043

[pic] | EUROPA-KOMMISSIONEN |

Bruxelles, den 30.4.2010

KOM(2010)188 endelig

KOMMISSIONENS BERETNING

til budgetmyndigheden om garantier dækket af det almindelige budget Situationen pr. 30. juni 2009

SEK(2010)479

INDHOLDSFORTEGNELSE

1. Indledning og typer af dækkede transaktioner 3

2. Udviklingen siden sidste beretning om situationen pr. 31. december 2008 4

2.1. Betalingsbalancestøtte til medlemsstater, der ikke har indført euroen 4

2.2. Makrofinansiel bistand 4

2.3. EU's budgetgaranti for EIB's eksterne finansiering 4

3. Oplysninger om risici dækket af budgettet 4

3.1. Definition af risiko 4

3.2. Risiko i forbindelse med medlemsstaterne 6

3.3. Risiko i forbindelse med tredjelande 7

3.4. Samlet risiko dækket af budgettet 8

3.5. Risikoudvikling 8

4. Misligholdelser, aktivering af budgetgarantier og restancer 10

4.1. Udbetalinger over de likvide midler 10

4.2. Udbetalinger over budgettet 10

4.3. Aktivering af garantifonden for aktioner i forhold til tredjelande 10

5. Garantifond for aktioner til fordel for tredjelande 10

5.1. Inddrivelser 10

5.2. Aktiver 11

5.3. Målbeløb 11

6. Evaluering af risici: den økonomiske og finansielle situation i tredjelande med den største risiko 11

6.1. Mål 11

6.2. Risikovurderingsmetoder 11

1. INDLEDNING OG TYPER AF DÆKKEDE TRANSAKTIONER

Beretningen forelægges i henhold til finansforordningens artikel 130, der siger, at Kommissionen skal forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en beretning om situationen med hensyn til budgetgarantier og risiciene i den forbindelse[1]. Beretningen suppleres af et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene med et sæt detaljerede tabeller og forklarende noter ("arbejdsdokumentet")[2].

De risici, der dækkes over Den Europæiske Unions budget ("budgettet"), hidrører fra en bred vifte af udlåns- og garantitransaktioner, som kan inddeles i to kategorier:

- lån ydet af Den Europæiske Union med makroøkonomisk sigte, dvs. makrofinansiel bistand[3] ("MFA") i form af lån til tredjelande og, i samarbejde med Bretton Woods-institutionerne, betalingsbalancelån ("BoP") til medlemsstater, der ikke har indført euroen, og som oplever betalingsbalancevanskeligheder, og

- lån med mikroøkonomisk sigte, dvs. Euratom-lån og navnlig lån fra Den Europæiske Investeringsbank ("EIB") til finansiering af transaktioner i tredjelande ("EIB's eksterne finansiering")[4]. Sidstnævnte er dækket af EU-garantien[5].

EIB's eksterne finansiering, Euratom-lånene og MFA-lånene er siden 1994 blevet dækket af garantifonden for aktioner til fordel for tredjelande ("fonden")[6], mens BoP-lån dækkes direkte af budgettet. Fonden dækker misligholdelser på lån og lånegarantier, der er ydet til tredjelande eller til projekter i tredjelande, og blev oprettet:

for at sikre en "likviditetsreserve" med det formål at undgå at trække på budgettet, hver gang der opstår misligholdelse eller forsinkelse med betalingen af et garanteret lån, og

for at skabe et instrument til gennemførelse af budgetdisciplin ved fastlæggelse af en finansiel ramme for udviklingen af EU's politik vedrørende garantier for Kommissionens og EIB's lån til tredjelande[7].

- Efter en ændring[8] af garantifondforordningen i 2004 trækkes fondens dækning tilbage, hvis tredjelande bliver medlemsstater, og risikoen overføres fra fonden, således at den dækkes direkte af budgettet. Fonden får tilført midler fra budgettet og skal holdes på en vis procentdel af det udestående beløb for de lån og lånegarantier, der dækkes af fonden. Denne procentdel, den såkaldte målsats, er i øjeblikket 9 %. Hvis der ikke er tilstrækkelige midler i fonden, vil der blive søgt midler over budgettet.

