Regionsudvalgets udtalelse om "Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget 'Forbedring af turismens beskæftigelsespotentiale'"

(2000/C 317/14)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget "Forbedring af turismens beskæftigelsespotentiale - opfølgning af konklusionerne og henstillingerne fra Arbejdsgruppen på Højt Plan vedrørende Turisme og Beskæftigelse" (KOM(1999) 205 endelig udg.),

under henvisning til præsidiets beslutning af 15. september 1999 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 5, at afgive en initiativudtalelse om dette emne,

under henvisning til Underudvalg 5's forslag til udtalelse (CdR 291/99 rev. 3), som blev vedtaget den 18. april 2000 med Thrasyvoulos Lazaridis som ordfører,

under henvisning til arbejdsdokumentet fra Underudvalg 6 om "Forbedring af turismens beskæftigelsespotentiale" (ordfører: Lars Abel) -

på den 34. plenarforsamling den 14.-15. juni 2000 (mødet den 15. juni) vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. International turisme er en meget eksportstærk sektor. I modsætning til de første faser af en industriel udvikling ligger den således ikke under for de begrænsninger, der ligger i et lille hjemmemarked for varer og tjenesteydelser, idet den henvender sig til et stadig større marked på internationalt niveau. Det er derfor principielt lettere for et udviklingsland med de nødvendige forudsætninger at blive konkurrencedygtig i levering af tjenesteydelser inden for turisme end at opnå det samme inden for produktion og eksport af industriprodukter bl.a. i kraft af

- differentiering og specialisering af turisttjenesteudbuddet fra sted til sted

- minimumsstørrelsen af den private startkapital, som normalt kræves for at grundlægge en turistvirksomhed

- minimumsperioden fra en turistvirksomhed etableres, til den bliver rentabel.

En af turismens fordele er, at den er stedbunden og har positive økonomiske virkninger også uden for turisterhvervet, samt at den ofte bidrager til at opretholde og/eller hæve det serviceniveau, som den fastboende befolkning har adgang til.

1.2. Regionsudvalget finder det positivt, at Kommissionen anerkender og beskæftiger sig med turismens store beskæftigelsespotentiale og det behov for at integrere turismeperspektiver i andre af fællesskabets politikker, som også Arbejdsgruppen på Højt Plan vedrørende Turisme og Beskæftigelse peger på i sine konklusioner og henstillinger. For Regionsudvalget er det samtidig vigtigt at understrege, at turismen bedst udvikles med et regionalt udgangspunkt. De store variationer i naturlige og kulturelle miljøer, arbejdsmarkeds- og virksomhedsstruktur og potentialer for udvikling af turismen i hele Fællesskabets område skaber en naturlig konkurrencesituation ikke alene mellem medlemslande, men også mellem regioner.

1.3. Regionsudvalget er enig i Kommissionens strategi, som fokuserer på:

a) At turismeerhvervets betydning anerkendes, og de relevante EU-politikker integreres, hvilket skal gøre det lettere at få turismespørgsmål på dagsordenen og fremme moderniseringen af turismerelaterede tjenesteydelser og udviklingen af en ny iværksætterkultur.

b) At bygge videre på information og best practice med henblik på at opnå: bedre fagkundskaber og knowhow, adgang til bedre oplysning og til relevante fællesskabsprogrammer og bedre viden om udviklingsinitiativer og lovgivningsforanstaltninger i medlemsstaterne, der kan have/få betydning for turismeerhvervet.

1.4. Regionsudvalget støtter, at et flerårigt turismeprogram først og fremmest skal bidrage til, at oplysninger og best practice koordineres og formidles, at der udvikles brugervenlige informationsværktøjer om programmer og initiativer vedrørende turisme, og at der etableres en konsultations- og samarbejdsprocedure mellem offentlige myndigheder og turistsektoren. Regionsudvalget finder, jævnfør dets udtalelse om De lokale og regionale myndigheders rolle i udviklingen af turismen og resultatet af EU's indsats på området (CdR 157/98 fin)(1), at det bør overlades til de lokale og regionale myndigheder at sikre en bæredygtig anvendelse af midlerne under et flerårigt turismeprogram.

