RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

Årsrapport til Europa-Parlamentet og Rådet om Eurodacs centrale enheds virksomhed i 2011

1. Indledning

1.1. Anvendelsesområde

I Rådets forordning (EF) nr. 2725/2000 af 11. december 2000 om oprettelse af "Eurodac" til sammenligning af fingeraftryk med henblik på en effektiv anvendelse af Dublinkonventionen (i det følgende benævnt "Eurodac-forordningen")[1] fastsættes det, at Kommissionen en gang om året skal forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om den centrale enheds virksomhed[2]. Denne niende årsrapport omfatter oplysninger om forvaltningen af systemet og dets resultater i 2011. I rapporten vurderes Eurodacs resultater og omkostningseffektivitet samt kvaliteten af den centrale enheds tjenester.

1.2. Udvikling på det retlige og det politiske område

Kommissionen vedtog omarbejdninger af Eurodac-forordningen i 2008[3] og 2009[4]. Disse blev den 11. oktober 2010 efterfulgt af et ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af "Eurodac" til sammenligning af fingeraftryk med henblik på en effektiv anvendelse af forordning (EF) nr. […/…] [om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet i en af medlemsstaterne af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs][5], som blev drøftet af de to andre lovgivningsinstanser i starten af 2011. Der fandt en vejledende afstemning sted i Europa-Parlamentets udvalg om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender den 3. februar 2011, hvor ordførerens udkast til betænkning blev vedtaget[6]. Rådets forberedende organer holdt to møder for at drøfte forslaget.

Det polske formandskab meddelte den 21. oktober 2011 Rådet, at "arbejdet med Eurodac-forordningen er stillet i bero. Et overvældende flertal af delegationerne fastholder deres støtte til, at der indarbejdes en klausul i Eurodacforordningen, som bemyndiger medlemsstaterne til under strenge betingelser at give deres retshåndhævende myndigheder adgang til Eurodacs centrale database med henblik på at bekæmpe terrorisme og organiseret kriminalitet"[7]. Kommissionen havde tidligere forelagt et forslag, som gav de retshåndhævende myndigheder[8] mulighed for at få adgang til systemet, men dette bortfald med ikrafttrædelsen af Lissabontraktaten. Som følge heraf blev forhandlingerne om 2010-forslaget (som ikke omfattede adgang for de retshåndhævende myndigheder) ikke genoptaget i 2011. Da et overvældende flertal af medlemsstaterne imidlertid har bedt om det, er det siden da blevet tydeligt, at det som led i en afbalanceret aftale om forhandlingerne om pakken om det fælles europæiske asylsystem er nødvendigt at inkludere ønsket om at give de retshåndhævende myndigheder adgang til Eurodac for at få afsluttet forhandlingerne om pakken inden udgangen af 2012. Kommissionen besluttede derfor igen at fremlægge et forslag om at give de retshåndhævende myndigheder adgang til Eurodac, som blev fremlagt den 30. maj 2012.

EURODAC'S CENTRALE ENHED[9]

1.3. Forvaltning af systemet

På grund af den stigende mængde oplysninger, der skal forvaltes (nogle transaktionskategorier skal opbevares i ti år), den naturlige forældelse af den tekniske platform (leveret i 2001) og en uforudsigelig udvikling i Eurodacs transaktionsmængder har Kommissionen opgraderet Eurodac-systemet. It-projektet, der hedder Eurodac Plus, har til formål at a) erstatte den forældede it-infrastruktur, b) øge det samlede systems kapacitet og ydeevne og c) sikre en hurtigere, mere sikker og mere pålidelig synkronisering af data mellem produktionssystemet og det såkaldte "Business Continuity System". I 2011 blev den endelige afleveringstest gennemført.

Eurodac Plus-systemet blev formelt godkendt i april 2011 efter afslutning af den endelige afleveringstest, som bestod af tre på hinanden følgende måneder med problemfri drift.

Den gamle Eurodac it-infrastruktur blev lukket ned i november 2011.

