P9_TA(2021)0437

FN's klimakonference i Glasgow, Det Forenede Kongerige (COP26)

Europa-Parlamentets beslutning af 21. oktober 2021 om FN's klimakonference 2021 i Glasgow, Det Forenede Kongerige (COP26) (2021/2667(RSP))

(2022/C 184/09)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) og den dertil hørende Kyotoprotokol,

— der henviser til den aftale, der blev vedtaget på den 21. partskonference under UNFCCC (COP21) i Paris den 12. december 2015 (Parisaftalen),

— der henviser til den 25. partskonference under UNFCCC (COP25), den 15. samling af mødet for parterne i Kyotoprotokollen (CMP15) samt den anden samling i den partskonference, der tjener som møde for parterne i Parisaftalen (CMA2), som afholdtes i Madrid, Spanien, den 2.-13. december 2019,

— der henviser til UNFCCC COP-præsidiets beslutning af 28. maj 2020 med Det Forenede Kongerige og dets italienske partnere om at udsætte FN's COP26-klimakonference på grund af covid-19 og genindkalde til COP26 i Glasgow, Det Forenede Kongerige, fra den 1.-12. november 2021,

— der henviser til FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling og til verdensmålene for bæredygtig udvikling (SDG),

— der henviser til topmødet om klimatilpasning, der blev afholdt den 25. og 26. januar 2021,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1119 af 30. juni 2021 om som fastlæggelse af rammerne for at opnå klimaneutralitet (»den europæiske klimalov«) (1),

— der henviser til sin beslutning af 28. november 2019 om FN's konference om klimaændringer 2019 i Madrid, Spanien (COP25) (2),

— der henviser til sin beslutning af 28. november 2019 om klima- og miljøkrisen (3),

— der henviser til sin beslutning af 15. januar 2020 om den europæiske grønne pagt (4),

— der henviser til sin beslutning af 16. september 2020 om EU's rolle i at beskytte og genoprette verdens skove (5),

— der henviser til sin beslutning af 17. december 2020 om EU-strategien for tilpasning til klimaændringer (6),

— der henviser til sin beslutning af 28. april 2021 om jordbundsbeskyttelse (7),

— der henviser til sin beslutning af 9. juni 2021 om EU's biodiversitetsstrategi for 2030: Naturen skal bringes tilbage i vores liv (8),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 11. december 2019 med titlen »Den europæiske grønne pagt« (COM(2019)0640),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 11. marts 2020 med titlen »En ny handlingsplan for den cirkulære økonomi — For et renere og mere konkurrencedygtigt Europa« (COM(2020)0098),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 24. februar 2021 med titlen »Opbygning af et klimarobust Europa — den nye EU-strategi for tilpasning til klimaændringer« (COM(2021)0082),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 14. oktober 2020 om en EU-strategi for reduktion af metanemissioner (COM(2020)0663),

— der henviser til Rådets konklusioner af 25. januar 2021 om klima- og energidiplomati — gennemførelse af den eksterne dimension af den europæiske grønne pagt,

— der henviser til Rådets konklusioner af 6. oktober 2021 om forberedelserne til UNFCCC-møderne i Glasgow fra den 31. oktober til den 12. november 2021,

— der henviser til den globale rapport om vurdering af biodiversitet og økosystemydelser fra Den Mellemstatslige Videnspolitikplatform vedrørende Biodiversitet og Økosystemydelser (IPBES),

— der henviser til særrapporten fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC) om global opvarmning på 1,5 oC, panelets femte vurderingsrapport og den sammenfattende rapport derom, dets særrapport om klimaændringer og landarealer og dets særrapport om havet og kryosfæren i et klima i forandring,

— der henviser til rapporten fra UNFCCC's Hjælpeorgan for Videnskabelig og Teknologisk Rådgivning fra 29. april 2021 med titlen »Ocean and climate change dialogue to consider how to strengthen adaptation and mitigation action«,

— der henviser til flagskibsrapporten af 10. september 2019 fra Global Commission on Adaptation (Den Globale Tilpasningskommission) med titlen »Adapt Now: A Global Call for Leadership on Climate Resilience«,

— der henviser til UNFCCC's sammenfattende rapport af 17. september 2021 om nationalt bestemte bidrag i henhold til Parisaftalen,

— der henviser til De Forenede Nationers Miljøprograms 11. emissionskløftrapport af 9. december 2020,

— der henviser til Det Internationale Energiagenturs rapport fra maj 2021 med titlen »Net Zero by 2050 — A Roadmap for the Global Energy Sector«,

— der henviser til rapporten af 18. februar 2021 fra De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP) med titlen: »Making Peace with Nature: a scientific blueprint to tackle the climate, biodiversity and pollution emergencies«,

— der henviser til IPBES-rapporten af 29. oktober 2020 med titlen »IPBES workshop on biodiversity and pandemics — workshop report«,

— der henviser til IPBES' og IPCC's fælles workshoprapport af 10. juni 2021 om biodiversitet og klimaændringer,

— der henviser til rapporten fra Den Meteorologiske Verdensorganisation om det globale klimas tilstand i 2020 fra april 2021,

— der henviser til Sendairammen for katastrofeforebyggelse 2015-2030,

— der henviser til rapporten af 6. maj 2021 fra UNEP med titlen: »Global Methane Assessment: Benefits and Costs of Mitigating Methane Emissions«,

— der henviser til forespørgsler til Rådet og Kommissionen om FN's klimakonference 2021 i Glasgow, Det Forenede Kongerige (COP26) (O-000065/2021 — B9-0039/2021 og O-000066/2021 — B9-0040/2021),

— der henviser til forretningsordenens artikel 136, stk. 5, og artikel 132, stk. 2,

— der henviser til forslag til beslutning fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed,

A. der henviser til, at Parisaftalen trådte i kraft den 4. november 2016; der henviser til, at 191 ud af de 197 parter i UNFCCC pr. 12. oktober 2021 havde indberettet deres ratifikation, accept, godkendelse eller tiltrædelse til FN;

B. der henviser til, at EU og dets medlemsstater den 17. december 2020 forelagde deres ajourførte nationalt bestemte bidrag (NDC) for UNFCCC, som forpligter EU til et bindende mål om en nettoreduktion på mindst 55 % af EU's egne drivhusgasemissioner i økonomien som helhed inden 2030 i forhold til 1990-niveauerne uden bidrag fra internationale kreditter;

C. der henviser til, at de forpligtelser, som underskriverne af Parisaftalen hidtil har indgået, ifølge 2020-rapporten om emissionskløften fra De Forenede Nationers miljøprogram (UNEP) ikke vil være tilstrækkelige til at nå dens fælles mål og vil resultere i en global opvarmning på mere end 3 oC over det førindustrielle niveau; fordømmer, at mange parter i UNFCCC endnu ikke har truffet tilstrækkelige foranstaltninger til blot at påbegynde rejsen mod at opfylde deres NDC'er, og at meget af den opnåede fremgang udlignes af kontraproduktive politikker såsom fortsat støtte til fossile brændstoffer og opførelse af nye kulkraftværker; advarer i denne sammenhæng om positive naturlige tilbagekoblinger, som kan have katastrofale konsekvenser for den globale opvarmning;

D. der henviser til, at koncentrationen af de vigtigste drivhusgasser fortsatte med at stige i 2020 på trods af den midlertidige reduktion af emissionerne i relation til covid-19, og at koncentrationen af kuldioxid (CO2) i vores atmosfære ifølge Den Meteorologiske Verdensorganisation var den højeste i over 3 mio. år; der henviser til, at 2020 var et af de tre varmeste år, der er registreret, hvor den højeste gennemsnitstemperatur var 1,2 oC over det førindustrielle niveau; der henviser til, at det sidste årti, 2011-2020, er det varmeste, der nogensinde er registreret;

E. der henviser til, at nationale EU-politikker alene ikke er tilstrækkelige til at standse globale drivhusgasemissioner og begrænse temperaturstigningen i overensstemmelse med Parisaftalen; der henviser til, at der er behov for en øjeblikkelig og ambitiøs kollektiv global indsats for at begrænse temperaturstigningen til 1,5 oC over det førindustrielle niveau;

F. der henviser til, at præamblen til Parisaftalen anerkender vigtigheden af at sikre økosystemers integritet, herunder havenes, og at artikel 4, stk. 1, litra d), i UNFCCC betoner, at parterne til konventionen skal fremme bæredygtig forvaltning, bevarelse og forøgelse af dræn og reservoirer for alle drivhusgasser, herunder biomasse, skove og verdenshave såvel som andre terrestriske og marine økosystemer samt kystøkosystemer; der henviser til, at det i artikel 2, stk. 1, litra b), i Parisaftalen understreges, at tilpasning til klimaændringer og udvikling af modstandsdygtighed og lave drivhusgasemissioner bør ske på en måde, som ikke truer fødevareproduktionen; der henviser til, at man i IPBES' globale vurderingsrapport om biodiversitet og økosystemtjenester understreger, at bæredygtig anvendelse af naturen vil være afgørende for tilpasning til og modvirkning af farlig menneskeskabt interferens i klimasystemet;

G. der henviser til, at indvirkninger fra klimaændringer og tab af biodiversitet er to af de vigtigste udfordringer og risici for menneskelige samfund; bemærker, at størstedelen af tidligere politikker har håndteret problemerne med klimaændringer og tab af biodiversitet uafhængigt af hinanden;

H. der henviser til, at de globale Aichibiodiversitetsmål for 2020 ikke blev opfyldt, hvilket gør det endnu mere presserende, at ambitionen og anvendelsesområdet for bevarelsen af biodiversitet hurtigt udvides;

I. der henviser til, at bevarelsen af have er afgørende, ikke blot som en primær kilde til fødevarer, men også på grund af deres betydning for kulstofkredsløbet, da de regulerer klimaet og producerer størstedelen af ilten i den luft, som vi indånder; der henviser til, at det i IPCC's særrapport om havet og kryosfæren præciseres, at klimamekanismer er afhængige af havets og de marine økosystemers sundhed, som i øjeblikket påvirkes af den globale opvarmning, forurening, overudnyttelse af havets biodiversitet, forsuring, afiltning og kysterosion; der henviser til, at det i rapporten også påpeges, at havene siden 1970 er blevet stadig varmere og har optaget mere end 90 % af overskudsvarmen i klimasystemet, og at havene er en del af løsningen på at modvirke og tilpasse sig til virkningerne af klimaændringerne; der henviser til, at det derfor er nødvendigt at nedbringe drivhusgasemissionerne og forureningen af økosystemerne og at forstærke naturlige kulstofdræn;

J. der henviser til, at naturbaserede løsninger og økosystembaserede tilgange spiller en central rolle for modvirkning af og tilpasning til klimaændringer; der henviser til, at beskyttelsen og genopretningen af allerede eksisterende og effektivt fungerende naturlige kulstofdræn, herunder kulstofpuljer i havene, er afgørende;

K. der henviser til, at skove spiller en stor rolle i kampen mod klimaændringer, da de fungerer som kulstofdræn og optager omkring 2 mia. ton CO2 hvert år; der henviser til, at beskyttelse og styrkelse af verdens skove er en af de mest omkostningseffektive former for klimaindsats, og at skovbaserede foranstaltninger til modvirkning af og tilpasning til klimaændringer kan, hvis de gennemføres fuldt ud, reducere drivhusgasemissioner med ca. 15 gigaton CO2 om året inden 2050, hvilket potentielt kunne være nok til at begrænse den globale opvarmning til et godt stykke under 2 oC;

L. der henviser til, at nedbringelse af afskovning og skovforringelse kan bidrage til at reducere menneskeskabte drivhusgasemissioner med alt lige fra 0,4 til 5,8 gigaton CO2-ækvivalent om året (9);

M. der henviser til, at en fjerdedel af den nordlige halvkugle permanent er dækket af is, også kaldet permafrost; der henviser til, at permafrosten i Arktis smelter i et hidtil uset tempo som følge af stigende globale temperaturer; der henviser til, at permafrost er et kolossalt reservoir for drivhusgasser, som kan indeholde op til 1 600 gigaton CO2, hvilket næsten er det dobbelte af, hvad der i øjeblikket findes i atmosfæren, men også metan og dinitrogenoxid; der henviser til, at frigivelsen heraf kan alvorligt fremskynde og forværre den globale opvarmning (10);

N. der henviser til, at de forventede klimaændringer ifølge Verdenssundhedsorganisationen i 2030 vil være årsag til omkring 250 000 yderligere dødsfald om året, og at de direkte omkostninger for de sundhedsmæssige skader anslås at være mellem 2 mia. og 4 mia. USD om året inden 2030;

