Fælles holdning (EF) Nr. 18/2001

fastlagt af Rådet den 23. mars 2001

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet

(2001/C 142/02)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),

efter proceduren i traktatens artikel 251(4), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) De vedvarende energikilder udnyttes i dag ikke fuldt ud i Fællesskabet. Fællesskabet erkender, at det er nødvendigt at prioritere fremme af vedvarende energikilder, fordi deres udnyttelse bidrager til miljøbeskyttelsen og den bæredygtige udvikling. Dette kan desuden skabe lokale arbejdspladser, have en positiv indvirkning på den sociale samhørighed, bidrage til forsyningssikkerheden og fremskynde opfyldelsen af Kyoto-forpligtelserne. Det er derfor nødvendigt at sikre en bedre udnyttelse af dette potentiale inden for rammerne af det indre marked for elektricitet.

(2) Som anført i hvidbogen om vedvarende energikilder, i det følgende benævnt "hvidbogen", lægger Fællesskabet stor vægt på at fremme elektricitet produceret fra vedvarende energikilder såvel af hensyn til miljøet som for at sikre og sprede elforsyningskilderne samt styrke den sociale og økonomiske samhørighed. Rådet har ved resolution af 8. juni 1998 om vedvarende energikilder(5) og Europa-Parlamentet ved beslutning om Kommissionens hvidbog godkendt dette.

(3) Øget brug af elektricitet fra vedvarende energikilder er en vigtig del af den pakke af foranstaltninger, som må iværksættes, hvis Kyoto-protokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer, i det følgende benævnt "Kyoto-protokollen", skal efterkommes, samt af enhver pakke af politiske tiltag til opfyldelse af yderligere forpligtelser.

(4) Rådet har ved sine konklusioner af 11. maj 1999 og Europa-Parlamentet ved sin beslutning af 17. juni 1998 om elektricitet fra vedvarende energikilder(6) opfordret Kommissionen til at fremlægge et konkret forslag til en fællesskabsramme for adgangen for elektricitet fra vedvarende energikilder til det indre marked. I sin beslutning af 30. marts 2000 om elektricitet fra vedvarende energikilder og det indre marked for elektricitet(7) understregede Europa-Parlamentet desuden, at det er afgørende nødvendigt at fastsætte bindende og ambitiøse mål for vedvarende energikilder på nationalt plan, hvis det skal lykkes at opnå de ønskede resultater og nå Fællesskabets mål.

(5) Med det formål på mellemlang sigt at sikre elektricitet fra vedvarende energikilder en større andel af markedet bør alle medlemsstater i nationalt regi fastsætte vejledende mål for forbruget af elektricitet fra vedvarende energikilder.

(6) De nationale, vejledende mål bør være i overensstemmelse med de nationale forpligtelser, de enkelte medlemsstater måtte have påtaget sig inden for rammerne af klimapolitiske forpligtelser, accepteret af Fællesskabet i henhold til i Kyoto-protokollen.

(7) Kommissionen bør vurdere, i hvilket omfang medlemsstaterne har gjort fremskridt med hensyn til at nå deres nationale, vejledende mål, og i hvilket omfang de nationale, vejledende mål er i overensstemmelse med det samlede, vejledende mål om inden udgangen af 2010 at nå op på 12 % af det interne bruttoenergiforbrug, idet hvidbogens vejledende mål på 12 % for Fællesskabet under ét anses for at være en nyttig rettesnor for en yderligere indsats såvel på fællesskabsplan som i medlemsstaterne, dog under hensyntagen til forskellige nationale forhold.

(8) Når medlemsstaterne anvender affald som energikilde, skal de overholde gældende fællesskabslovgivning om affaldshåndtering. Gennemførelsen af dette direktiv anfægter ikke definitionen af bilag 2a og 2b til Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald(8).

(9) Den definition af biomasse, der anvendes i dette direktiv, anfægter ikke anvendelsen af en anden definition i national lovgivning til andre formål end i dette direktiv.