1.4. Tjenesternes kvalitet og omkostningseffektivitet

Kommissionen har gjort sig yderst umage med at levere kvalitetsservice til medlemsstaterne, som er de endelige brugere af Eurodacs centrale enhed. Medlemsstaterne er blevet underrettet, når en tjeneste ikke var til rådighed, hvilket hver gang udelukkende skyldtes aktiviteter i forbindelse med opgraderingen af Eurodac (Eurodac Plus). Selv om Eurodacs centrale enhed ikke selv registrerede noget driftsudfald i 2011, krævede den planlagte migration fra Eurodac til Eurodac Plus og den dertil hørende datasynkronisering mellem systemerne, at der blev lukket for indkommen trafik og dermed for behandlingen af indkomne transaktioner i en periode på 16 timer. Eurodacs centrale enhed var i 2011 til rådighed 99,82 % af tiden.

De samlede betalinger (herunder formålsbestemt indtægt) til vedligeholdelse og drift af den centrale enhed i 2011 var på 1 040 703,82 EUR, hvilket var et fald i udgifter i forhold til tidligere år (2 115 056,51 EUR i 2010 og 1 221 183,83 EUR i 2009), som primært skyldtes opgraderingen af Eurodac-systemet (Eurodac Plus). Den fastsatte pris for gennemførelsen af Eurodac Plus på 3 055 695,49 EUR er medregnet. 20 % (611 139,10 EUR) blev betalt i 2009, 60 % (1 833 417,29 EUR) blev betalt i 2010 og de resterende 20 % (611 139,10 EUR) blev betalt i 2011 og udgjorde 58,72 % af årets samlede udgifter.

Der blev dog opnået visse besparelser gennem en effektiv anvendelse af eksisterende ressourcer og infrastruktur, som Kommissionen forvalter, bl.a. brugen af S-TESTA-netværket[10]. Kommissionen tilvejebragte også (via ISA-programmet[11]) kommunikations- og sikkerhedstjenesterne til udveksling af oplysninger mellem den centrale enhed og de nationale enheder. Disse omkostninger, som de enkelte medlemsstater oprindeligt skulle have afholdt i overensstemmelse med forordningens artikel 21, stk. 2 og 3, blev i dette tilfælde dækket af Kommissionen, som anvendte den til rådighed værende fælles infrastruktur.

1.5. Databeskyttelse og datasikkerhed

I Eurodac-forordningens artikel 18, stk. 2, fastsættes en kategori af transaktioner, der giver mulighed for at foretage såkaldte "særlige søgninger" ("kategori 9") på anmodning af en person, hvis oplysninger er lagret i den centrale database, for derved at garantere den pågældendes ret til som registreret at få adgang til sine egne oplysninger.

Som det er blevet påpeget i tidligere årsrapporter, skabte det store antal "særlige søgninger" bekymring for, at de nationale myndigheder anvender denne søgefunktion forkert.

I 2011 blev der gennemført i alt 226 sådanne søgninger, hvilket udgør en stor stigning i forhold til 2010 (66) og 2009 (42). Størstedelen af disse søgninger blev foretaget i Spanien i maj, juni og august 2011 (henholdsvis 10, 22 og 132 søgninger), hvilket betyder, at Spanien tegnede sig for 79 % af alle særlige søgninger.

For bedre at kunne kontrollere dette fænomen har Kommissionen i sit forslag til ændring af Eurodac-forordningen indføjet et krav til medlemsstaterne om at medsende en kopi af den anmodning om indsigt, som den registrerede har stilet til den kompetente nationale tilsynsmyndighed.

2. Tal og resultater

Bilaget til denne årsrapport indeholder tabeller med faktuelle data frembragt af den centrale enhed i perioden 1.1.2011–31.12.2011. Eurodac-statistikkerne tager udgangspunkt i 1) registrerede fingeraftryk fra samtlige personer, der er fyldt 14 år, som har indgivet en asylansøgning i medlemsstaterne ("kategori 1"), 2) fingeraftryk fra personer, som blev pågrebet i forbindelse med ulovlig passage af en medlemsstats ydre grænse ("kategori 2"), eller 3) personer, som opholdt sig ulovligt på en medlemsstats område (hvis de kompetente myndigheder finder det nødvendigt at tjekke muligheden af en forudgående asylansøgning) ("kategori 3").

Eurodac-oplysninger om asylansøgninger kan ikke sammenlignes med de data, Eurostat frembringer, da sidstnævnte er baseret på månedlige statistikker fra justits- og indenrigsministerierne. Der er forskelle, som skyldes en række forhold af metodologisk karakter. For det første omfatter Eurostats oplysninger alle asylansøgere, dvs. uanset alder. For det andet er Eurostats oplysninger indsamlet således, at der sondres mellem personer, der ansøger om asyl i referencemåneden (dette kan også omfatte gentagne ansøgninger), og personer, der ansøger om asyl for første gang.

