Il 
ijflgnwgLj 
» 
lit KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 04.09.1996 
KOM(96) 407 endelig udg. 
ANDEN BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
til Rådet, Europa-Parlamentet, 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget 
om indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politikker 
(1995) 

Resumé 
1. Denne anden beretning om indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i 
Fællesskabets politikker indeholder en oversigt over Fællesskabets 
sundhedsrelaterede aktiviteter i 1995. Beretningen bygger på den første beretning, 
der blev offentliggjort i 1995. Hvor den første beretning tog bestik af 
sundhedsdimensionerne på alle områder af fællesskabspolitikken, koncentrerer 
denne anden beretning sig om en række hovedområder, hvor sundhedsaspektet 
især har gjort sig gældende: 
- Socialpolitik 
- Det indre marked 
- Landbrug, fødevarer og fiskeri 
- Forskning og udvikling 
- Miljø og energi 
- Transport 
- Internationalt samarbejde. 
I beretningen gøres der ligeledes rede for det arbejde, der er udført i de relevante 
agenturer og andre eksterne organer, der er knyttet til Fællesskabet, og som 
beskæftiger sig med disse områder. 
2. Denne årlige beretning er et af de instrumenter, Kommissionen har indført for at 
overvåge Fællesskabets opfyldelse af forpligtelsen i henhold til traktatens artikel 
129 til at lade de krav, der findes på sundhedsområdet, indgå som led i 
Fællesskabets politik på andre områder. Som indgående beskrevet i den første 
beretning i 1995 suppleres denne traktatfæstede forpligtelse af en række andre 
henvisninger til sundhedsbeskyttelse i den af Fællesskabet førte politik på andre 
områder. Det fælles mål er at sikre opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau 
(traktatens artikel 3, litra o)). 
På baggrund af dette mål har Kommissionen tillige indført andre instrumenter, 
som har større indflydelse på Fællesskabets lovgivning og andre aktiviteter end 
en retrospektiv beretning. Som eksempel kan nævnes gennemførelsen af tvær­
tjenstlige høringer vedrørende Kommissionens forslag på andre områder, som kan 
få konsekvenser for sundheden. Herudover giver Inter-Service Sundhedsgruppen 
mulighed for mere generelle drøftelser af sundhedsrelaterede emner på tværs af 
tjenestegrenene i Kommissionen, mens der er nedsat ad hoc-grupper med henblik 
på nøjere undersøgelser af særlige problemer eller områder ud fra et 
sundhedssynspunkt. 
3. Det er til en vis grad lykkedes at gøre opmærksom på de store sundhedsmæssige 
konsekvenser, de fleste af Fællesskabets politikker har - og dermed på 
betydningen af, at der allerede under forberedelsen af de politiske beslutninger og 
handlingsprogrammer tages hensyn til sundhedsaspekterne. Dette gælder såvel i 
EF-institutionerne som i medlemsstaterne. En yderligere grund til, at der på et 
tidligt tidspunkt i den politiske beslutningsproces skal tages højde for 
sundhedsaspekterne, er, at disse nyder stor bevågenhed i medierne og vækker 
betydelig interesse hos befolkningen. 
Det er ikke altid indlysende, hvorledes man bedst kan indføre krav om 
sundhedsbeskyttelse i en bestemt politik, eller hvorledes og efter hvilke kriterier 
man skal vurdere succes eller fiasko. Indsatsen for at fremme overvejelserne på 
disse områder må fortsætte. Kommissionen ønsker med denne beretning at 
stimulere den offentlige debat om disse spørgsmål. I denne forstand medvirker 
beretningen til at fremme gennemsigtigheden og drøftelserne om sundheds­
problemer i Fællesskabet. 
