P6_TA(2006)0500

Hvidbogen om en europæisk kommunikationspolitik

Europa-Parlamentets beslutning om hvidbogen om en europæisk kommunikationspolitik (2006/2087(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens meddelelse: "Hvidbog om en europæisk kommunikationspolitik" (KOM(2006)0035),

- der henviser til Del II i EF-traktaten,

- der henviser til EF-traktatens artikel 195, 211 og 308,

- der henviser til artikel 11, 41, 42 og 44 i Den Europæiske Unions Charter om Grundlæggende Rettigheder,

- der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter [1],

- der henviser til meddelelse til Kommissionen om handlingsplan om bedre kommunikation om Europa (SEK(2005)0985),

- der henviser til Kommissionens meddelelse: "Kommissionens bidrag til tænkepausen og tiden derefter: Plan D for demokrati, dialog og debat" (KOM(2005)0494),

- der henviser til sin beslutning af 13. marts 2002 om Kommissionens meddelelse om nye rammer for samarbejde om aktiviteter vedrørende informations- og kommunikationspolitikken i Den Europæiske Union [2],

- der henviser til sin beslutning af 10. april 2003 om en informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union [3],

- der henviser til sin beslutning af 12. maj 2005 om gennemførelsen af Den Europæiske Unions informations- og kommunikationsstrategi [4],

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til Kultur- og Uddannelsesudvalgets betænkning og udtalelserne fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og Udvalget om Konstitutionelle Anliggender (A6-0365/2006),

A. der henviser til, at kommunikation er et vigtigt element i både et repræsentativt og et participatorisk demokrati,

B. der henviser til, at en af EU's demokratiske elementers stærke sider derfor hænger sammen med kommunikationsstrukturerne på europæisk plan, som forbinder institutionerne med borgerne,

C. der henviser til, at retten til information og ytringsfriheden bør være centrale elementer i demokratiet i Europa og udgøre fundamentet for de politiske systemer på europæisk og nationalt plan, og at offentligheden derfor — så vidt muligt — bør have adgang til informationer,

D. der henviser til, at erfaringerne fra europæiske valg og folkeafstemninger viser, at deltagelsen har været højere blandt borgere, som er opmærksomme på og interesserede i EU-relaterede spørgsmål, end blandt borgere, som ikke har modtaget informationer,

E. der henviser til, at der for øjeblikket ikke findes et konsolideret offentligt europæisk rum, men meget aktive offentlige nationale rum; der henviser til, at det er meget forskelligt, i hvilket omfang europæiske anliggender debatteres, og hvilke anliggender der debatteres i disse nationale offentlige rum,

F. der henviser til, at det ville være en vigtig forbedring, hvis europæiske anliggender fik en mere fremtrædende plads i de offentlige nationale rum,

G. der henviser til, at et første skridt i retning af et offentligt europæisk rum ville være at ophæve de nationale rums isolation gennem en europæisk kommunikationsaktion, og at dette er tæt forbundet med paneuropæiske, eller i det mindste transnationale, mediestrukturer,

H. der henviser til, at forskellige meningsmålinger fra Eurobarometer klart viser, at borgerne ikke er tilstrækkeligt informeret om europæiske anliggender,

I. der henviser til, at kommunikation også er forbundet med gennemsigtighed, forenklede procedurer, medborgerskab og fælles værdier,

J. der påpeger, at de europæiske anliggender og den merværdi, fællesskabslovgivningen tilfører, sjældent opnår anerkendelse i de nationale debatter, hvor de nationale politikere ofte tager æren for de europæiske succeser, medens de omvendt er hurtige til at kritisere EU — ofte for politiske forsømmelser på nationalt plan,

K. der henviser til, at Det Europæiske Råd i Bruxelles den 16. og 17. juni 2006 igen satte den institutionelle reform på dagsordenen,

L. der henviser til, at formålet med "en tænkepause" er at gøre Unionen mere demokratisk og effektiv og genskabe forbindelsen mellem den og borgerne,

