Nr. C 225/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8. 88 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med 
henblik på gennemførelse af det indre marked 
KOM(88) 383 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 16. august 1988) 
(88/C 225/04) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Fællesskabet skal fastsætte foranstaltninger for gradvis at 
virkeliggøre det indre marked i løbet af en periode, der 
udløber den 31. december 1992; 
hvis de fælles markedsordninger for dyr, animalske 
produkter, produkter af animalsk oprindelse og i visse 
tilfælde planter skal fungere harmonisk, forudsætter det, 
at de veterinære hindringer for udviklingen af samhan­
delen i Fællesskabet med de pågældende produkter 
forsvinder; i dette øjemed udgør de frie varebevægelser 
for landbrugsprodukter et grundliggende element i de 
fælles markedsordninger og bør muliggøre en rationel 
udvikling af landbrugsproduktionen samt en optimal 
anvendelse af produktionsfaktorerne; 
på veterinærområdet benyttes grænserne for øjeblikket til 
at foretage kontrol, der går ud på at sikre beskyttelse af 
folkesundheden og dyresundheden; 
det endelige mål går ud på fra nu af og til 1992 
at begrænse veterinærkontrollen til afsendelsesstedet; 
gennemførelsen af dette mål indebærer en harmonisering 
af væsentlige krav med hensyn til beskyttelse af folke­
sundheden og dyresundheden; 
med henblik på gennemførelsen af det indre marked bør 
der fastsættes en første etape; denne går ud på at lægge 
vægt på den kontrol, der skal foretages ved afsendelsen 
og organisere kontrol, der kan finde sted på bestemmel­
sesstedet; denne løsning fører til at afskaffe muligheden 
for at foretage veterinærkontrol ved Fællesskabets indre 
grænser; denne løsning indebærer en stærkere tillid til den veteri­
nærkontrol, der foretages af afsendelsesmedlemsstaten; 
det er vigtigt, at denne drager omsorg for, at veterinær­
kontrollen foretages på passende måde; 
i bestemmelsesmedlemsstaten kan veterinærkontrollen 
foretages ved stikprøver på bestemmelsesstedet; i tilfælde 
af grov mistanke om uregelmæssigheder kan veterinær­
kontrollen dog foretages, medens varen er undervejs; 
det er vigtigt at fastsætte, hvad der skal gøres i tilfælde 
af en veterinærkontrol, der viser, at forsendelsen er 
uregelmæssig; i den forbindelse findes der tre mulig­
heder: den første går ud på at fastsætte, at de urigtige 
dokumenter bringes i orden, den anden har til formål at 
forhindre enhver fare ved konstateringen af en epizoo-
tisk sygdom eller enhver ny, alvorlig og smitsom 
sygdom, medens den tredje drejer sig om det tilfælde, 
hvor varerne ikke svarer til de stillede betingelser af 
andre grunde end de hidtil omhandlede; 
der bør fastsættes en procedure for afgørelse af tvister, 
der kan opstå med hensyn til forsendelser fra en virk­
somhed, en bedrift, et produktionscenter eller et foreta­
gende; 
for at muliggøre, at den nye ordning for veterinærkon­
trollen fungerer harmonisk og effektivt, må der oprettes 
et informationssystem; i forbindelse med dette informa­
tionssystem bør der fastsættes særlige regler for samhan­
delen inden for Fællesskabet med levende dyr og for 
samhandelen med varer, hvis veterinærbetingelser endnu 
ikke er underkastet en EF-harmonisering; 
det er vigtigt at fastsætte en beskyttelsesordning; på dette 
felt bør ansvaret især af effektivitetsårsager i første 
omgang påhvile afsendelsesmedlemsstaten; Kommis­
sionen bør kunne gribe hurtigt ind, bl.a. ved at begive sig 
til stedet og ved at træffe foranstaltninger, der er 
passende for situationen; 
31. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 225/5 i 
for at have virkning bør bestemmelserne i denne forord­
ning dække samtlige varer, der i samhandelen i Fælles­
skabet er underkastet veterinærmæssige krav; på det 
nuværende harmoniseringstrin bør varer, som ikke 
omfattes af harmoniserede regler, stadig høre under 
bestemmelseslandets lovgivning, for så vidt som denne 
ikke er i strid med Traktatens artikel 36; 
bestemmelserne i de eksisterende direktiver bør tilpasses 
de nye regler i denne forordning; 
det bør overlades til Kommissionen at træffe gennemfø­
relsesbestemmelserne til denne forordning; i dette 
øjemed bør der fastsættes procedurer, der indfører et 
snævert og effektivt samarbejde mellem Kommissionen 
og medlemsstaterne i Den Stående Veterinærkomité — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1. I samhandelen i Fællesskabet foretager medlemssta­
terne veterinærkontrol i overensstemmelse med denne 
forordning. 
