udvalget for Social Beskyttelse.

Inden for rammerne af den åbne koordinationsmetode vil det selvfølgelig fortsat være medlemsstaternes ansvar at fastsætte niveauet for indkomststøtte og nå frem til den rette balance mellem social bistand og sociale ydelser på den ene side og det forhold, at arbejde skal kunne betale sig på den anden, en balance, der afhænger af sociale og politiske præferencer, sociale og kulturelle traditioner og hensynet til retfærdig og effektiv håndtering af forskellige former for dårlige forhold.

De fælles principper for hvert af de tre områder inden for aktiv integration vil understrege behovet for en holistisk tilgang og opstille en konkret og integreret ramme for deres gennemførelse. Denne strukturerede proces er et redskab til fastlæggelse af det bedste politiske svar på den fælles sociale udfordring, som det er at sikre alle EU-borgeres grundlæggende ret til en værdig tilværelse for alle[11].

For at fremme fastlæggelse og vedtagelse af fælles principper og præcisere elementerne i den aktive integrationsstrategi har Kommissionen til hensigt at udarbejde en henstilling , som skal danne grundlag for rådskonklusioner og en beslutning fra Europa-Parlamentet.

De fælles principper for de tre områder vil blive udarbejdet efter nedennævnte retningslinjer.

4.1 Tilstrækkelig indkomststøtte til at undgå social udstødelse

Hovedelementerne i henstillingen fra 1992 vedrørende indkomststøtte, jf. afsnit A til C(3), er fortsat yderst relevante for den påtænkte strategi. Heraf fremgår navnlig:

1) at medlemsstaterne erkender, at alle har en grundlæggende ret til indtægter og ydelser, der er tilstrækkelige til at leve en menneskeværdig tilværelse

2) at de gennemfører den praktiske indrømmelse af denne ret efter generelle principper, herunder aktivt at stå til rådighed for arbejdsmarkedet eller være villig til at gennemgå en erhvervsuddannelse, for så vidt der er tale om personer, hvis alder, helbred og familiemæssige situation tillader dette, eller i givet fald under forudsætning af, at der træffes foranstaltninger til at integrere de øvrige personer økonomisk og socialt

3) at de forvalter denne ret efter praktiske retningslinjer, og navnlig at størrelsen af de midler, der anslås at være tilstrækkelige til at dække de væsentligste behov, når respekten for menneskets værdighed skal tilgodeses, fastsættes ud fra forskellige indikatorer, som de anser for relevante, som f.eks. statistikken over den gennemsnitlige disponible indkomst i medlemsstaten, statistikken over husholdningernes forbrug, den lovsikrede minimumsløn eller prisniveauet. Der opstilles metoder til regelmæssig revision af disse beløb på grundlag af disse indikatorer, så ydelserne til stadighed kan dække behovene.

4.2 Forbindelse til arbejdsmarkedet

På linje med beskæftigelsesretningslinjerne vil de fælles principper understrege betydningen af at nedbryde barrierer til arbejdsmarkedet med aktive og forebyggende arbejdsmarkedsforanstaltninger, som f.eks. tidlig afdækning af behov, hjælp til jobsøgning, vejledning og uddannelse som led i individualiserede handlingsplaner.

For at det skal kunne betale sig for de jobsøgende at arbejde er der også behov for fortsat at gennemgå incitamenter og demotiverende faktorer i skatte- og socialsikringssystemerne, herunder forvaltning af og betingelser for ydelser, samtidig med at der sikres et tilstrækkeligt højt socialt beskyttelsesniveau.

Med henblik på at støtte dårligt stilledes integration er det relevant at inddrage politikker på efterspørgselssiden af arbejdsmarkedet vedrørende udbygning af den sociale økonomi, udvikling af nye kilder til beskæftigelse som svar på kollektive behov, finansielle incitamenter for arbejdsgivere til at ansætte, lovgivning til bekæmpelse af forskelsbehandling og arbejdsret[12].