I 2007 blev der ved en ændring[9] af Rådets direktiv indført en ny tilførselsmekanisme. Den fungerer via årlige overførsler fra budgettet og omfatter en stødpudemekanisme, som skal begrænse virkningen af træk på fonden (se også punkt 5.3 nedenfor). Der er i øjeblikket ved at blive fortaget en ekstern vurdering af, hvordan fonden fungerer, herunder målsatsen, som led i en midtvejsevaluering.

2. Udviklingen siden sidste beretning om situationen pr. 31. december 2008

2.1. Betalingsbalancestøtte til medlemsstater, der ikke har indført euroen

Ud fra et kvantitativt synspunkt var de vigtigste begivenheder i første halvdel af 2009 to udbetalinger af lån, som skete i kølvandet på finanskrisen i forbindelse med betalingsbalancestøtte til medlemsstater, der ikke har indført euroen. Den første rate på 1 mia. EUR af betalingsbalancelånet til Letland blev udbetalt i februar 2009. Anden rate på 2 mia. EUR af betalingsbalancelånet til Ungarn blev udbetalt i marts 2009 (se punkt 3.5). Disse lån er blevet refinansieret "back-to-back" via udstedelse af toneangivende EU-obligationer og dækkes ikke af fonden.

2.2. Makrofinansiel bistand

I første halvdel af 2009 blev der foretaget en første udbetaling af 25 mio. EUR af det makrofinansielle bistandslån til Libanon på 50 mio. EUR. Lånet er blevet refinansieret "back-to-back" via en privat lånetransaktion.

2.3. EU's budgetgaranti for EIB's eksterne finansiering

Pr. 30. juni 2009 havde EIB undertegnet finansieringstransaktioner på i alt 8 611 mio. EUR under afgørelsen om det eksterne mandat. Med hensyn til udbetalinger blev der undertegnet et samlet beløb på 2 576 mio. EUR i første halvdel af 2009, hvoraf 260 mio. EUR blev udbetalt pr. 30. juni 2009.

3. OPLYSNINGER OM RISICI DÆKKET AF BUDGETTET

3.1. Definition af risiko

Risikoen for budgettet stammer fra udestående kapital og renter i forbindelse med garanterede transaktioner.

Misligholdte transaktioner vil blive dækket af fonden, når de vedrører tredjelande (61 % af det samlede udestående garanterede beløb pr. 30. juni 2009), og direkte af budgettet, når der er tale om medlemsstater (betalingsbalancelån og lån til eller til fordel for projekter i medlemsstaterne tegner sig for de resterende 39 % af det samlede udestående garanterede beløb). Den store andel af garanterede lån vedrørende medlemsstater er resultatet af de seneste udvidelsesrunder[10] og aktiveringen af EU's mekanisme for mellemfristet finansiel støtte til medlemsstater, der ikke har indført euroen (betalingsbalancemekanismen).

I denne beretning er der brugt to metoder til at vurdere risiciene for budgettet (enten direkte eller indirekte via fonden):

- Metoden til beregning af det samlede udestående beløb for de berørte transaktioner på en given dato, inkl. påløbne renter. Denne metode gør det muligt at fastslå det samlede beløb for risikoen for budgettet på en given dato for alle fremtidige betalingsforpligtelser, uanset hvornår disse betalinger forfalder i fremtiden, og om de er dækket af fonden eller ej.

- Budgetmetoden, der defineres som "den årlige risiko for budgettet", er baseret på beregningen af det maksimale beløb, som Fællesskabet ville skulle udbetale i et finansår, såfremt alle garanterede lån blev misligholdt[11].