2.1. Vellykkede transaktioner

En "vellykket transaktion" er en transaktion, som den centrale enhed har kunnet behandle korrekt uden afvisning på grund af manglende datavalidering, fingeraftryksfejl eller utilstrækkelig kvalitet[12].

Den centrale enhed modtog i 2011 i alt 412 303 vellykkede transaktioner, hvilket udgør en stigning på 37,7 % i forhold til 2010 (299 459). Dette er i modsætning til udviklingen fra forrige år, hvor der var et fald i antallet af vellykkede transaktioner. De største stigninger var i Malta (582,4 %) og Italien (559,1 %) og skyldes det arabiske forår.

Udviklingen i antallet af transaktioner af oplysninger om asylansøgere ("kategori 1") steg i 2011 til 275 857 anmodninger (28 %) i forhold til 2010 (215 463) og 2009 (236 936).

Der var en ændring i udviklingen i antallet af personer, der blev pågrebet i forbindelse med en ulovlig passage af en ydre grænser ("kategori 2"). Efter at være faldet til 31 071 transaktioner i 2009 og dernæst til 11 156 i 2010 steg antallet af transaktioner betydeligt i 2011 til 57 693 (417,1 %). Italien indsendte langt de fleste af disse transaktioner (50 555 eller 88 %), efterfulgt af Spanien (4 204 eller 7 %). I modsætning hertil indsendte Grækenland det største antal transaktioner i denne kategori i 2009 (18 714) og igen i 2010 (4 486), men kun 530 transaktioner i 2011 (-88 %).

I 2011 indsendte 8 stater (Estland, Irland, Letland, Luxembourg, Norge, Portugal, Schweiz og Tjekkiet) ingen kategori 2-transaktioner (5 af disse stater sendte heller ingen i 2010). Som forklaret i rapporten for 2009 skyldes problemet med forskellen mellem antallet af kategori 2-oplysninger, der sendes til Eurodac, og andre statistiske kilder vedrørende omfanget af ulovlig passage af grænserne i medlemsstaterne, som det fremgår af Eurodacs statistiske data, højst sandsynlig den vage definition i artikel 8, stk. 1, i Eurodac-forordningen[13]. Dette problem vil blive løst ved hjælp af en præcisering af definitionen i forbindelse med den igangværende ændring af Eurodac-forordningen.

Det samlede antal kategori 3-transaktioner (oplysninger om personer, der blev pågrebet, mens de ulovligt opholdt sig på en medlemsstats område), steg med 8,1 % i 2011 (til 78 753) sammenholdt med 2010 (72 840). Irland er fortsat den eneste medlemsstat, der ikke indsendte kategori 3-transaktioner.

Selv om Eurodac-forordningen ikke indeholder noget krav om kategori 3-søgninger, tilskynder Kommissionen medlemsstaterne til at udnytte denne mulighed, inden de påbegynder tilbagesendelsesprocedurerne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold[14]. I de tilfælde, der er nævnt i Eurodac-forordningen[15], kan en sådan søgning være med til at fastslå, om en tredjelandsstatsborger har ansøgt om asyl i en anden medlemsstat, som den pågældende i henhold til Dublinforordningen kan sendes tilbage til. Det største antal kategori 3-transaktioner i 2011 var fra Tyskland (22 851 eller 29 %), Det Forenede Kongerige (12 859 eller 16 %) og Nederlandene (11 154 eller 14 %). Dette svarer til udviklingen i 2010.

2.2. "Hit"

2.2.1. Flere samtidige asylansøgninger (Hit: kategori 1 over for kategori 1)

Af de i alt 275 857 asylansøgninger, der blev registreret i Eurodac i 2011, var 22,4 % "flere samtidige ansøgninger" (dvs. to eller flere), hvilket betyder, at i 61 819 tilfælde var fingeraftrykkene fra den samme person allerede registreret som en kategori 1-transaktion i den samme eller i en anden medlemsstat. I 2010 var tallet på 52 064 (24,2 %). Det er i nogle medlemsstater imidlertid praksis at tage fingeraftryk efter tilbagetagelse i henhold til Dublinforordningen, hvilket fører til en fordrejning af statistikkerne vedrørende flere samtidige ansøgninger: Når der på ny tages og videregives fingeraftryk for ansøgeren efter dennes ankomst som følge af en overførsel i henhold til Dublinforordningen, giver det et fejlagtigt billede, nemlig at ansøgeren på ny har ansøgt om asyl. Kommissionen har til hensigt at løse dette problem og har i forslaget til ændring af Eurodac-forordningen indført krav om, at overførsler ikke skal registreres som nye asylansøgninger.

