ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.10

EØSU bifalder, at der tre år efter, at agenturet har indledt sin virksomhed (artikel 29), foretages en ekstern evaluering af, hvorledes det fungerer. På dette grundlag forelægger bestyrelsen henstillinger for Kommissionen om ændringer, som den anser for nødvendig for, at agenturet kan fungere bedre. EØSU ønsker at afgive udtalelse om de ændringer af forordningen, der til sin tid måtte blive foreslået, og opfordrer Europa-Parlamentet til at gøre det samme.
3.2

Evalueringsrapporten indeholder også anbefalinger til Kommissionen og medlemsstaterne vedrørende gennemførelsen af det nuværende eContent-program, herunder navnlig at projekternes kommercielle dimension bør styrkes og at Kommissionen bør opmuntre til samarbejde og networking mellem de nationale kontaktpunkter, som spreder informationer om programmerne, således at man forbedrer serviceniveauet. Det konkluderes i rapporten, at der er behov for et opfølgningsprogram og Kommissionen anmodes om at maksimere programmets effekt ved at indsnævre den potentielle målgruppe.
3.6

Kommissionen gør med rette opmærksom på til dels faretruende tilfælde af overudnyttelse af fornyelige ressourcer. Hvad angår f.eks. træ bemærker Kommissionen, at der kun udnyttes en begrænset del af den årlige tilvækst, hvilket betyder, at der findes et stort potentiale for yderligere (miljøvenlig) udnyttelse af denne råvare. Dette er på den ene side uden tvivl rigtigt, men der bør dog tages højde for to aspekter. Skove har ligesom alle andre økosystemer ikke kun en materiel funktion, men også en yderst vigtig immateriel betydning f.eks. som økosystemer eller rekreative områder. Denne funktion, men også skovens beskyttende funktion (f.eks. mod oversvømmelser og laviner), kan være i fuldstændig modstrid med maksimal udnyttelse af skovene. Skovressourcerne er på den anden side meget ulige fordelt, og de store skader på skovene visse steder i tiltrædelsesstaterne (f.eks. i Erz-, Riesen- og Isergebirge) har ikke kun ødelagt potentielle ressourcer på lokalt plan, men var også medvirkende årsag til, at Oder og Elben gik over deres bredder i henholdsvis 1997 og 2002.
1.1

Den 11.-12. december 1998 anbefalede Det Europæiske Råd i Wien – inden for rammerne af Wien-strategien for Europa – at give de medlemsstater, der ønsker det, tilladelse til på forsøgsbasis at anvende en nedsat momssats på arbejdskraftintensive tjenesteydelser for at afprøve, hvilke virkninger en sådan lempelse vil få for jobskabelsen og bekæmpelsen af undergrundsøkonomien.
3.9.1.

EØSU er bange for, at vedtagelsen af direktivet ikke vil øge gennemsigtigheden i forholdet mellem forbruger og virksomhed og ikke vil sikre, at den nødvendige sammenhæng med den øvrige EU-lovgivning bevares. Man må især håbe, at frygten for, at direktivet eventuelt er i modstrid med den foreslåede forordning om salgsfremmende foranstaltninger i det indre marked (15), vil vise sig at være ubegrundet. De to tekster bør supplere hinanden. Udvalget opfordrer Kommissionen til at udvikle yderligere retningslinjer for forholdet mellem direktivet og de nuværende sektordirektiver og andre lovgivningsområder (eksempelvis aftaleret) og at gøre disse tilgængelige, før direktivet træder i kraft.
3.1

EØSU erkender det vedvarende og presserende behov for at nedbringe de globale drivhusgasemissioner og bakker kraftigt op om Kommissionens indsats for at sikre fuld ratifikation af Kyoto-protokollen. Udvalget hilser derfor dette forslag om kontrol og anvendelse af visse fluorholdige gasser velkomment. De foreslåede initiativer er blevet udviklet i samarbejde med de berørte interessenter med henblik på at give medlemsstaterne omkostningseffektive redskaber i hænde, så de kan opfylde deres målsætninger for reduktion af emissionerne. EØSU håber, at disse foranstaltninger senere vil fremstå som modeller til efterfølgelse for lande uden for EU.
3.4.1.1

