Regionsudvalgets udtalelse om:

- "Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige indkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter", og

- "Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter om vand- og energiforsyning samt transport"

(2001/C 144/08)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige indkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter og forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter om vand- og energiforsyning samt transport [KOM(2000) 275 endelig - 2000/0115 (COD) og KOM(2000) 276 endelig - 2000/0117 (COD)],

under henvisning til Rådets beslutning af 8. september 2000 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 2. juni 1999 om at afgive udtalelse herom og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 6 "Beskæftigelse, Økonomisk Politik, Det Indre Marked, Industri, SMV",

under henvisning til Kommissionens meddelelse om offentlige indkøb i Den Europæiske Union (KOM(1998) 143 endelig udg.),

under henvisning til sin udtalelse om Kommissionens meddelelse om offentlige indkøb i Den Europæiske Union (CdR 108/98 fin)(1),

under henvisning til Kommissionens grønbog "Offentlige indkøb i EU - Overvejelser for fremtiden (KOM(96) 583 endelig udg.)",

under henvisning til sin udtalelse om Kommissionens grønbog "Offentlige indkøb i EU - Overvejelser for fremtiden" (CdR 81/97 fin)(2),

under henvisning til formandens beslutning af 26. oktober 2000 om i henhold til artikel 40, stk. 2, i Regionsudvalgets forretningsorden at overdrage det forberedende arbejde til Catarina Segersten-Larsson (S, PPE) som hovedordfører,

under henvisning til flere relevante domme fra EF-Domstolen, f.eks. Domstolens dom af 26. september 2000, sag nr. C-225/98, Kommissionen mod Frankrig, om manglende overholdelse af Rådets direktiv 71/305/EØF af 26. juli 1971, som ændret ved Rådets direktiv 89/440/EØF af 18. juli 1989 og Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993, i forbindelse med forskellige fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige indkøbskontrakter om opførelse og vedligeholdelse af skolebygninger,

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 312/2000 rev. 1), udarbejdet af Catarina Segersten-Larsson (S, PPE) i egenskab af hovedordfører -

på den 36. plenarforsamling den 13.-14. december 2000 (mødet den 13. december) vedtaget følgende udtalelse.

1. Regionsudvalgets synspunkter

1.1. Regionsudvalget finder det meget glædeligt, at Kommissionen har taget kritikken vedrørende udbudsreglernes unødigt bureaukratiske opbygning og anvendelse til sig, og at den har til hensigt at lægge større vægt på modernisering, forenkling og fleksibilitet.

1.2. Efter Regionsudvalgets opfattelse er det en god idé at slå de tre "klassiske" direktiver sammen til ét direktiv. Tilgængeligheden stiger betydeligt, i og med at man har forsynet direktiverne med indholdsfortegnelser, og underrubrikkerne fremmer læseligheden. Dette er positivt.

1.3. Det er også glædeligt, at man forbedrer mulighederne for elektronisk handel, hvilket er helt i tråd med Regionsudvalgets tidligere forslag.

1.4. Regionsudvalget finder det også positivt, at man svækker mulighederne for økonomisk kriminalitet i forbindelse med offentlige indkøb.

1.5. Regionsudvalget forholder sig desuden positivt til, at telekommunikationssektoren fjernes fra forsyningsvirksomhedsdirektivet.

1.6. Det er dog Regionsudvalgets opfattelse, at Kommissionen på visse punkter anlægger en forkert strategi, og at der savnes visse elementer i de fremlagte forslag. Regionsudvalget kan desværre også konstatere, at nogle af forslagene vil virke stik imod hensigten.

1.7. Regionsudvalget mener, at Kommissionens planer om at tackle en række vigtige emner i ikke-bindende fortolkningsdokumenter, herunder miljømæssige og sociale hensyn i forbindelse med offentlige indkøb, er en dårlig løsning. Regionsudvalget ønsker, at disse vigtige emner behandles i direktiverne.

1.8. Regionsudvalget mener, at Kommissionen i sit direktivforslag klart bør henvise til muligheden af, at de ordregivende myndigheder som kriterium for kontraktindgåelse anvender betingelser af social og miljømæssig karakter, og at disse udtrykkelig nævnes i udbudsbekendtgørelsen. Rent økonomiske kriterier bør ikke alene være afgørende for, hvilket tilbud der er bedst og mest fordelagtigt.

