Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg: »Bygge- og anlægsindustriens konkurrenceevne« (98/C 214/06)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 6. november 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalg udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Eugène Muller til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 1. april 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 354. plenarforsamling af 29. og 30. april 1998, mødet den 29. april 1998, med 117 stemmer for og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledende bemærkninger

1.1. Kommissionens meddelelse fortjener ØSU's særlige opmærksomhed, fordi den omhandler konkurrenceevnen i en vigtig sektor i den europæiske økonomi (), som er meget arbejdskraftintensiv og kendetegnet af et meget stort antal SMV inden for de forskellige produktions- og serviceområder. Den behandler en lang række aspekter af alle byggeprocessens faser på de forskellige aktørniveauer. Endelig fremlægges den på et tidspunkt, hvor behovet for større konkurrenceevne er mærkbart i hele EU, hvor beskæftigelsesproblemet sættes øverst på dagsordenen og bør være det første mål for enhver indsats, og hvor strukturelle ændringer skal evalueres og planlægges på baggrund af det indre marked og i lyset af EU's udvidelse. Derfor haster det med at afdække og realisere alle forudsætningerne for en dynamisk udvikling i denne sektor på det økonomiske, sociale og tekniske område.

1.2. ØSU glæder sig over, at Kommissionen ikke indskrænker sig til at give en oversigt over spørgsmål, der bør tages op, og opstille en lang række aktionsmuligheder, men i stedet anbefaler en række aktioner under fire prioriterede mål (), som senere i mere udbygget form kan indgå i et handlingsprogram. I denne forbindelse er det vigtigt at bemærke oversigterne over foreslåede eller anbefalede »særlige foranstaltninger«, der figurerer i bilaget til meddelelsen, og som skal ses i sammenhæng med målet om forbedring af konkurrenceevnen.

1.3. ØSU bemærker, at der i meddelelsen peges på mange forskellige, komplicerede problemstillinger og mulige foranstaltninger som reaktion herpå. ØSU erkender, at det i lyset af det horisontale og vertikale samspil - reelt eller potentielt - mellem så mange forskelligartede, men dog indbyrdes forbundne problemer kan forekomme vanskeligt at udforme et sammenhængende handlingsprogram på EU-plan. ØSU lægger dog vægt herpå og opfordrer derfor Rådet til i lyset af de fire afgørende målsætninger og de fremlagte forslag at fokusere på nogle hovedpunkter og dertil hørende prioriterede foranstaltninger. Endvidere opfordres den til at fastsætte retningslinjer med henblik på udarbejdelse af et realistisk og inspirerende handlingsprogram, der kan gennemføres i flere etaper og på de forskellige kompetence- og ansvarsniveauer for at sikre en stærkere samhørighed på nationalt plan og i EU.

1.4. På denne baggrund og i betragtning af, at Kommissionen under udarbejdelsen af denne meddelelse i vid udstrækning har hørt de direkte berørte erhvervs- og samfundskredse, kan ØSU generelt godkende meddelelsens indhold og målsætninger. De bemærkninger, der fremsættes i denne udtalelse, vedrører hovedsageligt retningslinjer og prioriteringer, som Kommissionen anmodes om at tage i betragtning under det videre arbejde, for hvilket der i øvrigt bør fastlægges en tidsplan.

1.5. Ud over de anbefalinger, ØSU fremfører vedrørende de fire afgørende målsætninger, henvises der først og fremmest til punkt 4 (»Konklusioner«) i denne udtalelse. Disse konklusioner er ikke udtømmende. De er rettet til Rådet og Kommissionen med henblik på en snarlig fastlæggelse af rammen og retningslinjerne for det handlingsprogram, der skal udarbejdes.

1.6. Kommissionen har omhyggeligt defineret, hvad der i den foreliggende meddelelse forstås ved »bygge- og anlægsindustrien« (). Denne definition indebærer, at aktørerne inden for dette brede spektrum af aktiviteter omfatter et stort antal vidt forskellige fag- og erhvervsgrupper, som er direkte involveret i byggeprocessen. De bør derfor alle høres på passende vis og have mulighed for at deltage i udformningen og gennemførelsen af foranstaltninger, der indgår i handlingsprogrammet. Det siger sig selv, at denne høringsret og høringsforpligtelse ikke må overskygge den rolle, de beføjelser og det ansvar, som påhviler de parter, der er i direkte berøring med virksomhedernes drift (arbejdsgivere og lønmodtagere og deres respektive organisationer og fagforeninger).

2. Konkurrenceparametre

2.1. Beskrivelsen af konkurrenceparametrene og de dermed forbundne problemer belyser den indbyrdes afhængighed og det samspil, der kan være mellem de forskellige aktører i byggeprocessen og mellem EU's og medlemsstaternes politik. Samtidig understreges nødvendigheden af en korrekt anvendelse af subsidiaritetsprincippet under hensyntagen til de særlige vilkår på sektorielt, nationalt og regionalt plan. Desuden giver meddelelsen direkte og indirekte nyttige fingerpeg om, hvilke foranstaltninger der kan eller skal justeres, styrkes, iværksættes eller målrettes mod bygge- og anlægssektoren og dens understøttende netværk, hvis rolle ikke må undervurderes.

2.2. Som påpeget i meddelelsen er de faktorer, der bestemmer konkurrenceevnen, uløseligt forbundet med hinanden. Meddelelsens forfattere har bestræbt sig på at beskrive og analysere dem én efter én i 10 underkapitler (4.1-4.10). ØSU støtter denne fremgangsmåde og tilslutter sig ligeledes Kommissionens analyse af de mange aspekter af de forskellige problemer.