O. der henviser til, at tab af biodiversitet i tilknytning til landskabers forandring i visse tilfælde kan resultere i en større risiko for nye sygdomme, da de arter, der er gode til at tilpasse sig menneskedominerede landskaber, også er i stand til at bære patogener, som udgør en høj risiko for zoonotiske overførsler;

P. der henviser til, at luftforurening og klimaændringer er tæt forbundne og har visse menneskeskabte kilder til fælles; der henviser til, at luftforurening ifølge Verdenssundhedsorganisationen på verdensplan tegner sig for ca. 4,2 mio. dødsfald om året, som skyldes slagtilfælde, hjertesygdomme, lungekræft, akutte og kroniske luftvejssygdomme;

Q. der henviser til, at antallet af registrerede katastrofer og størrelsen af de økonomiske tab næsten er blevet fordoblet over de seneste 20 år ifølge FN's Sekretariat for Katastrofeforebyggelse, og at en stor andel heraf skyldes en væsentlig stigning i antallet af klimarelaterede katastrofer;

R. der henviser til, at klimaændringer og de ødelæggende virkninger heraf allerede påvirker migrationsmønstre; der henviser til, at næsten 3 % af befolkningen i regionerne i Afrika syd for Sahara, Sydasien og Latinamerika ifølge en undersøgelse foretaget af Verdensbanken i 2018 kan blive tvunget til at flytte inden for grænserne af deres eget land for at undslippe de langsomt begyndende indvirkninger af klimaændringer (11); der henviser til, at mere end 700 mio. mennesker, som bor i lavtliggende kystområder og små østater, risikerer at stå over for mere intense storme, oversvømmelser og i sidste ende tab af landområder og flytning, hvis ikke der gøres en samordnet indsats med hensyn til tilpasning;

S. der henviser til, at Parisaftalen er den første internationale traktat, der udtrykkeligt anerkender sammenhængen mellem klimaindsatsen og menneskerettighederne, hvilket giver mulighed for at anvende eksisterende menneskerettighedsrelaterede retlige instrumenter til at tilskynde stater og private virksomheder til at reducere emissioner; der påpeger, at Parisaftalen ikke indeholder nogen konkrete instrumenter, der kan anvendes til at stille statslige og erhvervsmæssige aktører til ansvar for de virkninger, deres aktiviteter har på klimaændringer og på udøvelsen af menneskerettigheder;

T. der henviser til, at klimaændringer også har en vigtig menneskerettighedsdimension, da de både direkte og indirekte påvirker overholdelsen af en række universelt anerkendte menneskerettigheder, med størst indvirkning på sårbare grupper såsom børn, ældre, syge, lavindkomstgrupper og oprindelige folk; der henviser til, at både UNFCCC og Parisaftalen er baseret på solidaritet mellem generationerne og staters tilsagn om at beskytte klimasystemet til gavn for nuværende og kommende generationer; der henviser til, at klimaændringer forværrer de udfordringer, som indfødte befolkninger står over for i øjeblikket, og fører til endnu større kulturel, økonomisk og politisk marginalisering og ulighed;

U. der henviser til, at klimaindsatsen er et af de verdensmål for bæredygtig udvikling, der blev vedtaget af alle FN's medlemsstater i 2015 som led i 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling;

V. der henviser til, at parterne i UNFCCC i 2009 forpligtede sig til at mobilisere 100 mia. USD om året fra 2020, hvilket blev bekræftet på ny i Parisaftalen; der henviser til, at de egentlige løfter fra udviklede lande imidlertid stadig er langt under det kollektive mål; der henviser til, at indvirkninger fra klimaændringer og behov i udviklingslande og navnlig i de mindst udviklede lande og små østater under udvikling er steget;

W. der henviser til, at FN's Udviklingsprogram skønner, at der vil være behov for 140-300 mia. USD om året i 2030 til at dække behovene for tilpasning alene i udviklingslandene, og at beløbet vil stige til 280-500 mia. USD om året i 2050 (12);

X. der henviser til, at den uheldige etårige forsinkelse i forbindelse med partskonferencen under UNFCCC og biodiversitetskonventionen (CBD) i 2020 som følge af covid-19-udbruddet giver en enestående mulighed for at skifte fra en reaktiv model til en proaktiv og forebyggende model og i sidste ende skabe den gennemgribende forandring, der er behov for; der henviser til, at nye videnskabelige fremskridt bør præge og styrke forbindelserne mellem både internationale dagsordener og deres gennemførelse på nationalt plan;

Y. der henviser til, at klimakrisen ikke er forsvundet, selv om verden i øjeblikket arbejder på at håndtere de vedvarende konsekvenser af covid-19-pandemien; der henviser til, at den økonomiske genopretning bør anvendes som en enestående mulighed til at fremskynde omstillingen til klimaneutralitet og bane vejen mod de 1,5 oC ved at udvikle en socioøkonomisk model, der er forenelig med klodens begrænsninger, kanalisere investeringer over i genopretning af naturlige økosystemer og derved styrke økosystemernes tilpasningsevne samt til prioriterede områder såsom energieffektivitet, bæredygtig fødevareproduktion, vedvarende energiteknologier, innovative og bæredygtige nulemissionsteknologier samt den fornødne relaterede infrastruktur og lede investeringer væk fra aktiviteter, der er skadelige for klimaet og miljøet, ved at strømline princippet om ikke at gøre væsentlig skade i alle investeringsbeslutninger; der henviser til, at man i denne omstillingsproces skal tage behørigt hensyn til regionernes forskellige behov og kapacitet samt overholde princippet om en retfærdig omstilling;

Z. der henviser til, at »systemisk ændring« ifølge Det Europæiske Miljøagentur betyder en grundlæggende, transformativ og tværgående ændring, som indebærer store skift og omlægning af systemmål, incitamenter, teknologier, sociale praksisser og normer samt af vidensystemer og styringstilgange; der henviser til, at dette i relation til centrale samfundssystemer betyder nytænkning af ikke blot teknologier og produktionsprocesser, men også af forbrugsmønstre og levemåder med sigte på mere bæredygtige alternativer, der eksempelvis fokuserer på trivsel og modstandsdygtighed (13);

AA. der henviser til, at naturbaserede løsninger og tilgange, der er baseret på økosystemer, har potentialet til at kunne skabe en stærk politisk forbindelse mellem UNFCCC, CBD og den anden Riokonvention om ørkendannelse, hvilket vil give formandskaberne og sekretariaterne for alle tre aftaler en mulighed for at samarbejde om at imødegå klimaændringer og tab af biodiversitet på en integreret og kohærent måde;

AB. der henviser til, at den europæiske grønne pagt og planen for NextGenerationEU er en enestående mulighed for at styrke EU's økonomi og gøre den mere innovativ, konkurrencedygtig og fremtidsorienteret, hvorved det bliver muligt at få et europæisk lederskab inden for grøn økonomi og udvikling den europæiske sociale model og sociale markedsøkonomi;

AC. der henviser til, at klimarelaterede risici for sundhed, livsgrundlag, fødevaresikkerhed, vandforsyning og økonomisk vækst anslås at være meget større med en global opvarmning på 2 oC; der henviser til, at begrænsning af den globale opvarmning til 1,5 oC sammenlignet med 2 oC anslås at ville kunne mindske indvirkningerne på land-, ferskvands- og kystøkosystemer og bevare flere af deres tjenester til menneskers brug; der henviser til, at det som følge heraf er afgørende, at der efterstræbes foranstaltninger, som kan begrænse temperaturstigningen til 1,5 oC over det førindustrielle niveau;

AD. der henviser til, at det er afgørende, at EU udviser lederskab ved at gå forrest for at inddrage tredjelande i kampen mod klimaændringer og derved hæve niveauet for den globale klimaambition;

AE. der henviser til, at EU skal anerkende og handle i henhold til sit ansvar for historiske drivhusgasemissioner og udviklingskløften mellem det globale nord og det globale syd;

AF. der henviser til, at det i artikel 2, stk. 1, litra c), i Parisaftalen fastslås, at det med henblik på at kunne bekæmpe truslen fra klimaændringer er afgørende, at finansielle strømme ledes i retning af lave drivhusgasemissioner og klimarobust udvikling;

AG. der henviser til, at borgeres bevidstgørelse og inddragelse i klimaindsatsen er stigende; der henviser til, at borgere forlanger mere handling fra regeringer og ambitiøse foranstaltninger til at imødegå klimaændringer;

AH. der henviser til, at den anden forpligtelsesperiode for Kyotoprotokollen sluttede den 31. december 2020; der henviser til, at retningslinjerne for, hvordan emissionsreduktionerne fra aktiviteter under CDM-mekanismen skal anskues efter den 31. december 2020, blev udskudt; der henviser til, at der er blevet indført midlertidige foranstaltninger for at forlænge aktiviteterne under CDM-mekanismen til efter 2020; der henviser til, at mødet mellem parterne til Kyotoprotokollen er fastsat til at blive afholdt sammen med COP26 i Glasgow;

1. minder om, at klimaændringerne og tab af biodiversitet er blandt de største udfordringer for menneskeheden, og at alle regeringer i hele verden er nødt til at gøre deres yderste for at bekæmpe dem uden tøven; understreger, at internationalt samarbejde, inddragelse af ikkestatslige aktører, solidaritet og sammenhængende foranstaltninger, der underbygges af videnskab og et vedvarende tilsagn om at øge ambitionerne er nødvendigt, hvis vi skal kunne leve op til vores kollektive ansvar for at begrænse den globale opvarmning og forhindre tab af biodiversitet og dermed beskytte hele kloden og alles trivsel; bemærker i denne henseende opfordringen fra FN's generalsekretær António Guterres, hvor han indtrængende opfordrer alle regeringer i verden til at erklære klimamæssig undtagelsestilstand, indtil verden har opnået klimaneutralitet;

2. udtrykker bekymring over konklusionerne i UNEP's 2020-rapport om emissionskløften, navnlig at de forventede emissioner i henhold til de forelagte ubetingede nationalt bestemte bidrag, hvis de gennemføres fuldt ud, til trods for en midlertidig reduktion af CO2-emissionerne som følge af covid-19-pandemien, efterlader verden på vej mod en temperaturstigning på 3,2 oC; glæder sig over de i 2021 offentliggjorte ajourføringer af NDC, hvori klimaambitionerne er blevet forhøjet; bemærker imidlertid med bekymring, at disse bidrag fortsat ikke vil være tilstrækkelige til at få emissionerne på rette vej mod at nå Parisaftalens mål; er foruroliget over UNFCCC's sammenfattende NDC-rapport fra september 2021, hvori det blev konstateret, at alle NDC'er indsendt inden den 30. juli 2021 taget under ét medfører en betydelig forøgelse af de globale drivhusgasemissioner i 2030 sammenlignet med 2010 — omkring 16 %; fremhæver, at vejen mod 1,5 oC ifølge IPCC i praksis betyder globale emissionsreduktioner på mindst 45 % inden 2030 sammenlignet med 2010-niveauerne;

3. minder om en nylig afgørelse fra en forfatningsdomstol, som fastslog, at beskyttelsen af klimaet ikke er en politisk skønsbeføjelse, og at forfatningens bestemmelse om miljøbeskyttelse pålægger staten en forfatningsmæssig pligt til at opnå klimaneutralitet;

4. understreger, at en grøn genopretning efter pandemien ifølge UNEP's 2020-rapport om emissionskløften vil kunne reducere drivhusgasemissionerne med ca. 25 % inden 2030 og bringe dem inden for et emissionsniveau, der giver 66 % chance for at holde temperaturerne under 2 oC, men stadig ikke er nok til at begrænse den globale opvarmning til 1,5 oC; understreger derfor, at genopretningsforanstaltninger i høj grad kan påvirke, hvorvidt målene i Parisaftalen opfyldes; opfordrer regeringerne til at træffe alle foranstaltninger for at gennemføre en grøn genopretning og samtidig styrke deres løfter i overensstemmelse med Parisaftalens mål og i denne sammenhæng styrke deres nationalt bestemte bidrag inden COP26 gennem indførelse af videnskabeligt baserede politikker; understreger, at gennemførelsen af temperaturmålene i Parisaftalen ifølge den seneste forskning er udtryk for en »økonomisk optimal« klimapolitik (14);

5. glæder sig over G7's tilsagn om at gøre en ambitiøs og fremskyndet indsats for at reducere emissionerne med henblik på at begrænse temperaturstigningen til 1,5 oC (15); minder om, at dette vil medføre talrige sidegevinster for miljøet, økonomien, samfundet og folkesundheden; fremhæver det stigende antal lande, der forpligter sig til nettonulemissionsmål inden midten af århundredet; understreger imidlertid, at disse tilsagn hurtigst mulig skal omsættes til stærke kortsigtede politikker, tiltag og finansielle ressourcer i form af højere klimamål for 2030 i deres reviderede NDC'er, som skal indsendes inden COP26, således at de globale emissioner kan toppe hurtigst mulig; opfordrer indtrængende G20 til at indtage en ledende rolle i forbindelse med at hæve både den kortsigtede og langsigtede ambition;

