Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 98/70/EF om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af direktiv 2009/28/EF om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder

COM(2012) 595 final – 2012/0288 (COD)

2013/C 198/09

Ordfører: Lutz RIBBE

Europa-Parlamentet og Rådet besluttede den 19. november 2012 under henvisning til artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

"Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 98/70/EF om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af direktiv 2009/28/EF om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder"

COM(2012) 595 final – 2012/0288 (COD).

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som vedtog sin udtalelse den 3. april 2013.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 489. plenarforsamling den 17.-18. april 2013, mødet den 17. april 2013, følgende udtalelse med 147 stemmer for, 26 imod og 23 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

EØSU har konsekvent været fortaler for en øget anvendelse af vedvarende energikilder – også i form af bioenergi. Udvalget har imidlertid allerede i sin udtalelse om direktivet om vedvarende energi udtalt sig kritisk om brugen af agrobrændstoffer på mobilitetsområdet. EØSU bifalder derfor Kommissionens nuværende planer om at begrænse "konventionelle biobrændstoffer" til 5 %.

Kommissionen vil nu fremme den energimæssige udnyttelse af rest-, bi- og affaldsprodukter til brændstoffremstilling. Principielt mener EØSU, at dette er positivt, men der skal i den forbindelse tages nøje højde for, at der føres en sammenhængende politik, som ikke skaber nye problemer. Netop her ser EØSU risikoelementer i Kommissionens forslag.

Den af Kommissionen valgte ILUC-strategi indgår som et element i en sammenlignende vurdering af fossile og biobrændstofenergikilder, der udelukkende fokuserer på regnskabet for emissionen af drivhusgasser. Spørgsmål om f.eks. forsyningssikkerhed eller de fossile råstoffers udtømmelighed passer ikke ind i denne matematiske formel, og de udelukkes. Dermed kan ILUC ikke længere siges at leve op til det politiske mål om bæredygtighed.

Der kan også stilles spørgsmålstegn ved Kommissionens ILUC-strategi, for så vidt som denne skal gælde for flydende, men ikke for gasformige energikilder eller energikilder baseret på fast brændsel. EØSU er ikke enig i dette punkt.

I forbindelse med de "avancerede" biobrændstoffer, som Kommissionen nu ønsker at støtte, ser EØSU en fare for, at værdifulde potentielle kulstofdræn (som træ, halm og løv) nu skal anvendes til produktion af brændstoffer, hvilket ville resultere i en forhøjet koncentration af CO2 i atmosfæren (jf. punkt 4).

EØSU opfatter ikke den foreslåede ændring af direktivet om vedvarende energi som et lovende grundlag for en strategi møntet på reelt at minimere brugen af fossile brændstoffer, forbedre Europas forsyningssikkerhed og yde bidrag til klimabeskyttelsen.

Biobrændstoffer af enhver art udgør ikke nogen vedvarende løsning, hvad angår det generelt uforholdsmæssigt store energiforbrug. Alene set i et tilgængelighedsperspektiv vil de ikke kunne erstatte de fossile brændstoffer. Dermed bliver der – navnlig for personbiltrafikkens vedkommende, hvor der tegner sig alternativer til flydende brændstoffer – højst tale om en overgangsløsning, som desuden kan resultere i betydelige uønskede bivirkninger, og som under ingen omstændigheder må flytte fokus fra, at det, uanset de enkelte energikilder, er absolut nødvendigt at reducere energiforbruget.

EØSU er klar over, at der på visse mobilitetsområder, og inden for land- og skovbrug, ikke findes praktiske alternativer til brugen af flydende brændstoffer på nuværende tidspunkt. Rene vegetabilske olier kan være et praktisk alternativ, men deres produktionsvolumen er imidlertid begrænset, og derfor må deres anvendelse planlægges yderst nøje.

Alt i alt mener EØSU, at der er tale om en betydelig mangel på sammenhæng mellem Kommissionens forskellige politiske strategier, og dette problem må løses hurtigst muligt. Udvalget opfordrer Kommissionen til generelt at tage bioenergipolitikken op til fornyet overvejelse, navnlig på transportområdet. I den forbindelse skal der tages hensyn til, at "arealer" er en udtømmelig ressource (hvilket dermed også gælder for biomasse), de enkelte bioenergiers energiregnskab og -effektivitet (og dermed de forskellige muligheder for reduktion af drivhusgasemissioner) samt den økonomiske levedygtighed. Tabet af energi ved omdannelsesprocesser bør vies langt større opmærksomhed, alternativer til forbrændingsmotorer i trafiksektoren (elektrisk mobilitet, brintteknologi) bør udvikles og fremmes, og der bør udarbejdes en selvstændig europæisk strategi for en bæredygtig produktion af protein og vegetabilske olier samt deres anvendelse.

