Nr. C 224/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 9. 90 
taling af løn og socialsikringsbidrag, såfremt bureauet er 
ude af stand hertil. 
Artikel 8 
Dette direktiv gælder for sæsonarbejdere, for så vidt 
deres beskæftigelses særlige karakter gør det muligt. 
Artikel 9 
Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes ret til at 
anvende eller indføre love eller administrative bestem­
melser, som er gunstigere for arbejdstagerne. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
100A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Der skal vedtages egnede foranstaltninger med henblik 
på gradvis oprettelse af det indre marked i løbet af 
perioden indtil den 31. december 1992; gennemførelsen 
af det indre marked nødvendiggør bl.a. fjernelse af 
konkurrencefordrejninger samtidig med, at den økono­
miske og sociale samhørighed i Fællesskabet begunstiges; 
den seneste tids ansættelsesmønstre udviser en stærk stig­
ning i ansættelsesaftaler om deltidsbeskæftigelse og/eller 
midlertidig beskæftigelse; denne udvikling er positiv, for 
så vidt som den imødekommer økonomiens og navnlig 
virksomhedernes behov for fleksibilitet i forbindelse med 
jobskabelse, som er et højt prioriteret emne i forbindelse Artikel 10 
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og admini­
strative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette 
direktiv senest den 31. december 1992. De underretter 
straks Kommissionen herom. 
De i henhold til stk. 1 vedtagne bestemmelser skal inde­
holde en udtrykkelig henvisning til dette direktiv. 
Artikel 11 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
med gennemførelsen at det indre marked, og tillige 
svarer til en del arbejdstageres ønsker; behovet for disse 
særlige arbejdsformer er derfor utvivlsomt; 
de bestemmelser af enten lovmæssig, administrativ eller 
overenskomstmæssig art, som disse ansættelsesforhold er 
underlagt, er stærkt forskellige fra den ene medlemsstat 
til den anden; 
en sådan situation forøger risikoen for konkurrencefor­
drejninger som følge af visse forskelle i behandlingen 
mellem medlemsstaternes virksomheder; 
denne risiko for konkurrencefordrejninger er særlig stor 
i grænseegne; 
dette kan berøre den frie bevægelighed for arbejdsta­
gerne; 
det står medlemsstaterne frit for i første række at over­
lade det til arbejdsmarkedets parter at gennemføre de i 
dette direktiv omhandlede målsætninger, og det påhviler 
dem i så fald at sætte de nødvendige bestemmelser i kraft 
for at sikre deres almindelige gennemførelse; 
det tilkommer medlemsstaterne at fastlægge lønniveauet; 
arbejdsmarkedets parters forhandlingsfrihed bør respek­
teres ; 
ulighederne i behandlingen vedrører hovedsagelig 
områder såsom indirekte omkostninger i forbindelse med 
social sikring, indirekte omkostninger ved ydelser i Forslag til Rådets direktiv vedrørende konkurrenceforvridninger i forbindelse med visse ansæt­
telsesforhold 
KOM(90) 228 endelig udg. — SYN 280 
(Forelagt af Kommissionen den 29. juni 1990) 
(90/C 224/05) 
8. 9. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 224/7 
kontante midler og i naturalier til arbejdstagere, indi­
rekte lønomkostninger i forbindelse med aftalens løbetid 
og navnlig ordninger, som er forbundet med anciennitet, 
såsom ret til årlig ferie og ret til godtgørelser for ancien­
nitet og for adskedigelse; 
på grund af de konstaterede uligheder er en indbyrdes 
tilnærmelse af de nationale bestemmelser på dette 
område nødvendig for at fjerne uligheder, som er en 
kilde til konkurrencefordrejninger; 
en indbyrdes tilnærmelse af de nationale bestemmelser er 
dog ikke hensigtsmæssig, for så vidt angår ansættelses­
forhold, hvor den ugentlige arbejdstid er betydelig 
