KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(92) 582 endelig udg. 
Bruxelles, den 22. december 1992 
RAPPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
FREMLAGT I OVERENSSTEMMELSE MED ARTIKEL 3 
I RÅDETS BESLUTNING 89/683/EØF 
AF 21. DECEMBER 1989 
(Anvendelse af en foranstaltning, der fraviger 
artikel 2 i sjette direktiv 77/388/EØF 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 
om omsætningsafgifter) 
Forslag t i I 
RÅDETS BESLUTNING 
om bemyndigelse af Den Franske Republik til at forlænge 
anvendelsen af en foranstaltning, der fraviger artikel 2 
i Rådets sjette direktiv (77/388/EØF) af 17. maj 1977 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 
om omsætningsafgifter 
(forelagt af Kommissionen) 

>14X-
RAPPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
FREMLAGT I OVERENSSTEMMELSE MED ARTIKEL 3 
I RÅDETS BESLUTNING 89/683/EØF 
AF 21. DECEMBER 1989 
(Anvendelse af en forans '... Itning, der fraviger 
artikel 2 i sjette direktiv 77/388/EØF 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 
om omsætningsafgifter) 
2 -
I. INDLEDNING 
Ved Rådets beslutning nr. 89/683/EØF af 21. deceaber 1989 ' blev Frankrig 
bemyndiget til, på grundlag af artikel 27 i sjette momsdirektiv og som følge 
af ikrafttrædelsen af det attende momsdirektiv, at iværksætte en særlig 
undtagelsesordning for afgiftspligtige transaktioner vedrørende nyt 
industriaffald og materialer til genbrug. Denne bemyndigelse udløber den 
31. december 1992 i henhold til bestemmelserne i artikel 1 i ovennævnte 
beslutning. 
Artikel 3 i beslutningen fastsætter desuden, at Kommissionen inden denne 
dato forelægger en rapport om anvendelsen af bemyndigelsen, i givet fald 
ledsaget af et forslag til rådsbeslutning om forlængelse af gyldigheds­
perioden for nævnte bemyndigelse. 
Formålet med denne rapport er at redegøre for anvendelsen af undtagelsen og 
at undersøge den anmodning om forlængelse af bemyndigelsen, som Den Franske 
Republik indgav ved skrivelse indgået til Kommissionens generalsekretariat 
den 22. oktober 1992. 
II. ANVENDELSE AF UNDTAGELSEN 
1. Tilbageblik over undtagelsen 
Artikel 1, punkt 2a), i attende momsdirektiv forpligtede Frankrig til 
pr. 1. januar 1990 at ophæve den afgiftsfritagelse, som Frankrig 
anvendte som en overgangs- og undtagelsesforanstaltning for leveringer 
af materialer til genbrug og nyt industriaffald på grundlag af de kombi­
nerede bestemmelser i artikel 28, stk. 3, litra b), og i bilag F, 
punkt 20, i sjette direktiv. 
I mødeprotokollen i forbindelse med vedtagelsen af attende direktiv ' 
figurerer i midlertid i punkt 4: "Ad artikel 2, punkt F 20" følgende 
erklæring: 
"Rådet og Kommissionen er enige om, at de fordomsfrit på grundlag af 
artikel 27, stk. 1-4, i direktiv 77/388/EØF vil undersøge en anmodning 
fra Frankrig om en undtagelse, der følger følgende princip: 
salgs-, provisions- eller mæglertransaktioner vedrørende nyt 
industriaffald eller materialer til genbrug belægges med merværdi­
afgift efter godkendelse fra den kompetente skattemyndighed. 
Denne godkendelse kan bl.a. være betinget af, at følgende betingelser 
overholdes: permanent anlæg, tilstrækkelig årlig omsætning, eventuel 
sikkerhedsstillelse." 
1) EFT nr. L 398 af 30.12.1989. 
2) Rådsdokument 6016/89, Bilag II, s. 8. 
