Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens grønbog om supplerende pensioner i det indre marked« (98/C 73/28)

Europa-Kommissionen besluttede den 21. april 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens grønbog om supplerende pensioner i det indre marked«

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Henry Byrne til ordfører og Jan Jacob van Dijk som medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. december 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 350. plenarforsamling af 10. og 11. december 1997, mødet den 11. december 1997, med 92 stemmer for og 2 imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kommissionen har udarbejdet denne grønbog for at henlede opmærksomheden på de betydelige demografiske forandringer, der foregår i EU, og på deres konsekvenser for de statslige pensionssystemer.

1.2. I løbet af de sidste ca. 30 år er fødselsraten faldet, samtidig med at den forventede levealder er steget. Det betyder, at mens der i EU i dag er fire personer i den arbejdsdygtige alder til at forsørge hver pensionist, vil der i år 2040 kun være to personer i den arbejdsdygtige alder for hver pensionist.

1.3. Disse demografiske ændringer kan få betydelige budgetmæssige konsekvenser for de statslige pensionssystemer, hvis der ikke iværksættes korrigerende foranstaltninger. For eksempel vil det vægtede gennemsnit for pensionsudgifterne set i forhold til BNP i perioden 1995-2030 stige med 3-4 procentpoint i de 11 medlemsstater, for hvilke der findes prognoser.

1.4. Faktisk er 88 % af alle pensioner i EU statspensioner, som bygger på ordninger, der finansieres løbende (»pay-as-you-go«). Demografiske ændringer er en vigtig faktor, som kan belaste pensionsordninger med løbende finansiering.

1.5. Tallet 88 % giver dog ikke det fulde billede, eftersom det er EU-gennemsnittet: forholdene i de enkelte medlemslande er meget forskellige. For eksempel kan man ud fra tabel II i grønbogen se, at mens pensionsmidlerne i EU udgør 20 % af BNP, er de tilsvarende tal i henholdsvis USA og Sverige 59 % og 45 %. To EU-lande, nemlig Holland og Storbritannien, befinder sig i den ene ende af skalaen med ca. 80 %, mens de tilsvarende tal i andre medlemsstater er etcifrede.

1.6. Forskellene mellem medlemsstaternes ordninger bliver tydeligt illustreret af tabel 1 og 2, der er vedlagt som bilag til denne udtalelse. Tabel 1 viser de lovbestemte eller statsfinansierede pensioners størrelse i forhold til lønningerne (halvanden gang den nationale gennemsnitsindkomst), og man kan se, at Irland, Holland og Storbritannien ligger i bunden af skalaen, idet pensionerne her udgør fra 31 % og opefter af lønningerne, mens tallene i Portugal, Spanien, Italien og Grækenland ligger på over 70 %. I tabel 2 er de supplerende pensioner også inddraget og derfor ligger tallene langt tættere på hinanden, selvom der stadig er forskelle.

1.7. Udbetalingen af tilstrækkelige alderspensioner er en hjørnesten i EU's sociale struktur. Når man tager højde for, at pensionerne ifølge prognoserne er truet af de demografiske forandringer, hilser ØSU det velkommen, at Kommissionen har taget initiativ til at behandle emnet. Problemet vil udvikle sig gradvist, men jo tidligere man kan påbegynde iværksættelsen af korrigerende foranstaltninger, jo mere sandsynligt er det, at de vil virke efter hensigten.

1.8. Sammenfattende tager ØSU til efterretning, at pensionsordningerne udviser stor variation i de forskellige medlemsstater, og at Kommissionen ikke har til hensigt at udarbejde detaljerede handlingsanvisninger, som de enkelte medlemslande skal følge.

2. Mulige foranstaltninger

2.1. ØSU noterer sig følgende fra Kommissionens indledning til grønbogen:

a) Medlemsstaternes sociale sikringsordninger vil fortsat tegne sig for hovedparten af de pensioner, der udbetales.

b) Ordningerne under søjle 2 (erhvervspensionsordninger) og 3 (pensionsopsparingsordninger (hovedsagelig) som led i livsforsikring), der er behandlet i grønbogen, er på ingen måde en patentløsning på de problemer, som de demografiske forandringer medfører.

c) I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet er det op til de enkelte medlemsstater at bestemme, hvilken rolle de ønsker, hver af pensionsordningerne i de tre søjler skal spille i forbindelse med tilvejebringelsen af pensionsmidler.

