BEGRUNDELSE

1. BAGGRUND FOR FORSLAGET

Den 1. juli 2013 tiltræder Kroatien Den Europæiske Union. For Kroatiens vedkommende gennemføres Schengenreglerne – nøjagtig som ved udvidelsen i 2004 og 2007 – i to faser, for så vidt angår spørgsmål vedrørende Schengenreglerne (artikel 4 i akten om Republikken Kroatiens tiltrædelsesvilkår samt om tilpasning af de traktater, som Den Europæiske Union bygger på (i det følgende benævnt "tiltrædelsesakten af 2012"). Det betyder, at Kroatien ligesom tidligere tiltrædelseslande fra datoen for tiltrædelse skal anvende bestemmelserne i forordning (EF) nr. 539/2001[1] og dermed underkaste tredjelandsstatsborgere, der er opført i bilag I, et visumkrav.

Kroatien har ligesom de lande, der tiltrådte Den Europæiske Union i 2004 og 2007, denne forpligtelse, selv om de pågældende personer er i besiddelse af et ensartet visum, et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse, som er udstedt af en Schengenmedlemsstat, da der er andre Schengenbestemmelser, der ikke vil finde anvendelse på Kroatien fra tiltrædelsesdatoen, såsom:

- Schengenreglerne om gensidig anerkendelse i artikel 18 og 21 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen[2] og i artikel 5, stk. 4, litra a), i forordning (EF) nr. 562/2006 ("Schengengrænsekodeksen")[3], ifølge hvilken tredjelandsstatsborgere, som er i besiddelse af en gyldig opholdstilladelse eller et visum til længerevarende ophold udstedt af en Schengenmedlemsstat, kan indrejse frit på de øvrige medlemsstaters område med henblik på kortvarigt ophold

- bestemmelserne om ensartet visum i artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 810/2009 ("visumkodeksen")[4], ifølge hvilke et ensartet visum er gyldigt overalt på Schengenmedlemsstaternes område.

Derudover er nationale visa udstedt af andre EU-medlemsstater, som endnu ikke er medlem af Schengen (Cypern), heller ikke gyldige i Kroatien.

For at undgå at påføre de lande, som tiltrådte Den Europæiske Union i 2004 og 2007, unødige administrative byrder, fik de nye medlemsstater, som endnu ikke har gennemført Schengenreglerne fuldt ud, ved beslutning nr. 895/2006/EF[5] og nr. 582/2008/EF[6] mulighed for ved en fravigelse af forordning (EF) nr. 539/2001 ensidigt at anerkende ensartede visa, visa til længerevarende ophold og opholdstillader, der er udstedt af Schengenmedlemsstater, samt af nationale visa til kortvarigt ophold, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser, der er udstedt af andre medlemsstater, som endnu ikke har gennemført Schengenreglerne fuldt ud, med henblik på transit af højst fem dages varighed. Derudover gav beslutning nr. 896/2006/EF[7] nye medlemsstater mulighed for at anerkende opholdstilladelser udstedt af Schweiz og Liechtenstein, som ikke er medlemmer af Schengenområdet uden indre grænser, med henblik på transit af højst fem dages varighed.

Personer, som er i besiddelse af sådanne dokumenter, har allerede været underlagt en streng kontrol af den udstedende Schengenmedlemsstat og anses ikke for at udgøre en trussel mod den offentlige orden eller en risiko i form af ulovlig indvandring af den pågældende stat. En ordning med ensidig anerkendelse ændrer ikke ved det tiltrædende lands forpligtelse til at nægte en person, som er indberettet som uønsket, indrejse, jf. artikel 5, stk. 1, i Schengengrænsekodeksen.

Ligeledes ved en fravigelse af forordning (EF) nr. 539/2001 sigter dette forslag mod at indføre en frivillig ordning, som bygger på fælles regler, og som giver Kroatien mulighed for ensidigt at anerkende ensartede visa, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af Schengenmedlemsstater samt tilsvarende dokumenter udstedt af medlemsstater, som endnu ikke anvender Schengenreglerne fuldt ud (Cypern), som ligestillede med deres nationale visa i en overgangsperiode, indtil landet anvender Schengenreglerne fuldt ud. Denne tilladelse er dog ikke begrænset til transit af højst fem dages varighed, jf. beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF, men gælder både transit gennem og forventet ophold på landets område af en varighed på højst 90 dage inden for given periode på 180 dage. På det tidspunkt, hvor ovennævnte beslutninger blev vedtaget, blev der i de dengang gældende fælles konsulære instrukser til de diplomatiske og konsulære repræsentationer skelnet mellem "transitvisa" og "visa til kortvarigt ophold". Denne skelnen ophørte ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa ("visumkodeks"), så den tidligere begrænsning er ikke længere relevant.