Der er behov for - under udnyttelse af og hensyntagen til de muligheder, ikt indebærer — at tage politiske initiativer til fremme af udviklingen af SMV-venlige ikt- og e-business-løsninger, som også reelt dækker disse virksomheders behov (1). EØSU stiller sig positivt til det forslag, der fremsættes i meddelelsen, om at SMV'er bør samarbejde med store ikt-virksomheder for at skabe løsninger, der dækker SMV-sektorens faktiske behov, men afventer de konkrete resultater af disse forslag, som vil blive vurderet, når tid er (2). Udvalget bifalder desuden, at der lægges stor vægt på SMV'ers deltagelse i det 6. FTU-rammeprogram, og at der under dette program skal ydes støtte til udvikling af »open source software« (OSS) og interoperable e-business-løsninger, som er nyttige og så teknisk dækkende, at de kan tilbyde SMV'erne brugbare og nyttige løsninger (3).
2.2

De vigtigste foranstaltninger i Kommissionens forslag kan sammenfattes således: a) ophævelse af de nugældende direktiver (8)om såvel batterier som akkumulatorer og erstatning heraf med ét enkelt nyt juridisk instrument, b) forpligtelse til at indsamle og genvinde alle brugte batterier og akkumulatorer for at undgå, at de forbrændes eller deponeres, og for at kunne genvinde de forskellige metaller, de er lavet af, c) indførelse på EU-plan af en ramme, der regulerer subsidiaritetsaspektet i de nationale indsamlings-, genbrugs- og tilskyndelsesordninger. Ifølge de nye bestemmelser er producenter, engros- og detailforhandlere, importører og eksportører forpligtet til at tage industribatterier og -akkumulatorer retur, medens forbrugerne gratis kan indlevere bærbare batterier. Bilbatterier og -akkumulatorer er fortsat underlagt bestemmelserne i direktiv 2000/53/EF om udrangerede køretøjer, d) forbud mod endelig bortskaffelse af industri- og bilbatterier og -akkumulatorer på lossepladser og i forbrændingsanlæg, e) fastsættelse af et fælles mindste indsamlingsmål for hele EU på 160 gram pr. indbygger for alle bærbare batterier og akkumulatorer, som skal danne grundlag for effektive nationale indsamlingsordninger. Derudover skal der fastsættes et særskilt mål for overvåget indsamling af batterier og akkumulatorer, der indeholder nikkel/cadmium, pga. den dermed forbundne fare, og som skal omfatte mindst 80 % af denne type produkter, f) krav til medlemsstaterne om at garantere, at producenter af batterier og akkumulatorer, eller tredjemand der træder i deres sted, opretter genvindingsanlæg, og at der er mulighed for at eksportere de brugte produkter til yderligere behandling, g) krav til medlemsstaterne om at fremme anvendelsen af avancerede genvindingsteknikker og om at tiltræde fællesskabsordningen for miljøstyring og miljørevision (EMAS), h) højere mindstemål for genvindingseffektivitet for batterier, der indeholder bly og nikkel/cadmium, som jævnligt skal tilpasses den tekniske udvikling, i) krav til medlemsstaterne om at sørge for, at producenterne gøres ansvarlige for finansiering af håndteringen af brugte batterier og akkumulatorer, og at der stilles en passende garanti ved hjælp af indskrivning i et særligt register. Desuden fremme af muligheden for finansieringsaftaler mellem producenter og brugere af industri- og bilbatterier, j) krav om forbrugeroplysninger og krav til producenterne om særlig mærkning produkterne. Produkter, der indeholder kviksølv, bly eller cadmium skal mærkes med det pågældende metals kemiske betegnelse, k) indførelse af en revisionsklausul på baggrund af resultaterne af overvågningen og med krav om offentliggørelse i EU-Tidende, l) mulighed for at gennemføre visse af bestemmelserne i direktivet gennem miljøaftaler med de erhvervsdrivende, m) krav til staterne om at fastsætte sanktioner, der effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning.
3.4.1

