EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 3.5.2022 COM(2022) 185 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET om fremskridtene med gennemførelsen af direktiv 2014/89/EU om rammerne for maritim fysisk planlægning



Indholdsfortegnelse 1.Indledning 2.Direktivet om maritim fysisk planlægning 3.Gennemførelse og udpegelse af kompetente myndigheder 3.1.Gennemførelse i national lovgivning 3.2.Kompetente myndigheder 4.Gennemførelse 4.1.Kommissionens støtte til gennemførelse 4.2.Udarbejdelse af fysiske planer for det maritime rum: oversigt over fremskridt 4.3.Gennemførelse af direktivets krav til fysiske planer for det maritime rum 4.3.1.En økosystembaseret tilgang 4.3.2.Hensyntagen til miljømæssige, økonomiske og sociale aspekter samt sikkerhedsaspekter 4.3.3.Fremme af sammenhæng 4.3.4.Samspil mellem land og hav 4.3.5.Identifikation af den rumlige og tidsmæssige fordeling af aktiviteter og anvendelser 4.3.6.Inddragelse af interessenter og offentlig deltagelse 4.3.7.Anvendelse af de bedste tilgængelige data og datadeling 4.3.8.Samarbejde mellem medlemsstaterne og på havområdeniveau 4.3.9.Samarbejdet med ikke-EU-lande

4.4.Udfordringer i forbindelse med gennemførelsen 5.Konklusioner 5.1.Maritim fysisk planlægning som katalysator for den europæiske grønne pagt 5.2.Vejen frem

1.Indledning Der er stigende efterspørgsel efter havområder til forskellige formål, såsom bevarelse af økosystemer og biodiversitet, produktion af vedvarende energi, søtransport, fiskeri, akvakultur og turisme. Dette kræver en integreret tilgang til planlægning og forvaltning. Maritim fysisk planlægning opfattes generelt som en offentlig procedure, der omfatter analyse og planlægning af den rumlige og tidsmæssige fordeling af menneskelige aktiviteter i havområderne med det formål at realisere økonomiske, miljømæssige og sociale mål. I 2014 vedtog EU direktiv 2014/89/EU om maritim fysisk planlægning (i det følgende benævnt "direktivet" eller "direktivet om maritim fysisk planlægning") for at opnå en effektiv forvaltning af marine aktiviteter og bæredygtig udnyttelse af hav- og kystressourcerne baseret på en økosystembaseret tilgang. Direktivet om maritim fysisk planlægning skaber en ramme for konsekvente, gennemsigtige, bæredygtige og evidensbaserede beslutninger. Det fastsætter visse forpligtelser, herunder en forpligtelse for medlemsstaterne til at udarbejde en eller flere fysiske planer for det maritime rum senest den 31. marts 2021 og til at revidere disse planer mindst hvert 10. år. I henhold til artikel 14, stk. 2, i direktivet om maritim fysisk planlægning skal Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om fremskridtene med gennemførelsen af direktivet senest den 31. marts 2022 og derefter hvert fjerde år. Denne rapport giver et overblik over de fremskridt, der kræves i henhold til direktivet, ligesom der foretages en vurdering af gennemførelsen og overensstemmelsen. Den beskriver også på den udvikling, der har haft indflydelse på gennemførelsen af direktivet siden dets vedtagelse i 2014, navnlig den europæiske grønne pagt. Denne rapport er primært baseret på gennemførelsesforanstaltninger, fysiske planer for det maritime rum og andre oplysninger fra medlemsstaterne, oplysninger om den europæiske platform for maritim fysisk planlægning og andre offentligt tilgængelige kilder. Analysen i denne rapport dækker perioden fra vedtagelsen af direktivet om maritim fysisk planlægning den 23. juli 2014 til den 15. februar 2022. Selv om direktivet trådte i kraft den 17. september 2014, og gennemførelsesfristen var den 18. september 2016, havde medlemsstaterne indtil den 31. marts 2021 til at udarbejde fysiske planer for det maritime rum. 2.Direktivet om maritim fysisk planlægning Direktivet om maritim fysisk planlægning udgør den retlige ramme for udviklingen af maritim fysisk planlægning i EU. Det kræver navnlig, at de 22 kystmedlemsstater udarbejder fysiske planer for det maritime rum for de havområder, der hører under deres jurisdiktion. Direktivet sigter mod, at maritim fysisk planlægning skal være et tværgående politisk redskab, der gør det muligt for offentlige myndigheder og interessenter at anvende en koordineret, integreret og grænseoverskridende tilgang. Ved at anvende en økosystembaseret tilgang sigter direktivet mod at fremme en bæredygtig udvikling af hav- og kystøkonomien og en bæredygtig udnyttelse af hav- og kystressourcerne. Direktivet indgår i EU's integrerede havpolitik (IMP), der har til formål at udvikle en koordineret, sammenhængende og gennemsigtig beslutningstagning i forbindelse med EU's sektorpolitikker, der påvirker oceaner, have, øer, kystregioner og regioner i den yderste periferi samt maritime sektorer. I direktivet fastsættes en forpligtelse til at etablere en maritim planlægningsproces, hvori der bør tages hensyn til samspillet mellem land og hav og fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne. Direktivet omhandler krav til offentlige høringer, anvendelse af de bedste tilgængelige data og grænseoverskridende samarbejde med lande uden for EU. Det fokuserer på processer, mens indholdet i vid udstrækning overlades til medlemsstaterne i overensstemmelse med nærhedsprincippet. Medlemsstaterne har stadig ansvaret for og kompetence til at udarbejde og træffe beslutning om formatet og indholdet af de deraf følgende fysiske planer for det maritime rum, herunder en eventuel fordeling af det maritime rum til forskellige aktiviteter og anvendelser. 