(10) Dette direktiv forpligter ikke medlemsstaterne til at anerkende købet af en oprindelsesgaranti fra andre medlemsstater eller det tilsvarende køb af elektricitet som bidrag til opfyldelse af en national kvoteforpligtelse. Med henblik på at lette handelen med elektricitet fra vedvarende energikilder og for at øge gennemsigtigheden for forbrugerne, når disse skal vælge mellem elektricitet produceret fra ikke-vedvarende og elektricitet produceret fra vedvarende energikilder, er en oprindelsesgaranti for denne type elektricitet imidlertid nødvendig. Oprindelsesgarantiordninger indebærer ikke i sig selv en ret til at blive omfattet af de nationale støtteordninger i forskellige medlemsstater. Det er vigtigt, at alle former for elektricitet fra vedvarende energikilder er omfattet af en sådan oprindelsesgaranti.

(11) Der bør klart skelnes mellem oprindelsesgarantier og salgbare grønne certifikater.

(12) Behovet for offentlig støtte til vedvarende energikilder anerkendes også i fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse(9), som blandt andet tager hensyn til behovet for at internalisere de eksterne omkostninger ved produktion af elektricitet. Traktatens bestemmelser, navnlig artikel 87 og 88, finder imidlertid fortsat anvendelse på sådan offentlig støtte.

(13) Det er nødvendigt at fastlægge en retlig ramme for markedet for vedvarende energi.

(14) Medlemsstaterne har forskellige ordninger for støtte til vedvarende energikilder i nationalt regi, herunder grønne certifikater, investeringsstøtte, skattefritagelse, -nedsættelse eller -refusion og direkte prisstøtte. Et vigtigt middel til at nå målet med dette direktiv er at sikre, at disse ordninger fungerer som de skal, indtil der etableres en fællesskabsramme, således at investorernes tillid bevares.

(15) I betragtning af den begrænsede erfaring med nationale ordninger og den nuværende relativt begrænsede andel af elektricitet fra vedvarende energikilder, der er omfattet af ordninger for prisstøtte i Fællesskabet, er det for tidligt at fastlægge en fællesskabsramme for støtteordninger.

(16) Det er imidlertid nødvendigt efter en tilstrækkelig overgangsperiode at tilpasse støtteordningerne for det indre marked for elektricitet, som er under udvikling. Det bør derfor pålægges Kommissionen at følge udviklingen på området og forelægge en rapport om de erfaringer, der er gjort med anvendelsen af de nationale ordninger. På grundlag af konklusionerne i denne rapport bør Kommissionen om nødvendigt forelægge forslag til en fællesskabsramme for ordninger for støtte til elektricitet fra vedvarende energikilder. Dette forslag bør medvirke til at nå de vejledende, nationale mål, være foreneligt med principperne for det indre marked for elektricitet, tage hensyn til de forskellige vedvarende energikilders karakteristika samt til de forskellige teknologier og de geografiske forskelle. Det bør også fremme en rationel anvendelse af vedvarende energikilder, være enkel og samtidig så rationel som muligt, navnlig i omkostningsmæssig henseende, og omfatte tilstrækkelige overgangsperioder på mindst syv år for at fastholde investorernes tillid og undgå strandede omkostninger. Disse rammer vil gøre det muligt for elektricitet fra vedvarende energikilder at konkurrere med elektricitet fra ikke-vedvarende energikilder og nedbringe omkostningerne for forbrugerne, samtidig med, at behovet for offentlig støtte reduceres på mellemlang sigt.

(17) Øgede markedsandele for elektricitet fra vedvarende energikilder vil give mulighed for stordriftsfordele og derigennem lavere omkostninger.

(18) Det er vigtigt at udnytte markedskræfternes og det indre markeds styrke og gøre elektricitet fra vedvarende energikilder konkurrencedygtig og attraktiv for de europæiske borgere.

(19) I forbindelse med indsatsen for at udvikle et marked for vedvarende energi må den positive indvirkning heraf på de regionale og lokale udviklingsmuligheder, eksportmuligheder, den sociale samhørighed og beskæftigelsessituationen tages i betragtning, navnlig for små og mellemstore virksomheder og selvstændige elproducenter.

(20) Der bør tages hensyn til den særlige struktur inden for sektoren for vedvarende energikilder, navnlig ved revisionen af de administrative procedurer for meddelelse af bevillinger til opførelse af anlæg til produktion af elektricitet fra vedvarende energikilder.