2. Indledning: politisk baggrund og præsentation af Kommissionens forslag

Med direktiv 2009/28/EF ("direktivet om vedvarende energi") blev der fastsat bindende mål for udviklingen af vedvarende energi. Senest i 2020 skal den vedvarende energis andel af energiforbruget udgøre 20 %. Medlemsstaterne har fået et stort spillerum ved gennemførelsen, for så vidt som de selv kan afgøre, i hvilken sektor (strøm, varme/kulde eller transport) de hovedsageligt vil gøre en indsats.

Denne fleksibilitet gælder imidlertid ikke for transportsektoren; her gælder et forpligtende mindstemål på 10 % vedvarende energi. Det var først planen, at denne andel skulle opfyldes i form af biobrændstoffer (3) , men efter kritik fra EØSU og Europa-Parlamentet blev der opnået enighed om også at medregne andre former for vedvarende energi (f.eks. strøm fra vedvarende kilder til biler og tog, biogas mm.).

De nu foreliggende ændringsforslag er baseret på Kommissionens "Rapport om indirekte ændringer i arealanvendelsen i forbindelse med biobrændstoffer og flydende biobrændsler" (4) fra 2010, hvor en af konklusionerne lød, "at det er vigtigt at se spørgsmålet om de indirekte ændringer i arealanvendelsen i forbindelse med biobrændstoffer i en overordnet sammenhæng".

I princippet bibeholdes den af EØSU kritiserede brug af plantebaserede brændstoffer på transportområdet, der skal imidlertid gennemføres en begrænsning med hensyn til "konventionelle agrobrændstoffer" og iværksættes en overgang til såkaldte "avancerede" biobrændstoffer, hvor der ikke formodes at være nogen fare for indirekte ændringer i arealanvendelsen. De biobrændstoffer, som Kommissionen definerer som "avancerede", består af flydende brændstoffer, der f.eks. fremstilles af biogent bioaffald/restprodukter eller alger. Produktionen af disse skal ifølge Kommissionen fremmes, idet de for nærværende ikke er kommercielt tilgængelige i store mængder. Der etableres incitamenter ved at øge de "avancerede biobrændstoffers" vægtning med hensyn til at opfylde det mål for transportsektoren på 10 %, der er fastsat i direktiv 2009/28/EF, set i forhold til de konventionelle agrobrændstoffer.

at forbedre rapporteringen af drivhusgasemissionerne ved at forpligte medlemsstaterne og brændstofleverandørerne til at indberette de skønnede emissioner som følge af indirekte ændringer i arealanvendelsen i forbindelse med biobrændstoffer.

at forbedre drivhusgaspræstationen ved produktion af biobrændstoffer (mindskelse af de dermed forbundne emissioner) ved at hæve tærsklen for drivhusgasbesparelser for nye anlæg,

at fremme brugen af såkaldte "avancerede biobrændstoffer" (med ingen eller lav ILUC) ved at åbne mulighed for, at sådanne brændstoffer i regnskabet kan bidrage mere til målene i direktivet om vedvarende energi end konventionelle agrobrændstoffer,

at begrænse det bidrag, som konventionelle biobrændstoffer yder til opfyldelsen af målene i direktivet om vedvarende energi til maksimalt 5 % af energiforbruget på transportområdet, dvs. maksimalt halvdelen af målet for vedvarende energi på 10 %,

3. Generelle bemærkninger

Det er nødvendigt, at Europa udvikler de vedvarende energiformer på konsekvent vis, men parallelt hermed er der brug for konsekvente energibesparelser, effektive og omfattende forbedringer af energieffektiviteten samt strukturelle ændringer på forskellige områder (som f.eks. transportpolitikken).

Imidlertid afviste EØSU særbehandlingen af transportsektoren og den dermed forbundne fokusering på agrobrændstoffer med bl.a. den begrundelse, "at den strategiske satsning på delvist at erstatte diesel henholdsvis benzin med agrobrændstoffer er en af de mindst effektive og dyreste klimabeskyttelsesforanstaltninger, og at denne strategi for øjeblikket resulterer i en ekstrem fejlallokering af finansielle midler. EØSU kan ikke indse, hvorfor netop de mest omkostningskrævende foranstaltninger skal støttes mest intensivt fra politisk hold, især når der samtidig mangler svar på en lang række økonomiske, miljørelaterede og sociale spørgsmål. Udvalget afviser derfor det særskilte mål om en agrobrændstofandel på 10 %" (6) . Udvalgets holdning har ikke ændret sig.

Kommissionen bør imidlertid ikke fokusere på det politisk fastlagte 10 %-mål. Målet bør tværtimod være at udvikle en sammenhængende politik, der har til formål at sikre, at det bliver muligt at erstatte det nuværende forbrug af fossile brændstoffer 100 % på lang sigt.