Indholdsfortegnelse 
1. Indledning 
2. Folkesundhedsprogrammer og -aktiviteter 
3. Indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politikker 
3.1 Socialpolitik 
3.1.1 Socialbeskyttelse 
3.1.2 Den Europæiske Socialfond 
3.1.3 Solidaritet - Social udstødelse 
3.1.4 Fri bevægelighed for arbejdstagere 
3.1.5 Handicappede 
3.1.6 Arbejdsmiljø 
3.2 Indre marked -fri bevægelighed for personer og varer, beskatning 
3.2.1 Lægemidler 
3.2.2 Medicinske anordninger 
3.2.3 Forbrugerbeskyttelse - kosmetik 
3.2.4 Afgifter 
3.2.5 Retspraksis med hensyn til frie varebevægelser 
3.2.6 Fri bevægelighed for personer - anerkendelse af eksamensbeviser på 
sundhedsområdet 
3.2.7 Databeskyttelse 
3.2.8 Uddannelse og erhvervsuddannelse - KAROLUS 
3.3 Landbrugs- og levnedsmiddelpolitik, fiskeri 
3.3.1 Den veterinære sektor 
3.3.2 Pesticiderester 
3.3.3 Tobak 
iii 
3.3.4 Levnedsmidler 
3.3.5 Kampagner til fremme af mælkeforbruget 
3.3.6 Fiskeri 
3.4 Forskning og udvikling 
3.4.1 BIOMED 
3.4.2 Telematik 
3.4.3 G-7 Globalt "informationssamfund"-initiativ 
3.4.4 Målrettet socioøkonomisk forskning 
3.4.5 Forskning i landbrug, fiskeri og agroindustriel forarbejdning 
3.4.6 Transportforskning 
3.4.7 Miljø og klima 
3.4.8 Industri- og materialeteknologi 
3.4.9 Standardisering, måling og prøvning 
3.5 Miljøpolitik, energi 
3.5.1 Luftforurening 
3.5.2 Strålingsbeskyttelse 
3.5.3 Kemiske produkter 
3.5.4 Civil beskyttelse 
3.5.5 Det Europæiske Miljøagentur 
3.5.6 Energipolitik 
3.6 Transport 
3.6.1 Skibe 
3.6.2 Transport af farligt gods 
3.6.3 Transport 
IV 
3.7 Internationalt samarbejde, relationer med tredjelande og internationale 
organisationer 
3.7.1 EF-US A-samarbejde 
3.7.2 Samarbejde med Centraleuropa og SNG - PHARE/Tacis 
3.7.3 Samarbejde med internationale organisationer 
3.7.4 Samarbejde med AVS-landene på sundhedsområdet 
3.7.5 Samarbejde med Syd- og Sydøstasien, Latinamerika 
3.7.6 Kampen mod narkotika 
3.7.7 Humanitær bistand 
3.7.8 Miljø og sundhed 
3.8 Indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politik på andre 
områder 
3.8.1 Statistik 
3.8.2 Ungdomsuddannelse 
3.8.3 Informationsaktiviteter 
3.8.4 Regionalpolitik 
3.8.5 Narkotika 
4. Konklusioner 
1. Indledning 
1. Denne anden beretning om indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i 
Fællesskabets politikker giver en oversigt over udviklingen i de sundhedsmæssige 
aspekter af fællesskabspolitikken. Beretningen som helhed viser, at en lang række 
af Fællesskabets politikker har stor indvirkning på sundheden. 
2. I traktatens artikel 129 hedder det, at de krav, der findes på sundhedsområdet, skal 
indgå som led i Fællesskabets politik på andre områder. Denne årlige beretning, 
der følger efter en kommissionsbeslutning om at godkende Kommissionens 
meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden1, skal vise, 
hvorledes denne traktatfæstede forpligtelse opfyldes i Fællesskabets politik på 
forskellige områder. 
