[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 30.11.2006

KOM(2006) 747 endelig

BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET

om anvendelsen af forordning (EF) Nr. 304/2003 om eksport og import af farlige kemikalier

BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET

om anvendelsen af forordning (EF) Nr. 304/2003 om eksport og import af farlige kemikalier

INDLEDNING

Denne rapport er udarbejdet i medfør af artikel 21 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 304/2003 om eksport og import af farlige kemikalier[1], i det følgende benævnt "forordningen". Rapporten omfatter perioden fra 2003 til 2005. Den skitserer de væsentligste bestemmelser i forordningen og medlemsstaternes, Kommissionens og erhvervslivets væsentligste opgaver, og den redegør for den hidtidige gennemførelse af procedurerne, herunder foranstaltninger der træffes for at forbedre forordningens effektivitet. I rapporten tages der også fat på problemer med gennemførelsen og mulige ændringer af forordningen, som kunne forbedre dens virkemåde yderligere.

Rapporten er en sammenfatning af de foreliggende oplysninger fra medlemsstater og Kommissionen pr. 8. september 2006. Den komplette rapport kan findes på Internettet[2].

BAGGRUND

Forordning (EF) nr. 304/2003

Forordningen trådte i kraft den 7. marts 2003. Hovedformålet med denne er at gennemføre Rotterdam-konventionen om proceduren for forudgående informeret samtykke (PIC) for visse farlige kemikalier og pesticider i international handel. Dog indeholder forordningen også en række bestemmelser, som går langt videre, end det kræves i konventionen. Desuden gælder reglerne for eksport til alle lande og ikke blot lande, der er parter i konventionen.

Udpegede nationale myndigheder og den overordnede administrative og retlige ramme

Hver medlemsstat har sin egen udpegede nationale myndighed eller myndigheder, men Kommissionen virker som den fælles udpegede myndighed for Fællesskabet og løser forskellige administrative opgaver som angivet i afsnit 2.3. Kommissionen koordinerer også Fællesskabets bidrag til alle tekniske spørgsmål i forbindelse med konventionen såvel på partskonferencens møder som på møder i kemikalieundersøgelseskomitéen.

Kommissionen har mere generelt set til opgave at sikre, at forordningen gennemføres effektivt. Dette omfatter behandling af eksportanmeldelser, importanmeldelser og den rettidige udveksling af oplysninger mellem udpegede nationale myndigheder samt videreudvikling af den europæiske database om eksport and import (EDEXIM), der vedligeholdes af Det Europæiske Kemikaliekontor i Ispra.

Der afsættes årligt ca. 3,5-4 mandår til dette arbejde.

Der afholdes regelmæssigt møder med EU's udpegede nationale myndigheder for at drøfte gennemførelsen af forordningen og særlige ad hoc-ekspertmøder og andre møder for at løse specifikke problemer.

Alle medlemsstater ser ud til at have indført den lovgivning og de administrative systemer, der er nødvendig for forordningens gennemførelse og håndhævelse. De har fastlagt, hvilke udpegede nationale myndigheder der er ansvarlige for de administrative opgaver, der er krævet og tilvejebragt med henblik på håndhævelsen, herunder i de fleste tilfælde sanktioner for overtrædelse af reglerne. Nogle medlemsstater har forskellige udpegede nationale myndigheder for industrikemikalier og pesticider.

Personaleressourcerne til gennemførelse i hver udpeget nationale myndighed varierer mellem 0,15 til 1,25 mandår pr. år. Personalet er hovedsagelig beskæftiget med behandling af eksportanmeldelser efterfulgt af anmodninger om udtrykkeligt samtykke.

Dertil kommer, at yderligere personaleressourcer fra andre myndigheder som f.eks. toldsteder bistår med gennemførelsen af forordningen.

De væsentligste bestemmelser og procedurer i forordning (EF) nr. 304/2003

Eksportanmeldelse (artikel 7)

EU's eksportanmeldelsesprocedurer anvendes for øjeblikket på ca. 130 kemikalier og kemikaliegrupper, der er opført i del 1 i bilag I til forordningen (senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 777/2006). Denne liste omfatter:

- kemikalier, der er forbudt eller underkastet strenge restriktioner i fællesskabslovgivningen

- kemikalier omfattet af PIC-proceduren ("PIC-kemikalier"), undtagen kemikalier, som ikke må eksporteres.