3.Gennemførelse og udpegelse af kompetente myndigheder I henhold til artikel 15, stk. 1, i direktivet om maritim fysisk planlægning skal medlemsstaterne gennemføre direktivet i national ret senest den 18. september 2016. I henhold til artikel 15, stk. 2, skal medlemsstaterne udpege de myndigheder, der er kompetente til at gennemføre direktivet inden samme dato. 3.1.Gennemførelse i national lovgivning Alle 22 kystmedlemsstater har nu gennemført direktivet i national ret og udpeget kompetente myndigheder. I november 2016 indledte Kommissionen traktatbrudsprocedurer mod otte medlemsstater (Bulgarien, Grækenland, Spanien, Frankrig, Kroatien, Cypern, Litauen og Finland). Disse procedurer blev afsluttet i juli 2018, efter at alle involverede medlemsstater havde meddelt Kommissionen fuldstændige gennemførelsesforanstaltninger. Medlemsstaterne anvendte forskellige tilgange til gennemførelsen af direktivet om maritim fysisk planlægning. Nogle medlemsstater havde allerede lovgivning om maritim fysisk planlægning eller lovgivning om fysisk planlægning, der også omfattede det maritime område (f.eks. Belgien, Tyskland og Nederlandene). Flere medlemsstater ændrede lovgivningen om fysisk planlægning eller miljøbeskyttelse (f.eks. Frankrig og Kroatien). Andre medlemsstater vedtog ny specifik lovgivning om maritim fysisk planlægning (f.eks. Danmark, Grækenland, Irland, Italien, Portugal, Rumænien og Spanien). En anden gruppe medlemsstater kombinerede ændringer af lovgivningen med ny specifik lovgivning om maritim fysisk planlægning (f.eks. Finland, Malta og Sverige).

Den lovgivning, der er vedtaget af nogle medlemsstater (f.eks. Frankrig, Letland og Spanien), henviser til lovgivning, der gennemfører andre direktiver, og mere specifikt til direktiv 2008/56/EF (havstrategirammedirektivet). En række medlemsstater med en føderal eller decentraliseret struktur har vedtaget lovgivning på nationalt og subnationalt plan for at gennemføre direktivet. I nogle tilfælde vedtog subnationale enheder subnational lovgivning efter en særskilt procedure (f.eks. Ålandsøerne (Finland)). Efter at være påbegyndt i 2016 havde Kommissionen i andet kvartal af 2020 afsluttet sin overensstemmelseskontrol af gennemførelsesforanstaltningerne. Kommissionen analyserede medlemsstaternes gennemførelse af direktivet i national ret og fandt, at den var fuldstændig. Hvad angår korrektheden af gennemførelsen i national ret, viste analysen, at gennemførelsen i national ret for det meste er i overensstemmelse med direktivets krav. 3.2.Kompetente myndigheder I henhold til artikel 13 i direktivet om maritim fysisk planlægning skal medlemsstaterne udpege kompetente myndigheder. Medlemsstaterne har valgt at udpege enten ministerier eller statslige organer. I de tilfælde, hvor et ministerium blev udpeget, var det ansvarligt for enten en blanding af politikområder (f.eks. miljø, planlægning eller regional udvikling) eller en sektorpolitik (f.eks. transport og infrastruktur eller maritim økonomi). I nogle tilfælde dækkede ministerierne politikområder som indre anliggender eller finans, og to medlemsstater udpegede deres havministerium som den kompetente myndighed. I de tilfælde, hvor der blev udpeget et statsligt organ, varierede disse organers ansvarsområde fra planlægning til regulering af maritime aktiviteter eller specialiserede aktiviteter inden for miljøforvaltning (f.eks. vand og hav). Disse kompetente myndigheders vigtigste opgaver er at gennemføre direktivet og sikre et effektivt grænseoverskridende samarbejde mellem medlemsstaterne og med nabolande uden for EU. I forbindelse med grænseoverskridende samarbejdsaktiviteter organiserede en række kompetente myndigheder grænseoverskridende og tværnationale høringer eller deltog som koordinerende enheder i EU-finansierede projekter for at fremme grænseoverskridende samarbejde om maritim fysisk planlægning. Personale fra disse kompetente myndigheder repræsenterer medlemsstaterne i medlemsstaternes ekspertgruppe om maritim fysisk planlægning. 4.Gennemførelse 4.1.Kommissionens støtte til gennemførelse Siden vedtagelsen af direktivet om maritim fysisk planlægning i 2014 har Kommissionen truffet foranstaltninger og iværksat en række initiativer til støtte for maritim fysisk planlægning i EU, navnlig en ekspertgruppe i medlemsstaterne, teknisk bistand og grænseoverskridende projekter. Dette har gjort det muligt for medlemsstaterne at gøre betydelige fremskridt på områder som grænseoverskridende høring og samarbejde, udveksling af oplysninger og data for og vedrørende fysiske planer for det maritime rum eller øget sammenhæng på havområdeniveau. Disse områder vil fortsat blive støttet under Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond 2021-2027. ·Medlemsstaternes ekspertgruppe om maritim fysisk planlægning For at skabe en central platform for udveksling af erfaringer og opbygning af EU's samfund for maritim fysisk planlægning nedsatte Kommissionen en ekspertgruppe for