Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse »Mod et 8. miljøhandlingsprogram«

(2019/C 168/06)

Ordfører: Cor Lamers (NL/EPP), borgmester i Schiedam Basisdokument: Initiativudtalelse

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

A. Indledende bemærkninger

1. Det Europæiske Regionsudvalg påpeger, at EU skal udvise et højere ambitionsniveau inden for alle relevante politiske områder, navnlig klima, biodiversitet og miljø, for at nå målene i Parisaftalen og FN's mål for bæredygtig udvikling;

2. bemærker, at en utilstrækkelig gennemførelse af EU's miljø-, biodiversitets- og klimapolitikker og -lovgivning udgør en risiko for vores levevis' langsigtede bæredygtighed, fører til alvorlige sundhedstrusler og forringer EU-borgernes livskvalitet;

3. påpeger, at verdens voksende befolkning kræver mere mad, energi og ressourcer. Udvalget gør opmærksom på, at konsekvenserne — klimaforandringer, tab af naturreserver i stor skala og faldende biodiversitet — ofte er katastrofale;

4. er overbevist om, at EU's miljøhandlingsprogrammer i denne forbindelse tilvejebringer strategisk vejledning, langsigtede visioner og muligheder for at styrke sammenhængen mellem miljø- og klimamålene og derved skabe merværdi;

5. understreger, at der er nået meget under miljøhandlingsprogrammerne, eftersom forureningen generelt langsomt er begyndt at aftage, naturen er bedre beskyttet, og omstillingen til en kulstoffattig og cirkulær økonomi går hurtigere, men der er fortsat meget at gøre;

6. påpeger, at selv om man i det 7. miljøhandlingsprogram udpegede bedre gennemførelse som en central prioritet, udgør utilstrækkelig gennemførelse af miljøpolitikker og -lovgivning — f.eks. på grund af en ringe integrering af politikkerne — fortsat et betydeligt problem;

7. opfordrer derfor Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet til at udvikle et 8. miljøhandlingsprogram på linje med målene i denne udtalelse.

B. Evaluering af det 7. miljøhandlingsprogram

8. Det Europæiske Regionsudvalg støtter konklusionerne i Europa-Parlamentets »betænkning om gennemførelse af det syvende miljøhandlingsprogram« af 17. april 2018 ( 1 ) og resultaterne i Europa-Parlamentets Forskningstjenestes undersøgelse fra november 2017 ( 2 ) og fremhæver — med udgangspunkt i tidligere RU-udtalelser ( 3 ) — de eksisterende udfordringer såsom den manglende politiske integrering, finansielle midler og oplysninger om god praksis;

9. bemærker ikke desto mindre, at resultaterne for det 7. miljøhandlingsprograms nøgleområder er uensartede og utilstrækkelige: a) målene for prioritet 1 (beskyttelse af naturkapitalen) vil ikke blive nået inden 2020 b) der er sket fremskridt inden for flere delmål for prioritet 2 (lavemissionsøkonomi og ressourceeffektivitet), navnlig hvad angår de klima- og energirelaterede mål og til en vis grad også målene for affald/cirkulær økonomi c) det er usikkert, i hvor høj grad målene for prioritet 3, der drejer sig om miljørelaterede belastninger og risici for menneskers sundhed vil blive nået d) fremgangen vedrørende mål 8 (bæredygtige byer) er ujævn, når det gælder energieffektivitet, bæredygtig transport og mobilitet, bæredygtig byplanlægning og -arkitektur, biodiversitet i byområderne og bæredygtige bygninger;

10. nævner fire vigtige årsager til manglerne i gennemførelsen: a) manglende inddragelse af miljøhensyn i andre politiske områder, navnlig den fælles landbrugspolitik, den fælles fiskeripolitik og samhørighedspolitikken b) utilstrækkelig finansiering og utilstrækkelige skræddersyede finansieringsordninger: En række EU-finansierede projekter har ført til forbedringer, men ikke alle EU-fonde har fastlagt klare bæredygtighedskriterier. Heller ikke i medlemsstaterne stilles der tilstrækkeligt med midler til rådighed i den henseende c) utilstrækkelig videndeling: Der er tilstrækkelig med ekspertviden til rådighed, men denne viden når ikke altid ud til beslutningstagerne d) begrænset inddragelse af og engagement hos lokalsamfundene og interessenterne (4);

11. konkluderer, at det 7. miljøhandlingsprogram har bevist sin merværdi og har haft en positiv indflydelse på EU's miljøpolitik, borgerne, miljøet og økonomien. Den langsigtede vision er et vigtigt redskab til, at der kan skabes stabile rammevilkår for bæredygtige investeringer og bæredygtig vækst inden for de økologiske rammer, der findes på Jorden;