1.5. Regionsudvalget er i udgangspunktet positiv over for tanken om et europæisk turistråd, sammensat af repræsentanter for vigtige aktører og beslutningstagere, som kan rådgive Kommissionen. Regionsudvalget finder dog, at forslaget må præciseres nærmere, så det klart fremgår, hvilket kommissorium et sådant råd skal have, og hvordan det skal sammensættes. I den sammenhæng finder Regionsudvalget det essentielt, at lokale og regionale interesser tilgodeses i et sådant turistråd.

1.6. Alligevel må man konstatere, at turiststrømmen ifølge Eurostats statistikker er meget større i de mest industrialiserede områder end i de "traditionelle" turistområder. Dette øjensynlig fordi den lokale livskvalitet og det faktum, at turisme ikke udelukkende er knyttet til ferie, men også til andre parametre, er vigtige faktorer, når turisterne skal tiltrækkes.

1.7. Af statistikkerne fremgår det således, at Storbritannien kommer ind på en førsteplads med 414 mio. turister, Tyskland på andenpladsen med 314 mio. og Østrig på tredjepladsen med 92 mio. Landene i Sydeuropa (med undtagelse af Frankrig) besøges på trods af deres traditionelt turistmæssige karakter kun af 15 % af alle turister i Europa. Noget lignende gør sig gældende for beskæftigelsen i sektoren.

1.8. Det er også interessant at sammenligne turistindtægternes andel af de sydeuropæiske landes eksportindtægter med gennemsnittet i Fællesskabet, der ligger på ca. 10 %. Andelen varierer fra 45 % i Grækenland, over 30 % i Spanien og 26 % i Portugal til 14 % i Italien. Turismens betydning for de sydeuropæiske lande er således åbenlys. I de nordeuropæiske lande har turismen gennemgående mindre økonomisk betydning, men for regioner, der oplever tilbagegang, såsom øsamfund og de traditionelle badesteder, vil en styrkelse af turismen kunne bidrage til at skabe en positiv økonomisk og beskæftigelsesmæssig udvikling. De sydeuropæiske landes økonomi, og dermed beskæftigelse, er på trods af færre turister langt mere afhængig af turismen. Det er desuden tankevækkende, at turistindustrien for 90 %'s vedkommende består af små og mellemstore virksomheder. Det er derfor en vigtig bemærkning, som fremsættes i betænkningen fra Europa-Parlamentets Udvalg om Regionalpolitik, Transport og Turisme (ordfører: Guido Viceconte): turisme kræver store investeringer i struktur, infrastruktur, virksomheder, erhvervsuddannelse, sociale tjenester og uddannelse. Alt sammen noget, der er nødvendigt for at forbedre livskvaliteten i de egne, der tager imod turisterne - noget, som regioner, der er længere fremme i udviklingen, allerede besidder, og som udgør en del af deres system, mens de fattigere regioner ikke er i stand til at udvikle dem for turisternes skyld.

1.9. På denne baggrund bør et program, der sigter mod at forbedre turismens potentiale, støtte medlemsstaternes og de lokale og regionale myndigheders bestræbelser på at forbedre strukturer, infrastrukturer, erhvervs- og efteruddannelse, de sociale tjenester og de små og mellemstore virksomheder i turistsektoren. Instrumenterne hertil er de allerede eksisterende aktioner og politikker under strukturfondene og Samhørighedsfonden, som i perioden 1994-1999 løber op i 4,7 mia. euro.

1.10. Arbejdsgruppen på Højt Plan vedrørende Turisme og Beskæftigelse konkluderede, at turistaktiviteter, der omfatter en bred vifte og repræsenterer en betydelig del af forskellige erhverv i Europa, indeholder et klart beskæftigelsesfremmende potentiale. Turisme forventes ud over de 9 mio. arbejdspladser at kunne skabe mellem 2,2 og 2,3 mio. nye arbejdspladser inden år 2010 med en årlig stigning på 1-1,5 %. De ca. 2. mio. turistvirksomheder, hvoraf de fleste er små eller mellemstore, står for ca. 6 % af den samlede beskæftigelse i EU og for ca. 30 % af den samlede handel med tjenesteydelser. Turisme anses for den vigtigste kilde til udenlandsk valuta, eftersom levering af turisttjenesteydelser indbringer fremmed valuta i udviklingsøkonomierne.