Hver eksportør skal indgive sin eksportanmeldelse forud for den første eksport af et kemikalie, som er opført på en af listerne, mindst 30 dage inden den første eksport er planlagt til at finde sted; ved første eksport i de efterfølgende kalenderår er fristen 15 dage. Eksportanmeldelse er påkrævet uanset kemikaliets tilsigtede anvendelse, og uanset om denne anvendelse er forbudt eller underkastet strenge restriktioner i EU eller ej.

Anmeldelsen foretages til eksportørens udpegede nationale myndighed, der efter have kontrolleret, at den er fyldestgørende, videresender den til Kommissionen. Hvert år sender Kommissionen den første modtagne anmeldelse for hvert kemikalie/importland som en fællesskabseksportanmeldelse. Kommissionen registrerer alle eksportanmeldelser i EDEXIM.

Kommissionen følger op på anmeldelserne i de tilfælde, hvor der ikke modtages nogen kvittering for modtagelse fra importlandet. Om nødvendigt sendes der endnu et eksemplar af anmeldelsen.

Præparater, der indeholder bilag I-kemikalier, skal også anmeldes, hvis indholdet af kemikaliet er så højt, at det kunne udløse mærkning ifølge EU-lovgivningen. Proceduren gælder også artikler eller færdigvarer, som indeholder kemikalier i ureageret tilstand, og som er omfattet af PIC-proceduren eller er forbudt i EU eller underkastet strenge restriktioner i konventionens forstand.

Eksportanmeldelser, der modtages fra tredjelande (artikel 8)

Når Kommissionen modtager en eksportanmeldelse angående et kemikalie fra et tredjeland, registreret den dette i EDEXIM-databasen og kvitterer for modtagelsen. Kommissionen sender en kopi af anmeldelsen og alle foreliggende oplysninger til den udpegede nationale myndighed i den berørte medlemsstat og kopier heraf efter anmodning til de øvrige medlemsstater.

Hvis udpegede nationale myndigheder i en medlemsstat modtager en anmeldelse direkte, sendes den til Kommissionen, hvorefter ovennævnte procedure følges.

Rapportering om handel med kemikalier (artikel 9)

En eksportør, der eksporterer et kemikalie opført i bilag I, skal forelægge sin udpegede nationale myndighed årlige opgørelser over, hvilke mængder af dette kemikalie der er eksporteret til hvert importland. Importører skal give tilsvarende oplysninger om de kemikalier, der markedsføres i EU.

Ud fra disse oplysninger sammenstiller de udpegede nationale myndigheder sammenfattende rapporter og sender dem til Kommissionen, som offentliggør et resumé heraf.

Forelæggelse af PIC-anmeldelser om reguleringsindgreb til konventionens sekretariat (artikel 10)

Kommissionen forelægger de anmeldelser, der opfylder kriterierne for anmeldelse som Fællesskabets reguleringsindgreb. Medlemsstaterne kan også forelægge anmeldelser om nationale reguleringsindgreb via Kommissionen efter at have konsulteret de øvrige medlemsstater. Opfylder reguleringsindgreb ikke kriterierne for at skulle anmeldes, sendes de relevante oplysninger til konventionens sekretariat i henhold til konventionens bestemmelser om udveksling af oplysninger.

Vedtagelse af Fællesskabets importbeslutninger for kemikalier, der er omfattet af PIC-proceduren (artikel 12)

Kommissionen vedtager Fællesskabets importbeslutninger for PIC-kemikalier, og hvis det er hensigtsmæssigt, indføjes oplysninger om relevante nationale foranstaltninger på medlemsstatsniveau i disse beslutninger.

PIC-proceduren og udtrykkeligt samtykke (artikel 13)

PIC-proceduren anvendes for øjeblikket på 41 kemikalier eller kemikaliegrupper, der er opført i konventionens bilag III (gengivet i del 3 i bilag I til forordningen). Importbeslutninger, der er truffet af konventionens parter angående disse kemikalier, offentliggøres hvert halve år i PIC-cirkulærer.

