Nr. C 120/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 91 
4.2. ØSU anmoder derfor indstændigt Kommissio­
nen om at ændre beslutningsforslagets artikel 5 og der-
Bryssel, den 20. marts 1991. 
1. Indledning 
1.1. I 1989 var EF afhængig af importeret energi 
for 49 % af sit samlede energiforbrugs vedkommende. 
Importeret olie stod for 35 % af den samlede nettoim­
port af energi. 
1.2. Medlemsstaternes indsats for at fremme energi­
effektiviteten over de sidste femten år falder i tre faser: 
— første fase fra 1974 til midten af 1980'erne, hvor 
medlemsstaterne gradvis introducerede effektive 
virkemidler, hvilket førte til en markant forbedring 
i energiudnyttelsen, 
— anden fase fra midten af 1980'erne til 1989, hvor 
fremmeprogrammerne gradvis stagnerede eller gik 
helt i stå, hvorved forbedringen i energiintensiteten 
skete i et langsommere tempo, med iagttage de forpligtelser, Euratom-Traktaten på­
lægger den. 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
— tredje fase fra 1989 og frem, hvor medlemsstaterne 
i stadig højere grad syntes at være på vej med en 
målbevidst energieffektivitetspolitik, som oprinde­
ligt udsprang af truslen om klimaændringer som 
følge af kuldioxidemissioner (drivhuseffekten), og 
siden havde baggrund i hensynet til at sikre energi­
forsyningerne og begrænse de samfundsøkonomiske 
skadevirkninger af et eventuelt tredje olieprischok. 
1.3. I september 1986 opstillede Rådet (energiminis­
trene) energipolitiske mål, som skal være nået i 1995 (2). 
Et af målene var, at energieffektiviteten skal være 
forbedret med mindst 20 % inden denne dato. 
1.4. I SAVE-programmet erkender Kommissionen, 
at 20%-målet ikke kan nås, og at forbedringen i den 
endelige efterspørgsels energiintensitet snarere vil blive 
af størrelsesordenen 14%, hvis den nuværende trend 
fortsætter. 
1.5. SAVE-programmet vil etablere en ramme: 
— ved at anerkende nytten af finansieringsmæssige og 
skattemæssige incitamenter, Udtalelse om forslag til Rådets beslutning om fremme af energieffektiviteten i Fællesskabet 
Specific Actions for Vigorous Energy Efficiency (SAVE) (*) 
(91/C 120/02) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 30. november 1990, under henvisning 
til Euratom-Traktatens artikel 198, at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs 
udtalelse om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for energi, kernekraft og forskning, 
som udpegede Wilfred Aspinall til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. marts 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalgs vedtog på sin 285. plenarforsamling den 20. marts 1991 
enstemmigt følgende udtalelse. 
(*) EFT nr. C 301 af 30. 11. 1990, s. 11. (2) EFT nr. C 241 af 25. 9. 1986. 
6. 5. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/7 
— ved at foreslå en serie direktiver, som skal være 
retningsgivende for medlemsstaternes lovgivning­
smæssige og administrative indsats, 
— ved at give mulighed for EF-støtte til medlemsstater­
nes foranstaltninger, 
— ved at sikre en bedre informationsstrøm mellem 
medlemsstaterne og til og fra tredjelande samt, 
— ved at oprette et samordningssystem for indsatsen i 
den enkelte lande og i EF. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. ØSU hilser Kommissionens forslag velkommen. 
Det finder imidlertid, at programmet vil blive styrket, 
dersom nedenanførte forslag tages til følge. 
2.2. Størstedelen af den importerede olie kommer fra 
Mellemøsten. Med den seneste krise i denne region 
bliver det derfor afgørende vigtigt, at EF foretager en 
gennemgribende revision af sit energibehov med henblik 
på at nedbringe sin afhængighed af denne region. 
2.3. ØSU hilser det velkommen, at PACE-program-
met(1) indbygges i SAVE-programmet; imidlertid er 
det vigtigt, at de igangværende aktiviteter videreføres 
selvstændigt og ikke underordnes SAVE-programmet. 
2.4. ØSU konstaterer, at det rådgivende udvalg, der 
foreslås til SAVE-programmet, har en anden sammen­
sætning end PACE-programmets. Det betragter dette 
som et tilbageskridt. 
ØSU mener videre, at Kommissionen bør sætte kraftigt 
ind på at skabe offentlighed om SAVE-programmets 
aktiviteter, således at producenterne, brugerne, forbru­
gerorganisationerne, arbejdstagerne samt fagorganisa­
tionerne kan få mulighed for at blive konsulteret og 
dermed yde deres bidrag til arbejdet i det rådgivende 
udvalg. 
Kommissionen bør fremlægge konkrete forslag med 
sigte herpå. 
2.5. Med et budget på kun 35 millioner ECU kan 
SAVE-programmet kun udfylde en koordinerende funk­
tion på EF-niveau. Det er derfor vigtigt, at medlemssta­
terne yder hovedparten at de finansieringsmidler, der 
skal gå til at fremme og støtte energibesparelser. 