3. Beretningen suppleres af andre hørings- og samradsinstrumenter, der anvendes af 
Kommissionens tjenestegrene, og som skal sikre, at der tages behørigt hensyn til 
kravene om sundhedsbeskyttelse. Der er oprettet en inter-service sundhedsgruppe 
med repræsentanter for de relevante tjenestegrene i Kommissionen, som afholder 
plenarmøder flere gange om året. Forskellige undergrupper følger op på specifikke 
spørgsmål. Kommissionens tjenestegrene skal i medfør af Kommissionens faste 
interne procedurer høre deres kolleger i Direktoratet for Folkesundhed, 
Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Arbejdsmarkedsrelationer og Sociale 
Anliggender om alle forslag med potentielle sundhedsaspekter. 
4. Den første beretning om indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabet 
politikker, som dækker 1994-aktiviteterne, blev godkendt af Kommissionen den 
29. maj 19952. Som den første beretning af sin art tog den sigte på at give et 
fuldstændigt overblik over Fællesskabets sundhedsrelaterede aktiviteter. Denne 
anden beretning fokuserer på sundhedsrelaterede aktiviteter i 1995. Den omfatter 
ikke debatterne om kogalskab og Creutzfeldt-Jakob-sygdommen, som fandt sted 
i 1996 og vil blive behandlet i den tredje beretning. For at få et fyldigere billede 
af situationen bør den anden beretning læses sammen med den første, navnlig 
indledningen til denne, som beskriver de sundhedsrelaterede aktiviteter på 
fællesskabsplan. 
5. Den første beretning blev modtaget med stor interesse af de øvrige 
fællesskabsinstitutioner og offentligheden, og der var forståelse for 
vanskelighederne med at fremlægge en så bred vifte af emner på en 
sammenhængende måde. Rådet vedtog en resolution om indførelse af krav om 
sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politikker med udgangspunkt i 1994-
beretningen. 
Rådet hilste Kommissionens initiativ til at fremlægge sådanne beretninger 
velkommen og opfordrede Kommissionen til i fremtidige beretninger at lægge 
KOM(93) 559 endelig udg. af 24.11.1993 
KOM(95) 196 endelig udg. 
særlig vægt på visse områder, hvor Fællesskabet udøver sin virksomhed, navnlig 
økonomisk politik (særlig skattepolitik), socialpolitik, herunder beskæftigelse og 
fri bevægelighed for varer og personer, landbrugs- og fødevarepolitik, 
forbrugerpolitik, forskning og teknologisk udvikling, miljø og transport3. 
I denne beretning tilstræbes det at give et overblik over alle relevante aktiviteter 
med særlig vægt på ovennævnte politiske områder. 
6. Europa-Parlamentet anmodede i sin beslutning om det sociale handlingsprogram 
på mellemlangt sigt Kommissionen om at udstikke retningslinjer for indførelse af 
krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politik på andre områder4. 
7. Dette års beretning begynder med en oversigt over Fællesskabets 
folkesundhedsprogrammer og -aktiviteter, som gjorde store fremskridt i 1995. 
Efter oversigten følger et resumé af virksomheden på en række prioriterede 
områder - områder, der har betydning enten på grund af vigtige aktiviteter, der 
fandt sted sidste år, eller på grund af deres væsentlige følger for sundheden i 
almindelighed. I et tredje afsnit skitserer beretningen andre sundhedsrelaterede 
aktiviteter på andre områder. Hertil kommer, at særlige emner (narkotika, AIDS 
og tobak) behandles i "kasser" forskellige steder i teksten. I et bilag sammenfattes 
lovforanstaltninger, der blev foreslået eller vedtaget i 1995. 
8. Som den første beretning viser denne, at der er mange forskellige områder, der har 
indvirkning på sundheden i Fællesskabet. På visse områder er der opnået en 
bemærkelsesværdig sammenhæng mellem selve målene og deres indflydelse på 
folkesundheden. På andre områder skal der endnu ske fremskridt. 
Denne beretning har til formål at give et så bredt billede som muligt af de 
politiske initiativer, der har et sundhedsperspektiv. Den kan tjene til at øge 
bevidstheden om sundhedsrelaterede spørgsmål og deres sandsynlige indflydelse 
og stimulere indsatsen for at sikre, at sundhedsaspekterne får afgørende betydning 
ved udarbejdelsen og gennemførelse af de forskellige politikker. 