(21) Det er under visse forhold ikke muligt fuldt ud at sikre transmission og distribution af elektricitet fra vedvarende energikilder uden at påvirke nettets pålidelighed og sikkerhed, og garantier i denne forbindelse kan derfor omfatte økonomisk kompensation.

(22) Omkostningerne ved tilslutning af nye producenter af elektricitet fra vedvarende energikilder bør være objektive, gennemskuelige og ikke-diskriminerende, og der bør tages behørigt hensyn til de fordele, som decentrale produktionsanlæg bibringer forsyningsnettet.

(23) Da de generelle mål for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre kan gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet jf. traktatens artikel 5. Den detaljerede gennemførelse heraf bør dog overlades til medlemsstaterne, således at de hver især kan vælge den ordning, der passer bedst til deres særlige situation. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, er direktivet ikke mere vidtgående end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

Formålet med dette direktiv er at fremme en forøgelse af vedvarende energikilders bidrag til produktionen af elektricitet inden for det indre marked for elektricitet og skabe grundlaget for en kommende fællesskabsramme herfor.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

a) "vedvarende energikilder": vedvarende, ikke-fossile kilder (vind, sol, geotermisk varme, bølge- og tidevandsenergi, vandkraft, biomasse, lossepladsgas, gas fra rensningsanlæg og biogas)

b) "biomasse": den bionedbrydelige del af produkter, affald og rester fra landbrug (omfattende både vegetabilske og animalske stoffer) og skovbrug og fra nærstående industrier samt den bionedbrydelige del af affald fra industri og husholdninger

c) "elektricitet fra vedvarende energikilder": elektricitet produceret på anlæg, hvor der udelukkende benyttes vedvarende energikilder, samt den andel af elektricitet, der fremstilles på grundlag af vedvarende energikilder på hybridanlæg, hvor der også benyttes konventionelle energikilder, herunder elektricitet fra vedvarende energikilder, der benyttes til opfyldning af systemer for oplagring, og med undtagelse af elektricitet fremstillet på grundlag af sådanne systemer

d) "elforbrug": den nationale elproduktion, herunder egenproduktion, plus import, minus eksport (bruttoelforbrug).

Herudover anvendes definitionerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet.(10).

Artikel 3

Vejledende nationale mål

1. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at fremme et øget forbrug af elektricitet fra vedvarende energikilder i overensstemmelse med de fastsatte vejledende, nationale mål, jf. stk. 2. Foranstaltningerne bør stå i rimeligt forhold til det mål, der skal nås.

2. Senest den ...(11) og derefter hvert femte år vedtager og offentliggør medlemsstaterne en rapport med de vejledende, nationale mål for det fremtidige forbrug af elektricitet fra vedvarende energikilder udtrykt som en procentdel af elforbruget for de næste ti år. Rapporten skal ligeledes indeholde en redegørelse for, hvilke foranstaltninger der er truffet eller påtænkes på nationalt plan med henblik på at nå disse vejledende, nationale mål. Ved fastsættelsen af målene indtil 2010 skal medlemsstaterne:

- tage hensyn til referenceværdierne i bilaget

- sørge for, at målene er forenelige med de nationale forpligtelser, de enkelte medlemsstater måtte have påtaget sig inden for rammerne af de klimapolitiske forpligtelser, der er accepteret af Fællesskabet i henhold til i Kyoto-protokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer.

3. Medlemsstaterne offentliggør for første gang senest den ...(12) og siden hvert andet år en rapport, der skal indeholde en analyse af, i hvilket omfang det er lykkedes at nå de vejledende, nationale mål under hensyn især til klimatiske faktorer, der vil kunne påvirke gennemførelsen af disse mål, og angive, i hvor høj grad de trufne foranstaltninger er i overensstemmelse med de nationale klimapolitiske forpligtelser.

4. Kommissionen vurderer på grundlag af de i stk. 2 og 3 omhandlede rapporter fra medlemsstaterne, i hvilket omfang:

- medlemsstaterne har gjort fremskridt med hensyn til at nå deres vejledende, nationale mål

- de vejledende, nationale mål er forenelige med det samlede, vejledende mål om inden udgangen af 2010 at nå op på 12 % af bruttoenergiforbruget og navnlig den vejledende andel på 22,1 % af elektricitet fra vedvarende energikilder af Fællesskabets samlede elforbrug i 2010.