2.6. ØSU finder, at der, af hensyn til energibevaring 
og miljø, er kraftigt behov for en opprioritering af 
energieffektiviteten i medlemsstaterne. Det er nødvendigt, at Kommissionen koordinerer myn­
dighedernes energieffektivitetsaktiviteter i alle med­
lemsstater på basis af et direktiv, som sikrer medlems­
staternes stadige indsats på området, ligesom den gen­
nem SAVE-programmet bør have bemyndigelse til at 
videreformidle relevante informationer til de kompeten­
te myndigheder i de øvrige medlemsstater samt til at 
fremføre eventuelle bemærkninger. 
2.7. Efter ØSU's mening tilkommer der, på baggrund 
af ovennævnte, Rådet en opgave med hensyn til at 
revidere finansieringen af dette program med regelmæs­
sige mellemrum, således at det sikres, at energieffektivi­
teten fremmes i og af den enkelte medlemsstat på den 
mest effektive måde. 
2.8. Det er vigtigt, at dette programs resultater byg­
ges ind i de overordnede beslutninger, der har relation 
til det indre marked, samt at mulighederne for at tage 
højde for energieffektivitetstiltag i igangværende pro­
grammer undersøges. 
Kommissionen bør gennem THERMIE-programme (2) 
støtte de mest lovende teknologier, såsom kraft/varme­
produktion, fjernvarme, varmepumper, alternative 
energiformer og brændselsceller, som understøtter ener­
gieffektivitetsmålsætningerne og kanaliserer ressourcer­
ne hen imod disse målsætninger. 
2.9. I dette program bør der sættes kraftigt ind på 
at sikre, at EF's målsætninger om forbedring af miljøet 
og om energieffektivitet og forsyningssikkerhed op­
fyldes. 
Der må tages hensyn til egne energiressourcer i den 
overordnede EF-energistrategi, og overalt, hvor det er 
muligt, bør de nyeste energieffektive teknologier nyde 
fremme. 
2.10. De erfaringer, der vil blive indvundet i SAVE-
programmet, bør stilles til rådighed for landene i Øst­
europa og udviklingslandene som led i den generelle 
indsats for at nedbringe den globale luftforurening. 
2.11. ØSU er af den opfattelse, at brugeradfærd er 
en vigtig og ofte afgørende faktor i opnåelsen af energi­
effektivitet. 
Der er ikke tilstrækkeligt blot at fæste lid til, at 
mærkningen af el-apparater giver vejledning i den mest 
effektive brug af udstyret. En individuel brugerindføring 
i en mere energieffektiv brug af de pågældende appara­
ter vil have større effekt. 
(') EFT nr. L 157 af 9. 6. 1989. (2) EFT nr. L. 185 af 17. 7. 1990. 
Nr. C 120/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 91 
2.12. På lang sigt vil man opnå mest ved at undervise 
de unge i skolen og hjemme i at anvende el-udstyr mere 
effektivt. Et EF-initiativ, der anviser veje og midler til at 
realisere denne målsætning, vil blive hilst velkommen. 
2.13. Information alene kan ikke sikre energibespa­
relser, og aktionen må derfor udbygges med følgende 
incitamenter fra medlemsstaternes side: 
— afskrivningsmuligheder for erhvervslivet for investe­
ringer i energibesparende udstyr, 
— incitamenter til husholdningerne og/eller husbygge-
re for at gøre installering af enerbigesparende appa­
ratur mere attraktivt finansielt, 
— øget fremme af tredjeparts-finansiering af energispa­
reprojekter i såvel den offentlige som den private 
sektor, 
— nulmomssats for foranstaltninger, der forbedrer 
energieffektiviteten, herunder køb af varmeproduce­
rende anlæg til brug for private husholdninger. 
2.14. ØSU så gerne, at der blev lagt mere vægt på 
omkostningsminimerende planlægning {least cost plan-
ning) (1), hvor energiproducerende anlæg installeres i 
industrien, handelssektoren og den offentlige sektor. 
ØSU finder det specielt bekymrende, at de laveste kapi­
talomkostninger eller det laveste licitationstilbud ofte 
anvendes som hovedudvælgelseskriterium i den offentli­
ge sektor, til trods for højere driftsomkostninger. 
2.15. ØSU vil også gerne henlede de energiproduce­
rende virksomheders opmærksomhed på muligheden 
for også at dække et voksende behov på markedet 
gennem investering i mere energieffektivt udstyr og ikke 
blot gennem investeringer i ekstra energiproduktionska­
pacitet. Derfor så ØSU gerne, at rådsbeslutningen inde­
holdt incitamenter til energiproducerende virksomheder 
for ad denne vej at fremme en mere effektiv energiud­
nyttelse. 