Tabel 3 i bilaget viser for de enkelte medlemsstater antallet af asylansøgninger, som svarede til asylansøgninger, der allerede var registreret i enten en anden medlemsstat ("udenlandske hit") eller i den samme medlemsstat ("lokale hit")[16].

I 2011 var i alt 38,6 % af alle "flere samtidige ansøgninger" lokale hit. I en række medlemsstater (Belgien, Bulgarien, Cypern, Det Forenede Kongerige, Irland, Italien, Nederlandene, Polen, Spanien og Tjekkiet) oversteg dette tal 50 %. Procentdelen af lokale hit i 2010 var på 35 %. Lokale hits viser tilfælde, hvor en person, der tidligere har ansøgt om asyl i en medlemsstat, indgiver en ny asylansøgning i samme medlemsstat, og afspejler dermed begrebet fornyet ansøgning som omhandlet i artikel 32 i Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne[17].

Udenlandske hit giver en idé om asylansøgernes sekundære bevægelser inden for EU. Som i tidligere år bekræfter statistikkerne, at de registrerede sekundære bevægelser ikke nødvendigvis følger "logiske" ruter mellem tilstødende medlemsstater. Frankrig fik f.eks. fortsat det højeste antal udenlandske hit fra asylansøgere, som tidligere havde indgivet en ansøgning i Polen (1 746). Samme mønster ses i Tyskland, hvor det højeste antal udenlandske hit blev fundet ved sammenligning med data fra Sverige (1 314). Statistikkerne over udenlandske hit går dog ikke entydigt i én retning fra lande med en ydre grænse, eller som grænser op til Middelhavet, til mere nordligt beliggende medlemsstater. Statistikkerne viser dog, at de sekundære bevægelser til lande med en ydre grænse, eller som grænser op til Middelhavet, i vid udstrækning skyldes visse medlemsstaters praksis med at tage fingeraftryk i forbindelse med tilbagesendelser i henhold til Dublinforordningen.

2.2.2. Hit: kategori 1 over for kategori 2

Disse hit giver en idé om, hvilke ruter der benyttes af personer, der ulovligt er indrejst på medlemsstaternes område forud for deres ansøgning om asyl. I 2011 var der flest hit på grundlag af data indsendt af Italien (4 268), Grækenland (1 805), Spanien (555), Ungarn (446) og Bulgarien (76). Det er dog slående, at hvad angår Bulgarien (85,9 %) var de fleste af disse hit lokale hit.

Ved en sammenligning mellem 2011 og 2010 ses et voldsomt fald fra 73,4 % til 21 % i tilfælde af personer, der blev pågrebet, da de ulovligt passerede grænsen, og som senere beslutter at søge om asyl. Når der sammenlignes med det absolutte antal hit, er der imidlertid sket et fald fra 11 939 i 2010 til 7 384 i 2011.

De fleste af dem, der indrejste ulovligt i EU via Italien og rejste videre, tog til Schweiz (2 288), Tyskland (688) eller Sverige (363). De, der rejste videre, efter at de ulovligt var indrejst via Grækenland, tog hovedsageligt til Tyskland (323), Det Forenede Kongerige (195) eller Tyskland (193). Af dem, der indrejste via Spanien (555), tog de fleste til enten Schweiz (161), Frankrig (139) eller Belgien (130), mens dem, der rejste videre, efter at deres fingeraftryk var blevet taget i Ungarn, hovedsageligt tog til nabolandet Østrig (163) eller Tyskland (66).

2.2.3. Hit: kategori 3 over for kategori 1

Disse hit giver en idé om, hvor ulovlige indvandrere først ansøgte om asyl, inden de rejste til en anden medlemsstat. Det skal imidlertid erindres, at det ikke er obligatorisk at videregive oplysninger om kategori 3-transaktioner, og at ikke alle medlemsstater gør systematisk brug af denne kontrolmulighed.