Rådets resolution af 20.12.1995, EFT C 350/2, 30.12.1995 
Rapport om det sociale handlingsprogram på mellemlangt sigt (HUGHES), dok. A4-0311/95, 
s. 12 
2. Folkesundhedsprogrammer og -aktiviteter 
9. I Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af 
folkesundheden5 peges der på otte politiske områder, som kræver særlig 
opmærksomhed og udvikling af særlige programmer. Som nævnt i 1994-
beretningen er der fremsat forslag om kræftbekæmpelse (forslag til Europa-
Parlamentets og Rådets afgørelse om vedtagelse af en handlingsplan 1996-2000 
for bekæmpelse af kræft6), forebyggelse af AIDS og andre smitsomme sygdomme 
(forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om vedtagelse af et EF-
handlingsprogram for forebyggelse af AIDS og andre smitsomme sygdomme7), 
forebyggelse af narkotikaafhængighed (forslag til Europa-Parlamentets og Rådets 
afgørelse om vedtagelse af et EF-handlingsprogram for forebyggelse af narkotika­
afhængighed8) samt sundhedsfremme, information og uddannelse (forslag til 
Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om vedtagelse af et EF-handlings­
program9). 
10. Rådet og Europa-Parlamentet nåede i december 1995 i Forligsudvalget til enighed 
om programmerne vedrørende kræft, AIDS og andre smitsomme sygdomme samt 
sundhedsfremme. Dette førte i 1996 til vedtagelse af de relevante afgørelser. Rådet 
fastlagde i december 1995 en fælles holdning om Fællesskabets indsats mod 
narkotikaafhængighed10. 
11. I oktober 1995 vedtog Kommissionen en meddelelse og et forslag om et EU-
handlingsprogram vedrørende sundhedsovervågning11. Formålet var at udvikle en 
ramme for indførelse af fælles sundhedsindikatorer i medlemsstaterne og at skabe 
et sammenligneligt grundlag for indsamling og evaluering af sundhedsdata i 
Fællesskabet. 
12. Ud over 1994-beretningen om indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i 
Fællesskabets politikker vedtog Kommissionen i juli 1995 den første rapport om 
sundhedstilstanden i Det Europæiske Fællesskab12, som giver et overblik over 
sundhedstilstanden i Fællesskabet, herunder en beskrivelse af de væsentligste 
demografiske tendenser og dødeligheds- og sygelighedstendenser, samt de 
KOM(93) 559 endelig udg., 24.11.1993 
EFT C 139, 21.5.1994, s. 12, afgørelse 646/96 EF af 29.3.1996, EFT L 95 af 16.4.1996, s. 9 
EFT C 333, 29.11.1994, s. 34, afgørelse 647/96 EF af 29.3.1996, EFT L 95 af 16.4.1996, s. 16 
EFT C 257, 14.9.1994, s. 4 
EFT C 252, 9.9.1994, s. 3, afgørelse 645/96 EF af 29.3.1996, EFT L 95 af 16.4.1996, s. 1 
Fælles holdning (EF) nr. 1/96 fastlagt af Rådet den 20.12.1995, EFT C 37 af 9.2.1996, s. 1 
KOM(95) 449 endelig udg., 16.10.1995 
KOM(95) 357 endelig udg., 19.7.1995 
3 
vigtigste sundhedsdeterminanter. Kommissionen agter at fremlægge årlige 
statusrapporter om sundheden, som fokuserer på særlige emner og 
befolkningsgrupper. Der vil med jævne mellemrum blive udarbejdet en generel 
sundhedsstatusrapport. 
13. Kommissionen støttede som led i sine kræftforebyggende aktiviteter i 1995 Den 
Europæiske Uge mod Kræft, som navnlig havde til formål at promovere den 
europæiske kodeks mod kræft, som er en samling af ti enkle men væsentlige 
anbefalinger vedrørende forebyggelse af kræft, som er udarbejdet af Europas 
førende kræfteksperter. 