2.2. ØSU er enig i Kommissionens analyse som fremstillet ovenfor i afsnit 2.1; det vigtigste er, at der bliver iværksat passende foranstaltninger, så Europas borgere stadig vil kunne få opfyldt deres forventninger om en passende alderspension. ØSU understreger, at hverken de private eller de offentlige pensionsordningers bæredygtighed udelukkende afhænger af demografiske faktorer, men også af økonomiske, sociologiske og juridiske forhold, f.eks. har en høj arbejdsløshed en negativ indvirkning.

2.3. Ordningerne under søjle 1 er så vigtige, at medlemsstaterne bør arbejde på at forbedre deres bæredygtighed. ØSU tager til efterretning, at nogle medlemsstater allerede er begyndt at ændre ordningerne med dette mål for øje, og det er vigtigt, at denne proces fortsætter.

2.4. Supplerende pensionordninger får imidlertid større og større betydning, og ØSU er enig i, at det frem for alt er vigtigt at tilvejebringe et sikkert juridisk grundlag for deres virkemåde.

2.5. Der er især to metoder, der normalt anvendes i forbindelse med supplerende pensionsordninger:

a) erhvervstilknyttede pensionsordninger, som normalt finansieres enten gennem virksomhedernes regnskabsmæssige reserver eller gennem eksterne investeringer i separate aktiver i tilknytning til gruppelivsforsikringer eller pensionsfonde, og

b) pensionsordninger, der bygger på individuelle forsikringer.

2.6. De enkelte medlemsstater afgør selv, i hvilket omfang de vil benytte ordningerne under søjle 2 og 3, og resten af grønbogen koncentrerer sig om, hvordan det indre marked kan gøre det muligt at få disse ordninger at fungere mere effektivt.

2.7. ØSU henleder Kommissionens opmærksomhed på, at der findes ordninger med løbende finansiering, som det er nødvendigt at opretholde for at kunne udbetale pensioner til de personer, som i øjeblikket er omfattet af de pågældende ordninger; samtidig må overgangen til bidragsfinansierede ordninger ske yderst glidende, således at bidragsfinansierede ordninger indføres som supplement til ordninger med løbende finansiering; det må netop anerkendes, at de to typer ordninger supplerer hinanden.

2.8. Kommissionen henleder opmærksomheden på den mulige anvendelse af supplerende pensionsordninger og påpeger, at der både er fordele og ulemper ved henholdsvis bidragsfinansierede og ikke-bidragsfinansierede pensionsordninger. Man skal også være opmærksom på, at selv et gradvist skift fra løbende finansiering til ordninger under søjle 2 og 3 vil medføre, at der anvendes flere ressourcer til pension, eftersom finansieringen af eksisterede forpligtelser under søjle 1 skal tilgodeses, samtidig med at indbetalingerne til fremtidige bidragsfinansierede ordninger påbegyndes. Man skal derfor være opmærksom på at sikre, at påtænkte ordninger under søjle 2 og 3 kan gennemføres, uden at de undergraver de eksisterende forpligtelser under søjle 1.

3. Kapitel II - Pensionsfonde og kapitalmarkederne i EU

3.1. Grønbogen understreger, at investeringsmønsteret er meget forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat for så vidt angår den andel, der er investeret i henholdsvis aktier og obligationer (se tabel 3). Grønbogen påpeger også, at aktier ifølge visse undersøgelser giver et større afkast end obligationer, men sætter dog spørgsmålstegn ved, om man endegyldigt kan drage denne konklusion. Den understreger dog også de store besparelser i pensionsudgifterne på langt sigt, som selv forholdsvis små stigninger i det årlige realafkast kan medføre.

3.1.1. Der er også en betydelige forskelle med hensyn til omfanget af pensionsordningernes investeringer i udenlandske aktiver (se tabel 4).

3.1.2. Grønbogen rejser også en række yderligere spørgsmål om, hvorvidt der kan opnås højere afkast uden unødvendige risici, og hvorvidt kapitalmarkederne i EU kan opsuge de potentielt store ekstra investeringer.

