Nr. C 248/2 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 29.10.  75 
II 
(Forberedende  retsakter) 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG 
Udtalelse  om  forslag  til forordning  (EØF)  om  ændring  af Rådets  forordning  (EØF) 
nr. 907/73  af 3. april  1973  om oprettelse  af en europæisk  fond  for monetært  samarbejde 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 44 side  1 af 25. februar  1975. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  19. december  1974  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om opret-
telse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 129.  plenarforsamling  afholdt  i Bruxel-
les, den 23. og 24. april  1975  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til Rom-traktaten,  særlig  artikel 
198, 
under  henvisning  til den  anmodning  Rådet  for  De 
europæiske  Fællesskaber  fremsatte  den  20. december 
1974  om  en udtalelse  om  »Forslag  til forordning 
(EØF)  om  ændring  af Rådets  forordning  (EØF) 
nr. 907/73  af 3. april  1973  om oprettelse  af en euro-
pæisk  Fond  for monetært  samarbejde«, 
under  henvisning  til den  beslutning,  Det  økonomiske 
og sociale  Udvalgs  præsidium  traf  den  19. december 
1974  om at pålægge  Afdelingen  for økonomiske  og finansielle  anliggender  at forberede  en udtalelse 
herom, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  Afdelingen  for 
økonomiske  og finansielle  anliggender  fremsatte  den 
4. februar  1975,  og den  beretning,  ordføreren,  hr. 
Cammann,  har afgivet  mundtligt, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  129.  ple-
narforsamling,  der blev  afholdt  den  23. og 24. april 
1975,  mødet  den  23. april  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
med 58 stemmer  for og 25 imod,  mens  25 undlod  at 
stemme: 
29.10.75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 248/3 
1. Indledning 
1.1. Den  monetære  integration  inden  for Det  euro-
pæiske  Fællesskab  er et væsentligt  skridt  på vejen  til 
en sammensmeltning  af Fællesskabets  ni økonomier 
til én økonomisk  enhed.  Et valutapolitisk  sammen-
hold  er forudsætningen  for,  at integrationsprocessen 
også  på andre  områder  kan  forløbe  uden  væsentlige 
hindringer.  Desuden  ville  en fælles  valutapolitik,  der 
ikke var baseret  på en lige  så fremskreden  harmonise-
ring som  den,  der har fundet  sted  inden  for den  øko-
nomiske  politik  og konjunkturpolitikkeri,  medføre 
forstyrrelser  både  i samhandelen  med  varer  og tjene-
ster og i pengestrømmene  og kapitalbevægelserne  in-
den for Fællesskabet.  Også  på valutaområdet  ville  en 
fælles  optræden  udadtil  derfor  være  illusorisk. 
1.2. De  positive  resultater,  som  er nået  på det va-
lutariske  område,  må derfor  omhyggeligt  gennemgås 
og konsolideres.  Målsætningerne  for valutakonjunk-
tur- og strukturpolitikken  må frem  for alt koordine-
res tilstrækkeligt,  og der  må  ske  en tilpasning  af 
selve  instrumenterne  og den  måde,  de anvendes  på. 
Man  må også  nøje  tage  hensyn  til alle  disse  aspekter, 
når man  går ind på eventuelt  at ændre  vedtægten  for 
Den europæiske  Fond. 
2. Kommissionsforslagets  rækkevidde 
2.1. I  forhold  til den  vedtægt,  Rådet  for De euro-
pæiske  Fællesskaber  vedtog  den  3. april  1973,  sker 
der i forordningsforslaget  fra Kommissionen  en ud-
videlse  af Den  europæiske  Fonds  beføjelser,  der i al 
væsentlighed  skal  have  følgende  omfang: 
2.1.1.  en tættere  samordning  af den  nationale  penge-
og kreditpolitik 
2.1.2.  en tættere  koordinering  af valutapolitikken 
udadtil,  navnlig  for så vidt  angår  kapitalbevæ-
gelser  og vekselkurser,  samt  en afstemning  af 
den internationale  kapitalmarkedspolitik. 
3. Bemærkninger  til koordineringen  af 
medlemslandenes  pengepolitik 
3.1. Penge-  og kreditpolitik  er  et område,  der  i alle 
Fællesskabets  lande  mere  eller  mindre  hører  under 
centralbankernes  kompetenceområde.  Skal  Den  euro-
pæiske  Fond  være  et foreløbigt  skridt  henimod  et 
system  med  en europæisk  centralbank,  må man  sige, 
at Kommissionen  forslag  er et logisk  led i den  evo-lutionære  og dynamiske  proces,  der  skal  føre  til en 
gradvis  udvidelse  af fondens  beføjelser  og funktioner 
på et område,  hvor  der hidtil  er blevet  udøvet  egent-
lige centralbankbeføjelser. 
