;OMMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(91) 37 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 11 . februar 1991 
Forslag ti I 
RÅDETS FORORDNING (EØF) 
om en EF-ordning 
for tildeling af miljømærke 
(forelagt af Kommissionen) 

- 2 -
PEGRUNPEUE 
I. INDLEDNING 
1. Masseforbrugsprodukter er en potentiel kilde til omfattende miljøfor­
ringelse alene fordi de fremstilles og anvendes i store mængder. Miljø­
virkningen kan optræde på alle stadier i produktets levetid, dvs. 
fremti 11ing, distribution, forbrug/anvendelse og endelig bortskaffelse. 
2. Behovet for at nå frem til "rene" produkter gennem en politik der 
sigter mod at forebygge, nedbringe og så vidt muligt fjerne forurening 
ved kilden og sikre fornuftig forvaltning af nye materialeressourcer, 
blev fremhævet i De Europæiske Fællesskabers fjerde handlingsprogram 
på miljøområdet (1987-1992) (1). Forslag skulle specielt sigte mod at 
"definere kriterier for mi IJøvenlige produkter, dvs. produkter som 
forårsager lidt eller ingen affald ved bortskaffelsen". 
3. I henhold hertil bekendtgjorde Kommissionen i sin meddelelse til Rådet 
og ti I Parlamentet om en EF-strategi for affaldsforvaltning (2), at den 
ville udarbejde en EF-ramme for tildeling af miljømærke. 
4. Rådet for De Europæiske Fællesskaber erklærede ved godkendelsen af 
denne meddelelse i sin resolution om affaldspolitik (3), at 
forebyggelse og reduktion ved kilden, navnlig ved anvendelse af rene 
produkter, skulle have højeste prioritet. Rådet opfordrede derfor 
Kommissionen til at udarbejde økologiske kriterier for produkter under 
hensyntagen til den bedst tilgængelige teknologi, der ikke medfører 
(1) EFT nr. C 328 af 7.12.1987, s. 1. 
(2) Dok. SEC(89)934 af 14.9.1989. 
(3) EFT nr. C 222 af 18.5.1990. 
- 3 -
overdrevne omkostninger, og som så vidt muligt omfatter anvendelse af 
genvindelige, genanvendelige eller bionedbrydelige materialer. Rådet 
opfordrede desuden Kommissionen til at fremsætte et forslag til en 
fællesskabsdækkende mi IJømærkeordning. 
5. Europa-Parlamentet har allerede givet sin tilslutning til et EF-
miljømærke for økoprodukter i beslutningen om affaldsforvaltning og 
ældre affaldsforekomster (4). 
6. Miljømærkeordningen er frivillig således at medlemsstaterne selv kan 
vælge, om de vil anvende en mærkning eller ej, men det bør 
understreges, at den vil være et incitament til produktudvikling, der 
ud over at forebygge mængden eller skadeligheden af affald, vil 
reducere forureningsrisikoen og emissioner af stoffer til miljøet samt 
nedbringe støj- og lugtgener. 
7. Miljømærket vil desuden imødekomme forbrugernes øgede miljøbevidsthed 
overalt i Fællesskabet og deres krav om vejledning ved valg af varer. 
For forbrugerne vil miljømærkeordningen være et supplement til 
udviklingen af et overordnet begreb for forbrugerinformation om både 
produktkvalitet og miljøvenlighed. 
8. Forbundsrepublikken Tyskland indførte i 1978 "BIaue-EngeI"-ordningen, 
som siden har spillet en vigtig rolle med hensyn til at fremme miljø­
venligere alternativer under anvendelse af markedskræfterne. Desuden 
spiller "Blaue-Engel"-ordningen en vigtig rolle i den omfattende 
offentlige indkøbssektor. 
9. Adskillige andre medlemsstater overvejer i øjeblikket at indføre miljø­
mærkeordninger, f.eks. Frankrig, Det Forenede Kongerige, Nederlandene 
og Danmark. 
10. Kommissionens mening er, at et overflod af nationale miljømærkeord­
ninger indebærer en risiko for en opsplitte Ise af det indre marked og 
for konkurrenceforvridning i Fællesskabet. Desuden vil indførelse af 
nationale ordninger nu, hvor det indre marked er nær ved sin 
fuldendelse, kunne true integrer ingsprocessen for både den økonomiske 
politik og forbrugerpolitikken. 
(4) EFT nr. C 190 af 20.7.1987. 
- 4 -
II. FQRHQIPENE I NQQLE MEPL|M$$TATER 
Forbundsrepublikken Tyskland 
Forbundsrepublikken Tyskland var det første land, der indførte en offi­
ciel ordning for tildeling af miljømærke, og er stadig det eneste land 
i Fællesskabet med en sådan ordning. 
Fabrikanternes interesse for "Blaue Engel"-mærket voksede langsomt i 
symbolets første leveår: efter 3 års anvendelse bar kun ca. 100 
produkter symbolet, og efter 6 år var der 500 produkter. I den seneste 
tid er industriens interesse dog vokset i takt med de tyske 
forbrugeres stadig større miljøbevidsthed. I juli 1989 var antallet af 
blå engel-mærkede produkter steget til 3100 omfattende 57 
produktgrupper. En stor del af de produkter, der bærer mærket, er 
fremstillet af tyske firmaer. Kun ca. 10% af ansøgningerne er indløbet 
fra ikke tyske selskaber, på trods af at der ikke findes nogen som 
helst restriktioner for udenlandske selskaber. 
Danmark 
I foråret 1989 vedtog Det Danske Folketing en revideret lov om kemiske 
stoffer og produkter. I et nyt kapitel i denne lov bemyndigedes 
miljøministeren til at indføre et autoriseret miljømærke for kemiske 
stoffer og produkter samt andre varer, der indeholder eller afgiver 
kemiske stoffer eller produkter. 
I henhold til bestemmelserne i denne lov kan miljøministeren fastlægge 
regler om betingelser for at anvende mærket, mærkets udformning, og 
hvem der skal administrere mærkeordningen. 
Ud over denne revision af loven om kemiske stoffer og produkter er 
miljøloven ved at blive revideret, og den reviderede udgave forventes 
at indeholde et afsnit om miljømærkning. 
- 5 -
Det danske initiativ er stærkt knyttet til den nylige Indførelse af 
miljømærkeordninger i andre skandinaviske lande, navnlig via 
samarbejdet i Nordisk Råd. 
Frankr ig 
Det franske Ministerråd besluttede den 4. januar 1989 at udarbejde en 
politik til fremme af produkter, som er så miljøvenlige som muligt. Der 
blev nedsat en tænketank med henblik på at undersøge - under høring af 
andre berørte grupper - hvilken kurs der skulle lægges, bl.a. for at 
fremme en pris for "økoprodukter", oprettelse af en mærkeordning samt 
skattelettelser. Det blev understreget i den foreløbige betænkning, som 
gruppen fremlagde den 27.12.1989, at alle tiltag på EF-plan inden for 
dette område skulle tages i betragtning. Samtidig skulle alle 
konklusioner fra den foreløbige undersøgelse i Frankrig tilbydes de 
europæiske partnere. 