Ved det nuværende trafikomfang vil dette kun for en meget beskeden dels vedkommende kunne realiseres vha. agrobrændstoffer. FN's Fødevare- og Landbrugsorganisation (FAO) har beregnet, at det ville være nødvendigt at bruge 2/3 af de tilgængelige landbrugsarealer på globalt plan til fremstilling af agrobrændstoffer, hvis det nuværende globale energibehov i transportsektoren skulle dækkes vha. disse brændstoffer.

Biobrændstoffer af enhver art udgør ikke nogen vedvarende løsning, hvad angår det generelt uforholdsmæssigt store energiforbrug. Alene set i et tilgængelighedsperspektiv vil kun i meget begrænset omfang kunne erstatte de fossile brændstoffer. Dermed bliver der – navnlig for personbiltrafikkens vedkommende, hvor der tegner sig alternativer til flydende brændstoffer – højst tale om en overgangsløsning, som desuden kan resultere i betydelige uønskede bivirkninger, og som under ingen omstændigheder må flytte fokus fra, at det, uanset de enkelte energikilder, er absolut nødvendigt at reducere energiforbruget.

En undersøgelse fra Kommissionen anslår, at disse indirekte ændringer i arealanvendelsen ville omfatte 1,4 mio. hektar, hvis brugen af agrobrændstoffer, der for nærværende ligger på under 5 % i hele EU, stiger til 10 %.

Dette betyder, at der logisk set bør iværksættes en strategi for gasformige energikilder og fast brændsel, der ligner strategien for flydende brændstoffer. I Tyskland blev der f.eks. i 2011 dyrket planter til fremstilling af konventionelle agrobrændstoffer på 1,2 mio. hektar landbrugsareal, og derudover blev der anvendt ca. 1 mio. hektar landbrugsareal til dyrkning af planter (hovedsageligt majs) møntet på fremstilling af biogas. Hvis planter bliver til brændstof skal der beregnes en ILUC-faktor, men ikke hvis de anvendes til fremstilling af strøm. Dette er ulogisk og inkonsekvent.

EØSU mener, at det i høj grad giver mening, at energikilder som biomasse, der lægger beslag på særskilte dyrkningsarealer, kun anvendes på transportområdet, når der ikke findes brugbare alternativer. Biomasse er ganske vist en fornyelig energikilde, men pga. arealbehovet er der ikke tale om en ubegrænset ressource.

Der findes ofte alternativer, eller disse kan udvikles, f.eks. inden for rammerne af den elektriske mobilitet, hvor der vha. vind- og solkraft kan fremstilles energi, der kræver langt mindre arealer: En elektricitetsfremstilling på 10 GWh om året kræver f.eks. et areal på 400 hektar majsmarker, men kun 8 hektar tag (solcelleanlæg) eller 0,3 hektar til vindmøller. Med andre ord: når f.eks. elektromobilitet er en mulighed og også økonomisk fornuftig hhv. omsættelig i praksis, bør en sådan videreudvikles og anvendes for så vidt muligt at undgå eller begrænse arealkonkurrencen.

at navnlig drivhusgasemissionerne er ved at komme ud af kontrol.

Kommissionen er klar over, at de såkaldte "avancerede" biobrændstoffer, der fremstilles af affaldsprodukter eller alger vil være væsentligt dyrere end de "konventionelle agrobrændstoffer", der fremstilles af fødevareafgrøder. Idet Kommissionen går ud fra, at der er brug for sådanne "avancerede" brændstoffer, hvis 10 %-målet skal opfyldes, anvendes der en regnskabsmæssig finte for at sikre, at målet opfyldes. Hver liter "avanceret brændstof", der fremstilles på grundlag af råstoffer, som står opført i bilag IX, del A i direktivforslaget (f.eks. alger, halm, husdyrgødning, spildevandsslam, nøddeskaller, bark, savsmuld, savspåner eller løv) ganges med en faktor 4, dvs. de tæller som 4 liter "konventionelt agrobrændstof". Ved brændstoffer, som f.eks. fremstilles på basis af brugt madolie, animalske fedtstoffer eller celluloseholdigt nonfood-materiale (bilag IV, del B) skal der ganges med en faktor 2.

Dette betyder, at "10 %-målet" allerede anses for opfyldt med en andel på 2,5 % af "avancerede brændstoffer", som ganges med en faktor 4. Hvis det antages, at disse "avancerede brændstoffer" resulterer i, at emissionen af drivhusgasser reduceres med 60 % set i forhold til fossile brændstoffer, ville transportsektorens drivhusgasemissioner falde med ca. 1,5 %. Da drivhusgasemissionerne fra transportsektoren udgør ca. 25 % af EU's samlede emissioner ville regnskabet dermed vise en samlet reduktion af drivhusgasemissionerne i EU på under en halv procent!