Kommissionen offentliggør sine konklusioner i en rapport for første gang senest den ...(13) og siden hvert andet år. Rapporten ledsages eventuelt af forslag til Europa-Parlamentet og Rådet.

Artikel 4

Støtteordninger

1. Med forbehold af traktatens artikel 87 og 88 vurderer Kommissionen anvendelsen af sådanne ordninger i medlemsstaterne, hvorefter elproducenter på grundlag af bestemmelser udstedt af de offentlige myndigheder modtager direkte eller indirekte støtte, og som kunne virke begrænsende på handelen, idet udgangspunktet skal være, at disse ordninger bidrager til virkeliggørelsen af målene i traktatens artikel 6 og 174.

2. Senest den ...(14) forelægger Kommissionen en veldokumenteret rapport om de erfaringer, der er gjort med anvendelsen og sameksistensen af de forskellige ordninger, der er omhandlet i stk. 1. Rapporten ledsages om nødvendigt af et forslag til en fællesskabsramme for ordninger for støtte til elektricitet fra vedvarende energikilder.

Et forslag til ramme skal:

a) medvirke til at nå de vejledende, nationale mål

b) være foreneligt med principperne for det indre marked for elektricitet

c) tage hensyn til de forskellige vedvarende energikilders karakteristika, samt til de forskellige teknologier og de geografiske forskelle

d) fremme en rationel anvendelse af vedvarende energikilder, være enkel og samtidig så effektiv som muligt, navnlig i omkostningsmæssig henseende

e) omfatte tilstrækkelige overgangsordninger på mindst syv år for at fastholde investorernes tillid.

Artikel 5

Oprindelsesgaranti for elektricitet fra vedvarende energikilder

1. Senest den ...(15) sikrer medlemsstaterne, at det kan garanteres, at elektricitet fra vedvarende energikilder faktisk er produceret fra sådanne energikilder, jf. definitionen i dette direktiv, efter objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, som fastsættes af de enkelte medlemsstater. De sørger for, at der efter anmodning udstedes oprindelsesgarantier med dette formål.

2. Medlemsstaterne kan udpege et eller flere kompetente organer, der er uafhængige af elproduktions- og eldistributionsaktiviteter, til at overvåge udstedelsen af oprindelsesgarantierne.

3. Oprindelsesgarantierne skal:

- angive, hvilken energikilde den pågældende mængde elektricitet er produceret fra, angive produktionsdatoer og -steder, og, hvis det drejer sig om vandkraftværker, præcisere de pågældende anlægs kapacitet, samt

- gøre det muligt for producenter af elektricitet fra vedvarende energikilder at dokumentere, at den elektricitet, de sælger, er elektricitet fra vedvarende energikilder i dette direktivs forstand.

4. Medlemsstaterne bør gensidigt anerkende oprindelsesgarantier udstedt i henhold til stk. 2 som bevis udelukkende for de i stk. 3 omhandlede bestemmelser. Enhver ikke-anerkendelse af oprindelsesgarantier som et sådant bevis - navnlig med henblik på forebyggelse af svig - skal ske på grundlag af objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier. Hvis en medlemsstat nægter at anerkende en oprindelsesgaranti, kan Kommissionen forpligte den pågældende medlemsstat til at anerkende oprindelsesgarantien, navnlig under hensyn til objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, som ligger til grund for anerkendelsen.

5. Medlemsstaterne eller de kompetente organer indfører ordninger, der kan sikre, at oprindelsesgarantierne er korrekte og pålidelige, og de redegør i den i artikel 3, stk. 3, omtalte rapport for de foranstaltninger, der er truffet til at sikre garantisystemets pålidelighed.

6. Efter at have hørt medlemsstaterne beskriver Kommissionen i den i artikel 8 nævnte rapport, hvilken form og hvilke metoder medlemsstaterne vil kunne anvende for at garantere, at elektriciteten stammer fra vedvarende energikilder. Om nødvendigt forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet forslag om fælles regler i denne henseende.