2. Bestemmelserne i denne forordning berører ikke 
viderførelsen af veterinærmæssige betingelser med 
hensyn til produkter, der betragtes som resulterende af 
EF-direktiver eller nationale forskrifter, der er beretti­
gede i forhold til Traktatens artikel 36, når sådanne 
betingelser ikke er genstand for en harmonisering på 
EF-plan. 
Artikel 2 
I denne forordning forstås ved: 
1. veterinærkontrol: fysisk kontrol af eller administrative 
formaliteter vedrørende dyr, animalske produkter, 
produkter af animalsk oprindelse med henblik på 
direkte eller indirekte at beskytte folkesundheden eller 
dyresundheden, samt fysisk kontrol af eller admini­
strative formaliteter vedrørende planter med henblik 
på at beskytte dyresundheden 
2. samhandel i Fællesskabet: handel mellem to medlems­
stater med varer, der opfylder betingelserne i Trakta­
tens artikel 9, stk. 2 
3. veterinærmæssige betingelser: krav, der skal sikre 
folkesundheden og dyresundheden bortset fra krav 
vedrørende tilsætningsstoffer 
4. medlemsstaternes kompetente myndigheder: medlemssta­
ternes myndigheder, der er kompetente på veterinær­
området. KAPITEL I 
ORGANISERING OG OPFØLGNING AF KONTROL 
Artikel 3 
1. Afsendelsesmedlemsstaterne foretager veterinær­
kontrol i henhold til EF-direktivernes bestemmelser. I 
tilfælde af manglende harmonisering på EF-niveau, 
sikrer de, at dyrene eller produkterne svarer til bestem­
melseslandets regler, når disse er berettigede i henhold til 
Traktatens artikel 36. 
2. Medlemsstaterne tillader ikke forsendelse til de 
øvrige medlemsstater af varer, der ikke kan bringes i 
handelen på deres eget territorium af grunde, der er 
berettigede efter Traktatens artikel 36. 
Artikel 4 
1. I bestemmelsesmedlemsstaten foretages veterinær­
kontrollen ved stikprøver på forsendelsens bestemmelses­
sted. I tilfælde af nærliggende formodning for uregel­
mæssigheder kan veterinærkontrollen dog foretages, 
medens varen er undervejs. 
2. Muligheden for at foretage veterinærkontrol på 
forsendelsens bestemmelsessted udøves, uden at det 
berører den tilladelse til at disponere over varerne, som 
er givet af toldvæsenet i bestemmelseslandet. 
Artikel 5 
1. Skal levende dyr efter EF-bestemmelserne eller 
nationale forskrifter på felter, der endnu ikke er harmo­
niserede, og under overholdelse af Traktatens alminde­
lige regler, anbringes i karantæne, sker dette normalt på 
bestemmelsesbedriften. 
2. Under særlige omstændigheder kan karantænen 
finde sted i et karantænecenter. Dette center skal 
betragtes som forsendelsens bestemmelsessted. Den 
pågældende medlemsstat meddeler Kommissionen grun­
dene til denne foranstaltning. 
3. Forpligtelserne vedrørende karantæne og stedet 
herfor angives nærmere i de veterinærmæssige betin­
gelser, der omhandles i artikel 10, stk. 1. 
Artikel 6 
1. Konstaterer bestemmelsesmedlemsstatens kompe­
tente myndigheder ved en kontrol på forsendelsens 
bestemmelsessted, at forsendelsen er ledsaget af urigtige 
dokumenter, tager de straks forbindelse med de kompe­
tente myndigheder i afsendelsesmedlemsstaten. De 
kompetente myndigheder i afsendelsesmedlemsstaten og 
Nr. C 225/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8. 88 
bestemmelsesmedlemsstaten samarbejder for at klarlægge 
de urigtige dokumenter og eventuelt at fremskaffe de 
nødvendige officielle supplementer. 