12. fremhæver, at det 7. miljøhandlingsprogram var omfangsrigt og meget komplekst med mange delmål og detaljerede beskrivelser. Derudover gjaldt målene i det 7. miljøhandlingsprogram for en given periode (forholdsvis statisk), og det var derfor ikke let at imødekomme de nye teknologiske udviklinger, ændrede vilkår og nye internationale strategier;

13. understreger, at det 7. miljøhandlingsprogram omfatter foranstaltninger til styrkelse af byernes bæredygtighed, men har undladt andre typer af samfund, herunder land-, kyst-, bjerg-, ø-, øgruppeområder og yderregioner. Skønt byerne fungerer som vigtige knudepunkter i opfyldelsen af målene, skal de ikke ses som isolerede fra oplandet. Der bør således rettes et større fokus på forbindelserne mellem byerne og deres opland;

14. støtter konklusionerne i Det Europæiske Miljøagenturs (EEA) rapport, hvori der blev anført seks årsager til den suboptimale gennemførelse af EU's miljølovgivning, nemlig ineffektiv koordinering blandt lokale, regionale og nationale myndigheder, mangel på administrativ kapacitet og utilstrækkelig finansiering, mangel på viden og data, utilstrækkelige mekanismer til sikring af overholdelse og manglende politisk integrering ( 5 )

C. Hovedprincipperne for udvikling af et 8. miljøhandlingsprogram

De ændrede vilkår for Europas miljøpolitik og dens regionale og lokale indvirkning

15. Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at enhed og mangfoldighed er to af EU's vigtige karakteristika. Disse to begreber er grundlaget for selve EU, navnlig i opstillingen af politiske mål eller udformningen af ny lovgivning;

16. påpeger, at det stærkeste symbol på enheden er EU-retten. Det Europæiske Regionsudvalg mener således, at den bør udgøre grundlaget for det 8. miljøhandlingsprogram. EU's lovgivning, standarder og værdier er fortsat vigtige værktøjer til at sikre, at miljøet beskyttes, til at løse sikkerhedsproblemer og andre risici samt garantere livskvaliteten. EU-retten sikrer ydermere den europæiske befolkning lige rettigheder og fair konkurrencevilkår for handel og erhvervsliv;

17. understreger, at EU også har en klar forpligtelse til at respektere den politiske, sociale, økonomiske, geografiske og biokulturelle mangfoldighed mellem medlemsstater, regioner og byer. EU's omfattende indsats har ikke altid ført til de ønskede resultater. Eftersom der er ved at ske store forandringer, bør det 8. miljøhandlingsprogram gå bort fra top-down-metoder og universalløsninger og slå bro mellem enhed og mangfoldighed ved at finde den rette balance mellem at indføre harmoniserede standarder og give plads til udvikling af skræddersyede løsninger i tråd med de lokale forhold. Det er derfor vigtigt, at EU's såvel som medlemsstaternes politikker og lovgivning giver tilstrækkelig plads til, at man lokalt og regionalt kan gøre tingene på sin egen måde;

18. understreger, at det 8. miljøhandlingsprogram bør støtte den faktiske gennemførelse af gældende EU-ret, hvor Kommissionen spiller sin traditionelle rolle som EU-rettens vogter;

19. påpeger i denne forbindelse, at selv om den traditionelle miljøpolitik har båret frugt gennem mere end 40 år, er den ikke længere tilstrækkelig. Selv når grænseværdierne overholdes, kan en utilstrækkelig luft-, jordbunds- og vandkvalitet stadig have negative virkninger på menneskers sundhed og naturen. Problemer med gennemførelsen kan heller ikke løses alene gennem mere lovgivning. Der er derfor også behov for støttemekanismer, nye metoder og innovation (som et supplement til EU-retten) for at overholde grænseværdier og standarder;

20. understreger i den forbindelse problemet med, at flere medlemsstater har indført national lovgivning, der gør det muligt at opkræve bøder i traktatbrudssager fra kommuner og regioner. En sådan decentralisering af ansvaret for at overholde EU-lovgivningen er problematisk, fordi nationale myndigheder ofte kun fokuserer på den retlige gennemførelse, dvs. gennemførelsen i national lovgivning, mens regionale og lokale myndigheder ikke forsynes med de nødvendige instrumenter til at gennemføre EU-lovgivningen effektivt i praksis. I de fleste tilfælde råder det europæiske og statslige myndighedsniveau over tilstrækkelige økonomiske, juridiske og administrative midler, og de derfor bør betale bøderne for manglende overholdelse;

21. tror fuldt og fast på, at EU bør sætte et nyt ambitionsniveau, når det gælder omstillinger inden for f.eks. den cirkulære økonomi og bæredygtige energi, mobilitet samt fremstilling og forbrug af fødevarer EU bør ligeledes tilskynde medlemsstater, regioner og byer i kraft af deres egenskab som frontløbere til at nå en miljøkvalitet, der er bedre end EU's standarder. Dette kræver, at Kommissionen giver dem incitament til at træffe yderligere foranstaltninger;