2. Regionsudvalgets henstillinger i forbindelse med direktivforslagene

2.1. Elektronisk indkøb

2.1.1. Mens Regionsudvalget generelt hilser de nye bestemmelser om elektronisk indkøb og forkortelse af tidsfristerne velkomne, er der andre områder, hvor det gerne så direktivet gå længere. Regionsudvalget finder det særlig vigtigt at berøre alle aspekter af elektronisk indkøb, da dette er et område, hvor tingene ændrer sig hurtigt, og hvor situationen i 2002, når direktivet er gennemført, vil være meget forskellig fra i dag.

2.1.2. Navnlig opfordrer Regionsudvalget Kommissionen til at indføje bestemmelser, der forklarer, hvordan placering af ordrer via elektroniske kataloger (online-markeder og -indkøbscentre) skal behandles ifølge direktivet. Dette bør knyttes nøje sammen med bestemmelserne om "framework agreements", som revideret i overensstemmelse med Regionsudvalgets forslag herunder.

2.2. Nye regler ved særligt komplekse offentlige kontrakter

2.2.1. Regionsudvalget har tidligere udtrykt støtte til Kommissionens forslag om at indføre mere fleksible udbudsprocedurer, navnlig i forbindelse med indkøb af kompliceret udstyr o.l. I sin udtalelse om grønbogen gav Regionsudvalget udtryk for, at forsyningsvirksomhedsdirektivets bestemmelser om udbud efter forhandling også bør inkorporeres i andre direktiver (pkt. 2.2.12).

2.2.2. Regionsudvalget er klar over, at den nye procedure opfylder de specifikke krav, som nogle medlemsstater stiller, hvis ordregivende myndigheder i vidt omfang er engageret i offentlige/private partnerskaber. Imidlertid mener Regionsudvalget ikke, at Kommissionens forslag er tilstrækkelig vidtgående, idet proceduren ikke er fleksibel nok og kun kan benyttes i særlige tilfælde. Indgåelse af tjenesteydelseskontrakter er et område, der generelt kræver nær kontakt mellem køber og sælger under hele processen. Dette er ikke et usædvanligt krav, og de nuværende regler er for stramme.

2.2.3. Termen "objektivt" som argument for at bruge denne procedure behøver en nærmere forklaring, og der bør tilføjes yderligere et argument for at afspejle virkeligheden i de offentlige/private partnerskaber: "Kan ikke effektivt beregne tab eller gevinst ved kontrakten uden forhandling med erhvervslivets aktører".

2.2.4. Regionsudvalget er særligt bekymret over bestemmelsen om "løsningsskitser". Erhvervslivets aktører vil mene, at de har de intellektuel ejendomsret til sådanne løsningsskitser og vil kunne kræve betaling herfor, hvad enten de bliver brugt eller ej. Da lokale myndigheder ikke har midler til at betale for løsningsskitser, vil det helt sikkert afholde dem fra at benytte den nye procedure. Regionsudvalget foreslår, at termen "løsningsforslag" bliver brugt i stedet for. Dette er ikke en teknisk løsning, men kan ses som en beskrivelse af erhvervslivets aktørers strategi med henblik på at opfylde kontrakten. Samtidig vil det give de ordregivende myndigheder mulighed for bedre at definere deres krav til de specifikationer, der skal danne grundlag for de efterfølgende forhandlinger.

2.2.5. I sin udtalelse om grønbogen nævnte Regionsudvalget, at "det må anses for uhensigtsmæssigt at afbryde en udbudsforretning, fordi prisen overstiger ordregiverens formåen, når køber og sælger gennem forhandling kunne blive enige om en lavere pris". Dette problem løses ikke med de nye forslag.

2.2.6. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at ændre direktivet, så de ordregivende enheder får mulighed for at benytte en udbudsprocedure med forhandling kendetegnet ved stor fleksibilitet og mulighed for en bred dialog med leverandørerne før, under og efter proceduren. I denne forbindelse bør bestemmelserne i forsyningsvirksomhedsdirektivet tjene som forbillede.