Artikel 6

Administrative procedurer

1. Medlemsstaterne eller de kompetente organer, medlemsstaterne har udpeget, vurderer de nuværende nationale love og administrative bestemmelser om procedurer for meddelelse af bevillinger eller de øvrige procedurer, der er fastsat i artikel 4 i direktiv 96/92/EF, vedrørende opførelse af anlæg, der producerer elektricitet fra vedvarende energikilder, med det formål

- at fjerne lovgivningsmæssige og andre hindringer for øget produktion af elektricitet fra vedvarende energikilder

- at forenkle og fremskynde procedurerne på det relevante forvaltningsniveau, og

- at sikre, at reglerne er objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende samt fuldt ud i overensstemmelse med de særlige karakteristika ved de forskellige vedvarende energikildeteknologier.

2. Medlemsstaterne offentliggør senest den ...(16) en rapport om den i stk. 1 omhandlede vurdering, hvori det eventuelt angives, hvilke foranstaltninger der er eller vil blive truffet. Rapportens formål er, for så vidt det er relevant i forbindelse med de nationale love og administrative bestemmelser, at anføre de skete fremskridt, navnlig for så vidt angår:

- samordning mellem de forskellige forvaltningsorganer med hensyn til frister, modtagelse og behandling af bevillingsansøgninger

- muligheden for særlige retningslinjer for de projekter, der er omhandlet i stk. 1, og gennemførligheden af en hurtig planlægningsordning for producenter af elektricitet fra vedvarende energikilder

- udpegelse af myndigheder, der skal optræde som mæglere i tvister mellem bevillingsmeddelende myndigheder og bevillingsansøgere.

3. Kommissionen vurderer i den i artikel 8 nævnte rapport på grundlag af de rapporter fra medlemsstaterne, der er omhandlet i stk. 2 i nærværende artikel, hvad der er bedste praksis med henblik på at nå målene i stk. 1.

Artikel 7

Spørgsmål vedrørende elforsyningsnettet

1. Uden at det må gribe ind i elforsyningsnettets pålidelighed og sikkerhed, og for så vidt nettets kapacitet tillader det, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at transmissions- og distributionsnetoperatørerne inden for deres område garanterer transmission og distribution af elektricitet fra vedvarende energikilder. De kan også tildele prioriteret adgang til elnettet for elektricitet fra vedvarende energikilder.

2. Medlemsstaterne indfører en retlig ramme eller pålægger transmissions- og distributionsnetoperatører at udarbejde og offentliggøre deres standardregler for, hvem der skal bære omkostningerne ved tekniske tilpasninger, f.eks. nettilslutninger og netforstærkninger, der er nødvendige for integreringen af nye producenter, der leverer elektricitet fra vedvarende energikilder til det sammenkoblede net.

Reglerne skal bygge på objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, i hvilke der navnlig tages hensyn til samtlige de omkostninger og fordele i forbindelse med de pågældende producenters tilslutning til nettet. Reglerne kan give mulighed for afvigende typer tilslutning.

3. Det skal pålægges transmissions- og distributionsnetoperatører at forelægge nye producenter, der ønsker at blive tilsluttet, et omfattende og detaljeret skøn over, hvad tilslutningen vil koste. Medlemsstaterne kan tillade, at producenter af elektricitet fra vedvarende energikilder, som ønsker at blive tilsluttet et net, udbyder tilslutningsarbejdet i licitation.

4. Medlemsstaterne indfører en retlig ramme eller pålægger transmissions- og distributionsnetoperatører at udarbejde og offentliggøre deres standardregler for fordelingen af omkostningerne ved systeminstallationer, f.eks. nettilslutninger og netforstærkninger, mellem alle de producenter, som drager nytte heraf.

Fordelingen skal gennemføres ved hjælp af en ordning, der baseres på objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, hvori der tages hensyn til de fordele, som såvel oprindeligt og senere tilknyttede producenter som transmissions- og distributionsnetoperatører har af tilslutningerne.

5. Medlemsstaterne tager i den i artikel 6, stk. 2, omtalte rapport ligeledes stilling til, hvilke foranstaltninger der skal træffes for at lette adgangen til forsyningsnettet for elektricitet fra vedvarende energikilder. I rapporten skal det bl.a. vurderes, om det er muligt at indføre tovejsmåling.