1.11. Turisme er grundlæggende en meget arbejdskraftkrævende aktivitet, hvilket gør den endnu mere attraktiv at udvikle. I mere økonomisk udviklede egne kan turisme absorbere overskydende arbejdskraft, idet turismen gør intensivt brug af arbejdskraft og teknologi (den tertiære sektor). I sådanne egne, hvor målet er at holde den økonomiske udvikling på et højt niveau, har en storstilet udvikling af turismen den fordel, at den tiltrækker turister med meget højere indkomster. I landbrugsdistrikter og økonomisk tilbagestående egne gør turismen intensiv brug af arbejdskraft, især lokal arbejdskraft. I sidstnævnte tilfælde, hvor målet er at reducere eller helt fjerne de regionale skævheder, udvikles turismen i lille målestok, tilpasset miljøet og med optimal udnyttelse af de lokale ressourcer og den stedlige arbejdskraft.

1.12. Det er hævet over enhver diskussion, at den internationale turisme har vist en imponerende dynamik de sidste 30 år. Man skønner, at indtægterne fra turisme har overgået indtægterne fra eksport af varer på verdensplan i det meste af denne periode. Turisme anses for den vigtigste indtægtskilde i den internationale handel. Sammenfattende ligger turismens store betydning for den økonomiske udvikling navnlig i:

1) dens stabiliserende effekt på betalingsbalancen,

2) dens betydning som indtægtskilde,

3) dens jobskabende effekt,

4) at den på kryds og tværs er forbundet med andre sektorer og brancher og herved bidrager betydeligt til udviklingen af underleverandører,

5) dens bidrag til regionaludviklingen.

1.13. I tiåret 1988-1997 faldt EU's andel af de samlede ankomster til Europa fra 74 % til 68,7 % og af de samlede indtægter fra 82,9 % til 76,7 %. 11 af EU's medlemsstater var blandt de 20 vigtigste turistmål i verden i 1997 målt i ankomster - 12, hvis man gør det op i turistindtægter. 12 af medlemsstaterne figurerede dog samtidig på listen over de 20 lande, der bruger flest penge på turisme. Europa er altså gigantisk både som rejsemål og som kilde til turiststrømmen.

1.14. Her er det på sin plads at nævne Den Internationale Organisation for Turisme, WTO's nylige forudsigelser. WTO forventer en tredobling af den internationale turisme i løbet af de næste 20 år. Den store betydning heraf for Europa og for den lokale økonomi - og ikke mindst for beskæftigelsen - springer i øjnene.

1.15. Turistsektoren er uløseligt forbundet med de demografiske ændringer i befolkningen, med arbejdstagernes sociale landvindinger, med den generelle økonomiske udvikling og med styrkelsen af forbrugernes købekraft.

1.16. Turismen er ikke længere begrænset til bestemte geografiske områder nu, hvor alternative former for turisme, såsom bondegårdsferie, turisme i landdistrikterne, konferencer og øko-turisme, er begyndt at blive populære. Turismen giver de regioner, der risikerer økonomisk tilbagegang, mulighed for at konkurrere på økonomiske vilkår og vinde samfundsmæssig og økonomisk anerkendelse.

2. Udfordringer og perspektiver for europæisk turisme

2.1. Fremtidens turister forventes at ville stille større krav til kvaliteten af blandt andet infrastrukturen, transport, udbuddet af overnatningsmuligheder og service samt, at turistmålet er rigt på attraktioner og har et karakteristisk særpræg. Anvendelsen af teknikker til kvalitetskontrol og indførelsen af kvalitetskriterier for turisttjenesteydelser, er man hidtil veget tilbage fra, fordi man har satset på masseturisme. Prisen er mange steder blevet presset så langt ned som muligt på bekostning af kvaliteten af tjenesteydelserne. Kravet om en mere miljøansvarlig udvikling af turistområderne øges kraftigt i disse år. Hvis alle disse krav skal imødekommes, fordrer det en målrettet udvikling af sektoren. Det fordrer dels et gunstigt investeringsklima, der kan sikre fortsat udvikling af ny teknologi, infrastruktur, kvalitativ forbedring af udbud af overnatningsmuligheder, feriecentre, forlystelser etc. Dels opkvalificering af den eksisterende arbejdskraft, og uddannelser målrettet mod turismen og dens særlige behov. Og endelig, at offentlige myndigheder - under hensyntagen til de forskellige forhold, der råder i de forskellige områder af Fællesskabet - i samspil med turisterhvervet og andre interesserede parter forstår at beskytte det fysiske, kulturelle og socioøkonomiske miljø f.eks. landbrugets traditionelle produkter og særlige kvalitetsprodukter samt andre områder i lokalområderne og i regionerne og samtidig udnytte potentialet i de lokale og regionale karakteristika på en bæredygtig måde.