3 -
På daværende tidspunkt så det ud til, at beskatningen af transaktioner 
vedrørende nyt industriaffald og materialer til genbrug kendetegnedes 
ved en betydelig risiko for svig, særlig inden for området metalmateri­
aler. De forskellige former for svig bestod først og fremmest i udste­
delse af falske fakturaer, som tog sigte på at overføre en fiktiv fra­
dragsret (det såkaldte taxi-system), eller i fakturering af afgifter, 
som aldrig blev indbetalt til statskassen. I begge tilfælde er der tale 
om særdeles betydelige budgetmæssige indtægtstab, eftersom genbrugs­
sektoren i Frankrig i 1989 tegnede sig for en samlet omsætning på 
omkring 18 mia. FF og i år for 25 mia. FF - for 15 mio. tons genbrugs­
produkter og 5 000 genbrugsvirksomheder. 
Ikrafttrædelse i Frankrig 
Undtagelsen blev gennemført i national ret ved artikel 33 i lov nr. 90-
1168 af 29. december 1990, dvs. ved finansloven for 1991. Artikel 260, 
261, 277, 273, 256, 290, 1784 i Code général des Impôts français blev 
ligeledes ændret. 
Den administrative instruks 3-A-x-91 af 27. december 1990, der blev 
offentliggjort i Bulletin officiel des Impôts n 9 af 14. januar 1991, 
série 3 CA, redegør for de bestemmelser, som undtagelsen har affødt i 
den interne ret. Disse bestemmelser trådte i kraft den 1. januar 1991. 
3. Indretningen af den sarlige ordning, som Frankrig iværksatte i henhold 
til undtagelsen 
Den kombinerer følgende tre bestemmelser: 
3.1. Beskatning ipso jure af leveringer, der omfatter nyt industri­
affald eller materialer til genbrug, og som foretages af 
virksomheder, der opfylder følgende to betingelser samtidig: 
- de besidder et permanent anlæg 
og 
den omsætning, ekskl. afgifter, vedrørende nyt industriaffald 
eller materialer til genbrug, som de har realiseret i løbet af 
det foregående kalenderår, har vist sig at være højere eller 
lig med 6 mio. FF. 
3.2. En "begrænset" afgiftsfritagelse, i dette t'ifælde kun gældende 
for leveringer af nyt industriaffald og r cerialer til genbrug, 
der er foretaget af virksomheder: 
- som enten ikke er i besiddelse af et permanent anlæg 
- eller som, selv om de råder over et permanent anlæg, har haft 
en omsætning, ekskl. afgifter, det foregående kalenderår med 
leveringer af nyt industriaffald eller materialer til genbrug 
på under 6 mio. FF. 
- 4 -
Denne fritagelse ledsages af en valgmulighed for beskatning efter 
bemyndigelse, der imidlertid kun står åben for virksomheder, hvis 
samlede årlige omsætning ligger på over 500 000 FF inkl. skatter 
og afgifter. Med andre ord er afgiftsfritagelsen kun obligatorisk 
for de virksomheder, hvis samlede årlige omsætning ligger under 
500 000 FF inkl. skatter og afgifter. 
3.3. En obligatorisk suspension af betalingen af moms for leveringer 
til afgiftspligtige af nyt industriaffald og materialer til 
genbrug, der består af non-ferro-metaller og legeringer heraf, når 
de pågældende leveringer er underkastet beskatning ipso jure eller 
efter bemyndigelse, altså når de ikke kan afgiftsfritages. 
De virksomheder i sektoren, der foretager leveringer med suspen­
sion, har ikke ret til at fakturere momsen, men de bevarer til 
gengæld deres fradragsret, som kan udnyttes ved modregning, hvis 
de har en anden beskattet sektor, eller, hvis dette ikke er til­
fældet, ved tilbagebetaling. 
Endvidere er enhver indførsel af nyt industriaffald og materialer 
til genbrug fritaget for moms. 