2.3. Rammeaftaler

2.3.1. Regionsudvalget har i sine tidligere udtalelser nævnt, at rammeaftaler udtrykkelig bør tillades i alle direktiverne, og det er glædeligt, at Kommissionen foreslår regler for rammeaftaler. Regionsudvalget mener dog ikke, at de foreliggende forslag er tilstrækkelig gode eller giver den fornødne fleksibilitet.

2.3.2. I begrundelsen skelner Kommissionen mellem "framework contracts" og "framework agreements" (De engelske betegnelser benyttes, eftersom begge dele benævnes "ramavtal" på ordførerens sprog, svensk (og "rammeaftaler" på dansk, o.a.). "Framework agreements" betragtes ikke som kontrakter i direktivernes forstand, idet de ikke omfatter alle de elementer, der kræves, for man skal kunne tale om en leverance.

2.3.3. "Framework contracts" er derimod omfattet af direktivernes definition af offentlige kontrakter. Som eksempel nævnes i begrundelsen en aftale med bestillingskontrakt. I nogle medlemsstater opfattes "framework contracts" ikke som bindende, hvorfor de betegnes "framework arrangements" eller "framework arrangements". Ved at anvende termen "framework agreement" i direktivet til at beskrive noget, der reelt er en ny procedure med to udbudsrunder, skaber Kommissionen større forvirring end klarhed.

2.3.4. Kommissionens forslag vedrører kun "framework agreements" i den særlige betydning, hvormed det bruges i direktivet, hvilket efter Regionsudvalgets opfattelse ikke fremgår tilstrækkelig tydeligt. Definitionen må gøres klarere. Navnlig skal det gøres klart over for de medlemsstater, der benytter sig af ikke-bindende "framework contracts" (som de kalder "framework arrangements" eller "framework agreements"), at sådanne kontrakter skal behandles på samme måde som enhver anden offentlig kontrakt og ikke som "framework agreement" i den særlige betydning, direktivforslaget lægger op til.

2.3.5. Regionsudvalget lægger stor vægt på dette spørgsmål, for det er vigtigt, at der ikke senere opstår tvivl om, at de aftaler, der i dag opfattes som "framework contracts", ikke er omfattet af de nye regler. Dette gælder f.eks. de kundevalgsmodeller, der benyttes i flere medlemsstater (hvor den udbydende myndighed indgår en aftale med flere leverandører, som den enkelte borger derefter selv vælger imellem), samt de kommunale og regionale indkøbsorganisationers aftaler.

2.3.6. Selve proceduren vedrørende rammeaftalerne er heller ikke tilstrækkelig fleksibel. F.eks. skal man skabe en ny udbudssituation, hver gang en aftale skal benyttes, hvilket giver den ordregivende enhed ekstra arbejde, og er imod hensigten med rammeaftaler. Også kravet om mindst tre parter og aftalernes maksimale varighed er et problem. Denne procedure kan måske tjene et formål, men er så forskellig fra, hvordan rammeaftaler normalt anvendes i visse medlemsstater, at man bør kalde den noget andet.

2.3.7. Kommissionen har tilsyneladende forestillet sig, at rammeaftaler navnlig skal anvendes i forbindelse med indkøb af IT-udstyr o.l. Rammeaftaler benyttes imidlertid også ved andre typer udbudsforretninger for at tilgodese særlige behov, f.eks. i forbindelse med indkøb af hjælpemidler til handicappede, og i sådanne tilfælde er den foreslåede model urealistisk.

2.3.8. Hvis det er Kommissionens hensigt, at rammeaftalerne udtrykkeligt skal være omfattet af det klassiske direktiv, mener Regionsudvalget, at den foreslåede tekst til forsyningspligtdirektivet langt bedre beskriver den brede vifte af forskellige metoder, som medlemsstaterne betragter som rammeaftaler og som sikrer den fornødne fleksibilitet.

2.4. Ændrede tærskelværdier

2.4.1. Kommissionen foreslår, at antallet af tærskelværdier reduceres, og at tærskelværdierne angives i euro. Det er for så vidt udmærket, at antallet af tærskelværdier reduceres, men en angivelse i euro må ikke føre til en sænkning af tærskelværdierne i forhold til den nuværende situation. Reelt vil forslaget imidlertid i de fleste tilfælde indebære en sænkning, hvilket Regionsudvalget finder uacceptabelt.