22. opfordrer til, at man anerkender indsatsen i regioner, som er pionerer inden for den cirkulære økonomi og også inden for bæredygtig produktion af fødevarer og bæredygtigt forbrug samt reduktion af luft-, støj- og lysforurening, og at man derfor støtter dem og fremmer udbredelsen af bedste praksis i hele Europa;

23. påpeger, at situationen har ændret sig, siden den miljøpolitik, som nu gennemføres, blev udformet, hvilket kræver en ny balance mellem gamle og nye metoder, bl.a. af følgende årsager: a) I dag er politikkerne mere forbundne. Ud over sektoropdelingen af EU's lovgivning i områder som luft, vand, støj og energi kræver vore dages udfordringer yderligere integrering af bæredygtighedsspørgsmål, både i folks daglige adfærd, i den daglige drift af virksomheder og på den socioøkonomiske front. EU bør derfor se sine regioner som komplekse økonomiske, sociale, miljømæssige og biokulturelle systemer. b) Innovation og omstilling skaber de største forbedringer. At lære af hinanden er også vigtigt, og dette kræver åbenhed og bevidsthed om både god og dårlig praksis. Den nuværende lovgivning fokuserer på standarder og grænseværdier, mens innovation og omstilling kræver plads til at eksperimentere. EU har brug for begge dele. c) EU følger en lineær politisk cyklus (forslag, afgørelse, gennemførelse, evaluering), men innovationstempoet kræver en mere cirkulær og fleksibel tilgang;

24. understreger, at denne nye kontekst kræver en ny måde at tænke på og bør fokusere på uafhængigheden af alle fem elementer i årsagsrammen som vedtaget af Det Europæiske Miljøagentur, nemlig drivkræfter, belastning, tilstand, virkninger og håndtering. De klassiske miljøpolitikker fokuserer på tilstandene og virkningerne. For at kunne afhjælpe den aktuelle og fremtidige forurening bør EU-politikkerne og de nationale politikker dog også fokusere på drivkræfterne og belastningen. At løse problemet direkte ved kilden er hjørnestenen i den cirkulære økonomi og andre omstillinger.

Integrering af politikken

25. Det Europæiske Regionsudvalg mener, at det 8. miljøhandlingsprogram bør sikre den politiske integrering;

26. understreger, at en integreret tilgang betyder, at man undgår manglende overensstemmelse, og at man sammenkæder forskellige aspekter såsom: a) ambitioner, tidsplaner, gennemførelsesprocedurer og redskaber i forskellige miljø- og klimapolitikker b) miljø- og klimapolitikker samt andre politikker såsom den fælles landbrugspolitik, den fælles fiskeripolitik, økonomiske politikker og arbejdsmarkedspolitikker c) ambitioner og tidsplaner for grænseværdier i EU's miljølovgivning (emissionspolitik) og i kildebaserede politikker (emissionspolitikker) (6) d) politikker på EU-plan samt på nationalt, regionalt og lokalt plan med henblik på at skabe overensstemmelse i prioriteringerne, undgå dobbeltarbejde og minimere modstridende eller løsrevne processer og lukke nuværende huller i politikkerne og den deraf følgende lovgivning;

27. understreger, at det centrale spørgsmål er, hvordan EU og andre forvaltningsniveauer effektivt kan integrere politikken, og navnlig hvordan de skaber overensstemmelse mellem målene på miljøområdet, det sociale og det økonomiske område;

28. påpeger, at eftersom integrering af politikken kræver en anden tankegang, bør man i det 8. miljøhandlingsprogram: a) betragte integreringen af politikken som en tilgang (i stedet for en prioritet), hvor man kombinerer og styrker separate mål b) tilskynde EU og de nationale, regionale og lokale myndigheder til at sætte miljøpolitikken i centrum på alle andre politikområder (i stedet for blot at indarbejde miljømålene bør disse danne grundlag for andre politikker) samt gøre miljøpolitikken til det vigtigste referencepunkt for gennemførelsen af alle aktiviteter c) anlægge en holistisk tilgang: I det 7. miljøhandlingsprogram tog man en mere integreret tilgang i brug sammenlignet med de tidligere miljøhandlingsprogrammer. I det 8. miljøhandlingsprogram bør man gå et skridt videre og kigge på de miljømæssige, økonomiske og sociale sammenhænge som en helhed.