medlemsstaterne. Den udgør et regelmæssigt forum for medlemsstaternes kompetente myndigheder, planlæggere og observatører for at drøfte fremskridtene med gennemførelsen af direktivet og eventuelle udfordringer, der måtte opstå. Ekspertgruppen har holdt møder omkring to gange om året siden 2012 og har spillet en vigtig rolle i overførslen af viden og erfaring mellem medlemsstaterne. Ekspertgruppen er ikke tænkt som et formelt forum for beslutningstagning. Ikke desto mindre har den gjort det muligt for medlemsstater og observatører, herunder ikkestatslige organisationer (ngo'er), erhvervssammenslutninger og regionale organer, at blive informeret om udviklingen af maritim fysisk planlægning i EU og udveksle erfaringer om politiske og praktiske spørgsmål i forbindelse med direktivets gennemførelse. ·Den europæiske platform for maritim fysisk planlægning I 2016 oprettede Kommissionen den europæiske platform for maritim fysisk planlægning som en bistandsmekanisme for maritim fysisk planlægning. Den hjælper medlemsstaterne med at gennemføre direktivet ved at stille en særlig onlineplatform og et eksperthold til rådighed. Den yder målrettet rådgivning, vejledning og uddannelse for at lette medlemsstaternes arbejde med maritim fysisk planlægning. Den yder også administrativ og teknisk støtte til Kommissionen i forbindelse med aktiviteter såsom tilrettelæggelse af medlemsstaternes møder, konferencer eller analyser og undersøgelser vedrørende maritim fysisk planlægning. ·Projektfinansiering EU har støttet projekter vedrørende maritim fysisk planlægning i alle EU's havområder, herunder regionerne i den yderste periferi, allerede inden direktivet blev vedtaget. Arten af disse finansierede projekter spænder fra forskning og innovation (f.eks. Horisont 2020), videregående uddannelse (Erasmus+) og regionalt samarbejde (f.eks. Interreg) til kapacitetsudvikling og grænseoverskridende samarbejde (Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF)). Ved udgangen af 2021 havde EHFF finansieret 15 projekter under direkte forvaltning til et samlet beløb på ca. 25 mio. EUR. Disse regionale og grænseoverskridende projekter blev koordineret af medlemsstaternes planlægningsmyndigheder og har hjulpet medlemsstaterne med at samarbejde om spørgsmål af fælles interesse (f.eks. miljøbeskyttelse eller produktion af vedvarende energi) i forbindelse med udarbejdelsen af deres fysiske planer for det maritime rum. De har også støttet kapacitetsopbygning for maritim fysisk planlægning ved at overføre erfaringer og bedste praksis fra andre medlemsstater eller ved at udvikle værktøjer til støtte for aktiviteter i forbindelse med maritim fysisk planlægning. Endelig har de fremmet grænseoverskridende udvekslinger med interessenter og høringer. Disse projekter har også styrket EU-dimensionen af maritim fysisk planlægning, navnlig i forbindelse med havområdesamarbejde. 4.2.Udarbejdelse af fysiske planer for det maritime rum: oversigt over fremskridt I henhold til artikel 15, stk. 3, i direktivet om maritim fysisk planlægning skal medlemsstaterne udarbejde fysiske planer for det maritime rum hurtigst muligt og senest den 31. marts 2021. Direktivets artikel 14, stk. 1, pålagde også medlemsstaterne at underrette Kommissionen og de øvrige berørte medlemsstater senest tre måneder efter udarbejdelsen af disse planer.

Denne rapport dækker perioden fra vedtagelsen af direktivet om maritim fysisk planlægning i 2014 til den 15. februar 2022. Generelt kan der skelnes mellem fire grupper af medlemsstater: For det første kunne flere medlemsstater bygge på en tradition for maritim fysisk planlægning, der enten ligger før direktivet eller startede meget kort tid efter dets ikrafttræden. Belgien, Nederlandene og Tyskland var derfor let i stand til at overholde fristen den 31. marts 2021. Tyskland og Nederlandene er allerede i gang med at udvikle eller gennemføre den anden revision af deres fysiske planer for det maritime rum. Malta havde i 2015 udarbejdet en omfattende "strategiplan for miljø og udvikling", som omfattede landbaseret planlægning og maritime spørgsmål, som Malta også anser for at være landets fysiske plan for det maritime rum. Litauen har også siden 2015 haft en omfattende plan på plads og revideret den i 2021 og har styrket de maritime aspekter i overensstemmelse med direktivet. For det andet lykkedes det en stor gruppe medlemsstater enten at overholde den frist, der er fastsat i direktivet, eller at udarbejde og vedtage deres fysiske planer for det maritime rum inden for et år efter fristens udløb. Disse medlemsstater har nu indført omfattende fysiske planer for det maritime rum, normalt for første gang, og er ved at tage udfordringen op med at gennemføre dem i praksis. Direktivet har vist sig at være afgørende for, at Finland, Letland, Polen, Danmark, Frankrig, Irland, Slovenien og Sverige kan etablere deres processer for maritim fysisk planlægning. Portugal har også udarbejdet sine planer for de fleste af sine havområder med undtagelse af Azorerne. For det tredje konkluderede Kommissionen foreløbigt i slutningen af 2021, at fem medlemsstater ikke gjorde tilstrækkelige fremskridt i retning af at udarbejde og/eller anmelde fysiske planer for det maritime rum