Provisionstransaktioner vedrørende nyt industriaffald eller 
materialer til genbrug ligestilles desuden med leveringer af 
goder, hvilket står i modsætning til mæglertransaktioner,, der 
derfor ikke omfattes af undtagelsen. 
4. Den franske administrations synspunkter o» anvendelsen af undtagelsen 
Den franske administration har gjort følgende betragtninger gældende: 
"1 Genbrugssektoren - 15 mio. tons genbrugsprodukter - tegner sig i 
Frankrig for en omsætning på omkring 25 mia. FF, hvoraf over en 
tredjedel stammer fra eksporten. Sektoren omfatter ca. 5 000 
virksomheder, der har genbrug som deres hovedaktivitet. 
Halvdelen af virksomhederne i denne sektor er små virksomheder, 
hvis årlige omsætning ligger på under 500 000 FF. De tegner sig 
for ca. 10% af den samlede omsætning. 
Disse virksomheder er af meget forskellig natur (små speciali­
serede virksomheder, velgørenhedsorganisationer . .. ), for hvilke 
den afgiftsfritagelse, der anvendes på deres leveringer af nyt 
industriaffald eller materialer til genbrug, udmærket opfylder 
målsætningen om forenkling og bekæmpelse af svig, som var afgø­
rende for indførelsen af ordningen i forbindelse med undtagelsen. 
Den anden halvdel af virksomhederne, hvis årlige omsætning ligger 
på over 500 000 FF, og som altså kan underkastes moms ipso jure 
eller efter bemyndigelse, tegner sig for 90% af omsætningen i 
sektoren. 
Blandt disse sidstnævnte virksomheder er ca. 60% afgiftspligtige 
ipso jure. De tegner sig for mere end to tredjedele af omsætningen 
i kategorien. 
- 5 
De andre virksomheder, som kan underkastes moms efter bemyndig­
else, består af de virksomheder, der ikke har et permanent anlæg, 
eller som har en omsætning på mellem 500 000 FF og 6 mio. FF. 
Blandt de virksomheder, der ikke er i besiddelse af et permanent 
anlæg, har en relativ lille andel (ca. 8%) en omsætning på over 
6 mio. FF. 
Over halvdelen af de virksomheder, der kan underkastes moms efter 
bemyndigelse, er, efter at de har anmodet herom, blevet bemyndiget 
til at lægge moms på deres leveringer af nyt industriaffald og 
materialer til genbrug. Det er sjældent, at man har nægtet 
bemyndigelse. 
Bemyndigelserne kan være betinget af, at den ansøgende virksomhed 
stiller en sikkerhed. Det viser sig imidlertid, at virksomhederne 
i 80% af tilfældene opfylder betingelserne om en tilstrækkelig 
solvens og derfor fritages for sikkerhedsstillelse. 
Ordningen med momssuspension for nyt industriaffald og materialer 
til genbrug, der består af non-ferrometaller, kompletterer endelig 
på en nyttig måde foranstaltningen, når en høj værdi for disse 
metaller øger risikoen for svig. 
Det fremgår af skattekontrolstatistikkerne, at de momspligtige 
virksomheder i denne sektor frembyder en mindre risiko for svig 
end gennemsnittet af franske virksomheder. 
Det forholder sig desuden generelt således, at det gennemsnitlige 
beløb for skattemyndighedernes korrektioner af virksomhedernes 
skatteansættelser stiger med virksomhedernes størrelse, men dette 
fænomen er betydeligt mindre udtalt for virksomhederne i denne 
sektor. 
Endelig skyldes disse skattekorrektioner i højere grad fejl i 
anvendelsen af skattereglerne (uberettigede fradrag) end egentlig 
svig (manglende oplysninger om afgiftspligtige transaktioner). 
Denne situation kan tilskrives den momsordning, som virksomhederne 
i sektoren er underkastet, og administrationens øgede kontrolfor­
anstaltninger . 