Ifølge forordningen er eksportører forpligtet til at rette sig efter disse importbeslutninger. Navnlig kan eksport ikke gennemføres uden importlandets udtrykkelige samtykke, enten i kraft af en positiv importbeslutning eller hvis eksportørens udpegede nationale myndighed på anden måde har opnået samtykke fra importlandets udpegede nationale myndighed. Proceduren for "udtrykkeligt samtykke" gælder for kemikalier, som er forbudt eller underkastet strenge restriktioner i Fællesskabet i konventionens forstand (opført i del 2 i bilag I til forordningen, hvor der for øjeblikket er opført 31 kemikalier og kemikaliegrupper), men som endnu ikke er omfattet af PIC-proceduren.

Udtrykkeligt samtykke skal i princippet kun indhentes én gang for et givet kemikalie. Når det er modtaget af en eksportørs udpegede nationale myndighed, er det normalt ikke nødvendigt i forbindelse med efterfølgende eksporter foretaget af denne eller andre EU-eksportører, medmindre andet er krævet ifølge det modtagne samtykke.

Eksportforbud (artikel 14)

Kemikalier og artikler, som er opført i bilag V, og som der er totalforbud mod at anvende i EU, må ikke eksporteres. I øjeblikket indeholder bilag V kviksølvholdige sæber samt 10 kemikalier eller kemikaliegrupper, som er opført i Stockholm-konventionen om persistente organiske miljøgifte (POP) i overensstemmelse med bestemmelserne deri.

Krav til emballage og mærkning (artikel 16)

Alle farlige kemikalier og præparater, uanset om de er forbudt eller underkastet strenge restriktioner i EU, skal emballeres og mærkes, som om de skulle markedsføres i EU, dvs. mærkningen og det ledsagende sikkerhedsdatablad bør indeholde samme oplysninger og være affattet på importlandets sprog, hvor dette er praktisk muligt. Desuden skal importlandets mærkningskrav være opfyldt. Der findes også specifikke krav angående sidste anvendelsesdato, størrelse og emballering af beholdere mv.

Ajourføring af bilag I til forordningen (artikel 22)

Kommissionen tager mindst en gang om året listen over kemikalier i bilag I op til fornyet gennemgang på grundlag af udviklingen inden for Fællesskabets forskrifter og konventionen.

DEN HIDTIDIGE GENNEMFØRELSE

Eksportanmeldelse

Medlemsstaterne har i alt behandlet 2273 eksportanmeldelser. Dette antal er øget betydeligt mellem 2003 og 2005, fra 223 til 1174 pr. år. Ca. 55-60 % omhandlede stoffer, og resten omhandlede præparater. Antallet af kemikalier fordobledes fra 24 i 2003 til 54 i 2005. Det samlede antal importlande er også vokset fra 70 i 2003 til 101 i 2005.

Mere end 80 % af det samlede antal anmeldelser kom fra fem medlemsstater (Tyskland, Det Forenede Kongerige, Nederlandene, Frankrig og Spanien). 10 medlemsstater (Cypern, Estland, Ungarn, Irland, Letland, Litauen, Luxembourg, Malta, Portugal og Slovakiet) har ikke afgivet eksportanmeldelser.

Kommissionen har i alt afsendt 1717 EU-eksportanmeldelser – 126 i 2003, 680 i 2004 og 911 i 2005. 200 afsendte anmeldelser kunne ikke leveres (forkert emailadresse, postadresse osv.). I en stor del af sagerne kvitterede importlandet ikke for modtagelse, således som det ellers kræves ifølge konventionen. I 2005 blev 532 anmeldelser sendt en gang til. Kommissionen udtrykte sine betænkeligheder ved begge anliggender på Partskonferencen (CoP).

Kvitteringer for modtagelsen indeholder ofte erklæringer om, at samtykke til import er givet/afslået, uanset om udtrykkeligt samtykke er påkrævet, eller om der er anmodet herom. Dette er tegn på, at nogle importlande har misforstået EU's procedurer.

Udtrykkeligt samtykke

En statusliste over udtrykkeligt samtykke føres på EDEXIM. Medlemsstaterne kan indlæse data direkte, men ofte svarer importlandene til Det Europæiske Kemikaliekontor, som dernæst indlæser oplysningerne. Pr. 10. februar 2006 fremgik det af EDEXIM, at der er er sendt 478 anmodninger til 95 lande om ca. 20 forskellige kemikalier og 70 forskellige præparater. Af disse anmodninger, som berørte 98 importlande, vedrørte hovedparten kemikalier opført i del 2 i bilag I, dvs. kemikalier, der ikke er PIC-kemikalier, og ca. 60 % af sagerne drejede sig om to af disse kemikalier - nonylphenoler og nonylphenolethoxylater. Alt i alt var der på daværende tidspunkt modtaget udtrykkeligt samtykke 239 gange, og 15 anmodninger om udtrykkeligt samtykke var blevet afvist. Disse omfattede 12 kemikalier/præparater og 11 lande. De resterende anmodninger, hvoraf nogle var blevet forelagt i 2004, afventede stadig svar.