6. glæder sig over, at de største globale økonomier fem år efter Parisaftalens ikrafttræden konkurrerer om at opnå klimaneutralitet; henleder opmærksomheden på, at tilsagn om kulstofneutralitet skal understøttes af langsigtede strategier, som indgives til UNFCCC; understreger behovet for at omsætte disse tilsagn til effektive foranstaltninger og politikker på alle niveauer og på tværs af alle sektorer;

7. fremhæver betydningen af at udfase alle fossile brændstoffer hurtigst muligt; anerkender konklusionerne i Det Internationale Energiagenturs rapport med titlen »Net Zero by 2050«, som viser et brat fald i efterspørgslen efter fossile brændstoffer, hvilket fjerner behovet for investeringer i nye forsyninger af fossile brændstoffer, og viser, at det, såfremt målet på 1,5 oC skal nås, kræves, at ingen nye olie- og gasfelter godkendes, og at ingen nye kulminer bygges og ingen eksisterende udvides fra 2021; støtter G7's tilsagn om at afslutte finansieringen af kul uden CO2-kompensation ved udgangen af 2021; opfordrer G7-landene til at foregå med et godt eksempel i energiomstillingen og indstille alle nye investeringer i udvinding af fossile brændstoffer; støtter, at formandskabet for COP26, Det Forenede Kongerige og Powering Past Coal Alliance skal søge at nå til enighed om at indstille opførelsen af alle nye kulfyrede kraftværker uden CO2-kompensation; anerkender, at fossile brændstoffer ikke har nogen langsigtet rolle i EU's energimix, og opfordrer medlemsstaterne til i samarbejde med Kommissionen at vedtage nationale planer for at udfase alle fossile brændstoffer hurtigst mulig for at opnå klimaneutralitet senest i 2050;

8. støtter udtrykkeligt Danmarks og Costa Ricas initiativ til at skabe en alliance af lande, der er villige til at udfase olie- og gasproduktionen og standse udstedelsen af tilladelser til at søge efter nye forekomster; minder om konklusionerne i Det Internationale Energiagenturs rapport med titlen »Net zero in 2050 — A Roadmap for the Global Energy Sector«, som bekræfter, at sådanne foranstaltninger er nødvendige for at nå 1,5 oC-målet;

9. minder om, at alle parter bør bringe finansielle strømme — offentlige og private, nationale og internationale — i overensstemmelse med en 1,5 oC-vej og en klimarobust udvikling; opfordrer indtrængende Kommissionen til som led i den kommende klima- og energipakke, der skal offentliggøres den 14. december 2021, at foretage en omfattende gennemgang af den nuværende situation vedrørende Unionens og medlemsstaternes overholdelse af artikel 2, stk. 1, litra c), i Parisaftalen og til at træffe alle nødvendige foranstaltninger til at lukke eventuelle huller;

10. udtrykker dyb bekymring over den stigende globale interesse i de fossile brændstoflagre i Arktis, som er mere tilgængelige, efterhånden som havisdækket mindskes på grund af klimaændringer; understreger den arktiske naturs sårbarhed og de omfattende udfordringer ved at skulle rense økosystemet op efter olieudslip fra udblæsning, lækager i rørledninger eller skibsulykker; opfordrer indtrængende EU og dets medlemsstater til at opfordre til et moratorium mod offshore-olieefterforskning i Arktis;

11. understreger behovet for at genetablere internationale koalitioner for at opnå et højambitiøst resultat med høj miljømæssig integritet på COP26; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at arbejde tæt sammen med store udledere, klimamæssigt sårbare lande, transatlantiske partnere og det kommende britiske formandskab for COP26 om at fremlægge politiske forslag på konferencen til, hvordan lande bør fremme handlinger for at lukke ambitionskløften og holde den globale opvarmning under 1,5 oC; opfordrer EU til at udvide sin diplomatiske rækkevidde og opbygge alliancer med udviklingslandene og de mest sårbare lande med henblik på at agere brobygger mellem udviklede lande og udviklingslande, hvilket historisk set har været afgørende for at opnå de mest ambitiøse resultater på partskonferencerne;

12. glæder sig over, at præsident Biden har truffet foranstaltninger for at få USA med i Parisaftalen igen på sin første dag i præsidentembedet og hans tilsagn om at halvere USA's drivhusgasudledninger i 2030 sammenlignet med 2005-niveauet og sigte mod kulstofneutralitet inden 2050; forventer, at dette efterfølges af rettidige konkrete politiske foranstaltninger og finansielle strømme med henblik på at opfylde USA's forpligtelser; understreger betydningen af partnerskabet mellem EU og USA for opnåelsen af målene i Parisaftalen; fremhæver, at bekæmpelse af klimaændringer, miljøforringelse og tab af biodiversitet samt fremme af grøn vækst og beskyttelse af vores have er i centrum for den nye fælles transatlantiske dagsorden, og at EU og USA i fællesskab har givet tilsagn om at gøre alt for at sikre, at en begrænsning af den globale temperatur på 1,5 oC holdes inden for rækkevidde; anerkender præsident Bidens indsats for at hæve den globale ambition ved at afholde ledernes klimatopmøde i april 2021;

13. påpeger, at Kina er verdens andenstørste økonomi og det land, der samlet set har de højeste drivhusgasemissioner; anerkender Beijings velvilje over for at tjene som en konstruktiv kraft i globale klimaforhandlinger; bemærker imidlertid med betydelig bekymring landets fortsatte store afhængighed af kul og opfordrer regeringen i Beijing til at presse yderligere på med og fremskynde den grønne omstilling i landet, da det er et afgørende element for at garantere opfyldelsen af de globale målsætninger i Parisaftalen; bemærker præsident Xi Jinpings offentliggjorte erklæring i september 2020, hvori han anførte, at Kinas CO2-emissioner vil toppe inden 2030, og at landet vil opnå kulstofneutralitet inden 2060; understreger, at disse tilsagn bør dække alle drivhusgasemissioner; forventer yderligere tilsagn og konkrete politiske foranstaltninger og tilpassede finansielle strømme med henblik på at opfylde disse tilsagn;

14. fremhæver, at underliggende årsager til pandemier ifølge IPBES er de samme globale miljøændringer, som ligger til grund for tab af biodiversitet og klimaændringer, herunder ændringer i arealanvendelse, udvidelse og intensivering af landbrug og handel med vilde dyr og planter samt forbrug og andre drivkræfter; understreger, at pandemien har vist betydningen af One Health-princippet og princippet om sundhed i alle politikker i den politiske beslutningstagning, og at der er behov for gennemgribende forandringer; minder om, at præamblen til Parisaftalen fastsætter »retten til sundhed« som en central menneskerettighed; understreger, at det i artikel 4, stk. 1, litra f), i UNFCCC hedder, at »alle medlemsstaterne bør anvende passende metoder, f.eks. konsekvensanalyser, som udformes og fastsættes på nationalt plan, med henblik på at minimere de negative følger for økonomien, folkesundheden og kvaliteten af miljøet af projekter eller foranstaltninger, der træffes for at afbøde eller tilpasse sig til klimaændringerne«; mener, at sundhed bør medtages i de nationale tilpasningsplaner og nationale meddelelser til UNFCCC;

15. fremhæver, at opnåelse af målsætningerne i Parisaftalen og dens mål om klimaneutralitet kræver omfattende investeringer og en hidtil uset omstilling i alle sektorer i vores økonomier; mener, at denne omstilling til en ny og bæredygtig økonomisk model alene kan opnås, hvis den garanterer en retfærdig omstilling, der kombinerer social og økologisk fremgang, forbedrer menneskers trivsel og ikke lader nogen i stikken;

COP26 i Glasgow

16. beklager de manglende fremskridt på COP25 i Madrid i 2019 og manglen på tilsagn og gennemsigtighed fra visse parters side; beklager, at færdiggørelsen af regelsættet i Parisaftalen blev udsat til en efterfølgende COP, og at resultatet af drøftelserne om tab og skade kunne have været mere ambitiøst; anerkender på trods af de organisatoriske vanskeligheder de fremskridt, der er gjort inden for vigtige aspekter såsom fremme af den sociale dimension i klimadagsordenen og massemobilisering af ikkestatslige aktører;

17. understreger, at det er vigtigt, at COP26 skaber en konsensus om den nødvendige klimaindsats og ambitionen om at opnå global klimaneutralitet inden midten af århundredet samt robuste politiske foranstaltninger på kort og mellemlang sigt;

18. opfordrer alle UNFCCC-parter til i samarbejde med regioner og ikkestatslige aktører, navnlig civilsamfundet, at bidrage konstruktivt til den proces, der leder op til COP26, hvor de nationalt bestemte bidrag skal styrkes, så det sikres, at bidragene er forenelige med Parisaftalens langsigtede temperaturmål og den bedste tilgængelige videnskab, og at de afspejler parternes højest mulige ambitionsniveau; understreger, at alle parter, eftersom de nuværende tilsagn ikke er tilstrækkelige til at nå aftalens mål, og eftersom de globale drivhusgasemissioner skal toppe så hurtigt som muligt og derefter reduceres drastisk, bør optrappe deres indsats og ajourføre deres nationalt bestemte bidrag i overensstemmelse med målene i Parisaftalen, og opfordrer navnlig EU og alle G20-landene til at udvise lederskab i denne henseende og til også forpligte sig til at opnå klimaneutralitet senest i 2050;

19. fremhæver, at emissioner fra den rigeste 1 % af den globale befolkning ifølge UNEP's 2020-rapport om emissionskløften er mere end dobbelt så høje som den kombinerede andel fra de fattigste 50 %; bemærker, at yderligere forskning (16) antyder, at de rigeste 10 % af EU-borgerne var ansvarlige for næsten en tredjedel af EU's samlede forbrugsemissioner mellem 1990 og 2015, og at de samlede årlige forbrugsemissioner fra de fattigste 50 % af EU-borgerne i samme periode faldt med 24 %, mens emissionerne fra de rigeste 10 % steg med 3 %; understreger behovet for fuldt ud at håndtere retfærdighed i forbindelse med gennemførelsen af Parisaftalen og for, at Unionen sætter en stopper for og drastisk reducerer emissioner, mens der ydes støtte til de fattigste husholdninger for at sikre en retfærdig omstilling;

20. opfordrer Kommissionen til at interagere med andre store udledere af CO2 for at oprette en international klimaklub, som består af lande, der går forrest mod klimaneutralitet, og som har fælles mål om at reducere drivhusgasemissioner, opnå klimaneutralitet senest i 2050, fastsætte en definition for ensartede standarder for målingen af emissioner og sammenlignelige eksplicitte og implicitte CO2-priser i energi- og industrisektorer og for at beskytte lande, der er villige til at gennemføre klimabeskyttelsesforanstaltninger, mod ulemperne ved international konkurrence ved hjælp af en fælles grænsetilpasningsmekanisme;

21. fremhæver behovet for at stræbe efter styrkede og koordinerede sektorbestemte dekarboniseringsforanstaltninger via ensretning af mål og samarbejde mellem parter og andre aktører; opfordrer parterne til at styrke Marrakeshpartnerskabet for globale klimaforanstaltninger som grundlag for ikkestatslige aktører og subnationale regeringer til omgående at træffe klimaforanstaltninger, der er baseret på videnskab og højambitiøse mål, og til at fremme fælles læring på tværs af lokale myndigheder, geografiske områder og sektorer for at fremskynde handling og understøtte den politiske beslutningstagning i retning mod målene i Parisaftalen;

22. fremhæver behovet for, at COP26 løser de udestående punkter i Parisaftalens arbejdsprogram med henblik på at fokusere på de kommende fem år i den fremtidige udvikling og styrkelsen af dens gennemførelse og operationalisering; opfordrer indtrængende alle parter til at afklare udestående spørgsmål vedrørende færdiggørelsen af Parisaftalens fælles regelsæt, navnlig om gennemsigtighed, fælles tidsrammer og samarbejdsmekanismer i henhold til artikel 6 med henblik på at sikre gennemsigtighed og en stærk miljømæssig integritet og opnå det højeste ambitionsniveau;

23. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at slå til lyd for strenge og solide internationale regler vedrørende artikel 6 i Parisaftalen på grundlag af San José-principperne; fremhæver navnlig behovet for at tilskynde til internationalt samarbejde og samtidig undgå alle former for dobbelttælling for at sikre den miljømæssige integritet ved hjælp af reelle, yderligere, målbare, permanente og uafhængigt verificerede emissionsreduktioner, sikre, at ingen enheder, der er udstedt i henhold til Kyotoprotokollen, kan medregnes i eksisterende og fremtidige nationalt bestemte bidrag, og garantere beskyttelsen af menneskerettighederne; gentager sin støtte til at anvende en andel af indtægterne fra artikel 6-mekanismerne til finansiering af tilpasningsfonden; støtter en aftale om en femårig tidsramme og opfordrer EU til at vedtage en holdning til støtte for en aftale om en femårig fælles tidsramme for at fremskynde tempoet for klimaindsatsen;

24. opfordrer til operationalisering af den udvidede gennemsigtighedsramme, som opretholder principperne om gennemsigtighed, rigtighed, konsistens, sammenlignelighed og fuldstændighed;

25. understreger, at mennesker påvirkes af klimaændringer på forskellige måder på grundlag af faktorer såsom køn, alder, handicap, etnicitet og fattigdom, og at nuværende uligheder, der er baseret på en persons køn, kan øge den pågældendes sårbarhed over for uundgåelige indvirkninger fra klimaændringer, herunder naturlige farer; glæder sig derfor over vedtagelsen af det udvidede Limaarbejdsprogram for køn og kønshandlingsplanen på COP25 i Madrid og opfordrer til en hurtig gennemførelse heraf; mener, at omstillingen til et bæredygtigt samfund skal ske på en inkluderende, retfærdig og lige måde, og at kønsbalancen og styrkelsen af kvinders og pigers stilling er centrale elementer i denne omstilling; understreger behovet for mere effektiv kønsmainstreaming i alle relevante delmål og mål; gentager sin opfordring til Kommissionen om at udforme en konkret handlingsplan for opfyldelse af forpligtelserne i den nye ligestillingshandlingsplan og til at oprette et permanent EU-knudepunkt for kønsspørgsmål og klimaændringer med tilstrækkelige budgetressourcer til at gennemføre og overvåge en kønsansvarlig klimaindsats i EU og på globalt plan (17); mener, at dette bør fungere som et eksempel for andre parter og få dem til at vedtage lignende foranstaltninger;

26. glæder sig over, at parterne i stigende grad tager hensyn til køn i deres NDC'er og opfordrer alle parter til at vedtage kønsorienterede og socialt retfærdige NDC'er og klimafinansiering med henblik på at opnå klimaretfærdighed; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at øge samhørigheden mellem støtte til køn og klima via instrumenter for foranstaltninger udadtil og via Den Europæiske Investeringsbank (EIB), herunder ved at øge kvinders og kvindeorganisationers deltagelse i forvaltning og beslutningstagning, deres adgang til finansiering og til programmer, som støtter kvinders rolle i klimaforvaltning, og navnlig sektorer såsom landbrug og skovbrug med særligt fokus på indfødte kvinder;

27. er bekymret over den potentielle indvirkning af rejserestriktioner og andre restriktioner i forbindelse med covid-19 på en retfærdig og afbalanceret deltagelse i COP26; opfordrer det britiske COP26-formandskab til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre en bred og inkluderende deltagelse under fuld overholdelse af sundhedsforanstaltningerne; mener, at man bør gøre alt for at sikre, at alle udviklingslande, navnlig de mindst udviklede lande og små østater under udvikling, kan deltage i COP26, og opfordrer det britiske formandskab til at fjerne hindringer for deltagelsen, der hænger sammen med pandemien;

28. minder om, at det er vigtigt, at alle lande inddrages i UNFCCC's beslutningsprocesser; understreger, at den nuværende beslutningsproces inden for UNFCCC bør forbedres for i højere grad at inddrage delegerede fra fattige og sårbare lande; gentager sin opfordring til EU's delegation ved partskonferencerne til at styrke interaktionen med delegerede fra sårbare lande;

29. gentager sin støtte til indførelsen af en specifik politik for interessekonflikter som en del af UNFCCC og opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at gå forrest i denne proces;

30. mener, at EU har et historisk ansvar for at være den mest ambitiøse underskriver af Parisaftalen, både i kraft af dets egne forpligtelser og i kraft af dets bistand til andre, og bør erkende og handle ud fra sit klima- og miljøpolitiske ansvar ved at gå forrest med et troværdigt eksempel; minder om princippet om »fælles, men differentieret ansvar og respektive kapaciteter«, som giver Unionen og medlemsstaterne et særligt ansvar samt kapacitet til at handle;

En ambitiøs EU-klimapolitik og en langsigtet vision

31. fremhæver vedtagelsen af den europæiske klimalov; forventer, at den europæiske grønne pagt og navnlig lovgivningspakken »Fit for 2030« vil levere de nødvendige foranstaltninger, således at EU og dets medlemsstater er fuldt ud på linje med Parisaftalen; anser det for yderst vigtigt, at EU går foran med et godt eksempel og sender et klart budskab på COP26 om, at det er rede til at øge sit NDC og bidrag til Parisaftalen, og opfordrer til samme grad af engagement fra de andre parters side;

32. fremhæver, at en del af EU tilhører de regioner i verden, der er mest påvirket af klimaændringer; bemærker, at Middelhavsområdet bliver opvarmet 20 % hurtigere end gennemsnittet på verdensplan, og at regionen er et af de primære hotspot for klimaændringer i verden, hvor 250 mio. mennesker skønnes at ville være »vandfattige« i løbet af de næste 20 år ( 18 ) ; understreger, at Middelhavet er ved at blive det hurtigst opvarmede hav i verden ( 19 ) , hvilket har konsekvenser for vigtige økonomiske sektorer og hele havøkosystemet, da det fører til uoprettelige ændringer i økosystemet og arter; opfordrer EU til straks at handle og samarbejde med sine partnere i Middelhavsområdet om at udvikle ambitiøse tilpasningsforanstaltninger og til at gå forrest i modvirkningsindsatsen;

33. understreger, at den europæiske grønne pagts succes er afhængig af effektiv globalisering af pagtens relevante standarder og normer i partnerskaber med tredjelande; minder om Det Europæiske Råds konklusioner fra januar 2021 og Kommissionens målsætning om at styrke Unionens rolle som en global aktør; opfordrer til, at der udvikles en operationel og kohærent diplomatisk strategi for den europæiske grønne pagt forud for det afrikanske COP27;

34. understreger betydningen af reelt at reducere EU's miljøfodaftryk for at opfylde vores globale klimatilsagn; bemærker dog, at der ikke findes formelle EU-indikatorer, som måler vores nuværende miljøfodaftryk, og opfordrer Kommissionen og Det Europæiske Miljøagentur til at vedtage en sådan indikator;

35. gentager sin opfordring til Kommissionen om, efter vedtagelsen af den europæiske klimalov og i lyset af den vigtige rolle, som naturlige kulstofdræn spiller med hensyn til at opnå klimaneutralitet, at fremsætte forslag om et ambitiøst videnskabeligt baseret EU-mål for 2030 for optag af drivhusgasemissioner ved hjælp af naturlige kulstofdræn, som bør være i overensstemmelse med biodiversitetsstrategien for 2030 og fastsat i lovgivningen; minder endvidere om, at en hurtig reduktion af emissioner fortsat skal være en prioritet;

36. understreger behovet for at integrere klimaambitioner i alle EU's politikker; opfordrer indtrængende Kommissionen til at ajourføre den måde, hvorpå den foretager konsekvensanalyser på tværs af alle EU's politikområder, for at sikre fuld gennemførelse af artikel 6, stk. 4, i den europæiske klimalov; anser i denne henseende de nye initiativer i den seneste meddelelse med titlen »Bedre regulering: sammen om bedre lovgivning« ( 20 ) , navnlig inddragelsen af en analyse af princippet om ikke at gøre væsentlig skade i konsekvensanalyserne, for at være et første skridt i denne retning;

37. fremhæver den centrale rolle, som vedvarende energi og energieffektivitet spiller i omstillingen til en klimaneutral økonomi; anerkender fremskridtene med udbygningen af vedvarende energikilder; tager Kommissionens forslag om revision af direktivet om vedvarende energi under Fit for 55-pakken til efterretning og understreger betydningen af at hæve målene for vedvarende energi og energieffektivitet for at opnå klimaneutralitet senest i 2050 og opfylde Parisaftalen ved at udnytte mulighederne ved de aktuelle faldende omkostninger til vedvarende energi og oplagringsteknologier;

38. bemærker Kommissionens forslag om en revision af rammerne for arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug (LULUCF) under Fit for 55-pakken og understreger betydningen af at øge de naturlige dræn, tilskynde til økosystembaserede løsninger under hensyntagen til forskellige økosystemers værdi for biodiversiteten samt den mængde kulstof, der fortsat fjernes og oplagres for at opnå klimaneutralitet senest i 2050;

39. vurderer, at klimapolitikker og relaterede energipolitikker bør afspejle den nyeste videnskab om økosystemer og forskellige kulstofpuljer samt deres sande værdi for modvirkningen af og tilpasningen til klimaændringer; er af den opfattelse, at naturbaserede løsninger og økosystembaserede tilgange samt genopretning og bevarelse af økosystemer og biologisk mangfoldighed er afgørende katalysatorer for modvirkning af og tilpasning til klimaændringer; opfordrer til flere data for områder i og uden for kulstof- og artsrige økosystemer og for kvaliteten af bevaringsforvaltning, beskyttelses- og genopretningsforanstaltninger med henblik på at træffe informerede beslutninger om genopretningsprioriteter samt om foranstaltninger og politikker for bekæmpelse af klimaændringer og tab af biodiversitet;

40. understreger, at disse klimapolitikker skal efterstræbes i overensstemmelse med princippet om en retfærdig omstilling og forureneren betaler-princippet ved at udfase alle miljøskadelige subsidier i tæt samarbejde med alle interessenter, herunder civilsamfundet, arbejdsmarkedets parter og den private sektor, idet man sikrer, at ingen lades i stikken; mener derfor, at et styrket og mere gennemsigtigt samarbejde med arbejdsmarkedets parter og større inddragelse af civilsamfundet på lokalt, regionalt og nationalt plan og EU-plan er absolut nødvendige forudsætninger for at opnå kulstofneutralitet i alle samfundssektorer på en retfærdig, inklusiv og socialt bæredygtig måde; minder om, at artikel 10 i den europæiske klimalov tilvejebringer værktøjer til at oprette sektorbestemte indikative frivillige køreplaner for dekarbonisering i de mest udledende sektorer i EU, og opfordrer indtrængende Kommissionen til at interagere med disse sektorer med sigte på at fremme disse køreplaner;

41. understreger, at foranstaltninger til modvirkning af eller tilpasning til klimaændringer ikke må føre til en forværring af andre aktuelle miljøproblemer eller skabe helt nye i EU eller i tredjelande; gør i den forbindelse opmærksom på de miljømæssige risici, der er forbundet med den voksende efterspørgsel efter visse kritiske råvarer, som er nødvendige for omstillingen til en kulstoffattig økonomi, eller med klima-engineering, og opfordrer Kommissionen til at tage disse risici med i betragtning i sin indsats og forsøge at minimere dem i henhold til forsigtighedsprincippet;

42. mener, at en ambitiøs gennemførelse af NextGenerationEU-genopretningspakken i form af bæredygtige politikker tilbyder adskillige fordele i form af at fremme vækst i tider med økonomisk tilbagegang såsom oprettelsen af nye arbejdspladser og tilvejebringer højere kortsigtede finanspolitiske multiplikatorer, fører til større omkostningsbesparelser på lang sigt og er en mulighed for at vise andre nationer fordelene for deres økonomier; tilskynder Kommissionen, Rådet og medlemsstaterne til at maksimere potentialet af denne pakke med henblik på at støtte den grønne omstilling;

43. fremhæver, at bæredygtig økonomisk vækst og udviklingen af nye og grønne teknologier bør støttes, da disse kan tjene som væsentlige drivkræfter for modvirkning af klimaændringer;

Tilpasning til klimaændringer, tab og skader

44. gentager, at tilpasningstiltag er en uundgåelig nødvendighed for alle lande, hvis de skal mindske de negative konsekvenser af klimaændringer mest muligt og opnå modstandsdygtighed over for klimaændringer og bæredygtig udvikling med henvisning til udviklingslandes særlige sårbarhed over for effekten af klimaændringer, især de mindst udviklede lande og små østater under udvikling; opfordrer EU og medlemsstaterne til at intensivere tilpasningstiltagene og inddrage lokale myndigheder for fuldt ud at opfylde forpligtelserne under Parisaftalen og sikre, at EU's tilpasningspolitikker matcher EU's globale lederskab inden for modvirkning af klimaændringer; glæder sig i denne forbindelse over EU's nye tilpasningsstrategi, forbindelserne til EU's biodiversitetsstrategi og den nye lovgivningsramme i relation til tilpasning, som er fastsat i den europæiske klimalov, og opfordrer til en ambitiøs gennemførelse heraf, herunder af disses internationale komponenter;