2.2. Handlingsmulighederne for turistvirksomheder bør forbedres og styrkes, navnlig for de små og mellemstore virksomheder, som bør råde over organiserede forsknings-, prognose- og tilpasningssystemer, eftersom behovene på turistmarkederne ændrer sig til stadighed. Regionsudvalget deler Kommissionens opfattelse af, at turismens beskæftigelseseffekt og økonomiske effekt som helhed sjældent har været grundigt behandlet. Hvis erhvervet skal have den berettigede anerkendelse, er det nødvendigt, at disse effekter analyseres og beskrives nærmere. En sådan analyse må også betragtes som en forudsætning for en målrettet indsats for at udvikle sektoren. Der er behov for analyser og vurderinger af turismens betydning på såvel nationalt som regionalt niveau. Resultaterne skal kunne bruges som baggrund for investeringer og indsats fra både offentlig og privat side. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at støtte udviklingen af en økonomisk model, der kan vurdere turismens omsætning og værditilvækst, herunder de samlede beskæftigelsesmæssige konsekvenser. En sådan model kan blive et stærkt redskab til at udvikle turismen regionalt og kan samtidig skabe grundlag for benchmarking mellem regioner.

2.3. Partnerskaber mellem den private og den offentlige sektor bør fremmes. Den private sektor skal sikre arbejdspladser gennem investeringer og aktiviteter, som er drivkraften bag turismen, og de offentlige myndigheder skal fastsætte rammen og betingelserne for virksomhedernes virke.

2.4. Det understreges i Kommissionens meddelelse, at turismevirksomhederne i høj grad er afhængige af hinanden - det er sjældent en enkelt virksomhed, der alene skaber det produkt, turisten oplever. Det er typisk en hel række af virksomheder, der arrangerer rejser, udbyder transport, bespisning, overnatning og adspredelse. De lokale og regionale myndigheder er en væsentlig del af denne værdikæde, fordi de skaber rammebetingelserne for udbyderne gennem infrastruktur, fysisk planlægning, uddannelsestilbud, erhvervspolitik, skatte- og afgiftssystemer etc.

2.5. Procedurer for samarbejde mellem repræsentanter for turistindustrien og arbejdsmarkedets parter med henblik på at gøre turismen i Europa rentabel og konkurrencedygtig i en situation, hvor Europa udfordres af rejsemål uden for dets grænser.

2.6. Færre afgifter og gebyrer på levering af turisttjenesteydelser og -produkter, så de bliver mere attraktive, muliggør udnyttelse af det lokale potentiale gennem oprettelsen af nye arbejdspladser og tilskynder virksomhederne til at gå bort fra en sort økonomi.

2.7. Markedsføring ved salg af turistprodukter og turisttjenesteydelser skal målrettes, og salg af feriepakker uden for højsæsonen fremmes. Hvis vækstpotentialet i europæisk turisme skal udnyttes, er det essentielt at uddanne arbejdskraften og rådgive iværksættere om drift og udvikling af turismevirksomheder. Det er imidlertid også vigtigt, at sæsoneffekterne overvindes, og at der skabes vækst i turismen ved at diversificere og ekspandere turismeproduktet i et givet område. Der tilkommer her de lokale og regionale myndigheder en vigtig rolle med hensyn til at understøtte denne udvikling.

2.8. Med reformen af politikken på flere vigtige områder (i henhold til Agenda 2000), herunder strukturfondene, Samhørighedsfonden, den fælles landbrugspolitik, (forordningen om udviklingen af landdistrikterne) burde Regionsudvalget tilskynde Kommissionen og medlemsstaterne til at formulere egnede foranstaltninger i henhold til nye programmer, hæve de lave lønninger og fremme turistbeskæftigelse af høj kvalitet som et væsentligt led i iværksættelsen af nye initiativer og målsætninger i land- og byområder samt traditionelle badesteder. Derudover appellerer Regionsudvalget til Kommissionen og medlemsstaterne om at træffe foranstaltninger med henblik på styrkelse af fremspirende produkter med stort vækstpotentiale såsom sejlsportsturisme, kurophold, kulturturisme, konferenceaktiviteter og turisme i landdistrikterne.