Tabel 1: Samlede udestående beløb dækket pr. 30. juni 2009, i mio. EUR |

Udestående kapital | Påløbne renter | I alt | % |

Medlemsstater* |

MFA | 115 | 1 | 116 | <1 % |

Euratom | 431 | 3 | 434 | 2 % |

BoP | 5 000 | 64 | 5 064 | 21 % |

EIB | 3 659 | 33 | 3 692 | 16 % |

Medlemsstater - subtotal | 9 205 | 101 | 9 306 | 39 % |

Tredjelande** |

MFA | 536 | 4 | 540 | 2 % |

Euratom | 50 | 0 | 50 | <1 % |

EIB | 13 659 | 122 | 13 781 | 58 % |

Tredjelande - subtotal | 14 245 | 126 | 14 371 | 61 % |

I alt | 23 450 | 227 | 23 677 | 100 % |

* Denne risiko dækkes direkte af budgettet. ** Denne risiko dækkes af fonden. |

Tabel A1, A2, A3 og A4 i arbejdsdokumentet indeholder mere detaljerede oplysninger om disse udestående beløb, især med hensyn til loft, udbetalte beløb eller garantisatser.

Det samlede udestående beløb i kapital og renter, der er dækket af budgettet, steg med 2 950 mio. EUR til 23 677 mio. EUR sammenlignet med situationen pr. 31. december 2008.

3.2. Risiko i forbindelse med medlemsstaterne

De nuværende risici for medlemsstaterne stammer fra lån ydet forud for tiltrædelsen og aktiveringen af betalingsbalancemekanismen.

I andet halvår 2009 vil budgetrisikoen i forbindelse med medlemsstaterne udgøre højst 482,7 mio. EUR (svarende til de skyldige beløb i denne periode og forudsat, at de misligholdte lån ikke fremrykkes). Tabel 2 viser, at Rumænien og Ungarn ligger på første- og andenpladsen blandt medlemsstaterne, hvad deres udeståender angår.

Tabel 2: Rangordning af medlemsstaterne efter den maksimale risiko for budgettet i andet halvår 2009 (mio. EUR) |

Rangordning | Land | Maksimal risiko (mio. EUR, afrundet) | % af den samlede maksimale risiko |

1 | Rumænien | 152,4 | 31,6 % |

2 | Ungarn | 122,5 | 25,4 % |

3 | Bulgarien | 68,3 | 14,1 % |

4 | Tjekkiet | 42,3 | 8,8 % |

5 | Polen | 41,7 | 8,7 % |

6 | Slovakiet | 30,5 | 6,3 % |

7 | Slovenien | 12,4 | 2,6% |

8 | Cypern | 4,8 | 1,0 % |

9 | Letland | 3,6 | 0,7 % |

10 | Litauen | 3,2 | 0,6 % |

11 | Estland | 0,5 | 0,1% |

12 | Malta | 0,3 | 0,0 % |

I alt | 482,7 | 100,0 % |

Risikoen for medlemsstaterne vedrører EIB-, MFA- og Euratom-lån ydet før de to sidste udvidelser og de lån, der er ydet under betalingsbalancemekanismen.

3.3. Risiko i forbindelse med tredjelande

I andet halvår 2009 vil der i forbindelse med tredjelande være en maksimal risiko for fonden på 594 mio. EUR (svarende til de skyldige beløb i denne periode og forudsat, at de misligholdte lån ikke fremrykkes). Nedenfor anføres en top ti liste over disse lande efter deres samlede udestående. De tegner sig for 76,1 % af fondens risiko i andet halvår 2009. Den økonomiske situation i disse lande analyseres og kommenteres i arbejdsdokumentet.

Tabel 3: Rangordning af de ti tredjelande, der repræsenterer den største risiko for fonden i andet halvår 2009 (mio. EUR) |

Rangordning | Land | Maksimal risiko (mio. EUR, afrundet) | % af den samlede maksimale risiko |

1 | Tyrkiet | 156,5 | 20,0 % |

2 | Egypten | 92,7 | 11,9 % |

3 | Marokko | 70,5 | 9,0 % |

4 | Tunesien | 69,0 | 8,8 % |

5 | Libanon | 58,1 | 7,4 % |

6 | Sydafrika | 43,9 | 5,6 % |

7 | Serbien | 34,2 | 4,4 % |

8 | Georgien | 24,2 | 3,1 % |

9 | Jordan | 22,9 | 2,9 % |

10 | Mexico | 22,0 | 2,8 % |

De 10 i alt | 594,0 | 76,1 % |

Fonden dækker 45 landes garanterede lån med løbetider, der slutter i 2038. Arbejdsdokumentets tabel A2 indeholder oplysninger om det enkelte land.