De tidligere nævnte beslutninger, som blev vedtaget i forbindelse med de seneste to EU-udvidelser, vedrørte kun ensartede Schengenvisa, dvs. visa der giver ret til at rejse inden for Schengenområdet. Visa med begrænset territorial gyldighed blev udelukket fra de tidligere beslutningers anvendelsesområde. Der er imidlertid behov for at tage fat på spørgsmålet om Kosovo* (som defineret i FN's Sikkerhedsråds resolution 1244 af 10.6.1999), som ikke anerkendes af alle Schengenstater.

Der er en væsentlig forskel på visa med begrænset territorial gyldighed, som i princippet kun er gyldige på den udstedende medlemsstats område, og sådanne visa udstedt til Kosovos statsborgere (jf. artikel 25, stk. 3, første punktum, i visumkodeksen), som er gyldige i alle Schengenmedlemsstater undtagen i dem, der ikke anerkender Kosovo. Dette særlige forhold berettiger, at disse visa med begrænset territorial gyldighed omfattes af ordningen med ensidig anerkendelse, også fordi der i dette tilfælde ikke er nogen reel trussel om ulovlig migration eller sikkerhedsrisici for Schengenområdet.

Udvidelsen af ordningen for ensidig anerkendelse ved hjælp af et EU-instrument vil ikke pålægge Kroatien nye forpligtelser ud over dem, der findes i tiltrædelsesakten af 2012. Den vil således ikke udgøre en fravigelse af tiltrædelsestraktaten. Den foreslåede ordning vil blive gennemført på frivillig basis: Kroatien vil have mulighed for enten at indføre den foreslåede ordning eller fortsat udstede nationale visa som påkrævet i tiltrædelsestraktaten. Hvis Kroatien vælger at anvende den fælles ordning, skal Kroatien acceptere dokumenter udstedt af alle Schengenmedlemsstaterne uden at skelne til den udstedende medlemsstat.

Det bør i den forbindelse bemærkes, at Kroatien indtil tiltrædelsesdatoen på grundlag sin nationale lovgivning accepterer gyldige Schengenvisa, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af Schengenstater til indrejse og ophold i eller transit gennem sit område.

Dette forslag ophæver beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF. Med hensyn til de medlemsstater, som disse beslutninger var rettet til, og som i mellemtiden er blevet Schengenmedlemsstater, er disse beslutninger blevet overflødige (med undtagelse af Cypern)[8]. Med hensyn til Cypern, som fuldt ud anvender den fælles ordning, der blev indført ved beslutning nr. 895/2006/EF den 10. juli 2006, og den ordning, der blev indført ved beslutning nr. 582/2008/EF den 18. juli 2008, fastsættes det i dette forslag, at ordningen skal erstattes af en ordning, der ligesom Kroatien giver Cypern ret til ensidigt at anerkende visa til kortvarige ophold, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af Schengenmedlemsstater samt nationale visa til kortvarige ophold, visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af medlemsstater, som endnu ikke anvender Schengenreglerne fuldt ud (Kroatien), til transit gennem eller forventet ophold på sit område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage[9]. Dette forslag fastlægger, at Cypern ligesom Kroatien kan anerkende visa og opholdstilladelser udstedt af de lande, der er associerede i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne.

Ordningen vil være gældende, indtil overgangsperioden udløber, og de pågældende medlemsstater deltager fuldt ud i området uden indre grænser, hvorpå den gensidige anerkendelse af sådanne dokumenter bliver obligatorisk i henhold til artikel 18 og 21 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen, artikel 5, stk. 2, i Schengengrænsekodeksen og visumkodeksen.