Det faktiske antal sager er højere. Listen over udtrykkeligt samtykke i EDEXIM blev ikke indført før 2004, så nogle tidligere sager er muligvis ikke nævnt. Overlappende eller enslydende anmodninger er så vidt muligt fjernet i de tilfælde, hvor der er modtaget udtrykkeligt samtykke, selv om de ikke har kunnet fjernes helt. Dette skyldes i vidt omfang, at nogle importlande kun giver samtykke pr. forsendelse.

I mange tilfælde skyldes forsinkelsen i modtagelsen af svar på anmodninger hovedsagelig ukorrekte kontaktoplysninger for importlandenes udpegede nationale myndigheder. På partskonferencen har Kommissionen konsekvent opfordret parterne til at sikre, at sådanne oplysninger ajourføres, og den har opfordret konventionens sekretariat til at bistå parterne med at udfærdige importsvar for kemikalier, som er omfattet af PIC-proceduren.

Kommissionen har søgt at bistå medlemsstaterne med at opnå udtrykkeligt samtykke eller præciseringer fra importlande, når importsvar har været uklare. Efter anmodning har Kommissionen også afgivet yderligere oplysninger. For at gøre det lettere at give et svar er der opstillet en standardformular for anmodninger på engelsk, fransk, spansk og russisk. Kommissionen er også i færd med at udarbejde en forklarende note, der skal sendes til importlandene sammen med eksportanmeldelser og anmodninger om udtrykkeligt samtykke, for således at lette importlandenes forståelse af de forskellige procedurer.

De udførlige retningslinjer indeholder også vejledning i, hvordan sager behandles mest hensigtsmæssigt, herunder eventuelle muligheder for anden dokumentation, som kunne accepteres, såfremt svaret fra importlandet udebliver.

Eksportanmeldelser fra tredjelande

Der er i alt registreret 220 eksportanmeldelser fra tredjelande i EDEXIM. Det faktiske antal er sandsynligvis lidt højere, idet nogle anmeldelser muligvis ikke er videresendt til Kommissionen eller af andre årsager ikke er registreret. Selv om anmeldelser bør tilsendes direkte til Europa-Kommissionen, modtager de fleste medlemsstater fortsat anmeldelser direkte fra eksportlandene. Problemet har været mest udtalt for anmeldelser fra USA. De fleste medlemsstater har anmodet USA's myndigheder om i fremtiden at sende anmeldelser til Kommissionen.

Erfaringer med EDEXIM

I begyndelsen var der tre versioner af databasen: en for Det Europæiske Kemikaliekontor / Generaldirektoratet for Miljø, en anden for medlemsstaternes udpegede nationale myndigheder og en tredje version til "oplysning" af offentligheden. Siden da er der foretaget mange forbedringer for at opfylde brugernes behov. De fleste medlemsstater finder, at systemet fungerer gnidningsløst, og at det er meget værdifuldt som et værktøj til håndtering af eksportanmeldelser og som kilde til data og oplysninger.

Der er fortsat nogle problemer, men mange af disse er i færd med at blive løst. Arbejdet med at udvikle en version for virksomheder er også godt undervejs. Dermed vil eksportører kunne forelægge deres eksportanmeldelser elektronisk med henblik på validering af deres udpegede nationale myndigheder. Der udvikles også en særlig version for toldmyndigheder, der har behov for et specifikt system for at lette deres arbejde med kontrol af eksport og import, jf. forordningens artikel 17. Medlemsstaterne hilste disse planer velkommen. Det Europæiske Kemikaliekontor har udarbejdet brugervejledninger og undervisning for brugere. Det har tilrettelagt 7 uddannelseskurser og –møder med brugere for at drøfte forbedringer, herunder 2 møder med toldeksperter.