Finansiering og investeringer

29. Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at udfordringerne med miljø, klima og omstilling kræver betydelige investeringer og innovation inden for den grønne og blå økonomi;

30. understreger, at der skal skabes større synergieffekter mellem de forskellige finansieringskilder på EU-plan og nationalt og regionalt plan samt en større sammenhæng mellem den offentlige og private finansiering for at øge det 8. miljøhandlingsprograms effektivitet;

31. påpeger, at de lokale og regionale myndigheders investeringsmuligheder er begrænsede og under pres. På den ene side udgør sociale udfordringer såsom arbejdsløshed, en aldrende befolkning og uddannelse ofte store udgiftsposter på de lokale og regionale budgetter. På den anden side kræver omstillinger som f.eks. energiomstillingen store investeringer. For at opnå markante fremskridt i forbindelse med omstillingen er der brug for en kritisk masse, og til det formål har de lokale og regionale myndigheder brug for yderligere midler;

32. glæder sig over forslaget om oprettelse af InvestEU-programmet med fokus på bæredygtighed samt Kommissionens forslag om den flerårige finansielle ramme (FFR) efter 2020 med fokus på bæredygtig udvikling og integrering af miljøpolitik i alle budgetområder. Udvalget ønsker imidlertid, at mere end 30 % af budgettet afsættes til generel integrering af klimapolitikken. Udvalget opfordrer også til, at der dels oprettes en fond for retfærdig energiomstilling på EU-plan for at imødegå miljømæssige, økonomiske og sociale udfordringer i regioner, som er i gang med en energiomstilling, dels afsættes tilstrækkelige støttemidler til affaldshåndtering og omstilling på mobilitetsområdet i alle regioner, på en måde der supplerer og er forenelig med samhørighedsmidlerne;

33. glæder sig i høj grad over de horisontale principper i Kommissionens forslag til FFR efter 2020: fremme af en integreret udvikling af det sociale område, økonomi, kultur og miljø i byområder, landdistrikter og kystområder.

En stedbaseret eller områdeorienteret tilgang

34. Det Europæiske Regionsudvalg mener, at det er vigtigt med en skræddersyet tilgang, eftersom regioner og lokale forvaltninger: a) er vigtige fysiske enheder, hvor mennesker bor, arbejder og bevæger sig rundt, hvilket medfører betydelige emissioner b) er meget forskellige, hvad angår typen og mængden af forurening og emissioner c) er forskellige, hvad angår deres gennemførelse af EU-lovgivningen d) er særdeles forskellige, hvad angår de økonomiske, sociale, geografiske og miljømæssige muligheder, de tilbyder, og de udfordringer, de står over for e) er forskellige, hvad angår deres administrative beføjelser, kapacitet og tilgang til gennemførelsen af miljø- og klimapolitikker f) indtager en privilegeret position, hvor de arbejder direkte med mennesker og virksomheder om at fremme foranstaltninger som grønne offentlige indkøb, bygge- og anlægs- samt transportpolitikker, uddannelse, forskning og oplysningsprogrammer. Dette giver dem mulighed for at frembringe levedygtige løsninger og fungere som levende laboratorier for nye idéer og ny viden;

35. anbefaler en holistisk, stedbaseret eller områdeorienteret tilgang som den bedste metode til at indføre sund levevis i praksis afhængigt af det pågældende steds eller områdes specifikke træk;

36. anbefaler under hensyntagen til nærheds- og proportionalitetsprincippet samt de forskellige medlemsstaters forvaltningsstrukturer og -kulturer, at man inden for det 8. miljøhandlingsprogram udarbejder en række områdeorienterede strategier for bl.a. sunde og fremgangsrige byområder, sunde og levedygtige landdistrikter samt sikre og attraktive kystområder, ø- og øgruppeområder samt yderregioner. Strategien for byudvikling kan fokusere på specifikke bymæssige spørgsmål, såsom mobilitet og byplanlægning, mens strategien for udvikling af landdistrikter kan fokusere på natur, innovation i landbruget og demografisk udvikling. Formålet med de anbefalede strategier vil være at støtte de forskellige former for omstilling, idet man samtidig tager hensyn til menneskers sundhed og naturen, økonomien og behovet for et godt levemiljø i tråd med bæredygtighedsmålene. I denne henseende afspejler det 8. miljøhandlingsprogram de horisontale principper i Kommissionens forslag til FFR efter 2020.