2.3. ØSU er i meget vid udstrækning enig i de punkter, der tages op i ovennævnte 10 underkapitler. Der er derfor ingen grund til på dette stade at fremkomme med yderligere kommentarer. Desuden følges beskrivelsen af konkurrenceparametrene og deres faktiske eller potentielle betydning op i den del af meddelelsen, der omhandler afgørende målsætninger og særlige foranstaltninger, som foreslås eller anbefales. Denne udtalelse vedrører først og fremmest denne del af Kommissionens meddelelse.

3. Kommissionens anbefalinger - særlige foranstaltninger og forslag til et handlingsprogram

3.1. Dette kommissionsdokument viser, at det er nødvendigt og faktisk muligt at opstille et veldisponeret, kronologisk opbygget handlingsprogram, som ud over de foranstaltninger, der skal præciseres, også tager følgende i betragtning:

- tidligere foranstaltninger og deres effekt;

- det potentielle samspil - som ofte fremstår uklart - mellem politikken for bygge- og anlægssektoren på den ene side og diverse EU-, nationale, regionale og lokale politikker på den anden side;

- de offentlige og private aktørers vidt forskellige beføjelser, kapacitet og ansvar;

- mulighederne for tilpasning af initiativerne til markedssituationen og -udviklingen og til forholdet mellem udbud og efterspørgsel;

- behovet for til stadighed at gennemføre foranstaltningerne på effektiv og integreret vis og etablere horisontale og vertikale koordinations- og samarbejdsformer, der kan sætte skub i hele sektoren.

3.2. Kommissionens strategi kan forekomme ambitiøs på baggrund af den komplicerede problematik. Ikke desto mindre er den nødvendig i betragtning af, hvad der står på spil. ØSU er i øvrigt overbevist om, at de fire »afgørende målsætninger« vil muliggøre konvergens mellem de forskellige aspekter og målretning af foranstaltningerne.

3.3. ØSU glæder sig over, at Kommissionen agter at fastlægge handlingsprogrammet (som skal vedtages af Rådet) i samarbejde med bygge- og anlægssektorens repræsentanter. Efter ØSU's opfattelse kræver dette høring af repræsentanter for alle berørte virksomhedskategorier, især de små og mellemstore, samt af sektorens lønmodtagerorganisationer. De samarbejds- og samrådstraditioner, der kendetegner mindre virksomheder i byggesektoren, bør udnyttes. ØSU ønsker også at blive inddraget i høringsproceduren.

3.4. Når aktionsområderne er defineret, bør de trufne foranstaltninger og deres indvirkning nøje følges op. Af hensyn til en effektiv opfølgning bør det på grundlag af det opstillede handlingsprogram konkret fastsættes, hvorledes samråds- og samarbejdssystemet skal fungere inden for de nuværende beslutningsstrukturer. Det er klart, at passende procedurer for koordineringen af politikkerne og foranstaltningerne samt evaluering af resultaterne er en afgørende forudsætning for, at et integreret handlingsprogram kan fungere effektivt.

3.5. ØSU vil allerførst - inden det udtaler sig om de fire afgørende målsætninger og de foreslåede foranstaltninger - understrege to forhold af generel betydning.

3.5.1. I meddelelsen peges der på byggesektorens imageproblemer. ØSU er bekendt med de vanskeligheder, sektoren kæmper med i denne henseende, samt de negative følger heraf, og kan kun støtte planerne om at rette op på denne situation. ØSU anser det imidlertid for vigtigt, at der ud over specifikke aktioner såsom diverse oplysningskampagner på sektorielt og nationalt plan tages fat på dette problem i forbindelse med alle de målsætninger, der beskrives i meddelelsen, ud fra en global og integreret strategi.

3.5.2. Hvad angår de mange forskellige problemer, der knytter sig til konkurrenceevnen, og de mange uomgængelige ændringer med hensyn til strukturer, produktionsmidler, kvalifikationer, ressourcer, procedurer og mentalitet, understreger ØSU, hvor nødvendigt det er både på EU- og nationalt plan at føre en loyal og konstruktiv dialog med alle byggesektorens aktører, herunder især arbejdsmarkedets parter. ØSU er i øvrigt overbevist om, at hvis det lykkes at etablere og praktisere gode fremgangsmåder for dialog, samarbejde og samråd med alle berørte parter, vil dette i sig selv hjælpe sektoren til at finde nye veje frem (f.eks. på områder såsom kvalifikationsniveau, kvalitet, selve byggeprocessen, adfærdskodeks, koordination, investeringer, arbejdets tilrettelæggelse osv.).

3.6. Første målsætning: At udvikle en sammenhængende kvalitetspolitik

3.6.1. Dette mål, som er ledetråden i indsatsen for at forbedre konkurrenceevnen, kan opdeles i en række kvalitetselementer af forskellig art: en klar forestilling om og specifikation af projektets formål og udformning, planlægningsprocedurer og -faser, fastlæggelse af tekniske klausuler og aftaleregler, overholdelse af tekniske rammer, overslag og frister, opfyldelse af regler om holdbarhed, arkitekturmæssige krav, sikkerheds-, sundheds- og miljøforskrifter samt normer af æstetisk og byplanlægningsmæssig karakter. Opfyldelsen af kvalitetskravene afhænger af kvalifikationer, knowhow, ekspertise og erfaring inden for teknologi, finansiering, administration, organisation, koordination, samarbejde, samt traditionsbestemte og arbejdsmarkedsrelaterede aspekter, herunder arbejdsmiljø, tryghed i ansættelsen og udnyttelse af individuelle færdigheder.