3.4. Samlet risiko dækket af budgettet

I andet halvår 2009 vil budgettet dække et beløb på i alt 1 263 mio. EUR svarende til de beløb, der forfalder i løbet af perioden, og heraf skal medlemsstater betale de 38 % (se tabel A2 i arbejdsdokumentet)

3.5. Risikoudvikling

- Betalingsbalancemekanisme

Omfanget af den internationale krise har påvirket visse medlemsstater, der endnu ikke har indført euroen. Aktiveringen af EU's mekanisme for mellemfristet finansiel støtte (betalingsbalancemekanismen (BoP)) i december 2008 gav nogle af dem mulighed for at genskabe investorernes tillid ved at anvende EU's finansielle støtte. Det større antal medlemsstater, der er berettiget til støtte efter den seneste udvidelse, nødvendiggjorde en udvidelse af betalingsbalancemekanismen i december 2008[12] fra 12 mia. EUR til 25 mia. EUR som reaktion på de potentielle behov. I maj 2009[13] blev der vedtaget endnu en forhøjelse af betalingsbalancemekanismens samlede loft til 50 mia. EUR, for at EU fortsat skulle kunne være i stand til at reagere hurtigt på et potentielt yderligere behov for betalingsbalancestøtte.

Den samlede risiko i forbindelse med medlemsstaterne er derfor fortsat med at stige i første halvår 2009 efter udbetalingerne af rater under betalingsbalancemekanismen på i alt 3 mia. EUR. Der skal efter planen udbetales yderligere rater i løbet af andet halvår på i alt 4,2 mia. EUR.

I begyndelsen af 2009 blev der ydet et betalingsbalancelån til Letland[14] på op til 3,1 mia. EUR. En første rate på 1 mia. EUR blev udbetalt den 25. februar 2009. Endnu en rate på 1,2 mia. EUR blev udbetalt den 27. juli 2009.

Den 26. marts 2009 udbetaltes anden rate på 2 mia. EUR til Ungarn under det betalingsbalancelån, der blev ydet i 2008. Endnu en rate på 1,5 mia. EUR blev udbetalt den 6. juli 2009.

Den 6. maj 2009 blev der ydet et lån til Rumænien på op til 5 mia. EUR. Lånet vil blive udbetalt i flere rater i 2009 og 2010. Den 27. juli 2009 udbetaltes en første rate på 1,5 mia. EUR.

- Makrofinansielle bistandslån

Rådet har skullet træffe individuelle beslutninger om makrofinansielle bistandslån til tredjelande[15], og siden Lissabontraktatens ikrafttræden har Rådet og Europa-Parlamentet skullet træffe disse beslutninger. Den finansielle bistand, der er blevet ydet i henhold til Rådets afgørelse 2007/860/EF af 10. december 2007 om makrofinansiel bistand til Libanon, består af 50 mio. EUR i lån og op til 30 mio. EUR i gavebistand. Første rate af lånet (25 mio. EUR) blev udbetalt i begyndelsen af juni 2009, og det er planen, at anden rate skal frigives i begyndelsen af 2010.

- Euratom-lån

Euratom-lån til medlemsstater eller visse støtteberettigede tredjelande (Den Russiske Føderation, Armenien og Ukraine) har et loft på 4 mia. EUR, hvoraf ca. 85 % allerede er brugt. Den resterende margin er på omkring 600 mio. EUR. Der blev ikke foretaget nogen udbetalinger under Euratom-faciliteten i første halvdel af 2009.

Udbetalingen af tredje (og sidste) rate under låneaftalen vedrørende K2R4-projektet (10,3 mio. USD) i Ukraine fandt sted den 12. oktober 2009.