Artikel 8

Sammenfattende rapport

På grundlag af medlemsstaternes rapporter, i henhold til artikel 3, stk. 3, og artikel 6, stk. 2, forelægger Kommissionen senest den 31. december 2005 og siden hvert femte år Europa-Parlamentet og Rådet en sammenfattende rapport om gennemførelsen af dette direktiv.

Der skal i denne rapport:

- foretages en vurdering af de fremskridt, der er gjort med hensyn til at få afspejlet de eksterne omkostninger ved produktion af elektricitet, der ikke er fremstillet på grundlag af vedvarende energikilder, og indvirkningen af statsstøtte til produktion af elektricitet fra vedvarende energikilder

- tages hensyn til medlemsstaternes muligheder for at nå de vejledende, nationale mål, der er opstillet i artikel 3, stk. 2, til det samlede, vejledende mål i artikel 3, stk. 4, og til eventuel forskelsbehandling mellem forskellige energikilder.

Kommissionen forelægger sammen med rapporterne eventuelt yderligere forslag for Europa-Parlamentet og Rådet.

Artikel 9

Transposition

Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den ...(17). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 10

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 11

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 311 E af 31.10.2000, s. 320.

(2) EFT C 367 af 20.12.2000, s. 5.

(3) EFT C 22 af 24.1.2001, s. 27.

(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 16.11.2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT), Rådets fælles holdning af 23.3.2001 og Europa-Parlamentets afgørelse af ... (endnu ikke offentliggjort i EFT).

(5) EFT C 198 af 24.6.1998, s. 1.

(6) EFT C 210 af 6.7.1998, s. 143.

(7) EFT C 378 af 29.12.2000, s. 89.

(8) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39. Senest ændret ved Kommissionens beslutning 96/350/EF (EFT L 135 af 6.6.1996, s. 32).

(9) EFT C 37 af 3.2.2001, s. 3.

(10) EFT L 27 af 30.1.1997, s. 20.

(11) Et år efter direktivets ikrafttræden.

(12) To år efter direktivets ikrafttræden.

(13) Tre år efter direktivets ikrafttræden.

(14) Fire år efter direktivets ikrafttræden.

(15) To år efter direktivets ikrafttræden.

(16) To år efter direktivets ikrafttræden..

(17) To år efter direktivets ikrafttræden.

BILAG

Referenceværdier for medlemsstaternes nationale, vejledende mål for andelen af elektricitet fra vedvarende energikilder af bruttoelforbruget inden udgangen af 2010(1)

>TABELPOSITION>

(1) I forbindelse med de referenceværdier, der er fastsat i dette bilag, går medlemsstaterne nødvendigvis ud fra, at retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse tillader nationale støtteordninger med henblik på at fremme elektricitet produceret fra vedvarende energikilder.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Den 5. juni 2000 fremsendte Kommissionen Rådet et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet(1). Dette forslag var baseret på traktatens artikel 95.

2. Europa-Parlamentet afgav udtalelse den 16. november 2000(2). Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget afgav udtalelse(3) henholdsvis den 20. og 21. september 2000.

3. Den 3. januar 2001 sendte Kommissionen Rådet et ændret forslag(4).

4. Den 23. marts 2001 vedtog Rådet sin fælles holdning i henhold til traktatens artikel 251.

II. FORSLAGETS FORMÅL OG BAGGRUND

5. Formålet med dette forslag er at skabe en fælles ramme for at fremme en forøgelse af vedvarende energikilders bidrag til produktionen af elektricitet inden for det indre marked for elektricitet. Målsætningen er at fordoble de vedvarende energikilders andel fra de nuværende 6 % til 12 % af det indre bruttoenergiforbrug inden 2010, således som det foreslås i Kommissionens hvidbog om vedvarende energikilder (1997).

For at nå denne målsætning foreslår Kommissionen, at medlemsstaterne sætter sig nationale mål for det fremtidige forbrug af elektricitet fra vedvarende energikilder. Disse mål skal også være forenelige med de nationale forpligtelser inden for rammerne af Kyoto-protokollen. Bilaget til forslaget indeholder vejledende tal for disse mål.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

A. Vigtigste ændringer

6. Efter gennemgangen konkluderede Rådet, at direktivet først og fremmest bør fokusere på at fremme de vedvarende energikilders bidrag til produktionen af elektricitet snarere end på at skabe en fælles ramme til dette formål. Artikel 1 er derfor omformuleret i overensstemmelse hermed. Desuden vil traktatens artikel 175, stk. 1, være det relevante retsgrundlag i betragtning af den meget begrænsede harmonisering, der vil kunne opnås med dette direktiv, og miljømålsætningernes betydning.