3.6.2. Selvom man kan definere begrebet kvalitet og fastlægge foranstaltninger til opnåelse af dette mål, kan det være svært at skabe en sammenhængende kvalitetspolitik. Efter ØSU's mening kan der dog opnås sammenhæng, hvis der ved udformningen af handlingsprogrammet tages højde for de forskellige faktorer, der er af betydning for de andre afgørende målsætninger. Blandt disse faktorer kan nævnes: fremgangsmåder og muligheder for højnelse af virksomhedernes kvalifikationsniveau, adgangen til byggefagene, anerkendelse af arbejdstagernes kvalifikationer, beskæftigelsesvilkår, markedsadgang, retlige rammevilkår, gennemsigtighed på aftaleområdet, informationsformidling, teknologioverførsel og imødekommelse af kundernes krav. Der henvises her til ØSU's bemærkninger i initiativudtalelsen »Bæredygtig udvikling på bygge- og boligområdet i Europa« ().

3.6.3. Set i dette bredere perspektiv kan de foranstaltninger, der anbefales i bilaget under overskriften »Kvalitet«, ikke give anledning til yderligere kommentarer fra ØSU's side.

3.6.4. Det skal dog bemærkes, at begrebet »kvalitet« i bred forstand ikke kun vedrører tekniske normer, men også aspekter såsom sundhed, sikkerhed, energi, ny teknologi, nye former for byggeri og nye byggemetoder samt miljø. Kvalitetskravene er altså en udfordring for virksomhedernes og alle andre byggeaktørers fantasi og innovationsevne. I øvrigt gælder det generelt, at de faktorer af betydning for konkurrenceevnen, der beskrives i meddelelsens kapitel 4, også kan medvirke til at forbedre kvaliteten. Som eksempel kan nævnes arbejdstagernes kvalifikationer, som behandles nedenfor i punkt 3.8.

3.6.5. Den skelnen, der i meddelelsens punkt 4.1 foretages mellem »produktionsproceskvalitet« og »integreret styringskvalitet«, er vigtig. Man må dog gå ud fra, at der normalt vil blive fokuseret på et af disse to systemer afhængigt af de konkrete, ofte skiftende vilkår. Ikke desto mindre er det vigtigt at fremme ophævelse af faggrænserne og etablering af et reelt samarbejde mellem alle aktører i byggeprocessen, indførelse af særlige former for integreret organisation og ledelse samt anvendelse af planlægnings- og koordinationsinstrumenter og -organer før og under den egentlige byggeproces. Det er nødvendigt at tilstræbe bedre koordinerings- og samarbejdsformer, da det ad denne vej vil blive muligt at overholde eller endda begrænse tilbud og omkostninger og gennemføre projekterne hurtigere, lige som det vil bidrage til at forbedre sektorens image.

3.6.6. Handlingsprogrammet bør under alle omstændigheder fremme indførelsen af de retlige og aftalemæssige betingelser, der er nødvendige for, at det valgte system kan fungere, og støtte gennemførelsen af foranstaltninger, der kan øge interessen, informationsniveauet og samrådet mellem de berørte parter.

3.6.7. I lyset af betragtningerne i punkt 4.1 og 4.4 i Kommissionens meddelelse bør man fremme forsknings- og udviklingsaktiviteter vedrørende innovative metoder til forbedring af kvaliteten under hensyntagen til specifikke forhold såsom byggeriets omfang og tekniske sværhedsgrad, tilbudsgivernes kapacitet, standardiseringsstadet, udviklingen af metoder til kvalitetssikring og frivillig certificering på dette område, som er tilpasset sektoren og tilgængelig for SMV, forbedring af kvalifikationerne på det teknologiske og forvaltningsmæssige område, passende anvendelse af informationsteknologi og den dertil knyttede byggeteknik samt fremme af denne teknologis udbredelse.

3.6.8. Begrebet »kvalitet« omfatter også de anvendte byggematerialer og byggeriets struktur og æstetik. ØSU har i flere udtalelser taget disse spørgsmål op.

3.7. Anden målsætning: At forbedre regler og lovgivning og de generelle markedsrammer

3.7.1. Forskellige underafsnit i meddelelsen (4.6 - 4.2 - 4.3 - 4.10) og bilaget (3. »Sikring af loyal konkurrence« og 4. »Modernisering af de offentlige myndigheders rolle«) omhandler problemer i forbindelse med regler og lovgivning og de generelle markedsvilkår, og der fremsættes løsningsforslag, som især er rettet til de offentlige myndigheder. Listen over særlige foranstaltninger til »modernisering af de offentlige myndigheders rolle« fortjener utvivlsomt særlig interesse. Generelt kan ØSU tilslutte sig de forslag, som Kommissionen fremsætter på dette stade.

3.7.2. ØSU har behandlet spørgsmål vedrørende regulering og de forskellige former for hindringer og barrierer i sine udtalelser om følgende emner: standardisering, byggevarer, offentlige indkøb, anerkendelse af kvalifikationer og ikke mindst i forskellige udtalelser fra Observationscentret for Det Indre Marked (). I den forbindelse har ØSU fremsat forslag rettet til Kommissionen, medlemsstaterne og de berørte erhvervssektorer. Disse aspekter bør tages op til fornyet overvejelse især af hensyn til konkurrenceevnen, som er afgørende for EU's udvikling.