I sine ILUC-beregninger konkluderer Kommissionen, at der ved fremstillingen af vegetabilske olier opstår et biprodukt i form af "olie- eller proteinkager", hvis "værdi" imidlertid alene bedømmes ud fra en klimapolitisk vinkel, idet kun biproduktets brændværdi inddrages i de sammenlignende beregninger af drivhusgasemissioner.

Ingen i Europa ville imidlertid få den ide at brænde oliekager. Det er tværtimod et faktum, at det i høj grad giver mening at dyrke olieplanter i Europa. Raps blev f.eks. videreudviklet i de seneste årtier med henblik på at øge dyrkningen af denne afgrøde som foder for således at rette op på Europas ekstremt mangelfulde proteinforsyning. EØSU har ofte gjort opmærksom på, at dette er tvingende nødvendigt, idet ca. 75 % af det anvendte proteinfoder i dag må importeres. Med en europæisk proteinforsyningskæde kan importen af proteinafgrøder som soja reduceres, og dermed kan også de nuværende negative miljømæssige og sociale følgevirkninger af den oversøiske industrielle sojaproduktion imødegås.

Kommissionen fastslår på den ene side, at den ønsker at fremme brugen af bi- og affaldsprodukter, men i det aktuelle forslag stilles der spørgsmålstegn ved den europæiske proteinproduktion og dermed også ved den yderst hensigtsmæssige direkte anvendelse af vegetabilske olier. Dette er alt andet end en sammenhængende politik.

EØSU fremhæver, at en sådan politik slet ikke favner bredt nok, idet andre vigtige spørgsmål om f.eks. forsyningssikkerhed (herunder udvikling af regionale forsyningsstrukturer) slet ikke behandles. Der tages heller ikke højde for spørgsmål som de fossile energikilders/råstoffers udtømmelighed, sociale aspekter som fortrængning af mindre landbrugere eller oprindelige befolkningsgrupper i oversøiske dyrkningsområder, samt prisudviklingen på fødevaremarkederne. Disse spørgsmål kan ikke - på samme måde som ILUC – integreres i en matematisk model for "drivhusgasemissionsækvivalenter".

I forbindelse med sammenligningen af tallene for drivhusgasemissioner skelnes der desuden ikke tilstrækkeligt skarpt mellem den fossile endelige ressource råolie (som grundlag for benzin, dieselolie og petroleum) og den vedvarende og fornyelige vegetabilske olie (der opstår som affaldsprodukt i en europæisk proteinstrategi). Det sammenlignende tal for drivhusgasemissioner skal – hvis det skal anvendes hensigtsmæssigt – ubetinget tage højde for det faktum, at der er tale om henholdsvis en fossil og fornyelig energikilde. Det vil sige: oliederivater bør – alt efter deres konkrete følgevirkninger – på forhånd tillægges en høj strafpræmie, og derudover skal nye og mere (klima)skadelige udvindingsmetoder medregnes i klimaregnskabet for fossile energikilder (f.eks. skiferolie). Her skal Kommissionen foretage forbedringer.

Der skal desuden tages højde for, at der er meget store forskelle mellem de enkelte biogene brændstoffer. Drivhusgasemissioner ved biobrændstoffer er et resultat af a) dyrkningsmetoderne og b) aktiviteterne i forbindelse med den tekniske fremstilling af biobrændstofferne, herunder transport af råstoffer og slutprodukter.

Der bør sondres mellem biobrændstoffer, som er et resultat af naturskånsomme og ressourcebesparende dyrkningsmetoder (som i det økologiske landbrug), og brændstoffer, der er fremstillet ved brug af store mængder agrokemikalier (hvilket forringer regnskabet for drivhusgasemissioner). Der bør også skelnes mellem lokalt fremstillede brændstoffer og brændstoffer fra centrale anlæg i industriel skala. Kommissionen foretager ikke en sådan sondring.

Tværtimod indebærer Kommissionens forslag til beregningsmetoder mærkværdigvis, at "avancerede" brændstoffer, der fremstilles med et stort energi- og transportinput, fremstår bedre i regnskabet end de råstoffer, som naturen stort set leverer "gratis" (f.eks. ren vegetabilsk olie); jf. punkt 4. Dette mener EØSU ikke er acceptabelt.

4. Særlige bemærkninger

4.1 Kommissionen anfører, at der ved "avancerede" brændstoffer ikke skal være nogen fare for indirekte ændringer i arealanvendelsen. EØSU mener, at det er vigtigt at henlede opmærksomheden på, at dette på ingen måde betyder, at disse brændstoffer er ufarlige set ud fra et klimapolitisk synspunkt. Ved hjælp af fire konkrete eksempler fra Kommissionens liste over foreslåede "restprodukter" ønsker udvalget at tydeliggøre sin kritiske holdning til den nuværende strategi som følger:

4.2 Glycerol

Kommissionen satser nu i forbindelse med de "avancerede" biobrændstoffer" bl.a. på glycerol frem for "konventionel" biodiesel, som den ønsker at begrænse brugen af. Det er imidlertid de europæiske biodieselproducenter, der i de senere år er blevet de største leverandører af glycerol i Europa. 80 % af den europæiske glycerolproduktion stammer fra biodieselproduktionen (8) . EØSU stiller spørgsmålet, hvor "råstoffet glycerol", hvis anvendelse skal øges, fremover skal komme fra, hvis fremstillingen af basisstoffet (biodiesel) skal begrænses. Dette er selvmodsigende.