3.2. Udvalget  er i tvivl  om,  hvorvidt  denne  kompe-
tencetildeling  i Fællesskabets  aktuelle  situation  vil 
kunne  bidrage  nævneværdigt  til opbygningen  af Den 
økonomiske  og  monetære  Union.  I denne  sam-
menhæng  skal  man  gøre  to sæt bemærkninger: 
3.2.1.  Den  monetære  koordinations  nuværende  orga-
nisatoriske  struktur 
3.2.1.1.  Hvis  koordineringen  på  det  monetære 
område  i de senere  år ikke  har kunnet  ske på en fuldt 
ud effektiv  måde,  skyldes  dette  næppe,  at struktu-
rerne  har været  uegnede. 
3.2.1.2.  Det  monetære  Udvalg  og Komitéen  af cen-
tralbankchefer  fra  medlemsstaterne  har  fået  tildelt 
rådgivende  beføjelser  på dette  område,  beslutnings-
kompetencen  henhører  under  Rådet  for  De  euro-
pæiske  Fælleskaber.  Det  monetære  Udvalg  har  sin 
kompetence  i medfør  af selve  Rom-traktaten.  Central-
bankchefkomitéen  har  fået  tildelt  sine  beføjelser  i 
henhold  til Rådets  beslutninger  af 8. maj  1964,  af 
22. marts  1971  og af 18. februar  1974. 
3.2.1.3.  Udvalget  finder  derfor,  at den  koordine-
ringsopgave  i forbindelse  med  den  interne  pengepoli-
tik i medlemsstaterne,  som  Kommissionen  foreslår  at 
henlægge  til Den  europæiske  Fond,  allerede  bliver 
varetaget  af fællesskabsorganer.  Såfremt  deres  indsats 
på den  pengepolitiske  plan,  og på det valutapolitiske 
plan,  ikke  har kunnet  medvirke  til bevarelsen  af det 
europæiske  sammenhold,  må  man  søge  årsagerne 
hertil  både  i forværringen  af den  internationale  øko-
nomi  og i mangelen  på samordning  af den  økono-
miske  politik,  social-  og arbejdsmarkedspolitikken 
samt  finanspolitikken  inden  for Fællesskabet. 
3.2.1.4.  Hvis  Fondens  forvaltningsråd  får overdra-
get de opgaver  i forbindelse  med  koordinering  af 
pengepolitikken,  som  Centralchefkomitéen  påtager  sig 
i øjeblikket,  et det især  lidet  sandsynligt,  at dette  vil 
ændre  noget  ved  den  eksisterende  løsning,  da disse 
organer  er ens samensat  og da der ikke  gøres  nogen 
gennemgribende  indsats  for  at tilnærme  medlems-
staternes  økonomiske  politik. 
3.2.2.  Fællesskabets  økonomiske  og  valutariske  poli-
tik indadtil 
3.2.2.1.  Efter  Udvalgets  opfattelse  er der  ingen 
tvivl  om,  at det vil være  hensigtsmæssigt  gradvist  at 
indføre  et system  med  en europæisk  centralbank,  der 
Nr. C 248/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 29.10.  75 
skal være  ansvarlig  for valutapolitikken  i EØF.  Men 
valutapolitiske  indgreb  over  for  den  økonomiske 
konjunktur  kan  kun  give  tilfredsstillende  resultater, 
hvis de bliver  fulgt  op af mere  gennemgribende 
finans-  og økonomiskpolitiske  midler.  Imidlertid  sav-
ner man  klart  en tilnærmelse  mellem  den  politik, 
medlemsstaterne  fører  på ikke-monetære  områder. 
En europæisk  monetær  politik  vil derfor  heller  ikke, 
ligegyldigt  hvilket  fællesskabsorgan,  der er ansvarlig 
for den,  kunne  føre  til mere  positive  resultater. 
4. Bemærkninger  til koordinering  af 
medlemsstaternes  valutapolitik  udadtil 
4.1. Udtrykket  »medlemsstaternes  valutapolitik 
udadtil«  er,  som  det anvendes  i forordningsforslaget, 
et ret omfattende  begreb;  følgelig  må det  fortolkes 
bredt  og omfatte  spørgsmål  lige  fra indgreb  på valu-
tamarkederne  og til ændringer  i vekselkurserne  og 
kontrol  med  kapitalbevægelserne. 