7. Den fælles holdning bibeholder (artikel 2) en bredere definition af vedvarende energikilder, navnlig med hensyn til a) biomasse for at udvide udvalget af vedvarende energikilder, der kan anvendes af medlemsstaterne, idet det samtidig slås fast (betragtning 8), at medlemsstaterne skal overholde gældende fællesskabslovgivning om affald, når de anvender affald som energikilde; og b) vandkraft, da der ikke synes at være grund til at udelukke vandkraft som "ikke vedvarende" over en given kapacitetstærskel. Der gives imidlertid oplysning om kapacitet i oprindelsesgarantien (artikel 5).

8. Den fælles holdning præciserer (artikel 3), at de nationale mål, som medlemsstaterne sætter sig for det fremtidige forbrug af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder, skal være vejledende. Disse mål fastsættes på grundlag af høje referenceværdier, som er anført i bilaget til direktivet sammen med de betingelser, som en række medlemsstater har opstillet for at kunne nå deres nationale målsætninger. Som det fremgår af disse betingelser, kan visse faktorer, som medlemsstaterne kun har ringe eller ingen kontrol over, påvirke muligheden for at nå målene. Dette er en at grundene til, at Rådet finder vejledende mål mere hensigtsmæssige og realistiske end obligatoriske mål. Også subsidiaritet er en væsentlig betragtning i så henseende.

9. Det erkendes, at støtteordninger med henblik på at fremme elektricitet produceret fra vedvarende energikilder spiller en central rolle, navnlig med henvisning til retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse (fodnote til bilaget).

10. Det noteres i den fælles holdning, at handel med elektricitet fra vedvarende energikilder og forbrugernes valg vil blive lettet ved at garantere elektricitetens oprindelse, og det præciseres (artikel 5 og betragtning 10), at den gensidige anerkendelse af oprindelsesgaranti kun vedrører disse garantier som bevis for elektricitetens oprindelse, og at køb af og ordninger for disse garantier ikke nødvendigvis vil få betydning for opfyldelsen af de nationale kvoteforpligtelser eller for retten til at blive omfattet af de nationale støtteordninger.

11. I den fælles holdning (artikel 7, stk. 1) erkendes det, at det på grund af tekniske begrænsninger eller distributionssystemernes organisering ikke altid er muligt at tildele prioriteret adgang i snæver forstand til transmission og distribution af elektricitet fra vedvarende energikilder, idet transmission og distribution af denne elektricitet dog skal garanteres.

12. I den fælles holdning er datoerne for de forskellige rapporteringskrav (artikel 3, 4, 6 og 8) blevet ændret af konsekvenshensyn og for at sikre, at medlemsstaternes foranstaltninger får lov til at virke i så lang tid, at der kan rapporteres om et resultat. På samme måde tilstræbes det at begrænse indberetningernes indhold (f.eks. i artikel 6) og de administrative skridt, medlemsstaterne skal tage (f.eks. i artikel 5), til det, der er nødvendigt for at nå direktivets mål.

13. I det omfang det har været muligt, er præamblen blevet omformuleret i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale om retningslinjer for lovgivningens affattelse. Dette har medført, at en række betragtninger i Kommissionens ændrede forslag er udgået.

B. Europa-Parlamentets ændringer

14. På grundlag af ovenstående bemærkninger har Rådet helt eller delvis og i nogle tilfælde med hensyn til substansen overtaget en tredjedel af de 55 ændringer, som Europa-Parlamentet har vedtaget, herunder ændring 14, 42 og 64, afsnit 2, som Kommissionen havde forkastet. Det besluttede ikke at overtage ændring 3, 4, 5, 16, 24, 37, afsnit 1, 56 og 59 samt ændring 6, 7, 8 (afsnit 2), 9, 12-14, 23, 25, 26, 28-35, 42-47, 50-52, 58, 60, 64, 65 og 68, som Kommissionen havde forkastet.

- ændring 3: denne ændring blev ikke godkendt som sådan, skønt den fælles holdning anerkender betydningen af miljømæssige hensyn blandt andet ved at fastholde artikel 175 som retsgrundlag

- ændring 4 og 16: disse ændringer blev ikke godkendt som sådanne, men den fælles holdning fremhæver flere steder betydningen af støtte til vedvarende energikilder (f.eks. i betragtning 12 og 14, artikel 4, og i bilaget), nedbringelse af omkostningerne (betragtning 16 og 17) og styrkelse af konkurrenceevnen (betragtning 16 og 18)

- ændring 8: spørgsmålet om importafhængighed er behandlet f.eks. i betragtning 1 og 2

- ændring 59: denne ændring blev ikke godkendt som sådan, skønt støtte til vedvarende energikilder (herunder vandkraft) er behandlet flere steder

- ændring 13: øget konkurrenceevne for elektricitet fra vedvarende energikilder og markedskræfternes rolle i den forbindelse behandles f.eks. i betragtning 16-18

- ændring 17 og 18: betragtning 16 afspejler de fleste af disse ændringer, idet den dog undgår gentagelse og bibeholder en overgangsperiode på mindst syv år i stedet for mindst ti (der erindres om, at Kommissionen foreslog højst ti år)

- ændring 24: godkendes ikke, da der i direktivets dispositive del intet siges om muligheden for, at der er biomasse til rådighed til "normalt" brug

- ændring 27: med hensyn til substansen deler Rådet (artikel 2, stk. 1 og 2) Europa-Parlamentets holdning, som medfører en bredere opfattelse af begrebet vedvarende energikilder, navnlig biomasse, men er samtidig enig med Kommissionen i, at tørv ikke bør medtages

- ændring 56: Rådet finder, at Kommissionens rapport bør evaluere en bred vifte af ordninger, hvorefter en elektricitetsproducent modtager direkte eller indirekte støtte, uden at det ønsker at foregribe rapportens indhold eller rækkevidde. Det er derfor ikke nødvendigt med en detaljeret opregning af indholdet

- ændring 37, afsnit 2: behovet for internalisering af eksterne omkostninger ved produktion af elektricitet behandles i betragtning 12 - i forbindelse med fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse - og eksterne omkostninger ved elektricitet, der ikke er fremstillet på grundlag af vedvarende energikilder, er omhandlet i artikel 8

- ændring 37, afsnit 1: er overflødigt, da a) miljøbeskyttelseskravene skal integreres i Fællesskabets andre politikker også på det indre marked; b) det i artikel 4, stk. 2, allerede fastslås, at rammen for støtteordninger skal medvirke til at nå de nationale mål, som selv er knyttet til miljømålsætninger (fremme af elektricitet fra vedvarende energikilder, forpligtelser i henhold til Kyoto-protokollen)

- ændring 38 og 39: er delvis medtaget efter de retningslinjer, der er foreslået af Kommissionen

- ændring 64, afsnit 2: artikel 4, stk. 1, omfatter støtteordninger, som eventuelt kan have handelsbegrænsende virkning som følge af, at de bidrager til miljømålsætninger

- ændring 48 og 66 ad artikel 8, stk. 3: betragtning 12 og den første fodnote til bilaget bekræfter, at fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse bør anerkende behovet for offentlig støtte til vedvarende energikilder

- ændring 48 og 66 ad artikel 8, stk. 5: på dette meget tidlige stadium forekommer det ikke realistisk at kræve, at Kommissionen fastlægger mål for perioden 2010-2020

- ændring 49: skønt Rådet er enigt med Europa-Parlamentet i, at fristen for gennemførelse bør fastsættes som en bestemt tidsperiode efter direktivets ikrafttræden, mener det, at det vil være nødvendigt med to år (i stedet for et) for direktivets gennemførelse i national lovgivning.

(1) EFT C 311 E af 31.10.2000, s. 320.

(2) Endnu ikke offentliggjort i EFT.

(3) Det Økonomiske og Sociale Udvalg: EFT C 367 af 20.12.2000, s. 5. Regionsudvalget: EFT C 22 af 24.1.2001, s. 27.

(4) Endnu ikke offentliggjort i EFT.