Kommissionen har selv understreget, at det set ud fra et klima- og energiperspektiv alligevel ville være mere hensigtsmæssigt at anvende vegetabilske olier i deres naturlige form og ikke omdanne disse til biodiesel (jf. bilag V, del A i direktiv 2009/28/EF). Ved denne klimapolitisk set hensigtsmæssige fremgangsmåde dannes der ingen glycerol. Kommissionens nuværende forslag indebærer en betydelig og fatal "konkurrenceforvridning" med hensyn til regnskabet over drivhusgasemissioner. Det industrielle restprodukt glycerol, der stammer fra en energiintensiv produktionsproces (nemlig omdannelse af vegetabilsk olie til biodiesel), får pga. at affaldsværdien ganges med 4 en fiktiv bedre værdi for drivhusgasemission end råstoffet vegetabilsk olie. På papiret opstilles en regnskabsmæssig besparelse med hensyn til drivhusgasemissioner, som ikke afspejler virkeligheden (jf. også punkt 4.4.3).

4.3 Træ (" Biomass to liquid ")

Teknisk set er det uden tvivl muligt at satse på metoden "Biomass to liquid", som Kommissionen f.eks. foreslår med hensyn til brugen af træ. Den relevante "Fischer-Tropsch-proces" har været kendt i årtier. Denne består i, at træets ligninmolekyler nedbrydes helt, hvorefter det resterende CO omdannes til CH-molekyler, for det meste gennem tilsætning af H2.

Denne proces er enormt energiintensiv! Ud af et 1 000 kilo tømmer af højeste kvalitet (med 60 vægtprocent organisk stof) kan der fremstilles 135 kg. dieselbrændstof. Over 85 % af den træbaserede energi går tabt i denne proces. Kun ca. 15 % bliver til "avanceret biobrændstof". Dvs.: i en skov med 1 000 træer brændes de 850 som et led i processen, mens færre end 150 træer bliver til brændstof. Ved den efterfølgende forbrænding af BtL-brændstof i bilernes motorer frigives så den samlede mængde CO2 opfanget via fotosyntese i alle 1 000 anvendte træer.

Dette er energimæssigt set så ineffektivt, at det er uacceptabelt, og der er meget langt til den form for energieffektivitet, som Kommissionen gang på gang kræver. I henhold til målsætningerne for energieffektivitet skal der fokuseres på processer, som gør det muligt at opnå en acceptabel virkningsgrad med hensyn til energiforbruget.

Inden for rammerne af EU's politik for vedvarende energi præsenteres denne proces alligevel som værende stort set CO2-neutral, netop pga. ønsket om at anvende træ som procesenergi. På den anden side planlægger EU imidlertid at etablere CO2-lagre. Hvad vil være mere oplagt end at omdanne CO2 til træ og binde det på lang sigt, i stedet for med det samme at frigøre CO2 igen ved at brænde træ med henblik på fremstilling af "avancerede biobrændstoffer"?

EØSU fremhæver følgende: naturligvis kan og skal træ fra et bæredygtigt skovbrug også anvendes til energiformål, f.eks. med henblik på at erstatte olie eller kul. Udvalget har imidlertid tidligere henvist til (9) , at anbefalingerne fra Det Fælles Forskningscenter bør følges, så de klimapolitisk set mest effektive og økonomisk set mest hensigtsmæssige foranstaltninger iværksættes først. Disse består først og fremmest i at udnytte energien i træ (i f.eks. gruppeopvarmningsanlæg, helst i forbindelse med kraftvarmeværker) og ikke i energiintensive kemiske omdannelsesprocesser, hvor træ bliver til flydende brændstof i transportsektoren (10) .

4.4 Halm

Set ud fra et miljømæssigt og klimapolitisk perspektiv er det yderst problematisk, at Kommissionen uden videre fastslår, at halm er et "restprodukt" (dvs. ubrugeligt affald). I århundreder var halm det centrale materiale i landbrugets livscyklusstyring. Under en hektar sund agerjord lever ca. 10 tons levende organismer, der skal have næring. Det skal i den forbindelse nævnes, at humus (muldjord) er dannet vha. jordorganismers forarbejdning af halm, løv eller visnet græs gennem mange århundreder. Humus er lig med jordbundskvalitet, frugtbarhed og CO2-dræn.