som krævet i direktivet. Den 2. december 2021 sendte Kommissionen derfor åbningsskrivelser til Kroatien, Cypern, Grækenland, Italien og Rumænien for manglende overholdelse af artikel 8, stk. 1, artikel 15, stk. 3, og artikel 14, stk. 1, i direktivet om maritim fysisk planlægning. Disse medlemsstater befinder sig i forskellige faser af udarbejdelsen af deres fysiske planer for det maritime rum. Kommissionen opfordrer dem indtrængende til at afsætte de nødvendige ressourcer til udvikling, færdiggørelse og anmeldelse af fysiske planer for det maritime rum, der er i overensstemmelse med direktivet, og som dækker alle deres havområder. Pr. 15. februar 2022 havde de fleste af disse medlemsstater besvaret Kommissionens åbningsskrivelser. Kommissionen vil fortsat arbejde tæt sammen med disse medlemsstater for at hjælpe dem med at afhjælpe overtrædelsen hurtigst muligt. Endelig var der nogle medlemsstater, der ikke var i stand til at opfylde direktivets krav om at udarbejde fysiske planer for det maritime rum inden den 31. marts 2021, men de befinder sig på et fremskredent stadium i udarbejdelsen af udkast til planer og den endelige vedtagelse. Kommissionen forventer derfor, at Estland, Spanien og Bulgarien snart udarbejder deres endelige planer. Kommissionen overvåger nøje fremskridtene og vil træffe passende foranstaltninger. Dette gælder også for Portugal for så vidt angår Azorerne. 4.3.Gennemførelse af direktivets krav til fysiske planer for det maritime rum 4.3.1.En økosystembaseret tilgang Artikel 5, stk. 1, i direktivet om maritim fysisk planlægning har følgende ordlyd: "Medlemsstaterne skal [...] tage hensyn til økonomiske, sociale og miljømæssige aspekter for at støtte en bæredygtig udvikling og vækst i den maritime sektor, under anvendelse af en økosystembaseret tilgang, og for at fremme sameksistensen af forskellige relevante aktiviteter og anvendelser." Direktivet fremhæver også havstrategirammedirektivet og dets mål om at sikre en god miljøtilstand i EU's have. I betragtning af havstrategirammedirektivets centrale rolle med hensyn til at forbedre de marine økosystemers miljøtilstand har medlemsstaterne mulighed for at integrere havstrategirammedirektivets gennemførelse i direktivet om maritim fysisk planlægning. Alle medlemsstater, der havde udarbejdet en maritim fysisk plan på tidspunktet for denne rapport, har henvist til en økosystembaseret tilgang. Analysen af denne tilgang og dens indvirkning på den fysiske plan for det maritime rum varierede imidlertid fra medlemsstat til medlemsstat. Henvisningen til en økosystembaseret tilgang blev fundet i selve den fysiske plan for det maritime rum og/eller i den strategiske miljøvurdering af den fysiske plan for det maritime rum. Ikke desto mindre gik nogle medlemsstaters planer videre end en analyse af økosystemets karakteristika og virkningerne af sektorudviklingen. De så udtrykkeligt på forholdet mellem en økosystembaseret tilgang og den deraf følgende fysiske plan for det maritime rum. Et praktisk eksempel fra Finland findes i boksen nedenfor. Eksempel på god praksis: Den finske plan anvender scenarieplanlægning For at støtte maritim fysisk planlægning anvendte de finske myndigheder scenarier for det maritime områdes fremtid og vurderede deres virkninger. Scenarierne tager hensyn til ændringerne i det maritime områdes driftsmiljø frem til 2050 og interessegruppernes behov og synspunkter vedrørende den fremtidige udvikling af det finske havområde. I scenarierne tages der også hensyn til potentielle risici og muligheder. Dette arbejde understøtter processen med maritim fysisk planlægning ved hjælp af en økosystembaseret tilgang. Der blev under udarbejdelsen af den finske plan gennemført et specifikt projekt om en økosystembaseret tilgang til maritim fysisk planlægning med støtte fra EHFF. Resultaterne af dette projekt kan findes her: https://www.merialuesuunnittelu.fi/wp-content/uploads/2020/10/Ecosystem-based-approach-in-Finnish-MSP.pdf . 4.3.2.Hensyntagen til miljømæssige, økonomiske og sociale aspekter samt sikkerhedsaspekter I henhold til artikel 6, stk. 2, litra b), i direktivet om maritim fysisk planlægning skal medlemsstaterne tage hensyn til miljømæssige, økonomiske, og sociale aspekter samt sikkerhedsaspekter. Alle medlemsstater med vedtagne fysiske planer for det maritime rum har taget hensyn til miljømæssige, økonomiske og sociale aspekter samt sikkerhedsaspekter i deres planer. I de fleste tilfælde er disse aspekter blevet analyseret i detaljer. Nogle planer indeholder endda et særligt kapitel, afsnit eller en rapport om disse aspekter. For at analysere disse aspekter valgte flere medlemsstater at anvende de instrumenter, der allerede er til rådighed, f.eks. den strategiske miljøvurdering (SMV). Andre medlemsstater gennemførte yderligere vurderinger af socioøkonomiske og miljømæssige virkninger. Et interessant og innovativt eksempel på hensyntagen til miljømæssige aspekter fremgår af den belgiske maritime fysiske plan, hvor man for at afprøve mulighederne for, at fremtidige diger kan dæmme op for stigende vandstand i havene, overvejer opførelsen af en testø, og det miljømæssige aspekt spiller en central rolle i godkendelsen og evalueringen af forsøgsstedet.

