ftp H 
~i KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
SM Bruxelles, den 09.10.1998 
KOM(1998) 559 endelig udg. 
ai 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
ÏM TIL RADET 
OG TIL ORIENTERING FOR EUROPA-PARLAMENTET, 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
SAMT REGIONSUDVALGET 
OM GENNEMFØRELSEN OG VIRKNINGEN AF 
FREKVENSDIREKTIVERNE VEDRØRENDE MOBILKOMMUNIKATION 
BH 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. INDLEDNING 1 
2. FÆLLESSKABSFORANSTALTNINGER PÀ OMRÅDET RADIOFREKVENSER 1 
2.1 FREKVENSDIREKTIVERNE 1 
2.2 VIDERE UDVIKLING I SAMORDNINGEN AF FREKVENSER 3 
2.3 ANDRE FÆLLESSKABSFORANSTALTNINGER VEDRØRENDE MOBILKOMMUNIKATION 5 
2.4 UDVIKLINGEN MOD TREDJEGENERATIONS MOBILKOMMUNIKATIONSSYSTEMER 6 
3. DIREKTIV 87/382/EØF 6 
3.1 BAGGRUND 6 
3.2 DEN AKTUELLE SITUATION 6 
3.2.1 Markedsudviklingen 6 
3.2.2 Frekvensdirektivets indvirkning på markedet 7 
3.2.3 Frekvensforvaltning og tilgængelighed 7 
3.2.4 Spørgsmål vedrørende omsætning til national lovgivning 8 
3.3 VIGTIGE SPØRGSMÅL 10 
4. DIREKTIV 90/544/EØF 11 
4.1 BAGGRUND 11 
4.2 DEN AKTUELLE SITUATION 11 
4.2.1 Markedsudviklingen // 
4.2.2 Frekvensdirektivets indvirkning på markedet 12 
4.2.3 Spektrumforvaltning og tilgængelighed 12 
4.2.4 Spørgsmål vedrørende omsætning til national lovgivning 12 
4.3 VIGTIGE SPØRGSMÅL 13 
5. DIREKTIV 91/287/EØF 14 
5.1 BAGGRUND 14 
5.2 DEN AKTUELLE SITUATION 14 
5.2.1 Markedsudviklingen 14 
5.2.2 Frekvensdirektivets indvirkning på markedet 15 
5.2.3 Spektrumforvaltning og tilgængelighed 15 
5.2.4 Spørgsmål vedrørende omsætning til national lovgivning 15 
5.3 VIGTIGE SPORGSMÅI lo 
6. KONKLUSIONER 16 
6.1 GENERELT 16 
6.2 GENNEMFØRELSE 16 
6.3 ANDRE SPØRGSMÅL: SPEKTRUMFORVALTNING, UDSTEDELSE AF LICENSER OG SIKKERHED I 
FREKVENSANVENDELSEN 17 
6.4 SPECIFIKT-GSM 18 
6.5 SPECIFIKT - ERMES 19 
6.6 SPECIFIKT-DECT 19 
BILAG 23 
BILAG 1: RÅDETS DIREKTIV 87/372/EØF: NATIONALT LOVGRUNDLAG 24 
Tabel 1 28 
Tabel 2 34 
BILAG 2: RÅDETS DIREKTIV 90/544/EEC: NATIONAL LOVGRUNDLAG 37 
Tabel 3 41 
BILAG 3: RÅDETS DIREKTIV 91/263/EEC: NATIONAL LOVGRUNDLAG 44 
j: 
1. INDLEDNING 
Mobilkommunikation må i det seneste årti siges at have været det mest dynamiske marked inden for 
telekommunikationssektoren. Analog og digital celleopbygget telefoni, personsøgning og trådløs telefoni 
er nu integrerede dele af de højtudviklede telekommunikationsmarkeder. Og alle markedstendenser peger 
i retning af fortsat vækst inden for mobiltelekommunikation. 
Hvad der i særlig grad er værd at bemærke er den succes, som GSM-systemet (GSM, DCS 1800, DCS 
1900) har oplevet over hele verden, hvor der nu er 220 GSM-net i drift i 106 lande med flere end 44 
millioner brugere. 
Mens GSM har taget verden med storm, har væksten i ERMES-personsøgersystemet og DECT-
systememe været langt mindre dramatisk. Der er betydelige regionale forskelle mellem Fjernøsten, EU 
og USA på personsøgermarkedet, idet Europa halter bag efter de fjernøstlige lande. Trådløs telefoni, 
herunder DECT, er nu et veletableret marked og står muligvis foran en periode med væsentlig vækst, 
men konkurrencen mellem de forskellige teknologier vil kunne hæmme denne vækst. 
Der ventes yderligere udvidelser af mobilmarkedet i løbet af de næste par år med indførelsen af det nye 
tredjegenerations mobilsystem UMTS (Universal Mobile Telephony Services). 
Denne meddelelse: 
• rapporterer om gennemførelsen og virkningen af de tre rådsdirektiver, som reserverer 
frekvensspektrum til samordnet indførelse af GSM1, ERMES2 og DECT3, og undersøger, i hvilket 
omfang medlemsstaterne har opfyldt kravene i disse direktiver; 
• vurderer indvirkningen af frekvensdirektiverne på udviklingen af markederne for hver af disse tre 
teknologier; 
• indeholder overvejelser om, hvilke yderligere tiltag der måtte være nødvendige for at sikre fuld 
gennemførelse af direktivets krav i den nationale lovgivning med det formål at fremme 
markedsudviklingen yderligere. 
Som opfølgning på meddelelsen vil Kommissionen igangsætte en bred debat om, hvorvidt det aktuelle 
lovgrundlag for frekvensallokering inden for Fællesskabet er hensigtsmæssigt, og om der er behov for 
yderligere fællesskabsforanstaltninger på dette område. 
2. FÆLLESSKABSFORANSTALTNINGER PÀ OMRÅDET 
RADIOFREKVENSER 
2.1 Frekvensdirektiverne 
At skabe grundlag for udvikling af mobiltjenester har altid været et nøgleelement i Det Europæiske 
Fællesskabs telekommunikationspolitik. Der blev iværksat tiltag så tidligt som i 1987 med det formål at 
fremme fælleseuropæisk indførelse af digitale, celleopbyggede kommunikationssystemer, indførelse af 
1 Rådets direktiv nr. 87/372/EØF (GSM) af 25. juni 1987 om de frekvensbånd, der skal stilles til 
rådighed for samordnet indførelse af offentlig fælleseuropæisk digital celleopbygget 
landmobilradiokommunikation i Fælleskabet. 
2 Rådets direktiv nr. 90/544/EØF (ERMES) af 9. oktober 1990 om de frekvensbånd, der skal anvendes 
til samordnet indførelse af fælleseuropæisk landbaseret offentlig personsøgning i Fællesskabet. 
3 Rådets direktiv nr. 91/287/EØF (DECT) af 3. juni 1991 om det frekvensbånd, der skal allokeres i 
forbindelse med den samordnede indførelse af digital europæisk trådløs telekommunikation (DECT) 
i Fællesskabet 
y 
digitale radiomeddelelsessystemer og indførelse af digital trådløs kommunikation. Rådet har vedtaget tre 
henstillinger for at fremme den samordnede indførelse af tjenester baseret på disse systemer, mens 
Kommissionen i medfør af sine beføjelser har stillet forslag om tre direktiver, der reserverer 
frekvensbånd til disse tjenester, og disse forslag er blevet vedtaget af Rådet. Ingen af direktiverne kæder 
reserveringen af frekvenser sammen med anvendelse af nogen bestemt teknologi. Direktivernes eneste 
formål er at reservere de nødvendige frekvenser til en samordnet indførelse i hele Fællesskabet af 
moderne, celleopbygget kommunikation og personsøgning. 
Alle disse foranstaltninger kan beskrives som følger: 
• Rådets henstilling af 25. juni 1987 om samordnet indførelse af offentlig, fælleseuropæisk digital 
celleopbygget landbaseret mobilradiokommunikation i Fællesskabet4, Rådets resolution af 14. 
december 1990 om det afsluttende stadium af iværksættelsen af den samordnede indførelse af 
offentlig, fælleseuropæisk digital celleopbygget landmobilkommunikation i Fællesskabet5, ledsaget af 
Rådets direktiv 87/372/EØF af 25. juni 1987 om de frekvensbånd, der skal stilles til rådighed for 
samordnet indførelse af offentlig fælleseuropæisk digital celleopbygget 
landmobilradiokommunikation i Fællesskabet6. 
Direktivets formål er at sikre reservation af tilstrækkelige frekvenser i 900 MHz-båndet til indførelse 
af offentlig fælleseuropæisk celleopbygget digital landmobilradiokommunikation i Fællesskabet, 
hvilket i henhold til Rådets henstilling 87/371/EØF af 25. juni 1987, skulle påbegyndes senest i 1991. 
Specielt stiller direktivets artikel 1, stk. 1, krav til medlemsstaterne om at sikre, at frekvensbåndene 
905-914 og 950-959 MHz (der ofte betegnes "kernebåndene") eller tilsvarende dele af det i stk. 2 
nævnte frekvensbånd reserveres udelukkende til brug for GSM-tjenester pr. 1. januar 1991.1 henhold 
til artikel 1, stk. 2, skal medlemsstaterne sikre, at der udarbejdes de fornødne planer til, at GSM så 
hurtigt som muligt kan optage hele frekvensbåndet 890-915 og 935-960 MHz i takt med den 
kommercielle efterspørgsel. Der er ikke fastsat nogen frist hvad angår den sidstnævnte forpligtelse. 
Efter offentliggørelsen af direktivet fik medlemsstaterne 18 måneder til at sætte de fornødne 
bestemmelser for overholdelse af direktivet i kraft, og de blev anmodet om at give Kommissionen 
meddelelse herom. 
• Rådets henstilling af 9. oktober 1990 om den samordnede indførelse af fælleseuropæisk landbaseret 
offentlig personsøgning i Fællesskabet7, kombineret med Rådets direktiv 90/544/EØF af 9. oktober 
1990 om de frekvensbånd, der skal anvendes til samordnet indførelse af fælleseuropæisk landbaseret 
offentlig personsøgning i Fællesskabet8. 
Direktivets formål er at, at der stilles tilstrækkeligt frekvensspektrum til rådighed i frekvensområdet 
169,4 til 169,8 MHz til at muliggøre udbud af fælleseuropæiske landbaserede 
radiopersonsøgetjenester, hvilket i henhold til Rådets henstilling 90/543/EØF af 9. oktober 1990 
skulle påbegyndes senest den 31. december 1992. 
Specielt stiller direktivets artikel 2, stk. 1, krav om, at medlemsstaterne i overensstemmelse med 
CEPT-henstilling nr. T/R 25-07 senest den 31. december 1992 giver beskyttelse og prioritet til fire 
kanaler i frekvensområdet 169,4 til 169,8 MHz til brug for den fælleseuropæiske landbaserede 
radiopersonsøgetjeneste. De foretrukne fire kanaler er følgende: 
4 EFT L 196, af 17.7.1987, s. 81. 
5 EFT C 329, 31.12.1990, s. 25. 
6 EFTL 196, 17.7.1987, s. 85. 
7 EFTL 310 af9.11.1990, s. 23. 
8 EFTL 310 af 9.11.1990, s. 28. 
cÅ 
• 169,6 MHz 
• 169,65 MHz 
• 169,7 MHz 
• 169,75 MHz 
1 henhold til artikel 2, stk. 2, skal medlemsstaterne sikre, at der udarbejdes planer så hurtigt som 
muligt med henblik på at give ERMES-tjenesterne mulighed for at gøre brug af hele 169,4 til 169,8 
MHz-båndet (dvs. 16 kanaler) i takt med den kommercielle efterspørgsel. Der er ikke fastsat nogen 
frist i henseende til denne forpligtelse. Medlemsstaterne blev anmodet om at sætte de fornødne 
bestemmelser for overholdelse af direktivet i kraft pr. 18. oktober 1991. 
• Rådets henstilling af 3. juni 1991 om samordnet indførelse af digital europæisk trådløs 
telekommunikation (DECT) i Fællesskabet9, kombineret med Rådets direktiv 91/287/EØF af 3. juni 
1991 om det frekvensbånd, der skal allokeres i forbindelse med den samordnede indførelse af digital 
europæisk trådløs telekommunikation (DECT) i Fællesskabet10. 
Direktivets formål er at sikre, at der er et tilstrækkeligt frekvensbånd til rådighed inden for 
frekvensområdet 1880-1900 MHz til udbud af DECT tjenester, som ifølge Rådets henstilling 
91/288/EØF af 3. juni 199111 skal gennemføres senest 31. december 1992. Specielt stiller direktivets 
artikel 2, stk. 1, krav om, at medlemsstaterne i overensstemmelse med CEPT-henstilling nr. T/R 22-
02 tilsidesætter frekvensbåndet 1880-1900 MHz til brug for digital europæisk trådløs 
telekommunikation pr. 1. januar 1992. I henhold til CEPT-henstillingen skal DECT have en højere 
prioritet end andre tjenester i samme bånd og nyde beskyttelse i det pågældende bånd. I henhold til 
artikel 3, stk. 1, blev medlemsstaterne anmodet om at sætte de fornødne bestemmelser til overholdelse 
af direktivet i kraft den 31. december 1991 og give Kommissionen meddelelse herom. 
I en bredere europæisk sammenhæng er anvendelsen af de tre direktiver blevet udvidet til CEPT-landene 
med en række afgørelser truffet af CEPT/ERC i 199412. Desuden udpegede endnu en ERC-afgørelse i 
1997 de "udvidelsesbånd", som skal bruges til GSM, når der er behov for yderligere spektrum ud over 
det frekvensbånd, som er nævnt i den forudgående ERC-afgørelse om GSM13. 
2.2 Videre udvikling i samordningen af frekvenser 
Rådets resolution 90/C 166/02 af 28. juni 1990 om intensiveret samarbejde om radiofrekvenser på 
europæisk plan navnlig med henblik på tjenester med fælleseuropæisk dimension14 anerkendte 
betydningen af en samordnet strategi i frekvensallokeringen til fælleseuropæiske systemer og bemærkede 
9 EFT L 144 af 8.06.1991, s. 47. 
10 EFT I, 144 af 8.06.1991, s. 45. 
11 EFT L 144 af, 8.06.1991, s. 47. 
12 ERC-afgørelse af 24. oktober 1994 om de frekvensbånd, som skal anvendes til samordnet indførelse 
af det digitale fælleseuropiske GSM-kommunikationssystem (ERC/DEC/(94)01); ERC-afgørelse af 
24. oktober 1994 om de frekvensbånd, der skal anvendes til samordnet indførelse af European Radio 
Messaging System (ERMES) (ERC/DEC/(94)02); ERC-afgørelse af 24. oktober 1994 om de 
frekvensbånd, der skal anvendes til samordnet indførelse af Digital European Cordless 
Telecommunications system (ERC/DEC/(94)03). 
13 ERC-afgørelse af 21. marts 1997 om de udvidede frekvensbånd til brug for det digitale 
fælleseuropæiske GSM-kommunikationssystem (ERC/DEC/(97)02). Ikke alle CEPT-medlemmer har 
endnu forpligtet sig til at gennemføre bestemmelserne i denne afgørelse 
14 EFTC166af7.07.1990,s.4. 
3 
med tilfredshed, at man var ved at udvikle en reform af radiofrekvensplanlægnings- og 
samordningsmekanismerne inden for rammerne af CEPT. Der blev udpeget fem politiske hovedmål 
inden for området frekvensallokering. 
• at styrke det europæiske samarbejde på området samordning af radiofrekvenser med det formål at 
sørge for et tilstrækkeligt frekvensspektrum til nye tjenester; 
• at arbejde i retning af en rettidig allokering af tilstrækkelige frekvensressourcer til mobil- og 
satellitanvendelser; 
• at udnytte frekvensspektret så effektivt som muligt; 
• at udvikle fælleseuropæiske standpunkter vedrørende udnyttelsen af frekvensspektret med særligt 
henblik på ITU og dets relevante administrative radiokonferencer, under anvendelse af mekanismer 
fastlagt af CEPT. 
• at støtte disse målsætninger ved at tilskynde til yderligere udvikling af rammerne for samarbejdet 
mellem frekvenseksperter fra nationale myndigheder med ansvar for frekvensforvaltningen, 
telekommunikationsorganisationer og andre tjenesteudbydere, industrien og brugerne ved udvikling 
af de eksisterende samordningsmekanismer etableret af CEPT. 
I resolutionen opfordrede Rådet Kommissionen, medlemsstaterne og CEPT til at støtte den videre 
udvikling af de nye rammer, som er etableret af CEPT. 
Resolutionen har tydeligvis spillet en rolle i udviklingen af fælleseuropæiske rammer for 
frekvenssamordning, og der er taget en række vigtige initiativer under CEPT's europæiske 
radiokommunikationskomité (European Radiocommunications Committee, ERC) som reaktion på dette 
tiltag, herunder etableringen af et europæisk radiokommunikationskontor (European 
Radiocommunications Office, ERO) og vedtagelsen af en mekanisme til at sikre, at CEPT-medlemmerne 
gennemfører ERC's afgørelser vedrørende radiofrekvenser. 