"Commission de la Production et des Echanges" fremlagde en betænkning 
om miljømærkning i maj 1990 for Nationalforsamlingen. I denne 
betænkning drages den konklusion, at miljømærkning i Frankrig bør 
baseres på den bestående cert ificeringsprocedure ved indførelse af et 
EF-mærke for økoprodukter. Mærket eller mærkaten bør indføres så 
hurtigt som muligt. Det vil være i overensstemmelse med EF-Rådets 
resolution af 21. december 1989, hvori der anbefales gensidig 
anerkendelse af aftaler inden for afprøvning og certificering. 
Ir land 
Den irske regering er i øjeblikket ved at udarbejde loven om 
"Environmental Protection Agency" med bestemmelser om en national 
miljømærkeordning, der eventuelt kan integreres i EF-ordningen. 
- 6 -
Neder landene 
Det Nederlandske Ministerium for Boliger, Fysisk Planlægning og 
Miljøbeskyttelse samt Økonomiministeriet har undersøgt 
gennemførligheden af et miljømærke i Nederlandene. Initiativet blev 
taget i fortsættelse af den nederlandske nationale plan for 
miljøpolitik fra maj 1989, hvorved der blev indført forbrugeroplysning 
om produktstandarder og mulighed for at indføre et miljømærke. 
Det Forenede Kongerige 
Den britiske regering har foretaget høringer om miljømærkning med 
udgangspunkt i et diskussionsoplæg fra august 1989. Høringerne har 
vist, at der er overvældende støtte for en officiel miljømærkeordning 
på EF-plan som anført i pressemeddelelsen af 9. Januar 1990 fra det 
britiske miljøministerium. En mindre rådgivningsgruppe sammensat af 
personer med relevant erfaring og viden på området arbejder i 
Øjeblikket med at definere detaljerne i ordningen og udvælge de 
produktkategorier, der i første omgang skal tages i betragtning. 
Ml. BEMÆRKNINGER TIL FORSLAGET TIL FORORDNING 
A) GENERELT 
1. Hovedformålene med ordningen for tildeling af miljømærke i denne 
forordning er at tilskynde erhvervslivet til at producere produkter, 
der er mindre skadelige for miljøet, og at give forbrugere bedre 
oplysninger om de produkters miljøvenlighed, som de køber og anvender. 
Et miljømærke på et produkt vil være et klart signal til forbrugerne 
om, at produktet er af høj miljømæssig kvalitet. Produkter med dette 
mærke forventes derfor at blive foretrukket af forbrugerne, og 
fabrikanterne vil søge at imødekomme den heraf følgende efterspørgsel. 
Der vil med forordningen derfor indføres en markedsmekanisme, hvormed 
der opnås en højere miljøkvalitet. 
- 7 -
2. Gennemførelse af det indre marked betyder, at varer i stadig større 
uni fang handles mod Ionisa la loi no I mo I loin, og dot oi logisk at Indfør o on 
ordning for tildeling af miljømærke for hele Fællesskabet for at undgå 
den forvirring, der måtte opstå med forskellige nationale ordninger. 
Med forordningen indføres derfor en EF-ordning, der vil sikre, at 
produkter med miljømærket dækker over samme miljøvenlighed overalt. 
Ordningen er frivillig og gennemsigtig og udformet så enkelt som 
muligt, men samtidig af stor troværdighed. 
3. Mærket vil kun blive tildelt de produkter, der opfylder de generelle og 
specifikke kriterier, der fastlægges for en produktgruppe, dvs. produk­
ter der tjener nogenlunde samme formål og bruges til det samme. Ved 
fastlæggelsen af kriterier foretager Det Europæiske Miljøagentur det 
forberedende arbejde i samråd med specialiserede videnskabelige og 
tekniske organisationer. 
4. Medlemsstaterne skal spille en vigtig rolle ved udarbejdelsen og 
gennemførelsen af ordningen, og dette er der taget højde for i 
forordningen ved udpegning i medlemsstaterne af kompetente myndigheder, 
som har til opgave at foreslå, hvilke produktgrupper ordningen skal 
omfatte, at vurdere de enkelte ansøgninger om mærke, og efter en 
undersøgelsesperiode at tildele mærker til de ansøgere, der opfylder 
kravene. 
5. Forordningen indeholder bestemmelser om nedsættelse af en jury, der på 
nationale organers anbefaling træffer afgørelse om tildeling af mærket 
ti I de enkelte produkter. 
Juryens afgørelser anses for godkendte af Kommissionen, hvis denne ikke 
fremsætter nogen indvending. 
6. Det anerkendes derudover, at en ordning for tildeling af miljømærket, 
som er baseret på frivillig anvendelse, vil nyde godt af alle berørte 
gruppers deltagelse i juryen, dvs. industrien, handelen, forbrugeror­
ganisationer, miljøorganisationer, arbejdstagerorganisationer og 
medierne, og der skal søges en retfærdig repræsentation af disse 
forskellige grupper i Juryens sammensætning. 
- 8 -
B) FORSLAGETS RETSGRUNDLAG 
1. Som nævnt ovenfor kan masseforbrugsprodukter bidrage til en betydelig 
forringelse af miljøet, som kan optræde i alle faser af produkternes 
levetid. Med indførelse af miljømærket som et middel til at ændre pro­
duktdesignet under fuld hensyntagen til ordningens målsætninger,søges 
det at forebyge og minimere deres miljøvirkninger under fremstillingen, 
forbruget og anvendelsen, såvel som bortskaffelsen efter anvendelse. 
2. Gældende eller kommende uafhængige miljømærkeordninger for miljøvenlige 
produkter kan fortsat eksistere. Man må imidlertid sørge for, at der 
ikke opstår forvirring mellem de forskellige ordninger. 
3. Forordningens retsgrundlag bør være Traktatens artikel 130S i betragt­
ning af de forventede forbedringer i masseforbrugsprodukters miljøven­
lighed ved hjælp af instrumentets markedsorientering og virkning ved 
kiI den. 
4. Der er vigtige grunde til, at der foreslås en forordning og ikke et 
direktiv. For det første vil en forordning blive gennemført hurtigere, 
og således gøre det muligt at oprette en fællesskabsdækkende 
miljømærkeordning ved først givne lejlighed. For det andet vil en 
forordning blive gennemført samtidigt og på samme måde i alle 
medlemsstater uden forsinkelse eller forskelle på grund af 
gennemførelsen til national lovgivning. 