4.3.3.Fremme af sammenhæng I henhold til artikel 6, stk. 2, litra c), i direktivet om maritim fysisk planlægning skal medlemsstaterne "sigte mod at fremme sammenhængen mellem den maritime fysiske planlægning og den eller de heraf følgende planer og andre processer som f.eks. integreret kystzoneforvaltning eller lignende formel eller uformel fremgangsmåde". Alle medlemsstater, der har forelagt deres planer, har forsøgt at fremme sammenhængen mellem andre regler, politikker og planer, der er relevante for maritim fysisk planlægning. Desuden giver flere medlemsstaters fysiske planer for det maritime rum et omfattende overblik over relevante regler, politikker og planer, der blev taget i betragtning ved udarbejdelsen af den fysiske plan for det maritime rum. Disse omfatter regler, politikker og planer udarbejdet på forskellige niveauer af EU, regionale havkonventioner og nationale og lokale myndigheder. Nogle eksempler på administrativ forenkling og sikring af sammenhæng omfatter nogle medlemsstaters (Litauen og Malta) valg af at kombinere maritime og territoriale planer i én enkelt plan. Dette valg gælder dog måske ikke for alle medlemsstater. Et andet eksempel på at sikre sammenhæng er Irland, hvor hvert kapitel i den maritime fysiske plan indeholder en omfattende liste over henvisninger til anden forskning og politik i EU eller Irland, som den er i overensstemmelse med. Nogle medlemsstater tilpasser også maritim fysisk planlægning til cyklusserne i andre yderst relevante politikker for at lette gennemførelsen og gensidig inspiration (f.eks. tilpasser Frankrig cyklusserne for maritim fysisk planlægning og havstrategirammedirektivet). 4.3.4.Samspil mellem land og hav I henhold til artikel 4, stk. 2, artikel 6, stk. 2, litra a), og artikel 7 i direktivet om maritim fysisk planlægning skal medlemsstaterne tage hensyn til samspillet mellem land og hav i deres planer. I den forbindelse kan processen med (formel eller uformel) integreret kystzoneforvaltning støtte udarbejdelsen af planerne. De fleste medlemsstater med planer nævnte samspillet mellem land og hav. De fleste medlemsstater har udarbejdet et kapitel eller rapporterer om samspillet mellem land og hav ved at give en detaljeret analyse af samspillet, ikke begrænset til kystforsvar. Nogle medlemsstater tog også hensyn til politikkohærens med havstrategirammedirektivet, vandrammedirektivet, nitrater og anden relevant lovgivning i forbindelse med samspillet mellem land og hav. Eksempel på god praksis: Litauen tager hensyn til sø-, land- og luftkort Litauen har vist et eksempel på innovativ praksis i medlemsstaterne med hensyn til samspillet mellem land og hav. Planen tager højde for kort over sø-, land- og lufttransportens indbyrdes afhængighed med nabolande, som kan påvirke maritim fysisk planlægning (og igangværende grænseoverskridende infrastrukturprojekter). Denne praksis viser en traditionel arbejdsmetode (afhængighedsanalyse), der anvendes på en innovativ måde ved at udvide analysen af den indbyrdes afhængighed mellem sø-, land- og lufttransport til alle lande, der kan påvirke udnyttelsen af medlemsstatens maritime rum. 4.3.5.Identifikation af den rumlige og tidsmæssige fordeling af aktiviteter og anvendelser Direktivets artikel 8 indfører den fjerde dimension — tid — ved at kræve, at de fysiske planer for det maritime rum, "hvori den fysiske og tidsmæssige fordeling af relevante eksisterende og fremtidige aktiviteter og anvendelser i havområder fastlægges". På vurderingstidspunktet havde alle medlemsstater med fysiske planer for det maritime rum identificeret og opdelt eksisterende og fremtidige aktiviteter og brugere, herunder midlertidigt. I de fleste af planerne blev samspillet mellem disse aktiviteter taget i betragtning. Da medlemsstaterne identificerer den rumlige og tidsmæssige fordeling af relevante eksisterende og fremtidige aktiviteter og anvendelser i deres havområder, bør der tilskyndes til en tværsektoriel tilgang. De fysiske planer for det maritime rum uddyber generelt samspillet mellem aktiviteter, brugere, fælles anvendelse og placering. Det er fortsat en vigtig opgave at forbedre disse forbindelser og sammenhængen mellem dem operationelt og objektivt. De fysiske planer for det maritime rum er kendetegnet ved konvergens: De fleste af dem er meget sammenlignelige, idet de anvender en præskriptiv zoneinddeling. Det betyder, at EU's fysiske planer for det maritime rum ofte foreskriver, hvor aktiviteter er tilladt, og hvor de ikke er tilladt. Eksempel på god praksis: Belgien — potentiale for multianvendelse, der muliggør produktion af vedvarende offshoreenergi Koordineringen af aktiviteterne i det maritime område er et centralt aspekt af den fysiske plan for det maritime rum. I Belgien var de kompetente myndigheder nødt til at beskæftige sig med et begrænset område med et stort pres for fælles udnyttelse af de geografiske ressourcer. Stigende efterspørgsel efter vedvarende offshoreenergi er også en væsentlig faktor. Dertil kommer, at Belgiens 2050-vision for Nordsøen omfatter multianvendelse af det maritime rum som en af grundpillerne. Belgien har udarbejdet en dybdegående analyse af potentiel multiudnyttelse af sit maritime rum og har gennemført en juridisk bindende forvaltningsramme. Dette omfatter identifikation af både rumlig og tidsmæssig fordeling af aktiviteter i Nordsøen og evaluering af foreneligheden af flere aktiviteter i samme område. Denne tilgang giver omfattende støtte til indarbejdelse af områder med vedvarende offshoreenergi i Belgiens begrænsede havområder. 4.3.6.Inddragelse af interessenter og offentlig deltagelse I henhold til artikel 9 i direktivet om maritim fysisk planlægning skal medlemsstaterne sikre, at alle relevante interessenter og myndigheder samt offentligheden deltager i initiativer vedrørende maritim fysisk planlægning på et så tidligt tidspunkt som muligt. Medlemsstaterne skal også sikre offentlig adgang til planerne, når de er færdige. Det er afgørende at inddrage centrale interessenter i udviklingen af maritim fysisk planlægning, da maritim fysisk planlægning sigter mod at nå flere mål (sociale, økonomiske og økologiske). Derfor bør udviklingen af maritim fysisk planlægning afspejle så mange forventninger, muligheder eller relevante uoverensstemmelser som muligt. Interessenthøring i processer for maritim fysisk planlægning er særlig vigtig for at tilgodese de etablerede sektorers forskellige interesser (f.eks. fiskeri eller skibsfart) og for at imødekomme det stigende behov for plads til naturbeskyttelsesområder og nye sektorer under udvikling (såsom vedvarende offshoreenergi).