De disponible oplysninger tyder på, at strømmen af personer, der pågribes, mens de ulovligt opholder sig i en anden medlemsstat end den, hvor de har ansøgt om asyl, for det meste ender i nogle få medlemsstater, bl.a. Tyskland (7 749), Schweiz (2 225), Nederlandene (3 418), Frankrig (2 255), Østrig (1 739) og Norge (1 612).

2.3. Transaktionsforsinkelser

Eurodac-forordningen giver for øjeblikket kun en meget vag frist for videregivelse af fingeraftryk, hvilket kan forårsage store forsinkelser i praksis. Spørgsmålet er af afgørende betydning, idet forsinkelser i videregivelsen kan føre til resultater, der er i strid med de principper, der ligger til grund for den ansvarsfordeling, der er fastlagt i Dublinforordningen. Spørgsmålet om overdrevne forsinkelser mellem optagelsen af fingeraftryk og videregivelsen af dem til Eurodacs centrale enhed er blevet påpeget i de foregående årsrapporter og understreget som et gennemførelsesproblem i evalueringsrapporten.

I modsætning til tidligere år skete der i 2011 overordnet set et fald i den gennemsnitlige forsinkelse i overførslerne, dvs. tidsrummet fra optagelsen af fingeraftryk til videregivelsen af dem til Eurodacs centrale enhed. De fleste medlemsstaters og associerede landes frist for at videregive fingeraftryk til Eurodacs centrale enhed er på 0-4 dage. Undtagelser fra dette gennemsnit ses især i forbindelse med følgende medlemsstaters videregivelse af kategori 2-fingeraftryk: Tyskland (4,67), Grækenland (12,03), Nederlandene (8,83), Slovakiet (6,4) og Det Forende Kongerige (5,75). Kommissionen må gentage, at en forsinket videregivelse kan føre til ukorrekt udpegelse af en medlemsstat som følge af to forskellige scenarier beskrevet i tidligere årsrapporter, nemlig "forkerte hit"[18] og "manglende hit"[19].

På grund af en generel forbedring i gennemsnitsfristen for videregivelse af oplysninger er det samlede antal manglende hit på grund af forsinkelser i videregivelsen af fingeraftryk faldet fra 362 i 2010 til blot 9 i 2011.

Som i det foregående år er det bemærkelsesværdigt, at langt størstedelen af de manglende hit skyldes forsinkelser i Grækenlands videregivelse af oplysninger, nemlig 6 (66,6 %). Mønstret for fordelingen af forkerte hit fulgte også samme mønster som i 2010, idet forsinkelser i Danmarks videregivelse af data førte til 28 forkerte hit efterfulgt af Finland med 23 forkerte hit ud af i alt 89 forkerte hit. På grundlag af disse resultater opfordrer Kommissionen igen indtrængende medlemsstaterne til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at indsende deres oplysninger omgående i overensstemmelse med artikel 4 og 8 i Eurodac-forordningen.

2.4. Kvaliteten af transaktionerne

I 2011 faldt den gennemsnitlige procentdel af afviste transaktioner[20] for alle medlemsstater fra 8,92 % i 2010 til 5,87 %. Følgende medlemsstater har en afvisningsprocent på mindst 10 %: Estland (21,65 %), Frankrig (13,41 %), Malta (13,31 %), Portugal (15,42 %) og Det Forenede Kongerige (11,08 %). I alt 10 medlemsstater havde en afvisningsprocent på over gennemsnittet.

Afvisningsprocenten skyldes ikke teknologien eller svagheder i systemet. Årsagerne til de afviste transaktioner var først og fremmest en lav kvalitet af de fingeraftryksbilleder, som medlemsstaterne havde indsendt, menneskelige fejl eller en forkert konfigurering af udstyret i den medlemsstat, som indsendte fingeraftrykkene. Derudover indeholdt tallene i nogle tilfælde flere forsøg på at sende de samme fingeraftryk, efter at de var blevet afvist af systemet på grund af dårlig kvalitet. Selv om Kommissionen erkender, at nogle forsinkelser kan skyldes, at det midlertidigt er umuligt at tage fingeraftryk (beskadigede fingerspidser eller andre helbredsrelaterede forhold, der forhindrer, at der straks tages fingeraftryk), påpeger den igen problemet med de generelt høje afvisningsprocenter, der allerede blev fremhævet i tidligere årsrapporter, og den opfordrer medlemsstaterne til at sikre de nationale Eurodac-operatører en særlig uddannelse samt til at konfigurere deres udstyr korrekt for at mindske afvisningsprocenten.