O BEMÆRKNINGER TIL DE ENKELTE ARTIKLER I DEN FORESLÅEDE FORORDNING 
Artikel 1 
1. I artikel 1 beskrives forordningens formål. Som allerede anført under 
A.1 ovenfor er disse at tilskynde erhvervslivet til at producere 
produkter, som er mindre skadelige for miljøet, og give forbrugerne 
bedre oplysninger om produkternes miljøvenlighed. 
Î) 
9 -
2. Der foreslås en ordning for hele Fællesskabet, således at det indre 
markeds integritet sikres, og der opnås ensartede høje beskyttel­
sesniveauer for mennesker og miljø overalt i Fællesskabet. 
Artlkej ? 
1. Med denne artikel udelukkes visse specifikke produktgrupper fra 
miljømærkeordningen, såsom levnedsmidler, drikkevarer og farmaceutiske 
specialiteter, der er omfattet af andre forordninger. Den oprindelige 
hensigt er at omfatte forbrugsgoder, dvs. produkter som forbrugere i 
den private og offentlige sektor normalt har adgang til. Det erkendes, 
at en miljømærkeordning ligeledes kunne anvendes på andre produkt­
grupper og tjenester, men enhver udvidelse af det nuværende forslags 
anvendelsesområde ville gøre ordningen for indviklet og vil først tages 
i betragtning på et senere tidspunkt. 
2. Ordningen omfatter ikke mærkning af emballagen på grund af den mulige 
forvirring mellem emballagens og selve produktets miljøvenlighed. Det 
er imidlertid planen, at et produkts indpakning skal være en af de 
faktorer, der tages i betragtning ved en overordnet vurdering af et 
produkts miljøvenlighed. 
Artikel 3 
1. Af artikel 3 fremgår det tydeligt, at ordene "stof" og "præparat" har 
ganske særlige betydninger som defineret i direktiv 67/548/EØF. 
2. I artiklen er ligeledes defineret "produktgruppe" i miljømærke­
sammenhæng. Hver produktgruppe skal defineres nøje, således at 
produkter inden for samme gruppe af forbrugeren betragtes som rent 
faktiske alternativer. Der må udvises stor opmærksomhed ved definition 
af produkter inden for en gruppe for at sikre, at ordningens anvendelse 
ikke medfører uønsket konkurrenceforvridning. 
- 10 -
3. Fastlæggelse af specifikke kriterier vil omfatte alle faser af produk­
ters levetid, dvs. fremstilling, distribution, forbrug og anvendelse 
samt bortskaffelse efter anvendelse, hvilket er definitionen på "vugge-
t il-grav"-prIncippet. 
Artikel 4 
Der findes en række EF-bestemmelser vedrørende klassificering, emballering 
og etikettering af produkter, navnlig farlige stoffer og præparater, og i 
denne artikel gøres det klart, at denne forordning ikke foregriber 
anvendelsen af de andre bestemmelser. 
Artikel 5 
I artikel 5 gives nogle af hovedpunkterne i definitionen af en 
produktgruppe og procedurerne for oprettelse af en ny gruppe. 
Formelle forslag til nye produktgrupper skal fremsættes gennem de 
ansvarlige organer i medlemsstaterne, men det er vigtigt, at alle 
enkeltpersoner, grupper eller organisationer i en medlemsstat kan 
foreslå nye grupper for det relevante ansvarlige organ. Dette vil 
bidrage til åbenhed i ordningens forvaltning. 
I hvert tilfælde afgør det ansvarlige organ i den medlemsstat, hvor 
anmodningen har hjemme, hvorvidt det Ønsker at forelægge Kommissionen 
anmodningen om oprettelse af en ny produktgruppe gennem proceduren med 
det rådgivende udvalg. Anmodningen skal ledsages af alle nødvendige 
oplysninger for at udvalget kan behandle anmodningen. 
- 11 -
Artikel g 
1. I denne artikel fremhæves det ufravigelige krav, at et produkt uanset 
dets miljøvenlighed ligeledes skal overholde alle gældende sundheds- og 
sikkerhedsnormer for at komme i betragtning til miljømærket. 
2. Det er ligeledes klart, at et produkt, som fremstilles under anvendelse 
af processer, der ikke er i overensstemmelse med gældende EF-
miIJølovgivning, ikke bør tildeles mærket. 
Artikel 7 
1. I artikel 7 beskrives, hvordan der fastlægges specifikke kriterier for 
en produktgruppe. Det er indlysende, at miljømærkeordningen ser på et 
produkts miljøvenlighed på alle stadier i produktion, anvendelse og 
bortskaffelse; ellers ville ordningen ikke være troværdig. Når der er 
valgt en produktgruppe, skal der for denne produktgruppe fastlægges en 
række miljøkriterier, som de enkelte produkter vurderes på. Alle 
potentielle miljøvirkninger på de forskellige stadier i et produkts 
normale levetid er illustreret i skemaet i bilag I. 
2. Dette skema er en vejledning ved fastlæggelse af kriterier for en 
produktgruppe. Hver af de vigtigste miljøvirkninger skal vurderes, 
hvorfor der skal fastlægges mi IJøvenlighedsnormer, og disse normer skal 
sættes højt nok til at sikre et højt miljøbeskyttelsesniveau. De 
valgte normer udgør tilsammen de vedtagne mi IJøvenlighedskriter i er for 
produktgruppen. 
3. Ved udarbejdelse af kriterier henvender Kommissionen sig til Det Euro­
pæiske Miljøagentur, der i overensstemmelse med de opgaver, det har 
fået tildelt ved Rådets forordning (EØF) 1210/90, særlig artikel 
20(5), vil foretage det nødvendige forberedende arbejde. 
(5) EFT nr. L 120 af 11.5.1990. 
- 12 -
Ved fastlæggelse af kriterierne må erhvervslivets mulighed for at 
opfylde kriterierne ligeledes tages i betragtning. Ordningen er 
frivillig og skal derfor have en vis kommerciel betydning, for at i det 
in Indtil o nog I o flimnoi foiotnjnr do nødvondfuo «ndr Inger I doulgn 
og/eller processer, før firmaet har reel udsigt til at få tildelt 
mærket. 
Miljømærkede produkter skal ligeledes være synlige og tilgængelige for 
forbrugeren, ellers vil ordningen ikke få virkning som markeds­
mekanisme. Dette er ret indviklet, eftersom markedspenetrationen for 
miljømærkede produkter vil afhænge af mange andre faktorer end de 
mi Ijøvenlighedskriterier , der vælges. Ved fastlæggelse af kriterierne 
vil dette indgå i overvejelserne. 