Rapportering om handel med kemikalier

På grundlag af medlemsstaternes rapporter har Kommissionen opstillet samlede og sammenfattende rapporter for årene 2003, 2004 og 2005, og de er alle offentliggjort i EDEXIM. En analyse for perioden 2003 til 2005 findes i afsnit 3.9 i den fulde rapport.

Ajourføring af bilag I

Kommissionen har jævnligt ajourført bilag I. Bilaget er ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 213/2003[3], 775/2004[4] og 777/2006[5].

Indgivne PIC-anmeldelser

Kommissionen har indtil nu forelagt anmeldelser om EU's reguleringsindgreb for 12 kemikalier. Kommissionen har også videresendt anmeldelser om nationale reguleringsindgreb for 2 andre kemikalier.

Endvidere har Kommissionen ved flere lejligheder informeret andre lande om Fællesskabets reguleringsindgreb, som ikke opfyldte betingelserne for en PIC-anmeldelse.

Importbeslutninger om PIC-kemikalier

Kommissionen har tilpasset følgende beslutninger om EF-importsvar vedrørende kemikalier, der er omfattet af PIC-proceduren: beslutning 2003/508/EF[6], beslutning 2004/382/EF[7], beslutning 2005/416/EF[8], og beslutning 2005/814/EF[9].

Desuden blev en række tidligere importsvar udvidet uændret til at omfatte alle EU25-medlemsstaterne efter udvidelsen i 2004.

Overholdelse og håndhævelse

Overordnet set er der tilsyneladende ikke konstateret større overtrædelser af forordningen.

Hovedparten af de medlemsstater, der rapporterede om overtrædelser, pålagde ingen sanktioner, men gav advarsler og planlagde nøjere overvågning i fremtiden. Manglende overholdelse blev i de fleste tilfælde opdaget enten af toldembedsmænd, eller når virksomhedernes årlige rapporter omfattede eksporterede mængder, for hvilke der ikke var indgivet eksportanmeldelser.

Opmærksomhedsskabende foranstaltninger

Alle medlemsstater og Kommissionen har informeret erhvervslivet, ofte med uddannelseskurser, seminarer, workshops, nyhedsbreve og lignende. Nogle medlemsstater tilbyder tilsvarende konsultationer og uddannelse for toldembedsmænd.

Et udførligt udkast til tekniske retningslinjer for udpegede nationale myndigheder er offentliggjort i EDEXIM. Kommissionen har offentliggjort en vejledning til forordningen på alle officielle EU-sprog. De fleste udpegede nationale myndigheder har oprettet en webside om forordningen med den nationale sprogudgave af forordningen og vejledningen.

Kommissionen har holdt præsentationer for udpegede nationale myndigheder i importlande for at bistå med at forbedre deres forståelse af EU's procedurer. Nogle medlemsstater har engageret sig i informationsprogrammer med tredjelande, herunder seminarer og studieture.

PROBLEMER MED GENNEMFØRELSEN OG MULIGHED FOR FORBEDRING

Toldkontrol

De fleste medlemsstater er af den opfattelse, at det er vigtigt at styrke håndhævelsen ved grænsekontrollen, og at der er brug for et tættere samarbejde og regelmæssig informationsudveksling mellem udpegede nationale myndigheder og toldembedsmænd.

Forordningens artikel 17 er formuleret i generelle og forholdsvis svage vendinger. De fleste medlemsstater ønsker klarere bestemmelser, herunder specifikke forpligtelser for eksportører og egnede værktøjer, der ville lette toldvæsenets kontrol af eksport og import.

Som opfølgning på disse betænkeligheder arbejdes der med at klassificere kemikalier, der er omfattet af forordningens bilag I, inden for den kombinerede nomenklatur (KN), herunder med "advarselsflag" i De Europæiske Fællesskabers integrerede Toldtarif (Taric) ved de relevante KN-koder med henblik på at henlede toldembedsmænds opmærksomhed på, at de pågældende kemikalier er eller kunne være omfattet af særlige regler. I forbindelse med udviklingen af en særlig version af EDEXIM for toldmyndigheder for at lette toldembedsmændenes arbejde er arbejdet desuden også langt fremme med i Taric for hver indgivet eksportanmeldelse og modtaget udtrykkeligt samtykke mv. at indføre entydige, EDEXIM-genererede identifikationskoder, som eksportører kan benytte i rubrik 44 i eksportanmeldelsesformularen (det administrative enhedsdokument) for at vise, at reglerne er overholdt, og som toldembedsmændene let kan verificere ved at konsultere EDEXIM.