Forvaltningen af den ordning, der gælder for disse virksomheder 
(skattemyndighedernes kontrol med bemyndigelser og sikkerheds­
stillelse), har ikke rejst specielle problemer. 
Desuden har virksomhederne accepteret ordningen og givet udtryk 
for tilfredshed med den. Ordningen beskytter dem blandt andet mod 
de risici, som de kunne blive ofre for som .dige af nogle virk­
somheders ulovlige handlinger, og som de kunne komme til at bære 
konsekvenserne af over for administrâtione. 
- 6 -
III. ANMODNING OM FORLÆNGELSE AF UNDTAGELSEN 
Frankrig anmoder om forlængelse af undtagelsen for hele overgangsperioden 
som defineret i artikel 281 i sjette momsdirektiv som ændret ved direktiv 
91/680/EØF af 16. december 1991 med henblik på afskaffelsen af de fiskale 
grænser. 
Frankrig ønsker, at den afgiftsfritagelse, der i øjeblikket anvendes på al 
indførsel af nyt industriaffald og materialer til genbrug, finder anvendelse 
fra 1. januar 1993 på både indførsel og erhvervelser inden for Fællesskabet 
af den type produkter. 
IV. UDTALELSE FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
1. Om Frankrigs anvendelse af undtagelsen 
Gennemførelsen i national ret af artikel 1 i undtagelsen giver anledning 
til følgende bemærkninger: 
Det er ikke specificeret i lovteksten, der ændrer artikel 261-3-2 i 
Code général des Impôts français, at afgiftsfritagelsen for: 
* virksomheder, hvis årlige omsætning er under 500 000 FF, 
* virksomheder, som ikke har været omfattet af beskatningsordningen 
med bemyndigelse, 
kun gælder indtil 31. december 1992. 
Kun artikel 260 F i Code général des Impôts français, som omhandler 
boskatningsbemyndigelsen, specificerer udtrykkeligt, at denne beskat­
ning efter godkendelse gælder indtil 31. december 1992. 
Det bør imidlertid bemærkes, at de administrative bemærkninger 
omhandler tidsbegrænsningen for ordningen med begrænset afgifts­
fritagelse, der er fastsat ved Rådets beslutning (jf. punkt 1, andet 
afsnit, i instruks 3-A-1-91). 
Kun de virksomheder, hvis omsætning ligger mellem 500 000 FF inkl. 
skatter og afgifter og 6 mio. FF ekskl. skatter, kan bemyndiges til 
at erlægge moms - altså til at fakturere den og dermed overføre en 
fradragsret. Disse bestemmelser er i overensstemmelse med artikel 1 i 
Rådets beslutning: de følger af de kombinerede gældende bestemmelser 
i henhold til første led i nævnte artikel. Derfor - og det var netop 
formålet med undtagelsen - er de små virksomheder obligatorisk 
fritaget for afgift, fordi det tidligere først og fremmest var de små 
genbrugsvirksomheder, som begik svig ved at benytte de såkaldte 
"taxi"-systemer. Det bør desuden bemærkes, at bemyndigelsen til at 
anvende afgift generelt kun gives til de virksomheder, som forud har 
givet en sikkerhedsstillelse, der tjener til at sikre indbetaling til 
Recette des Impôts af moms, der er faktureret for transaktioner, der 
er foretaget i perioden dækket af bemyndigelsen. Selv om det ikke er 
- 7 -
udtrykkeligt anført i artikel 1 i Rådets beslutning, præciseres det i 
tredje betragtning i beslutningen, at bemyndigelsesproceduren kan 
"omfatte sikkerhedsstillelse". 