2.9. Indførsel af euroen (som indebærer gennemsigtighed i priser og billigere tilbud for turisterne), liberalisering af transportsektoren, etablering af effektive transport- og telekommunikationsinfrastrukturer, samt udbredelse og anvendelse af nye teknologier.

2.10. Mange steder er den kulturelle arv måske ene om at trække turister til. Bevarelse og berigelse af kulturarven og inddragelsen af denne i byplanlægningen skaber et befordrende klima for turistindustrien med den direkte effekt, at regionen forbedrer sin konkurrenceevne, så der skabes nye arbejdspladser.

2.11. Det naturlige miljø skal bevares, og der skal træffes foranstaltninger til, at det kan forblive intakt. Dette kombineret med kulturel og biologisk mangfoldighed, som dels skal bidrage til at styrke de europæiske turistområders konkurrenceevne i forhold til de fjerne destinationer og opfylde turisternes behov, dels reducere eller helt eliminere turismens negative sider i turistområderne. Jo mere opmærksom man er på spørgsmålet om en bæredygtig udvikling af turismen, desto bedre er perspektiverne på længere sigt for beskæftigelsen og de generelle fordele af de europæiske turistområders konkurrenceevne.

2.12. Endelig udfyldte det særlige rammeprogram om informationssamfundet det videntomrum, som havde eksisteret i turistsektoren på europæisk niveau. Leveringen af integrerede oplysninger tilfredsstiller dels forbrugeren - idet forbrugeren på forhånd kan skaffe sig et samlet overblik over potentielle rejsemål uden tredjeparts mellemkomst, hvorved risikoen for ubehagelige overraskelser ved ankomsten til bestemmelsesstedet minimeres - dels retter den sig mod turistindustrien, som får mulighed for at forbedre sin konkurrenceevne og skaffe den nødvendige knowhow og specialviden, som de nye behov kræver, via Internettet. Informationssamfundets teknologier udgør desuden såvel en investering som et middel til at skabe nye og bedre arbejdspladser inden for specialiseret efteruddannelse, større fortjeneste og mulighed for at gøre brug af de lokale markeder.

2.13. Regionsudvalget finder, at turisterhvervet også bør prioriteres, når der ydes støtte bl.a. via Phare- og Interreg-programmerne til ansøgerlandene. Allerede nu er interessen for at besøge ansøgerlandene stærk, både i og uden for Europa. Hvis denne interesse skal udnyttes optimalt med så positiv effekt på beskæftigelsen som muligt, er det nødvendigt at inddrage ansøgerlandene i de netværk og alliancer, som findes mellem EU's medlemslande, og målrettet sikre udviklingen af en stærk turistsektor i hele Europa. Ydermere er det vigtigt at arbejde for en bæredygtig turisme, der respekterer landenes særpræg og ikke mindst bevarer de store kulturelle værdier, som ellers kan risikere at gå tabt.

3. Turismens beskæftigelsesmæssige betydning

3.1. Kommissionen fremhæver især, at turismen har et potentiale inden for de fire grundpiller i EU's beskæftigelsesstrategi: udvikling af iværksætterånden, forbedring af beskæftigelsesegnetheden, fremme af tilpasningsevnen og styrkelse af lige muligheder for mænd og kvinder. Der er således ingen tvivl om, at turismen vil være en ideel partner for beskæftigelsesindsatsen.

3.2. Turisme genererer kort fortalt tre typer beskæftigelse:

1) Den direkte synlige beskæftigelse; når personer servicerer eller sælger til turister. Det er typisk overnatning, forlystelser, transport eller bespisning.

2) Indirekte beskæftigelse, typisk beskæftigelse hos virksomheder, der direkte eller indirekte leverer til de primære turismevirksomheder. Det kan være landmanden, der leverer til mejeriet, der leverer mælk til forretningen, hvor turisten køber ind, eller andre producenter af varer eller dele af varer, som turisten forbruger.

3) Induceret beskæftigelse, som skabes, når personer bruger nogle af de penge, de har tjent på turisme, til forbrug.

3.3. Såvel den indirekte som den inducerede beskæftigelse er uigennemsigtig og svær at anslå. Der er dog ingen tvivl om, at en vækst i turismen vil få positiv indflydelse på alle tre former for beskæftigelse.