45. understreger, at EU's tilpasningsstrategi, som blev vedtaget af Kommissionen den 24. februar 2021, er udtryk for Kommissionens mål, nemlig at opskalere ressourcer og yderligere mobilisere tilpasningsfinansiering i stor skala, og at der er behov for særlig opmærksomhed for at sikre, at finansielle ressourcer når ud til de mest sårbare samfund i udviklingslande;

46. glæder sig over den i artikel 4 i den europæiske klimalov nye fastsatte lovramme for tilpasning til klimaændringer; understreger, at der er behov for yderligere lovgivningsmæssige foranstaltninger med tydelige mål og milepæle for at øge tilpasningskapaciteten, styrke modstandsdygtigheden og minimere sårbarheden over for klimaændringer;

47. understreger, at selv om klimaændringer er et globalt problem, vil hver region blive påvirket forskelligt, og at forvaltninger på lokalt niveau derfor oftest er de enheder, der som følge af deres nære tilknytning til befolkninger er bedst egnede til at udvikle tilpasningsstrategier, som kan imødegå problemet;

48. understreger, at grøn infrastruktur bidrager til tilpasning til klimaændringer gennem beskyttelse af naturkapital, bevaring af naturtyper og arter, god økologisk tilstand og forvaltning af vandområder og fødevaresikkerhed;

49. fremhæver de ødelæggende miljømæssige, sociale og økonomiske virkninger af ørkendannelse og behovet for fælles tilgange til en passende forebyggelse af og tilpasning til dette fænomen og til håndtering af dette problem; understreger derfor betydningen af adgang til vand, når det gælder modvirkning af og tilpasning til klimaændringer, eftersom vand i jorden — ud over at muliggøre vækst af planter, der optager og holder på kulstof — forbedrer mikroorganismers livsbetingelser, hvilket øger jordens indhold af organisk materiale og dermed forbedrer dens evne til at optage kulstof; understreger nødvendigheden af at være særlig opmærksom på forvaltning af vandområder i forbindelse med tilpasningen; understreger behovet for en hurtig og fuldstændig gennemførelse af EU's vandrammedirektiv ( 21 ) med henblik på at nå dets mål og nå frem til en bedre forvaltning af denne ressource;

50. understreger, at anerkendelse af vands reelle værdi og dets rolle i modvirkning af og tilpasning til klimaændringer er afgørende for håndteringen af klimaets påvirkning af vandkvaliteten og opnåelsen af klimaneutralitet; anerkender, at diversificering af vandkilder, vandeffektivitet, cirkulær vandforvaltning, naturbaserede løsninger, digitale løsninger for kontrol, overvågning og analysering af vand samt adgang til drikkevand og sanitet bidrager til at nedbringe forurening og CO 2 -emissioner;

51. fremhæver, at præamblen til Parisaftalen anerkender den grundlæggende prioritering af fødevaresikkerhed og af at udrydde hungersnød samt fødevareproduktionssystemers særlige sårbarhed over for de skadelige virkninger af klimaændringer; minder om, at artikel 2, stk. 1, litra b), i UNFCCC fastslår, at en forbedring af tilpasningsevnen over for de skadelige virkninger af klimaændringer og fremme af modstandsdygtigheden over for klimaændringer og en udvikling med lave drivhusgasemissioner bør ske på en måde, der ikke er til fare for fødevareproduktionen; opfordrer alle parter til at tage behørigt hensyn til fødevaresikkerhed i deres nationale tilpasningsplaner;

52. understreger betydningen af en tilgang på systemniveau til vurdering af klimarisici og tilpasningsbehov og -foranstaltninger, der tager højde for flere risici, af behovet for at forbedre parametrene for måling af risikoorienteret tilpasning og af en forbedring af den tekniske og finansielle støtte til landene med henblik på at udvikle bankgodkendte projekter for at få adgang til mere tilpasningsfinansiering;

53. støtter gennemgangen af det globale tilpasningsmål og fremhæver behovet for at omsætte det til målbare resultater, der er baseret på en omfattende risikoforståelse på flere niveauer, tilgængeligheden af konsistente og sammenlignelige data og anvendelsen af kvantitative og kvalitative fremskridt på modstandsdygtighed over tid;

54. opfordrer COP26 til at gøre Santiago-netværket om tab og skader, som COP25 tog initiativet til, fuldt operationelt, således at det effektivt kan katalysere teknisk bistand til udviklingslandene med henblik på at afhjælpe, minimere og håndtere tab og skader og på at skabe funktioner, der er baseret på de mest fremherskende udfordringer og mangler, som udviklingslandene står over for, herunder manglende kapacitet og manglende finansiering og støtte; mener, at Santiago-netværkets funktion bør integreres i UNFCCC's strukturer og finansieres på en forudsigelig og pålidelig måde af de udviklede lande, der gør brug af input fra parterne i UNFCCC og observatører;

55. bemærker, at det i artikel 8 (om tab og skader) i Parisaftalen hedder, at parterne bør anlægge en samarbejdsbaseret tilgang til tab og skader i forbindelse med de negative virkninger af klimaændringerne; fremhæver derfor betydningen af en understøttende global indsats i områder, der er særligt sårbare over for virkningerne af klimaændringerne såsom kystområder og øer, og områder, hvor tilpasningskapaciteten er begrænset;

56. understreger, at klimaændringer og miljøforringelse i stigende grad interagerer med drivkræfterne bag fordrivelse af mennesker; udtrykker sin støtte til taskforcen under den mekanisme til håndtering af tab og skader i forbindelse med klimaændringer, der blev aftalt i Warszawa (WIM Excom), og opfordrer den til at øge sin indsats og sikre, at den i højere grad inddrager de mindst udviklede lande og små østater under udvikling; opfordrer til der i højere grad fokuseres på klimarelateret fordrivelse på fremtidige partskonferencer;

Naturbaserede løsninger og økosystembaserede tilgange til klimaændringer

57. minder om, at klimaændringer er en af de vigtigste direkte årsager til tab af biodiversitet og jordforringelse, og at tab af biodiversitet og klimaændringer er indbyrdes forbundne og forværrer hinanden, hvilket resulterer i, at de udgør lige store trusler mod planeten; understreger, at klimaændringernes negative indvirkning på naturen og biodiversiteten, på økosystemerne og på tilgængeligheden af vand, havene og fødevaresikkerheden forventes at blive kritisk i de kommende årtier; gentager, at en nøje bevaring og genopretning af kulstofrige økosystemer såsom tørvemoser, vådområder, græsningsarealer, blå kulstoføkosystemer såsom saltenge, havgræs og mangrover og intakte skove er en løsning med øjeblikkelig virkning, og at den tilbyder en bred vifte af modvirknings- og tilpasningsmæssige fordele; der henviser til, at de blå kulstoføkosystemer, når de forringes eller ødelægges, frigør det kulstof, de har lagret i århundreder, i atmosfæren og havene, som så bliver en kilde til drivhusgasemissioner; understreger, at nogle foranstaltninger, der vil kunne modvirke klimakrisen, kan være skadelige for biodiversiteten, og understreger behovet for, at klimakrisen og biodiversitetskrisen håndteres samlet; foreslår derfor, at der udarbejdes et fælles CBD-UNFCCC arbejdsprogram, der er ordentligt finansieret, med henblik på at påvise og fremme synergier;

58. understreger, at der trods stadig større konsensus inden for UNFCCC og CBD om behovet for en integreret indsats på nationalt og lokalt niveau for en samlet håndtering af både biodiversitetskrisen og klimakrisen stadig mangler naturbaserede løsninger i mange nationale klimaløfter og landestrategier; mener, at en platform for naturbaserede løsninger med flere interessenter kan bidrage til at styrke synergier på tværs af multilaterale internationale konventioner om biodiversitet og klimaændringer og støtte opfyldelsen af verdensmålene;

59. understreger behovet for synergier mellem EU's biodiversitetsstrategi for 2030 og klimaindsatsen for både modvirkning og tilpasning;

60. minder også om den afgørende rolle, som biodiversitet spiller med hensyn til at sætte mennesker i stand til at bekæmpe og tilpasse sig den globale opvarmning og øge deres modstandsdygtighed; understreger, at økosystembaserede løsninger som fastsat under CBD og naturbaserede løsninger udnytter naturens og biodiversitetens potentiale til at nedbringe drivhusgasemissionerne og til at hjælpe os med at tilpasse os til virkningerne af klimaændringerne, at der er tale om win-win-løsninger, der indebærer beskyttelse, genoprettelse og en bæredygtig forvaltning og udvidede økosystemtjenester og -funktioner, hvorved samfundets udfordringer håndteres, og menneskets velfærd fremmes; understreger, at naturbaserede løsninger kan være mest effektive, når de er genstand for en langsigtet planlægning og ikke blot fokuserer snævert på en hurtig kulstofbinding ( 22 )

61. glæder sig over initiativet fra formandskabet for COP26 om at indlede dialogen om skov, landbrug og handel med råstoffer (FACT), som vil føre til en drøftelse mellem centrale lande, som eksporterer landbrugsprodukter, og de lande, der forbruger disse produkter, om, hvordan denne proces kan gøres mere bæredygtig; minder om Europa-Parlamentets holdning, der kom til udtryk i dets beslutning om en EU-retlig ramme for at standse og vende den EU-anførte globale skovrydning ( 23 ) , og som bør indarbejdes i EU's bidrag; opfordrer Kommissionen til hurtigst muligt at fremlægge et forslag til en EU-retlig ramme baseret på obligatorisk due diligence, der sikrer, at værdikæderne er bæredygtige, og at produkter eller varer, der bringes i omsætning på EU-markedet, ikke fører til eller er resultatet af skovrydning, skovforringelse, konvertering eller forringelse af økosystemer eller krænkelser af menneskerettighederne; bemærker, at en sådan EU-retlig ramme også bør udvides til at omfatte andre økosystemer, der ikke er skovarealer, f.eks. hav- og kystøkosystemer, vådområder, tørvemoser og savanner, men som også har et stort kulstoflager og en rig biodiversitet, for at undgå, at presset overføres til disse økosystemer;

62. henleder opmærksomheden på, at de potentielle emissioner fra permafrosten ikke er medregnet fuldt ud i de globale emissionsbudgetter, og at de ikke er medtaget i de nationalt bestemte bidrag (NDC); understreger behovet for en fremskyndet videnskabelig indsats med henblik på mere præcist at estimere og oplyse om det sandsynlige omfang af højere CO 2 - og metanemissioner fra et Arktis under opvarmning, således at beslutninger om den højere ambition, der er nødvendig for at holde den globale temperatur inden for de i Parisaftalen fastsatte målsætninger, kan træffes på et mere oplyst grundlag; opfordrer EU til at tage initiativ til og gå forrest i en global koalition om permafrost, der har til formål at finansiere forskning, der gør det er muligt bedre at vurdere problemets aktuelle omfang, og at finansiere foranstaltninger, som omgående inddæmmer optøningen af permafrost;

63. fremhæver behovet for en omfattende kortlægning af kulstof- og naturrige områder, virkningerne og kvaliteten af forvaltning, naturtypernes tilstand og andre faktorer, således at beslutninger om prioritering af genopretningen kan træffes på et velinformeret grundlag;

64. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at sikre, at Unionens markeds- og forbrugsmønstre ikke har en ødelæggende virkning på skove og naturlige økosystemer samt biodiversitet eller på oprindelige folks og lokalsamfunds rettigheder;

65. anerkender betydningen af konferencen om biodiversitet i Kunming, Kina, i oktober 2021 og april-maj 2022; understreger, at der er behov for en stærkere, bindende og mere ambitiøs international ramme for at beskytte den globale biodiversitet, der er uerstattelig, og standse de aktuelle tab og så vidt muligt genoprette den; mener, at sådanne rammer bør være baseret på mål, kvantificerbare indikatorer, effektive overvågningsmekanismer og faste tilsagn, der omfatter nationalt bestemte bidrag og andre passende instrumenter, finansielle forpligtelser og bedre garantier for kapacitetsopbygning samt en revision hvert femte år, hvor der lægges vægt på et stadigt stigende ambitionsniveau; gentager sin opfordring til EU om at presse på for det samme høje ambitionsniveau under forhandlingerne med henblik på at sikre lige vilkår på globalt plan, herunder retligt bindende internationale globale genoprettelses- og beskyttelsesmål på mindst 30 % inden 2030, med henblik på at afspejle EU's interne ambitioner i henhold til EU's biodiversitetsstrategi for 2030;