3. Konklusioner

Eurodacs centrale enhed gav tilfredsstillende resultater i 2011 hvad angår hastighed, output, sikkerhed og omkostningseffektivitet.

I 2011 steg det samlede antal transaktioner med 37,7 % (til 412 303) med stigninger i alle tre transaktionskategorier. Antallet af kategori 1-transaktioner steg med 28 % (til 275 857), mens antallet af kategori 2-transaktioner steg med 17,1 % (til 57 693) og antallet af kategori 3-transaktioner steg lidt mindre med 8,1 % (til 78 753).

I 2011 faldt den gennemsnitlige procentdel af afviste transaktioner for alle medlemsstater fra 8,92 % i 2010 til 5,87 % i 2011.

Generelt blev fristen for videregivelse af oplysninger til Eurodacs centrale bedre, selv om den stadig kan blive endnu bedre.

BILAG

Tabel 1: Eurodacs centrale enhed: status over databaseindholdet pr. 31.12.2011

Tabel 2: Vellykkede transaktioner til Eurodacs centrale enhed i 2011

Tabel 3: Fordeling af hit – kategori 1 over for kategori 1 i 2011

Tabel 4: Fordeling af hit – kategori 1 over for kategori 2 i 2011

Tabel 5: Fordeling af hit – kategori 3 over for kategori 1 i 2011

Tabel 6: Afviste transaktioner i procent i 2011

Tabel 7: Antal dage i gennemsnit mellem datoen for optagelse af fingeraftryk til datoen for videregivelse til Eurodacs centrale enhed i 2011

Tabel 8: Hit: kategori 1 over for kategori 1 (såkaldte "forkerte hit") i 2011

Tabel 9: Fordeling af manglende kat. 1-hit/kat. 2-hit på grund af forsinket videregivelse af kat. 2 i 2011

Tabel 10: Fordeling af hit over for blokkerede tilfælde (art. 12 i forordning (EF) nr. 2725/2000) i 2011

Tabel 11: Optælling af kategori 9 "særlige søgninger" pr. medlemsstat i 2011

[1] EFT L 316 af 15.12.2000, s. 1.

[2] Artikel 24, stk. 1, i Eurodac-forordningen.

[3] KOM(2008) 825 endelig.

[4] KOM(2009) 342 endelig og KOM(2009) 344 endelig.

[5] KOM(2010) 555 endelig.

[6] Se Europa-Parlamentets dokument LIBE_PV(2011)0203_1.

[7] "Fælles europæisk asylsystem – Status". Se Rådets dokument 15843/11.

[8] KOM(2009) 344 endelig.

[9] I Eurodac-forordningen fastsættes der bestemmelse om oprettelse af en central enhed, der skal forvaltes af Europa-Kommissionen, og som omfatter et elektronisk fingeraftryksidentifikationssystem (AFIS), som skal modtage oplysninger og videreformidle oplysninger om hit/intet hit til de nationale enheder (de nationale adgangspunkter) i hver medlemsstat. I Eurodac-forordningen og gennemførelsesbestemmelserne hertil fastsættes det, hvem der har ansvaret for indsamlingen, videregivelsen og sammenligningen af fingeraftryksoplysninger, de midler, der skal anvendes for at videreformidle oplysninger, den centrale enheds statistiske opgaver og de standarder, der skal anvendes til videregivelse af oplysninger.

[10] S-TESTA-netværket (sikre transeuropæiske telematiktjenester mellem administrationer), der sikrer en generisk infrastruktur, der skal dække erhvervslivets behov og opfylde kravene om informationsudveksling mellem EU-administrationen og nationale administrationer.

[11] ISA (interoperationalitet for europæiske offentlige administrationer) er det nye program, der skal forbedre det elektroniske samarbejde mellem offentlige administrationer i EU-medlemsstaterne. Det er opfølgningen på det tidligere program IDA II (dataudveksling mellem administrationer) og IDABC (interoperabel levering af paneuropæiske e-forvaltningstjenester til offentlige myndigheder, virksomheder og borgere).

[12] Tabel 2 i bilaget viser antallet af vellykkede transaktioner pr. medlemsstat fordelt på kategorier mellem den 1. januar 2011 og den 31. december 2011.