Mærkeansøgere skal have vished om, at hvis mærket tildeles, kan det 
anvendes i et kendt tidsrum. Kriterier for en bestemt produktgruppe vil 
blive fastlagt for en bestemt periode, som kan forlænges. Det 
forventes, at kriteriers normale gyldighedsperiode vil blive på 3 år, 
men dette kan variere. Hvor f.eks. teknologien i forbindelse med et 
givent produkt er i hurtig udvikling, kan det være ønskeligt at afkorte 
gyldighedsperioden. Det kan være hensigtsmæssigt at fastlægge 
kriterier, som kræver en forbedring i produktets miljøvenlighed inden 
for fastlagte tidsrum. Det vil helt klart være i ansøgerens interesse 
at ansøge om et mærke så hurtigt som muligt, efter at kriterierne er 
offentliggjort, eftersom ansøgeren derved vil kunne anvende mærket i så 
lang t id som muligt. 
Artikel 8 
I artikel 8 henledes opmærksomheden på proceduren for fastlæggelse af 
specifikke kriterier som fastlagt i artikel 9. 
13 -
ArUK«! 9 
1. I artikel 9 beskrives det rådgivende udvalg, der bistår Kommissionen i 
de foranstaltninger, den forbereder. Disse foranstaltninger omfatter 
fastlæggelse af nye produktgrupper og af de i artikel 6 og 7 omhandlede 
kriterier. For de enkelte produktgrupper bistås Kommissionen desuden af 
uafhængige eksperter. 
2. Det rådgivende udvalg oprettes i overensstemmelse med artikel 2 i 
Rådets afgørelse 87/373/EØF. 
Artikel 10 
1. I denne artikel beskrives miljømærket, og der resumeres en række 
punkter omkring tildelingen af mærket og dets anvendelse. Det er et af 
formålene med ordningen, at mærket opnår stor offentlig anerkendelse i 
Fællesskabet, og at tildeling af mærket betyder en officiel accept af 
produkters miljøvenlighed. Mærket forventes at få betydelig kommerciel 
værdi, således at erhvervslivet tilskyndes til at udvikle og producere 
produkter, som vil opfylde kravene til mærket. Mærket indgår i 
markedsmekanismen med oplysning til forbrugeren og med bedre 
miljøkvalitet til følge ved at tilskynde fabrikanter til at udvikle 
miljøvenlige produkter. 
2. Ansøgninger om at anvende mærket stiles til de ansvarlige organer, der 
er udpeget af medlemsstaterne til at vurdere ansøgningerne. 
Ansøgningerne skal indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for 
at sammenligne et produkts miljøvenlighed med de vedtagne kriterier for 
produktgruppen. Fremgangsmåden for tildeling af mærket er omhandlet i 
artikel 12, 13 og 14. 
3. Når et mærke tildeles et bestemt produkt, giver det forbrugeren oplys­
ning om, at produktet er yderst miljøvenligt. Forbrugeren ønsker 
samtidig at vide, hvorfor produktet er mindre miljøskadeligt; derfor 
anføres hovedgrundene for mærkets tildeling i nærheden af mærket. 
- 14 -
4. Kriterierne for en produktgruppe vedtages på fællesskabsplan gennem 
proceduren med det rådgivende udvalg og gælder for en fastsat periode 
afhængig af produktgruppen. Der kan kun tildeles et mærke for den 
periode, hvori kriterierne for den særlige produktgruppe gælder. 
5. Det er selvfølgelig vigtigt, at anvendelsen af miljømærket kontrolleres 
nøje, og det er det ansvarlige organ i den pågældende medlemsstat 
ansvar Iig for. 
6. Mærket må heller ikke anvendes således, at det kan vildlede forbru­
geren. 
Artikel 11 
Denne artikel indeholder bestemmelser om, at medlemsstaterne udpeger de 
ansvarlige organer, der skal behandle ansøgninger om miljømærke og indgå 
kontrakter om mærkets anvendelse, når de nødvendige procedurer er blevet 
fulgt. Medlemsstaterne kan udpege et allerede bestående organ som 
ansvarligt organ eller beslutte at nedsætte et nyt. 
Artikel 12 
I artikel 12 beskrives hvordan et mærke tildeles, hvor der allerede er 
fastlagt en produktgruppe med hertil hørende kriterier. 
Fabrikanter eller importører må kun ansøge om et mærke til de 
ansvarlige organer i den medlemsstat, hvori produktet fremstilles eller 
hvor det importeres til Fællesskabet. Ansøgeren skal forelægge det 
ansvarlige organ alle de oplysninger, der er nødvendige for at vurdere 
produktets miljøvenlighed. Det ansvarlige organ skal derefter 
sammenligne produktets miljøvenlighed med de fastlagte kriterier for 
den pågældende produktgruppe. Det kan ligeledes anmode ansøgeren om 
- 15 -
prøver af produktet eller dets komponenter med henblik på en uafhængig 
afprøvning. Dette kan være vigtigt, hvor det ansvarlige organ tvivler 
på en ansøgers oplysninger. 
3. Resultaterne af alle produktvurder inger skal tilsendes juryen med 
henblik på afgørelse. 
4. Et firma måtte ønske at tilbagetrække sin ansøgning eller holde op med 
at anvende et allerede tildelt mærke. I så fald underrettes det pågæl­
dende ansvarlige organ om grundene hertil. 
Artikel 13 
1. I artikel 13 beskrives Juryens arbejde, som på grundlag af de forslag, 
de ansvarlige organer forelægger, tildeler mærket til de enkeltproduk­
ter, der bedst opfylder kravene. Juryen udnævnes af Rådet. Juryens sam­
mensætning skal afspejle en retfærdig repræsentation af de forskellige 
interessegrupper, dvs. industrien, handlen, forbrugerorganisationer, 
miljøorganisationer, arbejdstagerorganisationer og medierne. 
2. Juryen fastsætter selv sin forretningsorden. 
3. Juryen meddeler Kommissionen sine afgørelser; denne kan fremsætte ind­
vendinger inden 2 måneder, hvis den konstaterer en klar bedømmeIsesfeJI 
eller overtrædelse af procedurerne. 
Artiklen indeholder desuden bestemmelser om en appel procedure. 
- 16 -
Artikel 14 
l denne artikel beskrives Det Europæiske Miljøagenturs opgaver, der falder 
i to kategorier. Det tager sig først og fremmest af det forberedende 
arbejde til fastlæggelsen af specifikke kriterier, der vedtages gennem pro­
ceduren med det rådgivende udvalg. I tilslutning til det forberedende 
arbejde anbefaler Agenturet, hvilken udformning og omfang de oplysninger 
skal have, der er nødvendige for at vurdere de enkelte ansøgninger. Det 
hjælper ligeledes juryen med at udføre opgaverne i forbindelse med 
tildeling af mærket ti I de enkelte produkter. 
Artikel 15 
I henhold til artikel 15 skal det ansvarlige organ udarbejde kontrakter 
om anvendelse af miljømærket. Kontrakten vil omfatte betingelserne for 
mærkets anvendelse, herunder en nøje angivelse af den periode, hvori 
mærket kan anvendes. 