2.16. Der er en mangel på motivation blandt mange 
offentlige og private energibrugere til at iværksætte 
energibesparende foranstaltninger. ØSU finder, at den 
prioriterede liste i bilag I i SAVE (Tidsplan for lovgiv­
ning of standardisering) tillige med supplementet i afsnit 
III/C (Påvirkning af forbrugernes adfærd) i de forkla­
rende bemærkninger bør ændres, og at aktionen 
energisyn/energiforvaltere bør opprioriteres. 
i1} Omkostningsminimerende planlægning indebærer, at man 
undersøger alle de valgmuligheder, værket står over for, her­
under investeringer i omkostningseffektive efterspørgselssty-
ringsprogrammer, som gør det muligt at dække forbrugernes 
behov ved de laveste omkostninger. 3. Gennemgang af de enkelte artikler 
3.1. Artikel 1 
ØSU skal henlede Rådets opmærksomhed på de be­
mærkninger, der er fremført ovenfor under punkter 2.5, 
2.6, 2.7 og 2.13. 
3.2. Artikel 2, litra b) 
»Uddannelse og oplysning«: ØSU så gerne, at Kommis­
sionen medtog oplysningsindsats på brancheniveau 
(f.eks. papir- og cementindustri) som led i sine initiati­
ver over for medlemsstaterne. 
Initiativet vedrørende sektorspecifikke pilotprojekter 
hilses velkommen, specielt projekter vedrørende om­
kostningsminimerende planlægning og nedbringelse af 
infrastrukturoverbelastningen i bykerner. 
3.3. Artikel 4 
ØSU henleder Rådets opmærksomhed på de be­
mærkninger, der er fremført under punkter 2.5, 2.6 of 
2.7 ovenfor. 
3.4. Artikel 5 
ØSU henviser Rådet til bemærkningerne ovenfor i pkt. 
2.4. 
3.5. Artikel 6 
ØSU så gerne, at alle de foranstaltninger, der er om­
handlet i artikel 2, litra a), b) og c), medtages i de 
foranstaltningsudkast, som skal forelægges det rådgi­
vende udvalg til udtalelse. 
3.6. Artikel 8 
Man skal give udtryk for det synspunkt, at rapporten 
om næværende beslutnings anvendelse bør forelægges 
for ØSU, uanset om Kommissionen i henhold til Trak­
taten måtte være forpligtet hertil eller ej. 
Dette er desuden en udmærket metode til at orientere 
EF's økonomiske og sociale liv om programmernes 
forløb. 
3.7. Bilag/Forklarende bemærkninger 
ØSU noterer sig forslagets nye titel, men er af den 
opfattelse, at medmindre der offentliggøres flere detal­
jer i EF-Tidende eller i andre publikationer om fremme 
6. 5. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/9 
af energieffektivitet, er det næppe sandsynligt, at der fra 
medlemsstats- og brugerside vil blive gjort den fornødne 
indsats for at følge dette program op. 
Bryssel, den 20. marts 1991. 
1. Baggrund 
1.1. Sødestoffer klassificeres som tilsætningsstoffer 
og opdeles i to kategorier: 
a) ikke-energigivende sødestoffer som f.eks. saccharin 
(der har været i brug i over 100 år), som anvendes 
i meget små kvanta; 
b) energigivende sødestoffer (deriblandt sorbitol og xy-
litol, der naturligt er til stede i mange frugter), som 
bruges i større kvanta. 
1.2. De giver en sød smag, men indeholder ingen 
eller i det mindste færre kalorier end sukker, der er det 
vigtigste sødende stof i fødevarer. Desuden er der mange 
bakterier, hvis vækst de ikke fremmer. Det betyder, at 
de kan medvirke til at begrænse caries (der skyldes 
(1) EFT nr. C 242 af 27. 9. 1990, s. 4. ØSU vil derfor foreslå, at de forklarende bemærkninger 
ligeledes offentliggøres, enten som en del af beslutning­
en eller som et bilag til denne. 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
bakterier) og til at reducere den bakteriefremkaldte 
kvalitetsforringelse i visse fødevarer. Endelig har de en 
særlig anvendelse i forbindelse med diabetikerkost. 
1.3. Forbrugerne har i stigende grad efterspurgt føde­
varer med sødestoffer, herunder navnlig: 
a) fødevarer, der smager godt, men indeholder færre 
kalorier; 
b) søde, men kulhydratfrie produkter, der er mindre 
tilbøjelige til at forårsage caries. 
1.4. Som resultat af forbrugernes efterspørgsel har 
producenterne for det første udviklet nye sødestoffer, 
der i mange tilfælde passer bedre til bestemte fødevarer, 
og for det andet flere sødestofholdige fødevarer, der 
falder i forbrugernes smag. 
1.5. Bag den mere udbredte anvendelse af sødestoffer 
ligger således forbrugernes efterspørgsel, men også læ-Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets direktiv om sødestoffer til brug i levneds­
midler (!) 
(91/C 120/03) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 2. oktober 1990 under henvisning til 
EØF-Traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for miljø-, sundheds- og forbrugerspørgs­
mål, som udpegede Kenneth J. Gardner til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
5. marts 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalgs vedtog på sin 285. plenarforsamling den 20. marts 1991 
enstemmigt følgende udtalelse.