- EIB-lån

Det tidligere generelle mandat til EIB udløb den 31. juli 2007. På det tidspunkt var der blevet undertegnet aftaler svarende til i alt 98 % af det samlede låneloft under dette mandat (20 060 mio. EUR – se tabel A5 i arbejdsdokumentet). Pr. 30. juni 2009 skulle der fortsat udbetales et samlet beløb på 4 794 mio. EUR under dette mandat, et beløb, som dog stadig kan udbetales under EU-garantien senest 10 år efter mandatets udløb, på hvilket tidspunkt EU's garanti udløber for eventuelle ikke-udbetalte beløb.

Den største enkeltpost, der vil påvirke risikoen for budgettet i fremtiden, er den EU-garanti, som EIB har modtaget under afgørelsen om det eksterne mandat. Det eksterne mandat er i øjeblikket genstand for en midtvejsevaluering, og Rådet og Europa-Parlamentet skal senest den 31. oktober 2011 vedtage en afgørelse, som dækker resten af den finansielle ramme for 2007-2013, og som erstatter den nuværende afgørelse. EU-garantien er begrænset til 65 % af det samlede beløb for udbetalte lån og lånegarantier ydet under EIB-finansieringstransaktioner med fradrag af tilbagebetalte beløb, med tillæg af alle hermed forbundne beløb og med et maksimalt låneloft på 27 800 mio. EUR[16]. Pr. 30. juni 2009 var der undertegnet låneaftaler til et beløb af i alt 8 611 mio. EUR, hvoraf 7 449 mio. EUR endnu ikke var blevet udbetalt på denne dato (se tabel A6 i arbejdsdokumentet).

4. MISLIGHOLDELSER, AKTIVERING AF BUDGETGARANTIER OG RESTANCER

4.1. Udbetalinger over de likvide midler

Kommissionen trækker på sine likvide midler for at undgå forsinkelser i forbindelse med betalingen af renter og afdrag på lån og de hermed forbundne omkostninger, når en debitor er kommet bagud med betalingen til EU[17].

4.2. Udbetalinger over budgettet

Der blev ikke anmodet om bevillinger under budgettets artikel 01 04 01 "Det Europæiske Fællesskabs sikkerhedsstillelse for lånetransaktioner", da der ikke blev registreret misligholdelser i første halvdel af 2009.

4.3. Aktivering af garantifonden for aktioner i forhold til tredjelande

I tilfælde af for sen betaling fra en modtager af et lån (tredjelande), der er ydet eller garanteret af EU, trækkes der på fonden for at dække misligholdelsen senest tre måneder efter betalingens forfaldsdato[18].

I første halvdel af 2009 blev der ikke trukket på fonden.

5. GARANTIFOND FOR AKTIONER TIL FORDEL FOR TREDJELANDE

5.1. Inddrivelser

Pr. 30. juni 2009 havde fonden ingen udestående beløb, der skulle inddrives.

5.2. Aktiver

Pr. 30. juni 2009 beløb fondens nettoaktiver[19] sig til 1 205 807 618 EUR.

5.3. Målbeløb

Fondens midler skal være af en passende størrelse, dvs. andrage et målbeløb på 9 % af Fællesskabets samlede forpligtelser (hovedstol og forfaldne, ikke-betalte renter) i forbindelse med hver enkelt transaktion. Forholdet mellem fondens ressourcer (1 205 807 618 EUR) og de samlede forpligtelser[20] (14 375 441 140 EUR) som defineret i fondsforordningen om oprettelse af fonden er steget en anelse fra 8,34 % pr. 31. december 2008 til 8,39 % pr. 30. juni 2009.

Ved udgangen af 2008 var fondens ressourcer lavere end målbeløbet. Ifølge de tilførselsregler, som Rådet vedtog i 2007[21], blev der indføjet en tilførsel på 93 810 000 mio. EUR i det foreløbige budgetforslag for 2010. Dette beløb blev betalt fra budgettet til fonden den 10. februar 2010.