3.7.3. ØSU glæder sig over Kommissionens tilkendegivelse af, at den i de forslag til regler og lovgivning, den anmodes om at fremlægge, vil undgå ethvert element, som kan bremse eller forhindre en stigning i produktiviteten og konkurrenceevnen.

3.7.4. Kommissionen bør også fortsætte sine bestræbelser på at få de berørte generaldirektorater til at koordinere deres indsats og samarbejde, således at der såvel på konkurrenceområdet som andre områder kan træffes de effektive foranstaltninger, som industrien og befolkningen forventer.

3.7.5. Det er klart, at det først og fremmest påhviler de produktions-, service- og konsulentvirksomheder og alle andre aktører, der er direkte involveret i byggeprocessen, at forbedre sektorens konkurrenceevne. Men når det gælder regulering, er det dog de offentlige myndigheder, som har det direkte ansvar. ØSU opfordrer derfor ministerrådet og Kommissionen til at sørge for, at handlingsprogrammet først og fremmest kommer til at omfatte opstillingen af en liste over mulighederne for administrativ forenkling såvel i den specifikke nationale lovgivning som i EU's bestemmelser, således at man kan løse de problemer, der gentager sig, og udnytte erfaringerne med god praksis. En sådan liste skulle samtidig kunne afdække manglerne med hensyn til reglers og aftalers klarhed og gennemskuelighed. Dette bør kunne føre til konkrete forbedringer.

3.7.6. Med hensyn til hindringer af administrativ og lovgivningsmæssig art kan visse holdninger, som baseres på almene, sikkerheds- eller miljømæssige interesser, eller andre fuldt berettigede sikkerhedsforanstaltninger bremse indsatsen for at styrke produktiviteten og konkurrenceevnen, hvis de indførte bestemmelser ikke tager tilstrækkeligt højde for de vilkår, som virksomhederne er underlagt uafhængigt af deres størrelse og aktivitetsområde.

3.7.7. ØSU understreger, at problemerne i forbindelse med underentrepriser ikke kun berører små og mellemstore virksomheder i byggesektoren. ØSU erkender, at der er brug for en grundig undersøgelse af vilkårene for udførelse af arbejde for en hovedentreprenør, de forskellige former for samarbejde, der praktiseres i den offentlige og private sektor, og mulighederne for at skabe nye former for virksomhedssamarbejde. ØSU peger desuden på det presserende behov for foranstaltninger, der kan tilvejebringe økonomisk acceptable vilkår og procedurer samt generelle og juridisk acceptable aftaleregler for at sætte en stopper for en praksis, som især går ud over SMV og deres ansatte. Derfor vil det være nyttigt hurtigst muligt at udarbejde en kodeks for »god praksis« i medlemsstaterne - for så vidt som en sådan kan defineres - og at tage hensyn hertil ved fastlæggelsen af arbejdsprogrammet (f.eks. hovedentreprenørens ansvar på det tekniske, skattemæssige og sociale område).

3.7.8. Også andre vigtige områder trænger til en grundig undersøgelse:

- indgivelse af kunstigt lave tilbud og de skadelige konsekvenser af denne praksis;

- forskellige former for dumping mht. kvalitet eller ansættelsesvilkår;

- manglende overholdelse af sikkerhedsmæssige, arbejdsretlige eller sociale bestemmelser;

- de enkelte parters overholdelse af betalingsfristerne;

- tilnærmelse af reglerne om garantiperioder, forsikring og ansvar, for så vidt som disse kan skabe konkurrenceforvridning;

- gældende eller påtænkte regler for god praksis vedrørende skattelettelser;

- foranstaltninger vedrørende sikkerheden i virksomhederne, energibesparelse, miljøinitiativer og -krav, som sektoren selv har iværksat inden for rammerne af forskellige partnerskabsformer;

- gældende eller påtænkte regler vedrørende den sorte økonomi under hensyntagen til byggesektorens særlige økonomiske, sociale, finansielle, skattemæssige, retlige, konkurrencemæssige og tekniske vilkår.

3.7.9. Det er velkendt, at ordrerne fra de offentlige myndigheder har stor betydning for byggesektoren. ØSU har i flere udtalelser behandlet problemerne i forbindelse med reguleringen af offentlige indkøb og udbudsprocedurer, bl.a. i udtalelsen om grønbogen om offentlige indkøb (). ØSU går ud fra, at der vil blive taget hensyn til denne udtalelse i handlingsprogrammet for konkurrenceevnen.

3.7.10. De offentlige myndigheder spiller også en afgørende rolle ved fastlæggelsen og gennemførelsen af investeringsprogrammer på mellemlang og lang sigt. Disse investeringsplaner og -programmer er et vigtigt middel til forbedring af de fremtidsorienterede virksomheders konkurrenceevne. For at undgå medfølgende problemer af forskellig art, f.eks. at en virksomhed udstyres med overkapacitet i forhold til en given kontrakt, skal investeringsplanerne vedrøre en konkret efterspørgsel og reelle behov og sigte mod klart definerede mål (store infrastrukturer - offentlige bygninger - boligbyggeri - socialt boligbyggeri). Dette forudsætter, at finansielle reserver kan fremskaffes og anvendes til de fastsatte formål (bl.a. ved hjælp af offentlige/private partnerskaber), og at myndighederne råder over tilstrækkelige tekniske og logistiske midler samt en klar lovramme, som gør det muligt at iværksætte de forskellige faser i en investeringsplan på det rette tidspunkt af hensyn til balancen mellem udbud og efterspørgsel, beskæftigelsen, den teknologiske udvikling og strukturtilpasningerne. Der skal i denne forbindelse også peges på behovet for foranstaltninger til vedligeholdelse og bevarelse af infrastrukturer, ejendomme og historiske bygninger. Dette er særlig vigtigt i tider, hvor budgetbesparelser kan gøre det vanskeligt at finansiere nye investeringer, og hvor behovet for et egentligt offentligt/privat partnerskab bliver stadig mere mærkbart.