3.2. ØSU påskønner grønbogens omfattende analyse og tilføjer følgende kommentarer:

3.2.1. På lang sigt stiger pensionfondenes forpligtelser i realværdi på grund af den langsigtede stigning i reallønnen, som igen medfører en stigende levestandard. Erfaringerne synes at vise, at investeringer i realaktiver (aktier og fast ejendom) derfor bedre modsvarer pensionfondenes forpligtelser end fast forrentede værdipapirer.

3.2.2. Erfaringer fra en meget lang periode (se f.eks. tabel VI c i grønbogens bilag) giver et solidt grundlag for at formode, at aktier kan have et positivt realafkast. Da pensionsinvesteringer i sagens natur er langsigtede, betyder kortsigtede udsving på markedet ikke meget. Derimod påviser grønbogen, at en stigning på f.eks. 2 % eller 3 % i det årlige afkast over en periode kan få meget håndgribelig betydning for udbyttet og/eller omkostningerne.

3.2.3. Aktuarer har udviklet teknikker, som gør det muligt for pensionsfonde at vurdere aktivernes sammensætning i forhold til forpligtelserne for således at minimere risikoen, idet man tilpasser investeringerne til medlemmernes aldersmæssige sammensætning. Således vil en forsigtig administrator, der lytter til aktuarernes råd, have en større andel af obligationer i en pensionfond, hvor medlemmerne har en vis alder, end hvis der er tale om en pensionsfond, der først og fremmest har unge medlemmer. En spredning af investeringerne på forskellige kategorier af aktiver, hvis risici opvejer hinanden, anvendes også til at minimere den samlede risiko.

3.2.3.1. Børserne gør det muligt at sprede investeringerne over mange erhvervssektorer, der sandsynligvis vil opnå forskellige resultater på et givent tidspunkt, og risikoen i forbindelse med den enkelte investering begrænses ved, at der fastsættes en maksimumgrænse for investering i enkeltaktier.

3.2.4. Med hensyn til EU's kapitalmarkeders evne til at opsuge pensionfondenes forholdsvis store investeringer, skal det først bemærkes, at investeringerne vil blive foretaget over en længere periode. Der er derfor sandsynligt, at kapitalmarkederne kan og vil udvikle sig, så de bliver i stand til at opsuge investeringerne, sådan som det f.eks. er sket i USA. Det er mere vanskeligt at vurdere, i hvilket omfang denne nye investeringskilde vil igangsætte en positiv økonomisk udvikling i EU.

3.2.5. Investeringsrestriktioner, der ikke skyldes forsigtighedshensyn, men fastsætter tilfældige og umotiverede grænser for f.eks. aktieinvesteringer eller udenlandske investeringer, kan øge risikoen for, at udbyttet bliver for lavt. ØSU er ligeledes enig i, at det ikke er Kommissionens rolle at gøre sig til talsmand for en særlig investeringsstrategi for pensionsfondene. Denne opgave påhviler - under behørigt tilsyn - fondsadministratorerne.

3.2.6. Kort sagt mener ØSU, der kan opnås et højere afkast uden unødvendige risici, hvis det nødvendige forsigtighedstilsyn er til stede, herunder tilsyn med fondsadministratorerne, samt at EU's kapitalmarkeder sandsynligvis vil udvikle sig, så de kan opsuge yderligere investeringer fra pensionfonde.

4. Kapitel III - Nødvendige tilsynsregler i et indre marked

4.1. Dette kapitel diskuterer, hvordan de nødvendige tilsynsregler i et indre marked for fondsinvestering kan udformes. Den fremgangsmåde, som punkt 36 skitserer, synes at være et passende grundlag for reguleringen. ØSU ønsker at blive konsulteret om de detailregler, som Kommissionen senere vil foreslå.

4.2. ØSU støtter målene for politikken på dette område, sådan som de er fremstillet i punkt 40:

a) hindringerne for færdiggørelsen af et indre marked for investeringsservice skal fjernes,

b) pensionsfondenes aktiver skal frit kunne investeres under overholdelse af forsigtighedsprincippet.