4.2. På  europæisk  plan  er Centralbankchefkomi-
téen og Det  monetære  Udvalg  fælles  om kompenten-
cen i forbindelse  med  koordinering  af valutapolitik-
ken udadtil.  De har rådgivende  status,  idet  Rådet  for 
De europæiske  Fællesskaber  er den  eneste  institution, 
der har  beføjelse  til at træffe  beslutninger  på områ-
det. 
4.3. Det  monetære  Udvalg  er rådgivningsorgan  for 
så vidt  angår  kapitalbevægelser  (artiklerne  69, 71 og 
73 i Rom-traktaten)  og for så vidt  angår  ændringer  i 
vekselkurserne  for Fællesskabets  valutaer  (artikel  7 i 
Rådets  beslutning  af 18. februar  1974  om gennemfø-
relse  af en høj grad  af tilnærmelse  af den  økonomiske 
politik  i medlemsstaterne  af EØF). 
4.4. Siden  Rådets  resolution  af 22. marts  1971  ved-
rørende  den  etapevise  gennemførelse  af Den  økono-
miske  og monetære  Union  inden  for  Fællesskabet, 
har Centralbankchefkomitéen  været  et samrådsorgan 
for centralbankerne  i EØF,  hvor  man  har drøftet  ind-
greb  på valutamarkederne  og udvikling  af ny virke-
midler  på dette  område  (afdeling  III, afsnit  7). 
4.5. Udvalget  bemærker,  at Kommissionens  forslag 
i den  form,  den  har fået  det forelagt,  ikke  klart  angi-
ver om  de rådgivningsopgaver,  der  skal  henlægges 
under  Den  europæiske  Fond,  stadig  skal  udføres  side-
løbende  af Det  monetære  Udvalg  og Centralbank-
chefkomitéen,  eller  om der  skal  findes  en kompeten-
ceoverdragelse  sted  fra  disse  to organer  til forvalt-
ningsrådet  for Fonden. 
4.6. Hvis  der ikke  finder  nogen  ændringer  sted  i de 
hidtidige  beføjelser,  kan Udvalget  ikke  se, at vedtagel-sen af Kommissionens  forslag  vil  føre  til hen-
sigtsmæssige  resultater. 
4.7. Hvis  tanken  til gengæld  havde  været  den  at 
betro  Fondens  forvaltningsråd  de opgaver,  der i øje-
blikket  varetages  af Det  monetære  Udvalg  og Cen-
tralbankchefkomitéen,  ville  dette  afføde  et problem, 
fordi  Den  europæiske  Fond  i en udvikling  henimod  et 
system  med  en europæisk  centralbank  ville  blive 
pålagt  den  opgave  at udføre  hverv,  som  i medlems-
staterne  i hvert  fald  delvis  hører  ind under  regeringer-
nes kompetenceområde  (bl.a.  ændringer  i valutapari-
teterne).  For  at bibeholde  sin kompetence  ville  Rådet 
for De europæiske  Fællesskaber  uden  tvivl  stille  krav 
om at give  retningslinjer  for Fonden  og i sidste  in-
stans  for den  højeste  europæiske  myndighed  på det 
valutariske  område;  imidlertid  bør  centralbankernes 
eget ansvar  være  et af de væsentligste  elementer  i det 
fremtidige  organ  under  Det  europæiske  Fællesskab, 
der skal  træffe  beslutninger  på  det  valutariske 
område. 
4.8. Rådet  for  De  europæiske  Fællesskaber  har 
ligeledes  udtalt  sig på samme  måde  i forbindelse  med 
sin resolution  af 22.  marts  1971  ved  at erklære,  at 
Fællesskabets  centralbanker  inden  for deres  egne  an-
svarsområder  skal  bidrage  til  virkeliggørelse  af 
målsætningen  om  stabilitet  og vækst  i Fællesskabet. 
Den europæiske  Fonds  overtagelse  af kompetenceom-
råder,  der på det nationale  plan  ikke  henhøre  under 
centralbankerne,  bør  følgelig  begrænses  gennem  en 
betingelse  om,  at denne  stadig  er forenelig  med  den 
erklærede  målsætning,  nemlig  fra begyndelsen  af at 
opfatte  Den  europæiske  Fond  som  kernen  i en fremti-
dig europæisk  instans,  der  selv  skal  være  ansvarlig 
for de beslutninger,  den  træffer  på det  valutariske 
område. 