3.4. Turismen skaber arbejdspladser med indbygget fleksibilitet (deltidsarbejde, sæsonarbejde, bibeskæftigelse) og bidrager således væsentligt til ligestillingen. Den giver mulighed for beskæftigelse for f.eks. kvinder og unge. Endvidere er turisme et erhverv, der vil være meget velegnet til at integrere nogle af de personer, der traditionelt har været marginaliserede på arbejdsmarkedet. Det gælder f.eks. personer, der på grund af manglende uddannelsesmæssig baggrund og/eller ringe kendskab til det nationale sprog eller på grund af tilbagegang inden for andre erhverv, såsom landbruget, traditionelt har haft svært ved at få en fast tilknytning til arbejdsmarkedet. Ved hjælp af opkvalificering - og på grund af turisterhvervets særlige karakter - kan nogle af disse menneskers øvrige ressourcer og kompetencer være meget relevante inden for netop denne sektor. Familielandbrug, især i bjergområder og randområder, ser deres muligheder for konsolidering øget med de generelt stigende indtægter fra deres alsidige aktiviteter inden for landbrug og turisme. Endelig skaber turismen arbejdspladser ikke kun i de direkte tilknyttede brancher, men også i assisterende sektorer, f.eks. i den offentlige sektor.

3.5. Uddannelse og efteruddannelse af arbejdstagerne inden for de brancher, der beskæftiger sig med turisme, vil højne det faglige niveau og forbedre mulighederne for at opfylde turisternes forventninger og turistindustriens behov. For at dette kan virke som løftestang, er det nødvendigt med en gensidig anerkendelse af eksamensbeviser i EU, samt at der indføres et "Euro-pas" for efteruddannelse for at sikre fri bevægelighed for arbejdstagerne.

3.6. Der må skabes nogle arbejds- og beskæftigelsesvilkår, som gør sektoren mere tillokkende og giver gode karrieremuligheder, såsom social sikkerhed, beskyttelse af arbejdstagerne og fast arbejdstid, så man kan fastholde kvalificeret arbejdskraft og sikre fast beskæftigelse også i de døde perioder, f.eks. ved at gennemføre efteruddannelses- eller informationskurser i disse perioder eller ved at overføre personalet til andre områder med alternative former for turisme og således mindske ulemperne ved sæsonudsving, som kendetegner turismen.

3.7. Regionale og lokale myndigheder vil være de rette til at løfte uddannelsesopgaver, som de enkelte virksomheder ikke har ekspertise eller midler til at gennemføre. Med de regionale myndigheders viden om de fremtidige behov i sektoren, kan de skabe tilbud, som også bibringer arbejdskraften bredere viden om eksempelvis sprog, miljøbeskyttelse og almen viden om regionens særpræg, der også kan være relevant i andre typer beskæftigelse.

3.8. Det store udsving i arbejdsbyrde i sektoren vil gøre det nødvendigt at eksperimentere med fleksible undervisningsformer, eksempelvis distanceundervisning. Det vil være frugtbart for erhvervet som helhed, hvis der udveksles erfaringer med dette mellem regionerne i Fællesskabet.

4. De lokale og regionale myndigheders rolle

De lokale og regionale myndigheder kan gennem uddannelse af arbejdskraften, fysisk planlægning, planlægning af infrastruktur og erhvervsfremmeaktiviteter skabe en gunstig ramme for turismen og befordre professionalismen i turistudbuddet i de forskellige regioner.

4.1. På udbudssiden antager turismen en dobbeltform: tjenesteydelse og produkt. Turismen er desuden karakteriseret ved at være tæt knyttet til de menneskelige ressourcer og den lokale faktor. De lokale og regionale myndigheder har det mest direkte forhold til turismen, fordi

a) de kan følge den lokale turistindustris dynamik og perspektiver og fastsætte, i hvilket omfang turismen skal udvikles på grundlag af direkte kontakt til såvel leverandør som slutbruger af turistydelser;

b) de kan i udviklingsplanerne på forskellige niveauer tage hensyn til turistindustriens behov for infrastruktur, fastlægge incitamenter og angive, hvorledes de forskellige økonomiske, sociale og kulturelle segmenter, som tilsammen bidrager til udvikling af turismen, kan kombineres i det pågældende geografiske område;

c) de kan skabe kontakt mellem udbud og efterspørgsel i turistsektoren via arbejdsløshedskontorer, lokale producenter og turistvirksomheder som led i en løbende dialog mellem den private og den offentlige sektor;

d) de kan selv oprette arbejdspladser og igangsætte efteruddannelse via de offentlige virksomheder;