6. EVALUERING AF RISICI: DEN ØKONOMISKE OG FINANSIELLE SITUATION I TREDJELANDE MED DEN STØRSTE RISIKO

6.1. Mål

De tidligere afsnit i beretningen giver oplysninger om de kvantitative aspekter af risiciene for budgettet i relation til tredjelande. Der bør dog også foretages en vurdering af risicienes mere kvalitative aspekter, der afhænger af transaktionens art og låntagers status (se afsnit 3.3 ovenfor).

6.2. Risikovurderingsmetoder

Risikovurderingen i denne beretning er baseret på informationer om den økonomiske og finansielle situation, kreditvurderinger og andre kendte oplysninger vedrørende de lande, der har modtaget garanterede lån. Vurderingen omfatter ikke overslag over forventede tab og inddrivelser, som uundgåeligt er højst usikre.

Risikoindikatorer for de enkelte lande i tabellerne i arbejdsdokumentet viser udviklingen i risikoen for misligholdelser. Denne analyse findes i afsnit 2 i arbejdsdokumentet for de lande, der udgør den største risiko for budgettet i 2009, og de lande, der udgør en direkte risiko i forbindelse med budgettet (MFA- og Euratom-lån).

[1] KOM(2009) 298 og SEK(2009) 1063 udgør den forrige beretning om garantier dækket af budgettet pr. 31. december 2008.

[2] SEK(2010) 479.

[3] Makrofinansiel bistand kan også ydes i form af gavebistand til tredjelande. For yderligere oplysninger om makrofinansiel bistand, se Kommissionens rapport (KOM(2009) 514 og SEK(2009) 1279).

[4] Tallene vedrørende EIB-mandaterne er vist i tabel A1, og henvisninger til retsgrundlaget er anført i tabel A4 i arbejdsdokumentet.

[5] Senest udarbejdet for perioden 1. februar 2007-31. oktober 2011 ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 633/2009/EF af 13. juli 2009 (EUT L 190 af 22.7.2009, s. 1) ("afgørelsen om det eksterne mandat"), som afløser Rådets afgørelse 2006/1016/EF af 19. december 2006.

[6] Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 af 25. maj 2009 om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjelande (kodificeret udgave), "garantifondforordningen" (EUT L 145 af 10.6.2009, s. 10).

[7] For en omfattende beretning om fondens virke, se KOM(2006) 695 og det ledsagende arbejdsdokument (SEK(2006) 1460).

[8] Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2273/2004 (EUT L 396 af 31.12.2004, s. 28).

[9] Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 89/2007 af 30. januar 2007 (EUT L 22 af 31.1.2007, s. 1).

[10] Ifølge artikel 1, stk. 3, i fondsforordningen overføres risikoen på lån fra fonden til budgettet, når et land bliver medlem af EU.

[11] Det antages i denne beregning, at misligholdte lån ikke fremrykkes, så der kun tages hensyn til forfaldne betalinger (se også afsnit 1 i arbejdsdokumentet).

[12] Rådets forordning (EF) nr. 1360/2008 af 2. december 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 332/2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne.

[13] Rådets forordning (EF) nr. 431/2009 af 18. maj 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 332/2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne.

[14] Rådets beslutning 2009/290/EF af 20. januar 2009.

[15] Efter Lissabontraktatens ikrafttræden vil den fælles beslutningsprocedure være den almindelige lovgivningsmæssige procedure.

[16] Fordelt på et basisloft på et fast maksimumsbeløb på 25 800 mio. EUR og et valgfrit mandat på 2 000 mio. EUR. Rådet og Europa-Parlamentet kan beslutte at aktivere det valgfri mandat i forbindelse med midtvejsevalueringen.

[17] Se artikel 12 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter.

[18] Se yderligere oplysninger i arbejdsdokumentets afsnit 1.4.3.

[19] Fondens samlede aktiver minus påløbne forpligtelser (EIB-gebyrer og revisionsgebyrer).

[20] Inkl. påløbne renter.

[21] Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 89/2007 af 30. januar 2007 (EUT L 22 af 31.1.2007, s. 1).