Efterfølgende bekræftede Rådets resolution 92/C 318/01 af 19. november 1992 om Fællesskabets 
gennemførelse af Den Europæiske Radiokommunikationskomités afgørelser15 støtten til CEPT's 
samarbejdsmetode som det primære middel til fælleseuropæisk frekvenssamordning. Dette blev efterfulgt 
af en meddelelse fra Kommissionen i september 1993 om en ny strategi for samordningen af frekvenser 
inden for Fællesskabet16, og af endnu en meddelelse fra Kommissionen om evaluering af 
beslutningsprocessen i CEPT/ERC i april 199517. 
Et aftalememorandum er aktuelt i kraft mellem ERC og Kommissionen, ligesom en rammekontrakt 
mellem Kommissionen og ERO18, der fastlægger samarbejdsform og fremgangsmåder. 
Rammekontrakten tillader Kommissionen at give ERO mandat til at lede arbejde af teknisk art gennem 
"arbejdskrav" med det formål at nå frem til beslutninger vedrørende samordnet reservering af frekvenser 
til bestemte tjenester. Hidtil har ERC vedtaget afgørelser vedrørende bl.a. TETRA, DCS 1800, 
landbaseret digital radiospredning (Terrestrial Digital Audio Broadcasting), satellitbaserede personlige 
kommunikationstjenester (Satellite Personal Communications Services, S-PCS) og UMTS. 
Endelig har Kommissionen udsendt en meddelelse om "Radio frequency requirements for Community 
policies in the context of the World Radiocommunications Conference 1999 (WRC-99)" 
("Radiofrekvenskrav inden for Fællesskabets politikker i forbindelse med den verdensomspændende 
radiokommunikationskonference 1999 (WRC-99)")19. 
15 EFT C 318 af 4.12.1992, s. 1. 
16 KOM (93) 382 endelig udg. af 10.09.1993. 
17 KOM (95) 85 endelig udg. af 26.04.1995. 
18 Rammekontrakten udløb i slutningen af april 1998, men der er fra Kommissionens side fremsat 
forslag om en forlængelse. 
19 KOM(98)298 af 13.05.1998. 
V 
2.3 Andre fællesskabsforanstaltninger vedrørende mobilkommunikation 
Med grundlag i den konsensus, som blev opnået på baggrund af Mobilgrønbogen20 og særlig Rådets og 
Europa-Parlamentets støtte til afskaffelse af sær- og ekslusivrettigheder i mobilsektoren vedtog 
Kommissionen i januar 1996 et direktiv til ændring af Tjenestedirektivet21, så det også omfatter 
mobilkommunikation, der hidtil har ligget uden for dette direktivs rammer:-
• Kommissionens direktiv 96/2/EF (Mobildirektivet) af 16. januar 1996 om ændring af direktiv 
90/388/EF for så vidt angår mobil- og personkommunikation22. 
Ud over at stille krav om afskaffelse af eventuelle tilbageværende sær- og eksklusivrettigheder i 
februar 1996 danner direktiverne grundlag for i) en hurtig liberalisering af infrastrukturen, således at 
restriktionerne, som er pålagt mobiloperatørerne, lettes for så vidt angår etablering af egen 
infrastruktur, brug af infrastrukturer, som udbydes af andre, og deling af infrastruktur, andre 
faciliteter og lokaliteter; ii) mobiloperatørernes ret til direkte sammenkobling med andre mobilnet 
eller med det offentlige faste net; og iii) udstedelse af licenser til DCS 1800-systemer pr. 1. januar 
1998 og til offentlige adgangs-/telepunktapplikationer, herunder systemer baseret på DECT-
teknologien. 
En række essentielle bestemmelser vedrørende frekvensallokering fastlægges i artikel 3b af direktiv 
90/388/EF, ændret ved Mobildirektivet, i henhold til hvilken medlemsstaterne hvert år skal 
offentliggøre eller på anmodning fremlægge en frekvensallokeringsplan ('allocation scheme of 
frequencies'), herunder planer for fremtidig udbygning af sådanne frekvenser. Tildelingen af 
frekvenser skal gennemgås af medlemsstaterne med hensigtsmæssige, jævne mellemrum. 
Andre fællesskabsforanstaltninger, der indeholder bestemmelser med relation til frekvenstildeling, er: 
• Europa-Parlamentets og Rådets Direktiv 97/13/EF (Licensdirektivet) af 10. april 1997 om ensartede 
principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester23. 
Direktivet sigter på at etablere fælles rammer for overordnede tilladelser og individuelle licenser i et 
liberaliseret miljø for at undgå, at operatører pålægges en urimelig byrde som følge af vilkårene eller 
procedurerne for udstedelse af licenser. Artikel 7, stk. 1, gør det muligt for medlemsstaterne at 
udstede individuelle licenser for bl.a. at tillade licensmodtageren at få adgang til radiofrekvenser eller 
numre. Effektiv udnyttelse af radiofrekvenser er en af grundene til en begrænsning af antallet af 
licenser i henhold til artikel 10, stk. 1, og opkrævningen af yderligere gebyrer i henhold til artikel 11, 
stk. 2. 
• Europa-Parlamentets og Rådets Beslutning 710/97/EF (S-PCS) af 24. marts 1997 om en koordineret 
fremgangsmåde for godkendelse inden for satellitbaserede personkommunikationstjenester i 
Fællesskabet24. 
På baggrund af satellitpersonkommunikationens voksende betydning, særlig gennem systemer, der 
omfatter satellitter i lavt kredsløb (low-earth orbiting satellites, LEO'er), sigter beslutningen på at lette 
en hurtig indførelse af kompatible satellitpersonkommunikationstjenester i Fællesskabet gennem en 
samordnet strategi til udvælgelse og udstedelse af tilladelser. En vigtig rolle vil blive spillet af CEPT, 
20 På vej mod det personlige kommunikationsmiljø: Grønbog om en fælles strategi for mobil- og 
personkommunikation i Den Europæiske Union, KOM(94)145 endelig udg. af 27.04.1994. 
21 Kommissionens direktiv 90/388/EC af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester 
(EFTL 192 of 24.07.1990, s. 10). 
22 EFTL 20af 26.01.1996, s. 59. 
23 EFTL 117 af 7.05.1997, s. 15. 
24 EFTL105af23.04.1997,s.4. 
5~ 
der får mandat til at fremsætte forslag vedrørende harmonisering af frekvensanvendelsen og af de 
vilkår, som knyttes til generelle tilladelser til S-PCS. 
2.4 Udviklingen mod tredjegenerations mobilkommunikationssystemer 
Den 3. marts 1998 fremlagde Kommissionen forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om 
koordineret indførelse af mobil- og trådløs kommunikation (UMTS) i Det Europæiske Fællesskab (98/C 
131/05)25. Beslutningsforslaget sigter på at støtte en gradvis udvikling hen mod tredjegenerations 
mobilkommunikationssystemer, der navnlig er i stand til at tilbyde innovative trådløse 
multimedietjenester og kombinerer brugen af landbaserede og satellitbaserede komponenter gennem 
samordning af de nationale licensudstedelsesordninger. Inden for de foreslåede rammer skulle CEPT 
have mandat fra Kommissionen til at harmonisere frekvensanvendelsen og de vilkår, som knyttes til 
udstedelse af tilladelser til UMTS-net og tjenester, uden at dette ville få indvirkning på Licensdirektivets 
bestemmelser vedrørende individuelle licenser. 
3. DIREKTIV 87/382/EØF 
3.1 Baggrund 
Udviklingen af det digitale mobilkommunikationsmarked i løbet af det seneste årti har været dramatisk. 
Der er bred enighed om, at denne udvikling har fået støtte i form af de politiske initiativer, som 
Kommissionen tog for ti år siden for at fremme indførelsen af digital mobilkommunikation i 
medlemsstaterne. I Rådets henstilling 87/37 l/EØF blev der stillet forslag om samordnet indførelse af et 
fælleseuropæisk digitalt landmobilradiosystem i Fællesskabet. I Rådets direktiv 87/372/EØF blev 
frekvensbåndene til et sådant system reserveret. Desuden har standardiseringsaktiviteterne fået betydelig 
støtte fra Kommissionen i form af de mandater, som er givet til ETSI. 
3.2 Den aktuelle situation 
3.2.1 Markedsudviklingen^ 
Der er i dag flere end 42 millioner brugere af digital mobilkommunikation i Fællesskabet. Yderligere 8 
millioner abonnenter benytter analoge systemer. Dækningsgraden ligger for øjeblikket på gennemsnitligt 
13% i hele EU. De mest succesrige lande har opnået dækningsgrader på mellem 31,5% (Finland) og 
26,6% (Sverige). På baggrund af den dramatiske vækst på mobilmarkedet i Europa i løbet af de seneste to 
til tre år, den aktuelle dækning i de skandinaviske lande og den forventede vækst i konkurrencen og 
tjenesteudbuddet i hele Europa ventes det selv i de mindst optimistiske scenarier, at dækningsgraden vil 
kunne nå op på 40 til 50% i år 2005 på nogle af de mere veludviklede markeder og nå et gennemsnit på 
22% for hele EU. GSM (og de beslægtede teknologier DCS 1800 og PCS 1900) har også udviklet sig til 
en verdensomspændende standard inden for mobilkommunikation, der tilbyder tjenester gennem næsten 
220 net med flere end 44 millioner brugere i over 100 lande. GSM-systemets succes kan aflæses af 
systemets globale markedsandel på 60% for alle digitale mobilmarkeder. 
Antallet af tilladelser, som er udstedt, varierer fra medlemsstat til medlemsstat, hvilket til dels kan 
forklares ved de forskellige liberaliseringsdatoer og forskelle i størrelsen og mulighederne på hvert af de 
nationale telekommunikationsmarkeder. Der findes aktuelt mindst to digitale mobilsystemer (GSM) i 
25 EFTC 131 af 29.04.1998, s. 9. 
26 Kilder: ERC (marts 1998); oplysninger givet til Kommissionen af de nationale tilsynsmyndigheder; 
to undersøgelser gennemført for Kommissionen: "UMTS Market Forecast", Analysis/Intercai, 
februar 1997; "The effectiveness of the Mobile Communications Frequency Directives in Member 
States", Eurostrategies, november 1997. Oplysningerne afspejler situationen pr. 1. januar 1998, 
medmindre andet er anført. 
hver medlemsstat, selv om nogle af dem endnu ikke var i drift pr. 1. januar 1998 (f.eks. Luxembourg, 
hvor den anden licens blev udstedt i slutningen af 1997)27. 
En række analoge systemer er fortsat i drift i ni medlemsstater (Danmark, Spanien, Irland, Italien, 
Nederlandene, Østrig, Finland, Sverige, Det Forenede Kongerige). På trods af den gradvise, løbende 
overgang fra analoge til digitale mobiltjenester i løbet af de seneste år har analoge systemer fortsat et 
relativt højt antal abonnenter i nogle få lande på grund af visse brugerkategoriers relativt begrænsede 
behov for international roaming og på grund af udbuddet af mere prisbillige tjenestepakker inden for 
analoge systemer. 
Der er ingen tvivl om, at mobilkommunikationssektoren aktuelt er den hurtigst voksende 
telekommunikationssektor. I år 2010 vil der kunne være næsten 200 millioner mobilbrugere i EU inden 
for alle mobiltjenester, herunder UMTS. I sidste ende vil mobilkommunikationstjenesternes 
dækningsgrad kunne nå op på 80% af befolkningen, mens dækningsgraden for faste tjenester ikke 
forventes at overstige 50% af befolkningen. I mange medlemsstater vil det være muligt at nå op på en 
dækningsgrad på 35% inden for de næste 10 år. På baggrund af prognoserne om den store vækst i den 
europæiske GSM-abonnentmasse klager mange GSM-netoperatører over, at den aktuelle 
frekvensallokering vil være en væsentligt hæmmende faktor. 
3.2.2 Frekvensdirektivets indvirkning på markedet 
En nyligt gennemført undersøgelse28 af frekvensdirektivernes virkning har vurderet indvirkningen af 
GSM-frekvensdirektivet på GSM-markedet. Alle, der deltog i undersøgelsen (myndigheder, operatører, 
fabrikanter, brugere), bekræftede, at direktivet havde bidraget positivt til den tidlige indførelse af GSM. 
Visse af undersøgelsens svar pegede desuden på, at tidspunktet for direktivets vedtagelse faldt heldigt 
sammen med de tekniske muligheder og markedsefterspørgselen. Direktivet havde endvidere muliggjort 
en bindende tilrådighedsstillelse af frekvenser på tværs af Europa. Gennemførelsen af international 
roaming og telefonapparaternes frie bevægelighed blev ligeledes fremført som væsentlige resultater med 
betydning for direktivets succes. 
Der blev også udtrykt en vis bekymring. Særlig giver mangelen på gennemførelsesdatoer uden for 
"kernebåndet" anledning til bekymring i forhold til udfasningen af de analoge net, som i mange 
medlemsstater fortsat beslaglægger en del af de bånd, som er reserveret til GSM. Ligeledes blev 
mangelen på en dato for udfasningen af de analoge net på europæisk plan betragtet som et problem. 
Kort sagt synes konklusionen at være, at direktivet har ført til en stærkere profilering af GSM-systemet, 
såvel politisk som juridisk. 
3.2.3 Frekvensforvaltning og tilgængelighed 
Det "kernebånd", som direktivet har fastlagt, bruges nu til GSM i alle medlemsstater. Hvad angår 
"udvidelsesbåndet" (dvs. frekvensområderne 890-905 MHz og 935-950 MHz), der ofte bruges til andre 
27 Det er værd at give et kort overblik over DCS 1800-systemerne på grund af deres nære slægtskab 
med GSM-systemerne (uden at dette har nogen indvirkning på eventuelle markedsundersøgelser, 
som Kommissionen måtte gennemføre fra sag til sag i henseende til anvendelsen af 
konkurrencereglerne). Pr. 30. juni 1998, er der udstedt "rene" DCS 1800-licenser eller kombinerede 
GSM/DCS 1800-licenser i 14 lande (Belgien, Danmark, Tyskland, Grækenland, Frankrig, Irland, 
Italien, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Portugal, Finland, Sverige og Storbritannien), og 
udbudsprocedurerne er næsten afsluttet i Spanien. I denne forbindelse erindres om, at i henhold til 
Mobildirektivet skulle der være udstedt mindst én DCS 1800-licens før 1. januar 1998.1 de seneste 
år har der været en stigende tendens til at tildele frekvenser i 1800 MHz-båndet til de eksisterende 
GSM-operatører (f.eks. Danmark, Italien, Luxembourg) og at tildele kombinerede GSM/DCS 1800-
licenser. Der erindres endvidere om, at frekvenserne til DCS 1800 er reserveret gennem ERC's 
afgørelse af 1. december 1995 om de frekvensbånd, der skal stilles til rådighed for indførelsen af 
DCS 1800(ERC/DEC/(95)03). 
28 Kilde: Undersøgelse gennemført for Kommissionen: "The Effectiveness of the Mobile 
Communications Frequency Directives in Member States", Eurostrategies, november 1997 
^ 
analoge systemer på trods af den formelle reservation af båndene, som er fastlagt i den nationale 
lovgivning, frigøres "udvidelsesbåndet" kun langsomt - omend med forskellig hastighed - af 
medlemsstaterne: på grund af mangelen på en lovpligtig tidsfrist for fuld overgang til GSM har 
medlemsstaterne fastlagt forskellige - eller i nogle tilfælde slet ingen - tidsbegrænsninger. Det anslås, at 
selv når båndene er helt frigjort og udnyttes fuldt ud til GSM, vil der være behov for at anvende de ekstra 
GSM-udvidelsesbånd, dvs. frekvensområderne 880-890 MHz og 925-935 MHz. 
På trods af den internationale samordning inden for brugen af frekvensbånd er der store forskelle på, hvor 
stort et frekvensspektrum der tildeles operatører i de forskellige lande, og også på, hvor stort spektrum 
der tildeles operatører i samme land. I nogle tilfælde kan forskellene mellem landene begrundes med 
forskellige markedsbetingelser, men det er straks vanskeligere at forstå forskelle inden for samme land. 
Meget ofte skyldes disse, at en eksisterende operatør med et mobil-datterselskab har adgang til såvel 
analoge som digitale frekvensbånd, sådan som det er tilfældet i Østrig, Danmark, Finland, Irland, Italien, 
Nederlandene, Portugal, Spanien, Sverige og Det Forenede Kongerige. 
På baggrund af de vækstrater, som opleves hos GSM-operatører i hele Europa, er det sandsynligt, at en 
mangel på tilgængeligt spektrum vil kunne hæmme markedsvæksten. Netoperatører kan i et vist omfang 
afhjælpe problemet med manglende nyt spektrum ved at indføre mikro-/picoceller, navnlig i byområder, 
der giver mulighed for øget genbrug af frekvenser, så der bliver plads til øget trafik på nettet. Der er 
imidlertid en grænse, ud over hvilken yderligere investeringer i netinfrastruktur ikke kan føre til en mere 
effektiv udnyttelse af radiofrekvensspektret. I dette tilfælde synes den eneste løsning at være adgang til 
yderligere frekvensspektrum. 
Et yderligere element, der ser ud til at vanskeliggøre en rimelig allokering af frekvenser, er at 
offentliggørelse af eksisterende og fremtidige frekvensallokeringer tilsyneladende ikke er obligatorisk i 
de fleste lande på trods af kravene i fællesskabsdirektiverne. 