Der er dog bred enighed om, at sådanne særlige identifikationskoder bør anvendes obligatorisk, hvis et sådant system skal være fuldt ud effektivt.

Udtrykkeligt samtykke

Adskillige medlemsstater er stødt på problemer med proceduren og især vanskeligheder med modtagelsen af svar fra importlandene i rette tid. I ca. halvdelen af sagerne er der uagtet eksportmedlemsstaternes udpegede nationale myndigheders og Kommissionens indsats fortsat ikke modtaget noget svar, i nogle sager efter mange måneders eller år, og dette til trods for, at det ofte er velkendt, at det er tilladt at anvende kemikaliet i det pågældende importland. Ofte medfører dette, at eksporten ikke kan gennemføres fra EU-lande, men fra andre lande (fordi de ikke behøver at opnå udtrykkeligt samtykke for disse stoffer), og derved hæmmes EU's eksportører. Antallet af sådanne sager er betydeligt større, end det kunne forudses ved vedtagelsen af forordningen, og arbejdsindsatsen for de berørte medlemsstater og Kommissionen er langt større end forventet. En del af problemet bunder i ukorrekte kontaktoplysninger, og en anden del skyldes tilsyneladende manglende forståelse for EU's procedurer. Sidstnævnte er navnlig tilfældet for kemikalier, som ikke er PIC-kemikalier, og som kun hører under del 2 i bilag I. Dette skaber ofte forvirring hos tredjelande.

Oplysninger på importlandets sprog kunne muligvis forbedre situationen. En større indsats for at bistå importlandene med at besvare anmodninger, idet Kommissionen inddrages yderligere, bl.a. i en koordinerende rolle, kunne også være til hjælp. Kommissionen har allerede taget sådanne skridt, hvor det var muligt, og det vil den også gøre fremover. Dette har givet visse resultater. Men alt i alt er der ikke sket en mærkbar forbedring af situationen, og en forbedring i fremtiden er usandsynlig, medmindre der træffes yderligere foranstaltninger.

Nogle medlemsstater ville foretrække at ophæve kravet om udtrykkeligt samtykke for kemikalier i del 2 i bilag I, eller subsidiært revidere kriterierne for at optage kemikalier i denne del af bilag I. Ifølge den spirende konsensus ville den bedste løsning nok være at fastholde proceduren, men følge en fremgangsmåde, hvorved eksporten i tilfælde af ubesvarede sager på visse betingelser kan gennemføres på midlertidig basis, alt imedens der gøres en yderligere indsats for at opnå et udtrykkeligt samtykke.

Desuden kunne det overvejes at lade alle anmodninger om samtykke foregå ved Kommissionens mellemkomst med forbehold af, at de nødvendige ressourcer er til rådighed. Dermed forebygges unødvendige overlapninger eller dobbeltarbejde, og det kan også være medvirkende til at undgå eventuelle misforståelser og forvekslinger i importlandene, som på nuværende tidspunkt modtager eksportanmeldelser fra Kommissionen (via Det Europæiske Kemikaliekontor) og anmodninger om samtykke direkte fra medlemsstaterne.

Andre forhold

Der er behov for større klarhed over rækkevidden af bestemmelserne om eksportanmeldelser (og udtrykkeligt samtykke, hvor det er relevant) med hensyn til præparater. Spørgsmålet er allerede taget op i de udførlige retningslinjer for udpegede nationale myndigheder, hvoraf det klart fremgår, at præparater kun er underlagt krav om eksportanmeldelser og udtrykkeligt samtykke (hvor dette er relevant), når de indeholder et eller flere kemikalier, som er opført i den eller de relevante dele af forordningens bilag I, for så vidt at dets tilstedeværelse er af en art, som kunne udløse mærkning, uanset om præparatet indeholder andre stoffer. Dette bør også fremgå af selve forordningen.

Det er foreslået, at eksportanmeldelser bør indeholde oplysninger om de mængder, som forventes eksporteret hvert år, således at importlandene får et bedre samlet overblik. En klarere angivelse af den tilsigtede anvendelse i importlandet ville også være nyttig. Importlandene udbeder sig ofte yderligere oplysninger af den art.