2. I tilfælde, hvor dokumenterne ikke har kunnet 
bringes i orden inden for en rimelig frist, finder bestem­
melserne i artikel 8 anvendelse. 
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
fastsættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 16. 
Artikel 7 
1. Konstaterer bestemmelsesmedlemsstatens kompe­
tente myndigheder ved en kontrol foretaget på forsen­
delsens bestemmelsessted tilstedeværelsen af en epizoo-
tisk sygdom eller en ny, alvorlig og smitsom sygdom, 
påbyder de øjeblikkelig nedslagning af dyrene, 
henholdsvis destruktion af partiet. 
2. De kompetente myndigheder i bestemmelsesmed­
lemsstaten giver øjeblikkelig myndighederne i de øvrige 
medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de afgø­
relser, de har truffet, samt begrundelsen herfor. Afsen­
delsesmedlemsstaten og eventuelt bestemmelsesmedlems­
staten og Kommissionen iværksætter de i artikel 12 fast­
satte foranstaltninger. 
3. Konstaterer transitlandets kompetente myndigheder 
ved transit af levende dyr en epizootisk sygdom eller en 
ny, alvorlig og smitsom sygdom, påbyder de øjeblikkelig 
nedslagning af dyrene. De giver øjeblikkelig de kompe­
tente myndigheder i afsendelsesmedlemsstaten, de øvrige 
medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de afgø­
relser, de har truffet, samt begrundelsen herfor. Afsen­
delsesmedlemsstaten og eventuelt transitmedlemsstaten 
og Kommissionen iværksætter de i artikel 12 fastsatte 
foranstaltninger. 
4. Udgifterne til nedslagning af dyrene eller destruk­
tion af partiet påhviler afsenderen eller dennes repræsen­
tant. 
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
fastsættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 16. 
Artikel 8 
1. Konstaterer de kompetente myndigheder i bestem­
melsesmedlemsstaten under en kontrol på forsendelsens 
bestemmelsessted af andre grunde end dem, der er nævnt 
i artikel 6 og 7, at varerne ikke opfylder betingelserne i 
EF-direktiverne eller i forskrifter på områder, der endnu 
ikke er harmoniseret i Fællesskabet, giver de afsenderen 
eller dennes repræsentant valget mellem 
— tilbagesendelse af forsendelsen til afsendelsesmed­
lemsstaten 
— anden anvendelse af varerne 
— destruktion af varerne. 2. For levende dyr kan de kompetente myndigheder i 
bestemmelsesmedlemsstaten træffe de nødvendige foran­
staltninger, herunder karantæne, for at finde frem til, 
hvor mange dyr der kan være ramt eller smittet af en 
smitsom sygdom, eller som kan indebære fare for udbre­
delse af en sådan sygdom. 
3. De kompetente myndigheder i bestemmelsesmed­
lemsstaten drager omsorg for at træffe forebyggende 
foranstaltninger med henblik på at hindre uhensigts­
mæssig anvendelse af varerne. Veterinærcertifikatet og 
de veterinære ledsagedokumenter skal indeholde en klar 
angivelse af det bestemmelsessted, der gives for varen. 
4. Hvis forsendelsen tilbagevises, giver den pågæl­
dende medlemsstat tilladelse til tilbagesendelse, transit 
eller genindførsel. 
5. De afgørelser, der træffes af bestemmelsesmedlems­
statens kompetente myndighed, skal meddeles afsenderen 
eller dennes repræsentant med angivelse af grundene 
dertil. Efter anmodning skal de motiverede afgørelser 
meddeles ham skriftligt med angivelse af de klagemulig­
heder, der efter gældende lov står til hans rådighed, samt 
af form og frister for indgivelse af klage. 
6. Medlemsstaterne giver afsenderne ret til at indhente 
udtalelse fra en sagkyndig inden iværksættelsen af de i 
stk. 1 omhandlede afgørelser. Den sagkyndige skal være 
statsborger i en anden medlemsstat end i afsendelsesmed­
lemsstaten eller bestemmelsesmedlemsstaten. 
Kommissionen udarbejder efter forslag fra medlemssta­
terne en liste over sagkyndige, som det kan pålægges at 
udarbejde sådanne udtalelser. 
7. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
fastsættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 16. 