3.2.4 Spørgsmål vedrørende omsætning til national lovgivning 
Nøglespørgsmål ved direktiv 87/372/EØF 
Mens der i direktivets artikel 1, stk. 1, fastsættes en klar tidsfrist for allokering af "kernebåndet", er der 
ikke fastsat nogen tidsfrist for forpligtelsen til at stille den resterende del af båndet, som er reserveret til 
GSM, til rådighed: allokering af "udvidelsesbåndet" er overladt til medlemsstaternes skøn i 
overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. 
Der findes dog en indikation i direktivets klausul 11, hvori det anføres, at det på basis af de aktuelle 
teknologiske og markedsmæssige tendenser ville synes realistisk at forvente, at det fælleseuropæiske 
system lægger fuldt beslag på frekvensbåndene 890-915 og 935-960 MHz inden for 10 år fra 1. januar 
1991. Datoen den 1. januar 2001 bliver således antydet over for medlemsstaterne som en realistisk frist 
for at beslaglægge hele det reserverede bånd til brug for GSM, vurderet ud fra de fremherskende 
markeds- og teknologitendenser i begyndelsen af 1987. Eftersom senere undersøgelser bekræfter, at et 
klart skift over mod digitale teknologier er på vej overalt i Europa, samtidig med, at 
markedsefterspørgselen er stadigt stigende, forekommer denne frist fortsat realistisk. 
Selv i mangel af en bindende dato i direktivet er Kommissionen af den opfattelse, at Medlemsstaterne 
skal fastsætte klare tidsfrister for udfasningen af analoge systemer, idet man skal være opmærksom 
på, at en sådan udfasning ikke bør sinkes for meget. Kommissionen erkender vanskelighederne, som er 
forbundet med lukningen af de analoge tjenester, men er derudover af den opfattelse, at udviklingen af 
fælleseuropæisk digital mobilkommunikation ikke må hæmmes. 
Mangelen på en tidsfrist i direktivet har ingen indvirkning på medlemsstaternes hovedforpligtelse i 
henhold til direktivets artikel 1, stk. 2, som består i at udarbejde planer, der tillader GSM at udvide sig 
til at omfatte hele frekvensbåndet så hurtigt som muligt i takt med den kommercielle efterspørgsel, og 
at give meddelelse om disse planer til Kommissionen i henhold til artikel 4, stk. 2.1 denne sammenhæng 
er det afgørende, at medlemsstaterne gennemfører en nøjagtig vurdering af den kommercielle 
efterspørgsel, gentaget med jævne mellemrum samt af det deraf følgende behov for udvidelse af 
frekvenserne med henblik på udarbejdelse og revision af allokeringsplaner for at sikre en effektiv 
spekrrumforvaltning. Medlemsstaterne skal derfor sikre, at der er etableret effektive mekanismer til at 
måle efterspørgselsudviklingen med jævne mellemrum. Kun såfremt sådanne mekanismer er etableret, er 
S 
det muligt at udarbejde og revidere allokeringsplanerne effektivt og at fastsætte en tidsfrist for udfasning 
af analoge systemer samt fastlægge en tidsplan for den gradvise overførsel af nye frekvenser til GSM. 
Denne strategi bekræftes af Mobildirektivet (96/2/EF): I henhold til artikel 3b i direktiv 90/388/EF, 
ændret ved Mobildirektivet, skal medlemsstaterne hvert år offentliggøre eller på anmodning fremlægge 
deres frekvensallokeringsplaner, herunder planer for fremtidig udvidelse af sådanne frekvenser, i 
henhold til bestemmelserne, som er beskrevet bilagene. Denne reservation af frekvenser skal revideres af 
medlemsstaterne med jævne hensigtsmæssige mellemrum. 
Kommissionen mener, at fastsættelse af endelige frister for lukningen af de analoge systemer ikke er nok 
til at gennemføre kravene i direktivets artikel 1, stk. 2. For at sikre juridisk klarhed og gennemsigtighed 
for markedsaktørerne kræves det, at medlemsstaterne udarbejder nøjagtige planer og reviderer dem 
med jævne mellemrum. Kommissionen er af den opfattelse, at planerne skal revideres mindst en gang 
om året. Planerne skal indbefatte en klar tidsplan for yderligere udvikling og fastsætte mellemliggende 
datoer og faser i systemoverflytningen og. disse skal meddeles Kommissionen. 
Kommissionen vil undersøge nøje, hvorvidt forpligtelsen til at offentliggøre eksisterende og planlagte 
frekvensallokeringer er klart fastlagt i det nationale lovgrundlag og gennemført af medlemsstaterne. 
Status for omsætning til national lovgivning 
Direktivet er blevet omsat til national lovgivning i størstedelen af medlemsstaterne gennem vedtagelse af 
specifikke forordninger (detaljer herom fmdes i Bilag 1). I nogle andre lande er reserveringen af 
frekvenser blevet sikret enten gennem beslutninger hos de nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for 
frekvensallokeringen (Portugal, Finland) eller gennem offentliggørelse af en national 
frekvensallokeringsplan og efterfølgende licensbeslutninger (Sverige). I et tilfælde (Det Forenede 
Kongerige) er der ikke vedtaget lovgivning til gennemførelse af direktivet, idet den eksisterende 
lovgivning blev opfattet som værende tilstrækkelig til at omfatte GSM. 
Generelt havde de fleste medlemsstater vanskeligt ved at overholde fristen for omsætningen til national 
lovgivning, og på et tidligt tidspunkt var Kommissionen nødt til at rejse sager mod et antal medlemsstater 
om overtrædelse af bestemmelserne ved at have undladt at give meddelelse om nationale 
gennemførselsforanstaltninger. Disse sager blev først afsluttet ved modtagelse af meddelse om relevante 
gennemførelsesforanstaltninger. 
Omsætningen til national lovgivning er imidlertid kun en del af den proces, som er nødvendig for at sikre 
gennemførelse af direktivet. Medlemsstaterne er endvidere forpligtede til at sikre en effektiv anvendelse 
af gennemførelsesforanstaltninger, og det indgår i Kommissionens ansvar at sikre, at medlemsstaterne 
opfylder denne forpligtelse. 
Specielt er kravet i direktivets artikel 1, stk. 1, hvorunder medlemsstaterne skal sikre, at frekvensbåndene 
905-914 og 950-959 MHz ("kernebåndene") eller en tilsvarende del af det i afsnit 2 nævnte bånd 
reserveres udelukkende til brug for GSM-tjenester pr. 1. januar 1991, gennemført i alle medlemsstater, 
omend med en vis forsinkelse. Kun ét land (Irland) har reserveret "en tilsvarende del". I alle 
medlemsstater har mindst to operatører fået tildelt licenser og frekvenser til udbud af landsdækkende 
tjenester. 
Hvad angår direktivets artikel 1, stk. 2, er der vedtaget lovgivning, som reserverer hele 890-915 og 935-
960 MHz-båndet udelukkende til brug for GSM i praktisk talt alle medlemsstater. Imidlertid har kun fire 
lande (Tyskland, Frankrig, Luxembourg, Det Forenede Kongerige) i praksis tildelt alle de relevante 
frekvenser til GSM-operatører. I disse lande er det ikke problematisk, at analoge og digitale net eksisterer 
side om side, da GSM-systemerne og de analoge systemer (hvor disse findes) ikke opererer i det samme 
bånd. I to andre medlemsstater er situationen den, at selv om det ikke forlyder, at der er analoge eller 
andre systemer i drift, er der fortsat nogle frekvenser, der ikke er blevet tildelt: I Belgien, der mangler at 
tildele 914-915 og 959-960 MHz-båndet, og i Grækenland, hvor kun 2x10 MHz af det overordnede bånd 
er tildelt to GSM-udbydere, mens de resterende 2x5 MHz fortsat er ledige og til rådighed for fremtidige 
operatører. 
I de resterende medlemsstater ser den fulde overtagelse af det ovennævnte frekvensområde til brug for 
GSM primært ud til at blive forsinket af, at der i de bånd, som er reserveret til GSM, drives analoge 
tjenester som NMT900, TACS og E-TACS (Danmark, Spanien, Irland, Italien, Nederlandene, Østrig, 
3 
Sverige, Finland) eller trådløse systemer som CT1 eller SLT1 (Danmark, Italien, Nederlandene, Østrig, 
Portugal, Sverige eller Finland) eller faste tjenestesystemer (Spanien). I disse lande synes de nationale 
myndigheder på baggrund af den brede geografiske dækning og det store og fortsat voksende antal 
abonnenter (omend væksten foregår langsommere end væksten i antallet af GSM-abonnementer) at være 
modvillige over for at gennemføre kortsigtede tiltag til at reducere det frekvensspektrum, som er allokeret 
til analoge systemer, og udfase disse systemer. Det forlyder, at der i flere lande er fastlagt planer om at 
lukke eksisterende analoge net, og praktisk talt alle medlemsstater har fastsat en frist for udfasning af de 
analoge systemer (der går fra 1.1.2001 i Spanien og til 2007-2012 i Finland), eller forbereder en 
beslutning herom (Nederlandene). Men bortset fra disse frister har kun nogle få lande (Østrig og 
Sverige) givet Kommissionen detaljerede oplysninger om tidsplanen for overtagelsen af de berørte 
frekvenser til brug for GSM, således som direktivet kræver. Der findes oplysninger om frekvenstildeling 
og licensudstedelse i Tabel 1 og 2. 
3.3 Vigtige spørgsmål 
En række vigtige spørgsmål skal behandles i samråd med de nationale tilsynsmyndigheder og de 
relevante markedsaktører: Hvad angår den eksisterende GSM-tjeneste er der flere spørgsmål: For det 
første bevirker direktivets mangel på en lovpligtig tidsfrist for udfasningen af de analoge systemer, at 
overgangen fra den analoge anvendelse af GSM-frekvensbåndene foregår med uens hastighed og generelt 
forløber meget langsomt i de forskellige medlemsstater. Dette spørgsmål er endvidere knyttet til 
fastsættelsen af takster i medlemsstaterne. For øjeblikket er der stor forskel på taksterne i 
medlemsstaterne. Dette er en nøglefaktor for, hvor hurtigt overgangen fra analoge til digitale systemer og 
dermed frigørelsen af de GSM-reserverede bånd finder sted. 
En af årsagerne til den langsomme overgang fra analog til digital teknologi er, at både NMT- og TACS-
analogtjenesteme generelt er særdeles lønsomme og fortsat repræsenterer store investeringer for 
operatørerne. Den situation, som nu opstår, er, at nye operatører på markedet, som ikke har adgang til de 
eksisterende operatørers pulje af analoge frekvenser, er nødt til at gennemføre tekniske løsninger for at 
kunne håndtere den stigende trafiktæthed inden for spektrumallokeringer, der i nogle tilfælde er helt nede 
på en størrelse af 5,4 MHz. 
Kommissionen vil fortsat støtte overgangen til digitale systemer. Det afgørende spørgsmål, som der må 
tages stilling til, er, hvorledes man kan sikre den gradvise ibrugtagning af (yderligere) digitale 
frekvensbånd og digitalt udstyr, mens man samtidig tager hensyn til de aktuelle mobilsystemers -
herunder de analoge nets - nuværende udviklingstrin og den nuværende investering i dem. 
Specielt vil Kommissionen fortsat overvåge situationen i medlemsstaterne for at fastslå, hvorvidt: 
• eksisterende operatører er tilbøjelige til at støtte eller indskrænke overgangen til digitale systemer; 
• eksisterende operatører benytter deres monopoliserede adgang til brug af analoge frekvenser til at 
styrke deres i forvejen dominerende position og til at sinke overgangen til digitale teknologier; 
• nye GSM-operatører kan arbejde på lige fod med de eksisterende GSM- og analog-operatører; 
• det vil være realistisk og ønskeligt at fastsætte tidsfrister for at give digitale tjenester eneret til de 
frekvensbånd, som for øjeblikket udnyttes delvist af analoge tjenester. 
Kommissionen vil i samarbejde med de nationale tilsynsmyndigheder gennemgå disses planer om 
allokering af det fulde frekvensområde, som direktivet fastlægger, idet man vil lægge særlig vægt på 
spørgsmålet om udfasningen af den analoge anvendelse af GSM-båndene. Såfremt medlemsstaterne ikke 
giver meddelelse om deres planer, vil Kommissionen rejse sager om overtrædelse af direktivets 
bestemmelser. 
I udfasningen af de analoge tjenester skal medlemsstaterne sikre, at forbrugerne får klar og åben 
information fra operatørerne, der markedsfører disse tjenester, om eventuelle tidsbegrænsninger for 
fortsættelsen af tjenesten. 
{o 
4. DIREKTIV 90/544/EØF 
4.1 Baggrund 
Personsøgning er den form for mobilkommunikation, som har været længst på markedet i Europa. 
ERMES blev udviklet som et europæisk digitalt personsøgersystem på samme måde som GSM blev 
udviklet til markedet for celleopbygget mobiltelefoni, dvs. for at give mulighed for flere funktioner, 
intelligent operation og roaming i hele Europa. 
Fællesskabet iværksatte tilsvarende initiativer som dem, der blev iværksat for den digitale 
mobilkommunikationstjeneste, for at indføre ERMES i medlemsstaterne. I Rådets henstilling 90/543 blev 
der fremsat forslag om en samordnet indførelse af fælleseuropæisk offentlig radiopersonsøgning i 
Fællesskabet. Desuden reserverede man ved Rådets direktiv 90/544/EØF frekvensbåndene til et sådant 
system. Arbejdet med standardisering af processen, som blev varetaget af ETSI, fik ligeledes betydelig 
støtte fra Fællesskabet. 
4.2 Den aktuelle situation 
4.2.1 Markedsudviklingen29 
På det globale plan har personsøgning i 1990'erne udviklet sig til en vigtig sektor på det samlede marked 
for mobilkommunikation. Verdensmarkedet for personsøgning er anslået til ca. 120 millioner enheder i 
drift i slutningen af 1996. Henved 38% af alle personsøgere findes i Nordamerika, hvor markedet er 
vokset med en gennemsnitlig rate på 25% om året i de seneste syv år. I dag findes der her 44 millioner 
personsøgere, svarende til en dækningsgrad på 15% af befolkningen. Yderligere 56% af det samlede 
markedsunderlag findes i Asien/Stillehavsområdet, som er hjemsted for nogle af verdens største 
personsøgernet, så som Kina, Korea og Japan. Det samlede antal personsøgere, som er i brug i dette 
område, udgør 67 millioner, og i visse tilfælde er dækningsgraden ligeledes meget høj, idet lande som 
Singapore når op på over 30%. 
Omvendt synes personsøgermarkedet i Europa at være underudviklet sammenlignet med den resterende 
del af verden. Dækningsgraden i Europa er kun på 1,5%, og det samlede antal personsøgere i Vesteuropa 
er 5,8 millioner. I visse lande er antallet af abonnenter vokset betydeligt (Frankrig, Tyskland, Det 
Forenede Kongerige, Portugal, Nederlandene), mens markedet i andre lande ser ud til at være stagneret 
(Danmark, Grækenland). Blandt analytikere nævnes forskellige årsager til, at Europa halter bagud, men 
de fleste er enige om, at hovedårsagerne er af historisk art, nemlig at personsøgning i USA blev indført 
langt før celleopbygget mobiltelefoni (sammenlignet med Europa), og blev markedsført af selvstændige 
personsøgeroperatører, hvis overlevelse afhang af deres kernevirksomhed, i modsætning til de 
europæiske telekommunikationsoperatører, for hvem personsøgning kun var en sekundær aktivitet. 
Der er udstedt ERMES-licenser i ni medlemsstater (Danmark, Tyskland, Grækenland, Frankrig, Italien, 
Nederlandene, Finland, Sverige, Det Forenede Kongerige). Herudover er der ikke udarbejdet planer i 
nogen lande for tildelingen af de fuldstændige bånd, hovedsageligt på grund af mangelen på klare 
forpligtelser og klare tidsfrister i direktivet. Der er ligeledes analoge personsøgernet i drift i alle 
medlemsstater, hovedsageligt baseret på POCSAG-teknologien. De opererer i et andet frekvensbånd, 
undtagen i Østrig, Finland og Sverige. Antallet af operatører går fra én (Grækenland, Italien) til 440 
(Finland). 
• Indtil nu er massemarkedsaccepten og indførelsen af ERMES-tjenester i alle medlemsstaterne blevet 
en smule forsinket, og følgende kan udpeges blandt de mulige årsager: i) nogle eksisterende 
personsøgeroperatører har fortsat overskudskapacitet på deres analoge net og venter ingen væsentlige 
fordele i henseende til omkostninger eller tjenesteudbud ved at indføre ERMES; ii ) de fleste af de 
større markeder har først for ganske nylig givet licens til ERMES-operatører, hvilket har gjort 
roaming-funktionen mindre attraktiv; iii) den celleopbyggede mobiltelefonis succes, særlig GSM, kan 
have opsuget nogle potentielle ERMES-kunder; iv) der har været tekniske vanskeligheder, særlig 
29 Se fodnote 28. Oplysningerne afspejler situationen pr. 1. januar 1998, medmindre andet er anført. 
interferens med nabokanaler, som anvendes af kabel-tv-operatører; v) de nationale 
frekvensforvaltningsmyndigheder har været tilbageholdende med at frigive spektrum. 