4.9. Hvis  man  på denne  baggrund  traf  planer  om 
at henlægge  nyé  beføjelser  til Den  europæiske  Fond 
for så vidt  angår  valutapolitikken  udadtil,  ville  det 
være  nødvendigt  ikke  at medtage  områder,  som  på 
nuværende  tidspunkt  falder  ind under  Det  monetære 
Udvalgs  beføjelser,  særlig  når  disse  beføjelser  — 
f.eks.  ændringer  i de relative  valutakurser  — henhø-
rer under  de nationale  regeringer  og ikke  under  cen-
tralbankerne. 
4.10.  Udvalget  konstaterer,  at man  må  være 
opmærksom  på, at Den  europæiske  Fonds  aktiviteter 
under  de nuværende  omstændigheder  nødvendigvis 
må være  meget  begrænsede,  og at den  næppe  kan 
påtage  sig nye  opgaver,  så længe  de nødvendige  be-
tingelser  ikke  er opfyldt,  så længe  den  økonomiske 
politik,  der føres  i Fællesskabslandene,  indebærer,  at 
priserne  i større  og større  omfang  stiger  i forskellig 
takt i den  enkelte  medlemsstater,  så længe  oliekrisen 
29.10.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 248/5 
giver  anledning  til højst  forskellige  omstillingsproble-
mer og uligevægten  på betalingsbalancerne  forbliver 
af den  størrelsesorden,  den  har  nået.  Det  er i første 
række  problemer,  som  kræver  stærkere  politisk  enig-
hed mellem  medlemsstaterne,  og som  næppe  kan 
løses  gennem  yderligere  instrumenter  inden  for  Den 
europæiske  Fond. 
4.11.  Følgelig  er der  på nuværende  tidspunkt  ikke 
tilstrækkelig  grundlag  for  en fælles  valutapolitik  for 
fællesskabslandene  udadtil.  Stærkere  tilnærmelse 
nødvendiggør  forpligtende  samråd  først  og fremmest 
fra medlemsstaternes  regeringers  side.  Kun  derigen-
nem vil også  Den  europæiske  Fond  kunne  finde  det 
nødvendige  udgangspunkt  for sine  aktiviteter. 
, 5.  Konklusioner 
5.1. Afdelingen  bemærker,  at skal  Den  europæiske 
Fond  repræsentere  et foreløbigt  skridt  henimod  et 
system  med  en europæisk  centralbank,  må det  fore-
komme  hensigtsmæssigt  allerede  nu at pålægge  den 
at påtage  sig  det  fulde  ansvar  for  samordning  af 
enkelstaternes  pengepolitik,  dog  under  forudsætning 
af, at disse  nye  beføjelser  falder  ind under  en helheds-
plan,  som  gennem  gennemførelse  af en egnet  politik 
på alle  væsentlige  områder  sigter  mod  at føre  Europa 
henimod  økonomisk  og valutarisk  enhed.  Kommis-
sionsforslaget  er begrænset  i sit formål  og isoleret  i 
denne  sammenhæng  og det  vil næppe  i sig selv  føre 
til en bedre  konsultation  og afstemning  end  tilfældet 
er i øjeblikket. 
5.2. I  forlængelse  af alle  disse  overvejelser  konsta-
terer  Udvalget  desuden,  at udnævnelsen  af en gene-
raldirektør  for Den  europæiske  Fond  og dannelsen  af 
en mindre  gruppe  medarbejdere,  som  foreslås  af 
Kommissionen,  ikke  er presserende;  disse  forslag  bør 
gennemføres  så snart  omstændighederne  tillader  Den 
europæiske  Fond  at udvide  sine  aktiviteter. 
5.3. Selv  om  det  er hensigtmæssigt  at gøre  frem-
kridt  på området  valutarisk  samordning  og selv  om 
det er væsentligt  at støtte  Kommissionens  bestræbel-ser i den  retning,  forekommer  det dog  vanskeligt  at 
gå ind for gennemførelse  af dens  forslag  i dets  nuvæ-
rende  udformning.  Imidlertid  bør  der  lægges  mere 
vægt  på koordineringen  af den  interne  penge-  og kre-
ditpolitik,  thi ellers  ville  man  stille  for store  krav  til 
Fællesskabets  valutapolitik  udadtil,  der  således  ikke 
ville kunne  udfylde  sin rolle. 