e) de kan bestemme art og omfang af udviklingen af turismen på lokalt og regionalt niveau. De kan etablere alternative former for turisme, der tager udgangspunkt i en lokalitets egenart, eftersom de har et indgående kendskab til stedets geofysiske og kulturelle forhold og generelt til dets særlige karakteristika - en viden, som er afgørende for, hvilken type turisme man kan udvikle netop dér. De kan vælge at udvikle turismen i lille målestok, så den især baseres på de stedlige ressourcer og produktionsfaktorer, og skabe meget større sammenhæng i den lokale økonomi - på den måde kan de bidrage til lokaløkonomiens generelle udvikling - eller de kan satse på en udvikling af turismen i stor stil - en form, der passer godt til de i økonomisk henseende mere udviklede regioner, der har de nødvendige muligheder og ressourcer.

4.2. Hvis det samlede produkt skal være konkurrencedygtigt, er det vigtigt, at aktørerne skaber netværk, hvor færdigheder og kompetencer udvikles. De offentlige myndigheder kan medvirke til at sikre, at der produktudvikles og vedligeholdes på et langsigtet, bæredygtigt grundlag. Dette kan eksempelvis ske gennem regionale samarbejder, der involverer lokale og regionale myndigheder og turisterhvervet og i fællesskab udvikler regionens styrkepositioner. Et sådant samarbejde kan også fremme en løbende dialog mellem den offentlige og private sektor om eksempelvis det fremtidige behov for uddannelsespladser og endvidere tjene som en fælles indgang til regionen (One Stop Shop).

5. Forslag

Regionsudvalget anbefaler Kommissionen at:

5.1. støtte et informationsnet for såvel forbrugere som virksomheder i turistbranchen;

5.2. indføre kvalitetsstandarder og kontrolmetoder for infrastruktur, uddannelse af personale og tjenesteydelser, der kan forbedre gennemsigtigheden samt produkters og tjenesteydelsers tiltrækningskraft i hele EU, således at produktet bliver konkret og gennemskueligt for forbrugeren og konkurrencedygtigt på internationalt plan. Regionsudvalget tilskynder Kommissionen til i denne forbindelse at tage hensyn til den aktuelle situation i de enkelte medlemsstater og her specielt små virksomheder, således at man ikke sætter beskæftigelsen og konkurrenceevnen på spil;

5.3. integrere principperne om en bæredygtig udvikling og vurdering af miljøvirkningerne i EU's foranstaltninger for turisme, så en bæredygtig udvikling, kvalitet, forpligtelser over for den stedlige arbejdskraft, de lokale beboere og bevarelse af natur og kulturarv kan sikres på langt sigt gennem en integreret tilgang. Tendenserne i retning af en aktiv politik bør også slå igennem, når det gælder anlæggelse af infrastruktur for turismen, opførelse og drift af bygningsinstallationer, bioklimatisk planlægning og rationel anvendelse af vedvarende energi (som beskrevet i hvidbogen om denne sektor). Miljøvirkningsanalyser af turistfaciliteter eller -aktiviteter bør omfatte en undersøgelse af deres eventuelle uforenelighed med de berørte naturområders værdi som turistmål;

5.4. tilskynde til etablering af innovative turistvirksomheder for at fremme nye tiltag og forslag inden for turismen med incitamenter, som samtidig vil befordre metoder til strategisk ledelse;

5.5. udforme en europæisk strategi for forbedring af de ansattes faglige kvalifikationer i turistsektoren med strukturerede og ansvarlige samarbejdsrelationer mellem internationale turistvirksomheder, uddannelses- og efteruddannelsesinstitutioner og offentlige myndigheder kombineret med en informationsformidlingsmekanisme, der kan sikre balance mellem udbud og efterspørgsel, arbejdskraftens fri bevægelighed og gennemsigtighed på turistsektorens arbejdsmarked. Institutionalisere international anerkendelse af eksamensbeviser i turistsektoren;

5.6. udtænke en overordnet strategi omfattende ovennævnte, politisk anerkendelse af turismens dynamiske rolle for beskæftigelsen, samordning af fællesskabsforanstaltninger og -politikker, som påvirker turismen, afhjælpning af svagheder og fremme af fortrin;

5.7. gennemføre et flerårigt europæisk program for turisme, som kan forbedre turistsektorens muligheder for at få støtte til foranstaltninger fra strukturfondene og Samhørighedsfonden og fastsætte kriterier for fællesskabsstøtte til turismen, herunder