66. understreger i denne sammenhæng, at gennemgangen af gennemførelsen af verdensmålene for bæredygtig udvikling i 2018 ( 24 ) konkluderede, at overvågningsrammen for mål 15 ikke omfatter grundlæggende elementer relateret til kvalitet, som er afgørende for mere meningsfulde resultater, hvilket indikerer, at der er et behov for yderligere indikatorer på områder såsom intakte skove, effektiviteten af forvaltningen af beskyttede områder og en meningsfuld integration af biodiversitet i andre processer;

67. understreger, at klimamekanismer er afhængige af havets og de marine økosystemers sundhed, som i øjeblikket påvirkes af global opvarmning, forurening, overudnyttelse af havets biodiversitet, forsuring, afiltning og kysterosion; understreger, at IPCC minder om, at havet er en del af løsningen med henblik på modvirkning af og tilpasning til virkningerne af klimaændringer;

68. understreger, at den globale biodiversitetsramme i perioden efter 2020 bør forpligte parterne til at indarbejde naturbaserede løsninger, der beskytter og genopretter biodiversitet og økosystemers integritet, i både nationale biodiversitetsstrategier og handlingsplaner samt nationalt bestemte NDC'er for at overholde Parisaftalen;

69. anerkender den vigtige rolle, som sund jord spiller i modvirkning af klimaændringer, da det er det største terrestriske kulstofdræn; gentager sin opfordring til medlemsstaterne om at styrke genopretningen og den bæredygtige anvendelse af jord som et redskab for klimapolitikken i deres nationale energi- og klimaplaner og navnlig i de foranstaltninger, der finder anvendelse for landbrugssektoren og inden for arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug (LULUCF), og til at bevare, genoprette og øge kulstofdræn (navnlig i områder med kulstofrig jord såsom græsarealer og tørvemoser) i tillæg til at gøre en indsats for at fremme den bæredygtige anvendelse af jord i landbrugspolitikken og til at nedbringe emissionerne fra landbruget; gentager sine opfordringer til Kommissionen om et lovgivningsforslag om etablering af en fælles EU-retlig ramme for beskyttelse og bæredygtig anvendelse af jord, der kan imødegå alle store trusler mod jordbunden;

Bæredygtig klimafinansiering

70. fremhæver, at EU og dets medlemsstater er den største bidragyder af offentlig klimafinansiering; anerkender betydningen af klimafinansiering til klimaindsatsen, da mange udviklingslande har betingede NDC'er, hvis opnåelse er afhængig af finansiel støtte; glæder sig derfor over beslutningen på COP24 om at fastsætte et nyt mere ambitiøst mål fra 2025 og frem, ud over den nuværende forpligtelse til at mobilisere 100 mia. USD om året fra 2020, men udtrykker bekymring over, at de udviklede landes faktiske tilsagn stadig ligger langt fra det samlede mål på 100 mia. USD om året, og opfordrer til, at dette finansieringsgab dækkes; opfordrer indtrængende EU og dets medlemsstater til at øge deres indsats for at mobilisere international klimafinansiering til udviklingslande og udarbejde en international køreplan, som opridser de enkelte udviklede landes rimelige andel af det finansielle løfte om 100 mia. USD samt mekanismer til sikring af, at løfterne omsættes til handling; forventer, at de fremvoksende økonomier fra og med 2025 yder et bidrag til den øgede internationale klimafinansiering i fremtiden; støtter i denne forbindelse indledningen af forhandlinger om et nyt finansielt mål for perioden efter 2025, som undersøger en tilgang til en målmatrice, der indeholder særskilte undermål, herunder for tilskudsbaseret finansiering, som afspejler den stigende alvor af virkningerne af klimaændringer samt det presserende behov for at fremskynde klimaindsatsen mest muligt i dette årti;

71. understreger, at finansielle strømme har afgørende betydning for tilpasningen til klimaændringer; understreger betydningen af at gennemføre det globale mål om tilpasning og af at mobilisere omfattende nye midler til tilpasning i udviklingslandene; opfordrer EU og dets medlemsstater til at forpligte sig til en betydelig yderligere stigning i den tilpasningsfinansiering, de yder, for at opnå en balance mellem tilpasningsfinansiering og modvirkningsfinansiering, idet tilskudsbaseret finansiering prioriteres, og for at udarbejde passende løfter, som skal afgives på COP26;

72. bekræfter, at indtægterne fra CO 2 -grænsetilpasningsmekanismen kan anvendes til at øge klimafinansieringen til udviklingslandene, navnlig til tilpasning, men også til nedbringelse af deres eksportvarers og deres lokalt afsatte varers kulstofintensitet;

73. erkender, at der er behov for fremskridt med hensyn til tab og skader, og at der bør tilvejebringes yderligere ressourcer gennem innovative offentlige finansieringskilder under den internationale Warszawamekanisme, samt at EU bør støtte et COP26-mandat til den under Warszawamekanismen nedsatte nye indsats- og støtteekspertgruppe (ASEG) for at undersøge og forfølge sådanne kilder;

74. påpeger, at covid-19-krisen endnu en gang har illustreret, at vi er afhængige af, at vi hver især tager hånd om globale udfordringer, og at den bør ses som et signal om, at der er behov for en mere ambitiøs og kollektiv indsats; understreger behovet for at opbygge modstandsdygtighed ved at tage ved lære af alle de erfaringer, der er indhøstet i forbindelse med den aktuelle krise for så vidt angår utilstrækkelig kriseplanlægning og kriseberedskabskapacitet; advarer om, at covid-19-krisen vender den opnåede fremgang i relation til verdensmålene for bæredygtig udvikling, øger ekstrem fattigdom i udviklingslandene og har forværret gældsniveauerne; understreger, at der er behov for en betydeligt mere omfattende klimafinansiering, og at det er nødvendigt meget hurtigt at finde frem til bæredygtige løsninger med hensyn til gældssanering for tredjelande i internationale fora for at fremme en global grøn omstilling;

75. anser det for afgørende, at de store internationale finansielle institutioner hurtigt vedtager og udvikler grøn finansiering for at opnå en vellykket dekarbonisering af den globale økonomi; minder om EIB's rolle som EU's klimabank, og dennes køreplan for at yde klimavenlige banktjenester og dens ajourførte energiudlånspolitik; opfordrer indtrængende multilaterale udviklingsbanker, herunder EIB, og udviklingsfinansieringsinstitutioner til at finansiere flere klimainvesteringer, til at bringe deres porteføljer i overensstemmelse med Parisaftalen og til at støtte udviklingslandenes genopretning efter covid-19 på en grøn, inkluderende og modstandsdygtig måde; peger på behovet for at oprette platforme og værktøjer til fremme og udveksling af bedste praksis med hensyn til en bæredygtig genopretning og fremme af et praktisk samarbejde om afkobling af drivhusgasemissionerne fra økonomisk vækst, samtidig med at velstanden fremmes; opfordrer til at udvikle og støtte en global aftale om bæredygtige finansieringsprincipper, herunder de internationale regnskabsstandarder, standarder for bæredygtighedsregnskaber;

76. glæder sig over, at tilpasningsfonden fortsat vil tjene Parisaftalen; anerkender betydningen af denne fond for de samfund, der er mest sårbare over for klimaændringer, og bemærker, at fonden siden 2010 har indgået forpligtelser for mere end 830 mio. USD til projekter og programmer for tilpasning til og modvirkning af klimaændringer, herunder mere end 120 konkrete, lokale projekter i de mest sårbare samfund i udviklingslande rundt om i verden; understreger imidlertid, at dette beløb ikke er tilstrækkeligt, og opfordrer donorlandene til at øge deres bidrag til tilpasningsfonden væsentligt med en mere forudsigelig tilgang over en årrække;

77. gentager, at det er nødvendigt hurtigst muligt at sætte en stopper for subsidier til fossile brændstoffer og andre miljøskadelige subsidier i EU og på verdensplan; bemærker, at subsidierne til fossile brændstoffer beløber sig til omkring 50 mia. EUR, og opfordrer medlemsstaterne til at vedtage konkrete politikker, tidshorisonter og foranstaltninger med henblik på udfasning af alle direkte og indirekte subsidier til fossile brændstoffer allersenest i 2025; opfordrer alle andre parter til at tage lignende skridt;

78. støtter det arbejde, der udføres af koalitionen af finansministre i forbindelse med klimaindsatsen, og opfordrer alle regeringer til at tilslutte sig koalitionens tilsagn om at tilpasse alle politikker og praksisser inden for finansministeriernes ansvarsområde til målene i Parisaftalen og til at vedtage effektive CO 2 -priser som fastsat i »Helsinkiprincipperne«;

79. understreger den vigtige rolle, som den private sektor, herunder selskaber og finansmarkeder, bør spille i processen med at bringe økonomien på en kurs, der er forenelig med Parisaftalen; glæder sig over initiativet fra det private finansielle knudepunkt (Private Finance Hub) under COP26, der fokuserer på at opbygge et system, der mobiliserer privat finansiering for at støtte omlægningen af vores økonomier til klimaneutrale økonomier; anerkender den brede offentlige interesse og deltagelse i bæredygtige investeringer; glæder sig over den stigende deltagelse af store internationale finansielle institutioner i udviklingen af grøn finansiering og anser det for at være afgørende, at denne tendens fremmes for at opnå en vellykket dekarbonisering af den globale økonomi; glæder sig over den finansielle Glasgow-alliance for kulstofneutralitet og dennes tilsagn om at mobilisere de globale investeringer, der er nødvendige for at opnå kulstofneutralitet senest i 2050, på grundlag af videnskabeligt baserede kriterier;

80. fremhæver den omstændighed, at mekanismen for bæredygtig udvikling (CDM) ikke har formået at generere reelle yderligere emissionsreduktioner; opfordrer parterne til at overveje omgående at bringe CDM-mekanismen til ophør; understreger, at en fortsættelse af CDM-mekanismen vil undergrave Parisaftalen og den samlede indsats for at nedbringe drivhusgasemissionerne;

81. understreger, at gamle kreditter, der tidligere er blevet genereret, ikke må anvendes under Parisaftalen; understreger, at gamle kreditter ikke må anvendes til at opfylde klimamålene for perioden efter 2020;

82. understreger behovet for yderligere at udvikle og fremme finansinstitutters og selskabers finansielle offentliggørelser vedrørende klima og bæredygtighed;

Omfattende indsats fra alle sektorer

83. fremhæver den omstændighed, at transportsektoren er den eneste sektor, hvor emissionerne på EU-plan er steget siden 1990, og at dette ikke er foreneligt med et langsigtet mål om klimaneutralitet, som kræver større og hurtigere reduktioner af emissionerne fra alle samfundssektorer, herunder luftfarts- og søfartssektoren; mener, at parterne for at sikre, at de nationalt bestemte bidrag er i overensstemmelse med de forpligtelser for hele økonomien, der kræves i Parisaftalen, bør opfordres til at medtage emissioner fra international skibsfart og luftfart i deres nationalt bestemte bidrag samt vedtage og gennemføre foranstaltninger på internationalt, regionalt og nationalt plan for at nedbringe emissionerne fra disse sektorer, herunder luftfartens ikke-CO 2 -relaterede virkninger; gentager i denne forbindelse behovet for at regulere disse sektorer under EU's emissionshandelssystem (ETS), der også vil kunne tjene som en rollemodel for det sideløbende arbejde hen imod højere globale ambitioner på internationalt plan, herunder i Den Internationale Søfartsorganisation (IMO), og Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO); er bekymret over de langsomme fremskridt, som IMO og ICAO har gjort med hensyn til at håndtere emissioner fra international søfart og luftfart; påpeger, at luftfarten tegner sig for omkring 2,1 % af de globale CO 2 -emissioner; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at gøre deres yderste for at styrke ordningen for CO 2 -kompensation og -reduktion for international luftfart (CORSIA) og for at støtte ICAO's vedtagelse af et langsigtet mål om at nedbringe emissionerne inden for sektoren, samtidig med at EU's lovgivningsmæssige autonomi til at gennemføre ETS-direktivet beskyttes;

84. minder om, at Det Internationale Energiagentur har anført, at for at nå kulstofneutralitet i 2050 skal alle nye passagerbiler på det globale marked være kulstofneutrale inden 2035; understreger endvidere, at for at Europa kan være klimaneutralt i 2050, skal stort set alle biler på Europas veje være kulstofneutrale inden da; fremhæver, at transportsektoren kan være en væsentlig drivkraft bag udbredelsen af vedvarende energi; fremhæver, at den rolle, som elektrisk mobilitet kan spille som en form for intelligent integration af elektricitetssektoren og transportsektoren ved at frigøre fleksibilitetskapacitet, idet betydningen af at udbrede intelligent opladning overalt i EU understreges;