3. JURIDISKE ASPEKTER AF FORSLAGET

Resumé

Hovedelementerne i forslaget kan opsummeres således:

- Fælles regler, som giver Kroatien og Cypern mulighed for i en overgangsperiode ensidigt at anerkende ensartede visa, visa til længerevarende ophold, visa med begrænset territorial gyldighed udstedt til kosovoske statsborgere, jf. visumkodeksens artikel 25, stk. 3, første punktum, og opholdstilladelser udstedt af Schengenmedlemsstater samt lignende dokumenter udstedt af de to parter som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage

- Den ordning med ensidig anerkendelse, som indføres ved dette forslag, skal kun gælde dokumenter, hvis gyldighed dækker hele varigheden af det kortvarige ophold i Kroatien og Cypern. I den forbindelse og i betragtning af de problemer, som tredjelandsstatsborgere og indehavere af et ensartet indrejsevisum tidligere har stået over for (beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF), når de skulle vende tilbage fra deres ophold til Schengenområdet med et visum, som ikke længere var gyldigt, bør dette forslag begrænse ordningen for ensidig anerkendelse til ensartede visa, som tillader to eller flere indrejser i Schengenområdet

- De medlemsstater, som denne afgørelse er rettet til, skal meddele Kommissionen, om de ønsker at gøre brug af denne mulighed. Kommissionen offentliggør disse oplysninger i Den Europæiske Unions Tidende og sikrer på denne måde, at hele systemet forbliver gennemsigtigt

- Ophævelse af beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF.

* Denne betegnelse indebærer ingen stillingtagen til Kosovos status, og den er i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 1244/1999 og Den Internationale Domstols udtalelse om Kosovos uafhængighedserklæring.

Retsgrundlag

Den foreslåede afgørelse bygger på artikel 77, stk. 2, litra a) og b), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, da den udgør en foranstaltning vedrørende den fælles politik om visa og andre tilladelser til kortvarigt ophold samt personkontrol ved passage af de ydre grænser. Denne afgørelse vil blive vedtaget efter den almindelige lovgivningsprocedure.

For så vidt som den foreslåede afgørelse skal rettes til Kroatien afhænger forslaget af ikrafttrædelsen af traktaten mellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union og Republikken Kroatien vedrørende Republikken Kroatiens tiltrædelse af Den Europæiske Union[10].

Nærhedsprincippet

I henhold til artikel 5, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union handler Unionen på de områder, der ikke hører ind under dens enekompetence, kun hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne på centralt, regionalt eller lokalt plan, men på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger bedre kan nås på EU-plan. Da målet med dette forslag forudsætter en fravigelse af gældende EU-ret, kan det kun opfyldes ved handling på EU-plan.

Proportionalitetsprincippet

I henhold til artikel 5, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union må indholdet og formen af EU's indsats ikke gå videre end nødvendigt for at nå målene i traktaterne. Den form, der er valgt til denne foranstaltning, skal gøre det muligt at opfylde målet med forslaget og sikre en så effektiv gennemførelse som muligt. Med hensyn til indholdet giver dette forslag midlertidigt de pågældende medlemsstater tilladelse til at afvige fra deres forpligtelser i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 ved ensidigt at anerkende visa og opholdstilladelser udstedt af stater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, i gyldighedsperioden til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage. De pågældende personers indrejse og ophold på de pågældende medlemsstaters område udgør ikke en risiko, da de i forbindelse med erhvervelsen af deres visum eller opholdstilladelse, som er udstedt af stater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, eller af Kroatien eller Cypern, er blevet underkastet den gældende kontrol i den stat, som udstedte visummet eller opholdstilladelsen. Den foreslåede ensidige fravigelse af forordning (EF) nr. 539/2001 er derfor berettiget for at undgå at pålægge de pågældende medlemsstater unødige administrative byrder. Den gælder desuden kun i en overgangsperiode indtil den dato, hvor de pågældende medlemsstater er fuldt ud integreret i det fælles område uden indre grænser, og hvor ordningen om gensidig anerkendelse bliver obligatorisk. Fravigelsen er desuden frivillig og pålægger således ikke de pågældende medlemsstater nogen forpligtelser ud over dem, der følger af de gældende tiltrædelsesakter. Forslaget er derfor i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Det består af en afgørelse i lighed med de tilsvarende instrumenter, der blev vedtaget for de medlemsstater, der tiltrådte EU i 2004 og 2007.