En flerniveautilgang

37. Det Europæiske Regionsudvalg opfordrer derfor til brug af en velfungerende styringsramme på flere niveauer. Radikale og vedvarende livsstilsændringer, som er nødvendige for at skabe et ligeligt, bæredygtig og kulstoffattigt samfund, kræver både bottom-up- og top-down-metoder. Udvalget mener derfor, at det 8. miljøhandlingsprogram mere tydeligt bør kobles sammen med de strategier og planer, der udarbejdes på EU-niveau og på nationalt, regionalt og lokalt niveau;

38. opfordrer derfor alle forvaltningsniveauer til at gøre deres yderste for at tilskynde til samarbejde på tværs af myndighederne, inklusive tværgående og vertikalt samarbejde mellem regeringer samt interregionalt, interkommunalt og grænseoverskridende samarbejde. I den samme ånd bør det 8. miljøhandlingsprogram yderligere tilskynde byer, kommuner og regionale myndigheder — når det gælder forvaltningsstrukturer og den geografiske placering i medlemsstaterne — at samarbejde med hinanden og på tværs af EU;

39. støtter EU-initiativer som EU's partnerskaber om en dagsorden for byerne. RU anbefaler, at man udnytter de eksisterende partnerskaber inden for bæredygtig arealanvendelse, energiomstilling, klimatilpasning, bytrafik, luftkvalitet og cirkulær økonomi og aktivt overvejer at oprette nye tværgående miljø- og klimapartnerskaber for at støtte gennemførelsen af EU-retten;

40. understreger, at det er vanskeligt at omsætte mål på EU-niveau til konkrete lokale mål, men at dette er afgørende for at skabe resultater og opnå borgernes tillid. Udvalget mener derfor, at man skal tilskynde til at overgå mindstemålene. Prisuddelingsprogrammer såsom Europas Miljøhovedstad og Green Leaf bør udvides til mindre byer og landsbyer, og derudover bør frivillige foranstaltninger som borgmesteraftalen om klima og energi og observatoriet for bytrafik fremmes yderligere;

41. anbefaler, at medlemsstaterne samarbejder tættere med lokale og regionale myndigheder og tilskynder byer og regioner til at engagere sig mere i udarbejdelse og gennemførelse af nationale strategier og planer;

42. opfordrer derfor medlemsstaterne til at etablere passende institutionelle strukturer eller platforme til tættere samarbejde og løbende dialog, såsom vertikale og tværgående forvaltningsteams, hvor eksperter fra forskellige forvaltningsniveauer i fællesskab udarbejder nationale planer og strategier;

43. understreger, at koordinering mellem forskellige forvaltningsniveauer alene ikke er tilstrækkeligt til at sikre en effektiv styring. RU opfordrer derfor regioner og byer til at knytte tætte bånd med civilsamfundet, den private sektor og videninstitutter, både i og uden for deres egne områder, og til at støtte interregionalt samarbejde på disse områder, fordi sådanne langsigtede partnerskaber vil bidrage til en hensigtsmæssig politikudformning;

44. påpeger, at dette vil fremme dialogen og debatten mellem aktører med forskellige interesser, baggrunde og begrænsninger, hvilket vil føre til bedre beslutningstagning;

45. tilskynder EU's medlemsstater til at definere og finansiere helheds- og løsningsorienterede tværfaglige forskningsprojekter inden for rammerne af deres nationale forskningsmidler.

D. Et forslag til et 8. miljøhandlingsprogram

En ny tilgang med det 8. miljøhandlingsprogram

46. Det Europæiske Regionsudvalg påpeger, at det 8. miljøhandlingsprogram på baggrund af de nye vilkår for miljøpolitikken bør: a) være mere strategisk og integreret og fokusere på vigtige temaer b) fremme innovation c) muliggøre overførsel og opskalering af innovative løsninger d) tage udgangspunkt i udfordringer og løsninger (i modsætning til det 7. miljøhandlingsprogram, der tog udgangspunkt i begrænsninger og problemer) e) være fleksibelt for at kunne reagere på nye teknologiske udviklinger og nye internationale strategier i modsætning til det temmelig statiske 7. miljøhandlingsprogram f) være fleksibelt i forhold til regionernes sociale, kulturelle, økonomiske og miljømæssige forhold;

47. opfordrer Det Forenede Kongerige og EU til i forbindelse med udtrædelsesaftalen og dens gennemførelse at udarbejde fælles regler til sikring af høje miljøstandarder og gensidighed, herunder det høje ambitionsniveau i det næste miljøhandlingsprogram;

48. understreger, at de fremtidige miljøhandlingsprogrammer bør sætte dagsordenen og føre til integrering af bæredygtighedskriterier i andre EU-politikker, makroøkonomiske prioriteringer og finansielle instrumenter. Miljømæssige faktorer er også en indikator for, hvor bæredygtig vores økonomiske udvikling er. RU anbefaler derfor, at man sikrer synergi mellem det 8. miljøhandlingsprogram og FFR samt det europæiske semester;

49. beklager i denne forbindelse den manglende overensstemmelse mellem vedtagelsen af et 8. miljøhandlingsprogram og FFR for perioden efter 2020. Beslutningsprocessen for miljøhandlingsprogrammerne bør tilpasses tidsrammen for FFR, således at den foreslåede FFR på bedste vis afspejler prioriteterne i miljøhandlingsprogrammet;

50. foreslår, at det 8. miljøhandlingsprogram udgør miljø- og klimasøjlen i den nye strategi for Europa efter 2020.