85. bemærker, at skibsfartens udledning af sodpartikler på verdensplan steg med 12 % mellem 2012 og 2018 og med 85 % i Arktis mellem 2015 og 2019; understreger, at sodpartikler skønnes at bidrage med omkring 21 % af emissionerne fra skibsfart over en 20-årig periode; tager i betragtning, at der er et presserende behov for at håndtere klimaændringerne, og navnlig den alarmerende hastighed, hvormed Arktis smelter; opfordrer til en øjeblikkelig indsats for at vende den aktuelle stigning i emissionerne af sodpartikler fra skibsfarten i Arktis; fordømmer på det kraftigste, at det af IMO vedtagne forbud mod anvendelsen af svær fuelolie i Arktis indeholder for mange smuthuller og har vist sig at være ineffektivt med hensyn til at beskytte Arktis; opfordrer indtrængende Kommissionen til at sikre, at alle skibe, der anløber havne i EU og sejler ved eller i nærheden af Arktis, skifter til renere destillater og installerer partikelfiltre, som kan reducere udledningen af sodpartikler med over 90 %;

86. påpeger, at skibsfarten tegnede sig for omkring 2,5 % af de globale drivhusgasemissioner i 2012 ( 25 ) ; er bekymret over, at skibsfart er undtaget fra både de internationale klimamål (UNFCCC) og EU's klimamål og henleder opmærksomheden på, at disse emissioner forventes at stige med op til 50 % mellem 2018 og 2050, hvis de ikke reguleres ( 26 ) ; glæder sig over, at IMO i 2018 vedtog en indledende strategi for nedbringelse af drivhusgasemissioner fra skibe, i henhold til hvilken emissionerne bør toppe hurtigst muligt og falde med mindst 50 % inden 2050 sammenlignet med 2008, samtidig med at der tilstræbes en fuldstændig udfasning heraf, men er bekymret over de langsomme fremskridt, der er gjort indtil nu, og opfordrer indtrængende IMO til hurtigt at vedtage ambitiøse foranstaltninger på kort og mellemlang sigt;

87. minder om, at byerne spiller en central rolle i nedbringelsen af drivhusgasemissioner; understreger, at byerne skal vise lokalt og globalt lederskab i den grønne omstilling; opfordrer Kommissionen til at overveje specifikke foranstaltninger for at støtte en nedbringelse af byernes CO 2 -emissioner, som skal gennemføres i samarbejde med erhvervsliv, borgere og lokale myndigheder; fremhæver den omstændighed, at byerne kan tjene som vugge for nye teknologier inden for elektrificering, automatisering og digitalisering ved at støtte innovation og frontløberes tiltag;

88. understreger behovet for at integrere tiltag med henblik på at opnå fremskridt inden for både klimaændringer og luftkvalitet; mener, at der er behov for en helhedsorienteret tilgang for at nedbringe emissionerne ved kilden i alle sektorer, navnlig inden for vejtransport og søtransport, luftfart, industrielle anlæg, bygninger, landbrug og energiprodukter, for bedre at kunne beskytte vores borgeres og planetens sundhed;

89. minder om, at 23 % af de globale drivhusgasemissioner og ca. 10 % af EU's drivhusgasemissioner stammer fra landbruget, og anerkender det betydelige potentiale for nedbringelse af drivhusgasemissionerne samt for et positivt bidrag til kampen mod klimaændringer ved at øge kulstofbindingen i landbrugssektoren; fremhæver, at omstillingen til et regenerativt landbrug, kortere og sundere forsyningskæder, en mere afbalanceret og bæredygtig kost, herunder via forbrug af bæredygtigt producerede planter og plantebaserede fødevarer, vil bidrage væsentligt til nedbringelse af landbrugets emissioner, samtidig med at presset på jorden lettes og genopretningen af økosystemerne fremmes;

90. bemærker, at agroøkologiens store klima-, biodiversitets- og fødevaresikkerhedsmæssige fordele er blevet anerkendt i rapporterne fra IPCC og IPBES, FN's særlige rapportør om retten til fødevarer og FN's Landbrugspanel ledet af FAO; gentager, at agroøkologi og familielandbrug bør sættes i centrum for klimaindsatsen;

91. bemærker, at ca. 60 % af den metan, der på nuværende tidspunkt udledes på verdensplan, stammer fra kilder som eksempelvis landbrug, deponeringsanlæg og spildevand samt produktion og rørledningstransport af fossile brændstoffer; minder om, at metan er en stærk drivhusgas, der er mere end 80 gange stærkere end CO 2 over en 20-årig periode, og den næststørste bidragyder til klimaændringerne efter kuldioxid; fremhæver derfor vigtigheden af omgående og hurtigt at reducere metanemissioner i indeværende årti, da dette er en af de mest effektive foranstaltninger i EU's klimaindsats; bemærker, at der allerede er mange omkostningseffektive teknologier og praksisser til rådighed, som kan modvirke metanemissioner, navnlig fra energisektoren; fremhæver, at reducering af metanemissioner komplementerer de nødvendige reduktioner i CO 2 -emissioner, og at 15 % af de krævede emissionsnedskæringer i henhold til Parisaftalen allerede kunne være blevet opnået ved hjælp af billig og teknisk levedygtig modvirkning af metanemissioner; glæder sig i denne forbindelse over den nye EU-strategi for reduktion af metanemissioner, som Kommissionen fremlagde i oktober 2020, og opfordrer alle parter til hurtigt at træffe ambitiøse foranstaltninger, som i væsentlig grad kan reducere metanemissioner; opfordrer Kommissionen til at foreslå en retfærdig, omfattende og klar juridisk ramme, der fastsætter bindende foranstaltninger og mål for reduktion af metan, der fører til en betydelig reduktion af metanemissionerne i EU inden 2030; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at føre an i det internationale samarbejde og den internationale koordinering af modvirkning af metanemissioner og til at gå i spidsen for en global aftale om modvirkning af metan på COP26, der fastlægger nye ambitioner for global modvirkning af metan i overensstemmelse med IPCC's 1,5 o C-rapport, UNEP's globale metanvurderingsrapport og IPCC's sjette vurderingsrapport;

92. minder om, at målet om en reduktion af drivhusgasemissionerne på mindst 55 % senest i 2030, som anført i konsekvensanalysen af 2030-klimaplanen ( 27 ) , kræver, at metanemissioner tackles i overensstemmelse med målene i Parisaftalen;

93. støtter Kommissionens bestræbelser på at slå til lyd for oprettelsen af en retligt bindende ramme på internationalt niveau for reduktion af metanemissioner under FN;

94. glæder sig over den amerikanske Bidenregerings og den kinesiske præsident Xi Jinpings erklærede intention om at ratificere Kigaliændringen af Montrealprotokollen, som sammen med den kommende gennemgang af EU's regler om fluorholdige drivhusgasser udgør en enestående mulighed for at bringe verden tættere på at opfylde målene i Parisaftalen; opfordrer Kommissionen til at fremlægge en ambitiøs revision af fluorgasforordningen inden udgangen af 2021 med henblik på at fremskynde udfasningen af hydrofluorcarboner (HFC); mener, at der også bør træffes yderligere foranstaltninger mod anvendelsen af svovlhexafluorid (SF 6 );

95. opfordrer EU til at spille en ledende rolle med hensyn til at fremme CO 2 -prissætning som et effektivt klimapolitisk redskab som led i en bredere lovramme, at undersøge forbindelser og andre former for samarbejde med eksisterende CO 2 -prissætningsmekanismer i tredjelande og regioner, at fremskynde omkostningseffektive emissionsreduktioner på verdensplan og samtidig reducere risikoen for kulstoflækage, hvilket bør bidrage til at sikre lige vilkår på globalt plan; opfordrer Kommissionen til at iværksætte foranstaltninger med henblik på at sikre, at enhver sammenkædning med EU's emissionshandelssystem fortsat vil give supplerende og permanente afbødningsbidrag og ikke vil undergrave EU's interne forpligtelser med hensyn til drivhusgasemissioner; understreger, at oprettelsen af en CO 2 -grænsetilpasningsmekanisme i EU, der er kompatibel med Verdenshandelsorganisationen, er en vigtig del af den grønne pagt og bør være en nøgleprioritet; understreger, at CO 2 -grænsetilpasningsmekanismen bør anvendes som en plan for en stærkere klimaindsats i EU og globalt, samtidig med at der sikres fair konkurrence mellem EU's indenlandske og udenlandske producenter;

96. understreger vigtigheden af en stærk forpligtelse til ikke at anvende afskovning; bemærker, at selv om skovområdet i EU er blevet udvidet over de senere år, er omfattende afskovning i andre regioner, især i nye økonomier, som er afhængige af råstoffer, et problem, navnlig på grund af landbrugs- og husdyrsektorer, der kræver en passende løsning;

Industri og konkurrenceevne

97. mener, at COP26 er den vigtigste for de europæiske industri- og energisektorer siden undertegnelsen af Parisaftalen i 2015, da Unionen har fastlagt en vej til at opnå klimaneutralitet senest i 2050 og har lanceret Fit for 55-pakken; mener, at økonomisk velstand, social samhørighed, jobskabelse, bæredygtig industriel udvikling og klimapolitik skal være gensidigt forstærkende; fremhæver, at bekæmpelse af klimaændringer giver EU's industri muligheder, som kan realiseres, hvis lovgiverne forpligter sig til en rettidig, skræddersyet, solidaritetsbaseret og passende politisk reaktion; understreger behovet for en overordnet strategi for at nå de mål, der er fastsat for 2030 og derefter, som afstemmer offentlige og private finansielle strømme; anser det for yderst vigtigt, at EU sikrer sig en first mover-fordel og går foran med et godt eksempel;

98. understreger, at EU bør gøre sit yderste for at bevare sine industriers førende position og globale konkurrenceevne i omstillingen til en økonomi med nulemission af drivhusgasser; påpeger, at man bør anvende tilgængelige og innovative politiske værktøjer til at opretholde og udvide EU's lederskab; understreger behovet for at dekarbonisere den europæiske industri yderligere og for at fortsætte EU's støtte til disse bestræbelser; glæder sig over de initiativer, der er taget for de strategiske værdikæder; anerkender de positive virkninger for de europæiske industrier af en tidlig indsats for at bekæmpe klimaændringer samt af, at EU går foran med et godt eksempel med hensyn til at opnå klimaneutralitet, hvilket baner vejen for mindre udviklede eller mindre ambitiøse lande og sikrer en yderst fordelagtig konkurrencefordel for EU's industrier og virksomheder; understreger behovet for at etablere retskraftige multilaterale og bilaterale aftaler mellem EU og dets partnere med henblik på at eksportere Unionens miljøstandarder og sikre lige vilkår inden for handel og investeringer; understreger behovet for at forhindre udflytning af produktion og investeringer i den europæiske industri på grund af mindre ambitiøse klimaforanstaltninger uden for Unionen og opfordrer derfor internationale partnere til at ensrette indsatsen for at bekæmpe klimaændringer; mener, at EU's grønne taksonomi skal skabe gennemsigtighed og klarhed for at sætte regeringer og virksomheder i stand til at skabe incitamenter til investeringer, der bidrager til at nå målene i Parisaftalen;

99. anerkender den afgørende rolle, som SMV'er, navnlig mikrovirksomheder og nystartede virksomheder, spiller med hensyn til at fremme og levere resultater inden for beskæftigelse og vækst samt med hensyn til at føre an i den digitale og grønne omstilling; minder om, at SMV'er er en væsentlig del af den europæiske økonomiske og sociale struktur og skal støttes og tilskyndes i denne omstilling fra lovgivernes side, navnlig ved at sikre adgang til finansiering af bæredygtige teknologier, tjenester og processer og forenkle de administrative procedurer; er bekymret over, at mange SMV'er stadig ikke er klar over mulighederne i den grønne omstilling, og opfordrer derfor til, at dette vidensgab lukkes med støtte fra bæredygtighedsrådgiverne og bæredygtighedstjenesterne i Enterprise Europe Network;

100. glæder sig over det engagement, den indsats og de fremskridt, som de europæiske borgere, lokalsamfund, kommuner, byer, regioner, industrier og institutioner indtil videre har lagt for dagen for at opfylde forpligtelserne i Parisaftalen; bemærker samtidig behovet for hurtigt at styrke indsatsen for at være i fuld overensstemmelse med Parisaftalen; opfordrer derfor alle involverede aktører i og uden for Unionen til at tilpasse deres ambitioner og adfærd til højere standarder med henblik på at tackle klimaudfordringerne;