5. FØLGERNE AF DE FORSKELLIGE PROTOKOLLER, DER ER KNYTTET SOM BILAG TIL TRAKTATERNE, OG AF DE ASSOCIERINGSAFTALER, DER ER INDGÅET MED TREDJELANDE

Retsgrundlaget for dette forslag findes i tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, hvilket betyder, at det er systemet med "variabel geometri", som er foreskrevet i protokollen om Danmarks stilling, protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed og protokollen om Schengenreglerne som integreret i Den Europæiske Union, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der finder anvendelse. Det betyder, at Danmark, Det Forenede Kongerige og Irland ikke deltager i vedtagelsen af forslaget, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark og Det Forenede Kongerige og Irland. Dette følger også af det forhold, at den foreslåede afgørelse udelukkende er rettet til medlemsstater, som er bundet af Schengenreglerne uden endnu at anvende dem.

Da den foreslåede afgørelse udelukkende er rettet til medlemsstater, som er bundet af Schengenreglerne uden endnu at anvende dem, udgør den ikke en udvikling af bestemmelserne i Schengenreglerne i henhold til de respektive associeringsaftaler med Norge, Island, Schweiz og Liechtenstein. Disse lande er derfor ikke bundet af den. Af hensyn til Schengensystemets sammenhæng og funktionsdygtighed omfatter denne afgørelse dog også visa og opholdstilladelser udstedt af lande, der er associeret i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne.

2013/0210 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE

om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Kroatien og Cypern ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a) og b),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

efter den almindelige lovgivningsprocedure og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I henhold til artikel 4, stk. 1, i tiltrædelsesakten af 2012 skal Kroatien, der tiltrådte EU den 1. juli 2013, fra denne dato indføre visumpligt for statsborgere fra tredjelande, der er opført i bilag I til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav[11].

(2) I henhold til artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2012 gælder bestemmelserne i Schengenreglerne om betingelser og kriterier for udstedelse af ensartede visa og bestemmelserne om gensidig anerkendelse af visa og om ligestilling mellem opholdstilladelser/visa til længere varende ophold og visa til kortvarigt ophold først i Kroatien, når Rådet har truffet afgørelse herom. De er dog bindende for medlemsstaten fra tiltrædelsesdatoen.

(3) Kroatien skal derfor udstede nationale visa til indrejse i eller transit gennem sit område til tredjelandsstatsborgere, der er i besiddelse af et ensartet visum, et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse udstedt af en medlemsstat, der anvender Schengenreglerne fuldt ud, eller et tilsvarende dokument udstedt af Cypern.

(4) Indehavere af dokumenter, der er udstedt af disse medlemsstater, samt dokumenter, der er udstedt af Cypern, udgør ingen risiko for Kroatien, da de har været underkastet den fornødne kontrol i de pågældende stater. For at undgå, at Kroatien pålægges en urimelig administrativ byrde, bør der vedtages fælles regler, der tillader Kroatien ensidigt at anerkende visse dokumenter udstedt af de pågældende medlemsstater som ligestillede med sine nationale visa, og der bør indføres en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser på grundlag af denne ensidige anerkendelse.

(5) De fælles regler, som blev indført ved beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF, bør ophæves. Med hensyn til Cypern, som anvender den fælles ordning, der blev indført ved beslutning nr. 895/2006/EF den 10. juli 2006, og den ordning, der blev indført ved beslutning nr. 582/2008/EF den 18. juli 2008, bør der fastsættes fælles regler, der ligesom Kroatien giver Cypern ret til ensidigt at anerkende visse dokumenter udstedt af medlemsstater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, samt lignende dokumenter udstedt af Kroatien som ligestillede med nationale visa og til at indføre en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på denne ensidige anerkendelse.

(6) Den forenklede ordning i denne afgørelse bør anvendes i en overgangsperiode indtil den dato, som fastsættes i en rådsafgørelse, jf. artikel 3, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2003 for Cyperns vedkommende, og artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2012 for Kroatiens vedkommende.

(7) Deltagelsen i den forenklede ordning bør være frivillig og ikke pålægge medlemsstaterne forpligtelser ud over dem, der er fastsat i tiltrædelsesakten af 2003 og tiltrædelsesakten af 2012.