Udvalget foreslår, at man i stedet for at vente til 2010, hvor evalueringsrapporten skal forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet, allerede i begyndelsen af 2007 foretager en finansiel evaluering af, hvordan ordningen har fungeret i de to første år for på baggrund af denne evaluering at fastlægge budgetterne for 2007 og de følgende år.
5.1

I sin rapport til Det Europæiske Råd i Laeken bebudede Kommissionen, at den ville fastsætte EF-rammebestemmelser for statsstøtte, der ydes til virksomheder, som har fået til opgave at yde tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse. Senere afsagde Domstolen kendelse i Ferring-sagen, hvori den – i modsætning til Førsteinstansrettens retspraksis – mener, at kompensationer for forsyningspligtydelser ikke udgør statsstøtte, hvis støttebeløbet ikke overstiger udgifterne ved levering af disse ydelser. Indtil udgangen af 2002 stod det åbent, om Domstolen ville bekræfte denne ændring i retspraksis eller ej. I sin dom af 24. juli 2003 i Altmark-sagen stadfæstede Domstolen Ferring-dommen, men opstillede fire nøje betingelser, som kompensationen skal opfylde for ikke at blive anset for statsstøtte: For det første skal den pågældende virksomhed faktisk være pålagt at opfylde forpligtelser til offentlig tjeneste, og disse forpligtelser skal være klart defineret. For det andet skal de kriterier, der vil være grundlag for beregningen af kompensationen, være fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde. For det tredje må kompensationen ikke overstige, hvad der er nødvendigt for at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste, idet der skal tages hensyn til hermed forbundne indtægter såvel som til en rimelig fortjeneste. For det fjerde skal kompensationens størrelse, når udvælgelsen sker uden for rammerne af en procedure for tildeling af offentlige kontrakter, fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitlig transportvirksomhed måtte bære. Da kompensationer, som ikke opfylder de af Domstolen opstillede betingelser, anses for statsstøtte, er den bebudede EF-ramme stadig nødvendig for at tydeliggøre forholdene. Udvalget noterer sig den debat, som er sat i gang med medlemsstaternes sagkyndige, med udgangspunkt i et »non-paper« af 12. november 2002 og henstiller, at forhandlingerne snarest bringes til en afslutning under hensyntagen til Altmark-dommen, så man fastlagt de nødvendige tydeliggørelser, således at der hurtigst muligst kan skabes retssikkerhed for de europæiske virksomheder.
3.3

EØSU beklager dybt, at flere medlemsstater på trods af Erika I- og Erika II-pakkerne endnu ikke råder over det udstyr og de menneskelige ressourcer, der er nødvendige for at gribe ind over for omfattende ulykker. Tilvejebringelsen af dette udstyr bør prioriteres højere.
1.5

Det foreliggende kommissionsforslag indebærer, at medlemsstaternes nuværende mulighed for at fravige grænsen på 7,5 % urenheder og skæver forlænges indtil produktionsåret 2005/2006. Endvidere ydes der støtte for korte hørfibre og hampefibre, der har under henholdsvis 15 % og 25 % urenheder og skæver.
3.1

Biavl er et erhverv inden for landbrugssektoren, der har nogle særlige karakteristika, som differentierer den fra andre former for animalsk produktion, og hvis hovedfunktioner består i at udvikle landdistrikterne og bidrage til den økologiske balance. Biavlens økonomiske aktivitet består i produktion af honning og andre bistadeprodukter. Det er vigtigt at fremhæve, at bierne udfylder en væsentlig funktion som primære bestøvere, og at de medvirker til opretholdelse af biodiversiteten. I forbindelse hermed mener FAO, at den entomofile bestøvning, som udføres af bier, har en økonomisk værdi, der er 20 gange større end den kommercielle værdi for alle bistadeprodukter tilsammen (5). I nogle medlemsstater er biavl i ugunstigt stillede regioner den eneste mulighed der findes for at opretholde samfundsstrukturen i landdistrikterne og beskæftigelsen inden for landbruget.
1.2