101. fremhæver de muligheder, som en solid vækststrategi for genopretningen efter covid-19 giver ikke blot for at overvinde den økonomiske krise, men også for yderligere at udvikle en grøn og bæredygtig EU-økonomi ved at gennemføre den digitale og grønne omstilling; bemærker med bekymring, at det ville være til skade for EU's industri at negligere fordelen ved at opbygge momentum i betragtning af omfanget af den industrielle omstilling, der er nødvendig for at nå 2030-målene i et meget konkurrencedygtigt miljø med hurtig udvikling;

102. glæder sig over, at flere af EU's handelspartnere har indført CO 2 -handel eller andre prissætningsmekanismer; glæder sig over en socialt retfærdig CO 2 -grænsetilpasningsmekanisme i overensstemmelse med forslagene i Europa-Parlamentets beslutning om en WTO-kompatibel EU-mekanisme for CO 2 -grænsetilpasning, som omfatter etablering af en effektiv CO 2 -lækagemekanisme, og dens virkning med hensyn til at tilskynde til en global CO 2 -pris; opfordrer parterne i COP26 til at nå til enighed om klare, retfærdige og miljømæssigt og socialt forsvarlige regler for CO 2 -markeder, der leverer konkrete og målbare bidrag til bæredygtig udvikling;

Energipolitik

103. glæder sig over revisionen af energilovgivningen under Fit for 55-pakken for at bringe den i overensstemmelse med Unionens øgede mål om at reducere emissionerne med mindst 55 % inden 2030 med henblik på at opnå klimaneutralitet senest i 2050;

104. minder om Unionens forpligtelse med hensyn til princippet om energieffektivitet først; understreger betydningen af at integrere princippet i al relevant lovgivning og alle relevante initiativer; påpeger det uudnyttede potentiale for energieffektivitet i sektorer som transport og bygninger, herunder opvarmning og køling;

105. minder om, at der i Unionen blev brugt 50 mia. EUR på subsidier til fossile brændstoffer i 2018, hvilket svarer til ca. en tredjedel af alle energisubsidier i Unionen; mener, at subsidier til fossile brændstoffer undergraver målene i den europæiske grønne pagt og forpligtelserne i Parisaftalen; understreger det presserende behov for at tilvejebringe mere konsekvente prissignaler på tværs af energisektorerne og medlemsstaterne og det forhold, at de eksterne omkostninger ikke internaliseres; opfordrer medlemsstaterne og de øvrige parter i COP26 til at prioritere investeringer i grøn energi og infrastruktur og til at udfase direkte og indirekte subsidier til fossile brændstoffer;

106. mener, at hvis EU skal opnå klimaneutralitet, bør dets energisystem integreres og baseres på en kaskadeprioritering startende med gennemførelsen af princippet om energieffektivitet først, hvilket fører til energibesparelser, efterfulgt af dekarbonisering af slutanvendelser gennem direkte elektrificering, brændstoffer baseret på vedvarende energikilder og, i en overgangsfase, lavemissionsbrændstoffer til anvendelser, der ikke har et andet alternativ, samtidig med at energitilgængeligheden, prisoverkommeligheden og forsyningssikkerheden opretholdes gennem udvikling af et cirkulært, meget energieffektivt, integreret, sammenkoblet, modstandsdygtigt og multimodalt energisystem;

107. minder om vigtigheden af at tage højde for mangfoldigheden af nationale energisystemer og udfordringer; fremhæver behovet for en retfærdig omstilling og gentager det løfte, der er skitseret i den nye grønne pagt om, at ingen må lades i stikken; er bekymret over, at omkring 50 mio. husstande i EU stadig lever i energifattigdom; fremhæver betydningen af den sociale dimension af en højere klimaambition, hvorved der bør vedtages politikker til forebyggelse og udryddelse af energifattigdom så hurtigt som muligt; understreger, at energipolitikker skal føres i overensstemmelse med princippet om en retfærdig omstilling samt i tæt samarbejde med civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter; mener derfor, at offentlig planlægning og et styrket samarbejde med arbejdsmarkedets parter og større inddragelse af civilsamfundet på lokalt, nationalt plan og EU-plan er absolut nødvendige forudsætninger for at opnå kulstofneutralitet i alle samfundssektorer på en retfærdig, inklusiv og socialt bæredygtig måde;

108. glæder sig over vedtagelsen af den europæiske brintstrategi, som fastsætter mål for installation af mindst 6 GW vedvarende brintelektrolysører i Unionen senest i 2024 og 40 GW vedvarende brintelektrolysører senest i 2030; minder om behovet for at fremskynde dekarboniseringen af den eksisterende brintproduktion ved at øge produktionen af vedvarende brint; understreger betydningen af at udfase fossilbaseret brint så hurtigt som muligt og i stedet fokusere på sikre og bæredygtige teknologier; opfordrer indtrængende Kommissionen og medlemsstaterne til straks at påbegynde planlægningen af denne fase omhyggeligt, således at produktionen af fossilbaseret brint kan begynde at falde hurtigt, forudsigeligt og uigenkaldeligt, og således at det undgås at forlænge levetiden for fossilbaserede produktionsanlæg; bemærker, at en række fossilbaserede brintproduktionsanlæg er beliggende i områderne med retfærdig omstilling, og fremhæver derfor, at der er behov for effektive støtteforanstaltninger, der letter reduktionen af drivhusgasemissioner og bidrager til omskoling og yderligere beskæftigelsesegnethed for den lokale arbejdsstyrke;

109. glæder sig over EU's strategi for offshore vedvarende energi og dets ambition om at øge Europas offshorekapacitet til mindst 60 GW senest i 2030 og til 340 GW senest i 2050; understreger behovet for at sikre, at gennemførelsen af strategien er til gavn for hele Unionen, herunder indlandsmedlemsstater;

110. er overbevist om, at det er nødvendigt at skabe betingelserne for, at forbrugerne får flere incitamenter til at vælge mere bæredygtige energiformer og være mere aktive; opfordrer Kommissionen til at gøre status over de sidste hindringer for egetforbrug af vedvarende energi og fællesskaber omkring vedvarende energi, navnlig i lavindkomsthusholdninger og sårbare husholdninger;

111. glæder sig over initiativet til at revidere energibeskatningsdirektivet (2003/96/EF) for at omdanne det til et instrument, der tilpasser skattepolitikkerne til energi- og klimamålene for 2030 og 2050, samtidig med at virkningerne, herunder for forbrugere, energifattigdom og transportfattigdom, vurderes; opfordrer medlemsstaterne til at overveje at sænke skatter og afgifter på vedvarende energi i hele Unionen, hvor det er relevant, og til at styrke de finansielle incitamenter til at producere vedvarende energi;

112. understreger, at selv om Europa arbejder hen imod at nå sine ambitiøse mål, vil det kræve en koordineret global indsats at nå den globale nulemission senest i 2050; fremhæver, at udviklingslandene vil kræve forskellige grader af international bistand for at opnå deres grønne omstilling; understreger betydningen af at styrke det tætte grænseoverskridende samarbejde og udvekslingen af bedste praksis med internationale partnere inden for politikudformning og videnskab, herunder teknologioverførsel, med henblik på at fremme energieffektivitet og investeringer i bæredygtige energiteknologier og -infrastrukturer;

113. glæder sig over Kommissionens hensigt om at vedtage en handlingsplan for digitalisering af energisektoren med henblik på at placere EU som teknologisk førende og muliggøre et mere integreret energisystem med intelligente løsninger i specifikke sektorer og med forbedret finansiering for perioden 2021-2027; minder om betydningen af, at cybersikkerhedsrisici i energisektoren håndteres for at sikre elektricitetssystemernes modstandsdygtighed;

Forskning, innovation, digitale teknologier og rumpolitik

114. glæder sig over Horisont Europa-programmets rolle og dets bidrag til klimaneutralitet; er af den opfattelse, at partnerskaberne under Horisont Europa, herunder fællesforetagenderne, vil fremme samarbejdet mellem den offentlige og den private sektor med det formål at bidrage til gennemførelsen af den grønne omstilling og samtidig sikre, at bæredygtige innovationer er til rådighed, tilgængelige og økonomisk overkommelige; understreger betydningen af at forbedre kommunikationen til borgerne om resultaterne af europæiske FoU-projekter og om nye teknologier, herunder fyrtårnsprojekter, med henblik på at øge offentlighedens accept og gøre Unionens rolle mere synlig for borgerne;

115. fremhæver behovet for at tiltrække flere investeringer, både offentlige og private, i forskning, innovation og udbredelse af nye bæredygtige teknologier, herunder i arbejdskraftintensive industrier, i nødvendige nye infrastrukturnetværk og projekter, der bidrager til målene i den europæiske grønne pagt og Parisaftalen;

116. understreger betydningen af at sikre sammenhæng og konsekvens i incitamenterne til at fremme innovative teknologier med henblik på at nå 2030- og 2050-målene og håndtere udbredelsen af allerede modne teknologier samt investeringer i nye teknologier, der skal udvikles for at nå Unionens mål om klimaneutralitet senest i 2050;

117. understreger den grundlæggende rolle, som digitale teknologier kan spille med hensyn til at støtte EU's grønne omstilling; understreger, at EU's genopretning kræver, at der skabes stabile lovrammer og finansielle incitamenter også for private aktører med henblik på at etablere og sikre markedsdrevne fremskridt i retning af forskning, innovation og udvikling af bæredygtige teknologier;

118. understreger, at digitalisering er en af de vigtigste faktorer i forbindelse med integrationen af energisystemet, da den kan muliggøre dynamiske og indbyrdes forbundne strømme af energibærere, gøre det muligt at sammenkoble forskelligartede markeder og tilvejebringe de nødvendige data til at matche udbud og efterspørgsel; fremhæver de digitale teknologiers potentiale til at øge energieffektiviteten og dermed reducere de samlede drivhusgasemissioner; minder om, at Kommissionen anslår, at IKT's miljøaftryk tegner sig for mellem 5 % og 9 % af det globale elforbrug og mere end 2 % af de globale drivhusgasemissioner; understreger, at datacentre og datatransmission ifølge en undersøgelse fra 2018 om kunstig intelligens fra Kommissionens Fælles Forskningscenter kan udgøre mellem 3 % og 4 % af Unionens samlede elforbrug; fremhæver, at Kommissionen forventer en stigning i datacentrenes forbrug på 28 % mellem 2018 og 2030; understreger, at 47 % af de digitale CO 2 -emissioner skyldes forbrugerudstyr såsom computere, smartphones, tablets og andre netforbundne produkter; opfordrer derfor til, at der træffes foranstaltninger til at reducere IKT-sektorens CO 2 -fodaftryk ved at sikre energi- og ressourceeffektivitet, og gentager målet om at gøre datacentre klimaneutrale og meget energieffektive senest i 2030 som anført i den digitale strategi;

119. minder om betydningen af FoI's bidrag til at nå de mål, der er fastsat i Parisaftalen, og målene i den europæiske grønne pagt; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at støtte forskning og innovation og en samlet forhøjelse af EU's og de nationale budgetter til forskning og innovation inden for bæredygtige og sikre energiteknologier og innovation; opfordrer Kommissionen til at overveje yderligere at støtte teknologier og innovative løsninger, der vil bidrage til et klimasikret og integreret energisystem, herunder dem, hvor Europa har globalt lederskab og indenlandsk baserede værdikæder; finder det afgørende, at centrale segmenter af værdikæder for vedvarende energi er placeret i Unionen, for at nå klimamålene og tilvejebringe betydelige økonomiske fordele for europæerne, og opfordrer til at træffe passende foranstaltninger til at støtte den rolle, som europæisk indhold spiller i forsyningskæden og lovgivningen for vedvarende energikilder;

Klimaændringer og udvikling

120. mener, at COP26 giver mulighed for at forny bestræbelserne på at nå målene i Parisaftalen og FN's mål for bæredygtig udvikling, navnlig mål 13 for bæredygtig udvikling (klimaindsatsen); mener, at 2030-dagsordenen skal fungere som en køreplan for en grønnere, mere retfærdig og mere bæredygtig fremtid;

121. understreger betydningen af en menneskerettighedsbaseret tilgang til klimaindsatsen for at sikre, at alle foranstaltninger overholder og støtter menneskerettighederne for alle mennesker;

122. opfordrer indtrængende parterne i UNFCCC til at fortsætte med at højne ambitionsniveauet for deres modvirknings- og tilpasningsforanstaltninger i overensstemmelse med målene i Parisaftalen og til at integrere menneskerettighedsdimensionen i deres nationalt bestemte bidrag (NDC) og deres meddelelse om tilpasning; opfordrer UNFCCC's sekretariat til i samarbejde med FN's højkommissær for