EU støtter sidstnævnte tilgang, idet halm betragtes som "affald", og der vha. af dette produkt – med et stort energiinput – fremstilles et "avanceret" brændstof, som ganges med en faktor 4 i regnskabet for opfyldelsen af transportsektorens klimamål. Det dermed forbundne tab af CO2-dræn indgår derimod ikke i regnskabet!

Der er heller ikke taget højde for et andet faktum: når der mangler halm i jordbunden, er det ikke kun jordbundsstrukturen og mikroorganismerne, som får problemer. Også de næringsstoffer, som på den måde går tabt, skal erstattes i form af mineralske gødningsstoffer, som det er dyrt og energikrævende at fremstille.

For landmændene er det lukrativt, hvis de politiske rammebetingelser sikrer, at halm bliver et økonomisk gode, der kan sælges. Opbygning af humus og kulstoflagring i jorden samt de energibesparelser, som er forbundet med anvendelsen af halm i en livscyklusstyring, giver derimod ingen indtægter til landmændene. På den måde skabes der uden tvivl uheldige markedsøkonomiske incitamenter.

Udvalget minder om sin udtalelse af 19. september 2012 om "Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om regnskabsregler og handlingsplaner vedrørende drivhusgasemissioner og -optag i forbindelse med aktiviteter, der vedrører arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug" (11) . Heri fastslog udvalget, at de planlagte handlingsplaner om f.eks. etablering af relevante CO2-lagre "nødvendigvis skal suppleres med andre politiske foranstaltninger, eller kombineres med eksisterende, således at der skabes rammevilkår, som gør det muligt for jordejerne og arealforvalterne at gennemføre effektive LULUCF-foranstaltninger på en økonomisk hensigtsmæssig måde, der ikke kun lægger dem til last." Det er beklageligt, at Kommissionen med sit nuværende forslag om at omdanne halm til "avancerede" brændstoffer giver helt modsatrettede impulser mindre end to måneder efter, at udvalget formulerede ovenstående princip.

4.5 Løv

Det er ikke miljømæssigt acceptabelt at opstille en udifferentieret definition af løv som "affald" eller råstof til fremstillingen af "avancerede" biobrændstoffer. Løv spiller en central rolle i skovens økologiske kredsløb og for dennes produktivitet. Fjernelsen af løv fra visse skove i Europa i Middelalderen havde f.eks. vedvarende negative konsekvenser for skovenes sundhedstilstand. Ifølge Kommissionens nuværende forslag kan det tænkes, at løv fra skoven vil blive anvendt til at fremstille prioriterede brændstoffer. En proces som kun gennem store anstrengelser blev endeligt afskaffet for få årtier siden af hensyn til skovenes sundhed. For nærværende vil der kun være økonomiske grunde, der modvirker, at Kommissionens forslag gennemføres.

5. EØSU's forslag

EØSU opfordrer Kommissionen til helt at revurdere bioenergipolitikken – navnlig for biobrændstoffernes vedkommende. I den forbindelse skal der tages hensyn til, at "arealer" er en udtømmelig ressource (hvilket dermed også gælder for biomasse), de enkelte bioenergiers energiregnskab og -effektivitet (og dermed de forskellige muligheder for reduktion af drivhusgasemissioner) samt den økonomiske levedygtighed. Det anbefales, at Kommissionen tager højde for såvel de vigtigste udsagn fra Det Fælles Forskningscenter som til hovedpunkterne i positionspapiret fra Umweltbundesamt (12) , der blev offentliggjort i forbindelse med EØSU's arrangement under klimakonferencen i Durban.

I stedet for at omdanne træ vha. en energiintensiv proces og derefter forbrænde dette i biler, bør træ enten anvendes til kulstoflagring eller brændes direkte som erstatning for fossile energikilder på varmeområdet.

Strategisk set bør Kommissionen målrette de begrænsede muligheder for brug af biobrændstoffer mod de områder – hvor der i modsætning til personbiltrafikken – ikke er udsigt til, at der kan findes lovende alternativer til fossile brændstoffer i stor skala. Dette gælder f.eks. for luft- og skibsfarten, men også for land- og skovbrug (dvs. off road).

EØSU har allerede flere gange udtalt sig om vedvarende energi i landbruget og bl.a. henvist til, at der med hensyn til anvendelsen af rene vegetabilske olier findes interessante alternative udnyttelsesformer. Østrig vil f.eks. gøre brug af relevante resultater fra et projekt vedrørende udnyttelsen af rene, ikke kemisk modificerede, vegetabilske olier, som Kommissionen har støttet inden for rammerne af det 7. forskningsrammeprogram, og øge brugen af disse i landbruget. Det er beklageligt, at Kommissionen slet ikke kommer ind på dette aspekt eller iværksætter egne initiativer.

(1) COM(2013) 17 final.

(2) Jf. EØSU's udtalelse "Miljøvenlig energi til transport (pakke)" (endnu ikke vedtaget).