(8) De fælles regler bør gælde ensartede visa til kortvarige ophold, visa til længere varende ophold og opholdstilladelser udstedt af medlemsstater, som fuldt ud anvender Schengenreglerne, visa med begrænset territorial gyldighed udstedt i overensstemmelse med visumkodeksens artikel 25, stk. 3, første punktum, og af lande, der er associerede i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, samt visa til kortvarige ophold, visa til længere varende ophold og opholdstilladelser udstedt af Kroatien og Cypern. Anerkendelsen af et dokument bør begrænses til det pågældende dokuments gyldighedsperiode.

(9) Indrejsebetingelserne i artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers passage af de fælles grænser (Schengengrænsekodeks)[12] skal være opfyldt med undtagelse af betingelsen i artikel 5, stk. 1, litra b), for så vidt som denne afgørelse indfører en ordning for Kroatiens og Cyperns ensidige anerkendelse af visse dokumenter udstedt af medlemsstater, der anvender Schengenreglerne fuldt ud, samt tilsvarende dokumenter udstedt af Kroatien og Cypern i forbindelse med transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.

(10) Målet for denne afgørelse, nemlig indførelse af en ordning for Kroatiens og Cyperns gensidige anerkendelse af visse dokumenter udstedt af andre stater, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

(11) Med hensyn til Island og Norge udgør denne afgørelse ikke en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne[13], eftersom den udelukkende er rettet til Kroatien og Cypern, som endnu ikke anvender Schengenreglerne fuldt ud.

(12) Med hensyn til Schweiz udgør denne afgørelse ikke en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne[14], eftersom den udelukkende er rettet til Kroatien og Cypern, som endnu ikke anvender Schengenreglerne fuldt ud.

(13) Med hensyn til Liechtenstein udgør denne afgørelse ikke en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne[15], eftersom den udelukkende er rettet til Kroatien og Cypern, som endnu ikke anvender Schengenreglerne fuldt ud.

(14) Af hensyn til Schengensystemets sammenhæng og funktionsdygtighed omfatter denne afgørelse dog også visa og opholdstilladelser udstedt af tredjelande, der er associeret i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne og anvender Schengenreglerne fuldt ud, såsom Island, Liechtenstein, Norge og Schweiz.

(15) I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse.

(16) Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne[16], og Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse.

(17) Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne[17], og Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Ved denne afgørelse indføres en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som betyder, at Kroatien og Cypern ensidigt kan anerkende dokumenter omhandlet i artikel 2, stk. 1, og dokumenter omhandlet i artikel 3 udstedt af medlemsstater og lande, der er associeret i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, og som fuldt ud anvender Schengenreglerne, samt dokumenter udstedt af Cypern og Kroatien til tredjelandsstatsborgere, der er omfattet af et visumkrav, jf. forordning (EF) nr. 539/2001, som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.

Gennemførelsen af denne afgørelse berører ikke personkontrollen ved de ydre grænser i henhold til artikel 5-13 samt artikel 18 og 19 i forordning (EF) nr. 562/2006.

Artikel 2

1. Kroatien og Cypern kan anerkende følgende dokumenter udstedt af medlemsstaterne og associerede lande, der fuldt ud anvender Schengenreglerne, som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på 90 dage inden for en given periode på 180 dage uanset indehaverens nationalitet:

i) et "ensartet visum" som defineret i artikel 2, nr. 3, i forordning (EF) nr. 810/2009, der er gyldigt til to eller flere indrejser

ii) et "visum til længerevarende ophold" som omhandlet i artikel 18 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen

iii) en "opholdstilladelse" som defineret i artikel 2, nr. 15, i forordning (EF) nr. 562/2006.

2. Kroatien og Cypern kan også anerkende visa med begrænset territorial gyldighed udstedt i henhold til artikel 25, stk. 3, første punktum, i visumkodeksen som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.

3. Hvis Kroatien eller Cypern beslutter at anvende denne afgørelse, anerkender de alle de i stk. 1 og 2 omhandlede dokumenter, uanset hvilken stat der har udstedt dokumentet.