Foreslåede temaer for det 8. miljøhandlingsprogram

51. Det Europæiske Regionsudvalg mener, at en tilgangen med sundt liv såvel i byer som i landdistrikter er en praktisk og integreret tilgang. En sådan tilgang med udgangspunkt i livskvalitet integrerer de tre søjler for bæredygtig udvikling – økonomiske, miljømæssige og sociokulturelle aspekter — og sætter menneskers sundhed og naturen i et større bæredygtighedsperspektiv. Den supplerer desuden gennemførelsen af bæredygtighedsmålene;

52. foreslår, at det 8. miljøhandlingsprogram fremlægger en EU-strategi til fremme af et sundt liv for alle ved at kombinere begreberne: a) menneskers sundhed, herunder en høj livskvalitet b) en sund planet, hvor ressourcerne bruges ansvarligt og effektivt, idet man samtidig beskytter biodiversiteten, geodiversiteten og økosystemerne c) en sund økonomi baseret på den cirkulære økonomi med tilstrækkelig vækst, bæredygtig udvikling, beskæftigelse, bæredygtige investeringer og et bæredygtigt erhvervsmiljø d) et sundt samfund med muligheder for alle;

53. opfordrer EU til at lægge tilgangen med et sundt liv til grund for alle EU-politikker, EU's makroøkonomiske prioriteringer og finansielle instrumenter. Denne tilgang bør ligeledes fremmes og gennemføres på nationalt, regionalt og lokalt plan. RU foreslår, at EU arbejder tættere sammen med netværk for et sundt liv såsom WHO's netværk af sunde byer;

54. understreger, at det 8. miljøhandlingsprogram bør håndtere udfordringer såsom energiomstillingen, omstillingen til en cirkulær økonomi, mobilitetsomstillingen, omstillingen i fødevareproduktion og -forbrug samt omstillingen fra grå til grøn og blå infrastruktur. Produktions-, forbrugs- og transportpraksis er centrale faktorer for luft-, vand-, jord- og støjforurening. Disse omstillinger er i overensstemmelse med politikker baseret på forebyggelse ved kilden og vil derfor støtte gennemførelsen af den nuværende EU-lovgivning. De er forbundet med omstillinger for så vidt angår livskvalitet: til et sundt liv i byområderne og bedre livskvalitet og levedygtighed i landdistrikterne. Det 8. miljøhandlingsprogram bør støtte disse overgange og opstille planer for gennemførelsen heraf;

55. foreslår en videreførelse af de centrale temaer i det 7. miljøhandlingsprogram — at beskytte, bevare og forbedre EU's naturkapital, at gøre EU til en ressourceeffektiv, grøn og konkurrencedygtig og kulstofneutral økonomi, herunder at skabe en ramme for tilgængelig og bæredygtig transport af personer og varer, at sikre grøn mobilitet i byer såvel som landdistrikter, at beskytte EU-borgerne mod vedvarende miljøbelastninger samt forbedre deres sundhed og velvære — eftersom disse temaer stadig er meget relevante (eventuelt sammen med yderligere temaer);

56. understreger, at det 8. miljøhandlingsprogram bør opfylde kravene i Parisaftalen og indarbejde de 17 mål for bæredygtig udvikling. Programmet bør være fleksibelt nok til at tage højde for nye internationale udviklingstendenser og aftaler.

Foreslået struktur for det 8. miljøhandlingsprogram

57. Det Europæiske Regionsudvalg foreslår et slankt og enkelt 8. miljøhandlingsprogram med fem hovedkapitler: gennemførelse, omstilling, innovation, overordnede globale udfordringer og kommunikation;

58. foreslår, at disse kapitler gennemføres ved hjælp af EU-handlingsplaner med konkrete mål, målrettede aktioner, finansiering, investeringer, værktøjer og en klar tilsynsmekanisme, eksempelvis via revisionen af gennemførelsen af miljøreglerne. Med disse planer kan EU skabe sammenhæng mellem de fem kapitler i det 8. miljøhandlingsprogram, udvikle skræddersyede, områdeorienterede løsninger og levere passende svar på nye udviklingstendenser og innovativ praksis. EU's handlingsplaner kan desuden tjene som inspiration for nationale, regionale og lokale handlingsplaner;