(3) I direktivforslaget anvendes officielt begrebet "biobrændstoffer". EØSU har i forskellige udtalelser gjort opmærksom på de mange miljømæssige problemer, som er forbundet med disse "bio"-brændstoffer. Da betegnelsen "bio" antyder, at der er tale om et miljørigtigt produkt, har EØSU i sin udtalelse valgt den mere neutrale betegnelse "agrobrændstoffer".

(4) COM(2010) 811 final af 22.12 2010.

(5) EUT C 77 af 31.3.2009, s. 43.

(6) EUT C 77 af 31.3.2009, s. 43.

(7) Ved raps er der trods alt tale om ca. 9 tons pr. hektar. Den energimæssige værdi af denne halm tages der mærkværdigvis ikke højde for ved beregningen af drivhusgasemissionerne.

(8) Se ADM's årsrapport 2009, http://www.oelag.de/images_beitraege/downloads/ADM%20GB%202009%20final.pdf.

(9) EUT C 77 af 31.3.2009, s. 43.

(10) Kommissionens Fælles Forskningscenter: "Biofuels in the European Context: Facts, Uncertainties and Recommendations", 2008, http://ec.europa.eu/dgs/jrc/downloads/jrc_biofuels_report.pdf (findes d.d. kun på engelsk).

(11) EUT C 351 af 15.11.2012, s. 85.

(12) "Globale Landflächen und Biomasse nachhaltig und ressourcenschonend nutzen", Umweltbundesamt, 2012; http://www.umweltbundesamt.de/uba-info-medien/4321.html.

BILAG

til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet, men opnåede dog mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 3.16 (ændringsforslag 8)

Ændres som følger:

"I Kommissionens nuværende forslag kan EØSU ikke få øje på en effektiv overordnet strategi, hverken med hensyn til bioenergi eller når det drejer sig om at finde en løsning på de problemer, som Kommissionen gang på gang fremhæver på transportområdet, nemlig:

a) at afhængigheden af energiimport er ekstremt høj og

b) at navnlig drivhusgasemissionerne er ved at komme ud af kontrol.

I øvrigt henledes opmærksomheden på, at Kommissionens plan om en indberetningspligt for drivhusgasemissioner forårsaget af indirekte ændringer i arealanvendelsen næppe er praktisk og teknisk gennemførlig og i givet fald vil kræve, at der afsættes betydeligt flere ressourcer til formålet i forvaltningen og i de berørte virksomheder."

Begrundelse

Gives mundtligt.

Afstemningsresultat

Stemmer for : 63 Stemmer imod : 79 Stemmer hverken for eller imod : 34

Punkt 4.3.1 (ændringsforslag 11)

Ændres som følger:

"Teknisk set er det uden tvivl muligt at satse på metoden "Biomass to liquid", som Kommissionen f.eks. foreslår med hensyn til brugen af træ. Den relevante "Fischer-Tropsch-proces" har været kendt i årtier. Denne består i, at træets ligninmolekyler nedbrydes helt, hvorefter det resterende CO omdannes til CH-molekyler, for det meste gennem tilsætning af H2. Teknisk set er det ved hjælp af en række forskellige processer muligt at satse på metoden "Biomass to liquid", som Kommissionen foreslår med hensyn til brugen af træ. Der er bl.a. "Fischer-Tropsch-processen" (der består i, at træets ligninmolekyler nedbrydes helt, hvorefter det resterende CO omdannes til CH-molekyler, for det meste gennem tilsætning af H2), som har været kendt i årtier. Der er i tillæg hertil blevet udarbejdet nye processer."

Begrundelse

Selvom Fischer-Tropsch-processen er velkendt, er det misvisende kun at bruge en metode som eksempel.

Afstemningsresultat

Stemmer for : 53 Stemmer imod : 89 Stemmer hverken for eller imod : 30

Punkt 4.3.2 (ændringsforslag 12)

Ændres som følger:

"Processen kan ikke (!) gennemføres med affaldstræ eller bark. Den kræver træ af høj kvalitet (samme træ som anvendes til møbler og finérplader), idet de fremmede molekyler, der findes i affaldstræ eller bark, forstyrrer Fischer-Tropsch-processen). I overensstemmelse med princippet om ressourceeffektivitet kan disse processer gennemføres med hugstaffald, industrielle rest- og biprodukter og udtyndet træ, som indsamles i forbindelse med skovforvaltning. Det giver en mere effektiv udnyttelse af træ og medfører ikke, at træstammer af høj kvalitet anvendes til at producere energi."

Begrundelse

Den originale tekst var upræcis. Processerne muliggør en mere effektiv udnyttelse af træ.