3.7.11. De transeuropæiske net (TEN) er af vital betydning for konkurrenceevnen i EU, hvilket er blevet påvist og erkendt gentagne gange ved de europæiske topmøder og navnlig det sidste ekstraordinære topmøde om beskæftigelsen (). Deres betydning for konkurrenceevnen rækker langt ud over byggesektoren. Ud over den direkte beskæftigelse i forbindelse med selve anlægsarbejderne vil etableringen af TEN på mellemlang og lang sigt have en positiv, varig indvirkning på beskæftigelsen i andre erhvervssektorer på grund af multiplikatoreffekten [i forholdet 1 til 3, jf. den i meddelelsen citerede undersøgelse, »SECTEUR« ()].

ØSU opfordrer derfor til, at der på alle niveauer gøres en indsats for at fremskynde etableringen af TEN og de dertil knyttede servicecentre, hvilket bl.a. er blevet anbefalet af den gruppe på højt niveau, som kommissionsmedlem Neil Kinnock har nedsat. Dette bør navnlig ske gennem etablering af partnerskaber mellem den offentlige og private sektor og en bedre koordinering af alle de midler, der afsættes til finansiering af infrastrukturer.

3.7.12. Hvad angår internationaliseringen af byggeaktiviteterne ud over EU's grænser kan ØSU tilslutte sig den analyse, som Kommissionen fremlægger. Det skal understreges, at EU's byggesektor er udsat for meget hård konkurrence, især fra japanske og amerikanske koncerner, hvoraf nogle er verdens førende mht. til virksomhedsstørrelse, mens andre er førende på det byggetekniske område.

3.8. Tredje målsætning: At fremme stabil og varig vækst inden for uddannelse i hele sektoren, både med hensyn til niveau og kvalitet

3.8.1. Dette mål hænger tæt sammen med målet om forbedring af kvaliteten. Det kan betragtes som hovedhjørnestenen i enhver foranstaltning til forbedring af konkurrenceevnen.

3.8.2. Den stabile og varige forbedring af uddannelsen, der slås til lyd for i meddelelsen, forudsætter en løbende dialog og samarbejde mellem alle aktører i byggesektoren, især arbejdsmarkedets parter. Indsatsen skal omfatte aktiviteter på alle niveauer, fremme motivation og åbne karrieremuligheder, styrke den faglige bevidsthed, forståelsen for det kulturelle aspekt, ansvarsfølelse, initiativrigdom og innovationsevne samt skabe nye horisontale og vertikale arbejdsrelationer og -former. Det skal bemærkes, at man her kan drage nytte af de erfaringer, som paritetiske organer har opbygget.

3.8.3. ØSU støtter de forslag til foranstaltninger, der anføres i bilaget. De svarer til indholdet i nogle af de EU-programmer og -initiativer, der bygger på hvidbogen »Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse« (1994), hvidbogen om almen uddannelse og erhvervsuddannelse »Undervise og lære, på vej mod det kognitive samfund« (1995) samt diverse strategier om vedvarende uddannelse og veksel- og lærlingeuddannelse. ØSU's udtalelser om dette emne indeholder konstruktive anvisninger, der kan være til nytte, hvis de relateres til de særlige forhold i byggesektoren og dens forskellige aktivitetsområder ().

3.8.4. Det er indlysende, at en velstruktureret almen og erhvervsfaglig uddannelse samt vedvarende uddannelse er vejen frem, hvis man vil opnå de faglige kvalifikationer, som er afgørende for jobsikkerheden, og som kan lette tilpasningen til ny teknologi. Faglig kunnen er sammen med foranstaltninger til højnelse af standarden og anerkendelse af kvalifikationer forudsætninger for kvalitet og produktivitet, som er faktorer af afgørende betydning for konkurrenceevnen, der på sin side gør det muligt at forbedre arbejds- og ansættelsesvilkårene for alle arbejdstagere i denne arbejdskraftintensive sektor.

3.8.5. ØSU opfordrer derfor kraftigt til, at der i særlig grad fokuseres på problemet med uddannelse og højnelse af kvalifikationsniveauet og den faglige kompetence i byggesektoren ved fastlæggelsen af retningslinjer og planlægningen af konkrete, velkoordinerede foranstaltninger i forbindelse med det kommende handlingsprogram. Det er sektorens fremtid og millioner af arbejdspladser, der står på spil.

3.8.6. I Kommissionens seneste tekster om uddannelse fornemmer man en særlig bevågenhed over for de såkaldte »vækstsektorer«. Denne holdning bør ikke gå ud over den indsats og de investeringer, der er brug for i bygge- og anlægssektoren, men det ser desværre ikke ud til, at den bliver omfattet af de prioriterede foranstaltninger til gavn for de nye fremspirende sektorer, som i øvrigt ikke er klart defineret. CEDEFOP bør også holde sig dette for øje i sit kommende arbejde for at fremskaffe større viden om uddannelsen i byggesektoren. I den forbindelse er det også vigtigt at undgå, at forskellige undersøgelser og analyser overlapper hinanden.