Forordningens definition af "eksportør" kan give anledning til nogle problemer, hvad angår kravet om eksportanmeldelse for varer, som leveres af EF-fabrikanter eller -distributører til handlende, som ikke er etableret i Fællesskabet, og som efterfølgende eksporterer varerne. Dette er taget op i de udførlige retningslinjer for udpegede nationale myndigheder, men det bør indføjes i selve forordningen for at sikre en harmoniseret fremgangsmåde.

Proceduren for håndtering af eksportanmeldelser fra tredjelande er ikke optimal. Hovedparten af disse anmeldelser kommer fra USA. Proceduren vil forhåbentlig fungere mere gnidningsløst, når USA begynder at sende alle anmeldelser direkte til Kommissionen.

Flere medlemsstater fremhævede vanskelighederne ved at få oplysninger om import af bilag I-kemikalier set i sammenhæng med proceduren for eksportanmeldelser fra tredjelande. Anmeldelser af den art vedrører dog normalt ikke bilag I-kemikalier, så oplysningerne heri vil sandsynligvis ikke hjælpe medlemsstaterne til at opfylde deres rapporteringsforpligtelser. I en kommentar blev der talt til fordel for at afskaffe bestemmelsen. Men den slags oplysninger øger gennemskueligheden og er nyttig i overvågningshenseende for at vurdere indflydelsen og effektiviteten af forordningen og Fællesskabets kemikalielovgivning mere generelt.

KONKLUSION

Forordning (EF) nr. 304/2003 har været i kraft i 3 år. Arbejdsbyrden for de udpegede nationale myndigheder er vokset efterhånden, som eksportørerne har fået bedre kendskab til reglerne, og flere kemikalier er underkastet de forskellige procedurer. Samlet set har de udpegede nationale myndigheder ikke betydelige ressourcer til at løse opgaven. Den administrative byrde for eksportører og myndigheder er fortsat rimelig, selv om nogle myndigheder er stødt på problemer. Arbejdsbyrden vil fortsat stige, men overordnet set forventes dette ikke at nå et urimeligt omfang, forudsat at de nødvendige ressourcer fortsat stilles til rådighed på nationalt niveau og på EU-niveau.

Alt i alt har procedurerne i forordningen vist sig at være effektive og velfungerende. Det væsentligste problem består i den forsinkede modtagelse af svar på anmodninger om udtrykkeligt samtykke. Antallet af sådanne sager er meget højere, end det kunne forudses, og dette øger arbejdsbyrden. Det har i betydeligt omfang øget den administrative byrde for eksportører, de udpegede nationale myndigheder og Kommissionen. Det har også hæmmet EU-eksportørerne i forhold til konkurrenter fra andre lande uden nødvendigvis at øge beskyttelsen af menneskers sundhed og miljøet i importlandene. Situationen for kemikalier opført i del 2 i bilag I er særligt problematisk.

Der var begyndervanskeligheder med EDEXIM-databasen, som skyldtes problemer med at tilpasse databasen, så der fuldt ud blev taget hensyn til alle kravene i forordningen, og brugernes krav blev opfyldt, men der er sket store fremskridt med hensyn til at løse disse problemer. Processen vil navnlig blive forenklet og fremskyndet med den planlagte version for virksomheder.

Samarbejdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen er fremragende. Generelt set cirkulerer oplysningerne gnidningsløst mellem parterne. Informationsstrømmen med importlandene kunne imidlertid forbedres.

På nuværende tidspunkt er der tilsyneladende ikke konstateret større problemer med manglende overholdelse af bestemmelserne.

Der lægges vægt på håndhævelse og særligt på toldmyndighedernes rolle i den forbindelse. Der er behov for et tættere samarbejde med toldmyndighederne. Der er også udbredt støtte til at udvikle yderligere redskaber for at lette toldkontrollen, navnlig hvad angår eksport.

Bestemmelsernes rækkevidde kunne også afklares på en række områder af mindre betydning.

[1] EUT L 63 af 6.3.2003.

[2] http://ecb.jrc.it/edex

[3] EUT L 169 af 8.7.2003, s. 27.

[4] EUT L 123 af 27.4.2004, s. 27.

[5] EUT L 136 af 24.5.2006, s. 9.

[6] EUT L 174 af 12.7.2003, s. 10.

[7] EUT L 199 af 7.6.2004, s. 7.

[8] EUT L 147 af 10.6.2005, s. 1.

[9] EUT L 304 af 23.11.2005, s. 46.