I den pågældende uge blev der i samtlige medlemsstater gennemført en kampagne, 
der skulle sikre den størst mulige udbredelse af kendskabet til kodeksen. Dette 
skete i nært samarbejde med de organisationer, der arbejder med disse spørgsmål. 
Kampagnen byggede på et fælles europæisk koncept og fælles støttemateriale 
(plakater, foldere, videospots, annoncer). Der blev uddelt 6,5 millioner 
informationsfoldere om kodeksen, og der blev etableret over 250 millioner 
kontakter gennem avisartikler, TV-reportager og (gratis) reklamer. 
Sideløbende hermed blev der udarbejdet en brochure om kodeksen, der tog hensyn 
til de særlige informationsbehov hos praktiserende læger. Det er nemlig først og 
fremmest de praktiserende læger, der skal gøre patienterne opmærksomme på 
mulighederne for kræftforebyggelse. Denne brochure blev sendt til alle 325.000 
praktiserende læger i Europa og blev vel modtaget. 
Mentalhygiejne 
14. I 1995 afsluttedes den særlige fællesskabsaktion, inden for hvis rammer der blev 
ydet Grækenland ekstraordinær økonomisk støtte, bl.a. på mentalhygiejneområdet, 
gennem Den Europæiske Socialfond. Dette var første gang, Fællesskabet 
beskæftigede sig med mentalhygiejne. Aktionerne, til hvilke der var bevilget 60 
mio. ECU over elleve år, havde til formål at opfylde behovet for en reform af det 
psykiatriske behandlingssystem i Grækenland ved i hele landet at udvikle nye 
strukturer og tjenester med henblik på social og erhvervsmæssig revalidering af 
psykisk syge og handicappede samt forbedring af plejeforholdene for patienter i 
de offentlige psykiatriske hospitaler. Programmet har haft stor gennemslagskraft. 
Det har ført til udviklingen af et net af psykosociale revalideringstjenester i 
Grækenland, en begrænsning af størrelsen af de store psykiatriske centre og 
hospitaler og en forbedring af forholdene disse steder13. 
Jf. den endelige rapport, KOM(95) 668 endelig udg., 15.12.1995 
4 
3. Indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politikker 
3.1 Socialpolitik 
15. Socialpolitik og sundhedspolitik er på mange måder kædet sammen. Spørgsmålene 
om beskæftigelse og arbejdsløshed, arbejdsmarkedslovgivning, socialbeskyttelses­
systemer og forsikring og om politikken over for særlige udstødte eller sårbare 
grupper samt om arbejdsmiljø indvirker alle i høj grad på sundheden. 
Hovedretningslinjerne for Fællesskabets socialpolitik findes i det sociale 
handlingsprogram på mellemlangt sigt 1995-199714, hvori Fællesskabets indsats 
med henblik på jobskabelse og bekæmpelse af arbejdsløshed får højeste prioritet. 
En række socialpolitiske områder har en særlig sundhedsdimension. Det gælder 
spørgsmålene om socialbeskyttelsens fremtid, solidaritet og social udstødelse, 
invaliditet, ind- og udvandring, arbejdstagermobilitet inden for Fællesskabet og de 
meget konkrete arbejdsmiljøproblemer. 
3.1.1 Socialbeskyttelse 
16. Socialbeskyttelse spiller en central rolle i debatten om den fremtidige 
socialpolitiske kurs. Den 31. oktober 1995 vedtog Kommissionen sin meddelelse 
om "socialbeskyttelsens fremtid - et grundlag for en europæisk debat"15, hvori der 
peges på socialbeskyttelse som en grundlæggende bestanddel, der kendetegner de 
europæiske samfund. Dette er et bidrag til den europæiske debat om 
socialbeskyttelsens fremtid i lyset af den demografiske udvikling og af de 
økonomiske og sociale udfordringer, som Europa står over for. En vigtig faktor 
i denne debat er sundhedsvæsenets fremtid. Her kan Fællesskabet fremme 
udvekslingen af erfaringer med hensyn til, hvorledes man kan forene målet, at 
sikre alles adgang til den nødvendige sundhedspleje og forebyggelse, med behovet 
for at begrænse omkostningsstigningen. 