3.8.7. Det turde være overflødigt at minde om følgende: udviklingen af hensigtsmæssige uddannelsesformer for byggeerhvervene er et virkningsfuldt middel til fremme af de unges beskæftigelse; de kvalifikationer, der er brug for i byggebranchen, spænder lige fra rent manuelle færdigheder til højteknologisk kompetence, styring af den samlede byggeproces og budgetstyring; produktionsprocessen kan let forenes med individuelt tilpassede praktikformer; det brede spektrum af kvalifikationer tilskynder i sig selv til erhvervelse af nye kvalifikationer og til et dynamisk karriereforløb; erhvervsuddannelsen bør forbedres bl.a. gennem passende systemer for informationsformidling, overvågning af udviklingen og erhvervsvejledning med deltagelse af arbejdsmarkedets parter, forældresammenslutninger og lærere, som kan opfordres til at anvende sådanne systemer i undervisningen for at oplyse de unge om beskæftigelsesmulighederne. »Informations- og uddannelsescentre for byggeindustrien« kan også bidrage til en bedre informationsformidling og bekæmpelse af visse fordomme om byggesektoren.

3.8.8. Bilagene til meddelelsen indeholder nogle oversigter over konkrete foranstaltninger, hvori »uddannelse« figurerer sammen med »kvalitet«, »teknologi«, »ansættelsesvilkår« og »andet« under overskriften »Fremme af de immaterielle investeringer«.

3.8.9. ØSU så gerne, at der blev udviklet en bedre strategi til fremme af de immaterielle investeringer og videnbaserede investeringer generelt gennem passende, sammenhængende tilskyndelsesforanstaltninger. Betydningen af sådanne investeringer omtales rigtignok i de SMV-orienterede politikker. Men investeringer i knowhow, erfaringsopbygning, informationskapacitet, socialt engagement, forbedring og fornyelse af ledelse og organisation tillægges normalt ikke særlig stor vægt ved fastlæggelse af støttekriterier, vurdering af kreditværdighed og soliditet, afskrivningsregler, virksomhedsovertagelse og -overdragelse osv. En nøje evaluering af de immaterielle investeringer ville kræve en grundigere analyse, hvis der skal tages hensyn til disse investeringer i forbindelse med initiativer inden for f.eks. beskæftigelse, finansiering, beskatning, uddannelse og anvendelse af informationsteknologinetværk til fremme af en interaktiv, decentraliseret uddannelse i stor skala.

3.8.10. Da uddannelsesområdet først og fremmest henhører under den nationale, regionale og lokale kompetence, kommer man ikke uden om subsidiaritetsprincippet. Handlingsprogrammet skal tage højde herfor på en konstruktiv måde.

3.9. Fjerde målsætning: At omorientere og udbygge forskningen og udviklingen

3.9.1. ØSU er enig med Kommissionen i, at dette vigtige mål ligeledes er afgørende for en forbedring af konkurrenceevnen.

3.9.2. Problematikken har relation til de forskellige F& U-rammeprogrammer, som ØSU har afgivet udtalelser om. I forbindelse med F& U må man ikke glemme byggesektorens særlige karakteristika såsom virksomhedernes relativt beskedne størrelse, problemerne med at indføre den ny teknologi i tide og på en hensigtsmæssig måde samt sektorens fortrinsvis lokale/regionale forankring, som gør det vanskeligt at anlægge en EU-strategi for F& U.

3.9.3. Det er et spørgsmål, om der er fuld forståelse for betydningen af forskning og udvikling vedrørende ny teknologi blandt byggesektorens aktører og forskerne. Kommissionen prioriterer også ofte forskningen vedrørende højteknologi i de såkaldte »vækstsektorer« på bekostning af udviklingen af mindre avanceret teknologi i de traditionelle sektorer. Ingen af disse to felter må negligeres, men man må finde frem til den mest effektive fremgangsmåde for alle de sektorer, hvis konkurrenceevne skal forbedres.

3.9.4. Efter ØSU's mening tager det femte rammeprogram for forskning og udvikling hensyn til sektorens særlige behov, og Kommissionen har foreslået iværksættelse af nøgleaktionen »Konkurrence- og bæredygtig vækst: Fremtidens by«. Den består af tre elementer, hvoraf det ene vedrører »frembringelse og demonstration af økonomiske, rene, effektive og bæredygtige teknologier til genvinding af materialer, byfornyelse og byggeri, navnlig med henblik på storbyggeri og på beskyttelse af kulturarven« ().

3.9.4.1. ØSU understreger betydningen af denne nøgleaktion for bygge- og anlægssektoren og anmoder om, at den tillægges den vægt, som den fortjener. Derfor er det på sin plads, at den i det femte rammeprogram for F& U opføres under tema nr. 3 »Aktioner for bæredygtig vækst« i stedet for under tema nr. 4 »Energi, miljø og bæredygtig udvikling«. I betragtning af bygge- og anlægssektorens bidrag til Fællesskabets BNP (11 %) må EU-bevillingerne til sektorens F& U-projekter (under 5 %) siges at være utilstrækkelige.