4.3. ØSU er enig med Kommissionen i, at dette sandsynligvis ikke vil udløse større kortsigtede ændringer i investeringsprofilerne. Fondsadministratorer har tendens til at være konservative og vil sandsynligvis tilpasse sig gradvist til de nye investeringsmuligheder. Indførelsen af euro'en vil gøre det lettere at investere på tværs af grænserne i de deltagende medlemsstater, eftersom overvejelser om valutakurserne ikke længere vil spille nogen rolle.

4.4. ØSU støtter fuldt ud det synspunkt, at der skal føres passende tilsyn med pensionsfonde. Et afgørende aspekt i denne sammenhæng er at sikre, at tilsynet påtager sig et særligt ansvar for at kontrollere risici. Kommissionen peger dog på noget yderst vigtigt med sit spørgsmål om, hvorvidt der skal være fælles regler for pensionsfonde og livsforsikringsfonde.

4.4.1. ØSU vil dog i denne sammenhæng understrege, at tilsynsreglerne skal omfatte en korrekt aktuarmæssig vurdering af passiverne, og at der skal være nær sammenhæng mellem aktivernes afkast og forpligtelsernes størrelse. ØSU ønsker også at understrege behovet for medlemmernes deltagelse i pensionsfondenes forvaltning, og administratorerne skal være forpligtet til at informere medlemmerne, der også skal have adgang til rådgivning.

4.5. ØSU understreger, at der en grundlæggende forskel mellem forsikringsselskaber og pensionsfonde, fordi førstnævnte sælger deres tjenesteydelser, mens det for sidstnævntes vedkommende ikke er tilfældet i de fleste medlemsstater. Ligeledes er livsforsikringsselskaber omfattet af tilsynsregler, som omfatter alle selskabets forretningsmæssige aktiviteter, der omfatter en bred vifte af forsikrings- og investeringsprodukter. Målene for pensionsfondenes investeringer i aktiver og for livsforsikringsselskabernes investeringspolitik med hensyn til deres pensionskontrakter bør dog i store træk være ens.

4.6. På grund af særlige forhold i forbindelse med pensionsinvesteringer anbefaler ØSU derfor, at der skal være særlige regler på dette område. Hvis forsikringsselskaberne kan tilbyde produkter, som giver et lige så stort overskud som pensionsfondene, kan det således blive nødvendigt at ændre livsforsikringsdirektivet for at sikre, at forsikringsselskaberne ikke bliver udsat for konkurrenceforvridning på pensionsområdet. Uden at forringe beskyttelsen skal reglerne for pensionsinvesteringer i størst muligt omfang bestræbe sig på at sikre, at pensionsfonde, herunder dem som livsforsikringsselskaberne tilbyder, er underkastet ensartede regler, og at alle deltager på lige vilkår.

4.7. Hvis det indre marked skal kunne gennemføres, må der efter ØSU's mening være frihed mht. administrationen af fondene. Moderne kommunikationsmidler betyder, at det afgørende ikke er at være fysisk tæt på markederne, men derimod administratorernes kvalifikationer og indsigt.

4.8. Med hensyn til fremtiden mener ØSU, at vedtagelsen af et direktiv, der fastlægger de grundlæggende principper i overensstemmelse med de retningslinjer, der beskrives i punkt 47 (mulighed 3), ville være passende.

5. Kapitel IV - Fremme af arbejdstagernes frie bevægelighed

5.1. I dette kapitel behandler Kommissionen de nuværende hindringer for arbejdstagernes frie bevægelighed. Kommissionen konstaterer, at EU's lovgivning allerede har fjernet hindringerne for fri bevægelighed over grænserne, for så vidt angår de lovbestemte pensioner, men at lovgivningen ikke dækker de supplerende pensionsordninger.

I november anbefalede en gruppe på højt niveau, nedsat af Kommissionen med henblik på at undersøge dette emne, at EU's lovgivning i starten kun skulle omhandle 3 aspekter:

a) bevarelse af velerhvervede pensionsrettigheder for medlemmer, som flytter til en anden medlemsstat,

b) betalinger på tværs af grænserne af ydelser i forbindelse med supplerende pensionsordninger bør gøres nemmere i andre medlemsstater,

c) arbejdstagere, som af deres arbejdsgiver midlertidigt udstationeres i en anden medlemsstat, skal have mulighed for at forblive i deres gældende pensionsordninger.