4.3 Mulighed for bedre adgang til højkvalitetsydelser

De fælles principper vil fokusere på de to begreber, der blev indkredset som værende af afgørende betydning i den åbne koordinationsmetode og den løbende dialog med civilsamfundets organisationer[13], nemlig

- tjenesters tilgængelighed, både disponibilitet (herunder inden for en passende radius og fysisk tilgængelige) og prismæssig overkommelighed

- tjenesters kvalitet, herunder: inddragelse af brugerne, overvågning, resultatevaluering og udveksling af bedste praksis, investering i menneskelig kapital, arbejdsvilkår, rammer for lighed både i ansættelsespolitikker og levering af tjenester, koordinering og integrering af tjenester og passende fysisk infrastruktur, navnlig i forbindelse med socialt boligbyggeri[14].

Alle forsyningspligtydelser, herunder netværksindustrier, som f.eks. transport, offentlig forsyningsvirksomhed og finansielle tjenesteydelser, spiller en vigtig rolle i forbindelse med sikring af social og territorial samhørighed. Almen adgang til væsentlige ydelser bør sikres, og Kommissionen er forpligtet til at fremme dette i alle sine politikker[15]. De fælles principper vil dog ud fra perspektivet om aktiv integration fokusere på socialydelser af almen interesse.

Ud over obligatoriske og supplerende sociale beskyttelsesordninger og sundhedsydelser omfatter socialydelser af almen interesse andre væsentlige ydelser direkte til personen, som spiller en forebyggende rolle og skaber social samhørighed, fremmer social integration og beskytter grundlæggende rettigheder[16]. De omfatter:

1) hjælp til personer, der har personlige problemer eller er i krise (f.eks. arbejdsløshed, uoverskuelig gæld, narkotikamisbrug og opløsning af familien)

2) aktiviteter, der skal sikre, at de pågældende personer kan blive fuldt ud integreret i samfundet og på arbejdsmarkedet (f.eks. revalidering, sprogundervisning for immigranter, uddannelse og omskoling), og som skal sikre adgang til prismæssigt overkommelig børnepasning

3) aktiviteter, der har til formål at integrere personer, der har langvarige sundhedsproblemer eller handicap

4) socialt boligbyggeri.

5. En EU-støtteramme

Gennemførelsen af de fælles principper vil på EU-plan blive systematisk overvåget, evalueret og bakket op af andre initiativer og instrumenter, der supplerer medlemsstaternes bestræbelser.

Kommissionen minder om, at de europæiske arbejdsmarkedsparter spiller en vigtig rolle for en vellykket gennemførelse af den aktive integrationstilgang, og hilser de forpligtelser, de har indgået i forbindelse med arbejdsprogrammet 2006-2008, velkommen. Kommissionen vil sammen med arbejdsmarkedsparterne undersøge, hvordan de yderligere kan udvikle selvstændige initiativer med henblik på at øge synergieffekten i forhold til de andre politikområder og aktører i den aktive integrationstilgang som f.eks. offentlige myndigheder, herunder de mest aktive på området, nemlig ofte regionale og lokale myndigheder, tjenesteleverandører og ngo'er.

EU’s finansielle instrumenter spiller allerede en nøglerolle til fremme af udvikling af integrationspolitikker, som bygger på adgang til arbejdsmarkedet. Den Europæiske Socialfond udgør en langsigtet finansiel ramme, der supplerer nationale og andre finansieringskilder. Kommissionen vil tilskynde til anvendelse af bestemmelserne i den nye ESF-forordning til støtte for aktive integrationsforanstaltninger, nemlig: a) udvikling og afprøvning af integrerede muligheder for aktiv social og økonomisk integration, b) udbredelse af nyskabende integrationstilgange, der har en klar fordel frem for nuværende praksis og c) formidling og overførsel af god praksis i forbindelse med fremme af social integration i alle medlemsstater.

Om den påtænkte tilgang bliver vellykket afhænger af, om nationale, regionale og lokale aktører forpligter sig og inddrages fuldt ud. De skal spille en central rolle i udviklingen og gennemførelsen af aktive integrationspolitikker på EU-plan. Deres bedste praksisser er i øjeblikket ikke så synlige, som de fortjener. Kommissionen vil derfor støtte, herunder med midler inden for rammerne af Progress-programmet, etableringen af et net af lokale observatorier i partnerskab med EU-net af lokale myndigheder, tjenesteleverandører og ngo'er med henblik på at overvåge og fremme bedste praksisser, navnlig i forbindelse med adgang til kvalitetstjenester.