3.9.5. Der er brug for større viden om forskningsniveauet i byggesektoren og om de felter, som denne forskning vedrører (industriens konkurrenceevne, miljø, bevarelse og renovering af fredede bygninger, beskæftigelse, energi osv.). Der foreligger kun nogle skøn over forskningsniveauet og fordelingen af forskningsaktiviteterne i Europa. Det er således nødvendigt at udarbejde en oversigt over disse aktiviteter i medlemsstaterne med en klassificering efter kategori (f.eks. grundforskning, generel forskning, forskning i konkurrenceevne osv.) og virksomhedstype (byggevareproducenter, bygge- og anlægsvirksomheder, konsulentfirmaer, offentlige forskningscentre, universiteter osv.). Desuden er der brug for at udarbejde metoder til evaluering af forskningens effektivitet og dens indvirkning på sektorens konkurrenceevne, forbedring og fremme af bæredygtig projektering og konstruktion samt produktiviteten.

3.9.6. En sådan indsats ville sætte bygge- og anlægsindustrien i stand til at udnytte forskningens stærke sider og rette op på manglerne, fastlægge de nødvendige strategier og iværksætte passende foranstaltninger. Det skorter ikke på interessante og nyttige forskningsområder (f.eks. sikring af bygninger mod diverse skader).

3.9.7. Ovennævnte bemærkninger leder frem til en række konklusioner, hvoraf én med rette anføres i Kommissionens meddelelse. Der er tale om manglerne med hensyn til forskning i byggeprocessen og ledelses- og organisationsformer, som behandles i andre punkter i denne udtalelse, især i afsnittet om kvalitet.

3.9.8. De fleste forskningsaktiviteter vedrører produkterne og i mindre grad teknologien, men enhver virksomhed, som vil øge sin konkurrenceevne, fokuserer først og fremmest på selve byggeprocessen.

3.9.9. En vellykket byggeproces (kvalitet, pris, tidsfrister, kanalisering af menneskelige ressourcer, miljø og sikkerhed) afhænger i første række af koordinationen mellem de forskellige parter, dvs. bygherrer, kunder, arkitekter, rådgivende ingeniører, producenter af byggevarer, byggefirmaer med diverse håndværksspecialer eller sammenslutninger af sådanne, hovedentreprenører og underentreprenører. Ganske vist kan F& U-rammeprogrammerne ikke løse alle problemer på dette område, men der er dog en række forskningsprojekter vedrørende optimering af byggeprocessen, der fortjener en nærmere undersøgelse med henblik på gennemførelse på EU-plan, i lighed med projekterne vedrørende informations- og kommunikationsteknologiapplikationer.

3.9.10. Visse dele af bygge- og anlægsindustrien er overordentlig innovativ, og der forskes stadig mere i innovation. I betragtning af byggesektorens opsplittede karakter og traditionsprægede indstilling er der dog brug for en kraftig indsats på følgende områder: informationsformidling, teknologioverførsel, indførelse af regler for god praksis, samarbejdsaftaler mellem forskningsinstitutter og virksomheder, incitamenter til indførelse af ny teknik og innovative procedurer.

3.9.11. Ud over de muligheder, der er nedfældet i det femte F& U-rammeprogram, især vedrørende SMV, samt ovennævnte bemærkninger støtter ØSU de foranstaltninger, der er opført i bilaget til Kommissionens meddelelse. Det kan på dette grundlag konkluderes, at det er nødvendigt at koordinere indsatsen og metoderne og klart at definere kompetencen på dette område, hvor der er brug for indsats fra både EU's, medlemsstaternes og sektorens side.

4. Konklusion

4.1. Ovenstående bemærkninger, retningslinjer og forslag fremsættes i afventning af Rådets afgørelse om iværksættelse af et handlingsprogram for bygge- og anlægssektoren. ØSU opfordrer således Rådet til at vedtage en sådan konstruktiv afgørelse og understreger følgende punkter:

4.2. Angående udformningen og gennemførelsen af handlingsprogrammet fremfører ØSU følgende:

4.2.1. ØSU godkender og støtter Kommissionens initiativ. I sin egenskab af repræsentant på EU-plan for de direkte og indirekte berørte erhvervssektorer og arbejdsmarkedsparter forventer ØSU at blive inddraget effektivt i høringsprocessen om handlingsprogrammet;

4.2.2. Der bør hurtigst muligt fastlægges en ramme og retningslinjer for gennemførelsen af dette program i EU, medlemsstaterne og virksomhederne;

4.2.3. Et sådant initiativ haster, fordi det er nødvendigt at forberede og lette udvidelsen af EU gennem konkrete tiltag og efterleve konklusionerne fra beskæftigelsestopmødet i Luxembourg den 20. og 21. november 1997, bla. vedrørende EIB's nye lånefaciliteter;

4.2.4. De fire afgørende målsætninger kan give en kraftig impuls til de parter, der opfordres til at træde i aktion, dvs. offentlige og private bygherrer, bygmestre (ingeniører, arkitekter, konsulenter, koordinatorer), entreprenører og deres ansatte;

4.2.5. Handlingsprogrammets retningslinjer og aktionsområder bør tilsigte en høj grad af horisontal og vertikal integration, som tager højde for den indbyrdes afhængighed og samspillet mellem EU's sektorpolitikker og mellem de forskellige aktørers arbejds- og kompetenceområder;

4.2.6. Handlingsprogrammet bør ledsages af en tidsplan for iværksættelsen og gennemførelsen af foranstaltningerne på de forskellige beslutnings- og interventionsniveauer i overensstemmelse med en konstruktiv og dynamisk anvendelse af subsidiaritetsprincippet;

4.2.7. I handlingsprogrammet bør indgå en hørings- og samarbejdsprocedure med henblik på evaluering af programmets gennemførelse, løbende erfaringsudveksling og de nødvendige justeringer af programmet;

4.2.8. De berørte erhvervssektorer og arbejdsmarkedsparter spiller en afgørende rolle for en effektiv gennemførelse af de planlagte foranstaltninger;

4.2.9. Der bør tages initiativ til etablering og ajourføring af databaser, således at beslutningstagningen kan foregå på grundlag af de reelle vilkår og problemer.