Afstemningsresultat

Stemmer for : 54 Stemmer imod : 96 Stemmer hverken for eller imod : 27

Punkt 4.3.3 (ændringsforslag 13)

Tekst ændres:

"Denne proces er enormt energiintensiv! Ud af et 1.000 kilo tømmer af højeste kvalitet (med 60 vægtprocent organisk stof) kan der fremstilles 135 kg. dieselbrændstof. Over 85 % af den træbaserede energi går tabt i denne proces. Kun ca. 15 % bliver til "avanceret biobrændstof". Dvs.: i en skov med 1.000 træer brændes de 850 som et led i processen, mens færre end 150 træer bliver til brændstof. Ved den efterfølgende forbrænding af BtL-brændstof i bilernes motorer frigives så den samlede mængde CO2 opfanget via fotosyntese i alle 1 000 anvendte træer. Hvis den gennemføres ordentligt, er denne proces yderst energi- og ressourceeffektiv. Tømmer af højeste kvalitet bruges stadig til savskåret tømmer og andre produkter, mens biprodukter som bark, savsmuld og skrot af træ bruges til produktion af transportbrændstof, elektricitet og varme. Der kan produceres 526 kg metanol eller 205 kg FT-diesel på 1 000 kg tørt træ. Det betyder, at omkring 60 % af træets energiindhold kan omdannes til metanol eller omkring 50 % til diesel med teknologier, der allerede er afprøvede i industrien. Man er i gang med at udvikle processer, som vil gøre det muligt at øge effektiviteten med yderligere 5 %. Hvis brændselsproduktionen integreres i skovbrugsindustrien eller andre varmeintensive industrier, kan man også udnytte spildvarmen, så træets samlede virkningsgrad når op på 70-80 %."

Begrundelse

Den oprindelige formulering er ukorrekt og giver et helt forkert billede den måde, man producerer biobrændstof på i dag.

Afstemningsresultat

Stemmer for : 66 Stemmer imod : 99 Stemmer hverken for eller imod : 24

Punkt 4.3.5 (ændringsforslag 15)

Tekst ændres:

"Inden for rammerne af EU's politik for vedvarende energi præsenteres denne proces alligevel som værende stort set CO2-neutral, netop pga. ønsket om at anvende træ som procesenergi. På den anden side planlægger EU imidlertid at etablere CO2-lagre. Hvad vil være mere oplagt end at omdanne CO2 til træ og binde det på lang sigt, i stedet for med det samme at frigøre CO2 igen ved at brænde træ med henblik på fremstilling af "avancerede biobrændstoffer"? Træ bliver betragtet som en CO2-neutral energikilde på grund af den tid, det tager for træer at vokse. Anvendelse af biomasse har vist sig at have en positiv effekt på klimaet, fordi skovenes vækstkapacitet øges, bindingen af kulstof stiger og fordi biomassen erstatter brugen af fossile brændstoffer og andre ikke-vedvarende råstoffer."

Begrundelse

Bæredygtigt skovbrug og øget anvendelse af træ øger beviseligt bindingen af kulstof i træ og fungerer som erstatning for ikke-vedvarende råstoffer. Det er misvisende at påstå, at skove er mere effektive CO2lagre, hvis de ikke anvendes.

Afstemningsresultat

Stemmer for : 60 Stemmer imod : 96 Stemmer hverken for eller imod : 25

Punkt 1.5 (ændringsforslag 1)

Punktet udgår:

"Der kan også stilles spørgsmålstegn ved Kommissionens ILUC-strategi, for så vidt som denne skal gælde for flydende, men ikke for gasformige energikilder eller energikilder baseret på fast brændsel. EØSU er ikke enig i dette punkt."

Begrundelse

Idet ILUC-strategien generelt virker problematisk, bør der ikke samtidig stilles krav om, at strategien udvides, så den kommer til at omfatte yderligere energikilder. Der udvikles for nærværende egne bæredygtighedskriterier for gasformige energikilder og energikilder baseret på fast brændsel. Inden ILUC-strategien kan anbefales, bør den kritik, der nævnes i denne udtalelse, imødegås.

Afstemningsresultat

Stemmer for : 56 Stemmer imod : 93 Stemmer hverken for eller imod : 36

Punkt 1.7 (ændringsforslag 9)

Ændres som følger:

"I forbindelse med de "avancerede" biobrændstoffer, som Kommissionen nu ønsker at støtte, ser EØSU en fare for, at værdifulde potentielle kulstofdræn (som træ, halm og løv) nu skal anvendes til produktion af brændstoffer, hvilket ville resultere i en forhøjet koncentration af CO2 i atmosfæren (jf. punkt 4)."

Begrundelse

Det er ikke Europas løvskove eller nåleskove, der skal bruges til at producere avancerede biobrændstoffer, men kun udtyndet træ og rester af træ. Takket være den nuværende teknologi er biobrændstoffer mere effektive, end hvad der kommer til udtryk i den oprindelige tekst, jf. ændringsforslag til punkt 4.3.3.

Afstemningsresultat