Sundhedsplejereformer er også et særligt emne, der behandles i rapporten om 
socialbeskyttelsen i Europa16, hvori der redegøres for udviklingen i 
medlemsstaterne på dette område. 
3.1.2 Den Europæiske Socialfond 
17. Som nævnt i sidste års beretning støtter Den Europæiske Socialfond projekter til 
fremme af aktive arbejdsmarkedsmæssige foranstaltninger og til forbedring af den 
almindelige betingelser for at udvikle potentialet på arbejdsmarkedet fuldt ud. Der 
er i medlemsstaterne igangsat aktioner på grundlag af fællesskabsstøtterammer 
16 KOM(95) 134 endelig udg., 12.4.1995 
KOM(95) 466 endelig udg., 31.10.1995 
Social beskyttelse i Europa, 1995 
(FSR), som er aftalt med Kommissionen. Resultaterne af evalueringen af disse 
projekter vil blive fremlagt i senere beretninger. 
18. I december 1995 blev der udpeget en første række projekter med henblik på 
fællesskabsinitiativet "Beskæftigelse". Projekterne vil blive gennemført i de 
kommende år. Beskæftigelsesprogrammet omfatter initiativer vedrørende 
erhvervsmæssig integration af handicappede (HORIZON) og af personer, der på 
grund af deres baggrund er truet af udstødelse (INCLUSION). For begge 
initiativer gælder det, at en række af de udvalgte projekter har en 
sundhedsdimension. 
19. Der blev afsat en vis del af Socialfondens midler til fremme af fornyende 
foranstaltninger til opnåelse af et mere arbejdskraftintensivt vækstmønster, til 
forbedring af arbejdsmarkedets funktion og til styrkelse af uddannelsessystemet. 
Der er bl.a. tale om særlige foranstaltninger for grupper, der er i fare for at blive 
udstødt fra arbejdsmarkedet. Fire af de godt 60 projekter, der blev valgt i 1995, 
.havde sundhedsaspekter og dækkede integration af fysisk handicappede, 
sundhedsinformatik og beskyttede arbejdspladser for handicappede. 
3.1.3 Solidaritet - Social udstødelse 
20. Sundhed og social udstødelse er uløseligt forbundne. Dårligt helbred kan være 
årsag til social udstødelse, (f.eks. når kronisk sygdom eller invaliditet fører til 
langtidsledighed, eller når kronisk syge eller handicappede bliver stemplet som 
mindreværdige). Dårligt helbred kan være en følge af social udstødelse (f.eks. 
depression, psykosomatisk sygdom) eller en del af den sociale udstødelse (f.eks. 
usunde boligforhold, mangel på rindende vand, manglende toiletter, dårlige 
spisevaner, manglende adgang til sundhedstjenester af høj kvalitet), eller det kan 
være en hindring for at blive genintegreret (f.eks. depression, psykosomatisk 
sygdom, manglende selvtillid, såfremt det fysiske helbred er dårligt). Social 
udstødelse kan gøre det vanskeligere at fa adgang til sundhedstjenester. 
21. Ordningen for europæisk finansiering af projekter til overvindelse af social 
udstødelse 1995 modtog ca. 2.000 ansøgninger, hvoraf mange vedrørte forskellige 
sundhedsaspekter. De aspekter, der hyppigst var tale om, var: narkotika- og 
alkoholmisbrug, psykisk sundhed og velvære (navnlig blandt indvandrere og 
flygtninge), invaliditet (både psykisk og fysisk). Af de 86 projekter, der blev 
endeligt vedtaget i december 1995, vedrørte 15 sundhed, idet de berørte følgende 
områder: narkotika- og alkoholmisbrug (8 projekter), integration af syge og sunde 
personer i nye beboelsesejendomme (2), hjælp til voldsramte kvinder (2), 
oplysninger om sundhedstjenester på indvandrernes egne sprog (1), integration af 
prostituerede (2), integration af skizofrene og deres plejere (1) og forbedring af 
den psykiske tilstand og større velvære (1). 