4.3. Angående de konkrete foranstaltninger i handlingsprogrammet fremfører ØSU følgende:

4.3.1. Den kurs, der er afstukket i de afgørende målsætninger, bør foreløbigt følges;

4.3.2. Det vil være nyttigt at opstille en liste over de regler for god praksis, som allerede følges på de områder, der behandles i denne udtalelse, med det mål at finde konkrete løsninger og undgå dyre undersøgelser og analyser, som ofte overlapper hinanden;

4.3.3. I forbindelse med de afgørende målsætninger bør der lægges vægt på følgende:

- faglig uddannelse gennem hensigtsmæssige uddannelsessystemer på alle niveauer;

- forbedring af sektorens image, arbejdsvilkår, arbejdstilrettelæggelse og sikkerhed og sundhed på byggepladsen;

- forbedring af ledelses- og organisationsformer i forbindelse med byggeprocessen;

- oversigt over de F& U-områder, der modtager støtte, eller som bør støttes;

- overførsel og anvendelse af ny teknik via tætte forbindelser mellem virksomheder og forskningsinstitutter;

- tilskyndelse til nye samarbejdsformer, der kan afhjælpe de små virksomheders indbyggede svagheder;

- indførelse af mere gennemsigtige regler for offentlige indkøb og udbudsprocedurer;

- fjernelse af barrierer og andre faktorer, der kan hæmme indsatsen for at forbedre konkurrenceevnen, samt uddybning af de spørgsmål, der er taget op ovenfor i punkt 3 og navnlig punkt 3.7.8;

- fremme af immaterielle investeringer, især vedrørende forvaltning af menneskelige ressourcer og udnyttelse af nye data på områderne sikkerhed, miljø, energi og finansiering;

- effektiv og konsekvent gennemførelse af investeringsplaner på mellemlang og lang sigt samt egnede former for partnerskab mellem det offentlige og erhvervslivet.

Bruxelles, den 29. april 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Følgende nøgletal er angivet i kapitel 2 i Kommissionens meddelelse: største industrisektor: 11 % af Fællesskabets BNP; største industrisektor, når det gælder beskæftigelse: 8,8 millioner beskæftigede, 7 % af den erhvervsaktive befolkning; 26 millioner arbejdstagere er direkte eller indirekte afhængige af bygge- og anlægssektoren; »1=3«, hver arbejdsplads i bygge- og anlægssektoren fører yderligere to med sig i de tilknyttede sektorer; 2 millioner virksomheder, hvoraf 97 % har under 20 ansatte, og 93 % har under 10.

() Fire afgørende målsætninger: udvikling af en sammenhængende kvalitetspolitik; forbedring af regler og lovgivning og de generelle markedsrammer; fremme af stabil og varig vækst inden for uddannelse i hele sektoren, både når det gælder niveau og kvalitet; udbygning af forskning og udvikling på baggrund af de skiftende behov.

() Bygge- og anlægssektoren, forstået i ordets videste betydning, omfatter boligbyggeri, erhvervs- og institutionsbyggeri, anlægsarbejder og fabriks- og industribyggeri. Desuden skal der tages hensyn til hele forsyningskæden - fra primære råmaterialer til komplicerede produkter og systemer. På samme måde omfatter byggeprocessen alle faser - fra det første udkast over gennemførlighedsundersøgelser, projektering, udførelse og vedligeholdelse til nedrivning (herunder genvinding og genbrug af materialer og bortskaffelse og forbrænding af affald).

() EFT C 355 af 21.11.1997.

() ØSU's udtalelser om: »Tekniske standarder og gensidig anerkendelse«, EFT C 212 af 22.7.1996; »Grønbog om offentlige indkøb i EU: overvejelser for fremtiden«, EFT C 287 af 22.9.1997; »SMV i grænseregionerne - problemer i de grænseoverskridende handelsrelationer, herunder opfyldelsen af tekniske krav«, EFT C 206 af 7.7.1997.

() EFT C 287 af 22.9.1997.

() Konklusionerne fra topmødet, pkt. 33 og 40; Kommissionens meddelelse »Fællesskabspolitikkerne og beskæftigelsen« - KOM(97) 611, s. 12.

() SECTEUR-undersøgelsen: »Strategier for byggesektoren«.

() ØSU's udtalelser om: Hvidbogen »Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse«, EFT C 295 af 22.10.1994; Hvidbogen »Undervise og lære, på vej mod det kognitive samfund«, EFT C 295 af 7.10.1996; Kommissionens rapport om adgangen til efter- og videreuddannelse i EU, EFT C 19 af 21.1.1998; Kommissionens meddelelse »Fremme af lærlingeuddannelsen i Europa«, EFT C 95 af 30.3.1998 (CES 110/98 af 28.1.1998).

() KOM(97) 142 endelig udg. af 30.4.1997.