5.4. Det  gælder  ikke  så meget  om  at udbygge 
Fællesskabets  virkemidler,  men  i højere  grad  om  at 
formulere  en fælles  målsætning  for den  økonomiske 
politik  og valutapolitikken.  En samordning  af instru-
menterne,  som  eventuelt  blot  omgrupperer  virkemid-
lernes  kontrolelementer,  vil givetvis  ikke  kunne  tage 
højde  for  de prioriterede  opgaver,  der  består  i at 
forene  den  politik,  de nationale  centralbanker  og 
regeringer  fører,  således  at det  tillige  blev  muligt  at 
realisere  en indre  og en ydre  valutarisk  politik,  et 
fælles  kapitalmarked  og en fælles  politik  i forhold  til 
eurodollarmarkedet. 
5.5. Et  væsentligt  element  i en sådan  valutapolitik 
ville bl.a.  være  tilbagevenden  for alle  fællesskabsvalu-
taers  vedkommende  til stabile,  men  indbyrdes  fleksi-
ble vekselkurser  og afskaffelse  af kontrollen  med 
kapitalbevægelser  mellem  fællesskabslandene.  Gen-
nemførelsen  af alle  disse  mål,  som  Det  økonomiske 
og sociale  Udvalg  ligesom  tidligere  støtter  kraftigt,  er 
langt  bagefter,  da  medlemsstaterne  beklageligvis 
mangler  den  politiske  vilje,  som  netop  er forudsæt-
ningen  for den  valutariske  og dermed  forbundne  øko-
nomiske  integration. 
De vanskeligheder,  som  skyldes  manglende  stabilitet 
inden  for det internationale  valutasystem,  og som  må 
siges  at være  blevet  større  i det sidste  år, må under 
ingen  omstændigheder  undervurderes.  Udvalget 
håber  imidlertid,  at  medlemsstaternes  regeringer 
fremover  i højere  grad  vil erkende  nødvendigheden  af 
suverænitetsafgivelse  og at de vil støtte  integrations-
processen  mere  aktivt. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  23. april  1975. 
Henri  CANONGE 
Formand 
Det økonomiske  og  sociale  JJdvalg 
Nr. C 248/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 29.10.  75 
BILAG 
til udtalelsen  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten. 
punkt  3.2. 
Fra og med  punkt  3.2 affattes  teksten  således: 
„3-2.  Udvalget  henleder  opmærksomheden  på,  at det  i Udvalgets  udtalelse  af 22. februar 
1973  om  forslaget  til Rådets  beslutning  om  oprettelse  af Fonden  under  punkt  1.3.  hedder: 
„Den  europæiske  Fond  for  monetært  samarbejde  kan  ikke  udelukkende  oprettes  med  den 
hensigt  at samle  de forskellige  eksisterende  mekanismer  til afvikling  af de månedlige  restbe-
løb og til valutastøtte  på kort  sigt.  Fonden  bør  også  udgøre  et indledende  stadium  på vejen 
til et fremtidigt  fælles  centralbanksystem,  og man  bør  derfor  gradvist  lade  Fonden  få de 
samme  beføjelser  som  i øjeblikket  udøves  af en centralbank  både  internt  og over  for tredje-
lande«. 
Yderligere  hedder  det under  punkt  1.4.  og 1.5.  i denne  udtalelse: 
»Det  ville  derfor  være  nødvendigt,  at Fonden  sættes  i stand  til at fremme  en tilnærmelse  af 
kreditpolitikken  i de forskellige  lande  og af de midler,  som  vil  være  nødvendige  for 
iværksættelsen  af en fælles  valutapolitik«.  »Hvis  man  antager,  at tilsvarende  fremskridt  nås 
på det  institutionelle,  økonomiske  og sociale  område,  må  Fonden  nødvendigvis  ved  nye 
beslutninger,  som  Rådet  må træffe  hurtigt,  tillægges  udvidede  beføjelser  med  hensyn  til ret-
ningslinjer  for valutapolitikken...«. 
3.3. Det  monetære  Udvalg  og Centralbankchefkomitéen  for  EF-landene,  bestående  af 
højtstående  tjenestemænd  fra  medlemslandene,  har  kun  rådgivende  myndighed  på dette 
område,  idet  afgørelsen  henhører  under  Rådet  for  De europæiske  Fællesskaber.  Det  mone-
tære  Udvalgs  kompetence  fremgår  af EØF-traktaten  selv  og af Rådets  ændrede  beslutning 
af 18.  marts  1958;  Centralbankchefkomitéens  kompetence  fremgår  af Rådets  beslutninger 
af 8. maj  1964,  22. marts  1971,  21. marts  1972,  5. december  1972,  14.  september  1973  og 
18. februar  1974. 