59. mener, at det 8. miljøhandlingsprogram — under behørig hensyntagen til nærheds- og proportionalitetsprincippet samt de forskellige medlemsstaters forvaltningsstrukturer og -kulturer — bør tilskynde til vedtagelse af nationale og/eller regionale handlingsplaner. Det er op til medlemsstaterne at beslutte, hvorvidt de vil have en national eller flere regionale planer eller begge dele, eftersom disse beslutninger hænger tæt sammen med de nationale og regionale forvaltningsstrukturer. Det næste miljøhandlingsprogram bør gøre rede for de vejledende principper for de lokale og regionale myndigheders foranstaltninger og tilskynde til vedtagelse af frivillige lokale mål og planer. Dette vil bidrage til gennemførelsen af miljøhandlingsprogrammet og samtidig sikre en vis fleksibilitet for at tage hensyn til lokale behov og den lokale kapacitet, viden og ekspertise i forbindelse med løsningen af lokale problemer;

60. foreslår, at det første kapitel i det 8. miljøhandlingsprogram består af de centrale temaer i det 7. miljøhandlingsprogram. Disse temaer kræver en effektiv gennemførelse;

61. understreger, at det første kapitel kræver EU-handlingsplaner for gennemførelse, herunder de foranstaltninger, der skitseres i revisionen af gennemførelsen af miljøreglerne ( 7 ) og de understøttende mål i det 7. miljøhandlingsprogram, herunder: a) bedre integrering af politikken, mere effektive kildebaserede politikker, målrettet EU-finansiering b) undersøgelse af forskellige udfordringer med gennemførelsen c) gennemførelsesværktøjer: Lovgivningen på miljø- og klimaområdet har på nuværende tidspunkt sit eget sæt af værktøjer og retningslinjer. For at undgå forvirring og sikre en bedre sammenhæng foreslår Regionsudvalget en mere ensartet metode med kapacitetsopbyggende instrumenter (f.eks. værktøjer og programmer, workshopper, webinarer, retningslinjer osv.) d) indsamling af viden og bedste praksis i en fælles, offentlig database med lettilgængelig søgefunktion, som indeholder passende funktioner til identificering af bedste praksis e) tiltag til fremme, udbygning og finansiering af eksisterende og nye initiativer til støtte for deling af viden og bedste praksis mellem de europæiske, nationale, regionale og lokale netværk og bysamarbejder, herunder peerevalueringer og gensidig læring, besøg på stedet, grønne venskabsbyer, mentorordninger og rådgivning mellem partnere f) tilsyn gennem revisionen af gennemførelsen af miljøreglerne;

62. opfordrer det 8. miljøhandlingsprogram til yderligere at styrke den tekniske platform for samarbejde om miljøet som oprettet af ENVE-underudvalget og GD Miljø til fremme af en dialog og indsamle information om lokale og regionale udfordringer og løsninger for så vidt angår anvendelsen af EU's miljølovgivning. Udvalget foreslår, at der oprettes et ambassadørnetværk inden for platformen for at fremme gennemførelsen af miljølovgivningen på alle forvaltningsniveauer, hvilket skal supplere EIR og TAIEX;

63. foreslår et større fokus på gennemførelsesaspekterne/-udfordringerne i EU's miljøpolitikker gennem RU-udtalelser og det fremtidige arbejde i de regionale knudepunkter ( 8 ) for at afhjælpe manglerne og finde frem til skræddersyede løsninger;

64. foreslår, at det andet kapitel skal omhandle de vigtigste omstillinger (energiomstillingen, omstillingen til en cirkulær økonomi, mobilitetsomstillingen, omstillingen i fødevareproduktion og -forbrug og omstillingen fra grå til grøn og blå infrastruktur) og indeholde forslag til den nødvendige lovgivningsmæssige og økonomiske ramme, der skal lette disse omstillinger på en retfærdig måde med henblik på at stimulere innovationen i pionerregioner yderligere og støtte kulstofintensive regioner, som er i gang med en dyr energiomstilling;

65. understreger, at det andet kapitel kræver gennemførelse ved hjælp af EU's omstillingsdagsordener med foranstaltninger og finansiering for at lette den enkelte omstilling og den videre gennemførelse af innovation i praksis. Det omfatter konkrete foranstaltninger på regionalt og lokalt plan. Det 8. miljøhandlingsprogram bør stimulere udviklingen af nationale og regionale omstillingsdagsordener. Disse dagsordener, som afdækker udfordringer, fælles aktioner og passende politiske reaktioner, ville kunne blive til i en fælles udarbejdelsesproces;

66. foreslår, at det tredje kapitel skal fremme grøn innovation og investering. Yderligere innovation er særdeles vigtigt for at løse miljø- og klimaudfordringerne. I dette kapitel bør forskningen tildeles en mere fremtrædende rolle i udformningen af et passende politisk svar;