Udvalget skrev allerede i 1999 i en udtalelse (1): »følger man den meget brede definition af kultur som et system af værdier, der er af relevans for et samfunds medlemmer, så strukturerer kulturen også civilsamfundets aktionsfelt«. Set med udvalgets øjne er dannelse og samfundsmæssig inddragelse nøglefunktioner i kulturen — opfattet som en proces og en fælles form for tankegang og handling. Oplægget til den europæiske forfatning tager ikke mindst afsæt i fælles værdiopfattelser, mål, grundlæggende rettigheder og en ny holdning til en demokratisk adfærd. Disse elementer udgør samlet set grundlagene for en europæisk kulturforståelse. Det europæiske syn på kulturforståelse indbefatter også stærke sociale elementer, såsom solidaritet, tolerance, social samhørighed, foranstaltninger mod udstødelse og forskelsbehandling samt social integration. Med henvisning til denne tilgang har udvalget derfor på det europæiske forfatningskonvent slået til lyd for fremover også at blive hørt på området »kultur«. Alt dette bevirker, at der bør gives et særligt ansvar til Europa-Parlamentet i egenskab af et demokratisk repræsentativt organ for Europas borgere og til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg som institutionel repræsentant for civilsamfundsorganisationer vedrørende dette emnekompleks.
3.4

EØSU bifalder, at store europæiske virksomheder var involveret i Det Europæiske Handicapår. Deres rolle som katalysatorer over for andre virksomheder bør ikke undervurderes. Som nævnt i en tidligere udtalelse så EØSU gerne, at der som et af de konkrete resultater af Det Europæiske Handicapår etableredes et europæisk netværk vedrørende erhvervsliv og handicap. Et sådant netværk kan bidrage til at forbedre de lovgivningsmæssige rammer med henblik på at øge beskæftigelsen af handicappede og produktionen af tilgængelige varer og tjenesteydelser og dermed forbedre de handicappedes muligheder i erhvervslivet. Netværket kan også yde værdifuld rådgivning over for nye virksomheder, der er interesserede i at involvere sig mere aktivt i handicapspørgsmål, herunder ikke mindst små og mellemstore virksomheder.
6.6.4

EØSU erkender, at den nuværende gradueringsordning er for kompleks, og at dette har medført megen strid og utilfredshed, især fra de landes side, som har været omfattet af den. En vis forbedring er selvfølgelig ønskelig, men EØSU er ikke enig med dem, som mener, at man skal holde op med at graduere. Graduering bør ikke betragtes som en sanktion, men som en erkendelse af det faktum, at præferencerne har virket, og at en bestemt industrisektor er nået frem til et punkt, hvor den ikke længere har brug for præferentiel bistand. At dette virkelig er tilfældet demonstreres af det faktum, at otte af de ni industrier, som hidtil er blevet gradueret, er fortsat med at øge omfanget af deres eksport til EU efter gradueringen. Den antagelse, at sektorer og lande på et tidspunkt vil nå dette trin, er indbygget i GSP-ordningen.
2.5.3

EØSU er enigt i, at der er behov for at regulere det rekreative fiskeri eller fiskeri uden fortjeneste for øje, sådan som Kommissionen foreslår i Kapitel VI. EØSU mener dog, at man bør tilføje et forbud mod brug af bundsatte langliner, og at det skal gøres obligatorisk for alle medlemsstater at have et nationalt licenssystem, der kan give et reelt billede af omfanget af denne type fiskeri. Desuden forbydes markedsføring af marine organismer, der fanges ved rekreativt fiskeri. EØSU mener, at man undtagelsesvist bør tillade markedsføring af fiskerivarer, som stammer fra sportsfiskerikonkurrencer, når overskuddet fra salget skal gå til velgørenhed for at undgå sortbørshandel og fremme sundhedskontrollen.
2.4

Principielt bør overgangsprocessen drives af markedskræfterne og fokusere på brugerne. Det indebærer bl.a. at public service aktiviteternes rolle og funktion bør diskuteres og tilpasses en situation, hvor teknologisk udvikling skaber ændrede markedsforhold og nye tjenester. De offentlige myndigheder skal imidlertid skabe de vilkår, der er nødvendige for – når markederne er tilstrækkeligt modne til at påtage sig risiciene ved overgangen – at der kan sikres fuld gennemsigtighed i overgangsprocessen, så det garanteres, at der ikke opstår social udstødelse, at alle befolkningslag får gavn af de potentielle fordele, at høje kvalitetsnormer overholdes, og at reglerne for radio-/tv-tjenesternes public service-funktion bliver anvendt.
4.1.1