22. Det europæiske initiativ til forebyggelse af kriminalitet i byerne og social 
reintegration af tidligere lovovertrædere (1995) omfattede mange 
sundhedsrelaterede projekter, navnlig vedrørende narkotikamisbrug. 
Narkotikamisbrug er et sundhedsproblem, der skal løses, blandt potentielle 
lovovertrædere og/eller fanger eller tidligere lovovertrædere. Men det er i mange 
tilfælde en lovovertrædelse i sig selv, og ofte en hovedårsag til yderligere 
kriminalitet. 
3.1.4 Fri bevægelighed for arbejdstagere 
23. Kommissionen fremsatte den 28. juni 1995 et forslag til Rådets forordning om 
ændring af forordning (EØF) nr. 1408/7117. Forslaget tager bl.a. sigte på at 
udstrække adgangen til akut behandling for en person, der er forsikret i en 
medlemsstat, og som midlertidigt opholder sig i en anden medlemsstat, til alle 
forsikrede personer, uanset nationalitet. 
3.1.5 Handicappede 
24. Ligesom på sundhedsområdet er der tendens til, at handicappolitikken flytter sig 
mere og mere fra det rent lægefaglige til det socialpolitiske. Selv om man stadig 
må se på, hvad der forårsager handicappene, og hvorledes man kan forebygge det, 
er det nemlig absolut nødvendigt også at undersøge de sociale følger af 
handicappene. Til dette formål er der valgt en ny model, hvor der sættes ind ikke 
blot over for den handicappede, men også over for omgivelserne, som er 
afgørende for den handicappedes situation. 
Det tredje EF-handlingsprogram til fordel for handicappede (HELIOS II)18, som 
løber fra januar 1993 til december 1996, indgår i denne model. Programmet tager 
sigte på at fremme udvekslings- og informationsindsatsen på fællesskabsplan med 
henblik på at skabe lige muligheder for handicappede. De foranstaltninger, der er 
gennemført i 1995 som led i dette program, har navnlig vedrørt følgende områder: 
antidiskriminerende foranstaltninger, bevidstgørelse af den offentlige opinion, 
selvstændigt liv, oprettelse af beskyttede arbejdspladser og græsrods­
organisationernes rolle. 
3.1.6 Arbejdsmiljø 
25. Kommissionens meddelelse om et fællesskabsprogram vedrørende sikkerhed, 
hygiejne og sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen (1996-2000) blev vedtaget den 
12. juli 199519 og omfattede et forslag til en rådsafgørelse om vedtagelse af et 
program med ikke-lovgivningsmæssige foranstaltninger til forbedring af 
arbejdsmiljøet. 
Kommissionen ønsker, at dette program skal udgøre en tilstrækkelig smidig, 
dynamisk og realistisk ramme, der gør det muligt for Fællesskabet at tage de 
udfordringer op, der følger af de dybtgående økonomiske, teknologiske og sociale 
17 
18 
19 Ændret forslag til forordning (EF) af 28.6.1995, EFT C 242 af 19.9.1995 
Rådets afgørelse af 25.2.1993 om fastlæggelse af Fællesskabets tredje handlingsprogram til fordel 
for handicappede (HELIOS II), 93/136/EØF, EFT L 56 af 9.3.1993, s. 30 
KOM(95) 282 endelig udg., 12,7.1995 
forandringer, der finder sted. Programmet omfatter ikke-lovgivningsmæssige 
foranstaltninger, et lovgivningsprogram og arbejdsmiljøbestemmelser, der skal 
indgå i politikken på andre områder. Som led i programmet har Kommissionen 
medtaget SAFE (Safety Action for Europe), der har til formål at forbedre 
arbejdsmiljøet, navnlig i små og mellemstore virksomheder. 