Kommunikationspolitik og det europæiske offentlige rum

1. glæder sig over hvidbogens forelæggelse og tilslutter sig Kommissionens ønske om at ændre kommunikationspolitikken til en selvstændig politik med eget indhold;

2. mener, at der er behov for en forbedring af kommunikationen mellem EU og dens borgere; støtter derfor forsøget på at revidere den måde, hvorpå kommunikationen med borgerne er organiseret; understreger, at bedre kommunikation ikke kan kompensere for utilstrækkelige politikker, men kan bidrage til, at de politikker, der gennemføres, forstås bedre;

3. glæder sig over Kommissionens erkendelse af, at kommunikationen aldrig kan adskilles fra sit emne og at der skal være tale om en tovejs proces, som indebærer at der lyttes til borgerne; beklager dog, at disse principper, der opstilles i hvidbogens indledning, ikke på nogen måde omsættes i praksis; opfordrer derfor Kommissionen til at oplyse, hvordan den vil tage hensyn til borgernes synspunkter, og foreslår i denne forbindelse at integrere de andre institutioners eventuelle initiativer som f.eks. Agora, et organ, der hører repræsentanter for civilsamfundet, og som Parlamentet har besluttet at oprette;

4. anmoder indtrængende Kommissionen om at støtte oprettelsen af et offentligt europæisk rum, som primært skal struktureres gennem nationale, lokale og regionale medier, dog uden at miste den vigtige rolle af syne, som nationale og regionale aviser og tv-nyhedsprogrammer af høj kvalitet spiller i dækningen af de europæiske anliggender; opfordrer derfor medlemsstaterne til på passende vis at tilskynde de nationale offentlige audiovisuelle kanaler til at informere offentligheden i tilstrækkelig grad om de politikker, der gennemføres på europæisk plan;

5. bemærker, at formålet med en europæisk kommunikationspolitik ikke bør være at skabe et kommunikationsrum, der konkurrerer med de offentlige nationale rum, men snarere en tæt tilpasning af de nationale debatter til debatterne på EU-plan;

6. opfordrer indtrængende Kommissionen til at tage de konkrete forslag i betragtning, som fremgår af ovennævnte beslutning af 12. maj 2005, når den formulerer en kommunikationspolitik;

Definition af fælles principper

7. støtter ideen om at etablere en tovejskommunikation mellem EU og dens borgere, som kan og vil lytte nærmere til, hvad borgerne ønsker at sige om Europa; finder imidlertid ikke ideen om, at borgerne skal være drivkraften bag deltagelse og dialog, særlig fornuftig, da det ikke er borgerne, der skal opsøge informationerne, men informationerne, der skal tilflyde dem;

8. mener ikke, at det vil være hensigtsmæssigt at lade Europa-Parlamentet være omfattet af en adfærdskodeks, der regulerer dets kommunikation med EU-borgerne;

9. anmoder Kommissionen om at forelægge et forslag til en interinstitutionel aftale, der opstiller en række fælles principper for de europæiske institutioners samarbejde på kommunikationsområdet;

10. opfordrer indtrængende Kommissionen til at undersøge, hvilke muligheder der er for at lancere et reelt fællesskabsprogram for information og kommunikation om Europa for at forbedre de eksisterende tværinstitutionelle partnerskabsmekanismer på dette område; mener, at Parlamentet, såfremt Kommissionen fremlægger et tilsvarende forslag, skal inddrages fuldt ud i definitionen og fastlæggelsen af programmets indhold og anvendelsesområde;

11. er af den opfattelse, at der ved fastlæggelsen af anvendelsesområdet for en europæisk kommunikationspolitik i højere grad bør henvises til principperne og værdierne i charteret om grundlæggende rettigheder;

12. understreger, at chartret om grundlæggende rettigheder allerede definerer borgernes rettigheder med hensyn til information, og at et eventuelt nyt instrument skal respektere det folkevalgte Parlaments beføjelser, herunder særligt retten til frit at henvende sig til borgerne i hele Unionen; henstiller, at Parlamentets Udvalg, om Konstitutionelle Anliggender analyserer et sådant interinstitutionelt instruments art og indhold;

13. understreger vigtigheden af en forfatning for Europamed hensyn til at gøre Unionen mere politisk og demokratisk og i stand til at tiltrække borgerne; minder om at Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen har en politisk forpligtelse til at støtte fdenne proces;

Styrkelse af borgernes rolle

14. glæder sig over Kommissionens ønske om at drøfte europæiske anliggender på alle niveauer og kommunikere på nationalt, regionalt og lokalt niveau for at decentralisere budskabet; understreger behovet for, at en sådan kommunikation finder sted på et meget regelmæssigt grundlag; hilser Kommissionens handlingsplan velkommen og forventer, at den gennemføres straks;

15. mener, at udviklingen af en europæisk næradministration, der kan bistå de utallige nuværende EU-informationskontorer, vil kunne bidrage til at knytte vigtige direkte bånd mellem Unionen og dens borgere, særligt ved at fremme borgernes adgang til de europæiske initiativer og programmer, der vedrører dem; mener, at Kommissionens og Europa-Parlamentets informationskontorer i medlemsstaterne spiller en væsentlig rolle i denne forbindelse; mener i denne sammenhæng, at det er påkrævet at tage det arbejde, som disse informationskontorer hidtil har udført i medlemsstaterne, op til fornyet overvejelse, da deres pr-politik ikke tiltrækker sig borgernes opmærksomhed, og da de hertil anvendte midler kunne anvendes langt mere effektivt; ønsker følgelig, at de bliver mere aktive og mindre bureaukratiske;

16. glæder sig over det gennemsigtighedsinitiativ, Kommissionen indledte i november 2005, og i forbindelse med hvilket den understregede, at høje gennemsigtighedstandarder udgør en del af enhver moderne forvaltnings legitimitet; mener, at den europæiske offentlighed kan have en berettiget forventning om effektive, ansvarlige og serviceorienterede offentlige institutioner;

17. mener, at regioner og byer er de mest velegnede platforme til fremme af ideen om Europa blandt borgerne, og anmoder Regionsudvalget om at engagere sig i gennemførelsen af en fremtidig kommunikationspolitik;

18. støtter tanken om at styrke debatten i de nationale og regionale parlamenter;

19. tilskynder de nationale parlamenter til at styrke deres regeringers tilsynsrolle, når de handler i Rådet, og således øge bevidstgørelsen og dermed EU-institutionernes demokratiske ansvar;

20. understreger, at de nationale parlamenter bør bestræbe sig på at være mere opmærksomme på den europæiske lovgivningsproces meget tidligere i beslutningsprocessen;

21. henleder opmærksomheden på formandskabets konklusioner fra konferencen af parlamentsformænd i EU (Budapest, den 6.- 7. maj 2005), hvori de nationale parlamenter opfordres til hvert år og om muligt på et plenarmøde at behandle Kommissionens årlige lovgivnings- og arbejdsprogram;

22. understreger vigtigheden af de interparlamentariske fora om Europas fremtid, hvoraf et vil blive afholdt i anledning af Rom-traktaternes 50-års dag; opfordrer til, at der inden for rammerne af den europæiske kommunikationspolitik tages hensyn til drøftelserne mellem repræsentanterne for den europæiske befolkning;

23. understreger vigtigheden af borgeruddannelse om EU's integration; mener, at en vis grad af viden om Europa er en forudsætning for en vellykket interaktiv kommunikation med EU og for, at EU-borgerskabet kan give mening;

24. beklager, at støtte til sektorprogrammer med en stor multiplikatorvirkning som f.eks. Leonardo da Vinci, Sokrates og Erasmus er blevet skåret ned, da de understreger den europæiske dimension og fremmer etableringen af transnationale netværk;

25. er af den opfattelse, at det for at nå borgerne er vigtigt at kommunikere bedre og vise, at de beslutninger, der træffes i EU, er af relevans for og har indflydelse på livet i dagligdagen gennem samarbejde med regionale og lokale institutioner; foreslår, at der lægges vægt på løbende kommunikation med borgerne om relevante regionale og lokale projekter med EU-deltagelse med det formål at fremme et fælles europæisk projekt;

26. mener, at der under debatten bør tages hensyn til de handicappedes og mindretalsgruppernes såvel som de nationale og lokale gruppers og særlige målgruppers specifikke behov og aktiviteter; understreger, at der bør lægges mere vægt på at formidle relevante såvel som regionale oplysninger til definerede målgrupper og således skabe forbindelse mellem europæiske anliggender og borgernes dagligdag;

27. glæder sig over, at visse af Kommissionens repræsentationer og nationale forvaltninger har taget initiativ til et samarbejde om EU-relaterede informationskampagner; påpeger, at denne form for samarbejde kan bidrage til at skabe en mere direkte forbindelse mellem borgerne og institutionerne;

28. opfordrer Kommissionen til at sikre, at der foretages en høring af de berørte parter og offentligheden på et tidligt tidspunkt i udformningen af politikken; mener, at de vigtigste forslag kan følges op med det nye punkt i konsekvensanalysen, hvori der redegøres for, hvorledes der er blevet taget hensyn til borgernes betænkeligheder i forbindelse med udarbejdelsen af forslaget; påpeger, at de offentlige høringers betydning for EU's beslutningsproces bør præciseres;

29. opfordrer Kommissionen til at udvikle en dynamisk og reaktiv kommunikationspolitik, som — i stedet for hovedsageligt at aflægge beretning om den endelige opnåede konsensus — lægger større vægt på en beretning om udviklingen i de afgørelser, som træffes på forskellige stadier i beslutningsprocessen; mener, at formålet med Unionens kommunikationspolitik er at give borgerne en klar forståelse af, hvorledes den europæiske lovgivning udarbejdes;

Medier og ny teknologi

30. understreger vigtigheden af, at medierne fungerer som mellemmænd, meningsdannere og bærere af budskaber til borgerne i det offentlige europæiske rum, som det er Kommissionens mål at udvikle; opfordrer i denne forbindelse indtrængende Kommissionen til at støtte konkrete initiativer såsom debatfora om europæiske kulturelle og politiske spørgsmål, hvor eventuelt materiale kan være tilgængeligt på flere sprog, således at mange europæiske borgere kan interagere og udveksle synspunkter;

31. understreger, at oplyste borgere er en forudsætning for, at et participatorisk demokrati kan fungere;

32. anmoder Kommissionen om at definere så præcist som muligt, hvilken rolle den ønsker at tildele medierne, og understreger behovet for at finde en formel, der i højere grad inddrager de nationale, regionale og lokale medier i kommunikationspolitikken; mener, at man til dette formål også bør overveje at anvende alternative medier såsom en kommunikationskanal;

33. mener, at regionale og lokale mediers samarbejde på tværs af grænserne om europæiske projekter bør intensiveres; mener, at et europæisk samarbejde mellem medier og journalister gavner formidlingen af nyheder om Den Europæiske Union; anmoder Kommissionen om som led i budgettet at oprette en europæisk fond for (undersøgende) journalistik, der støtter projekter, hvor journalister fra flere medlemsstater sammen udforsker et emne i dybden og sætter det i relation til de forskellige lokale og regionale forhold;

34. hilser tilbagetrækningen af forslaget om oprettelsen af et europæisk nyhedsbureau velkommen;

35. anbefaler Kommissionen at bruge et klart og præcist sprog, når den kommunikerer med medierne og borgerne, og systematisk bruge deres modersmål; mener, at EU-jargonen øger afstanden mellem EU's institutioner og borgere frem for at mindske den;

36. henstiller, at der sker en regelmæssig udveksling af synspunkter mellem de europæiske institutioner, især Parlamentet, og medierne;

37. betragter det som Kommissionens ansvar generelt og medlemsstaternes ansvar i særdeleshed at give objektive, troværdige og upartiske informationer om europæiske politikker som et grundlag for en velinformeret debat; opfordrer derfor sidstnævnte til i højere grad at bestræbe sig på at informere medlemsstaternes offentligt ansatte om de politikker, der gennemføres på europæisk plan;

38. glæder sig over, at hvidbogen for så vidt angår de nye teknologier er i overensstemmelse med Parlamentets seneste betænkning om EU's informations- og kommunikationsstrategi;

39. værdsætter Kommissionens forslag, der har til formål at udnytte de nye kommunikationsteknologier bedre, men opfordrer til, at der iværksættes foranstaltninger med henblik på at undgå, at den digitale kløft i endnu højere grad udelukker en del af borgerne fra at få adgang til oplysningerne om Unionen; understreger behovet for, at de institutionsspecifikke kommunikationsmidler som f.eks. Europa-Parlamentets kommende web-tv ud fra et overordnet synspunkt integreres med respekt for deres selvstændighed; understreger desuden, at de traditionelle massekommunikationsmidler som f.eks. fjernsynet skal anvendes;

Forståelse for den offentlige mening i Europa

40. anmoder Kommissionen om at informere Parlamentet om evalueringen af den høring, den har gennemført;

41. sætter spørgsmålstegn ved etableringen af et overvågningscenter for den offentlige mening i Europa på kort sigt og mener, at brugen af de data og ressourcer, der allerede eksisterer og allerede er tilgængelige, skal koordineres bedre, før et sådant projekt sættes i gang;

42. konstaterer, at der ikke kan føres en tilfredsstillende kommunikationspolitik uden eksakt viden om manglerne i den information, unionsborgerne har adgang til, hvad enten det drejer sig om indholdet i fællesskabsforanstaltningerne eller de institutioner og procedurer, der muliggør deres gennemførelse; opfordrer derfor til, at Eurobarometers personale får til opgave at gennemføre en specifik, udtømmende meningsmåling, som gør det muligt at danne sig et nøjagtigt og differentieret billede af unionsborgernes informationsniveau efter deres oprindelsesland, deres faglige og sociale tilhørsforhold og deres politiske orientering;

Samarbejde

43. anmoder Kommissionen om at udarbejde konkrete forslag til gennemførelse af kommunikationspolitikken og om at evaluere dens retlige og finansielle konsekvenser;

44. mener, at Den Interinstitutionelle Informationsgruppes (IIG) arbejde bør analyseres for at vurdere, om det kan forbedres;

45. understreger behovet for, at de paneuropæiske politiske partier inddrages i en tættere dialog med deres valgkredse om EU's anliggender;

46. lægger særlig vægt på den rolle, de politiske partier spiller for det parlamentariske demokrati på alle niveauer; beklager, at de transnationale politiske partiers potentiale ikke er blevet udnyttet; beklager, at mange nationale politiske partier ikke er særligt tilbøjelige til at tilslutte sig den europæiske dimension på en kohærent og overbevisende måde; opfordrer indtrængende de politiske partier til at tage hensyn til de europæiske politikker i deres beslutningstagning og valgkampagner og til at sikre, at borgerne tilbydes reelle politiske valgmuligheder vedrørende Europas fremtid;

47. understreger, at kommunikationspolitikken bør tage hensyn til det særlige tempo i EU-anliggender, som ofte er langt fra tempoet i dagsordnerne i national politik, og ikke reelt kan udvikle sig uden for Den Europæiske Unions konkrete politikker og aktioner, som har hver deres særlige tidsplan; mener derfor, at Kommissionen, Rådet og Parlamentet bør blive enige om en tidsplan for de store sager, der i særlig grad kan interessere den offentlige mening i Europa, med henblik på at koncentrere deres kommunikationsindsats omkring disse emner;

48. opfordrer institutionerne til at undersøge mulighederne for at oprette en niveau 2-koordineringsgruppe, hvori de forskellige institutioners kompetente generaldirektorater og repræsentanter for Parlamentets udvalg er repræsenteret, og som skal have til opgave at samordne de specifikke aktiviteter til gennemførelse af de retningslinjer, der er fastlagt af den tværinstitutionelle informationsgruppe;

49. gentager, at Den Europæiske Union ofte ses som en enhed af borgerne, idet de ikke formodes at kende de finere nuancer mellem institutionerne, og at institutionernes respektive kommunikationspolitikker derfor bør indgå i en fælles sammenhæng med respekt for de enkelte institutioners kompetencer og selvstændighed; gentager sin opfordring til, at der afholdes en stor årlig interinstitutionel debat i plenarforsamlingen for at vedtage en fælles erklæring om politikkens mål og midler;

50. støtter en styrkelse af dialog og de i fællesskab afholdte offentlige debatter mellem de europæiske institutioner og de nationale og regionale organer; understreger vigtigheden af at lade kommunikationen tage udgangspunkt i initiativer, der er bygget op omkring kommunikationsmedier henvendt til det bredere publikum som f.eks. kulturelle programmer (litteratur- eller filmpriser), sportsbegivenheder osv.; mener, at kommunikationen bør omfatte en strategisk orientering mod målgrupper såsom universiteter, lokale og regionale myndigheder eller faglige sammenslutninger;

51. støtter en styrkelse af den rolle, som ombudsmanden spiller ved at give gennemsigtigheden større troværdighed;

52. påpeger, at Prince-programmet traditionelt har været baseret på et partnerskab mellem Kommissionen og medlemsstaterne; påpeger, at Parlamentet i sin seneste betænkning om EU's kommunikationsstrategi understregede behovet for parlamentarisk inddragelse i fastlæggelsen af Prince-programmets prioriteringer; mener derfor, at Europa-Parlamentets medlemmer bør inddrages fuldt ud i de arrangementer, der afholdes som led i dette programs gennemførelse;

53. anbefaler en forhøjelse af bevillingerne til eksisterende finansieringsprogrammer, der har til formål at forbedre kommunikationen i forbindelse med den europæiske integration såsom Livslang Læring, Unge, Europa for Borgerne, Media og Kultur, under den forudsætning, at de enkelte programmers målsætning respekteres fuldt ud;

54. går ind for at erstatte de fem nuværende budgetposter til Prince-programmet med et enkelt program ledet af Generaldirektoratet for Kommunikation, eftersom det vil give større fleksibilitet og en central samarbejdspartner;

55. understreger nødvendigheden af at gøre den finansielle støtte, som Den Europæiske Union yder, så synlig som overhovedet mulig og dermed også at samtlige institutioner, foreninger og aktiviteter, der modtager støtte under et af Unionens programmer, bør have pligt til at offentliggøre støtten;

56. understreger, at medlemsstaternes aktive deltagelse er afgørende for at opnå en vellykket kommunikation, og opfordrer derfor medlemsstaterne til at finde tekniske og finansielle midler, således at de kan bidrage til de fælles anstrengelser for at styrke kommunikationen i EU;

57. opfordrer indtrængende medlemsstaterne til omgående og på hensigtsmæssig vis at implementere fællesskabslovgivningen for at sikre, at alle EU-borgere har samme rettigheder i medfør af fællesskabslovgivningen; opfordrer Kommissionen til mere aktivt at sikre, at bestemmelserne i fællesskabslovgivningen finder anvendelse; opfordrer Kommissionen til at samarbejde med medlemsstaternes regeringer om at informere borgerne om deres ret til adgang til domstolsprøvelse og klage, hvis deres rettigheder krænkes;

58. opfordrer Kommissionen til i højere grad at rangordne sine partnerskaber på kommunikationsområdet ved at styrke de særlige forbindelser med partnere med et tværnationalt sigte såsom organisationer i det stadigt mere strukturerede europæiske civilsamfund, europæiske politiske partier og journalister; bekræfter vigtigheden af at inddrage de kommunikationsmidler, der henvender sig til de unge, med henblik på at styrke et område med europæisk borgerskab;

59. understreger nødvendigheden af at tilpasse og videreudvikle hvidbogens strategier og indhold i henhold til den igangværende debat i det europæiske samfund og på tværs af medlemsstaterne;

*

* *

60. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Regionsudvalget, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og medlemsstaternes regeringer og parlamenter.

[1] EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.

[2] EUT C 47 E af 27.2.2003, s. 400.

[3] EUT C 64 E af 12.3.2004, s. 591.

[4] EUT C 92 E af 20.4.2006, s. 403.

--------------------------------------------------