Der er nu tegn på, at ERMES er ved at opnå større succes. I løbet af det seneste år er ERMES blevet 
styrket, og der er udstedt licenser i flere medlemsstater, hvilket giver løfter om åbning af flere net. På 
trods af, at Europa halter bagefter den resterende del af verden, hvad angår dækningsgraden for 
personsøgere, har det europæiske marked et af de største uudnyttede potentialer inden for personsøgning. 
Det forudses, at det europæiske marked kan vokse med 25% om året i løbet af 4e næste få år. Det 
samlede antal brugere vil kunne være tredoblet i begyndelsen af det 21. århundrede, idet der potentielt 
kan opnås en dækningsgrad på 10% i de senere år, hvis der skabes de rette markedsbetingelser for at 
fastholde denne vækst. 
Selv om flere teknologier kommer til at deles om væksten på grund af den betydelige konkurrence 
mellem de forskellige systemer på dette marked (FLEX, analog POCSAG), vinder ERMES voksende 
støtte fra personsøgerindustrien. Det anerkendes, at ERMES har unikke egenskaber, ikke alene i 
henseende til at tilbyde traditionelle personsøgetjenester i forbedret kvalitet (f.eks. længere meddelelser), 
men også som støtte for udviklingen af nye tjenester (f.eks. rundspredning af højhastighedsdatatjenester 
med en fælleseuropæisk dimension). 
4.2.2 Frekvensdirektivets indvirkning på markedet 
En nyligt gennemført undersøgelse af ERMES-frekvensdirektivets effektivitet afslørede, at der var 
blandede opfattelser af dets virkning30. De fleste lovgivere mente ikke, at direktivet havde bidraget til en 
hurtig indførelse af ERMES i Europa, mens de fleste personsøgeroperatører og -brugere var enige om, at 
direktivet havde haft succes med at fremme en fælleseuropæisk personsøgetjeneste, og at der var klare 
incitamenter til at bruge de angivne frekvensbånd og indførelsesdatoer. 
4.2.3 Spektrumforvaltning og tilgængelighed 
I alle medlemsstater er der vedtaget nationale lovforanstaltninger, der beskytter og prioriterer fire kanaler 
i frekvensbåndet 169,4 til 169,8 MHz til brug for ERMES (se kapitel 4.2.5). Men ikke alle kanalerne er 
blevet tildelt i praksis, angiveligt på grund af manglende kommerciel efterspørgsel. Den største 
vanskelighed, som man har mødt i henseende til ERMES-spektrumallokeringerne (se Bilag 2), synes at 
have været problemerne med interferens mellem ERMES-sendestationer og kabel-tv-signaler, som er 
forårsaget af anvendelsen af de samme frekvenser, særlig i Tyskland og Østrig. 
4.2.4 Spørgsmål vedrørende omsætning til national lovgivning 
Nøglespørgsmål i forbindelse med direktiv 90/544/EØF 
De kommentarer, som er anført i afsnit 3.2.4 gælder analogt for direktiv 90/544/EØF. 
Status for omsætning til national lovgivning 
Direktivet er blevet omsat til national lovgivning af de fleste medlemsstater gennem vedtagelse af 
specifikke forordninger (detaljer herom findes i Bilag 2). I nogle andre lande er reserveringen af 
frekvenser sikret enten gennem beslutninger truffet af de nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for 
frekvensallokering (Portugal, Finland) eller gennem offentliggørelse af nationale 
frekvensallokeringsplaner og efterfølgende licensbeslutninger (Sverige). I et tilfælde (Det Forenede 
Kongerige) er der ikke vedtaget lovgivning til gennemførelse af direktivet, idet den eksisterende 
lovgivning blev opfattet som værende tilstrækkeligt til at omfatte udbud af ERMES-tjenester. 
Kravene i direktivets artikel 2, stk. 1, hvorunder medlemsstaterne skal beskytte og prioritere fire kanaler i 
frekvensområdet 169,4 til 169,8 MHz til brug for den fælleseuropæiske landbaserede 
30 Se fodnote 28 
Au 
radiopersonsøgerjeneste senest pr. 31. december 1992 (og navnlig de følgende kanaler: 169,6 MHz, 
169,65 MHz, 169,7 MHz og 169,75 MHz) er - med nogen variation - blevet gennemført i alle 
medlemsstater. Specielt kan man på grundlag af de oplysninger, som er indsamlet fra de nationale 
tilsynsmyndigheder, omend oplysningerne i visse tilfælde ikke er helt fuldstændige eller nøjagtige, danne 
sig følgende overblik: 
• i syv medlemsstater (Danmark, Grækenland, Irland, Italien, Østrig, Nederlandene og Portugal), har 
man ved gennemførelses-foraristaltnrngen/allokerrngsbeslutriingen udtrykkeligt reserveret fire kanaler 
til brug for ERMES-systemerne (tre i Nederlandene), som i tre tilfælde er de kanaler, direktivet 
anbefaler. I visse tilfælde er hele båndet i princippet reserveret fuldt ud til ERMES, omend man har 
besluttet, at de resterende kanaler i dette bånd vil blive stillet til rådighed, når det er nødvendigt af 
hensyn til udvidelsen af tjenesten. Af disse lande er det kun Danmark, Grækenland, Italien og 
Nederlandene, der efterfølgende har tildelt kanaler til operatørerne. 
• i yderligere fem medlemsstater (Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Luxembourg) reserverer 
gennemførelsesforanstaltningerne frekvensbåndet til ERMES, men uden særlig henvisning til nogen 
frekvenskanaler. Efterfølgende er der tildelt kanaler i Belgien, Tyskland og Frankrig.; 
• i Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige er der reserveret kanaler (tre kanaler i Finland), som 
derefter er tildelt ERMES-systemerne på forskellige måder. 
Den ovenfor anførte beskrivelse skal ses i sammenhæng med oplysningerne om den effektive 
gennemførelse af direktivet. På trods af, at der er vedtaget love, har det i flere lande vist sig vanskeligt at 
gennemføre direktivet, herunder frekvenstildelingen, tilsyneladende fordi der ikke har været en 
tilstrækkelig efterspørgsel på ERMES-tjenester. Denne angivelige mangel på kommerciel efterspørgsel 
kan i nogle tilfælde forklares ved, at der i forvejen findes analoge systemer på de nationale markeder, og 
at der ofte er givet licens til disse, efter at direktivet var trådt i kraft. 
Der er udstedt ERMES-licenser i Danmark (to), Tyskland (tre), Grækenland (én), Frankrig (tre), Italien 
(én), Nederlandene (to), Finland (én), Sverige (to), Det Forenede Kongerige (fire). I Belgien, Spanien, 
Irland, Østrig og Portugal er der fortsat ingen ERMES-operatører, men det ventes, at der vil blive udstedt 
nogle licenser. I Det Forenede Kongerige er der ligeledes for nylig udstedt licenser, der giver adgang til at 
bruge FLEX-standarden. 
Ingen af medlemsstaterne har udarbejdet planer om at stille hele båndet til rådighed; beslutningen 
er udskudt til senere vurdering. 
Der findes oplysninger om frekvenstildelinger og licensudstedelse i Tabel 3. 
4.3 Vigtige spørgsmål 
Der udbydes for øjeblikket andre tekniske løsninger til personsøgning, i visse tilfælde med 
sammenlignelige egenskaber. Eksempelvis har nogle medlemsstater udstedt licens til den Motorola-
baserede FLEX™-teknologi, der er ved at gå i direkte konkurrence med ERMES. Der findes ingen 
dokumentation for påstanden om, at ERMES er dyrere end FLEX eller POCSAG. Tværtimod viser en 
række skøn, at selve ERMES-personsøgerne er prismæssigt sammenlignelige med personsøgere i FLEX-
eller POCSAG-kvaliteten, og at netkomponenterne (basisstationer og omskiftere) også koster det samme. 
Frekvensbåndet er en kritisk faktor. Ved samme effektniveau kræver et højhastighedsnet, der opererer 
ved 169 MHz (f.eks. ERMES ved 6400 bps eller FLEX ved 6250 bps) lige så mange basisstationer som 
et lavhastigheds 300 bps FLEX- eller POCSAG-net, der opererer ved 900 MHz. Investeringen i et 
ERMES-højhastighedsnet, der opererer ved 169 MHz ville med andre ord være den samme som ved et 
lavhastigheds FLEX-net ved 450-900 MHz. Derfor interessen for 169 MHz-båndet. 
Eksistensen af en samordnet, fælleseuropæisk frekvensallokering til ERMES-systemet er et meget 
attraktivt element og én af årsagerne til systemets succes. I denne sammenhæng presser ikke-ERMES-
operatører i stigende grad på for at få frigivet de uudnyttede kanaler, som er "reserveret" af ERMES-
frekvensdirektivet, til brug for andre teknologier. 
13 
Kommissionen vil fortsat tilskynde til fuld gennemførelse af ERMES-direktivet, særlig ved at følge 
medlemsstaternes planer for udnyttelse af kanalerne. 
Kommissionen har iværksat en undersøgelse af personsøgermarkedets fremtid, der navnlig lægger vægt 
på at undersøge vækstudsigterne og de sandsynlige scenarier for udviklingen på det europæiske 
personsøgermarked. 
5. DIREKTIV 91/287/EØF 
5.1 Baggrund 
Det digitale, forbedrede trådløse telefonsystem (Digital Enhanced Cordless Telephone , DECT) er 
udviklet og udbydes nu kommercielt. Takket være den store fleksibilitet i de tekniske standarder kan 
DECT-teknologien anvendes til trådløs adgang til en række net, både mobilnet og fastnet. I denne 
sammenhæng kan DECT bruges enten til at tilbyde "begrænset" mobilkommunikation i byområder 
(Cordless Telephone Mobility, CTM) som et prisbilligt alternativ til ægte celleopbyggede mobilsystemer, 
hvilket er særlig attraktivt i tæt befolkede områder, eller som adgangsteknologi i trådløse lokale 
kommunikationssløjfer ("wireless local loop", WLL), hvor systemet kan tilbyde højkapacitets 
transmissionsforbindelser. Der har kun været DECT-produkter på markedet siden 1994, men de har 
særlig opnået succes i forbindelse med trådløse telefoner til privat brug og trådløse omstillingsanlæg. 
Udviklingen af systemet er yderligere fremmet gennem vedtagelsen af fælles tekniske bestemmelser 
(Common Technical Regulations) under direktiv 91/263/EØF. 
Som tilfældet er for GSM og ERMES, har udviklingen af DECT fået støtte i form af politiske 
foranstaltninger, som blev truffet af Fællesskabet i 1991 for at tilskynde til indførelsen af DECT i 
medlemsstaterne. Rådets henstilling 91/288 stillede forslag om en samordnet indførelse af DECT i 
Fællesskabet, og Rådets direktiv 91/287 reserverede frekvensbåndene til et sådant system. Desuden har 
standardiseringsaktiviteterne fået støtte fra Kommissionen i form af de standardiseringsmandater, som er 
givet til ETSI. 
5.2 Den aktuelle situation 
5.2.1 Markedsudviklingen31 
DECT blev udviklet som et vellykket resultat af europæisk samarbejde, og udvikler sig fortsat 
tilfredsstillende. Mellem 1994 og midten af 1997 har over 50 leverandører solgt flere end 8 millioner 
enheder. Den mest vellykkede anvendelse af DECT-teknologien har været i trådløse telefoner til privat 
brug, som udgør 7 millioner enheder ud af det samlede salg. Der er desuden DECT-baserede trådløse 
omstillingsanlæg (PBX) på markedet i de fleste medlemsstater. 
Da DECT oprindeligt var tænkt som en fleksibel radioadgangsteknologi, var et af systemets 
målanvendelser at give offentligheden begrænset mobiladgang til faste net. Dette blev opfattet som særlig 
attraktivt i tætbefolkede områder, f.eks. til brug i indkøbscentre, benzinstationer osv. Denne anvendelse 
af DECT er fortsat underudviklet, idet der kun findes ét fungerende DECT-net i Finland, mens der er 
udstedt to licenser i Frankrig og én i Italien. 
31 Kilder: se fodnote 28. Oplysningerne afspejler situationen pr. 1. januar 1998, medmindre andet er 
anført. 
iH 
Den potentielle mulighed for at indføre DECT-teknologien i kommercielt omfang er fortsat i det store og 
hele underudnyttet. Det ventes, at de trådløse telefoniprodukter på markederne for trådløs privattelefoni 
og trådløse omstillingsanlæg fortsat vil have succes. DECT Forum forudser, at der vil blive solgt 7 
millioner enheder i 1997, og at det årlige salg vil nå over 30 millioner enheder ved århundredskiftet. 
DECT's fremtid som offentlig netkommunikationsteknologi er usikker. Systemet har ikke de intelligente 
netfunktioner, som kendes fra GSM eller DCS 1800. En række operatører er for øjeblikket i gang med 
forsøg, der kombinerer DECT med andre teknologier (typisk GSM eller DCS 1800). DECT ville således 
kunne supplere GSM i områder med stor trafiktæthed og i picocelleopbyggede indendørsmiljøer. I denne 
forbindelse kunne det se ud, som om nogle operatører forbereder sig på en kommerciel lancering af 
dobbeltfunktions ("dual mode") DECT-systemer i løbet af 1998. 
DECT-systemets fremtid som WLL-teknologi er ligeledes ikke helt klar. Systemet rummer tydeligvis et 
potentiale. Trådløse lokale kommunikationssløjfer opfattes som en omkostningseffektiv metode til 
udbygning af det faste net, særlig i byområder, og kan afkorte ventelisterne på etablering af 
telefonforbindelser drastisk. DECT vil kunne få konkurrence fra andre teknologier på dette område, 
eksempelvis CTM og CT2. Uden for Europa ser systemer som Public Access Cordless Systems (PACs) 
og Personal Handyphone System (PHS) ud til at være seriøse konkurrenter til DECT. 
5.2.2 Frekvensdirektivets indvirkning på markedet 
De nationale tilsynsmyndigheder og fabrikanterne støtter opfattelsen af, at DECT-frekvensdirektivet har 
bidraget til den omfattende indførelse af DECT og forbedret mulighederne på det europæiske marked. 
Markedsmulighederne bør realiseres hurtigere. Desuden har direktivet tilskyndet til fremkomsten af 
billigere udstyr som resultat af det større marked for en enkelt standard og ved at give et klart incitament 
til at anvende et angivet frekvensbånd med fastsatte gennemførelsesdatoer. 
Nogle fabrikanter har antydet, at man kun i begrænset omfang har været i stand til at nå målet om at 
promovere fælleseuropæiske DECT-tjenester over for kunderne, og at der har været to hovedårsager 
hertil. For det første begrænser mangelen på klarhed i henseende til den lovgivningsmæssige status for 
DECT-baseret trådløs kommunikation i de lokale kommunikationssløjfer markedsudviklingen, særlig 
hvad angår udviklingen af DECT-net til offentlige tjenester. En anden årsag kunne se ud til at være den 
langsommelighed, som nogle nationale tilsynsmyndigheder har udvist i udviklingen af DECT-
bestemmelser, igen navnlig i henseende til offentlige tjenester. 
5.2.3 Spektrumforvaltning og tilgængelighed 
Operatører og fabrikanter har udtrykt bekymring over, at den aktuelle frekvensallokering begrænser 
efterspørgselen, og at dette hænger tæt sammen med den nationale spektrumforvaltning. Andre 
bekymringer er bl.a. den opfattelse, at visse nationale procedurer er "mildt afskrækkende", og at 
tildelingen af frekvensspektrum til brugere af offentlige tjenester generelt forsinkes. 
Der er almindelig bekymring hos CEPT vedrørende det spektrum, som er til rådighed for DECT, og der 
gennemføres undersøgelser i sammenhæng med planlægningen af FLMTS/UMTS. Man presser desuden 
på for at udvide det aktuelt allokerede 1800-1900 MHz-bånd op til 1920 MHz. 
5.2.4 Spørgsmål vedrørende omsætning til national lovgivning 
Direktivet er i de fleste medlemsstater blevet omsat til national lovgivning gennem vedtagelse af 
specifikke forordninger (detaljer herom findes i Bilag 3). I nogle andre lande er reservationen af 
frekvenser sikret enten gennem beslutninger truffet af de nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for 
frekvensallokering (Portugal, Finland) eller gennem offentliggørelse af nationale 
frekvensallokeringsplaner og efterfølgende licensbeslutninger (Sverige). 
I ét tilfælde (Det Forenede Kongerige) er der ikke vedtaget lovgivning til gennemførelse af direktivet, 
idet den eksisterende lovgivning blev opfattet som værende tilstrækkelig til at omfatte udbud af ERMES-
tjenester. 
Det ser ud til at kravet i direktivets artikel 2, stk. 1, hvorunder medlemsstaterne skal reservere 
frekvensbåndet 1880-1900 MHz til digital europæisk trådløs telekommunikation pr. 1. januar 1992, er 
gennemført af alle medlemsstater. Men i nogle lande er det bånd, som er reserveret til DECT, delvist 
4S 
optaget af andre systemer (hovedsageligt militære telenet eller digitale faste forbindelser). 
5.3 Vigtige spørgsmål 
Skønt der er stigende interesse for udstedelsen af licenser til DECT-operatører, har kun nogle få 
operatører indtil nu fået licens til at udbyde DECT-tjenester, operatører, der i visse tilfælde i forvejen 
har en dominerende position på det offentlige opkoblede telenetmarked. Kommissionen ønsker at 
sikre konkurrencen om DECT-tjenester og har allerede rejst sager herom mod visse medlemsstater. 
• I de fleste lande bruges DECT som en terminalteknologi, snarere end som en tjeneste, der udbydes til 
tredjemand. 
Der var enighed om, at direktivet har bidraget til indførelsen af DECT i alle medlemsstater. 
Kommissionen vil fortsat tilskynde til anvendelse af DECT-standarden. 
6. KONKLUSIONER 
6.1 Generelt 
Der er bred enighed om, at den samordnede reservering af frekvensbånd på europæisk plan gennem 
bindende instrumenter i form af direktiver har bidraget til indførelsen af GSM, ERMES og DECT i 
Europa. Disse tre tjenester har ikke haft samme grad af succes, og der har også været store forskelle 
mellem medlemsstaterne, ikke alene på grund af de lovgivningsmæssige aspekter, men også på grund af 
forskelle i markedsvilkår og den kommercielle efterspørgsel. 
Set ud fra et overordnet perspektiv har direktiverne vist sig særlig effektive, når der har været fastsat 
klare frister for gennemførelsen: Dette gælder for reserveringen af "kernebåndet" til GSM, af de fire 
kanaler i frekvensbåndet 169,4 til 169,8 MHz til ERMES og af frekvensbåndet til DECT, som er fuldt ud 
indført i den nationale lovgivning og gennemført i samtlige medlemsstater. Omvendt må mangelen på 
bindende bestemmelser vedrørende fuld overflytning af alle de reserverede frekvensområder (til GSM og 
ERMES) opfattes som en hovedårsag til den uensartede gennemførelse heraf i medlemsstaterne: 
medlemsstaterne har fastsat forskellige frister eller i nogle tilfælde slet ikke fastsat frister, hvilket ofte har 
givet anledning til langsommelighed og forsinkelser i arbejdet med at stille de nødvendige frekvenser til 
rådighed, navnlig hvad angår GSM. 
Kommissionen vil tage hensyn til disse elementer ved revisionen af sin aktuelle frekvenspolitik med 
henblik på at finde frem til den bedste løsning på en harmoniseret allokering af frekvenser. 
6.2 Gennemførelse 
De tre direktiver er blevet omsat til national lovgivning i alle medlemsstater, enten gennem direkte 
lovgivningstiltag eller gennem beslutninger fra de nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for 
frekvensallokeringen. Men hvad angår den praktiske gennemførelse har der i nogle lande vist sig 
problemer med fuld overtagelse af de reserverede bånd. 
Særlig hvad angår GSM- og ERMES-direktiverne, hvor medlemsstaterne forpligtes til at udarbejde 
planer, der tillader udvidelse af GSM og ERMES til at omfatte hele båndet, så hurtigt som muligt i 
takt med den kommercielle efterspørgsel, og at give Kommissionen meddelelse om disse planer, har kun 
et begrænset antal medlemsstater indtil nu givet meddelse om sådanne planer (se bilag 1 og 2) 
Kommissionen er af den opfattelse, at på trods af mangelen på en obligatorisk frist i GSM- og ERMES-
direktiverne for fuld overtagelse af hele det reserverede bånd, skal medlemsstaterne i fuldt omfang 
opfylde denne forpligtelse. Der stilles derfor krav i henhold til bestemmelserne i Artikel 3b i direktiv 
90/388/EØF, ændret ved Mobildirektivet, om, at medlemsstaterne udarbejder planer for den fremtidige 
udvidelse af sådanne frekvenser og reviderer dem med jævne mellemrum, mindst en gang om året. 
4G 
Planerne skal indeholde en klar tidsplan for yderligere udvidelser og mellemliggende datoer og faser i 
overgangen og skal meddeles Kommissionen. 
Kommissionen vil fortsat overvåge gennemførelsen af Frekvensdirektiverne, idet man vil lægge særlig 
vægt på at sikre, at alle forpligtelser opfyldes. 
For at sikre fuld gennemførelse af direktiverne vil Kommissionen bruge alle sine beføjelser, herunder 
anvende sine formelle beføjelser i henhold til Traktaten til at rejse formelle overtrædelsessager over for 
medlemsstate 
6.3 Andre spørgsmål: spektrumforvaltning, udstedelse af licenser og 
sikkerhed i frekvensanvendelsen 
Hvad angår spektrumforvaltningen bemærker Kommissionen, at der af årsager, som ikke altid er 
åbenlyse, inden for de tre systemer generelt er store forskelle på, hvor stort spektrum der tildeles 
operatørerne i de forskellige lande, og endda på størrelsen af spektrumtildelingen til forskellige 
operatører inden for samme land. 
Mens Kommissionen fastholder, at frekvenstildelingen skal besluttes af de nationale myndigheder i 
overensstemmelse med EF-lovgivningen (og ofte behandles inden for rammerne af 
licensudstedelsesprocedurerne), erindres om de hovedprincipper, som gælder i henhold til Fællesskabets 
lovgrundlag. 
Artikel 3a i direktiv 90/388/EØF, ændret ved Mobildirektivet (96/2/EF), fastslår, at i den udstrækning der 
er frekvenser til rådighed, skal medlemsstaterne udstede licenser på åbne, ikke-diskriminerende og 
gennemsigtige vilkår, og at medlemsstaterne kun må begrænse antallet af licenser, som udstedes til 
mobil- og personkommunikationssystemer, på grundlag af afgørende krav, og kun hvor disse er relateret 
til en knaphed af frekvensspektrum og begrundet i henhold til princippet om proportionalitet. Herudover 
fastslår artikel 10, stk. 1, i direktiv 97/13/EF blandt andet, at medlemsstaterne kun kan begrænse antallet 
af individuelle licenser til enhver kategori af telekommunikationstjenester og til etablering og/eller drift 
af telekommunikationsinfrastruktur i det omfang, som er nødvendigt for at sikre en effektiv udnyttelse af 
radiofrekvenserne. Det følger heraf, at kun mangelen på tilstrækkeligt spektrum, hvor dette er begrundet i 
henhold til proportionalitetsprincippet, kan påberåbes som grundlag for at begrænse antallet af 
licensudstedelser. Således skal frekvenserne tildeles, når de er til rådighed. 
Disse principper skal ses i sammenhæng med andre grundlæggende principper i EF-lovgivningen. I 
særlig grad skal medlemsstaterne ved tildeling af licenser i henhold til artikel 2, stk. 4, i direktiv 
90/388/EØF, ændret ved Mobildirektivet, også tage hensyn til kravet om at sikre effektiv konkurrence 
mellem operatører, der konkurrerer på de relevante markeder, lige som de i henhold til artikel 10, atk. 3, i 
direktiv 97/13/EF skal lægge fornøden vægt på behovet for at lette konkurrenceudv ikl ingen og 
maksimere brugernes fordele. Frekvenser skal tildeles på en hensigtsmæssig måde, der tillader reel 
konkurrence mellem operatørerne i bevidsthed om, at der ikke findes nogen endegyldig løsning. 
Medlemsstaterne skal finde frem til den mest hensigtsmæssige tildeling inden for den specifikke 
nationale sammenhæng på grundlag af en omhyggelig vurdering af markedsbehovene. En utilstrækkelig 
frekvenstildeling ville faktisk kunne føre til en forøgelse af operatørernes omkostninger til at udbygge 
nettene (særlig i byområder, hvor arbejdet med at finde egnede placeringer kan være betydeligt som følge 
af lokalplanlægning og omkostningerne ved at forhandle aftaler igennem med et stort antal individuelle 
ejere og administratorer), hvilket dermed vil påvirke operatørernes evne til at konkurrere på markedet, 
særlig hvis der er tale om nye operatører. 
Det er Kommissionens opfattelse, at når medlemsstaterne tildeler frekvenser gennem licensprocedurer, 
skal de sikre, at alle tilgængelige frekvenser tildeles i det omfang der er truffet de relevante 
aUokeringsbeslutninger. I denne forbindelse skal medlemsstaterne endvidere sikre effektiv udnyttelse af 
frekvensspektret og tillade operatører at konkurrere effektivt på det relevante marked. 
\T-
Medlemsstaterne skal undersøge, i hvor høj grad påstande om frekvensknaphed er rimelige set i forhold 
til ineffektiv udnyttelse af frekvenserne fra operatørernes side. Medlemsstaterne skal endvidere sikre, at 
frekvenser, som er tildelt, rent faktisk anvendes til de påtænkte formål. Medlemsstaterne skal give 
tilbagemeldinger til Kommissionen om disse forhold. 
Kommissionen vil udarbejde en rapport om gennemførelsen af Mobildirektivet. I denne forbindelse 
vil medlemsstaternes vedtagne foranstaltninger vedrørende frekvensplanlægning og -forvaltning blive 
gennemgået yderligere. 
Hvad angår licensudstedelsen ventes Licensdirektivet - omend det ikke sigter mod fuld harmonisering af 
de nationale licensprocedurer - dog at skabe større ensartethed i disse. Selv om medlemsstaterne i 
henhold til subsidiaritetsprincippet frit kan fastlægge deres egne licensprocedurer og niveauet for 
licensgebyrerne, skal de alligevel overholde de relevante principper, som er fastlagt i direktivet 
(eksempelvis at "lempeligere" tilladelsesordninger skal have den højeste prioritet, at udstedelse af 
individuelle tilladelser kun skal finde sted under særlige omstændigheder, at licensprocedurerne skal have 
en maksimal varighed og at licensgebyrerne skal afspejle de reelle admimstrative omkostninger ved 
udstedelsen af licensen, osv.). 
Kommissionen bemærker, at der i praksis er gennemført forskellige tilladelsesprocedurer for taletelefoni 
og offentlig telekommunikation i medlemsstaterne, selv om der i næsten alle tilfælde kræves individuelle 
tilladelser for at kunne ansøge om knappe ressourcer, dvs. numre og/eller frekvenser. I nogle 
medlemsstater overvejer man at indføre auktionssystemer, eller sådanne anvendes allerede i praksis ved 
tildeling af visse frekvenser. 
Antallet af udstedte tilladelser varierer ligeledes blandt medlemsstaterne, hvilket delvist kan forklares ved 
de forskellige liberaliseringsdatoer, som er fastsat, og forskellene mellem de nationale 
telekommunikationsmarkeders størrelse og potentiale. Ligeledes er der stor forskel på gebyrernes 
størrelse fra land til land. 
Kommissionen vil i år 2000 på grundlag af resultaterne af anvendelsen af Licensdirektivet undersøge, i 
hvor høj grad licensprocedurerne kan forbedres og harmoniseres inden for Fællesskabet. 
Endelig er det værd at nævne spørgsmålet om sikkerhed ved frekvensanvendelsen, selv om det ikke i sig 
selv er behandlet i denne meddelelse, på grund af dets stigende vigtighed. Kommissionen er i færd med at 
undersøge spørgsmålet om sikkerhed, og der er oprettet et videnskabeligt styringsudvalg til dette formål, 
som for nylig er kommet med en udtalelse om de mulige sundhedspåvirkninger ved at blive udsat for 
elektromagnetiske felter (0Hz-300GHz)32. 
Kommissionen vil muligvis tage op til overvejelse, hvorvidt det aktuelle lovgrundlag i tilstrækkeligt 
omfang dækker sikkerheden ved frekvensanvendelsen. 
6.4 Specifikt - GSM 
Kommissionen gennemgår og vurderer de nationale planer, som udarbejdes af de nationale 
tilsynsmyndigheder, med henblik på at allokere hele det i direktivet angivne frekvensområde, idet 
man vil lægge særlig vægt på spørgsmålet om udfasningen af den analoge anvendelse af GSM-
båndene. Såfremt der ikke gives meddelelse om sådanne planer, vil Kommissionen rejse sager om 
overtrædelse af direktivets bestemmelser mod de pågældende medlemsstater. 
Det er Kommissionens opfattelse, at forbrugerne skal have tilstrækkelig og gennemsigtig information 
om udfasningen af de analoge tjenester. 
Kommissionen vil overveje at drøfte en mekanisme til vurdering af den effektive udnyttelse af 
allerede tildelte frekvenser med de nationale tilsynsmyndigheder. 
32 Udtalelse vedtaget på det videnskabelige styringsudvalgs møde d. 25.-26. juni 1998. 
u 
Kommissionen vil overveje mekanismer til sikring af bindende tildeling af frekvenser, som skal 
reserveres til DCS 1800. 
6.5 Specifikt - ERMES 
• Kommissionen gennemgår og vurderer de nationale planer, som udarbejdes af de nationale 
tilsynsmyndigheder, med henblik på at allokere hele det i direktivet angivne frekvensområde, idet 
man vil lægge særlig vægt på spørgsmålet om udfasningen af den analoge anvendelse af ERMES-
båndene. Såfremt der ikke gives meddelelse om sådanne planer, vil Kommissionen rejse sager om 
overtrædelse af direktivets bestemmelser mod de pågældende medlemsstater. 
• Kommissionen gennemfører en undersøgelse af personsøgermarkedets fremtid, idet der vil blive lagt 
særlig vægt på at undersøge vækstudsigterne og de sandsynlige scenarier for udviklingen på 
personsøgermarkedet i Europa. 
• Kommissionen vil fortsat tilskynde til anvendelse af ERMES. 
6.6 Specifikt - DECT 
• Kommissionen vil overveje at undersøge, i hvor høj grad de eksisterende frekvenser er tilstrækkelige, 
og hvorvidt der skal stilles yderligere frekvenser til rådighed på baggrund af markedsefterspørgselen 
efter DECT-systemer. 
• Kommissionen vil overveje at gennemgå de frekvensmæssige konsekvenser af en integration af GSM 
og DECT. 
• Kommissionen vil fortsat tilskynde til anvendelse af DECT. 
13 
BILAG 
(DATA PR. 1. JANUAR 1998) 
ÅO 
BILAG 1 
RÅDETS DIREKTIV 87/372/EØF: NATIONALT LOVGRUNDLAG 
Belgien 
Direktivet er omsat til national lovgivning ved kongelig resolution af 21. maj 1991 (Arrêté Royal relatfà 
l'attribution des fréquences destinées au service mobilophone pan-européen, offentliggjort i Moniteur 
Belge 5. september 1991) og ved kongelig resolution af 7. marts 1995 vedrørende udbud af GSM-tjenester 
(nu ophævet ved kongelig resolution vedrørende GSM af 24. oktober 1997). Resolutionen af 1991 
allokerede frekvenserne 905-914 og 950-959 MHz til GSM i overensstemmelse med direktivets artikel 1 
og fastslog, at hele det reserverede bånd (890-915 og 935-960 MHz) skulle være tildelt senest 1. januar 
1996, og tildelingen er gennemført med resolutionen af 1995. 
De frekvenser, som aktuelt er allokeret til GSM omfatter områderne 890-914 og 935-959 MHz. Det 
fremgår, at der fortsat er en vis mængde frekvenser til rådighed til yderligere licenser (880-890 og 925-935 
MHz). Der findes ét analogt system (NMT450), der opererer i et andet bånd (451,3-455,74 og 461,3-
465,74 MHz) med en ukendt forventet levetid, idet dette system stadig har over 300.000 abonnenter. 
Danmark 
Direktivet er omsat til national lovgivning ved Lov nr. 297 om radiokommunikation, vedtaget d. 22. april 
1992. 
Der er aktuelt allokeret følgende frekvenser: 890-895,6 og 935-940,6 MHz til det analoge NMT900, 896-
914 og 941-959 MHz til GSM samt 914-915 og 959-960 MHz til det trådløse telefonsystem CT-1. De to 
analoge systemer ventes at være udfaset i år 2005, men der er ikke givet meddelelse om planer herom til 
Kommissionen. 
Tyskland 
Direktivet er omsat til national lovgivning i form af en lov om telekommunikationsudstyr af 3. juli 1989 
(Gesetz ûber Fernmeldeanlagen (FAG) in der Fassung der Bekanntmachung, BGB1. I S. 1455). Der 
findes ingen analoge systemer i båndet, som er reserveret til GSM. 
Grækenland 
Den nationale allokeringsplan, udstedt af transport- og kommunikationsministeriet, blev revideret i 1994 
(FEK 157/B/1994). Frekvensbåndet 890-915 og 935-960 MHz er. reserveret til GSM. Af dette bånd er der 
ved to lejligheder fordelt 10 MHz i de to relevante bånd. Der er ingen analoge systemer. 
Spanien 
Direktivet er omsat til national lovgivning ved bekendtgørelse af 29. december 1989 (Cuadro Nacional de 
Atribuciones de Frecuencias, C.N.A.F.), ved kongelig resolution nr. 1486/1994 af 15. juli 1994 vedrørende 
regulering af GSM og ved bekendtgørelse af 26. september 1994 vedrørende udstedelse af GSM-licenser. 
Frekvensbåndene 890-915 og 935-960 MHz er reserveret til GSM, selv om anvendelse af hele båndet til 
dette formål vil ske gradvist: 905-915 og 950-960 blev overflyttet til GSM i juni 1995, 899-905 og 944-
950 MHz i januar 1996. Et resterende bånd på 890-899 og 935-944 MHz vil blive tildelt GSM i januar 
2001. Tilsyneladende er de væsentligste problemer med gennemførelsen af direktivet knyttet til det 
21 
faktum, at det pågældende bånd er optaget af de faste tjenestesystemer. Der findes stadig to analoge 
tjenester: TACS, der opererer i 890-905 og 935-950 MHz-båndet, ventes at være udfaset 1. januar 2007, 
og TMA450 (464-468 og 454-458 MHz) skulle være lukket den 31. december 1997. 
Frankrig 
Direktivet er omsat til national lovgivning ved et dekret af 27. april 1987, der modificerer den nationale 
frekvensallokeringsplan, udarbejdet af Comité de coordination des fréquences, i henhold til hvilken hele 
890-915 og 935-960 MHz-båndet er reserveret til og tildelt GSM-operatører. 
Der findes to analoge systemer, der anvender et andet bånd: NMT450 (441,5-443,55 og 451,5-453,55 
MHz), som drives af SFR, og Radiocom2000 (414,8-418 og 424,8-428 MHz; en del af området 174-223 
MHz; 884,8-888 og 929,8-933 MHz i visse større byer), der drives af France Télécom. 
Irland 
Direktivet er omsat til national lovgivning af De Europæiske Fællesskaber / Samordnet indførelse af 
offentlige celleopbygget landbaseret mobilradiokommunikation GSM-forordninger 1995 (Lovinstrument 
nr. 416 af 8 december 1994), i henhold til hvilket frekvensbåndet 900-915 og 945-960 MHz er reserveret 
til GSM. 
Frekvensbåndet 890-895 og 935-940 MHz er aktuelt allokeret til det analoge system (TACS). December 
2003 er sat som vejledende dato for indstilling afdriften af TACS-systemet. Frekvensbåndet 895-900 MHz 
og 940-945 MHz vil blive allokeret til den operatør, der får tildelt den tredje mobiltelefonilicens (dvs. 
2x4,8 MHz). Den tredje mobiloperatør vil ligeledes få tildelt 2x14,4 MHz DCS 1800-spektrum. Der er 
ikke givet meddelelse om planer om fuld overtagelse af båndet til Kommissionen. 
Italien 
Direktivet er omsat til national lovgivning ved ministeriel bekendtgørelse af 4. maj 1993, ved ministeriel 
bekendtgørelse af 3. juni 1997 og ved ministeriel bekendtgørelse af 20. marts 1998. I henhold til 
sidstnævnte, som er en ændring af note 58 i den nationale frekvensallokeringsplan, er frekvenserne 894,5-
913,7 MHz og 939,5-958,7 MHz stillet til rådighed for GSM pr. 15. april 1998, mens frekvenserne 892,3-
813,7 MHz og 937,3-958,7 MHz vil blive stillet til rådighed fra 15. oktober 1998. Inden da er kun 
frekvenserne 897,1-913,7 og 942,1-958,7 tildelt udelukkende til brug for GSM. Det resterende bånd, som 
er reserveret til GSM, men som aktuelt fortsat er tildelt analog kommunikation, vil kunne tildeles fuldt ud 
til brug for GSM på baggrund af den kommercielle efterspørgsel. 
914-915 MHz og 959-960 MHz-båndet er optaget af et trådløst telefonsystem, der anvender CT-1-
standarden, der er under udfasning for at give plads til GSM. Der findes også et analogt system (E-TACS), 
som drives af Telecom Italia Mobile, der opererer i 880-894,5 og 925-937,5 MHz-båndet. Det ventes 
udfaset pr. 31. december 2005, som bestemt i bekendtgørelsen af juli 1997. Der er endnu ikke givet 
meddelelse til Kommissionen om detaljerede planer for beslaglæggelse af hele båndet. 
Luxembourg 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved beslutning truffet af Administration des Postes et 
Télécommunications af 20. marts 1990, i henhold til hvilken frekvenserne 905-914 og 950-956 MHz blev 
reserveret umiddelbart til GSM. Kommissionen har ingen oplysninger om efterfølgende allokering af hele 
frekvensområdet som bestemt i direktivets artikel 1, stk. 2. 
Nederlandene 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved telekommunikationsloven af 1988 (WTV - Wet of de 
Telecommunicatievoorzieningen, Stb. n. 552/1988), modificeret ved lov af 16. juni 1994 (Stb. n. 
22 
628/1994), ved bekendtgørelsen om mobil telekommunikation (GSM) (Besluit mobiele telecommunicatie 
GSM, Stb. n. 629/1994) og anden sekundær lovgivning fra samme år. 
Frekvenserne, som er allokeret til GSM, omfatter principielt hele frekvensområdet, som er fastlagt i 
direktivets artikel 1, stk. 2. Men en del af "udvidelsesbåndet" optages i øjeblikket af en analog tjeneste 
(NMT900), som drives af KPN Telecom. Den analoge tjeneste vil blive udfaset inden 1. januar 2000. Fra 
1. juli 1998 skal KPN Telecom frigøre 18 kanaler fra sit bånd, der vil blive tildelt på ny til de to GSM-
operatører (KPN Telecom og Libertel); mellem 1. oktober 1999 og 31. december 1999 vil de resterende 23 
kanaler blive fordelt mellem de samme operatører. Fra 1. januar 2000 vil KPN Telecom bruge 62 ud af de i 
alt 119 GSM-kanaler, og Libertel vil bruge 57. 914-915 MHz og 959-960 MHz-båndet benyttes til CT-1-
anvendelser. 
Østrig 
Direktivet er omsat til national lovgivning ved forordning BGB1. n. 313/1996 af 5. juli 1996, som 
fastlægger en gradvis allokering af frekvenser til GSM. Den aktuelle allokering omfatter 898-914 og 943-
959 MHz; pr. 1. januar 1998 blev områderne 898-903 og 943-948 MHz overflyttet til GSM, og pr. 1. 
januar 2005 vil hele det i direktivet fastlagte bånd være tildelt GSM efter udfasning af de eksisterende 
analoge tjenester. 
Der findes aktuelt to analoge systemer: TACS, der opererer i områderne 890-898 og 935-943 MHz, og 
SLT1 (et relativt lille net med kun 500.000 abonnenter), der opererer i områderne 914-915 og 959-960 
MHz. Disse ventes udfaset pr. 1. januar 2005. 
Portugal 
I henhold til de ved forordning nr. 283/89 tildelte beføjelser reserverede Instituto des Comunicaçôes de 
Portugal den 3. februar 1994 frekvensbåndene til fælleseuropæisk digital celleopbygget landbaseret 
mobilkommunikation i båndene 850-914 og 935-959 MHz. 
For øjeblikket er frekvenserne 890-914 og 935-959 MHz allokeret til GSM. På længere sigt ventes GSM at 
lægge beslag på hele området 890-915 og 935-960, men dette vil først være muligt, når 914-915 og 959-
960 MHz-båndene er frigjort fra anvendelsen til trådløse telefoner (CT-1). 
Der findes desuden et andet analogt system, der opererer i båndet 450-470 MHz ("C-net"-systemet), for 
hvilket der er udstedt en licens indtil 2007. Det er dog sandsynligt, at systemet vil blive lukket inden da på 
grund af det begrænsede antal abonnenter. 
Sverige 
Direktivet er gennemført gennem offentliggørelsen af en national frekvensallokeringsplan og et kompleks 
af efterfølgende licensbeslutninger og sekundær lovgivning. 
Efter reallokering af frekvenser i 1996 og 1997 (en beslutning truffet af det nationale post- og teleagentur 
af 1. december 1996; beslutning truffet af samme myndighed af 25. april 1997, PTSFS:5 1997), er 890-915 
og 935-960 MHz-båndene på ny tildelt GSM. En del af dette bånd er imidlertid for øjeblikket optaget af 
analoge tjenester (NMT: 890-893.1 og 935-938.1 MHz; CT-1: 914-915 og 959-960 MHz). Under PTSFS:5 
1997, som indeholder planer om at stille frekvensbånd til rådighed for GSM, skulle hele båndet senest i 
2010 være allokeret til GSM, men denne frist kan eventuelt blive fremrykket på grund af en meget stor 
kommerciel efterspørgsel efter GSM. Behovet for yderligere frekvenser til GSM vil blive vurderet hvert 
halve år på grundlag af trafikmålinger og de enkelte operatørers prognoser om udvidelsen af tjenesten. 
Finland 
Det første sæt af frekvenser blev reserveret til GSM i august 1987 ved en beslutning truffet af 
telekommunikationsforvaltningscentret, Telecommunications Administration Centre (TAC). Yderligere 
23 
beslutninger blev truffet af TAC i februar 1990, december 1993, august 1994, maj 1996, november 1996, 
februar 1997, april 1997 og maj 1998. TAC's beslutning af december 1993, som formelt omsætter 
direktivet til national lovgivning, henviser tildeling af yderligere båndbredde til GSM til fremtidige 
allokeringer baseret på den kommercielle efterspørgsel. 
Den aktuelle frekvensallokering er beskrevet i vedlagte skema. En del af båndet, som er reserveret til GSM 
er i øjeblikket optaget af analoge tjenester, herunder NMT900 og CT-1 (914-915 og 959-960 MHz). Der 
overflyttes gradvist frekvenser fra NMT til GSM baseret på oplysninger om frafikbelastningen i 
overensstemmelse med beslutningen af april 1997. NMT900 ventes udfaset i løbet af 10-15 år fra nu 
(2007-2012), men der er ikke truffet beslutning om udfasning af CT-1. 
Ud over NMT900 findes der en anden analog tjeneste, som opererer i et andet bånd (NMT450: 463-467,5 / 
453-457,5 MHz), og en analog/digital tjeneste (ARP/Mobiltex 147,9-149,9 og 152,9-154,9 MHz), som 
også er baseret på andre frekvenser. De skulle være udfaset i løbet af 10-15 år for den førstes 
vedkommende, og efter år 2000 for den andens vedkommende. 
Det Forenede Kongerige 
Der er ikke vedtaget nogen love til gennemførelse af direktivet, eftersom den eksisterende lovgivning 
opfattes som værende tilstrækkelig til at tillade udbud af GSM. Denne teknologi og tildelingen af licenser 
til GSM-basisstationer er omfattet af loven om trådløs telegrafi (Wireless Telegraphy Act) af 1949, og 
GSM-mobiludstyr er fritaget fra licens i henhold til forordningen om trådløs telegrafi (Wireless Telegraphy 
Regulation), offentliggjort i september 1997. Udbuddet af GSM-net er omfattet af 
telekommunikationsloven af 1984. 
GSM drives i frekvensbåndet 890-915 og 935-960 MHz. Det forlyder, at begge TACS-operatører har 
flyttet TACS-trafik ud af det primære GSM-bånd i løbet af det seneste år for at muliggøre udvidelser af 
GSM til at omfatte hele båndet. E-TACS-systemerne opererer ligeledes for øjeblikket i frekvensbåndet 
872-888 og 917-933 MHz. Begge analoge systemer ventes lukket i 2005. Kommissionen har imidlertid 
ikke modtaget nogen plan for udfasningen. 
24 
TABEL 1 - GSM FREKVENSTILDELING (1. JANUAR 1998 - Ajourført 30. juni 1998 hvor relevant, vist med kursiv) 
| Land 
Belgien 
Danmark 
Tyskland Udstedte licenser 
GSM: 
- Proximus 
- Mobistar 
DCS 1800: 
KPN Orange (Juni 1998) 
GSM/DCS 1800: 
- Sonofon 
-TDM 
DCS 1800: 
- Telia 
- Mobilix 
GSM: 
- DeTeMobilNet GmbH 
- Mannesmann Mobilfunk GmbH 
DCS 1800: 
- E-Plus 
- VIAG Interkom GmbH Frekvenser tildelt i 900 MHz-
bandet (i alt) 
890-914/935-959MHZ 
896-904,8/941-949,8 MHz 
905-913,8/950-958,8 MHz 
890,1-914,9/935,1-959,9 MHz34 MHz tildelt i 900 
MHz-bandet (i alt) 
2x24 MHz 
2x17,6 MHz 
2x24,8 MHz Abonnenter* 
956.832 
1.260.00033 
7.800.00035 
Kilde: ERC + oplysninger indsendt til Kommissionen af de nationale tilsynsmyndigheder. 
* Tallene tager, hvor dette er relevant, højde for, at der også er tildelt DCS 1800-frekvenser til GSM-operatørerne. 
33 Telias og Mobilix's abonnenter (DCS 1800) pr. 1. januar 1998: 0. 
34 Frekvenser tildelt i 1800 MHz-båndet: E-Plus: 1758,1-1780,5/1853,1-1875,5 MHz; VIAG International GmbH: 1730,1-1752,5/1825,1-1847,5 MHz. 
35 Heraf 1.000.000 hos E-plus. VIAG International GmbH's abonnenter pr. 1. januar 1998: 0. 
25 
Land ' 
Grsekenland 
Spanien 
Frankrig Udstedte licenser 
GSM: 
- Panafon SA 
- TeleSTET 
DCS 1800: 
- Cosmote 
GSM: 
- Telefonica Moviles 
- Airtel 
Licenstildelingsprocedurer i gang 
for DCS 1800. 
GSM: 
- France Telecom 
-SFR 
DCS 1800: 
- Bouygues Telecom Frekvenser tildelt i 900 MHz-
*andet(ialt) 
890-900/935-945 MHz 
905-915/950-960 MHz 
899,2-906,8/944,2-951,8 MHz 
907,2-914,8/952,2-959,8 MHz 
890-915/935-960 MHz37 MHz tildelt i 900 
MHz-bandet (i alt) 
2x20 MHz 
2x16 MHz 
2x25 MHz Abonnenter* 
975.26036 
3.237.000 
5.396.900 
36 Cosmote's abonnenter pr. 1. januar 1998: 0. 
37 Tildelte frekvenser i 1800 MHz-båndet: 1770-1785/1865-1880 MHz 
26 
> 'JA- "»V'*»J'|'.S"' t'V 
,';.** .. * Y:*4 " -. • • • 
Irland 
Italien 
Luxembourg Udstedte licenser: - - -.? -v*" •. 4 it - •;,*r-:-"v**-^-".-J':":*:*• 
••V." ' *""-{*iV»>' '.".:•"•' 
GSM: 
- Eircell 
- Esat-Digifone 
GSM/DCS 1800: 
-Meteor (Juni 1998) 
GSM: 
-TIM 
- Omnitel39 
GSM/DCS 1800: 
-WIND (Juni 1998) 
GSM/DCS 1800: 
- PTT Luxembourg 
- Millicom Luxembourg (Tango) Frekvenser tildelt i 900 -MHz-
bandet (i alt)". 
900-915/945-960 MHz 
(Juni 1998: 895-915/940-960 MHz) 
38 
897,1-905,3/942,1-950,3 MHz 
905,5-913,7/950,5-958,7 MHz 
(Juni 1998: 894,5-913,7/939,5-
958,7 MHz)40 
890,2-894,6/935,2-939,6 MHz 
895,2-899,6/940,2-944,6 MHz 
900-907,2/945-952,2 MHz 
907,6-914,8/952,6-959,8 MHz MHz tildelt. i 900 
MHz-bandet (i alt): 
2x15 MHz 
(Juni 1998: 2x20 
MHz) 
2x16,4 MHz 
(Juni 1998: 2x19,4 
MHz) 
2x23,2 MHz Abonnenter*..;; &% j 
325.000 
8.340.000 
67.21041 
38 I juni 1998 blev frekvenserne 895-900/940-945 MHz tildelt Meteor, operatøren, som blev tildelt mobillicensen, og også fik tildelt 2x14,4 MHz i 1800 MHz-båndet. 
39 GSM-operatørerne har ret til at få frekvenser i 1800 MHz-båndet. 
40 Efter vedtagelse af ministeriel bekendtgørelse af 20.3.1998 til ændring af den nationale frekvensplan er frekvenserne 894,5-913,7 MHz og 939,5-958,7 MHz stillet til rådighed for 
GSM pr. 15.4.1998, mens 892,3-813,7 MHz og 937,3-958,7 MHz vil blive stillet til rådighed pr. 15. oktober 1998. Vinderen af den tredje mobillicensvil få 2x10 MHz i båndet 
1755-1785/1850-1880 MHz og yderligere 2x5 MHz fra 1.1.2002. 
41 Tango's abonnenter pr. 1. januar 1998: 0. 
27 
Land 
Nederlandene 
Ostrig 
Portugal Udstedte licenser 
GSM: 
-KPN 
- Libertel 
GSM/DCS 180042: 
- Telfort 
- Federa 
DCS 1800: 
-16 regionale operatører 
GSM: 
- Mobilkom Austria 
- Max Mobil 
DCS 1800: 
- Connect Austria 
GSM/DCS 1800: 
-TMN 
- Telecel 
-MainRoad Frekvenser tildelt i 900 MHz-
bandet (i alt) 
890,2-892/935,2-937 MHz 
896,2-899/941,2-944 MHz 
903,8-906,2/948,8-951,2 MHz 
906,4-913,8/951,4-958,8 MHz 
(pr. 1.7.1998: 
890,2-893,6/935,2-938,6 MHz 
896,4-899,4/941,4-944,4 MHz 
906,6-910/951,6-955 MHz 
902-906,4/947-951,4 MHz 
910,2-913,8/955,2-958,8 MHz) 
898-914/943-959 MHz43 
890,2-898,2/935,2-943,2 MHz 
898,2-905,8/943,2-950,8 MHz 
906-913,8/951-958,8 MHz44 MHz tildelt i 900 
MHz-bandet (i alt) 
2x16,4 MHz 
(pr. 1.7.1998: 2x17,8 
MHz) 
2x16 MHz 
2x23,8 MHz Abonnenter* 
1.458.000 
914.000 
1.715.15645 
42 Disse operatører er tildelt frekvenser i "udvidelsesbåndet" til GSM (iht. ERC-afgørelse). 
43 Frekvenser tildelt i 1800 MHZ-båndet til Connect Austria: 1758,1-1774,9/1853,1-1869,9 MHz. 
44 Der er i alt tildelt 2x18,8 MHz i 1800 MHz-båndene. 
45 Main Road's abonnenter pr. 1. januar 1998: 0. 
28 
Land 
Finland 
| Sverige 
,._ Udstedte licenser 
GSM: 
- Ålands Mobiltelefon 
GSM/DCS 1800: 
- Sonera 
- Radiolin ja 
DCS 1800: 
- Telia LTD 
- Finnet Group 
GSM/DCS 1800: 
- Telia Mobile 
- Tele2/Netcom 
- Europolitan 
DCS 1800: 
- Tele 8 Kontakt Frekvenser tildelt i 900 MHz-
bandet (i alt) 
Helsinki-området: 
894,1-905,5/939,1-950,5 MHz 
905,8-913,8/950,8-958,8 MHz 
Lapland: 
890,1-892,3/935,1-937,3 MHz 
900,4-907,2/945,4-952,2 MHz 
907,5-913,9/952,5-958,9 MHz 
resten af landet: 
895,7-906,3/940,7-951,3 MHz 
906,5-913,9/951,5-958,9 MHz 
893,1-899,9/938,8-944,9 MHz 
900,1 -906,9/945,1 -951,9 MHz 
907,1-913,9/952,1-958,9 MHz MHz tildelt i 900 
MHz-bandet (i alt) 
Helsinki-området: 
2x19,6 MHz 
Lapland: 
2x15,6 MHz 
resten af landet: 
2x18 MHz 
2x20,4 MHz Abonnenter* 1 
1.594.00046 
2.426.000 
S=—=—=9——-~—-——— 
46 Abonnenter hos Telia LTD og Finnet Group pr. 1. januar 1998: 0. 
29 
Land 
1 Det Forenede 
Kongerige Udstedte licenser Frekvenser tildelt i 900 MHz-
bindet (i alt) MHz tildelt i 900 
MHz-båndet (i alt) 
GSM/DCS 1800: 
- Vodafone 
- Cellnet 
DCS 1800: 
- One20ne 
- Orange 890-905/935-950 MHz 
905-915/950-960 MHz47 2x24,4 MHz 6.579.00048 
47 Frekvenser i alt tildelt i 1800 MHz-båndene: 1710-1785/1805-1880 MHz. 
48 Heraf 2.214.000 hos de to DCS 1800-operatører. 
30 
TABEL 2 - ANALOGE TJENESTER I 900 MHZ-BANDET: FREKVENSTILDELING (1. JANUAR 1998) 
1 Land 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grsekenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland Udstedte licenser 
ingen 
TDM 
ingen 
ingen 
Telefonica Moviles 
ingen 
Eircell Tildelte frekvenser (i alt)* 
890-895,6/935-940,6 MHz 
CT1: 914-915/959-960 MHz 
874-890/919-935 MHz 
890-905/935-950 MHz 
890-895/935-940 MHz and 
880-885/925-930MHz MHz tildelt (i 
alt) 
2x5,6 MHz 
2x25,2 MHz 
2x10 MHz Abonnenter 
240.000 
1.100.000 
184.500 Planer om fuld 
allokering meddelt 
til Kommissionen 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej 
Kilde: ERC + oplysninger indsendt til Kommissionen af de nationale tilsynsmyndigheder. 
* Vist i kursiv, hvor det spektrum, som er tildelt det analoge system, indgår i båndet, som er reserveret til GSM. 
31 
| Land 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene Udstedte licenser 
TIM 
ingen 
KPN Telecom Tildelte frekvenser (i alt)* 
Landsdækkende: 
880-883,8/925-928,8 MHz and 
888-896,8/933-941,8 MHz 
19 storbyer: 
880-896,8/925-941,8 MHz49 
CT1: 914-915/959-960 MHz 
892,3-896,1/937,3-941,1 MHz 
899,5-902,7/944,5-947,7 MHz50 
CT1: 914-915/959-960 MHz MHz tildelt (i 
alt) 
Landsdækkende: 
2x12,6 
I 9 storbyer: 
2x16,8 
2x7 MHz Abonnenter 
3.394.000 
248.214 Planer om fold 1 
allokering meddelt I 
til Kommissionen 1 
nej 
nej 
nej 
49 Efter vedtagelse af ministeriel bekendtgørelse af 20.3.1998 til ændring af den nationale frekvensplan er de følgende frekvenser tildelt til landsdækkende analog tjeneste pr. 15. april 
1998: 880-894,2 og 926-939,2 MHz (2x14,2 MHz landsdækkende). Pr. 15. oktober 1998 vil de analoge tjenester blive drevet i båndene 880-892 og 926-937 MHz (2x12 MHz 
landsdækkende). 
50 Frekvenstildeling til NMT 900 pr. 1. juli 1998: 893,7-896,3/938,7-941,3 MHz og 899,5-901,9/944,5-946,9 MHz. 
32 
Land 
Ostrig 
Portugal 
Finland 
Sverige 
Det Forenede 
Kongerige Udstedte licenser 
Mobilkom Austria 
ingen 
Sonera 
Telia Mobile 
Cellnet 
Vodafone Tildelte frekvenser (i alt)* 
890-898/935-943 MHz 
NB: 914-915/959-960 MHz 
bruges til SLT1 
CT1: 914-915/959-960 MHz 
Helsinki-området: 
890-893,9/935-938,9 MHz 
Lapland 
892,6-900/937,6-945 MHz 
resten af landet: 
890-895,5/935-940,5 MHz 
CT1: 914-915/959-960 MHz 
890-893,1/935-938,1 MHz 
CT1: 914-915/959-960 MHz 
872-880/917-925 MHz 
880-888/925-933 MHz MHz tildelt (i 
alt) 
2x8 MHz 
2x1 MHz 
Helsinki-området: 
2x3,9 MHz 
Lapland 
2x7,4 MHz 
resten af landet: 
2x5,5 MHz 
2x3,1 MHz 
2x16 MHz Abonnenter 
250.000 
380.000 
548.000 
1.765.000 Planer om fuld 
allokering meddelt 
til Kommissionen 
ja 
nej 
nej 
ja 
nej 
33 
BILAG 2 
RÅDETS DIREKTIV 90/544/EØF: NATIONALT LOVGRUNDLAG 
Belgien 
En kongelig resolution af 30. oktober 1991 fastlagde lovgrundlaget for etableringen af ERMES-tjeneste. 
Hele båndet er reserveret udelukkende til ERMES, men kun fire frekvenser kan benyttes på selektiv basis i 
hele det geografiske område. Allokering af hele frekvensområdet 169,4-169,8 MHz vil afhænge af den 
kommercielle efterspørgsel, men der er endnu ikke udarbejdet endelige planer herom. 
Der er offentliggjort en "cahier des charges" med henblik på udstedelse af tre ERMES-licenser. To 
kandidater er udvalgt, men der er endnu ikke udstedt nogen tilladelser, angiveligt på grund af manglende 
interesse hos de udvalgte operatører. Reguleringsmyndighederne er den opfattelse, at der ikke er nok reel 
efterspørgsel til at udstede flere licenser, og man overvejer fremtiden inden for personsøgning, herunder 
mulige former for afvikling. Der findes aktuelt tre analoge personsøgernet, der anvender POCSAG-
standarden, som opererer i et andet bånd. Deres forventede levetid er ukendt. 
Danmark 
Direktivet blev gennemført ved Lov om radiokommunikation af 22. april 1992, som tillod etablering af to 
ERMES-operatører, og der blev udstedt to ERMES-licenser i 1997 med en varighed på 10 år. De fire 
kanaler, som direktivet anbefaler, er allokeret til ERMES, og to frekvenser er tildelt de to operatører (169,7 
MHz og 169,75 MHz). 
Der er ingen planer om at stille hele frekvensområdet 169,4-169,8 MHz til rådighed for ERMES, og den 
nationale lovgivningsmyndighed mener ikke, at der er tilstrækkelig efterspørgsel til at udstede yderligere 
licenser. Tilsyneladende er der heller ikke nogen ledige frekvenser til rådighed for yderligere licenser. Der 
findes aktuelt én analog tjeneste, der bruger POCSAG-standarden og opererer over tre kanaler omkring 
469 MHz-båndet. Den ventes udfaset i 2005. 
Grækenland 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved den nationale frekvensallokeringsplan, som blev udstedt 
af transport- og kommunikationsministeriet og revideret i 1994, i henhold til hvilken de fire kanaler, som 
direktivet anbefaler, blev allokeret til ERMES. Det overvejes at reservere hele båndet, men tilsyneladende 
er der endnu ikke udarbejdet nogen planer herom. 
Den græske operatør OTE fik licens i 1995, og den nationale tilsynsmyndighed synes at mene, at der er 
tilstrækkelig efterspørgsel til at garantere udstedelse af yderligere licenser. Der findes desuden en analog 
tjeneste (POCSAG-standarden), der opererer i 155 MHz-båndet, og som vil blive udfaset i takt med 
efterspørgselsudviklingen. 
Spanien 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved bekendtgørelse af 29. december 1989 (Cuadro Nacional 
de Atribuciones de Frecuencias, C.N.A.F.). Den aktuelle allokering dækker området 169,4 til 169,8 MHz 
som udelukkende er forbeholdt ERMES; der vil blive allokeret kanaler startende med de højeste. 
Bekendtgørelsen angiver ikke nogen specifik allokering af kanaler. 
34 
Der er for øjeblikket ingen ERMES-operatører, som har licens, men på længere sigt ventes der udstedt tre 
licenser. Der findes et antal analoge POCSAG-personsøgersystemer (tre nationale systemer og 35 med 
udelukkende lokal dækning), der optager båndet 146-174 MHz, og som ventes lukket i takt med 
markedsefterspørgselen eller udskiftning til ERMES-systemer på mellemlangt sigt. 
Frankrig 
Direktivet er omsat til national lovgivning ved en reguleringslov, hvori indgår note F036 i den nationale 
frekvensallokeringsplan. Hele båndet er reserveret til ERMES og det ventes ikke, at dele af dette bånd skal 
bruges til andre teknologier. 
I 1993 har tre operatører har fået licens til at udbyde ERMES-tjenester: TDR, Infomobile og FTMR. Den 
første af disse bruger tre kanaler, og de resterende bruger to kanaler. De franske myndigheder venter at 
tildele flere kanaler til eksisterende operatører eller eventuelle nye ansøgere, men de mener ikke, at 
efterspørgselen for øjeblikket er tilstrækkelig. Der er ingen analoge systemer, der opererer i samme bånd. 
Tyskland 
Loven om telekommunikationsudstyr (FAG) af 3. juli 1989 fastlagde lovgrundlaget for ERMES-tjenester, 
og frekvensbåndet 169,4-169,8 MHz er udpeget alene til brug for ERMES. 
Der er udstedt tre ERMES-licenser. Tilsyneladende er der ikke tilstrækkelig efterspørgsel til at udstede 
yderligere licenser, men der er ledige frekvenser til rådighed, som ville kunne bruges til yderligere 
licenser, såfremt behovet opstår. Det ser desuden ud til, at nogle af frekvenserne, som er reserveret til 
ERMES, anvendes til bredbåndskabelnettet. 
Irland 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved Europæiske Fællesskaber/Fælleseuropæisk landbaseret 
offentlig personsøgetjeneste - ERMES Forordning 1995 (Lovinstrument nr. 28 af 31. januar 1995), i 
henhold til hvilket fire kanaler i det udpegede bånd umiddelbart blev reserveret til ERMES (169,450; 
169,550; 169,750; 169,800). Hvad angår de øvrige kanaler i båndet, som reserveres i medfør af direktivet, 
fastslår forordningen, at de vil blive udpeget til brug for ERMES i takt med den kommercielle 
efterspørgsel. Der er ikke kommet nogen tilkendegivelser om planer vedrørende overflytning af hele 
båndet til tjenesten. 
Indtil nu er der ikke udstedt nogen ERMES-licenser. Der findes desuden et analogt system, baseret på 
POCSAG-teknologien, som optager 153 MHz-frekvensbåndet, og som ikke ventes at blive faset ud. 
Italien 
Lovgrundlaget for ERMES blev etableret ved ministeriel bekendtgørelse af 25. marts 1992, i henhold til 
hvilket frekvensbåndet 169,4-169,8 MHz blev reserveret til systemet. De fire kanaler, som direktivet 
anbefaler, er allokeret til ERMES, og de resterende kanaler vil blive stillet til rådighed i takt med 
udviklingen af tjenesten. Der er ingen planer vedrørende overflytning af hele båndet til denne tjeneste. 
Der findes én ERMES-operatør (Telecom Italia Mobile). Der udstedes licenser efter ansøgning, men 
tilsyneladende er der for øjeblikket ikke nogen efterspørgsel efter andre licenser. Der findes desuden to 
analoge systemer, som gør brug af et andet bånd: Teledrin (161,175 MHz), der drives af Telecom Italia 
Mobile, og Euromessage (466,075 MHz), hvis forventede levetid fortsat er ukendt. 
Luxembourg 
35 
Lovgrundlaget for ERMES blev etableret gennem en administrativ beslutning (Beslutning truffet af 
direktøren for Administration des Postes et des Télécommunications) af 16. august 1991, i henhold til 
hvilken frekvensbåndet 169,4-169,8 MHz blev reserveret til systemet. 
Nederlandene 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved telekommunikationsloven af 1988 (WTV - Wet of de 
Telecommunicatievoorzieningen, Stb. n. 552/1988), modificeret ved lov af 16. juni 1994 (Stb. n. 
628/1994), af dekretet om mobiltelekommunikation (GSM) (Besluit mobiele telecommunicatie GSM, Stb. 
n. 629/1994) og ved en bekendtgørelse fra ministeriet for transport, kommunikation og vandforsyning af 
1995. Frekvensbåndet 169,4-169,8 MHz er reserveret til ERMES og særlig er følgende kanaler stillet til 
rådighed: 169,450; 169,550; 169,750 MHz. Fuld allokering af båndet vil afhænge af 
markedsefterspørgselens udvikling, men tilsyneladende er der ikke udarbejdet nogen planer i denne 
henseende. 
Indtil nu er der udstedt to ERMES-licenser (KPN Telecom og CallMax med én kanal hver); en tredje 
operatør har udvist seriøs interesse for den tilbageværende kanal, men der er endnu ikke modtaget nogen 
formel ansøgning. Der findes desuden fem analoge systemer, der anvender POCSAG-standarden, som 
drives i VHF og UHF-båndene; de ventes lukket i løbet af ca. 10 år. 
Østrig 
Forordning BGB1 n. 313/1996 blev vedtaget 5. juli 1996 for at tillade idriftsætning af ERMES-tjenesterne. 
De følgende kanaler er allokeret til ERMES: 169,450 MHz og 169,600 MHz på landsplan; 169,550 MHz 
undtagen de sydlige egne; 169,700 MHz kun i de sydlige egne. 
Der findes ingen ERMES-operatører, og der ventes ikke udstedt nogen ERMES-licenser: Den 
kommercielle efterspørgsel efter dette system menes at være ikke-eksisterende, idet der i forvejen er tre 
landsdækkende personsøgersystemer i drift. Der er etableret tre analoge personsøgersystemer lige som et 
antal private net og net til sikkerhedsformål, som opererer i frekvensbåndene, der er reserveret til ERMES i 
henhold til direktivet (169,425; 169,450; 169,475; 169,500; 169,525; 169,550; 169,575 og 169,600 MHz). 
Portugal 
I henhold til de ved forordning nr. 283/89 tildelte beføjelser reserverede Instituto des Comunicaçôes de 
Portugal den 3. februar 1994 båndet 169,4125-169,8125 MHz til brug for ERMES. 
I begyndelsen af 1998 blev syv kanaler inden for dette bånd udpeget, og en licensprocedure efter "først til 
mølle"-princippet blev igangsat. Men indtil nu har der ikke været behov for ERMES-licenser. En del af de 
tilbageværende frekvenser i båndet, som er udpeget til brug for ERMES, er fortsat optaget af private 
mobilradiosystemer baseret på analog teknologi, men der er tilsyneladende ingen planer om at stille disse 
frekvenser til rådighed. 
Der findes fire nationale analoge net og to regionale net (Madeira og Azorerne), der bygger på POCSAG-
standarden, og som opererer over forskellige frekvenser (164,925; 167,200; 167,325; 167,375 og 168,950 
MHz). Tre af de nationale analoge net har desuden ret til at anvende FLEX-standarden. De relevante 
licenser udløber i 2007. 
Finland 
De første frekvenstildelinger blev udstedt i august 1991 af telekommunikationsadministrationscentret 
(Telecommunications Administration Centre, TAC). En TAC-beslutning af december 1993, som formelt 
36 
omsætter direktivet til national lovgivning henviser tildeling af yderligere båndbredde til fremtidig 
allokering i takt med den kommercielle efterspørgsel. 
Kun kanal 11 er aktuelt i brug (hos Sonera), og den menes at være tilstrækkelig til at opfylde trafikbehovet. 
Der er for øjeblikket ingen planer om at allokere hele frekvensområdet 169,4-169,8 MHz på grund af 
manglende efterspørgsel. Der er aktuelt ét ERMES-net i drift, og tilsyneladende kan efterspørgselen ikke 
danne grundlag for etableringen af andre net. Der ventes imidlertid ingen vanskeligheder ved at åbne nye 
kanaler til ERMES; hvis behovet skulle opstå. 
På den anden side findes der 440 analoge PMR-net (primært mobilstationer) i båndet, som i henhold til 
direktivet er reserveret for ERMES, og de har en forventet levetid på 5-10 år. 
Sverige 
Direktivet er gennemført ved offentliggørelse af den nationale frekvensallokeringsplan og efterfølgende 
licensbeslutninger. 
Der er udstedt to ERMES-licenser, og der er tilsvarende allokeret kanaler inden for området 169,425-
170,0375 MHz, omend der ikke er oplyst detaljer om de nøjagtige kanaler. Imidlertid er tjenesten endnu 
ikke sat i drift. Båndet, som i henhold til direktivet er reserveret til ERMES, er fortsat delvist optaget af 
analoge net, herunder nationale net, og der er ingen planer om at overflytte denne frekvens til ERMES på 
grund af den tilsyneladende begrænsede efterspørgsel efter denne tjeneste. 
Det Forenede Kongerige 
Der er ikke vedtaget nogen love til gennemførelse af direktivet, eftersom den eksisterende lovgivning 
opfattes som værende tilstrækkelig til at tillade udbud af ERMES-tjenester. Denne teknologi og 
udstedelsen af licenser til basisstationer er omfattet af den eksisterende lov om trådløs telegrafi (Wireless 
Telegraphy Act) af 1949, og ERMES-personsøgere er fritaget fra licens i henhold til 
undtagelsesforordningen om trådløse telegrafimodtagere (Wireless Telegraphy Apparatus (Receivers) 
(Exemption) Regulation) af 1989. Udbud af ERMES-telenet er omfattet af telekommunikationsloven af 
1984. 
ERMES drives i frekvensområdet 169,4125-169,8125. Der er udstedt én licens, og der ventes udstedt 
yderligere fire. Der er allokeret en enkelt kanal til hver operatør, og de resterende kanaler holdes i reserve 
til brug ved fremtidige udvidelser af personsøgermarkedet, men der er endnu ikke udarbejdet planer, og 
efterspørgselen menes ikke at være tilstrækkelig til at tildele yderligere licenser. 
Der er desuden syv analoge POCSAG-personsøgersystemer i drift (fire nationale licenser, tre geografisk 
begrænsede), der anvender andre frekvenser. Der vil blive gennemført en undersøgelse, som vil vurdere 
væksten på personsøgermarkedet over de næste ti år, hvilket vil give mulighed for at udarbejde forslag om 
spektrumstrategi. 
37 
TABEL 3 - ERMES-FREKVENSTILDELING (MARTS 1998) 
Land 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Graekenland 
Spanien Udstedte licenser 
Ingen 
- TeleDanmark 
- Infocall 
- DeTeMobileNet GmbH 
- InfoCom GmbH 
-Miniruf GmbH 
-OTE 
Ingen Frekvenstildeling iht den 
nationale frekvensplan 
bånd reserveret + prioritet til de 
fire kanaler udpeget af direktivet 
bånd reserveret + prioritet til de 
fire kanaler udpeget af direktivet 
bånd reserveret 
(169,40-169,80 MHz) 
prioritet til de fire kanaler 
udpeget af direktivet 
bånd reserveret + prioritet til de 
fire kanaler udpeget af direktivet TUdelte 
kanaler* 
Ingen 
-169,7 MHz 
-169,75 MHz 
-5 
-4 
-4 
ikke oplyst 
Ingen Planer om fuld 
overtagelse 
meddelt til 
Kommissionen 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej Analoge 
systemer i drift 
3 (POCSAG) 
1 (POCSAG) 
3 (POCSAG, 
FLEX) 
1 (POCSAG) 
3 
landsdaekkende 
+ 35 med lokal 
daekning Band 
reserveret til 
ERMESog 
anvendt af 
analoge 
systemer 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej 
Kilde: ERC + oplysninger indsendt til Kommissionen af de nationale tilsynsmyndigheder. 
* Hvor dette er oplyst, er anført kanalerne, som er tildelt hver operatør 
38 
1 Land 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Ostrig Udstedte licenser 
-TDR 
-FTMR 
- Infomobile 
Ingen 
-TIM 
ikke oplyst 
- KPN Telecom 
-CallMax 
Ingen Frekvenstildeling iht den 
nationale frekvensplan 
bånd reserveret 
bånd reserveret + prioritet til fire 
kanaler 
bånd reserveret + prioritet til de 
fire kanaler udpeget af direktivet 
bånd reserveret 
bånd reserveret + prioritet til tre 
kanaler 
bånd reserveret + prioritet til fire 
kanaler Tildelte 
kanaler* 
-169,475 MHz 
169,725 MHz 
169,750 MHz 
-169,550 MHz 
169,575MHz 
-169,625 MHz 
169,650 MHz 
Ingen 
-169,6 MHz 
ikke oplyst 
-169,750 
-169,550 
Ingen Planer om fuld 
overtagelse 
meddelt til 
Kommissionen 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej 
nej I Analoge 
systemer i drift 
ikke oplyst 
1 (POCSAG) 
2 
ikke oplyst 
5 (POCSAG) 
3 (POCSAG) + 
private net 
Vsikkerhedsnet Band | 
reserveret til I 
ERMESog 
anvendt af 
analoge 
systemer 
nej 
nej 
nej 
ikke oplyst I 
Nej 
Ja 
39 
Land 
Portugal 
Finland 
Sverige 
Det Forenede 
Kongerige Udstedte licenser 
Ingen 
-Sonera 
- Telia 
- Tele Danmark 
- PageNet(UK) Ltd 
- Page One 
Communications Ltd 
- Vodapage Ltd 
BT Mobile Ltd Frekvenstildeling iht den 
nationale frekvensplan 
bånd reserveret + 7 kanaler 
udpeget 
bånd reserveret + prioritet til tre 
kanaler 
bånd reserveret + prioritet til fire 
kanaler 
bånd reserveret 
(169,425-169,800 MHz) Tildelte 
kanaler* 
Ingen 
- 169,675 MHz 
-169,650 MHz 
-169,725 MHz 
169,425-169,800 
MHz (i alt) Planer om fuld 
overtagelse 
meddelt til 
Kommissionen 
nej 
nej 
nej 
nej 1 Analoge 
systemer i drift 
4 (POCSAG), 
ud af hvilke 3 
ogsa kan bruge 
FLEX 
440 sma PMR 
net (primasrt 
mobilstationer) 
1 
landsdaskkende 
personsegernet 
8 (POCSAG), 
hvoraf 5 er 
landsdsekkende Band 1 
reserveret til 
ERMES og 
anvendt af 
analoge 
systemer 
En del afbandet 
reserveret til 
ERMES bruges 
stadigaf private 
mobilradio-
systemer 
Ja 
Ja 
nej 
40 
BILAG 3 
RÅDETS DIREKTIV 91/287/EØF: NATIONALT LOVGRUNDLAG 
Belgien 
En kongelig resolution blev vedtaget 8. januar 1992 for at give mulighed for anvendelse af DECT-
teknologi. Frekvensbåndet 1880-1900 MHz er allokeret til brug for DECT, idet DECT får prioritet i dette 
bånd. Det ser imidlertid ud til, at der er praktiske problemer med at stille spektrum til rådighed på grund af 
eksisterende militære radioforbindelser. 
Der findes aktuelt ingen DECT-operatører. DECT-systemerne bruges primært kun til trådløse telefoner og 
trådløse omstillingsanlæg, der ikke kræver licens. Man overvejer imidlertid at udstede licenser til 
anvendelser i den trådløse lokale sløjfe. Tre analoge PAMR-forbindelsessystemer drives i et andet bånd 
(410-430 MHz). 
Danmark 
Direktivet blev gennemført ved Lov om radiokommunikation af 22. april 1992. Hele frekvensbåndet 1880-
1900 MHz er allokeret til DECT, og DECT får prioritet i dette bånd. 
Brugen af DECT blev fuldstændig liberaliseret i 1996 og kræver ingen licens (tjenester kan udbydes under 
en generel licens). Der er ikke udstedt DECT-licenser, og efterspørgselen menes ikke at være tilstrækkelig 
til, at man kan forvente flere operatører. Der er ingen analoge systemer i drift. 
Tyskland 
Loven om telekommunikationsudstyr (Gesetz ûber Fernmeldeanlagen (FAG) in der Fassung der 
Bekanntmachung, BGB1.1 S. 1455), vedtaget 3. juli 1989 (BGBI.IS 1455), giver mulighed for anvendelse 
af DECT. Hele 1880-1900 MHz-båndet er allokeret udelukkende til dette system. Der kræves licens til 
WLL-anvendelser, og indtil nu er der udstedt syv licenser til forsøgsformål. 
Grækenland 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved den nationale allokeringsplan, som er udstedt af 
ministeriet for transport og kommunikation og revideret i 1994 (FEK 157/B/1994), i henhold til hvilken 
hele 1880-1900 MHz-båndet er allokeret til prioriteret anvendelse for DECT, og der gives prioritet til dette 
system inden for det pågældende bånd. 
I henhold til en særlig driftslicens af 1995, udstedt i medfør af lov nr. 2246/1994, har den græske operatør 
OTE retten til at udbyde landsdækkende DECT-rjenester under anvendelse af den allokerede frekvens 
mellem båndene, som er udpeget til DECT. Systemet er dog endnu ikke i drift, og det ser ikke ud til, at der 
er tilstrækkelig efterspørgsel til at begrunde udstedelse af yderligere licenser. Der er ingen analoge 
systemer i drift. 
Spanien 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved bekendtgørelse af 29. december 1989 (Cuadro Nacional 
de Atribuciones de Frecuencias, C.N.A.F.) og efterfølgende modifikationer. Hele 1880-1900 MHz-båndet 
er allokeret til DECT, og der gives prioritet til anvendelse af dette bånd til DECT. 
41 
For øjeblikket er der ingen offentlig DECT-operatør, idet DECT-systemerne kun anvendes til trådløse 
telefoner og trådløse omstillingsanlæg, der ikke kræver licens. Der er ingen analoge systemer i drift. 
Frankrig 
Direktivet er omsat til national lovgivning ved en reguleringslov, hvori indgår note F075 i den nationale 
frekvensallokeringsplan. Der er vedtaget en ministeriel bekendtgørelse vedrørende indførelse og privat 
brug af DECT-udstyr den 13. maj 1995. Hele båndet er reserveret til DECT, og der er givet prioritet til 
dette system. Men der er fortsat problemer på grund af, at forskellige militære 
telekommunikationssystemer opererer i samme bånd. 
Der er indtil nu udstedt to licenser: CEGETEL (der dækker områderne Saint-Maurice-des-Fossés, Nice og 
La Défense) og ADP (Paris). Der er ingen analoge systemer i drift, bortset fra de førnævnte militære 
systemer. Brug af og udstedelse af licenser til DECT-teknologi i den lokale sløjfe er under overvejelse. 
Irland 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved De Europæiske Fællesskaber/digital europæisk trådløs 
telekommunikation - DECT Forordningerne 1994 (Lovinstrument nr. 168 af 1. juli 1994), i henhold til 
hvilket hele 1880-1900 MHz-båndet er allokeret udelukkende til brug for dette system, der skal have 
prioritet i dette bånd. 
Der er ingen DECT-telepunkt eller WLL-operatører i Irland. 
Italien 
Lovgrundlaget for DECT blev etableret ved ministeriel bekendtgørelse af 18. marts 1994, i henhold til 
hvilket hele båndet er reserveret til DECT, og der er givet prioritet til dette system. 
En DECT-licens blev udstedt til den eksisterende operatør, Telecom Italia, i december 1997. Driften er 
startet i 28 byer. Tilsyneladende er der tilstrækkelig efterspørgsel til at udstede yderligere licens. 
Luxembourg 
Lovgrundlaget for DECT blev etableret ved administrativ beslutning (Beslutning truffet af direktøren for 
Administration des Postes et des Télécommunications) af 30. september 1991, i henhold til hvilken hele 
båndet er reserveret til brug for DECT, og der gives prioritet til dette system. 
Nederlandene 
Direktivet blev omsat til national lovgivning ved telekommunikationsloven af 1988 (WTV - Wet of de 
Telecommunicatievoorzieningen, Stb. n. 552/1988) og ved anden sekundær lovgivning (ministeriel 
forordning af 13. januar 1992). Hele båndet er reserveret udelukkende til brug for DECT, og der gives 
prioritet til dette system. 
Der kræves ikke licenser til drift af DECT-tjenester, og antallet af eksisterende operatører er ikke opgivet. 
Der er ingen analoge systemer i drift. 
Østrig 
Bekendtgørelse BGB1 n. 313/1996 af 5. juli 1996 blev vedtaget for give at mulighed for brug af DECT-
teknologi. Hele 1880-1900 MHz-båndet er allokeret til DECT, og systemet har fået prioritet inden for dette 
42 
bånd. Der er ingen DECT-licenser eller analoge systemer i drift. DECT-SLT-anvendelser kræver licens, 
mens der ikke er udstedt DECT-licenser til brug i den trådløse lokale sløjfe. 
Portugal 
Den 3. februar 1994, i henhold til de beføjelser, som blev givet ved forordning nr. 283/89, reserverede 
Instituto des Comunicaçoes de Portugal hele 1880-1900 MHz-båndet til brug for DECT-systemer. 
Indtil videre er der ikke udstedt nogen licenser, og hvordan der vil blive givet tilladelse til de forskellige 
typer DECT-anvendelser er fortsat under overvejelse. I denne forbindelse har de portugisiske myndigheder 
udsendt en indkaldelse af interessetilkendegivelser, som vil bidrage til at vurdere den faktiske 
markedsefterspørgsel og fastlægge licensprocedurer. Der findes et antal autoriserede indendørsanvendelser 
af trådløse telefoner, baseret på CT-1, CT-2 og CT-O-standarderne, som drives i forskellige bånd. 
Finland 
Direktivet blev gennemført ved TAC's beslutninger af 25. august 1993 og 30. december 1993. Hele 1880-
1900 MHz-frekvensbåndet er allokeret til brug for DECT-systemet, der fået prioritet inden for dette bånd. 
Der er aktuelt et antal digitale faste 'point-to-point' forbindelser, som drives i DECT-båndet, og som skal 
være udfaset pr. 30. juni 1998. Der kræves ikke licens til DECT-aktiviteter, men antallet af eksisterende 
operatører er ikke opgivet. 
Sverige 
Direktivet er gennemført ved offentliggørelsen af den nationale frekvensallokeringsplan og efterfølgende 
licensbeslutninger. I 1880-1900 MHz-båndct får DECT prioritet, og båndet bruges ikke til andre formål. 
DECT-udstyr er fritaget fra radio licens. 
Det er ikke engang givet, at anvendelse af DECT som et offentligt mobilnet kræver licens, idet dette 
afhænger af aktiviteternes omfang. Indtil nu har der ikke været fremsat ønske om licenser. 
Det Forenede Kongerige 
Der er ikke vedtaget nye love i Det Forenede Kongerige til gennemførelse af direktiv 91/287/EØF, idet den 
eksisterende lovgivning er tilstrækkelig til at tillade udbud af DECT-tjenester. Denne teknologi såvel som 
DECT-basisstationer og DECT-terminaludstyr er fritaget fra licens i henhold til undtagelsesforordningen 
vedrørende trådløse telefoner af 1996 til ændring af loven af 1949 om trådløst telegrafi/telefonapparatur 
(Wireless Telegraphy Apparatus (Cordless Telephone Apparatus) (Exemption) Regulation 1996). 
Udbuddet af et DECT-telenet er omfattet af den eksisterende telekommunikationslov af 1984. DECT-
udstyr, som anvendes i et trådløst system skal være omfattet af et gyldigt godkendelsescertifikat, som både 
dækker EMC og radiokrav og tilslutning til det offentlige telenet. 
1880-1900 MHz-båndet har været til rådighed for DECT siden starten af 1990'erne, og DECT får 
prioriteret adgang til dette bånd. 
Salg af DECT-tjenester til tredjemand kræver en licens under Wireless Telegraphy Act, som udstedes af 
radiokommunikationsagenturet (Radiocommunications Agency), og en generel tilladelse under 
telekommunikationsloven (Telecommunications Act Class Licence) dækker nettene. Der er i øjeblikket 
ingen DECT-licenser, men den nylige lancering af Public Access Cordless Telephony (PACT)-licenser til 
offentlig trådløs telefoni kan ændre dette tal fremover. 
Der findes nogle analoge trådløse og digitale systemer, der optager henholdsvis 8 kanaler ved 1,7/47 MHz 
og 8 kanaler ved 31/39 MHz (CT-0) samt 40 kanaler mellem 854,1-868,1 MHz (CT-2). De analoge 
kanaler ved 1,7/47 MHz vil blive udfaset. 
43 

ISSN 0254-1459 
KOM(98) 559 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 06 16 10 
Katalognummer : CB-CO-98-566-DA-C 
ISBN 92-78-39626-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
</</