Det er hensigten, at miljømærkeordningen skal være selvfinansierende, 
og dette opnås ved opkrævning af et gebyr for behandling af ansøgninger 
om mærket. Gebyret vil blive ens overalt i Fællesskabet og anføres i 
kontrakten. Der skal sørges for, at gebyrerne fastsættes således, at 
små og mellemstore virksomheder ikke afskrækkes fra at ansøge om 
mærket. 
Artikel 16 
Denne artikel drejer sig om hemmeligholdelse af kommercielle oplys­
ninger. For at vurdere en ansøgning om mærke skal alle oplysninger, 
både fortrolige og ikke fortrolige, der er nødvendige for at vurdere 
sagen, være tilgængelige for de ansvarlige organer, Miljøagenturet og 
juryen. Uden for disse organer kan oplysninger holdes hemmelige med 
fyldestgørende begrundelse og med det relevante ansvarlig organs 
indforståelse. 
(3) 
- 17 -
2. En ansøgning om mærke kan til enhver tid tilbagetrækkes, hvis ansø­
geren Ikke føler sig i stand til at opfylde det ansvarlige organs krav 
om oplysninger. 
3. Visse oplysninger må nødvendigvis stilles til rådighed i alle tilfælde 
efter mærkets tildelelse, navnlig navnet på produktet, fabrikanten 
eller importøren og begrundelsen for mærkets tildeling. 
4. Ingen af de personer, der er involveret i vurderingsprocessen, må imid­
lertid afsløre oplysninger, de har fået kendskab til gennem forret­
ningsgangen. 
Artikel 17 
1. Oplysninger om udvalgte produktgrupper og hertiIhørende kriterier skal 
gøres tilgængelige i vide kredse og ajourføres regelmæssigt. I artikel 
17 er det fastsat, at disse oplysninger skal offentliggøres i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. Ligeledes vil nøjere oplysninger om 
produkter, der har fået tilkendt mærket, ligeledes blive offentliggjort 
i EFT. 
2. Det er desuden vigtigt, at de ansvarlige organer i medlemsstaterne er 
velkendte, og deres navne vil derfor også blive offentliggjort i EFT. 
Artikel 18 
Denne artikel drejer sig om hvad medlemsstaterne skal gøre for at 
sprede kendskabet til miljømærkeordningen. Ordningen skal gøres 
effektiv overalt i Fællesskabet fra den dag den lanceres. Det vil sige, 
at medlemsstaterne inden skal forsyne erhvervslivet og forbrugerne med 
oplysninger om ordningens formål, og måden hvorpå den administreres. 
Især erhvervslivet har brug for tid til at vurdere følgerne af 
ordningen og at forberede forslag om produkter, der skal omfattes af 
ordningen. 
- 18 -
2. Efter ordningens lancering skal medlemsstaterne ligeledes oplyse 
forbrugerne om de produktgrupper, der er udvalgt, kriterierne for 
produktgrupperne og de produkter, som har fået tildelt et mærke. 
Artikel 19 
1. Det kan ligeledes forventes, at firmaer vil nævne mærket i reklamen for 
deres produkt. Henvisning til mærket skal nøje kontrolleres for at 
undgå vildledning af forbrugeren. 
2, Der må især kun henvises til miljømærket i reklamemateriale, når mærket 
er blevet tildelt, og i så fald kun i forbindelse med det specifikke 
produkt, der er blevet tildelt mærket. 
Artikel 20 
Heri står, at medlemsstaterne skal gennemføre de forskriftsmæssige og andre 
foranstaltninger, hvis de ikke allerede har dem, for at forebygge overtræ­
delse af bestemmelserne i forordningen om anvendelse af miljømærket. Med­
lemsstaterne underretter Kommissionen om disse foranstaltninger. 
Artikel 21 
Artikel 21 indeholder det grundprincip, at miljømærkeordningen ikke må 
anvendes således, at det medfører restriktioner for samhandelen eller 
markedsføring af produkter inden for Fællesskabet. 
- 19 -
Art,IK?I zi 
Det erkendes, at det efter et stykke tid kan blive nødvendigt at ændre 
forordningen for at gøre miljømærkeordningen mere effektiv. I artiklen 
forudses det, at Kommissionen sandsynligvis vil foreslå bestemmelser med 
henblik herpå på basis af en gennemgang, som den vil foretage senest fem år 
efter forordningens ikrafttrædelse. Bestemmelserne vil navnlig vedrøre den 
videre sameksistens af nationale ordninger og EF-ordningen samt anvendel­
sesområdet. I overensstemmelse med artikel 20 i Rådets forordning 1210/90 
kan Kommissionen endvidere beslutte at overlade opgaven med fastlæggelse af 
specifikke kriterier til Det Europæiske Miljøagentur. 
Artikel 23 
Medlemsstaterne skal have en vis tid til at gennemføre visse af forord­
ningens bestemmelser, og det foreslås, at den træder i kraft 12 måneder 
efter offentliggørelsen. 
- 20 -
Forslag ti I 
RÅDETS FORORDNING (EØF) 
om en EF-ordning 
for tildeling af mlljømnrke 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 130 S, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Formålene og principperne for Fællesskabets miljøpolitik som fastlagt i Det 
Europæiske Fællesskabs handlingsprogram på miljøområdet1) sigter navnlig 
mod at forebygge, nedbringe og så vidt muligt fjerne forurening ved kilden, 
og sikre, at råstofressourcerne udnyttes fornuftigt, ligeledes på grundlag 
af forureneren betaler-princippet; i Fællesskabets fjerde handlingsprogram 
på miljøområdet (1987-1991)2> fremhæves muligheden for at udvikle en 
politik for rene produkter; 
Rådet har i sin resolution af 7.5.19903) opfordret Kommissionen til så 
hurtigt som muligt at fremsætte forslag til en miljømærkeordning på 
fællesskabsplan, som omfatter miljøvirkninger i hele produktets levetid; 
1) EFT nr. C 112, af 20.12.1973, s. 1 
EFT nr. C 139 af 13.6.1977, s. 1. 
EFT nr. C 46 af 17.2.1983, s. 1. 
EFT nr. C 70 af 18.3.1987, s. 3. 
2) EFT nr. C 328 af 7.12.1987, s. 1. 
3) EFT nr. C 122 af 18.5.1990, s. 2. 