På vurderingstidspunktet opfyldte alle medlemsstater med fysiske planer for det maritime rum kravene i direktivets artikel 9. Omfanget af interessenternes engagement varierede fra medlemsstat til medlemsstat. Graden af inddragelse af interessenter afspejlede ofte de politiske eller retlige krav til deltagelse, der allerede fandtes i en bestemt medlemsstat. Gennemførelsen af artikel 9 var veldokumenteret. Processen for offentlig deltagelse er klart beskrevet, interessenter, der anvender forskellige metoder, blev inddraget i hele processen, og deres feedback var i varierende grad integreret i de fysiske planer for det maritime rum. Eksempel på god praksis: Irland — lokal offentlig høring Irland afholdt en tre måneder lang offentlig høring om sin basisrapport om maritim fysisk planlægning. Dette var en del af den bredere høringsproces, der resulterede i Irlands første maritime fysiske planlægning. Teamet bag den maritime fysiske planlægning var vært for arrangementer med offentligt engagement i næsten alle kystområder i hele Irland. Disse arrangementer havde til formål at øge bevidstheden om: ·begrebet maritim fysisk planlægning ·den irske regerings planer om at udarbejde en havplan for Irland ·hvordan borgerne kan engagere sig i planlægningsprocessen ·tidsrammen for de forskellige faser af denne proces. I høringsperioden blev der afholdt fem regionale arrangementer med inddragelse af offentligheden på tværs af kystsamfundene. I alt blev der modtaget over 170 svar på basisrapporten, og disse havde en betydelig indvirkning på indholdet af udkastet til maritim fysisk planlægning. Denne høringsproces blev også udvidet og gentaget i forbindelse med Irlands udkast til plan. Denne praksis fokuserer på en participatorisk og gennemsigtig proces, der gør det muligt for offentligheden at engagere sig i processen for maritim fysisk planlægning og give udtryk for deres synspunkter om rapporten og udkastet til maritim fysisk planlægning. 4.3.7.Anvendelse af de bedste tilgængelige data og datadeling I henhold til artikel 10 i direktivet om maritim fysisk planlægning skal medlemsstaterne tilrettelægge anvendelsen af de bedste tilgængelige data og fastsætte, hvordan udvekslingen af de oplysninger, der er nødvendige for de fysiske planer for det maritime rum, organiseres. Medlemsstaterne skal også anvende relevante instrumenter og værktøjer, herunder dem, der allerede er til rådighed under den integrerede havpolitik og andre relevante EU-politikker, såsom dem, der er nævnt i Inspire-direktivet (direktiv 2007/2/EF) . Ved gennemførelsen af disse bestemmelser i direktivet om maritim fysisk planlægning var de fleste medlemsstater gennemsigtige og eksplicitte med hensyn til de anvendte datakilder og gav varierende detaljeringsgrader om disse datakilder. Inspire-direktivet blev anvendt af de fleste medlemsstater. Nogle medlemsstater besluttede at centralisere opgaven med at kombinere eksisterende datakilder ved at oprette centrale datapunkter — f.eks. Nederlandene (havinformationscentret), Frankrig (SIMM) og Slovenien (TOOLS4MSP) — og andre datadelingssystemer eller -værktøjer. Et andet godt eksempel på anvendelsen af de bedste tilgængelige data er anvendelsen af det geografiske informationssystem for offentlig deltagelse (PPGIS). Under PPGIS er der udviklet metoder til indsamling af plads- og tidsafhængige oplysninger fra interessenter med henblik på indsamling af lokale erfaringsbaserede data. Disse data kan bruges til at identificere forbindelser mellem aktiviteter og områder og til at kontrollere og supplere ekspertinformation. En sådan tilgang blev anvendt i den undersøgelse, som Finland gennemførte i forbindelse med Pan Baltic Scope-projektet, til at identificere steder, der er vigtige med hensyn til natur og kulturelle værdier på Ålandsøerne og Satakunta-regionen. Eksempel på god praksis: Interoperabel datamodel gør det muligt at vise nationale fysiske planer for det maritime rum på EMODnet-portalen for menneskelige aktiviteter Udarbejdelsen af fysiske planer for det maritime rum kræver data, der er forskellige med hensyn til område, geografisk område, rumligt og tidsmæssigt omfang, kvalitet, tilgængelighed og genanvendelsespotentiale. Direktivet om maritim fysisk planlægning indeholder ingen udtrykkelige eller præskriptive krav til harmonisering, rapportering eller datadeling. Ikke desto mindre blev der med tiden udviklet forskellige regionale geospatiale datamodeller for at muliggøre grænseoverskridende tilgængelighed (og visualisering) af data. Dette vigtige arbejde blev videreført af dataeksperter i nationale forvaltninger eller agenturer, ofte i forbindelse med EU-finansierede grænseoverskridende samarbejdsprojekter. I 2021 udviklede en teknisk ekspertgruppe med støtte fra Kommissionen en fælles datamodel for harmonisering af nomenklatur og standardisering af outputdata. Den tilbyder MSP EMODnet-modellen som brugsklar løsning sammen med BASEMAPS og MSP Inspire-datamodellerne. Dette gør det muligt at integrere disse tre datamodeller i dataportalen for menneskelige aktiviteter i Det Europæiske Havobservations- og Datanetværk (EMODnet). Indtil videre har fire medlemsstater (Belgien, Danmark, Finland og Letland) uploadet deres fysiske planer for det maritime rum til geoportalen, hvor det integrerede dataprodukt er generaliseret (dvs. for at vise planer for maritim fysisk planlægning på EU-plan). 