2.4.2. Regionsudvalget har tidligere peget på, at tærskelværdierne er alt for lave og bør hæves. Regionsudvalget fastholder dette synspunkt og opfordrer Kommissionen til at tage initiativ til en genforhandling på dette punkt af den såkaldte GPA (Government Procurement Agreement).

2.4.3. De lave tærskelværdier udgør navnlig et problem i forbindelse med udbudsforretninger på tjenesteydelsesområdet, hvor transaktionsomkostningerne ofte er relativt høje i forhold til kontraktværdien, hvilket Regionsudvalget tidligere har gjort opmærksom på. En del af problemet med de lave tærskelværdier kunne derfor løses ved at indføre en bestemmelse i direktivet om, at udbud med forhandling med forudgående annoncering altid er tilladt ved mindre udbudsforretninger på tjenesteydelsesområdet, f.eks. ved udbudsforretninger på beløb under 400000 euro. Dette ville skabe større fleksibilitet.

2.5. Kriterier for kvalitativ udvælgelse

2.5.1. Regionsudvalget ser meget positivt på Kommissionens forslag om skærpelser med hensyn til leverandører, der er dømt for kriminalitet. Efter Regionsudvalgets opfattelse skal useriøse leverandører udelukkes fra deltagelse i offentlige indkøb.

2.5.2. Regionsudvalget mener dog, at Kommissionen må gøre det klart, hvilke situationer der hentydes til i art. 46, pkt. 1, hvor der står, at enhver økonomisk aktør, som inden for de foregående fem år er dømt for bestikkelse, skal udelukkes fra deltagelse i en kontrakt. Spørgsmålet er, om denne bestemmelse skal gælde alle medarbejdere hos leverandøren i de lande, hvor juridiske personer ikke kan dømmes for bestikkelse. Hvad gør man, hvis en sådan medarbejder får ny arbejdsgiver eller eget firma? Skal der idømmes sanktioner og i givet fald hvilke, hvis den økonomiske aktør har gennemført egnede forebyggende foranstaltninger i sin virksomhed eller med øjeblikkelig virkning har afskediget forretningsfører, der uden den økonomiske aktørs medviden har overtrådt loven? Hvad gør man i de tilfælde, hvor en bestemt vare kun kan leveres af en leverandør, der er dømt for bestikkelse, eller hvor det ville være meget dyrt at skifte leverandør? Regionsudvalget mener, at disse problemer kræver yderligere overvejelse. I forbindelse med idømmelse af sanktioner skal der også tages hensyn til national sædvane, da der ikke findes nogen europæisk strafferet.

2.5.3. I ét tilfælde kan den foreslåede ordlyd helt givet skabe problemer for de ordregivende enheder og borgerne, nemlig i forbindelse med indkøb af en bestemt, livsvigtig medicin, der kun fås hos én leverandør. Kommissionen bør overveje at omformulere teksten med sådanne helt specielle tilfælde in mente.

2.5.4. Efter Regionsudvalgets opfattelse er det meget vigtigt, at de ordregivende enheder kan kræve, at leverandører overholder nationale regler på det sociale område. En ordregivende enhed skal ikke være forpligtet til at acceptere leverandører, der eksempelvis overtræder regler om arbejdsløshedsbekæmpelse, arbejdsmiljø, mindsteløn eller børnearbejde. Kravene skal fremgå af udbudsbekendtgørelsen og må ikke være diskriminerende. Disse vigtige aspekter er behandlet af EF-Domstolen i Beentjes-dommen (31/87) og senest i sag nr. C-225/98. Regionsudvalget finder det vigtigt, at de principper, der fastlægges gennem retspraksis, også klart afspejles i direktiverne.

2.5.5. Regionsudvalget mener, at ordregivende myndigheder bør kunne bede om flere former for oplysninger på det kvalitative udvælgelsesstadium. De bør især have lov til at søge oplysninger om f.eks. økonomiske aktørers strategi og foranstaltninger vedrørende miljøforvaltning.