8. Udgifterne til tilbagesendelse af forsendelsen, 
dyrenes ophold, varernes anvendelse til andre formål, 
destruktion af varerne og til eventuelt responsum 
påhviler afsenderen eller dennes repræsentant. 
Artikel 9 
1. Finder en medlemsstat på grundlag af kontrolresul­
tater på forsendelsens bestemmelsessted, at en virk­
somhed, en bedrift, et produktionscenter eller et foreta­
gende i en anden medlemsstat ikke overholder betingel­
serne i dens lovgivning, eller at direktivets bestemmelser 
på et område, der ikke er harmoniseret på fællesskabs­
plan, herunder især de bestemmelser, som vedrører 
godkendelsen, ikke eller ikke længere overholdes, under­
retter den den kompetente centrale myndighed i denne 
medlemsstat derom. 
31. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 225/7 
2. Den kompetente centrale myndighed i afsendelses­
medlemsstaten træffer de nødvendige foranstaltninger, 
der også kan omfatte tilbagekaldelse af godkendelsen, og 
giver den kompetente centrale myndighed i bestemmel­
sesmedlemsstaten meddelelse om de trufne afgørelser og 
begrundelserne herfor. 
3. Frygter bestemmelsesmedlemsstaten, at de i stk. 2 
omhandlede foranstaltninger ikke træffes, eller at de er 
utilstrækkelige, søger den med afsendelsesmedlemsstaten 
at finde frem til, hvorledes denne situation kan 
afhjælpes, i givet fald ved besøg på stedet. Medlemssta­
terne underretter Kommissionen om eventuelle tvister og 
om de løsninger, der findes derpå. 
4. Kan de i stk. 3 omhandlede medlemsstater ikke 
blive enige, forelægger den ene inden for en rimelig frist 
sagen for Kommissionen, der pålægger en eller flere 
sagkyndige at fremsætte udtalelse. I afventning af denne 
skal afsendelsesmedlemsstaten forstærke kontrollen af 
varer fra den pågældende virksomhed, bedrift eller det 
pågældende produktionscenter eller foretagende. 
Bestemmelsesmedlemsstaten kan forstærke kontrollen på 
forsendelsens bestemmelsested af varer fra den pågæl­
dende virksomhed, bedrift eller det pågældende produk­
tionscenter eller foretagende. Kommissionen pålægger 
efter anmodning fra en af de pågældende medlemsstater 
øjeblikkelig en sagkyndig at opsøge afsendelsesstedet 
med henblik på at foreslå passende bevarende foranstalt­
ninger. 
5. Kommissionen kan på baggrund af de sagkyndiges 
udtalelser efter proceduren i artikel 15 vedtage de 
nødvendige beslutninger. Den kan især pålægge afsen­
delsesmedlemsstaten pligt til at forbyde forsendelse af 
varer fra en virksomhed eller bedrift, et produktions­
center eller et foretagende. 
6. Kommissionen følger situationens udvikling på 
virksomheden, bedriften, produktionscentret eller foreta­
gendet. Den kan efter proceduren i artikel 15 ændre eller 
ophæve de beslutninger, der omhandles i stk. 5, især hvis 
en eller flere sagkyndige fremsætter ny udtalelse. 
7. I tilfælde af tvist, der kræver anvendelse af en refe­
rencemetode og/eller referencenormer, søges løsningen 
på grundlag af en anerkendt referencemetode og/eller 
anerkendte referencenormer efter udtalelse fra Den 
Videnskabelige Veterinærkomité efter fremgangsmåden i 
artikel 16. 
8. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
fastsættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 16. 
KAPITEL II 
INFORMATION 
Artikel 10 
1. Medlemsstaterne meddeler hinanden og Kommis­
sionen om alle oplysninger om de veterinærmæssige betingelser for varers adgang til deres territorium, samt 
alle ændringer af disse betingelser. 
2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og 
navnlig foranstaltningerne, der er nødvendige for at 
databehandle de i stk. 1 nævnte betingelser, fastsættes 
efter proceduren i artikel 16. 
Artikel 11 
1. For samhandel med produkter, for hvilke veteri­
nærbetingelserne endnu ikke er harmoniseret på EF-plan, 
samt levende dyr iværksætter medlemsstaterne den i 
denne artikel omhandlede informationsordning. 