[13] "Medlemsstaterne optager i overensstemmelse med de beskyttelsesforanstaltninger, der er fastlagt i den europæiske menneskerettighedskonvention og i De Forenede Nationers konvention om barnets rettigheder omgående fingeraftryk af samtlige fingre af alle udlændinge, der er fyldt 14 år, og som pågribes af de kompetente kontrolmyndigheder i forbindelse med ulovlig passage af grænsen til den pågældende medlemsstat ad land-, sø- eller luftvejen efter at være kommet fra et tredjeland, og som ikke afvises."

[14] EUT L 348 af 24.12.2008.

[15] Artikel 11: "(...) Generelt er der grund til at kontrollere, om udlændingen tidligere har indgivet en asylansøgning i en anden medlemsstat, når: a) udlændingen erklærer, at han/hun har indgivet en asylansøgning, men ikke oplyser, i hvilken medlemsstat ansøgningen er indgivet b) udlændingen ikke anmoder om asyl, men nægter at lade sig sende tilbage til sit hjemland med den begrundelse, at det ville bringe ham/hende i fare, eller c) udlændingen på anden måde forsøger at forhindre udsendelse ved at nægte at medvirke til fastlæggelsen af sin identitet, navnlig ved ikke at vise identitetspapirer eller ved at vise falske identitetspapirer."

[16] Statistikkerne vedrørende lokale hit i tabellerne svarer ikke nødvendigvis til de hitresultater, der videregives af den centrale enhed og registreres af medlemsstaterne. Årsagen er, at medlemsstaterne ikke altid anvender muligheden i artikel 4, stk. 4, hvor den centrale enhed anmodes om at foretage en søgning i deres egne oplysninger, der allerede er lagret i den centrale database. Selv når en medlemsstat ikke gør brug af den mulighed, skal den centrale enhed imidlertid af tekniske årsager altid foretage en sammenligning med samtlige oplysninger (nationale og udenlandske), der er lagret i den centrale enhed. I disse konkrete tilfælde vil den centrale enhed, selv hvis der findes en match ved sammenligning med nationale oplysninger, simpelthen svare "intet hit", fordi medlemsstaten ikke bad om sammenligningen af de indsendte oplysninger med egne oplysninger.

[17] EUT L 326 af 13.12.2005.

[18] I tilfælde af scenariet med et såkaldt "forkert hit" indgiver en tredjelandsstatsborger en asylansøgning i en medlemsstat (A), hvis myndigheder tager den pågældendes fingeraftryk. Mens disse fingeraftryk stadig venter på at blive videregivet til den centrale enhed (kategori 1-transaktion), kan den pågældende allerede indfinde sig i en anden medlemsstat (B) og igen ansøge om asyl. Hvis medlemsstat B indsender fingeraftrykkene først, bliver de fingeraftryk, der indsendes af medlemsstat A, registreret i den centrale database senere end fingeraftrykkene indsendt af medlemsstat B, og en sammenholdelse af oplysninger indsendt af medlemsstat B med oplysninger indsendt af medlemsstat A vil dermed resultere i et hit. Medlemsstat B vil således blive anset for at være ansvarlig i stedet for medlemsstat A, hvor der først blev indgivet en asylansøgning.

[19] I tilfælde af scenariet med det såkaldte "manglende hit" pågribes en tredjelandsstatsborger i forbindelse med ulovlig passage af en grænse, og den pågældendes fingeraftryk tages af myndighederne i den medlemsstat (A), som den pågældende er indrejst i. Mens disse fingeraftryk stadig venter på at blive videregivet til den centrale enhed (kategori 2-transaktion), kan den pågældende allerede indfinde sig i en anden medlemsstat (B) og igen ansøge om asyl. Ved den lejlighed tages den pågældendes fingeraftryk af myndighederne i medlemsstat (B). Hvis denne medlemsstat (B) indsender fingeraftrykkene (kategori 1-transaktion) først, vil den centrale enhed først registrere en kategori 1-transaktion, og medlemsstat (B) vil behandle ansøgningen i stedet for medlemsstat (A). Når en kategori 2-transaktion modtages på et senere tidspunkt, vil der ikke være tale om noget hit, idet der ikke kan søges på kategori 2-oplysningerne.

[20] En transaktion kan afvises som følge af et datavalideringsproblem, fingeraftryksfejl eller utilstrækkelig kvalitet (se også afsnit 2.1).