Den undersøgelse, som Kommissionens tjenestegrene har foretaget, 
viser, at de leveringer af nyt industriaffald og materialer til 
genbrug, der er fritaget for moms, ikke figurerer i tælleren i pro 
rata-satsen for fradraget, såfremt virksomheden i den her omhandlede 
sektor viser sig at være en delvis betalingspligtig. Det ser dog ud 
til, at disse leveringer, såfremt de foretages af fabrikanten selv og 
vedrører affald fra hans egen produktion, kan opføres både i tælleren 
og i nævneren i pro rata-satsen, og det strider umiddelbart mod de 
generelle principper i merværdiafgiften. Kommissionens tjenestegrene 
opfordrer derfor de franske myndigheder til i givet fald at vedtage 
de bestemmelser, der skal anvendes i denne forbindelse. 
Om det hensigtsmæssige i at forlænge den midlertidige undtagelse til 
Frankrig 
Kommissionens tjenestegrene bemærker, at overgangsperioden, der er 
fastsat i artikel 281 i sjette momsdirektiv som ændret med henblik på 
afskaffelsen af de fiskale grænser, ikke nødvendigvis er afsluttet den 
31. december 1996. Da den undtagelse, som der her anmodes om forlængelse 
af, oprindelig blev indrømmet for en periode på to år, foreslår 
Kommissionens tjenestegrene at videreføre den for en på fire år således 
at den udløber på en bestemt og forud fastsat dato, nemlig den 
31. december 1996. Dette vil give mulighed for hurtigt at konstatere 
navnligt, om udvidelsen af afgiftsfritagelsen til nye transaktioner i 
form af erhvervelser inden for Fællesskabet eventuelt skaber særlige 
vanskeligheder eller forårsager særlige former for svig. 
% 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
om bemyndigelse af Den Franske Republik 
til at forlænge anvendelsen af en foranstaltning, 
der fraviger artikel 2 i Rådets sjette direktiv 
(77/388/EØF) af 17. maj 1977 om harmonisering 
af medlemsstaternes lovgivning 
om omsætningsafgifter 
(forelagt af Kommissionen) 
- 9 -
BEGRUNDELSE 
1. Den Franske Republiks regering indgav ved skrivelse til Kommissionens 
generalsekretariat - registreret den 22. oktober 1992 - en anmodning om 
forlængelse af den fravigelse, der tidligere var blevet godkendt for en 
begrænset periode ved Rådets beslutning nr. 89/683/EØF af 21. december 
1989 ' . Beslutningen blev baseret på artikel 27 i sjette momsdirektiv ' 
og tog sigte på at bemyndige Frankrig til at indføre en særlig 
momsordning for nyt industriaffald og materialer til genbrug. Denne 
bemyndigelse udløber den 31. december 1992. 
2. Det fastsættes i artikel 3 i beslutningen, at Rådet, efter at have fået 
for 3lagt en rapport fra Kommissionen om Frankrigs anvendelse af oven­
nævnte beslutning, på forslag af Kommissionen og inden den 31. december 
1992 kan give tilladelse til at forlænge beslutningens gyldighedsperiode. 
3. Den rapport, som Kommissionen har forelagt vedrørende anvendelsen af 
beslutningen i perioden 1991-1992, konkluderer, at det vil være 
hensigtsmæssigt at forlænge anvendelsen af beslutningen indtil den 
31. december 1996. Det ligger allerede fast, at Kommissionen inden denne 
dato vil forelægge Rådet en ny rapport om anvendelsen af den her 
omhandlede bemyndigelse, bl.a. for at kontrollere, at dens udvidelse til 
også at omfatte nye afgiftspligtige transaktioner, der vedrører 
erhvervelser inden for Fællesskabet, hverken skaber særlige vanske­
ligheder eller tilskynder til svig. 
4. I overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i sjette momsdirektiv blev de 
andre medlemsstater underrettet ved skrivelse af 20. november 1992 om den 
franske anmodning. 
1) EFT nr. L 398 af 30.12.1989. 
2) EFT nr. L 145 af 13.6.1977. 