2. For at tage hensyn til visse specifikke situationer 
kan Kommissionen efter proceduren i artikel 16 udvide 
anvendelsesområdet for den i denne artikel omhandlede 
informationsordning. 
3. De kompetente myndigheder i afsendelsesmedlems­
staten underretter øjeblikkelig de kompetente myndig­
heder i bestemmelsesmedlemsstaten om hver forsendelses 
afsendelse fra deres område. Denne meddelelse foretages 
principielt ved, at en kopi af det veterinærcertifikat, der 
skal ledsage forsendelsen, fremsendes på hurtigste måde. 
4. Ved transit af levende dyr udarbejder Kommis­
sionen efter proceduren i artikel 16 reglerne vedrørende 
information af transitlandene. 
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og 
især de kommunikationsmidler, der skal iværksættes, og 
den i artikel 1 omhandlede liste over produkter, fast­
sættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 16. 
KAPITEL III 
BESKYTTELSE 
Artikel 12 
1. Medlemsstaterne underretter øjeblikkelig de øvrige 
medlemsstater og Kommissionen, når der på deres 
område er mistanke om eller forekommer smitsomme 
dyresygdomme, der kan udgøre en fare for dyrene, dyre­
sygdomme, der kan overføres til mennesker og være en 
alvorlig fare for folkesundheden. Den underretter også 
Kommissionen og de øvrige medlemsstater om de foran­
staltninger, de har iværksat. Sådanne foranstaltninger 
skal være af en sådan art, at enhver risiko for udbredelse 
af sygdommen på Fællesskabets territorium undgås, 
ligesom enhver risiko for skade for folkesundheden. 
2. Repræsentanter for Kommissionen kan straks 
begive sig til stedet. Hvis Kommissionen skønner, at de i 
stk. 1 omhandlede foranstaltninger er utilstrækkelige, 
Nr. C 225/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 8. 88 
vedtager den hurtigst muligt den beslutning, den 
vurderer passer til situationen. 
3. Kommissionen tager hurtigst muligt situationen op 
til behandling i den i artikel 15 omhandlede komité. Den 
kan efter proceduren i artikel 15 træffe de nødvendige 
beslutninger. Kommissionen følger udviklingen i si­
tuationen og ændrer eller ophæver efter proceduren i 
artikel 15 alt efter denne udvikling de beslutninger, der 
omhandles i dette stykke og i stk. 2. 
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og 
især listen over de i stk. 1 omhandlede sygdomme fast­
sættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 16. 
KAPITEL IV 
ALMINDELIGE BESTEMMELSER 
Artikel 13 
1. Skal varer efter EF-bestemmelserne eller nationale 
forskrifter på områder, der endnu ikke er blevet harmo­
niseret, ledsages af et certifikat, skal hver enkelt forsen­
delse ledsages af et veterinærcertifikat med angivelse af 
forsendelsens bestemmelsessted. 
2. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 16 
fastsætte betingelserne for, hvorledes en forsendelse 
undtagelsesvis kan opdeles under transporten, eller træffe 
beslutning om ændring af bestemmelsesstedet. 
Artikel 14 
1. I artikel 3, stk. 2, i Rådets direktiv 64/432/EØF af 
26. juni 1964 om veterinærpolitimæssige problemer ved 
handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin (l), 
affattes litra h) således: »h) efter indladningen hurtigst 
muligt transporteres til bestemmelsesstedet«. 
2. Artikel 6, stk. 1, 2, 3, 4, 6 og 7, i direktiv 
64/432/EØF ophæves. 
3. Artikel 9 og 10 i direktiv 64/432/EØF ophæves. 
4. Artikel 8, stk. 3, i Rådets direktiv 64/433/EØF af 
26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer i forbin­
delse med handel med fersk kød inden for Fælles­
skabet (2) ophæves. 
5. Artikel 10 og 11 i direktiv 64/433/EØF ophæves. ' 
(*) EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 1977/64. 
O EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 2012/64. 6. Artikel 5, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 
71/118/EØF af 15. februar 1971 om sundhedsmæssige 
problemer i forbindelse med handel med fersk fjer­
krækød (J) ophæves. 
7. Artikel 9, 10 og 11 i direktiv 71/118/EØF 
ophæves. 