De foreslåede tærskelværdier for metaller (og målværdien for BaP) vil sandsynligvis også blive overskredet tæt ved visse industrianlæg og i byområder i vintermånederne, hvor der er et stort behov for rumopvarmning. Dette medfører, at en del af EU's befolkning konstant vil være udsat for luftforurening på et niveau, der ligger over de fastsatte tærskler. Disse forslag vil derfor ikke give alle borgere tilstrækkelig beskyttelse (i hvert fald ikke på kort sigt).
1.4

Ved Rådets direktiv 92/65/EØF af 13. juli 1992 om dyresundhedsmæssige betingelser for samhandel med og indførsel til Fællesskabet af dyr samt sæd, æg og embryoner, der for så vidt angår disse betingelser ikke er underlagt specifikke fællesskabsbetingelser som omhandlet i bilag A, del I, til direktiv 90/425/EØF, er der fastsat betingelser for import til Fællesskabet af andre hovdyr end tamkvæg, -svin, -får, -geder og -dyr af hestefamilien. Det vil også være nødvendigt at foretage ændringer af dette direktiv, idet det nye forslag opstiller regler for både vildtlevende og tamme hovdyr. Ydermere vil en ændring af Rådets direktiv 92/65 være påkrævet for at afspejle det nye forslags kriterium om udarbejdelse af en liste over godkendte tredjelande.
14.6

EØSU er imidlertid klar over, at den offentlige opinion kæder produktion og forbrug sammen; det vil derfor ikke undlade at påpege, at der er et uopsætteligt behov for at udbygge og styrke kampagnerne mod tobaksmisbrug, især dem, der er rettet mod unge og grupper med en større risiko for at blive afhængig.
5.2

Udvalget støtter det nuværende forslags overordnede mål, men understreger, at der er behov for at forenkle procedurerne og granske tidsfristerne. Desuden anbefaler EØSU, at der her indgås visse kompromisser, hvilket kan blive nødvendigt med henblik på at afbalancere forbrugernes krav om mere underbyggede oplysninger og industriens behov for at drive virksomhed på et marked uden alt for mange begrænsninger. Det fremhæver betydningen af forbrugeroplysning, samt at alle berørte parter må bidrage hertil.
DA Den Europæiske Unions Tidende C 117/11

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om kvaliteten af ferskvand, der kræver beskyttelse eller forbedring for at være egnet til, at fisk kan leve deri (Kodificeret udgave)«

(KOM(2004) 19 endelig — 2004/0002 (COD))

(2004/C 117/04)

Rådet besluttede den 29. januar 2004 under henvisning til EF-traktatens artikel 175 og 251 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om kvaliteten af ferskvand, der kræver beskyttelse eller forbedring for at være egnet til, at fisk kan leve deri« (KOM(2004) 19 endelig — 2004/0002 (COD)).

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Maria Luisa Santiago til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 5. april 2004.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 408. plenarforsamling af 28.-29. april 2004 (mødet den 28. april 2004) følgende udtalelse med 102 stemmer for og 1 hverken for eller imod:

1. Indledning

Formålet med dette forslag er at foretage en kodifikation af Rådets direktiv 78/659/EØF af 18. juli 1978 om kvaliteten af ferskvand, der kræver beskyttelse eller forbedring for at være egnet til, at fisk kan leve deri (1). Det nye direktiv træder i stedet for de forskellige retsakter, som er indarbejdet i det (2); forslaget ændrer ikke indholdet af de retsakter, der kodificeres, men er blot en sammenskrivning af dem, og der foretages kun de formelle ændringer, der er nødvendige af hensyn til selve kodifikationen.