Artikel 3

1. Hvis Kroatien eller Cypern beslutter at anvende artikel 2, kan de ligeliges anerkende følgende som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given 180 dages periode:

i) nationale visa til kortvarigt ophold og nationale visa til længere varende ophold udstedt af Cypern eller Kroatien i den ensartede udformning, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 1683/95[18]

ii) opholdstilladelser udstedt af Cypern eller Kroatien i overensstemmelse med den ensartede udformning, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002[19].

2. Dokumenter udstedt af Kroatien, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag I.

Dokumenter udstedt af Cypern, som kan anerkendes, er opført på listen i bilag II.

Artikel 4

De i artikel 2 og 3 omhandlede dokumenters gyldighedsperiode skal dække transittens eller opholdets varighed.

Artikel 5

Kroatien og Cypern giver inden ti arbejdsdage fra denne afgørelses ikrafttræden Kommissionen meddelelse om, hvorvidt de beslutter at anvende denne afgørelse. Kommissionen offentliggør disse medlemsstaters meddelelser herom i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 6

Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF ophæves.

Artikel 7

Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes indtil den dato, som fastsættes i en rådsafgørelse vedtaget i henhold til artikel 3, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2003 for så vidt angår Cypern og i henhold til artikel 4, stk. 2, første afsnit, i tiltrædelsesakten af 2012 for så vidt Kroatien, hvorpå alle bestemmelser i Schengenreglerne vedrørende den fælles visumpolitik og bevægelighed for tredjelandsstatsborgere, som lovligt opholder sig på medlemsstaternes område, finder anvendelse på den pågældende medlemsstat.

Artikel 8

Denne afgørelse er rettet til Kroatien og Cypern.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

formand formand

BILAG I Liste over dokumenter udstedt af KROATIEN

V i s a

– Kratkotrajna viza (C) – visum til kortvarigt ophold (C)

O p h o l d s t i l l a d e l s e r

– Odobrenje boravka – godkendelse af ophold

– Osobna iskaznica za stranca – identitetskort til udlændinge

BILAG II Liste over dokumenter udstedt af CYPERN

Θ ε ω ρ ή σ ε ι ς ( V i s a )

— Θεώρηση διέλευσης — Κατηγορία Β (transitvisum — type B)

— Θεώρηση για παραμονή βραχείας διάρκειας — Κατηγορία Γ (visum til kortvarigt ophold — type C)

— Ομαδική θεώρηση — Κατηγορίες Β και Γ (gruppevisum — type B og C)

Ά δ ε ι ε ς π α ρ α μ ο ν ή ς ( O p h o l d s t i l l a d e l s e r )

— Προσωρινή άδεια παραμονής (απασχόληση, επισκέπτης, φοιτητής) Midlertidig opholdstilladelse (beskæftigelse, besøg og studier)

— Άδεια εισόδου (απασχόληση, φοιτητής) Indrejsetilladelse (beskæftigelse og studier)

— Άδεια μετανάστευσης (μόνιμη άδεια) Indvandringstilladelse (permanent opholdstilladelse)

[1] EFT L 81 af 21.3.2001, s. 1.

[2] EFT L 239 af 22.9.2000, s. 19.

[3] EUT L 105 af 13.4.2006, s. 1.

[4] EUT L 243 af 15.9.2009, s. 1.

[5] EUT L 167 af 20.6.2006, s. 1.

[6] EUT L 161 af 20.6.2008, s. 30.

[7] EUT L 167 af 20.6.2006, s. 8.

[8] Når Kommissionen fremlægger dette forslag går den ud fra, at Bulgarien og Rumænien fra den 1. juli 2013 anvender Schengenreglerne fuldt ud.

[9] Ifølge beslutning nr. 896/2006/EF, artikel 5, finder samme beslutning kun anvendelse, indtil Schweiz og Liechtenstein tiltræder Schengen.

[10] EUT L 112 af 24.4.2012, s. 10.

[11] EFT L 81 af 21.3.2001, s. 1.

[12] EUT L 105 af 13.4.2006, s. 1.

[13] EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

[14] EUT L 53 af 27.2.2008, s. 1.

[15] EUT L 83 af 26.3.2008, s. 5.

[16] EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43.

[17] EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20.

[18] EFT L 164 af 14.7.1995, s. 1.

[19] EFT L 157 af 15.6.2002, s. 1.