21 
Europa-Parlamentet har i sin beslutning af 19. Juni 1987 om affalds­
forvaltning og ældre affaidsforekomster4) støttet Indførelsen af en EF-
mærkning af "rene produkter"; 
der er hos offentligheden en stadig stigende interesse for oplysninger om 
produkter, som er mindre skadelige for miljøet; mindst én medlemsstat har 
allerede en mærkeordning for sådanne produkter, adskillige andre medlems­
stater overvejer at indføre en sådan ordning; 
en ordning for tildeling af et miljømærke for mere miljøvenlige produkter 
vil sætte fokus på sundere alternativer og derfor være en vejledning for 
forbrugeren; 
en sådan vejledning opnås bedst ved at opstille ensartede kriterier for 
tildeling af et miljømærke, der gælder overalt i Fællesskabet; bestående 
eller kommende uafhængige ti Idelingsordninger vil fortsat kunne gælde i 5 
år; efter denne periode bør Kommissionen tage denne løsning op ti I fornyet 
overvejelse i lyset af den indhøstede erfaring; 
ti Ide Iingsordningen skal baseres på frivillig anvendelse; takket være 
markedskræfterne vil en sådan fremgangsmåde ligeledes fremme forskning og 
udvikling, navnlig af rene teknologier, og derved føre til innovation; 
ensartet anvendelse af kriterier og overensstemmelse med procedurer bør 
sikres overalt i Fællesskabet; 
ved tildelingen af miljømærket skal der tages hensyn til alle berørte 
kredses interesser, dvs. industrien, handelssektoren, forbrugere og miljø­
organisationer, og det bør derfor fastsættes, at disse kredse deltager i 
ti Idelingsproceduren for de enkelte produkter, som opfylder de fastlagte 
kr i ter ier ; 
miljømærket skal supplere andre bestående eller kommende EF-mærkeordninger, 
navnlig dem, der giver oplysning om energiforbrug; 
4) EFT nr. C 190 af 20.7.1987, s. 154. 
- 22 -
Det Europæiske Miljøagentur bør have visse opgaver i forbindelse med 
udarbejdelsen af miljømærker og kriterierne for tildeling af sådanne mærker 
til produkter, teknologier, varer, tjenesteydelser og programmer, som 
bevarer naturressourcer; det er Ønskeligt, at Agenturet tildeles disse 
opgaver -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
KAPITEL I: FORMAL OG ANVENDELSESOMRÅDE 
Artikel 1 
Formå I 
1. Med denne forordning indføres en EF-ordning for tildeling af et miljø­
mærke til fremme af produkter, der er mindre skadelige for miljøet, og 
som derfor generelt har betydelig færre miljøvirkninger end andre pro­
dukter inden for samme produktgruppe. 
2. Formålet med mærket i Idel ingsordningen er at: 
- tilskynde fabrikanter til at designe og producere produkter, som har 
færre miljøvirkninger ved fremstilling, distribution, forbrug og an­
vendelse såvel som ved bortskaffelse efter anvendelse; 
- forsyne forbrugerne med bedre information om produkters miljøven-
Iighed. 
Disse mere miljøvenlige produktalternativer må ikke bringe produkters 
og arbejdstageres sikkerhed i fare og heller ikke indvirke væsentligt 
på produktets egnethed. 
3. Nedbringelse af miljøvirkninger opnås ved at mindske: 
- anvendelse af naturressourcer og energiressourcer, 
- emissioner til luft, vand og Jord, 
- affaldsproduktion og støj, 
og ved at optimere produktets levetid og i givet fald ved anvendelse af 
rene teknologier ti I at sikre et højt miljøbeskyttelsesniveau. 
- 23 -
Artikel 2 
Anvendelsesområde 
Denne forordning gælder ikke for levnedsmidler, drikkevarer og lægemidler 
Artikel 3 
Definitioner 
I denne forordning forstås ved: 
a) "stof": kemikalier og deres forbindelser som defineret i artikel 2 i 
Rådets direktiv 67/548/EØF5); 
b) "præparat": blandinger og opløsninger som defineret i artikel 2 i 
Rådets direktiv 88/379/EØF6>; 
c) "produktgruppe": produkter der stort set tjener samme formål, og som 
anvendes på samme måde; 
d) "produktets levetid": produktets kredsløb fra fremstilling, distri­
bution, forbrug/anvendelse til bortskaffelse. 
Artikel 4 
Andre EF-bestemmelser 
Bestemmelserne i denne forordnings bestemmelser berører ikke Fællesskabets 
øvrige bestemmelser om klassificering, emballering og etikettering af 
produkter eller bestemmelserne i Rådets direktiv 83/189/EØF7). 
KAPITEL II: FASTLÆGGELSE AF PRODUKTGRUPPER OG KRITERIER 
Artikel 5 
Produktgrupper 
1. Produktgrupper fastlægges efter proceduren i artikel 9 
5) EFT nr. L 196 af 16.8.1967, s. 1 
6) EFT nr. L 187 af 16.7.1988, s. 4 
7) EFT nr. L 109 af 26.4.1983, s. 8 
- 24 -
2. Hver produktgruppe defineres således, at det sikres, at alle konkui 
rerende produkter, der tjener samme formål, og som anvendes på samme 
måde, henhører under samme gruppe. 
3. Generelle og specifikke kriterier for hver produktgruppe skal opfylde 
kravene i artikel 6 og 7. 
4. Anmodninger om fastlæggelse af en ny produktgruppe indgives til de 
ansvarlige organer, der omhandles i artikel 11. Det ansvarlige organ 
afgør, om det ønsker at anmode Kommissionen om at forelægge et forslag 
til det rådgivende udvalg, der omhandles i artikel 9. 
Artikel 6 
Generel le kriterier 
1. Miljømærket må kun tildeles produkter, der ikke er i strid med 
Fællesskabets sundheds-, sikkerheds- og miljøforskrifter. 
2. Miljømærket tildeles ikke stoffer og præparater, der i henhold til 
direktiv 67/548/EØF er klassificeret som farlige. Miljømærket tildeles 
heller ikke produkter, der indeholder et stof eller et præparat, der er 
klassificeret som farligt i henhold til ovennævnte direktiv, og som kan 
skade menneske og/eller miljø. 
3. Miljømærket tildeles kun produkter, der er fremstillet ved processer, 
som ikke strider mod Fællesskabets miljøforskrifter, og som ikke kan 
forårsage betydelig skade på menneske og/eller miljø. 
4. Miljømærket tildeles produkter, der opfylder formålene i artikel 1, og 
som repræsenterer en miljøkvalitetsforbedring opnået ved den bedste 
t i I gænge Iige metode. 
- 25 -
Artikel 7 
Fastlæggelse af specifikke kriterier 
1. De specifikke miljøkriterier for hver enkelt produktgruppe fastlægges 
ud fra levetidsperspektivet og under hensyntagen til formålene i ar­
tikel 1. Kriterierne fastlægges på grundlag af skemaet i bilag I og 
baseres i givet fald på anvendelse af rene teknologier samt sikring af 
et højt miljøbeskyttelsesniveau. 
2. Det Europæiske Miljøagentur, i det følgende benævnt "Agenturet", udfø­
rer på Kommissionens anmodning det videnskabelige og tekniske for­
arbejde, der er nødvendigt for at fastlægge kriterier. 