2. Generelle bemærkninger

EØSU finder det meget nyttigt, at alle retsakter samles i et enkelt direktiv. I forbindelse med Borgernes Europa lægger EØSU, ligesom Kommissionen, stor vægt på at forenkle fællesskabslovgivningen for at gøre den klarere og lettere tilgængelig for almindelige borgere, således at de får nye muligheder og kan udnytte de specifikke rettigheder, som fællesskabslovgivningen giver dem

3. Det står fast, at der ikke er foretaget nogen ændringer af indholdet i forbindelse med denne samling af reglerne, som kun har til formål at gøre fællesskabslovgivningen klarere og mere gennemsigtig. EØSU giver udtryk for sin fulde støtte til denne målsætning og hilser på baggrund af disse garantier forslaget velkomment.

Bruxelles, den 28. april 2004 Roger BRIESCH Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Foretaget i henhold til meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — Kodificering af gældende fællesskabsret, KOM(2001) 645 endelig.

(2) Se bilag III, del A, til dette forslag.
4.2

Selv om der er tale om et teknisk direktiv, opfordrer EØSU Kommissionen til under punkt 3, »Baggrund«, i begrundelsen at understrege, at hovedformålet er at styrke »sikkerheden« under brug af motorkøretøjer ikke kun for at beskytte fører og passagerer, men også for at undgå kollision med andre trafikanter, dvs. fodgængere, cyklister og andre køretøjer.
1.1

Europa-Kommissionen pålagde 1. april 1987 sine medarbejdere at kodificere alle retsakter senest efter den tiende ændring eller med endnu kortere mellemrum for at sikre, at fællesskabsreglerne var klare og lette at forstå.
6.3.2.

Mens vi i dag ser en stor koncentration af udgivervirksomheder, er den audiovisuelle sektor fortsat alt for opsplittet til at tage kampen op med sin største konkurrent, den nordamerikanske industri. I denne udtalelse, i studiegruppens drøftelser og i Europa-Parlamentets beslutning udarbejdet af Myrsini Zorba, medlem af Europa-Parlamentet, træder der nogle fælles elementer frem, som stadig står som vigtige udfordringer for kulturindustrien, især den audiovisuelle industri. Det drejer sig grundlæggende om følgende: a) Et kronisk investeringsunderskud og manglende evne til at mobilisere finansielle ressourcer, hvilket bringer virksomhedernes kommercielle levedygtighed i fare. b) Ringe økonomisk investering i planlægning og gennemførelse af audiovisuelle projekter, hvilket mindsker produktionernes rentabilitet og reducerer mulighederne for fremtidige investeringer. c) Utilstrækkelig kapitalisering af virksomhederne, hvilket svækker deres strategi for industriel udvikling på internationalt niveau. d) Manglende regulering af bl.a. skatter og afgifter, især hvad angår merværdiafgift, som anvendes meget forskelligt på de forskellige kulturprodukter og i de forskellige lande. e) Manglende regelsæt for eliminering af forhindringer for skabende og udøvende kunstneres mobilitet. Der er stadigvæk flere forhindringer for borgernes frie bevægelighed end for varernes, hvis kulturprodukter ellers skal opfattes som varer. f) Problemer i forbindelse med distributionen, som er svag i forhold til den nordamerikanske distribution og karakteriseret ved ringe udbredelse af kulturprodukter på tværs af de nationale grænser. Hertil kommer, at det er vanskeligt at opstille kataloger over værker eller lister over produktioner, der står til rådighed for distribution. Disse problemer berører virksomheder knyttet til audiovisuel produktion og udgivelser på skrift og plade. g) Markedets utilstrækkelige størrelse, der hovedsageligt skyldes de nationale markeders opsplitning og specialisering, bl.a. på grund af den sproglige mangfoldighed, som set fra industriens side fordyrer produktionen og gør distributionen vanskeligere. De nationale eller regionale markeders opsplitning svækker kulturprodukternes cirkulation i Europa på tværs af grænserne. h) Lavt niveau for investering i reklamefremstød på europæisk og internationalt niveau. i) Voksende piratkopiering og varemærkeforfalskning i den audiovisuelle sektor og pladeindustrien, hvilket kan sætte virksomhederne i en uholdbar situation. Den intellektuelle ejendomsret bør prioriteres højere end retten til at reproducere et værk til eget brug. EØSU's Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug har udarbejdet en udtalelse om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om foranstaltninger og procedurer til sikring af overholdelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (16).