4.3.8.Samarbejde mellem medlemsstaterne og på havområdeniveau I henhold til artikel 6, stk. 2, litra f), og artikel 11 i direktivet om maritim fysisk planlægning skal medlemsstater, der grænser op til de samme havområder, som led i planlægnings- og forvaltningsprocessen samarbejde med det formål at sikre, at fysiske planer for det maritime rum er sammenhængende og koordinerede. Direktivet nævner udtrykkeligt samarbejde i medlemsstaternes kompetente myndigheders eksisterende regionale institutionelle samarbejdsstrukturer, netværk eller strukturer eller enhver anden hensigtsmæssig metode. Grænseoverskridende og tværnationalt samarbejde er afgørende for at identificere potentielle problemer på et tidligt tidspunkt og for at identificere muligheder for samarbejde og langsigtet bæredygtig forvaltning af det maritime rum. I den forbindelse koordinerede alle medlemsstater med vedtagne fysiske planer for det maritime rum og dem, der er ved at blive vedtaget, deres planer med andre medlemsstater og involverede regionale forvaltningsorganer. De fleste planer tager — i forskellig grad — hensyn til grænseoverskridende virkninger og udvikling. Nogle planer indeholder en mere detaljeret beskrivelse af de relevante processer. Samarbejdet mellem medlemsstaterne (og med ikke-EU-lande) i samme havområde fremmes af: -EU-finansierede projekter, f.eks. NorthSEE, SEANSE, Baltic Lines, PanBalticScope, MSP-MED, SIMWESTMED, MUSES, MARSPLAN, SIMNORAT, SIMATLANTIC, MARSP, MSP-OR, eMSP m.fl. -bilaterale eller multilaterale kontakter og uformelle møder mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder nationalt finansierede projekter, f.eks. Ritmare -regionale havkonventioner: HELCOM-VASAB (arbejdsgruppen vedrørende maritim fysisk planlægning) for Østersøområdet, Barcelonakonventionen om Middelhavet, OSPAR for det nordøstlige Atlanterhav -deltagelse i ekspertgruppen vedrørende maritim fysisk planlægning, det globale initiativ vedrørende maritim fysisk planlægning, platformen for maritim fysisk planlægning og EU's maritime forum -formelle høringer i forbindelse med gennemførelsen af SMV-direktivet .

Høring på tværs af grænserne er nødvendig for udarbejdelsen af fysiske planer for det maritime rum, der identificerer egnede lokaliteter for specifikke aktiviteter eller projekter. Høring i forbindelse med direktivet om maritim fysisk planlægning kan imidlertid ikke erstatte grænseoverskridende høringer om virkningerne af specifikke projekter. Samtidig giver det grænseoverskridende samarbejde om maritim fysisk planlægning en tidlig mulighed for at identificere de nødvendige ændringer, f.eks. områder eller zoner, hvor skibstrafikken er tæt og måske skal omdirigeres. Eksempel på god praksis: HELCOM-VASAB — en mellemstatslig arbejdsgruppe om maritim fysisk planlægning Grænseoverskridende samarbejde er afgørende for en langsigtet bæredygtig forvaltning af det maritime rum. I den forbindelse er medlemsstaterne og ikke-EU-lande i Østersøområdet repræsenteret i Kommissionen til Beskyttelse af Havmiljøet i Østersøområdet (HELCOM), en platform for miljøpolitik, der blev oprettet i 1974. Medlemmerne af HELCOM er Danmark, Estland, EU, Finland, Tyskland, Letland, Litauen, Polen, Rusland, Sverige og observatørorganisationer (herunder Hviderusland, Ukraine og ngo'er). For at støtte udviklingen af fysiske planer for det maritime rum er HELCOM-VASAB-arbejdsgruppen blevet nedsat. Denne fælles arbejdsgruppe om maritim fysisk planlægning har udarbejdet anbefalinger og principper, som medlemmerne kan anvende, når de udarbejder fysiske planer for det maritime rum. I den forbindelse fokuserede HELCOM specifikt på at støtte en økosystembaseret tilgang. Dette støttes også af EU-finansierede projekter såsom Capacity4MSP-platformen. For nylig vedtog HELCOM i oktober 2021 en regional køreplan for maritim fysisk planlægning for Østersøen 2021-2030. Overordnet set støtter denne praksis både samarbejdet mellem medlemsstaterne og samarbejdet med lande uden for EU. Den støtter også sammenhængen i de forskellige fysiske planer for Østersøområdet og vedtagelsen af en økosystembaseret tilgang. 