3.4. Den  samordning  af valutapolitik  i Fællesskabet,  som  det  ifølge  Rådets  beslutninger 
påhviler  Det  monetære  Udvalg  og Centralbankchefkomitéen  at foretage,  har  hidtil  ikke 
været  ganske  fyldestgørende,  således  som  det  fremgår  af de to organers  egne  udtalelser  af 
henholdsvis  9. januar  1975  og 11. februar  1975. 
3.5. Hvis  disse  to organers  virksomhed  ikke  har  været  i stand  til på det  monetære 
område  at bevare  sammenhængen  inden  for  Fællesskabet,  bør  man  søge  årsagerne  hertil, 
ikke  blot  i forringelsen  af den  internationale  stabilitet,  men  også  i disse  organers  funktions-
betingelser. 
4. I  sin tidligere  udtalelse  af 22.  februar  1975  fremsatte  Udvalget  den  opfattelse,  at Den 
europæiske  Fond  burde  udgøre  et indledende  stadium  på vejen  til et samordnet  system  af 
europæiske  centralbanker.  Langt  fra straks  at pålægge  Fonden  at overtage  det fulde  ansvar 
for samordningen  af valutapolitikken  i de forskellige  lande,  udgør  forslaget  til forordning 
kun et indledende  skridt  i denne  retning. 
Gennemførelsen  af alle  disse  mål,  som  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  ligesom  tidligere 
støtter  kraftigt,  er langt  bagefter,  da medlemsstaterne  beklageligvis  mangler  den  politiske 
vilje,  som  netop  er forudsætningen  for  den  valutariske  og dermed  forbundne  økonomiske 
integration. 
De vanskeligheder,  som  skyldes  manglende  stabilitet  inden  for  det  internationale  valuta-
system,  og som  må  siges  at være  blevet  større  i det sidste  år, må under  ingen  omstændig-
heder  undervurderes.  Udvalget  håber  imidlertid,  at medlemsstaternes  regeringer  fremover 
i højere  grad  vil  erkende  nødvendigheden  af suverænitetsafgivelse,  og at de vil støtte 
integrationsprocessen  mere  aktivt. 
29.10.75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 248/7 
Udvalget  godkender  således  forslaget  til forordning  på betingelse  af, at dette  udgør  det før-
ste skridt  og følges  op af andre  skridt  til udvilking  af Fonden  hen  imod  et samordnet 
system  af centralbanker«. 
Resultatet  af afstemningen: 
Stemmer  for:  31, stemmer  imod:  61, undlod  at stemme:  19. 
Udtalelse  om 
— forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  om  åbning,  fordeling  og administration  af et 
fællesskabstoldkontingent  på 30 000  stykker  kvier  og køer  af visse  bjergracer,  ikke 
bestemt  til slagtning,  under  position  ex 01.02  A II b) 2 i den  fælles  toldtarif 
— forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  om  åbning,  fordeling  og administration  af et 
fællesskabstoldkontingent  på 5 000 stykker  tyre,  køer  og kvier  af visse  alpine  racer, 
ikke  bestemt  til slagtning,  under  position  ex 01.02.  A II b) 2 i den  fælles  toldtarif 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 42 side  2 af 22. februar  1975. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  13. februar  1975  i medfør  af artiklerne  47 og 198  i Traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 198.  plenarforsamling  afholdt  i Bruxel-
les, den 23. og 24. april  1975  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
PET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til brev  af 13. februar  1975,  hvori 
Rådet  anmodede  Udvalget  om en udtalelse, 
under  henvisning  til artikel  47 og 198  i traktaten  om 
oprettelsen  af De europæiske  Fællesskaber, 
under  henvisning  til den  beslutning,  dets  præsidium 
traf den  25. februar  1975  om at pålægge  Landbrugs-
afdelingen  at udarbejde  en udtalelse  herom. 
under  henvisning  til den  mundtlige  beretning,  som 
ordføreren,  hr. Maher,  har afgivet, under  henvisning  til den  udtalelse,  der blev  fremsat  af 
Landbrugsafdelingen  på mødet  den  3. april  1975, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på sin 129.  ple-
narforsamling  den  23. og 24. april  1975  (mødet  den 
23. april  1975),  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
énstemmigt,  idet  dog  2 undlod  at stemme: