KOMMISSIONENS SVAR PÅ DEN EUROPÆISKE REVISIONSRETS SÆRBERETNING

»EU'S UNGDOMSGARANTI: DE FØRSTE SKRIDT ER TAGET, MEN DER VENTER GENNEMFØRELSESRISICI FORUDE«

RESUMÉ

V.

Første led: Kommissionen har bemærket sig anbefalingerne til medlemsstaterne og ville netop gerne have, at der i visse tilfælde var en bedre oversigt over størrelsen af de anslåede udgifter til alle de planlagte foranstaltninger til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden.

I det af Kommissionen udarbejdede skema blev medlemsstaterne bedt om oplysninger om nationale og regionale/lokale finansieringsmuligheder og finansieringsmuligheder fra EU og arbejdsgiverside og andre kilder, dvs. at medlemsstaterne blev opfordret til at fremkomme med fuldstændige oplysninger om de samlede udgifter til og finansieringen af ungdomsgarantien (inkl. udækkede finansieringsbehov).

19 ud af 28 medlemsstater har fremlagt disse oplysninger (med forskellige grader af detaljer).

Andet led: Kommissionen tilslutter sig anbefalingen og mener, at den er delvist gennemført, f.eks. gennem Rådets henstilling om en kvalitetsramme for praktikophold, den europæiske alliance om lærlingeuddannelser og den tilhørende rådserklæring samt den overvågning af beskæftigelseskvaliteten, som er indbygget i det europæiske semester.

Med hensyn til bestræbelserne på at indføre et sæt kvalitative karakteristika, vil Kommissionen gøre en ekstra indsats for at fremme overvejelserne om "kvalitetstilbud" under hensyntagen til de kvalitative karakteristika, der er nævnt i vejledningen om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Kommissionen vil bl.a. arrangere en debat om begrebet "kvalitetstilbud" i forbindelse med det næste møde for de nationale koordinatorer af ungdomsgarantien, opfordre medlemsstaterne til at drøfte begrebet "kvalitetstilbud" i Beskæftigelsesudvalget, undersøge mulighederne for at fremhæve kvalitative ungdomsgarantitilbud i forbindelse med det gensidige læringsprogram og udbygge retningslinjerne om "kvalitet" i FAQ-dokumentet om ungdomsgarantien.

Kommissionen bemærker, at jobtilbuddenes kvalitet vil fremgå af de efterfølgende evalueringer, således som det anbefales i retningslinjerne om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

Tredje led: Kommissionen tilslutter sig anbefalingen og mener, at den allerede er delvist gennemført ved den af EPSCO-Rådet godkendte indikatorramme, de relevante ordninger, som er indeholdt i ESF-forordningens artikel 19 og bilag I og II, og de relevante bestemmelser i forordningen om fælles bestemmelser vedrørende overvågning og evaluering af foranstaltninger finansieret af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet og takket være Kommissionens forpligtelse til at fremlægge en rapport om ungdomsgarantiens gennemførelse for Europa-Parlamentet og Rådet i 2016.

Overvågningsaktiviteterne vil indgå i Kommissionens vurdering af ungdomsgarantiens gennemførelse i forbindelse med de kommende europæiske semestre. De vil desuden danne baggrund for Kommissionens rapport i 2016 om ungdomsgarantiens gennemførelse, som Europa-Parlamentet og Rådet formelt vil få forelagt gennem de relevante kanaler.

INDLEDNING

15. Kommissionen bemærker, at der er afsat yderligere 11 mia. til f.eks. modernisering af arbejdsformidlingerne og selvstændig virksomhed, hvilket også indirekte vil være til støtte for ungdomsbeskæftigelsen.

Der vil blive brugt over 26 mia. EUR til uddannelse, inkl. livslang læring, som forventes især at være til fordel for unge.

BEMÆRKNINGER

37. Kommissionen vil gerne minde om, at de lovgivningsmæssige rammer ikke er bindende, idet den agerer på grundlag af en rådshenstilling, og at en række delelementer i ungdomsgarantien er brugbare i bestemte situationer, men at de ikke alle nødvendigvis skal indgå i en særlig national ordning.

Da den fremlagte plan for gennemførelse af ungdomsgarantien blev evalueret, var det desuden kun det første skridt i det løbende tilsyn med ungdomsgarantiens gennemførelse i medlemsstaterne. Kommissionen overvåger gennemførelsen af ungdomsgarantien i forbindelse med det europæiske semester. Det europæiske semester dækker en bred vifte af nationale politikker, der har berøring med ungdomsgarantiens gennemførelse.

Første led: I forbindelse med det europæiske semester fremhæves det, hvor det er nødvendigt, at der er brug for at øge IKT-kvalifikationer/digitale færdigheder.

Andet led: Ifølge Kommissionen bliver ungdomsgarantiordningen ikke nødvendigvis mindre effektiv af, at der ikke er blevet taget hensyn til forbindelsen mellem afvisningen af et fornuftigt tilbud og arbejdsløshed og sociale ydelser.

I Kommissionens arbejdsdokument fastsættes det, at det kunne overvejes at indføre principperne om en gensidig forpligtelse i de aktive arbejdsmarkedspolitikker i forbindelse med ungdomsgarantiordningens udformning[1].

I Rådets henstilling henvises der til princippet om gensidig forpligtelse i forbindelse med tidlig indgreb og aktivering (henstilling 10).

"Gensidig forpligtelse" kan være forbundet med store fordele, men det er ikke medtaget i evalueringsskemaet, da det vil være alt for restriktivt at dømme en ordning efter, om det er med eller ej, f.eks. hvis en medlemsstat har valgt ikke at basere sin ordning på dette princip, eller hvis det ikke er muligt i henhold til de nationale bestemmelser og praksis.

Hovedvægten blev derfor lagt på en vurdering af ungdomsgarantiens vigtigste byggeklodser og, om tilbuddene fandtes, og hvad de dækkede.

41. Når der er vedtaget et operationelt program med foranstaltninger, der vedrører ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, skal der være etableret "en strategisk politisk ramme til fremme af ungdomsbeskæftigelsen", inden der udbetales midler fra Kommissionen. Når Kommissionen vurderer, om dette krav er opfyldt (ungdomsbeskæftigelsesinitiativets såkaldte forhåndsbetingelse), baserer den sig på medlemsstaternes selvevaluering og de heri indeholdte oplysninger. I de tilfælde, hvor en medlemsstat henviste til supplerende nationale strategier for ungdomsbeskæftigelsen, som ikke var indeholdt i planen for ungdomsgarantiens gennemførelse, var Kommissionen nødt til at basere sin vurdering af, om forhåndsbetingelsen var opfyldt, på samtlige strategiske dokumenter om ungdomsbeskæftigelse omtalt af medlemsstaterne. Når Kommissionen skal vurdere, om forhåndsbetingelsen er opfyldt, ser den dog på overensstemmelsen med planen for ungdomsgarantiens gennemførelse for at sikre, at ESF-investeringerne matcher den pågældende medlemsstats politiske målsætninger.

42. Kommissionen understreger, at vurderingsgrundlaget for planen om ungdomsgarantiens gennemførelse ikke er det samme som for opfyldelsen af forhåndsbetingelserne, eftersom der er to forskellige mål, nemlig politiske mål (ungdomsgarantien) og overholdelse af lovgivningen (ungdomsbeskæftigelsesinitiativet).

Opfyldelse af forhåndsbetingelsen forudsætter, at der "findes en strategisk politisk ramme til fremme af ungdomsbeskæftigelse, herunder via gennemførelse af ungdomsgarantien". Delkriteriet om, at Kommissionen skal vurdere "den strategiske politiske ramme" er også fastsat i forordningen. I sidstnævnte forbindelse nævnes der intet om, at der skal foreligge en plan for gennemførelse af ungdomsgarantien og dermed, at der foreligger en positiv vurdering fra Kommissionen.

Der er således ikke nogen automatisk forbindelse mellem vurderingen af planen om gennemførelsen af ungdomsgarantien, som gennemføres ud fra et politisk perspektiv og på grundlag af ungdomsgarantianbefalingerne, og vurderingen af forhåndsbetingelserne med betydning for ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, hvortil der anvendes nogle standardkriterier, som er fastsat i forordningen om fælles bestemmelser.

Kommissionen bemærker, at den under lovgivningsprocessen foreslog, at der skulle kræves en plan for gennemførelse af ungdomsgarantien for, at man kunne betragte forhåndsbetingelsen som værende opfyldt, men at dette blev afvist af Rådet.

43. Kommissionen henviser til sit svar på punkt 42. At de to processer til tider medfører nuancerede eller lettere forskellige resultater kan forklares med, at de af natur er forskellige, selv om de i et vist omfang er kædet sammen.

Delkriteriet for vurderingen af "den strategiske politiske ramme til fremme af ungdomsbeskæftigelsen" indeholder også flere kvalitative elementer som f.eks. identifikation af de centrale aktører, herunder de involverede offentlige myndigheder, og koordinering med partnerne, etablering af tidlige indgreb og aktiveringsordninger og overvågning. Vurderingen af disse kvalitative elementer er mere end blot en formel kontrol.

Herudover er Kommissionens vurdering af, om ungdomsbeskæftigelsesinitiativets forhåndsbetingelse er opfyldt, i det omfang det har været muligt, blevet brugt til at bede om visse ændringer af planen om gennemførelse af ungdomsgarantien (f.eks. i Frankrig).

Kommissionens svar på punkt 45 og 46.

Kommissionen er enig og vil gerne understrege, at det er helt afgørende at investere i ungdomsgarantien, hvis EU skal fastholde sit fremtidige vækstpotentiale. Stor finansiel EU-støtte kan være en hjælp, navnlig støtte fra Den Europæiske Socialfond og støtte i forbindelse med ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Men hvis ungdomsgarantien skal have reel betydning, er medlemsstaterne også nødt til at prioritere de beskæftigelsesfremmende foranstaltninger for unge i deres nationale budgetter.

47. 19 ud af 28 medlemsstater har oplyst, hvordan de forventer, at deres ungdomsgarantiordninger skal finansieres (mere eller mindre detaljeret). Kommissionen så dog gerne, at der i visse tilfælde blev givet en bedre oversigt over udgifterne til alle de planlagte foranstaltninger, men den er opmærksom på, at der må tages forbehold for ethvert skøn over udgifterne til ungdomsgarantien.

49. I henstillingen om ungdomsgarantien angives det ikke præcist, hvordan medlemsstaterne skal gennemføre ungdomsgarantien, da det i høj grad er afhængig af den nationale situation (dvs. antallet af unge, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse, og deres særlige karakteristika).

Virkningerne afhænger derfor af, hvordan medlemsstaterne vælger at målrette foranstaltningerne, og hvordan støtten udformes.

Som det blev forklaret i begrundelsen til Kommissionens forslag, er der vedlagt et arbejdsdokument, hvori der mere detaljeret redegøres for, hvad en ungdomsgaranti består af, hvad udgifterne og fordelene er ved sådanne ordninger, og hvordan de enkelte bestanddele, der kræves til en vellykket ungdomsgaranti, kan beskrives. Desuden redegør arbejdsdokumentet i et bilag for de politikker til fremme af ungdomsbeskæftigelsen, som allerede findes i de 27 medlemsstater og Kroatien, hvilket afspejler de forskellige udgangspunkter for disse lande i etableringen af fuldt udbyggede ungdomsgarantiordninger.

Den reelle udgift til en ungdomsgaranti afhænger også af de nationale omstændigheder og den måde, den udformes og gennemføres i de enkelte medlemsstater. Ethvert skøn over udgifterne til ungdomsgarantien er derfor på flere måder behæftet med usikkerhed.

Som strømpil for medlemsstaternes potentielle udgifter til gennemførelse af ungdomsgarantien kan landene Østrig, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige bruges som eksempel.

50. Kommissionen henviser til sit svar på punkt 15.

53. Kommissionen henviser til sit svar på punkt 47.

54. Kommissionen gav faktisk Frankrig besked om, at planens samlede kvantitative mål ikke er tilstrækkeligt klare og understregede samtidig, at der stadig er tvivl om kvaliteten af de tilbud, som Pôle Emploi stiller til rådighed for unge, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse, som led i ungdomsgarantien. Der vil ske en yderligere opfølgning i forbindelse med det europæiske semester.

I forbindelse med Irlands plan om gennemførelsen af ungdomsgarantien blev der samtidig fremlagt en tabel med oplysninger om den gennemsnitlige deltagelse, tilgangen af nye deltagere, den forventede tilgang af unge og de skønnede omkostninger ved ungdomsbestemmelsen. De irske myndigheder er tilbageholdende med at give et skøn over det fremtidige antal deltagere, indtil de offentlige budgetmidler er blevet godkendt, og har derfor ikke angivet nogen tal for tiden efter 2014. Det blev derfor ikke fundet nødvendigt eller formålstjenligt at anmode Irland om yderligere oplysninger.

Kommissionens svar på punkt 55 og 56.

Ifølge Kommissionen var det for det første vigtigt at kunne kontrollere, om der var afsat (tilstrækkelige) nationale midler til støtte for EU-midlerne. Medlemsstaterne blev derfor udstyret med et skema, hvor de blev bedt om at oplyse, hvilke finansieringskilder der fandtes, dvs. om finansieringen kom fra EU, nationale eller regionale/lokale kilder, arbejdsgiverne og/eller andre finansieringskilder.

Fordelingen mellem de forskellige EU-midler blev vurderet at være sekundær på det tidspunkt, eftersom det operationelle program forventedes at foreligge kort tid efter. Kommissionen var af den opfattelse, at de relevante operationelle programmer ville indeholde en detaljeret oversigt over EU-finansieringskildernes fordeling efter ESF/UBI, idet medlemsstaterne og Kommissionen endnu ikke havde afsluttet de uformelle forhandlinger om de operationelle programmers finansieringsplaner.

57. Kommissionen gør opmærksom på, at lovmæssigheden af udgifterne til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet vil blive kontrolleret i forbindelse med den normale sikkerhedsprocedure, hvor der bliver taget passende hensyn til særlige risici.

Kommissionens svar på punkt 61 og 62.

Kommissionen er enig i, at "kvalitet" er afgørende for gennemførelsen af ungdomsgarantien.

Kommissionen anbefaler en række kvalitetstræk ved praktikophold (ved hjælp af Rådets henstilling om kvalitetsrammer for praktikophold) og lærlingeuddannelser (ved hjælp af den europæiske alliance for lærlingeuddannelser og den tilhørende rådserklæring). Hvad de enkelte jobs angår, så fører Kommissionen tilsyn med kvaliteten af beskæftigelsen i forbindelse med det europæiske semester, især med henblik på overgangen mellem skole og arbejdsliv og spørgsmål vedrørende opdelingen af arbejdsmarkedet.

Hvad angår beskæftigelens kvalitet på det frie marked, er det Kommissionens holdning, at kontrol af kvaliteten er afhængig af situationen på det pågældende arbejdsmarked, dvs. f.eks. arbejdsmarkedslovgivningen eller den aktuelle økonomiske situation.

Kommissionen vil gøre en ekstra indsats for at fremme overvejelserne om "kvalitetstilbud" under hensyntagen til de kvalitative karakteristika, der er nævnt i vejledningen om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Kommissionen vil bl.a. arrangere en debat om begrebet "kvalitetstilbud" i forbindelse med det næste møde for de nationale koordinatorer af ungdomsgarantien, opfordre medlemsstaterne til at drøfte begrebet "kvalitetstilbud" i Beskæftigelsesudvalget, undersøge mulighederne for at fremhæve kvalitative ungdomsgarantitilbud i forbindelse med det gensidige læringsprogram og udbygge retningslinjerne om "kvalitet" i FAQ-dokumentet om ungdomsgarantien.

63. Kommissionen henviser til sit svar på punkt 61 og 62.

Endelig gør Kommissionen opmærksom på, at det ikke er muligt at sikre en ensartet gennemførelse eller at anlægge en standardiseret tilgang, og det er heller ikke i overensstemmelse med Rådets henstilling, hvor det klart fremgår, at ungdomsgarantiordningerne skal være i overensstemmelse med de lokale, regionale og nationale forhold.

Kommissionen er dog enig i, at det er helt afgørende, at gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne er effektiv. Den resultatbaserede tilgang, som Kommissionen har anlagt, har netop en række fordele ved vurderingen af, om ungdomsgarantiordningerne er effektive, eftersom den tager højde for de forskellige arbejdsmarkedssituationer, og om et givet tilbud passer til den enkelte person.

Det er således Kommissionens opfattelse, at et tilbud generelt kan siges at være et kvalitetstilbud, hvis den pågældende person opnår en varig tilknytning til arbejdsmarkedet. Det vil sige, at vedkommende ikke atter bliver arbejdsløs eller står tilbage uden beskæftigelse efter tilbuddet. Kvaliteten af et tilbud kan derfor måles på resultatet. Som understreget ovenfor (jf. svar på punkterne 61 og 62) vil Kommissionen yderligere stimulere overvejelserne om "kvalitetstilbud".

Kommissionen bemærker, at der allerede gælder kvalitetsstandarder for tilbud om lærlingeuddannelser, praktikophold og videreuddannelse, uanset om de modtager støtte eller ej, f.eks. de foranstaltninger, der finansieres som led i UBI/ESF-programmer og nationale programmer.

65. Det er Kommissionen magtpåliggende at understrege, at det var nødvendigt med en langvarig konsensusskabende indsats for at fastlægge en fælles tilsynsramme. Det kan have forsinket vedtagelsen af Rådets henstilling om ungdomsgarantien på et kritisk tidspunkt og dermed have umuliggjort et hurtigt resultat.

68. Kommissionen vil gerne gøre opmærksom på, at overvågningsresultaterne indgår i de centrale dokumenter, som Europa-Kommissionen vedtager i forbindelse med det europæiske semester (Kommissionens arbejdsdokumenter, grundige undersøgelser, forslag til landespecifikke henstillinger).

Kommissionen står i regelmæssig forbindelse med Europa-Parlamentet om forløbet af det europæiske semester.

Endelig skal Kommissionen i forlængelse af konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 27.-28. juni 2013 aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet i 2016 om gennemførelsen af ungdomsgarantien og forløbet af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

Kommissionens svar på punkt 69 og 70.

Kommissionen kan oplyse, at Beskæftigelsesudvalget den 3. december 2014 for anden gang udtalte sig om gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne i 21 medlemsstater, og at der blev udarbejdet konklusioner for hver enkelt af de kontrollede medlemsstater. Der vil blive fulgt op på dette arbejde i maj 2015. I alle Beskæftigelsesudvalgets udtalelser fra december 2014 blev der indgående set på ungdomsgarantiordningerne ud fra en ensartet fremgangsmåde under anvendelse af samme arbejdsmetoder for alle medlemsstater. Både udtalelserne fra maj og december 2014 blev anvendt i de efterfølgende EPSCO-møder om ungdomsbeskæftigelse og ungdomsgarantien.

71. Indikatorrammen for overvågningen af ungdomsgarantien blev godkendt af Beskæftigelsesudvalget den 22. september 2014. Beskæftigelsesudvalgets nøglebudskaber om indikatorrammen for overvågning af ungdomsgarantien blev godkendt på EPSCO-Rådet i december 2014; heri opfordres der til en klar politisk tilkendegivelse om at ville fjerne de eksisterende hindringer for dataindsamlingen og sikre en fornuftig overvågningsordning for ungdomsgarantien både i EU som helhed og i medlemsstaterne med udgangspunkt i den foreslåede ramme.

Se tillige Kommissionens svar på punkt 65.

72. Kommissionen er enig i, at der er brug for en løbende forpligtelse fra medlemsstaternes side. Beskæftigelsesudvalgets indikatorgruppe iværksatte i oktober 2014 ungdomsgarantiens pilotdataindsamling. Formålet var at afprøve den metode, der er foreslået anvendt i forbindelse med den regelmæssige administrative dataindsamling med det formål at føre kontrol med ungdomsgarantiens gennemførelse og at vurdere, hvilke hindringer medlemsstaterne står over for, og hvordan de kan løses med henblik på den regelmæssige dataindsamling, der skal starte i juni 2015. Den 18. februar havde alle medlemsstater med undtagelse af tre indsendt deres bidrag. De resterende bidrag forventes at foreligge snarest.

73. Fremlæggelsen af resultaterne af de vigtigste beskæftigelsesmæssige og sociale indikatorer suppleres med en række yderligere oplysninger fra bl.a. overvågningen af beskæftigelsesresultaterne og vurderingen af medlemsstaternes politiske foranstaltninger.

Kommissionens fælles svar på punkt 74-76.

Kommissionen understreger, at udarbejdelsen og vedtagelsen af landespecifikke henstillinger først og fremmest er en politisk proces, hvor Kommissionen på grundlag af arbejdsdokumenternes landespecifikke analyser fremsætter et forslag, som efterfølgende vurderes i løbet af en flersidet drøftelse i udvalg og rådsgrupper for endelig at blive godkendt af Det Europæiske Råd.

I Kommissionens forslag til landespecifikke henstillinger tages der hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende i de enkelte landes situation.

Tekstboks 7 — Landespecifikke henstillinger i 2013 — Litauen og Italien

Det er Kommissionens opfattelse, at der blev taget passende hensyn til de særlige forhold i både Litauen og Italien.

77. Kommissionen gør opmærksom på, at semesterarbejdet overordnet set er ensbetydende med, at der i medlemsstaterne gøres en stor reformindsats på mellemlang sigt.

80. Det er Kommissionens opfattelse, at de planer om ungdomsgarantiens gennemførelse, som medlemsstaterne har fremlagt, i de fleste tilfælde allerede indeholder en nyttig generel oversigt over alle ungdomsgarantiforanstaltningerne.

Herudover har Kommissionen etableret en overvågningsordning for ungdomsgarantien. Der føres tilsyn med strukturreformerne i forbindelse med det europæiske semester, inkl. i Beskæftigelsesudvalget. Der vil blive ført tilsyn med de foranstaltninger, der er rettet mod enkeltpersoner, ved hjælp af indikatorrammen for overvågning af ungdomsgarantien, og hvis der er tale om foranstaltninger finansieret af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, vil det ske ved hjælp af de relevante ordninger, der er fastsat i artikel 19 i ESF-forordningen og i bilag I og II hertil, og de relevante bestemmelser om overvågning og evaluering i forordningen om fælles bestemmelser.

84. De i bilag II indeholdte ESF-indikatorer for ungdomsbeskæftigelsesinitiativet er blevet fastlagt ud fra et ønske om at føre så nøje kontrol som muligt med de fælles ESF-indikatorer i bilag I. Samtidig afspejler de ungdomsinitiativets særlige karakter.

Første led: Ud fra et ønske om at sikre kvaliteten af de resultater, der opnås med UBI-finansieringen, har Kommissionen en interesse i at måle de overordnede resultater i forhold til ændringerne i en persons status, nemlig fra at have været en person, som hverken var i beskæftigelse eller under uddannelse ved starten på indsatsen til den potentielle ændring, der er indtruffet efter UBI-støtten.

I forbindelse med ungdomsgarantien stilles der en række særskilte overvågningskrav, som gør det muligt at spore de typer tilbud, som ungdomsgarantien vil medføre fra 2016 og fremefter.

Andet led: UBI-indikatorerne følger samme logik og mønster som de fælles ESF-indikatorer.

Som følge af den efterfølgende overvågning af tidligere deltagere i UBI-foranstaltninger, stilles der større krav til deltagerne og de administrative ressourcer. En så omfattende obligatorisk overvågning kan for nogle foranstaltninger synes at være for udgiftstung og overdreven. Når virkningerne iagttages efter et længere tidsrum, vil årsagssammenhængen mellem observationerne og indsatsen være mindre, dvs. at merværdien af observationerne er ringere.

Det er imidlertid muligt for medlemsstaterne ud over den pligtige overvågning at anvende en række supplerende langtidsindikatorer, f.eks. ved at gentage tilsynet efter 6 måneder. Medlemsstaterne er desuden forpligtet til at foretage en konsekvensundersøgelse for at få kendskab til indsatsens langtidsvirkning, f.eks. i form af indkomstændringer i de efterfølgende år og lignende indikatorer ud over de indikatorer, der er angivet i bilag II.

Tredje led: I de tilfælde, hvor en medlemsstat har angivet i det operationelle program, at den har til hensigt at udvide målgruppen til under 30 år, har Kommissionen krævet, at medlemsstaten medtager en række supplerende programspecifikke indikatorer til at dække gruppen 25-29 år.

Resultatindikatorerne er ikke som sådan aldersafhængige, og de dækker ikke nogen bestemt aldersgruppe, f.eks. 15-18 år, men Kommissionen har alligevel bedt medlemsstaterne om at tilføje nogle programspecifikke resultatindikatorer for UBI-aldersgruppen 25-29 år, hvis de beslutter at medtage denne gruppe som målgruppe. Disse indikatorer vil gøre det muligt at vurdere indsatsens effektivitet ved at sammenholde dem med UBI-resultatindikatorerne i bilag II.

KONKLUSION OG ANBEFALINGER

87. Se Kommissionens svar på punkt 37.

89. Kommissionen henviser til sit svar på punkt 47.

Kommissionen bemærker, at det ikke i Rådets henstilling angives præcist, hvordan medlemsstaterne skal gennemføre ungdomsgarantien (dvs. beskæftigelse, videreuddannelse, lærlingeuddannelse eller praktikophold), da det afhænger af den nationale situation (dvs. antallet af unge, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse, og hvordan denne gruppe er sammensat). Udgifter og fordele påvirkes af den konkrete støttes mål og udformning, og det er derfor vanskeligt at beregne udgifter og fordele ved alle mulige optioner på forhånd.

Kommissionen er dog enig i, at den samlede finansiering kan vise sig at være utilstrækkelig for gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne, og den har opfordret medlemsstaterne til at prioritere ungdomsbeskæftigelsesforanstaltninger i deres statsbudgetter.

Det bør desuden bemærkes, at EU-fondenes støtte til ungdomsgarantien rækker længere end til blot de direkte ungdomsbeskæftigelsesinitiativer og ESF-foranstaltninger vedrørende uddannelse og beskæftigelse for unge. ESF støtter desuden modernisering af arbejdsformidlingen, selvstændig virksomhed, uddannelse og social integration, hvilket også delvis er til fordel for ungdomsbeskæftigelsen set ud fra strukturreformerne.

Anbefaling 1

Kommissionen har bemærket sig anbefalingen til medlemsstaterne og ville netop gerne have, at der i visse tilfælde var en bedre oversigt over størrelsen af de anslåede udgifter til de planlagte foranstaltninger til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden.

I det af Kommissionen udarbejdede skema blev medlemsstaterne bedt om oplysninger om nationale og regionale/lokale finansieringsmuligheder og finansieringsmuligheder fra EU og arbejdsgiverside og andre kilder, dvs. at medlemsstaterne blev opfordret til at fremkomme med fuldstændige oplysninger om de samlede udgifter til og finansieringen af ungdomsgarantien (inkl. udækkede finansieringsbehov).

19 ud af 28 medlemsstater har fremlagt disse oplysninger (med forskellige grader af detaljer).

90. Ifølge Kommissionen er det ikke muligt at sikre en ensartet gennemførelse af ungdomsgarantien eller at anlægge en standardiseret tilgang, og det er heller ikke i overensstemmelse med Rådets henstilling, hvor det klart fremgår, at ungdomsgarantiordningerne skal være i overensstemmelse med de lokale, regionale og nationale forhold.

Kommissionen er enig i, at det er helt afgørende, at gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne er effektiv. Den resultatbaserede tilgang, som Kommissionen har anlagt, har netop en række fordele ved vurderingen af, om ungdomsgarantiordningerne er effektive, eftersom den tager højde for de forskellige arbejdsmarkedssituationer, og om et givet tilbud passer til den enkelte person.

Det er således Kommissionens opfattelse, at et tilbud generelt kan siges at være et kvalitetstilbud, hvis den pågældende person opnår en varig tilknytning til arbejdsmarkedet. Det vil sige, at vedkommende ikke atter bliver arbejdsløs eller står tilbage uden beskæftigelse efter tilbuddet. Kvaliteten af et tilbud kan derfor måles på resultatet.

Kommissionen bemærker, at der allerede gælder kvalitetsstandarder for tilbud om lærlingeuddannelser, praktikophold og videreuddannelse, uanset om de modtager støtte eller ej, f.eks. de foranstaltninger, der finansieres som led i UBI/ESF-programmer og nationale programmer.

Kommissionen anbefaler således en række kvalitetstræk ved praktikophold (ved hjælp af Rådets henstilling om kvalitetsrammer for praktikophold) og lærlingeuddannelser (ved hjælp af den europæiske alliance for lærlingeuddannelser og den tilhørende rådserklæring). Hvad de enkelte jobs angår, så fører Kommissionen tilsyn med kvaliteten af beskæftigelsen i forbindelse med det europæiske semester, især med henblik på overgangen mellem skole og arbejdsliv og spørgsmål vedrørende opdelingen af arbejdsmarkedet.

Hvad angår beskæftigelsens kvalitet på det frie marked, bemærker Kommissionen, at kontrol af kvaliteten er afhængig af situationen på det pågældende arbejdsmarked, dvs. f.eks. arbejdsmarkedslovgivningen eller den aktuelle økonomiske situation.

Anbefaling 2

Kommissionen tilslutter sig anbefalingen og mener, at den er delvist gennemført, f.eks. gennem Rådets henstilling om en kvalitetsramme for praktikophold, den europæiske alliance om lærlingeuddannelser og den tilhørende rådserklæring samt den overvågning af beskæftigelseskvaliteten, som er indbygget i det europæiske semester.