2.6. Kriterier for tildeling af en kontrakt

2.6.1. Kommissionen foreslår, at kriterierne for tildeling af kontrakter - i de tilfælde, hvor man ikke kun går efter den laveste pris - skal være direkte knyttet til kontraktens genstand, hvilket ikke er tilfældet nu. Dette indebærer, at man ikke kan stille miljømæssige krav til fremstillingsprocessen. I sin udtalelse om offentlige indkøb skrev Regionsudvalget: "Regionsudvalget mener, at det er afgørende, at det i offentlige indkøb ikke blot er muligt at stille krav til et produkts egenskaber (f.eks. indholdet af PVC i plastic), men også er muligt at stille objektive krav til et produkts og en virksomheds samlede miljøbelastning, herunder krav til produktionsprocessen" (pkt. 3.1.2). Dette er fortsat Regionsudvalgets opfattelse.

2.6.2. Regionsudvalget finder det derimod meget positivt, at man nævner miljømæssige karakteristika som eksempel på et kriterium, der kan lægges til grund for tildeling af en kontrakt. Selvom der ikke er tale om nogen substantiel ændring, eftersom opregningen kun er eksemplificerende, er det et vigtigt signal og en påmindelse til alle ordregivende enheder om, at man har ret til at lægge miljømæssige karakteristika til grund for offentlige indkøb. Efter Regionsudvalgets opfattelse bør man dog bruge ordet "miljøeffekt" i direktivet i stedet for "miljømæssige karakteristika", som i forhold til den nuværende situation indebærer en indskrænkning af mulighederne for at stille miljømæssige krav.

2.6.3. Kommissionen foreslår også, at vurderingskriterierne vægtes i forbindelse med bedømmelsen af, hvilket tilbud der er det økonomisk mest fordelagtige.

2.6.4. Kommissionen vil herigennem skabe større åbenhed i udbudsproceduren og sikre ligebehandling af leverandørerne. Regionsudvalget mener ikke, at denne bestemmelse vil virke efter hensigten. Den bygger på en virkelighedsfjern forestilling om, at de enkelte kriterier kan vægtes fra starten af udbudsproceduren. Dette kræver imidlertid, at de ordregivende myndigheder fra starten har alle kort på hånden, hvilket vist kun undtagelsesvis er tilfældet.

2.6.5. Kommissionens forslag indebærer, at der opstilles skemaer med forskellige parametre, hvorefter man på grundlag af vægtningen med matematisk præcision afgør, hvilket tilbud der er det økonomisk mest fordelagtige. Dette er i praksis en næsten umulig opgave, og hvis der skal tages hensyn til "bløde" parametre, såsom æstetik, bliver det helt meningsløst.

2.6.6. Det forekommer direkte umuligt at vægte kriterierne ved de udbudsforretninger, der omfatter mange forskellige artikler, f.eks. fødevarer, hospitalsudstyr og lægemidler. Når der indkøbes lægemidler til sygehuse o.l., prøver de svenske landsting (svarende til amter, o.a.) normalt at få hele deres medicinbehov dækket. I et sådant tilfælde kræves der forskellig vægtning for de forskellige varegrupper. Kriteriet "smag" vejer naturligvis tungere, når det gælder lægemidler til børn, end når det gælder lægemidler til voksne. Konsekvensen er, at man må dele udbudsforretningen op i mindre dele for at få en konsistent vægtning, hvilket vil medføre, at det, der i dag er én stor udbudsforretning over tærskelværdien, må deles op i en række mindre, hvoraf mange sikkert vil komme til at ligge under tærskelværdien.

2.6.7. De ordregivende myndigheder, der har stiftet bekendtskab med forslaget, mener ikke, at det vil kunne fungere i praksis. Efter Regionsudvalgets mening bør direktiverne ikke omfatte regler, der ikke kan fungere i praksis. Der er også en alvorlig risiko for, at reglen vil resultere i et stort antal retssager om vægtning.

2.6.8. De ordregivende myndigheder bør have mulighed for at inddrage objektive sociale kriterier, forudsat at de ikke virker diskriminerende og sikrer ligebehandling og fri konkurrence.

2.7. Særlige kontraktbestemmelser

2.7.1. Med henblik på en kodificering af gældende lovgivning på området foreslår Kommissionen en ny regel vedrørende muligheden for at fastsætte særlige betingelser for udførelsen af en kontrakt. Formuleringen er imidlertid restriktiv i forhold til den domstolspraksis, man ønsker at kodificere, eftersom den indebærer et krav om, at betingelserne knyttes til kontraktens udførelse.

2.7.2. Regionsudvalget finder det vigtigt, at formuleringen vedrørende muligheden for at fastsætte særlige krav til udførelsen ikke udhuler de ordregivende myndigheders ret til selv at bestemme, hvad der skal indkøbes, f.eks. deres mulighed for at stille miljømæssige krav til fremstillingsprocessen og opstille krav vedrørende sociale hensyn, som naturligvis forudsættes at være ikke-diskriminerende, så kravene kan opfyldes af leverandører fra alle medlemsstater.

2.8. Det fælles glossar for offentlige kontrakter

2.8.1. Regionsudvalget mener, at det vil være en klar fordel kun at have ét system. Problemet er, at den nuværende CPV-nomenklatur ("Common Procurement Vocabulary") volder store problemer på grund af en heterogen struktur og flertydighed på en række områder.

2.8.2. Ordregivende myndigheder oplever, at CPV er vanskelig at finde rundt i (parkometre findes f.eks. i samme produktgruppe som medicinsk apparatur og farmaceutiske produkter), at det er svært at vide, hvilket nummer der er relevant i et givet tilfælde (er et bestemt implantat "kirurgisk" eller "ortopædisk"?) samt at visse områder mangler i nogle grupper (i gruppen "Sundhedsservice og sociale foranstaltninger" har man tjenester vedrørende byrenholdelse, mens børnesundhed mangler). Nomenklaturen giver også leverandørerne problemer. De opgiver, at det er vanskeligt at finde relevante annoncer, og at de af koderne vildledes til at tro, at en udbudsforretning vedrører en bestemt vare eller tjeneste, mens den i virkeligheden gælder noget helt andet. Disse problemer står også i vejen for, at den elektroniske handel virkelig kan vinde udbredelse.

2.8.3. Regionsudvalget anmoder derfor Kommissionen om snarest at forbedre CPV-nomenklaturen, så den kan blive et effektivt instrument.

2.8.4. Med en bedre CPV-nomenklatur ville Kommissionen også kunne få en korrekt indkøbsstatistik direkte fra TED-databasen, hvilket ville reducere de ordregivende myndigheders administrative byrde.

2.9. Eksklusive rettigheder

2.9.1. Artikel 55 om tildeling af eksklusive rettigheder til en enhed, der ikke er en ordregivende myndighed, er uklar. Formuleringen er alt for bred, eftersom den eventuelt kan tolkes således, at den vedrører alle de aftaler, som ordregivende myndigheder træffer med private leverandører, idet alle aftaler logisk set kan siges at indeholde et eksklusivt element. Det bør også gøres klart, at bestemmelsen kun omfatter aftaler, der er knyttet til selve den eksklusive rettighed.

2.10. Tidsfrister ved udbud med forhandling

2.10.1. Kommissionen foreslår en skærpelse af reglerne vedrørende frister ved udbud med forhandling, idet man foreslår en frist på 40 dage for modtagelse af tilbud. I de nuværende direktiver har man ikke en sådan frist.

2.10.2. Efter Regionsudvalgets opfattelse vil dette forslag skabe mindre fleksibilitet, hvorfor der ikke bør foretages nogen ændring.

3. Regionsudvalgets henstillinger vedrørende spørgsmål, der ikke behandles i direktivforslagene

3.1. Miljøvenlige indkøb

3.1.1. I sine tidligere udtalelser har Regionsudvalget navnlig behandlet behovet for at kunne opstille miljøkrav i forbindelse med offentlige indkøb. Ud fra denne synsvinkel er de foreliggende direktivforslag tvivlsomme, idet der i visse tilfælde synes at være tale om en skærpelse af reglerne. Regionsudvalget finder det helt centralt, at ordregivende lokale og regionale myndigheder selv kan bestemme, hvad de vil købe. Direktiverne vedrørende offentlige indkøb skal blot garantere åbenhed og ligebehandling under udbudsproceduren. En ordregivende enhed, som f.eks. vil købe økologiske grøntsager eller kød, der ikke er hormonbehandlet, skal kunne gøre det og have ret til at kræve produkter med relevant miljømærkning og certificering. Disse krav skal anføres i beskrivelsen.