4.3.9.Samarbejdet med ikke-EU-lande I direktivets artikel 6, stk. 2, litra g), og artikel 12 opfordres medlemsstaterne til at fremme samarbejdet med tredjelande om deres foranstaltninger vedrørende maritim fysisk planlægning i de berørte havregioner. De fleste medlemsstater med naboer uden for EU i berørte havregioner bestræber sig på at samarbejde med dem. Disse bestræbelser, herunder detaljer om specifikke interaktioner, er medtaget i nogle fysiske planer for det maritime rum. Samarbejdet med tredjelande vedrørte hovedsagelig uformelt bilateralt samarbejde, samarbejde inden for rammerne af regionale havkonventioner, EU's makroregionale strategier (EUSBSR og EUSAIR) og samarbejde via EU-finansierede projekter. Der blev også i mindre omfang anvendt andre samarbejdskanaler, såsom samarbejde inden for rammerne af SMV-direktivet, Espoo-konventionen og den europæiske platform for maritim fysisk planlægning. Eksempler på samarbejde med ikke-EU-lande ·Spanien har udviklet en grænseoverskridende portal med Marokko og Algeriet for at øge gennemsigtigheden og forbedre forvaltningen af maritim fysisk planlægning i Alboran-havregionen. ·Interreg-projektet PORTODIMARE støttede samarbejde på flere niveauer og på tværs af grænserne og tog fat på de fælles udfordringer i forbindelse med integreret kystzoneforvaltning (ICZM) og maritim fysisk planlægning i området omkring Adriaterhavet og Det Joniske Hav. Det vigtigste resultat er geodataportalen for området omkring Adriaterhavet og Det Joniske Hav, en open source-interoperabel platform, der er udviklet på grundlag af tværnationalt samarbejde mellem Italien, Slovenien, Kroatien, Grækenland, Montenegro og Bosnien-Hercegovina. ·WestMED-initiativet samler 10 lande i det vestlige Middelhavsområde, der er involveret i 5+5-dialogen: fem EU-medlemsstater (Frankrig, Italien, Portugal, Spanien og Malta) og fem sydlige partnerlande (Algeriet, Libyen, Mauretanien, Marokko og Tunesien). Maritim fysisk planlægning og ICZM er blandt områderne af fælles interesse. Pilotprojektet for det vestlige Middelhavsområde, der blev gennemført inden for rammerne af det globale projekt for maritim fysisk planlægning, gjorde det muligt at øge samarbejdet, udarbejde regionale henstillinger i overensstemmelse med WestMED-initiativet og styrke den institutionelle kapacitet vedrørende maritim fysisk planlægning i Algeriet, Frankrig, Italien, Malta, Marokko, Spanien og Tunesien. Andre lande i Middelhavsunionen i det vestlige Middelhavsområde kan også deltage i uddannelsesaktiviteter. 4.4.Udfordringer i forbindelse med gennemførelsen Ved udarbejdelsen af deres fysiske planer for det maritime rum stod medlemsstaterne over for en række udfordringer. For de fleste af dem var det første gang, de engagerede sig i så vidtrækkende, multisektoriel strategisk planlægning af deres maritime rum, der omfatter flere mål. Dette er en kompleks og tilpasningsmæssig proces, der kræver et bredt og intensivt samarbejde og koordinering mellem nationale ministerier, agenturer, kystregioner, interessenter og nabolande. Andre udfordringer, der kunne konstateres med hensyn til processen, omfattede dataindsamling og -bearbejdning (f.eks. mangel på omfattende data om havområder, dataenes tværsektorielle dimension eller vanskeligheder med at indsamle data fra nationale myndigheder) og navnlig sammenhæng mellem planer på tværs af nabolande (dvs. planernes grænseoverskridende udfordring). I flere medlemsstater gjorde den tværgående karakter af maritim fysisk planlægning og manglen på klare mål for forskellige maritime sektorer det vanskeligt at prioritere foranstaltninger og sektorer (f.eks. national sikkerhed i forhold til andre økonomiske aktiviteter). Grænseoverskridende udfordringer var større i tilfælde, hvor der ikke var noget etableret havområdesamarbejde, eller hvor havområderne ikke var klart fastlagt eller afgrænset mellem nabomedlemsstater eller lande uden for EU. Covid-19-pandemien og dertil knyttede sundhedsforanstaltninger faldt sammen med den endelige gennemførelsesfase af mange nationale fysiske planer for det maritime rum. Dette hæmmede ikke blot de nationale forvaltningers arbejde og samarbejdet mellem medlemsstaterne, men påvirkede også interessenternes deltagelse og høring. Indholdsmæssigt var de største udfordringer gennemførelsen af den økosystembaserede tilgang, hvor anvendelsen af det maritime rum blev prioriteret, og der blev stillet plads til rådighed til søs for at muliggøre forskellige økonomiske aktiviteter og nå forskellige politiske mål, samtidig med at miljøet blev beskyttet, eller der blev givet plads til fremtidige anvendelser. 5.Konklusioner 5.1.Maritim fysisk planlægning som katalysator for den europæiske grønne pagt Som følge af den ramme for maritim fysisk planlægning, der blev indført ved direktivet om maritim fysisk planlægning, udarbejdede alle EU's kystmedlemsstater for første gang samtidig nationale fysiske planer for det maritime rum og sikrede grænseoverskridende samarbejde. Gennemførelsen af maritim fysisk planlægning i EU afsluttes ikke efter vedtagelsen af den første bølge af planer. Tværtimod vil der i de kommende år ske en trinvis ændring i den rolle, som maritim fysisk planlægning spiller for en bæredygtig udvikling af havene, og den vil sandsynligvis blive fremskyndet af gennemførelsen af den europæiske grønne pagt og dertil hørende lovgivning og strategier. Takket være den tilpasningsmæssige og strategiske dimension af maritim fysisk planlægning kan den i henhold til direktivet fungere som en stærk katalysator for den europæiske grønne pagt. Den afgørende rolle, som maritim fysisk planlægning spiller i denne henseende, blev også fremhævet i Kommissionens meddelelse om en ny tilgang til en bæredygtig blå økonomi i EU.