67. understreger, at det tredje kapitel kræver gennemførelse ved hjælp af en EU-dagsorden for grøn innovation: en dagsorden i retning af en sund levevis, et bæredygtigt samfund og en cirkulær økonomi. Udvalget mener, at dagsordenen bør støtte forskning og udvikling, og påpeger, at den bør udarbejdes i et samarbejde mellem beslutningstagere (på EU-plan og nationalt, regionalt og lokalt plan), industri og uddannelsesverden og bør identificere udfordringer, politiske reaktioner og fælles tilgange til problemløsning. En sådan dagsorden kan tilskynde Kommissionen, medlemsstaterne, byerne og regionerne til at følge en systematisk innovativ tilgang og oprette eller fremme partnerskaber inden for grønne innovationsprojekter og tage højde for myndighedernes rolle som »igangsættere«;

68. foreslår, at det fjerde kapitel skal omhandle overordnede globale udfordringer. Internationale udviklingstendenser og -strategier såsom Parisaftalen, målene for bæredygtig udvikling, konventionen om den biologiske mangfoldighed og FN's dagsorden for byerne har stor indvirkning på miljø- og klimapolitikker. Mange af de prioriterede mål i det 8. miljøhandlingsprogram kan desuden kun nås gennem samarbejde med partnerlande eller som led i en overordnet tilgang, og derfor kan det være særlig nyttigt at styrke de lokale og regionale myndigheders kapacitet for så vidt angår deres inddragelse i et decentraliseret samarbejde. Bekæmpelse af forurening forårsaget af industri, turisme og private husholdninger og bekæmpelse af miljøkriminalitet kræver internationalt engagement efterfulgt af samordnede foranstaltninger;

69. understreger, at det fjerde kapitel skal gennemføres ved hjælp af en international miljø- og klimadagsorden, således at EU kan bidrage til at imødekomme udfordringerne og spille en ledende rolle på den internationale scene ved at anvende de økonomiske politikker og handelspolitikkerne til fordel for det globale miljø og klima;

70. foreslår, at det femte kapitel omhandler kommunikation og fokuserer på at skabe større opmærksomhed omkring betydningen af og fordelene ved en fornuftig gennemførelse af det 8. miljøhandlingsprogram og det 8. miljøhandlingsprograms merværdi for borgerne, virksomhederne og miljøet. Gennemførelsen af miljøhandlingsprogrammet kan i høj grad styrkes gennem en bedre forståelse blandt borgerne og de andre interessenter for EU's miljømæssige prioriteter, de foranstaltninger, der skal træffes, og de konkrete resultater, disse ville kunne medføre.

Bruxelles, den 7. februar 2019. Formand Karl-Heinz LAMBERTZ for Det Europæiske Regionsudvalg

(1) ref.: P8_TA(2018)0100.

(2) Om »Midtvejsevaluering af gennemførelsen af det syvende miljøhandlingsprogram (2014-2020)«.

(3) Følgende RU-udtalelser: ENVE-V-044 (EUT C 271 af 19.8.2014, s. 25), ENVE-V-045 (EUT C 271 af 19.8.2014, s. 45), ENVE-V-046 (EUT C 415 af 20.11.2014, s. 23), ENVE-VI/001 (EUT C 260 af 7.8.2015, s. 6), ENVE-VI/005 (EUT C 51 af 10.2.2016, s. 48), ENVE-VI/008 (EUT C 240 af 1.7.2016, s. 15), ENVE-VI/011 (EUT C 88 af 21.3.2017, s. 83), ENVE-VI/013 (EUT C 88 af 21.3.2017, s. 43), ENVE-VI/014 (EUT C 207 af 30.6.2017, s. 45), ENVE-VI/015 (EUT C 207 af 30.6.2017, s. 51), ENVE-VI/021 (EUT C 54 af 13.2.2018, s. 21), ENVE-VI/024 (EUT C 54 af 13.2.2018, s. 9), ENVE-VI/028 (EUT C 361 af 5.10.2018, s. 46), ENVE-VI/029 (EUT C 461 af 21.12.2018, s. 30) og ENVE-VI/030 (EUT C 387 af 25.10.2018, s. 42).

(4) Regionsudvalgets studie: »Towards an 8th Environment Action Programme- Local and regional dimension« (Mod et 8. miljøhandlingsprogram — lokalt og regionalt aspekt).

(5) Det Europæiske Miljøagentur, Environmental indicator report 2017. Til støtte for tilsynet med det 7. miljøhandlingsprogram (EEA-rapport 21/2017); Det Europæiske Miljøagentur, 2015. Europas miljø: Tilstand og fremtidsudsigter 2015: Synteserapport. Det Europæiske Miljøagentur, København.

(6) RU-udtalelse: ENVE-V-046.

(7) RU-udtalelse: ENVE-VI/021.

(8) https://ec.europa.eu/commission/files/report-task-force-subsidiarity-proportionality-and-doing-less-more-efficiently_da.