ØSU ser positivt på, at Kommissionen netop har vedtaget et direktivforslag, som omhandler disse emner, og er ved at udarbejde udtalelse herom.

5.2. Kommissionen identificerer yderligere en række emner, som gruppen på højt niveau ikke har behandlet, herunder:

a) betingelser, der skal være opfyldt for at erhverve rettigheder - særlig den lange periode, som er nødvendig i nogle medlemsstater,

b) problemer med at overføre velerhvervede pensionsrettigheder fra en medlemsstat til en anden,

c) skattemæssige problemer ved erhvervelse af pensionsrettigheder i mere end én medlemsstat (beskatning bliver også behandlet i kapitel V),

d) situationen for arbejdstagere, der er midlertidig ansat i en anden medlemsstat uden at være udstationeret.

5.3. ØSU er enig i, at de problemer, som er nævnt i punkt 5.2, er vigtige hindringer for arbejdstagernes frie bevægelighed, og at de ikke stemmer overens med ideen om et indre marked. Hvis man accepterer, at pensioner er en form for forskudt løn, som man har optjent gennem sit arbejdsliv, er det helt urimeligt at påtvinge lange uforfaldbarhedsperioder, f.eks. op til ti år, før man opnår pensionsrettigheder.

5.3.1. Når man skifter pensionsordning, skal der gives fuld information om muligheden for at overføre rettighederne ved hjælp af kapitaloverførsel, når dette er foreneligt med finansieringsmetoden i den pågældende ordning. ØSU mener også, at ethvert direktivforslag om koordinering af pensionsordninger bør indeholde mekanismer til sikring af pensionernes købekraft.

5.3.2. ØSU mener, at arbejdstagere, som midlertidigt er udstationeret af deres arbejdsgivere i samme firma eller i en filial i en anden medlemsstat, skal have mulighed for at bevare deres medlemskab af deres pensionsordning hjemme, men anser det for urimeligt at kræve, at arbejdsgiveren skal lade arbejdstageren beholde sit medlemskab, hvis sidstnævnte forlader jobbet for at tage et andet job i udlandet uden tilknytning til den pågældende arbejdsgiver.

5.4. I sin udtalelse af 15. maj 1992 om supplerende sociale sikringsordninger (ordfører: Maddocks) anbefalede ØSU, at Kommissionen undersøger muligheden for at udarbejde retningslinjer og regler for en europæisk model vedrørende erhvervstilknyttede pensionsordninger, som »europæiske« virksomheder kan bruge, til at dække deres ansatte i alle medlemsstater. ØSU gentager nu denne anbefaling.

5.5. Gruppen på højt niveau har foreslået, at der oprettes et EU-Pensionsforum med henblik på behandling af pensionsproblemer, der hæmmer personers frie bevægelighed. ØSU stiller sig stadig skeptisk over for dette forslag. Der findes i forvejen et rådgivende udvalg for vandrende arbejdstagere, som drøfter socialsikringsproblemer i tilknytning til arbejdstagernes frie bevægelighed. Og hvis man tager udgangspunkt i den opfattelse, at supplerende pensioner i realiteten er udskudt løn, vil sådanne spørgsmål desuden kunne tages op i arbejdsmarkedsdialogen. ØSU foreslår derfor, at der under det rådgivende udvalg for vandrende arbejdstagere nedsættes en særlig arbejdsgruppe, der får til opgave så hurtigt som muligt at fremlægge forslag til, hvordan de nuværende problemer med supplerende pensioner kan løses.

6. Kapitel V - Beskatningens betydning for supplerende pensioner

6.1. I dette kapitel fastslår grønbogen, at beskatningen spiller en vigtig rolle for pensionsopsparinger. I de fleste medlemsstater er pensionskapitalen omfattet af skattefordele i selve opsparingsperioden, hvilket modregnes i form af beskatning på det tidspunkt, hvor pensionen bliver udbetalt.

6.1.1. De nuværende beskatningsregler kan dog udgøre en hindring for arbejdstagernes frie bevægelighed. Grønbogen efterlyser idéer til, hvordan denne situation bedst kan forbedres, og stiller bl.a. det spørgsmål, om EU's lovgivning er hensigtsmæssig og gennemførlig.