- 10 -
FORSLAG TIL RÅDETS BESLUTNING 
OM BEMYNDIGELSE AF DEN FRANSKE REPUBLIK TIL AT FORLÆNGE 
ANVENDELSEN AF EN FORANSTALTNING, DER FRAVIGER ARTIKEL 2 
I RÅDETS SJETTE DIREKTIV (77/388/EØF) AF 17. MAJ 1977 
OM HARMONISERING AF MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING 
OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv (77/388/EØF) af 17. maj 1977 om 
harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter ' - Dec 
fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, særlig arti­
kel 27, 
under henvisning til Rådets tidligere beslutning nr. 89/683/EØF ai 
21. december 1989,2) 
under henvisning til Kommissionens rapport om anvendelsen af ovennævnte 
beslutning i perioden 1991-1992, 
under henvisning til Kommissionens forslag på grundlag heraf, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 27, stk. 1, i sjette momsdirektiv kan Rådet med 
enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til 
at indføre eller videreføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestem­
melserne i dette direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at 
undgå visse former for svig eller unddragelse; 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, 
2) EFT nr. L 398 af 30.12.1989 
- 11 -
Kommissionens rapport om anvendelse af fravigelsen i perioden 1991-1992 har 
vist, at den har været nyttig og effektiv inden for genbrugs sektoren, hvor 
der er særlig risiko for svig; 
Kommissionens rapport om anvendelse af den pågældende fravigelse i perioden 
1991-1992 konkluderer, at der ikke er grund til at afvise en forlængelse af 
fravigelsen, forudsat at den bliver tidsmæssigt begrænset og udløber efter 
en passende frist; 
de øvrige medlemsstater blev den 20. november 1992 underrettet om Den 
Franske Republiks anmodning -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
Artikel 1 
Uanset bestemmelserne i artikel 2 i sjette direktiv 77/388/EØF bemyndiges 
Den Franske Republik til i perioden indtil den 31. december 1996, for så 
vidt angår nyt industriaffald og materialer til genbrug, at indrømme frita­
gelse for merværdiafgift, herefter benævnt "moms": 
- dels for leveringer, der foretages af: 
virksomheder, hvis årlige omsætning er under 500 000 FF 
virksomheder, som ikke er i besiddelse af et permanent a^læg, eller 
som, selv om de råder over et permanent anlæg, har haft en omsætning 
det foregående år for de pågældende varer på under 6 000 000 FF, 
medmindre de er bemyndiget til at opkræve moms på disse transak­
tioner 
dels for import og erhvervelser inden for Fælless1 ^oet. 
- 12 -
Artikel 2 
Uanset bestemmelserne i artikel 10, stk. 2, i sjette direktiv 77/388/EØF 
bemyndiges Den Franske Republik til i perioden indtil den 31. december 1996, 
for så vidt angår leveringer til afgiftspligtige af nyt industriaffald og 
materialer til genbrug, der består af non-ferro-metaller og legeringer 
heraf, såfremt disse leveringer ikke er fritaget for moms på grundlag af 
artikel 1, at fastsætte en suspensionsordning for betaling af afgiften i 
forbindelse med disse transaktioner. 
De afgiftspligtige modtagere skal erlægge afgiften for disse leveringer i 
det tilfælde, hvor disse produkter ikke er bestemt til enten udførsel i 
uforandret stand eller til fremstilling eller videresalg i uforandret stand 
af produkter, der er momspligtige 
Artikel 3 
Efter at have fået forelagt en rapport fra Kommissionen om anvendelsen af 
den i artikel 1 og 2 omhandlede bemyndigelse, i givet fald ledsaget af et 
forslag til beslutning om forlængelse af nævnte bemyndigelse, træffer Råac t 
på grundlag af dette forslag inden den 1. januar 1997 beslutning om, hvor­
vidt gyldighedsperioden for nævnte bemyndigelse skal forlænges. 
Artikel 4 
Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 

\2> 
ISSN 0254-1459 
KOM(92) 582 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 
Katalognummer : CB-CO-92-617-DA-C 
ISBN 92-77-51300-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikations 
L-2985 Luxembourg