Artikel 8 
Vedtagelse af specifikke kriterier 
De specifikke miljøkriterier for hver enkelt produktgruppe, som er 
omhandlet i artikel 7, vedtages af Kommissionen efter proceduren i 
artikel 9, jf. dog artikel 22. 
Artikel 9 
Rådgivende udvalg 
1. Kommissionen bistås af et rådgivende udvalg, der består af 
repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræ­
sentant som formand. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foran­
staltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette 
udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn­
tagen til, hvor meget de pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved 
afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen-, derudover har hver medlemsstat 
ret ti I at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen. 
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den 
underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udta­
lelse. 
- 26 -
2. Kommissionen kan høre udvalget i alle spørgsmål vedrørende gennem­
førelsen af ordningen for miljømærketildeling. 
KAPITEL III: TILDELING AF MILJØMÆRKET TIL ENKELTPRODUKTER 
Artikel 10 
Miljømærket 
1. For at opfylde formålene i artikel 1 tildeles miljømærket, som er 
gengivet i bilag II, til produkter, der bedst opfylder kravene i 
art ikel 6 og 7. 
2. Ansøgninger om anvendelse af mærket indgives efter de i artikel 12 
fastlagte procedurer. 
Afgørelsen om at tildele et mærke ti I et givet produkt blandt dem, der 
bedst opfylder kriterierne i artikel 6 og 7, træffes af den Jury, der 
nedsættes i henhold til artikel 13. 
3. Hovedgrundene til, at miljømærket tildeles, skal anføres, om muligt på 
eller i nærheden af mærket i kodeform, og skal udgøre en integrerende 
del af mærket. Koden vedtages efter proceduren i artikel 9. 
4. Mærket er gyldigt i en bestemt periode - afhængig af kriteriernes 
gyldighedsperiode - som om nødvendigt kan forlænges efter en ny gen­
nemgang. 
5. Miljømærket må under ingen omstændigheder anvendes, før der er indgået 
en kontrakt om anvendelsesbetingelserne med det ansvarlige organ, 
hvortil ansøgningen er indsendt. 
6. Miljømærket må ikke benyttes på en måde, der kan vildlede forbrugeren. 
- 27 -
Artikel 11 
Utippgnlng af ansvar Mao organer 
Hver medlemsstat udpeger det eller de organer, i det følgende benævnt 
"ansvarligt organ", der skal udføre de opgaver, der er omhandlet i artikel 
12, og underretter Kommissionen herom. Det ansvarlige organ skal være 
uafhængigt af erhvervsinteresser. 
Artikel 12 
Ansøgning om tildeling af et miljømærke 
1. Fabrikanter eller importører kan indsende ansøgning om et mærke til det 
ansvarlige organ i den medlemsstat, hvor produktet fremstilles, eller 
hvortil produktet importeres. 
Det ansvarlige organ vurderer produktets miljøvenlighed på baggrund af 
de fastlagte generelle principper og specifikke miljøvenligheds-
kriterier for produktgruppen. 
2. Det ansvarlige organ kan anmode ansøgerne om at indsende hele eller 
dele af produktet til afprøvning. 
3. Efter produktvurder ingen afgør det ansvarlige organ, om der skal 
forelægges den i artikel 13 omhandlede jury en anmodning om tildeling 
af mærket. 
4. Hvis en ansøgning om mærke afslås, meddeler det pågældende ansvarlige 
organ ansøgeren begrundelsen for afslaget. 
Medlemsstaterne indfører en appel procedure for sådanne tilfælde. 
5. En virksomhed kan tilbagetrække en ansøgning om et nyt mærke, eller 
ophøre med at anvende et eksisterende mærke efter at have informeret 
det pågældende ansvarlige organ herom. 
- 28 -
Artikel 13 
Ju/yen 
Der nedsættes en jury med henblik på tildeling af miljømærker til enkelt­
produkter blandt dem, der bedst opfylder kravene i artikel 6 og 7. 
1. Juryen består af 18 ordinære medlemmer, idet hver medlemsstat har én 
repræsentant og følgende interessegrupper ligeledes én repræsentant: 
industrien 
- handelen 
- forbrugerorganisationer 
- miljøorganisationer 
- arbejdstagerorganisationer 
- medierne. 
2. For hvert ordinært medlem udpeges en suppleant. 
3. Juryens ordinære medlemmer og suppleanter udpeges af Rådet på følgende 
grundlag: 
- medlemsstaternes repræsentanter efter forslag fra de pågældende 
stater 
interessegruppernes repræsentant efter forslag fra Kommissionen. 
Rådet søger ved udpegning af juryens medlemmer at opnå en passende 
balance mellem de forskellige interessegrupper i Juryens sammen­
sætning. 
4. Listen over medlemmer og suppleanter offentliggøres til orientering i 
De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
5. Ordinære medlemmers og suppleanters embedsperiode er på tre år. De kan 
genudnævnes. 
6. Efter udløbet af embedsperioden forbliver de ordinære medlemmer og 
suppleanter i deres embede, indtil de erstattes, eller deres 
embedsperiode fornyes. 
29 -
/. It modloma ombodaperlode afsluttes før udløbet af treatepoilodon, hvlu 
vedkommende træder tilbage, eller hvis den pågældende medlemsstat med­
deler, at medlemmets embedsperiode afsluttes. 
For resten af embedsperioden erstattes medlemmet efter proceduren i 
stk. 3. 
8. Juryen vælger en formand og en suppleant for denne og vedtager sin 
forretningsorden. 
9. Juryen træffer alle afgørelser med to tredjedeles flertal af 
medlemmernes stemmer. 
10. Ved gennemgang af forslag fra de ansvarlige organer udvælger Juryen ved 
mærketildelingen de produkter, der bedst opfylder kravene i artikel 6 
og 7. 
11. Hvis Juryen beslutter ikke at tildele mærket til et bestemt produkt, 
skal grundene for afslaget anføres. 
12. Juryen meddeler sine begrundede afgørelser til ansøgerne og til Kom­
missionen. Kommissionen offentliggør dem i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende, for at interesserede parter kan fremsætte deres bemærkninger 
herti I . 
Kommissionen kan på eget initiativ fremsætte en indvending mod denne 
afgørelse inden for en periode på to måneder, hvis den fastslår, at der 
foreligger en klar bedømme Isesfej I, eller en væsentlig formmangel. I så 
tilfælde sendes afgørelsen tilbage til Juryen med henblik på fornyet 
overvejelse. 
Enhver, for hvem Juryens afgørelse giver grund til klage, kan senest 30 
dage efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende 
indgive en anmodning til Kommissionen om ændring af afgørelsen på grund 
af en klar fejl eller en væsentlig formmangel. Kommissionen behandler 
denne anmodning efter den i andet afsnit fastlagte procedure. 