Med hensyn til bestræbelserne på at indføre et sæt kvalitative karakteristika, vil Kommissionen gøre en ekstra indsats for at fremme overvejelserne om "kvalitetstilbud" under hensyntagen til de kvalitative karakteristika, der er nævnt i vejledningen om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Kommissionen vil bl.a. arrangere en debat om begrebet "kvalitetstilbud" i forbindelse med det næste møde for de nationale koordinatorer af ungdomsgarantien, opfordre medlemsstaterne til at drøfte begrebet "kvalitetstilbud" i Beskæftigelsesudvalget, undersøge mulighederne for at fremhæve kvalitative ungdomsgarantitilbud i forbindelse med det gensidige læringsprogram og udbygge retningslinjerne om "kvalitet" i FAQ-dokumentet om ungdomsgarantien.

Kommissionen bemærker, at jobtilbuddenes kvalitet vil fremgå af de efterfølgende evalueringer, således som det anbefales i retningslinjerne om evaluering af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet.

91. Kommissionen fører tilsyn med ungdomsgarantiens gennemførelse ved hjælp af det europæiske semester, f.eks. i form af bilaterale møder med medlemsstaterne og factfindingmissioner.

Kommissionen bidrager desuden gennem sit medlemskab af Beskæftigelsesudvalget (EMCO) - og udvalgets forberedelse af Rådets drøftelser - til den multilaterale overvågning af ungdomsgarantiens gennemførelse. Beskæftigelsesudvalget har således én gang i 2013 og to gange i 2014 foretaget en målrettet evaluering af den multilaterale overvågning. Evalueringerne fra såvel maj som december 2014 blev anvendt på de efterfølgende EPSCO-møder om ungdomsbeskæftigelse og ungdomsgarantien.

Hvor det er relevant, fremsætter Kommissionen forslag om landespecifikke henstillinger til medlemsstaterne. Konklusionerne fra Beskæftigelsesudvalgets multilaterale evalueringer indgår i de endelige forhandlinger om de landespecifikke henstillinger.

Beskæftigelsesudvalget godkendte den 22. september 2014 en indikatorramme for overvågning af ungdomsgarantien, som er baseret på makroøkonomiske indikatorer på gennemførelses- og opfølgningsplan, der tilsammen giver et holistisk syn på ungdomsgarantiordningernes indvirkning på unges beskæftigelsesmæssige situation over hele Europa. For øjeblikket indsamler samtlige 28 medlemsstater på forsøgsbasis en række administrative data til anvendelse på "gennemførelsesniveauet", og i løbet af 2015 vil der blive indledt en regulær dataindsamling. På EPSCO-rådsmødet den 11. december 2014 blev der godkendt en række vigtige udtalelser om indikatorrammen, som samtidig understregede medlemsstaternes politiske forpligtelse til at fremlægge de nødvendige data.

Der vil blive ført tilsyn med de foranstaltninger, der er rettet mod enkeltpersoner, ved hjælp af indikatorrammen for overvågning af ungdomsgarantien, og hvis der er tale om foranstaltninger finansieret af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, vil det ske ved hjælp af de relevante ordninger, der er fastsat i artikel 19 i ESF-forordningen og i bilag I og II hertil, og de relevante bestemmelser om overvågning og evaluering i forordningen om fælles bestemmelser. Hvad især angår ungdomsbeskæftigelsesinitiativet har Kommissionen fastsat rammerne for tilsynet med de af initiativets foranstaltninger, der gennemføres under ungdomsgarantien, ved at fastsætte fælles indikatorer i ESF-forordningen.

Anbefaling 3

Kommissionen tilslutter sig anbefalingen og mener, at den allerede er delvist gennemført ved den af EPSCO-Rådet godkendte indikatorramme, de relevante ordninger, som er indeholdt i artikel 19 i ESF-forordningen og bilag I og II hertil, de relevante bestemmelser i forordningen om fælles bestemmelser vedrørende overvågning og evaluering af foranstaltninger finansieret af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet og takket være Kommissionens forpligtelse til at fremlægge en rapport om ungdomsgarantiens gennemførelse for Europa-Parlamentet og Rådet i 2016.

Overvågningsaktiviteterne vil indgå i Kommissionens vurdering af ungdomsgarantiens gennemførelse i forbindelse med de kommende europæiske semestre. De vil desuden danne baggrund for Kommissionens rapport i 2016 om ungdomsgarantiens gennemførelse, som Europa-Parlamentet og Rådet formelt vil få forelagt gennem de relevante kanaler.

[1] Kommissionens arbejdsdokument SWD(2012) 409 final, s. 4.