8. Artikel 5, stk. 2, 3, 4 og 5, i Rådets direktiv 
72/461/EØF af 12. december 1972 om veterinærpoliti­
mæssige problemer vedrørende handel med fersk kød 
inden for Fællesskabet (4) ophæves. 
9. Artikel 6, 8, 12 og 13 i direktiv 72/461/EØF 
ophæves. 
10. Artikel 12, stk. 7, sidste afsnit, i Rådets direktiv 
72/462/EØF af 12. december 1972 om sundhedsmæssige 
og veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med 
indførsel af kvæg og svin samt fersk kød fra tredje­
lande (5) ophæves. 
11. I bilag B i direktiv 72/462/EØF indsættes på 
certifikatet: »Modtagers navn og adresse ...«. 
12. Artikel 6, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 
77/99/EØF af 21. december 1976 om sundhedsmæssige 
problemer i forbindelse med handel med kødpro­
dukter (6) inden for Fællesskabet ophæves. 
13. Artikel 11 og 15 i direktiv 77/99/EØF ophæves. 
14. Artikel 6 og 7 i Rådets direktiv 80/215/EØF af 
22. januar 1980 om veterinærpolitimæssige problemer i 
forbindelse med samhandelen med kødprodukter inden 
for Fællesskabet (7) ophæves. 
15. Artikel 5, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 
85/397/EØF af 5. august 1985 om sundhedsmæssige og 
veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med 
handelen inden for Fællesskabet med varmebehandlet 
mælk (s) ophæves. 
16. Artikel 7 og 12 i direktiv 85/397/EØF ophæves. 
(3) EFT nr. L 55 af 8. 3. 1971, s. 23. 
(4) EFT nr. L 302 af 31. 12. 1972, s. 24. 
(5) EFT nr. L 302 af 31. 12. 1972, s. 28. 
(<) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 85. 
(7) EFT nr. L 47 af 21. 2. 1980, s. 4. 
(8) EFT nr. L 226 af 24. 8. 1985, s. 13. 
31. 8. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 225/9 
Artikel 15 
1. Kommissionen bistås af Den Stående Veterinær­
komité (i det følgende benævnt »komitéen«), der er 
nedsat ved Rådets afgørelse 68/361/EØF ('). 
2. Når der henvises til proceduren i denne artikel, 
anvendes nedenstående bestemmelser. 
3. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen 
et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komi­
téen afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en 
frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til 
det pågældende spørgsmåls hastende karakter. Den 
udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens 
artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som 
Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under 
afstemningen i komitéen tildeles de stemmer, der afgives 
af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som 
er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i 
afstemningen. 
4. Kommissionen vedtager de påtænkte foranstalt­
ninger, når de er i overensstemmelse med komitéens 
udtalelse. 
5. Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstem­
melse med komitéens udtalelse, eller hvis der ikke er 
afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks 
Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal. Har Rådet ikke truffet afgørelse inden femten dage efter 
forslagets forelæggelse, vedtages de foreslåede foranstalt­
ninger af Kommissionen. 
Artikel 16 
1. Når der henvises til proceduren 
anvendes nedenstående bestemmelser. denne artikel, 
C) EFT nr. L 255 af 18. 10. 1968, s. 23. 2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen 
et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komi­
téen afgiver en udtalelse om dette udkast inden to dage. 
Den udtaler sig med det flertal, der er fastsat i Trakta­
tens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, 
som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. 
Under afstemningen i komitéen tildeles de stemmer, der 
afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den 
vægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden 
deltager ikke i afstemningen. 
3. Kommissionen vedtager de påtænkte foranstalt­
ninger, når de er i overensstemmelse med Komitéens 
udtalelse. 
4. Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstem­
melse med komitéens udtalelse, eller hvis der ikke er 
afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks 
Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal. 
Har Rådet ikke truffet afgørelse inden tre måneder efter 
forslagets forelæggelse, vedtages de foreslåede foranstalt­
ninger af Kommissionen. 
Artikel 17 
Denne forordning træder i kraft den 1. april 1989. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om skærpelse af kontrollen ved gennemførelsen af veteri-
nærbestemmelserne 
KOM(88) 383 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 16. august 1988) 
(88/C 225/05) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABDR HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Fællesskabet skal udstede foranstaltninger for gradvis at 
virkeliggøre det indre marked i løbet af en periode, der 
udløber den 31. december 1992;