Kommissionen sender sagen tilbage til Juryen med henblik på fornyet 
overvejelse, hvis den mener, anmodningen bør efterkommes, og informerer 
ansøgeren herom. Hvis anmodningen ikke kan efterkommes, meddeler 
Kommissionen ansøgeren afgørelsen om afslaget på ansøgningen. 
- 30 -
Juryens afgørelse anses for godkendt af Kommissionen, hvis denne ikke 
har fremsat indvendinger inden for tomånedersperioden. 
Artikel 14 
Pot Europæiske, MH itfage/uur 
1. Agenturet foretager i samråd med passende specialiserede videnskabelige 
og tekniske organer det nødvendige forarbejde til fastlæggelse af de 
specifikke kriterier, Jf. artikel 7, stk. 2. 
2. I samarbejde med de ansvarlige organer fremsætter Agenturet forslag til 
udformning og omfang af de oplysninger, ansøgeren skal forelægge det 
ansvarlige organ, Jf. artikel 12, stk. 1, og til de procedurer, de 
ansvarlige organer skal følge ved vurdering og indgivelse af 
ansøgningen om et miljømærke. 
3. Agenturet bistås af Juryen i udførelsen af dets opgaver. 
Artikel 15 
PQtlngelser for anvendelse af market 
1. Det ansvarlige organ opretter kontrakter om anvendelse af mærket. 
2. Betingelserne for anvendelse af mærket omfatter det gebyr, som ansø­
geren skal betale for anvendelse af mærket. Gebyrets størrelse fast­
sættes således, at det inden for passende grænser dækker det ansvarlige 
organs og Juryens omkostninger. 
Disse betingelser omfatter ligeledes bestemmelser vedrørende tilbage­
trækning af tilladelsen til at anvende mærket. 
3. Varigheden af tilladelsen til anvendelse af mærket må ikke overskride 
gyldighedsperioden for produktgruppens kriterier. 
- 31 -
KAPITEL IV: ØVRIGE BESTEMMELSER 
ArtlKol 16 
Fortrolighed 
1. Hvis en fabrikant eller importør betragter de oplysninger, der gives i 
henhold til artikel 12, som fortrolige, kommercielt følsomme, og - hvis 
de frigives - sandsynligvis industrielt eller kommercielt skadelige for 
hans forretning, kan ansøgeren om et mærke anføre, hvilke specifikke 
oplysninger, der skal holdes hemmelige for alle andre personer end de 
ansvarlige organer, Juryens medlemmer og Kommissionen. Der skal i så 
tilfælde gives en fyldestgørende begrundelse. 
2. Det ansvarlige organ, der modtager ansøgninger, afgør hvilke oplys­
ninger, der skal hemmeligholdes, og underretter ansøgeren herom. 
3. Følgende oplysninger skal under alle omstændigheder stilles til rå­
dighed: 
- produktets navn; 
- produktets fabrikant eller importør; 
- begrundelse for tildeling eller afslag på tildeling af mærket samt 
relevante oplysninger i denne forbindelse. 
4. De ansvarlige organer og Jurymedlemmer er forpligtede til ikke at 
afsløre oplysninger, som de har fået kendskab til gennem deres 
v i rksomhed. 
Artikel 17 
Offentliggørelse 
1. Kommissionen offentliggør produktgrupperne og de hertil knyttede spe­
cifikke kriterier i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
- 3? -
2. Kommissionen sørger ligeledes for, at listen over de produkter, som har 
fået tildelt miljømærket, samt navnet på de pågældende fabrikanter 
eller importører offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
3. Kommissionen offentliggør ligeledes navnene på de ansvarlige organer i 
De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Artikel 19 
Informât Ion 
Medlemsstaterne sørger for, at forbrugere og virksomheder får følgende 
oplysninger: 
a) formålene med EF-ordningen for tildeling af miljømærke 
b) udvalgte produktgrupper 
c) generelle og specifikke kriterier for produktgrupper 
d) produkter der har modtaget miljømærket 
e) procedurerne for ansøgning om miljømærke 
f) det ansvarlige organ i medlemsstaten. 
Artikel 19 
Reklaine 
1. Henvisning til miljømærket i reklamer må kun ske, når mærket er blevet 
tildelt, og kun i forbindelse med det bestemte produkt, som mærket er 
blevet ti Idelt. 
2. Reklame eller mærkning, der kan forveksles med miljømærket, er forbudt. 
Artikel 20 
gennemførelse 
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de foranstaltninger, de træffer 
for at efterkomme denne forordning. 
- 33 -
Artlkej Zï 
Fri frevfgeHghe« I FttHesskabet 
Det forhold, at et miljømærke er blevet tildelt eller afslået, må ikke 
medføre, at markedsføringen af produktet forhindres, forbydes eller 
begrænses. 
Artikel 22 
Revision 
Senest 5 år efter denne forordnings ikrafttrædelse tager Kommissionen ord­
ningen op ti I fornyet overvejelse i lyset af den indhøstede erfaring, idet 
den navnlig undersøger 
hvorvidt det er hensigtsmæssigt, at der fortsat findes nationale 
ordninger sideløbende med fællesskabsordningen 
ordningens anvendelsesområde, jf. artikel 2. 
Kommissionen foreslår i givet fald ændringer til denne forordning. 
i de forslag, Kommissionen fremsætter i henhold til artikel 20 i Rådets 
forordning 1210/908), og senest 5 år efter denne forordnings 
ikrafttrædelse, foreslår den, at fastlæggelsen af de specifikke kriterier, 
jf. artikel 8, overføres til Agenturet. 
8) EFT nr. L 120 af 11.5.1990, s. 1 
- 34 -
Artlke| 23 
Ikrafttrædelse 
Denne forordning træder i kraft den 1. oktober 1991. Den anvendes fra den 
1. oktober 1992. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i 
hver medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
- 35 -
BILAG I 
VURDER INGSSKEMA 
Produktets 
levet id 
Mi 1Jøhensyn 
Affaldsaspekter 
Forurening og 
forr ingeise af 
jorden 
Vandforurening 
Luftforurening 
Støj 
Energiforbrug 
Forbrug af 
naturressourcer Produktion Distr i but ion Anvende 1 se Bortskaffelse 
Som en forenklet model foreslås følgende kriterier: 
0 næsten ingen eller ubetydelig forurening-, * moderat forurening; 
** betydelig forurening. 
- 36 -
ANNEX IT 


ISSN 0254-1459 
KOM(91) 37 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 14 
Katalognummer : CB-CO-91-064-DA-C 
ISBN 92-77-69397-5 
OALOÛPRI3 lil ug mod 30 aJUci. 3,50 ECU fvi livisi 10 kiUci JuuUuvoi. 1,15 ECU 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg