Regionsudvalgets udtalelse om "Europa-Parlamentets udkast til betænkning om kompetenceafgrænsningen mellem Den Europæiske Union og medlemsstaterne"

(2002/C 192/08)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til formandskabets konklusioner fra det Europæiske Råds samling den 14.-15. december 2001, navnlig til Laeken-erklæringen om Den Europæiske Unions fremtid,

under henvisning til udkast til betænkning om "Kompetenceafgrænsningen mellem EU og dens medlemsstater" fra Europa-Parlamentets Udvalg om Konstitutionelle Anliggender (PE 304.276),

under henvisning til Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens rapporter til Rådet "Bedre lovgivning (1998)" og "Bedre lovgivning (1999)" (C 5-0266/2000 og C5-0279/1999),

under henvisning til udtalelse af 10. oktober 2001 om "Kompetenceafgrænsningen mellem EU og dens medlemsstater" fra Europa-Parlamentets Underudvalg om Regionalpolitik, Transport og Turisme til Europa-Parlamentets Underudvalg om Konstitutionelle Anliggender (PE 301.816),

under henvisning til forslag til udtalelse om "Kompetenceafgrænsningen mellem EU og dens medlemsstater" fra Europa-Parlamentets Udvalg om Udenrigsanliggender til Europa-Parlamentets Underudvalg om Konstitutionelle Anliggender (PE 302.070),

under henvisning til meddelelse fra Kommissionen af 5. december 2001 om den Europæiske Unions fremtid (KOM(2001) 727 endelig),

under henvisning til sin resolution af 14. november 2001 om "Forberedelsen af Det Europæiske Råd i Laeken og videreudviklingen af Den Europæiske Union på den næste regeringskonference i 2004" (CdR 104/2001 fin),

under henvisning til sin rapport af 20. november 2001 om "Nærhed" (CdR 436/2000 fin),

under henvisning til sin resolution af 4. april 2001 om "Resultatet af Regeringskonferencen 2001 og debatten om Den Europæiske Unions fremtid" (CdR 430/2000 fin)(1),

under henvisning til sine udtalelser af henholdsvis 15. september 1999 og 13. april 2000 om Kommissionens rapporter til Det Europæiske Råd "Bedre lovgivning 1998" og "Bedre lovgivning 1999" (CdR 50/1999 fin og CdR 18/2000 fin)(2),

under henvisning til sin udtalelse af 11. marts 1999 om subsidiaritetsprincippet "For en veritabel subsidiaritetskultur! En appel fra regionsudvalget" (CdR 302/98 fin)(3),

under henvisning til anmodningen fra Europa-Parlamentets Underudvalg om Konstitutionelle Anliggender om Regionsudvalgets udtalelse i henhold til traktatens artikel 265, stk. 4,

under henvisning til formandens beslutning om at anvende hasteproceduren (jf. forretningsordenens artikel 40, stk. 2) og udpege to hovedordførere: Jos Chabert (B/PPE), næstformand og minister for offentligt arbejde, transport og sundhedspolitik for Hovedstadsregionen Bruxelles, og Manfred Dammeyer (D/PSE), medlem af landdagen for delstaten Nordrhein-Westfalen,

og ud fra følgende betragtninger:

Regionsudvalget er blevet opfordret til som observatør at tage aktiv del i det europæiske konvent, som blev nedsat af Det Europæiske Råd på samlingen i Laeken, hvor spørgsmålet om en bedre fordeling og definition af EU's kompetencer vil blive det første emne, som skal tages op med henblik på en reform af EU,

Stats- og regeringscheferne henviser ved flere lejligheder i Laeken-erklæringen til den regionale dimension, hvor de fastsætter retningslinjer for overvejelser med henblik på en bedre fordeling og definition af kompetencerne i EU og stiller følgende spørgsmål:

- Hvordan sikres det, at den nye kompetencefordeling ikke fører til en snigende udvidelse af EU's beføjelser eller til en krænkelse af medlemsstaternes og, hvor det er relevant, regionernes enekompetenceområder?

- Skal den daglige forvaltning og gennemførelsen af EU's politik omvendt ikke i højere grad overlades til medlemsstaterne og regionerne, hvis det er muligt i henhold til deres forfatning? Skal de ikke have garanti for, at der ikke røres ved deres kompetence?

Regionsudvalget har siden oprettelsen anmodet om, at spørgsmålet om kompetenceafgrænsning og effektiv anvendelse af subsidiaritets-, proportionalitets- og nærhedsprincipperne tages op til debat, og har i løbet af sine to første fireårige mandatperioder vedtaget adskillige udtalelser om emnet -

på den 43. plenarforsamling den 13. og 14. marts 2002 (mødet den 13. marts) blev følgende udtalelse vedtaget enstemmigt.

1. Generelle overvejelser over kompetenceafgrænsningen i EU

Regionsudvalget

1.1. er glad for via Europa-Parlamentets høringsanmodning at få lejlighed til at udtrykke sin principielle holdning til denne problematik, der med rette er placeret centralt i mandatet for det konvent, der indkaldes for at forberede den næste regeringskonference;

1.2. noterer sig med tilfredshed, at kompetenceafgrænsningen har bragt spørgsmålet om de regionale og lokale myndigheders placering og rolle i EU og deres institutionelle repræsentation op som emne i Europa-Parlamentets Udvalg om Konstitutionelle Anliggender;

1.3. gør opmærksom på, at den fremadskridende integrationsproces har omfattende konsekvenser for regioners og kommuners demokratiske bestemmelsesret, fordi EU i tidens løb på mange områder har fortolket og anvendt sine beføjelser mere og mere ekstensivt. I diskussionen om en bedre europæisk kompetenceordning drejer det sig derfor ikke blot om bedre juridiske instrumenter, men også om på centrale områder at revidere den politiske opgavefordeling mellem Unionen og medlemsstaterne. Mange af disse områder berører således regionernes og kommunernes kompetence. Det gælder f.eks. ikke blot kultur- og uddannelsespolitik, forsknings- og teknologipolitik og miljøpolitik, men også regional strukturpolitik og landbrugsstrukturpolitik(4);

1.4. minder om, at det primære mål er at skabe et mere demokratisk, gennemsigtigt og effektivt EU; og at dette skal opnås gennem klargøring, forenkling og tilpasning af traktaterne samt gennem øget information til borgerne;

1.5. bifalder konventet som et første skridt mod en mere demokratisk metode til traktatrevision og opfordrer til en så bred som muligt udbredelse af konventets endelige konklusioner og henstillinger;

1.6. finder derfor, at overvejelser over en bedre kompetencestruktur bør baseres på subsidiaritetsprincippet, proportionalitetsprincippet og nærhedsprincippet samt på respekt for den nationale og regionale identitet, og bør fremme lokal politisk kompetence;

1.7. mener, at subsidiaritetsprincippet er et politisk princip med forfatningsmæssig værdi. Indføjelsen af subsidiaritetsprincippet i EU's traktater indebærer, at medlemsstaterne og de berørte institutioner efterstræber den højeste effektivitet og proportionalitet i valget af det mest hensigtsmæssige beslutningsniveau. Derfor bør anvendelsen af subsidiaritetsprincippet sikre både de regionale beføjelser og det lokale selvstyre(5); det er nemlig sådan, at Fællesskabet kun handler, hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, og derfor, på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger, bedre kan gennemføres på fællesskabsplan;

1.8. konstaterer, at på trods af de politiske og juridiske fremskridt, der er gjort, siden subsidiaritetsprincippet blev indføjet i Maastricht-traktaten, er princippet den dag i dag stadig ikke indført i fuldt omfang og har ikke haft den forventede indflydelse på EU's funktion, og mener, at en bedre kompetencefordeling vil bidrage stærkt til at lette formuleringen, gennemførelsen og overvågningen af dette princip;

1.9. afgiver denne udtalelse - som udgør en syntese af Regionsudvalgets udtalelser om emnet i den sidste 4-års mandatperiode - på et tidligt tidspunkt i den grundlæggende debat med henblik på at give Europa-Parlamentet feedback på de rejste principspørgsmål, og agter løbende at præcisere sin holdning, mens konventet arbejder;

1.10. har i sinde at stå i løbende dialog med Europa-Parlamentet om dette emne under arbejdet i konventet om EU's fremtid.

2. En bedre fordeling og definition af kompetencer i EU er nødvendig af hensyn til den fortsatte integrationsproces i Europa

Regionsudvalget

2.1. er enig med Europa-Parlamentet i, at de aktuelle mangler i traktaterne og hele EU's funktionsmåde, for så vidt angår kompetencefordelingen, skyldes utilstrækkelig kohærens og gennemsigtighed som følge af en uhyre lang række af forskellige instrumenter og procedurer. Den nuværende kompetenceafgrænsning er unøjagtig, fordi EF-traktaten kun opstiller en række meget generelle mål uden nøjagtigt at fastlægge rækkevidden af foranstaltningerne(6);

2.2. mener, at den forbedring af fordelingen og definitionen af EU's kompetencer, som stats- og regeringscheferne satte som opgave i Laeken-erklæringen om Den Europæiske Unions fremtid, skal ses som en del af en mere generel omdefinering af det europæiske projekt som helhed, og advarer mod kun at lade kompetenceafgrænsningen bestå i en rent teknisk revision af traktaten(7);

2.3. mener, at man kun kan sikre EU-borgernes tilslutning til en egentlig politisk union, hvis den europæiske integration videreføres med gennemsigtighed i magt- og ansvarsforhold, og er overbevist om, at demokratiet i Europa kun kan fungere godt, hvis traktaterne og procedurerne for beslutningstagningen bliver mere gennemskuelige for borgerne og lettere at gennemføre(8);

2.4. slår til lyd for et konstitutionelt tiltag og bifalder derfor Europa-Parlamentets forslag om at samle traktaterne i én tekst i to dele:

a) en "konstitutionel" eller grundlæggende del indeholdende præamblen, Unionens mål, grundrettighederne og bestemmelserne vedrørende institutionerne og enekompetencen. Denne del kan kun ændres af en regeringskonference,

b) en del, der navnlig indeholder bestemmelser om tekniske, proceduremæssige og institutionelle spørgsmål, som også kan fastlægges i sekundære retsakter. Denne del kan ændres via den forenklede fællesskabsprocedure uden regeringskonference. Overdragelse af kompetence fra medlemsstaterne til EU kræver under alle omstændigheder tilslutning fra medlemsstaternes parlamenter(9).

2.5. mener, at målet: en bedre kompetencefordeling mellem EU, medlemsstaterne, regionerne samt de subregionale niveauer reelt afhænger af EU's retlige status og opgaver. Derfor, må man:

- formulere og præcisere, hvilke politikker der skal iværksættes for at gennemføre EU-projektet i lyset af fremskridtene;

- realisere nærhed i forhold til borgerne(10). Det forudsætter, at subsidiaritetsprincippet lægges til grund for en ny definition af EU's opgaver. I den forbindelse skal de principper, der gælder for ansvars- og kompetencefordelingen mellem staten og de regionale og lokale myndigheder i de enkelte medlemslande respekteres. Hvor EU-initiativer ikke er ubetinget nødvendige, bør medlemsstaterne, regionerne og kommunerne som de beslutningsniveauer, der er tættest på borgerne, igen have større politisk ansvar;

- klart placere politisk ansvar, f.eks. ved at indskrive en ny kompetencefordeling inden for EU i traktaten. I den forbindelse bør hverken overførsel af nye kompetencer eller tilbageførsel af kompetencer være tabu(11).

2.6. er overbevist om, at EU's udvidelse må gå hånd i hånd med, at dens opgaver koncentreres om de virkeligt europæiske udfordringer og kræver, at EU's således koncentrerede og reformerede opgaver beskrives klart i traktaterne eller den kommende konstitutionelle aftale. I den forbindelse skal EU også i fremtiden kunne reagere fleksibelt på de stadig større udfordringer og må udstyres med de nødvendige instrumenter til at tage disse op(12);

2.7. mener ikke desto mindre, at de politiske mål, som EU har opstillet for sig selv i TEU's artikel 2, skal bevares;

2.8. udtaler sig derfor til fordel for bibeholdelse af EU's evne til at handle og for en dynamisk tilgang til subsidiaritetsprincippet;

2.9. tilslutter sig den fremgangsmåde, som foreslås i udkastet til betænkning, hvor kompetencerne deles op i EU's enekompetence, medlemsstaternes enekompetence, delt kompetence og supplerende kompetence;

2.10. minder om, at det europæiske niveau ifølge subsidiaritetsprincippet på alle områder, hvor det ikke har enekompetence, som udgangspunkt skal overlade det til de øvrige niveauer - medlemsstaterne og dermed regionerne og kommunerne - at handle. Dette princip er indskrevet i traktaten som et krav, og alle europæiske institutioner - Rådet, Kommissionen og Parlamentet - er forpligtet på det(13);

2.11. mener, at Europa-Kommissionen hidtil har fortolket begrebet "Fællesskabets enekompetence" i EF-traktatens art. 5, stk. 2, meget bredt, - en praksis, der har svækket subsidiaritetsprincippets betydning(14);

2.12. understreger, at mange af det fremtidige EU's kompetenceområder fortsat skal være delt ikke blot mellem EU og de nationale regeringer, men også, i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, med regionale og lokale myndigheder under hensyntagen til medlemsstaternes forfatninger; det bemærker i øvrigt, at udtrykket kompetence ikke blot skal forstås som lovgivningsmyndighed, men også som andre former for handlingsbeføjelser på de forskellige forvaltningsniveauers ansvarsområde(15);

2.13. anser det for nødvendigt, at også de juridiske instrumenter til kompetenceafgrænsning forbedres; foreslår at undersøge mulighederne for en mere systematisk og bedre inddeling af EU kompetencerne(16);

2.14. insisterer på, at kompetenceafgrænsningen mellem de forskellige forvaltningsniveauer tages i betragtning med henblik på at sikre passende betingelser for gode styreformer i EU;

2.15. understreger proportionalitetsprincippets betydning, eftersom den delte kompetence skal hvile på det;

2.16. er positiv over for et normsystem og mener, at man bør differentiere Fællesskabets forskellige retsakter (forordninger, direktiver, beslutninger) med henblik på effektivitet og læselighed. EU-direktiverne bør fortsat være af generel karakter, og de konkrete gennemførelsesmekanismer i relation til EU-lovgivningen bør overlades til de relevante myndigheders skøn - i mange tilfælde de lokale og regionale myndigheder - hvilket gør det muligt at værne om respekten for de kulturelle forskelle i EU(17);

2.17. anmoder om, at der tages hensyn til EU-lovgivningens økonomiske og administrative konsekvenser for borgerne og for de myndigheder, der gennemfører den - hvilket i adskillige tilfælde vil sige de regionale og lokale myndigheder(18);

2.18. mener, at en bedre kompetencefordeling vil øge chancen for i stigende grad at gå over til flertalsafstemninger og således alt i alt forbedre EU's handlekraft(19);

2.19. understreger, at retten til at fastlægge EU's opgaver fortsat skal ligge hos medlemsstaterne og vender sig mod forslag om "fællesskabsautonome" traktatændringsprocedurer, herunder navnlig forslag om at afskaffe kravet om ratificering i de nationale parlamenter(20);

3. De regionale og lokale myndigheders kompetencer skal sikres ved en ny fordeling og definition af kompetencer i EU

Regionsudvalget

3.1. mener ikke, at debatten om kompetencefordeling skal føre til, at EU overtager forvaltningen af de territoriale enheder i medlemsstaterne, der jo her har enekompetencen, men at det derimod tages med i betragtning, at de regionale og lokale myndigheder står for en meget omfattende del af gennemførelsen af fællesskabslovgivningen, og at disses kompetencer sikres;

3.2. minder i den forbindelse om, at de principper, der gælder for ansvars- og kompetencefordelingen mellem staten og de regionale og lokale myndigheder i de enkelte medlemslande, skal respekteres(21);

3.3. henviser i den forbindelse til Europa-Parlamentets forslag i beslutningen om bedre lovgivning 1998-1999, hvor det hedder, "at traktatændringerne i overensstemmelse med nærhedsprincippet og den politiske og nationale mangfoldighed i Den Europæiske Union specifikt skal omfatte anerkendelse af og respekt for de politiske og lovgivningsmæssige beføjelser, som medlemsstaternes interne politiske instanser (forbundsstater, selvstyrende områder og regioner) er udstyret med som led i deres udøvende, lovgivningsmæssige og retlige relationer til EU-institutionerne"(22);

3.4. er positiv over for forslaget om at indføje en statut i traktaten for regionerne, ligesom den der findes for de nationale parlamenter, hvori de områder, hvor regionerne skal inddrages, deres ansvarsområder, hvordan og ifølge hvilke procedurer denne deltagelse foregår, samt opfølgnings- og evalueringsmekanismer, præciseres; slår derfor til lyd for at indskrive som noget væsentligt, at subsidiaritetsprincippet også skal iagttages på subnationalt niveau, altså ikke blot på det regionale, men også på det lokale plan, som følge af de administrative opgaver med hensyn til EU-lovgivning, som det lokale niveau i mange tilfælde har i en række medlemsstater;

3.5. beklager dog den alt for centralistiske tankegang i forslaget om, at kun de nationale regeringer skal have som privilegium at udarbejde en liste over regioner, der indgår i Unions samarbejdeprocedure, og foreslår derfor, at forslaget tages op til revision af Europa-Parlamentet i samråd med Regionsudvalget, så det undgås, at bestemmelserne i traktaten fastfryser en dynamisk udvikling og skaber skævheder såvel mellem medlemsstaterne som internt i de enkelte medlemsstater;

3.6. finder, at en statut for regionerne og det lokale selvstyre kun ville være en konkretisering af principper, der allerede anerkendes i præamblen til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som Regionsudvalget gerne vil have integreret i traktaten med en bindende retskraft, og som fastslår, at "Unionen bidrager til bevarelsen og udviklingen af disse fælles værdier under hensyn til de europæiske folks forskelligartede kulturer og traditioner samt til medlemsstaternes nationale identitet og organisering af deres offentlige myndigheder på nationalt, regionalt og lokalt plan"(23);

3.7. genfremsætter sin anmodning om, at principperne om lokalt og regionalt selvstyre får plads blandt Unionens fælles principper under hensyntagen til medlemsstaternes forfatningsmæssige opbygning;

3.8. noterer sig med tilfredshed, at Europa-Parlamentet i forbindelse med kompetencefordelingsproblematikken har taget højde for den særlige situation for regioner med lovgivningsbeføjelser;

3.9. minder dog om, at de lokale og regionale myndigheder i mange lande har omfattende autonomi og administrative beføjelser til at gennemføre EU-lovgivning, og opfordrer derfor Europa-Parlamentet til at tage denne realitet med i betragtning;

3.10. kræver, at subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, sådan som de er formuleret i traktaterne, suppleres med en garanti for de regionale og lokale myndigheders kompetencer;

3.11. genfremsætter sin anmodning om, at Regionsudvalget og regioner med lovgivningsmæssige beføjelser får ret til at føre sag ved EF-Domstolen ved overtrædelser af subsidiaritetsprincippet;

3.12. erindrer om, at Europa-Parlamentet i sin beslutning om bedre lovgivning 1998-1999 kræver, "at Regionsudvalgets stadig større rolle ved nærhedsprincippets anvendelse må anerkendes og udbygges", og ønsker, at Europa-Parlamentets delegation i konventet forsvarer dette krav(24);

3.13. mener, at EU-lovgivning i stigende grad skal blive en del af de regionale og lokale myndigheders kompetence gennem en styrkelse af Regionsudvalgets institutionelle rolle, hvis man effektivt vil sikre en bedre kompetencefordeling og -afgrænsning i EU;

3.14. foreslår, at den rolle, som regionerne og kommunerne spiller i Europa, opvurderes i de europæiske institutioners fremtidige arkitektur i overensstemmelse med dets betydning i den europæiske enhedsproces og i forbindelse med gennemførelsen af europæisk politik tæt på borgerne i henhold til subsidiaritetsprincippet(25);

3.15. finder det i dette øjemed nødvendigt at omdanne Regionsudvalget til en institution, give det en udformning, som sætter det i stand til effektivt at varetage dets opgaver, og at tildele det beføjelser, der går ud over en ren og skær rådgivende funktion, herunder retten til at anlægge sag ved EF-Domstolen. Således bliver det til en institution, der deltager i den europæiske beslutningsproces, hvor alle politiske niveauer i medlemsstaterne - fra kommunerne til regionerne - har deres plads og påtager sig et medansvar(26);

3.16. anmoder Europa-Parlamentet, og navnlig dets delegation i konventet om EU's fremtid om at sørge for, dels at konventet tager hensyn til behovet for politisk og juridisk at sikre de regionale og lokale myndigheders kompetencer, dels at Regionsudvalget inddrages fuldt ud i forbindelse med enhver ny definition eller fordeling af kompetencer i EU.

Bruxelles, den 13. marts 2002.

Albert Bore

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 253 af 12.9.2001, s. 25.

(2) EFT C 374 af 23.12.1999, s. 11, EFT C 226 af 8.8.2000, s. 60.

(3) EFT C 198 af 14.7.1999, s. 73.

(4) Jf. memorandum om Regionsudvalgets medvirken til den strukturerede debat om Unionens fremtid (CdR 325/2001 fin).

(5) Jf. slutdeklaration fra konferencen "Nye beslutningsstrukturer i EU: mere nærdemokrati og nærhed" (CdR 379/2000 fin).

(6) Jf. Regionsudvalgets udtalelse om subsidiaritetsprincippet "For en veritabel subsidiaritetskultur! En appel fra Regionsudvalget" (CdR 302/98 fin).

(7) Jf. Regionsudvalgets resolution om forberedelsen af Det Europæiske Råd i Laeken og videreudviklingen af Den Europæiske Union på den næste regeringskonference i 2004 (CdR 104/2001 fin).

(8) Jf. Regionsudvalgets rapport om "Nærhed" (CdR 436/2000 fin).

(9) Jf. Regionsudvalgets udtalelse om Kommissionens rapport til Det Europæiske Råd "Bedre lovgivning 1999" (CdR 18/2000 fin).

(10) Jf. også Regionsudvalgets rapport om "Nærhed" (CdR 436/2000 fin).

(11) Jf. Regionsudvalgets resolution om "Forberedelsen af Det Europæiske Råd i Laeken og videreudviklingen af Den Europæiske Union på den næste regeringskonference i 2004" (CdR 104/2001 fin).

(12) Jf. Regionsudvalgets resolution om "Forberedelsen af Det Europæiske Råd i Laeken og videreudviklingen af Den Europæiske Union på den næste regeringskonference i 2004" (CdR 104/2001 fin).

(13) Jf. memorandum om Regionsudvalgets medvirken til den strukturerede debat om Unionens fremtid (CdR 325/2001 fin).

(14) Jf. Regionsudvalgets udtalelse om Kommissionens rapport til Det Europæiske Råd "Bedre lovgivning 1999" (CdR 18/2000 fin).

(15) Jf. Regionsudvalgets resolution "Resultatet af Regeringskonferencen 2000 og debatten om Den Europæiske Unions fremtid" (CdR 430/2000 fin).

(16) Jf. Regionsudvalgets resolution "Resultatet af Regeringskonferencen 2000 og debatten om Den Europæiske Unions fremtid" (CdR 430/2000 fin).

(17) Jf. Regionsudvalgets rapport om "Nærhed" (CdR 436/2000 fin).

(18) Jf. Regionsudvalgets udtalelse om "Lokale og regionale myndigheders gennemførelse af EU-lovgivningen" (CdR 51/1999 fin).

(19) Jf. Regionsudvalgets udtalelse om Kommissionens rapport til Det Europæiske Råd "Bedre lovgivning 1999" (CdR 18/2000 fin).

(20) Jf. Regionsudvalgets resolution om forberedelsen af Det Europæiske Råd i Laeken og videreudviklingen af Den Europæiske Union på den næste regeringskonference i 2004 (CdR 104/2001 fin).

(21) Jf. Regionsudvalgets resolution "Resultatet af Regeringskonferencen 2000 og debatten om Den Europæiske Unions fremtid" (CdR 430/2000 fin).

(22) Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens rapporter til Det Europæiske Råd "Bedre lovgivning 1998" og "Bedre lovgivning 1999" (A5-0269/2000).

(23) "EU's charter om grundlæggende rettigheder" (EFT C 364 af 18.12.2000, s. 1-22).

(24) Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens rapporter til Det Europæiske Råd "Bedre lovgivning 1998" og "Bedre lovgivning 1999" (A5-0269/2000).

(25) Jf. Regionsudvalgets resolution "Resultatet af Regeringskonferencen 2000 og debatten om Den Europæiske Unions fremtid" (CdR 430/2000 fin).

(26) Jf. Regionsudvalgets resolution "Resultatet af Regeringskonferencen 2000 og debatten om Den Europæiske Unions fremtid" (CdR 430/2000 fin).