- finansiel støtte til etablering af tværregionale netværk og til erfaringsudveksling mellem regioner med henblik på best practice, således at bæredygtige initiativer, som er afprøvet i nogle regioner, kommer hele Fællesskabet til gode;

- finansiel støtte til videreudviklingen af en model, der kan belyse og analysere turismens økonomiske og beskæftigelsesmæssige betydning nationalt og regionalt;

- økonomisk støtte til udvikling og anvendelse af informationsteknologi i turistsektoren, herunder etablering af fælles bookingsystemer, og en øget anvendelse af såvel Internet som Intranet for på den måde at effektivisere kundebetjeningen og øge gennemsigtigheden på markedet;

5.8. Regionsudvalget finder, at turismeerhvervet også bør prioriteres, når der ydes støtte bl.a. via Phare- og Interreg-programmerne til ansøgerlandene. Allerede nu er interessen for at besøge ansøgerlandene stærk, både i og uden for Europa. Hvis denne interesse skal udnyttes optimalt med så positiv effekt på beskæftigelsen som muligt, er det nødvendigt at inddrage ansøgerlandene i de netværk og alliancer, som findes mellem Unionens medlemslande, og målrettet sikre udviklingen af en stærk turismesektor i hele Europa. Her kunne man med fordel videreudvikle de kontakter og netværk på turismeområdet, der allerede eksisterer, navnlig mellem de nordiske lande/regioner og ansøgerlandene/regionerne i Østersøområdet, idet de samtidig kan fungere som gode eksempler. Ydermere er det vigtigt at arbejde for en bæredygtig turisme, der respekterer landenes særpræg og ikke mindst bevarer de store kulturelle værdier, som ellers kan risikere at gå tabt. Der skal ligeledes tages miljømæssige hensyn under udviklingen af turistindustrien i disse lande.

Kommissionen bør foreslå:

5.9. substantiel og bredere høring af, samt samarbejde mellem, de berørte aktører (tour-operators, rejsebureauer, transportoperatører og offentlige myndigheder på såvel regionalt som lokalt plan) med henblik på en bedre og mere konkurrencedygtig europæisk turisme.

Regionsudvalget opfordrer medlemsstaterne til:

5.10. i deres nationale strukturfondsprogrammer at sørge for, at der afsættes midler til at støtte turismeerhvervet, herunder sikre, at der udvikles fleksible uddannelsesforløb, der kan anerkendes i de øvrige medlemslande;

5.11. at turisme indgår som et centralt element i de nationale beskæftigelsesstrategier (NAP), således at turismeerhvervets fulde beskæftigelsespotentiale udnyttes optimalt;

5.12. at leve op til deres ansvar for at sikre hensigtsmæssige rammebetingelser for turistsektoren, eftersom det er en af de vigtigste konkurrenceparametre for erhvervet i sin helhed.

Regionsudvalget opfordrer desuden de regionale og lokale myndigheder til følgende:

5.13. De lokale og regionale myndigheder har et særligt ansvar for at samarbejde med erhvervet, og bør tilbyde kvalificeret rådgivning til virksomheder og støtte netværksdannelse. De fleste virksomheder i turistsektoren arbejder i en lokal/regional sammenhæng og har derfor en naturlig kontakt med myndighederne i området, hvilket er et udmærket udgangspunkt for dialog. Der kan i visse situationer skabes en sammenhæng mellem de krav til bæredygtighed, som myndighederne stiller, og erhvervets eget behov for udvikling for at sikre deres konkurrenceevne på længere sigt. De lokale og regionale myndigheder bør træffe de nødvendige foranstaltninger til en bedre kontrol med arbejdsvilkårene og uddannelsesforholdene inden for turisterhvervet for at mindske de eksisterende forskelle mellem medlemsstaterne.

5.14. De lokale og regionale myndigheder bør i samarbejde med turisterhvervet og de sociale parter tilbyde målrettet uddannelse inden for turismesektoren og samtidig afprøve fleksible uddannelsesformer, for eksempel modulopbygget og kombinationer af uddannelse og praktik, således at uddannelserne i videst muligt omfang tilgodeser de særlige behov, der kendetegner netop dette erhverv.

Bruxelles, den 15. juni 2000.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 293 af 13.10.1999, s. 33.