6.2. ØSU støtter det overordnede princip om, at pensionsfonde i opsparingsperioden er en investering, som medlemmerne først får glæde af senere, og derfor skal beskatningen ligeledes udsættes, indtil udbyttet udbetales til det enkelte medlem.

6.2.1. ØSU tilslutter sig fuldt ud subsidiaritetsprincippet, men mener ikke des mindre, at det ville forbedre arbejdstagernes bevægelighed, hvis man kunne udarbejde og få Rådet til at vedtage fælles regler for anerkendelse af pensionsordninger i én medlemsstat i forhold til alle andre medlemsstater.

6.3. Generelt giver medlemsstaterne skattefradrag for pensionsordninger, fordi de forventer, at pensionerne bliver beskattet, når de til sin tid bliver udbetalt. Det er vigtigt, at de fælles regler ikke afviger væsentligt fra dette princip: i næste århundrede vil pensionisterne udgøre en betydeligt højere andel af den samlede befolkning, og det ville blive stadig vanskeligere at finansiere de offentlige udgifter, hvis pensionisternes indtægter ikke blev beskattet.

6.4. Med særlig henblik på arbejdstagernes bevægelighed kunne de fælles regler derfor udformes efter følgende retningslinjer:

a) Skattefradrag i forbindelse med indbetalinger til udenlandske pensionsordninger skal gives på samme grundlag som fri pensionsordninger. Denne tilladelse skal kun gælde i en begrænset periode for at gøre korte arbejdsrelaterede udlandsophold lettere (udstationerede arbejdstagere) - det er ikke ualmindeligt, at ansatte i multinationale firmaer arbejder i en række forskellige lande i på hinanden følgende perioder på f.eks. tre til fem år, idet de dog har til hensigt at gå på pension i deres hjemland. Der opstår betydelige problemer og uligheder, hvis sådanne arbejdstagere er tvunget til at skifte pensionsordning, hver gang de flytter.

b) Ved permanent flytning til en anden medlemsstat skal arbejdstageren have valget mellem at beholde pensionsopsparingen i den tidligere ordning eller, hvis det er relevant, at overføre denne pensionsopsparing til en godkendt ordning i det land, hvor han nu har bopæl. Det er også vigtigt, at arbejdstageren har adgang til relevante oplysninger og rådgivning.

c) Pensionerne skal beskattes i det land, hvor pensionisten har bopæl. Dette kan skabe en række problemer for de medlemsstater, som går glip af skatteindtægter, hvis det ikke modsvares af andre pensionister, som flytter til medlemsstaten.

6.5. Det ville være gavnligt, hvis man kunne fjerne disse hindringer på EU-niveau, men for at gøre fremskridt på området er det formodentlig mere realistisk at bygge på bilaterale eller multilaterale aftaler. Kommissionen kunne fremme processen ved at udarbejde en model for beskatningsregler angående pensionsopsparinger.

7. Konklusioner

7.1. ØSU hilser grønbogen velkommen og understreger endnu en gang, at der rettidigt skal iværksættes foranstaltninger for at sikre, at der kan udbetales passende pensioner til pensionisterne i næste århundrede.

7.2. ØSU er enig i, at supplerende pensionsordninger vil spille en vigtig rolle i forbindelse med fremtidens pensioner.

7.3. ØSU tager til efterretning, at fremskridt i forbindelse med supplerende pensioner indtil nu er blevet vanskeliggjort af medlemsstaternes forskellige traditioner, og at det også vil være tilfældet i fremtiden. Det er indlysende, at der er store forskelle ikke blot mht. omfanget af anvendelsen af supplerende pensionsordninger, men i de lande, hvor supplerende pensionsordninger er udbredte, føres der desuden en mere liberal investeringspolitik i forbindelse med både aktier og afledte finansielle instrumenter og udenlandske investeringer. Modsat er der i de lande, hvor de supplerende pensioner først nu er ved at vinde indpas, en langt større andel af investeringer i obligationer på bekostning af aktier og udenlandske investeringer.

7.4. Selvom det ikke er direkte relevant for diskussionen af pensionsordninger, vil det øgede antal investeringsfonde sandsynligvis have en gavnlig økonomisk virkning i EU's medlemsstater.

Bruxelles, den 11. december 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>