6. Konklusioner og næste skridt

6.1 Konsultation af arbejdsmarkedets parter

I henhold til EF-traktatens artikel 138, stk. 3, indbydes arbejdsmarkedets parter til at give udtryk for deres synspunkter vedrørende den i denne meddelelse skitserede tilgang, navnlig vedrørende:

- det foreslåede instrument , nemlig uddybning af den åbne koordinationsmetode på dette område gennem vedtagelse af fælles principper og efterfølgende overvågning og evaluering af dem

- indholdet i de fælles principper om tilstrækkelige ressourcer, rummelige arbejdsmarkeder og adgang til kvalitetstjenester, jf. afsnit 4.1-4.3 i denne meddelelse

- EU-støtterammen , jf. afsnit 5 i denne meddelelse.

Arbejdsmarkedets parter opfordres også til at fremsætte yderligere bemærkninger og undersøge muligheden for yderligere initiativer i forbindelse med de spørgsmål, de behandlede i første etape af konsultationen vedrørende deres særlige rolle til fremme af fastholdelse af job, jf. afsnit 2.3 ovenfor, og den mulige synergieffekt imellem deres tiltag og de andre områder i den aktive integrationstilgang.

6.2 Konsultation af alle interesserede parter

I betragtning af sagsområdet for dette initiativ og behovet for inddragelse af alle relevante aktører, jf. afsnit 2.4, opfordrer Kommissionen også alle interesserede parter, herunder offentlige myndigheder på alle niveauer, civilsamfundets organisationer og tjenesteleverandører, til at give udtryk for deres synspunkter vedrørende indholdet af denne meddelelse. Kommissionen er navnlig interesseret i at høre deres mening om, hvorvidt dens forslag om at fremme aktiv integration er effektivt og omfattende nok.

Denne meddelelse er også rettet til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.

6.3 Næste skridt

For at inddrage alle interesserede institutioner og organisationer på EU-niveau og nationalt vil denne meddelelse blive lagt ud på internetsiden for Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Ligestilling:

http://ec.europa.eu/employment_social/consultation_da.html.

Alle interesserede parter kan sende deres bemærkninger eller forslag via e-mail til følgende adresse:

empl-active-inclusion@ec.europa.eu.

Bemærkninger bedes indsendt senest den 28. februar 2008. Kommissionen vil foretage en detaljeret gennemgang af de modtagne bidrag, offentliggøre sine konklusioner og sikre, at de bliver fulgt op.

[1] Formandskabets konklusioner, Det Europæiske Råd i Lissabon, den 23.-24. marts 2000 og KOM(2005) 24.

[2] 44 % af EU-borgerne har f.eks. ingen internet- og computerfærdigheder.

[3] KOM(2006) 44 af 8.2.2006.

[4] KOM(2006) 44.

[5] Rådets henstilling af 24. juni 1992 (92/441/EØF). Jf. også Rådets henstilling af 27. juli 1992 (92/442/EØF).

[6] Jf. resultaterne af konsultationen: http://ec.europa.eu/employment_social/social_inclusion/active_inclusion_en.htm.

[7] Jf. Retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2005-2008), EUT L 205 af 6.8 2005, s. 21.

[8] Rådet for Den Europæiske Union, 6706/07.

[9] Rådet for Den Europæiske Union, 7341/05.

[10] KOM(2007) 332 af 14.6.2007.

[11] Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (artikel 34, stk. 3).

[12] SEC(2007) 329 af 6.3.2007, s. 51-58.

[13] Jf. http://www.peer-review-social-inclusion.net/key-issues/quality-and-accessibility-of-social-services/ , navnlig Halloran J. and K. Calderon-Vera (2007) "Access to quality social services – A strategy paper".

[14] Den kommende meddelelse om socialydelser af almen interesse kommer til at omhandle usikkerhedsmomenter vedrørende anvendelsen af fællesskabsregler. Heri undersøges bl.a., hvordan man bedst anvender reglerne om offentlige indkøb på området socialydelser af almen interesse. Den vil desuden supplere denne uddybning med yderligere initiativer vedrørende definition og vurdering af kvalitet.

[15] KOM(2004) 374 af 12.5.2004.

[16] KOM(2006) 177 af 26.4.2006.