kortere end det lovbestemte, overenskomstmæssige eller 
sædvanlige gennemsnit; 
med hensyn til fornyelse af en kontrakt om midlertidig 
beskæftigelse i en bestemt stilling og for så vidt angår 
successive kontrakters samlede løbetid, viser det sig, at 
der er forskelle i medlemsstaternes lovgivninger, idet der 
i nogle tilfælde er åbnet mulighed for kontraktfornyelser 
indtil 12 måneder, 24 måneder, 36 måneder eller 
ubegrænset, medens der for så vidt angår vikararbejde er 
tale om en tidsbegrænsning på 3 måneder eller 24 
måneder med mulighed for fornyelse eller ingen 
begrænsning — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
1. Dette direktiv omhandler følgende ansættelsesfor­
hold: 
a) deltidsbeskæftigelse, dvs. beskæftigelse med en 
kortere arbejdstid end den lovbestemte, overens­
komstmæssige eller sædvanlige; 
b) midlertidig beskæftigelse i form af: 
— beskæftigelse omfattet af en kontrakt af begrænset 
varighed — herunder sæsonarbejde — indgået 
direkte mellem arbejdsgiver og arbejdstager, hvor 
kontraktens udløb er bestemt af objektive faktorer 
såsom: en nøjagtigt angivet tidsfrist, fuldførelse af 
en bestemt opgave eller en bestemt begivenheds 
indtræffen; 
— vikararbejde, som omfatter ethvert ansættelsesfor­
hold mellem vikarbureauet, som er arbejdsgiveren, 
og arbejdstageren, idet sidstnævnte ikke har 
indgået nogen kontrakt med den virksomhed, i 
hvilken han udøver sin aktivitet. 
2. Dette direktiv gælder for lønnede arbejdstagere i 
offentlige og private virksomheder. 
3. Bestemmelserne i dette direktiv gælder ikke for 
lønnede arbejdstagere, hvis ugentlige arbejdstid er 
kortere end gennemsnitlig otte timer pr. uge. Artikel 2 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger 
til, at de i dette direktiv omhandlede arbejdstagere i 
forhold til de arbejdstagere, som har beskæftigelse på 
fuldtid og af ubestemt varighed, nyder godt af en social 
beskyttelse i medfør af de lovbestemte og faglige 
ordninger for social sikring og det på samme grundlag 
og ud fra de samme kriterier under hensyntagen til 
arbejdets varighed og/eller vederlaget. 
Artikel 3 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger 
til, at arbejdstagere på deltid nyder godt af de samme 
rettigheder med hensyn til årlige ferier, godtgørelser for 
afskedigelse og godtgørelser for anciennitet som de fuld­
tidsansatte i forhold til varigheden af deres ydelser. 
Artikel 4 
Med hensyn til midlertidig beskæftigelse, træffer 
medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til: 
a) at der i de nationale lovgivninger fastsættes en grænse 
for fornyelse af midlertidig ansættelse i en bestemt 
stilling for 12 måneder eller derunder, således at den 
samlede ansættelsesperiode ikke overstiger 36 
måneder; 
b) at der fastsættes en ordning for rimelig godtgørelse i 
tilfælde af ubegrundet afbrydelse af ansættelsesfor­
holdet før udløbet af den fastsatte tidsfrist. 
Artikel 5 
Dette direktiv gælder for sæsonarbejdere, for så vidt 
deres beskæftigelses særlige karakter gør det muligt. 
Artikel 6 
Medlemsstaterne efterkommer dette direktiv senest den 
31. december 1992 ved at sætte de nødvendige love og 
administrative bestemmelser i kraft eller ved at drage 
omsorg for, at arbejdsmarkedets parter indfører de 
nødvendige bestemmelser ved overenskomst, uden at 
medlemsstaterne derved fritages for forpligtelsen til at 
opnå de i dette direktiv omhandlede resultater. 
Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om 
samtlige foranstaltninger, der træffes med henblik herpå. 
De i henhold til stk. 1 vedtagne bestemmelser skal inde­
holde en udtrykkelig henvisning til dette direktiv. 
Artikel 7 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.