3.1.2. Eftersom Kommissionen i sit udkast til fortolkningsmeddelelse og med skærpelsen af de behandlede direktiver til en vis grad synes at sætte spørgsmålstegn ved denne ret til - for så vidt angår miljøkrav - selv at vælge, finder Regionsudvalget det vigtigt, at Kommissionen i direktiverne inkorporerer regler vedrørende muligheden for at stille krav til fremstilling, levering, miljømærkning og miljøcertificering.

3.2. Mellemkommunalt samarbejde

3.2.1. I sine udtalelser om henholdsvis grønbogen og meddelelsen om offentlige indkøb nævnte Regionsudvalget de problemer, som udbudsdirektiverne skaber i forbindelse med mellemkommunalt samarbejde.

3.2.2. I udtalelsen om grønbogen skrev Regionsudvalget, "at det bør gøres helt klart, at lokale og regionale myndigheders indkøb fra egne enheder falder uden for direktivernes anvendelsesområde og skal betragtes som inhouse-produktion" (pkt. 2.4.3). Kommissionen blev også opfordret til at præcisere, at overførslen af opgaver fra eksempelvis en kommune til et mellemkommunalt samarbejde (renholdningsselskaber o.l.) ikke omfattes af direktiverne.

3.2.3. Disse problemstillinger er også behandlet af Domstolen i Teckal-sagen (C-107/98) og Arnhem-sagen (C-360/96) samt af nationale instanser.

3.2.4. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at præcisere disse spørgsmål i udbudsdirektiverne.

3.3. Privatisering

3.3.1. Regionsudvalget har også tidligere gjort Kommissionen opmærksom på de problemer, der kan opstå ved privatisering af offentlige aktiviteter, eller når ansatte får mulighed for selv at starte virksomheder, som overtager opgaver i entreprise fra de lokale og regionale myndigheder.

3.3.2. Regionsudvalget finder det vigtigt, at udbudsreglerne på tjenesteydelsesområdet ikke hæmmer sådanne processer. I en begrænset overgangsperiode bør det være muligt at købe tjenesteydelser uden en udbudsprocedure, eftersom dette på længere sigt vil skabe øget konkurrence.

3.4. Definition af tjenesteydelseskontrakter samt opdelingen i A- og B-tjenesteydelser

3.4.1. Kommissionen bør overveje at overføre visse tjenesteydelser fra kategori A til kategori B. Bl.a. visse finansielle tjenesteydelser er ikke egnede til udbudsforretninger efter de meget formelle regler i kategori A, da bl.a. bestemmelserne om tidsfrister gør det vanskeligt at handle forretningsmæssigt.

3.4.2. Offentlige tjenesteydelseskontrakter defineres i forslaget som "gensidigt bebyrdende aftaler (...) mellem en eller flere tjenesteydere og en ordregivende myndighed, (...) som udelukkende eller hovedsagelig vedrører tjenesteydelser nævnt i bilag I". Det har vist sig at være uklart, hvad der menes med "udelukkende eller hovedsagelig", og denne formulering bør derfor udgå.

3.5. Kvalifikationssystemer

3.5.1. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at medtage bestemmelser om kvalifikationssystemer i det "klassiske" direktiv svarende til bestemmelserne i det nye forsyningsvirksomhedsdirektiv. Sådanne systemer anvendes i mange medlemsstater, men direktiverne om offentlige indkøb lægger nu alvorlige hindringer i vejen for deres anvendelse. Regionsudvalget finder det meningsløst, at anvendelse af sådanne systemer i forsyningsvirksomhedsdirektivet betragtes som forenelige med traktaten, mens andre ordregivende myndigheder forhindres i at anvende dem.

3.6. Lokale og regionale myndigheders repræsentation

3.6.1. Regionsudvalget henleder atter Kommissionens opmærksomhed på det forhold, at de lokale og regionale myndigheder, til trods for at de spiller en central rolle i anvendelsen af udbudsreglerne, kun i meget begrænset omfang er repræsenteret i de organer, der løbende rådgiver Kommissionen.

3.6.2. Regionsudvalget opfordrer derfor Kommissionen til at sikre, at det lokale og regionale niveau repræsenteres i disse organer, så Kommissionen bedre kan drage nytte af de ordregivende lokale og regionale myndigheders erfaringer.

Bruxelles, den 13. december 2000.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 373 af 2.12.1998, s. 13.

(2) EFT C 244 af 11.8.1997, s. 28.