Forslaget til kommissionsafgørelse vedrører indførelsen af ikke-lovgivnings­
mæssige foranstaltninger som f.eks. vejledninger og information, undervisnings­
materiale og SAFE-programmet. 
26. Formålet med at fastsætte grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering for 
kemiske agenser er at fastlægge et højesteniveau for eksponering, som ifølge den 
nyeste viden sikrer, at den udsatte arbejdstagers helbred ikke påvirkes. 
For yderligere at støtte arbejdet med at udvikle harmoniserede grænseværdier er 
der ved Kommissionens afgørelse om oprettelse af et videnskabeligt udvalg 
vedrørende grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering for kemiske agenser20 
skabt mulighed for en videnskabelig vurdering af den risiko, som kemiske stoffer 
udsætter arbejdsstedet for. Ved at give udvalget et formelt grundlag har Europa-
Kommissionen anerkendt det arbejde, der allerede er gjort. Dette har ligeledes 
væsentligt styrket Kommissionens rolle i den europæiske proces og bidraget til 
opfyldelsen af det globale mål, som er en harmonisering af arbejdsmiljøvilkårene 
i henhold til EF-traktatens artikel 118 A. 
27. Kommissionen fremlagde i september 1995 et forslag til Rådets direktiv om første 
ændring af direktiv 90/394/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for 
under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer21. Hovedformålet med 
dette forslag er at fastsætte grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering for 
kræftfremkaldende stoffer, i første omgang benzen. 
28. Rådet vedtog den 29. juni 199522 en forordning om ændring af forordningen om 
oprettelse af et europæisk arbejdsmiljøagentur i Bilbao. Agenturets hovedopgaver 
vil være at indsamle og formidle tekniske, økonomiske og videnskabelige 
oplysninger om arbejdsmiljø og at fremme og støtte udvekslinger af oplysninger 
og erfaringer mellem medlemsstaterne. 
Agenturet begyndte sit virke i 1995. Bestyrelsen holdt to møder. Personale­
ansættelserne blev indledt med offentliggørelsen af indkaldelsen af ansøgninger 
til direktørstillingen23. 
20 
21 
22 
23 Kommissionens afgørelse 95/320/EF af 12.7.1995 - EFT L 188, 9.8.1995 
EFT C 317, 28.11.1995 
Rådets forordning nr. 1643/95, EFT L 156, 07.07.1995, s. 1 
EFT C 338, 16.12.1995 
8 
29. I juli 1995 besluttede Kommissionen officielt at oprette Udvalget af Arbejds-
tilsynschefer24, som har eksisteret uofficielt siden 1982. I 1995 drøftede udvalget 
bl.a. spørgsmål om fri bevægelighed for arbejdstagere, tjenesteydelser og 
virksomheder inden for arbejdsmiljøområdet og om edb-støtte til arbejdstilsyn. 
Udvalget er blevet enigt om fælles arbejdstilsynsregler. På grundlag af disse 
principper blev der iværksat en evaluering af de nationale systemer. Observatører 
fra lande i Central- og Østeuropa samt de baltiske lande deltog i dele af 
udvalgsmøderne. 
Narkotika 
1. Aktioner til bekæmpelse af narkotikamisbrug fokuserer på begrænsning af 
narkotikaudbuddet (ved foranstaltninger som f.eks. politisamarbejde, grænsekontrol, 
omstillingspræmier til fremme af alternative afgrøder osv.) og løsning af 
narkomanernes problemer (gennem sundhedsmæssige og sociale 
støtteforanstaltninger). Begge fremgangsmåder indtager en vigtig plads i 
Fællesskabets aktioner mod narkotikamisbrug og optræder samtidigt i Fælleskabets 
handlingsplan til bekæmpelse af narkotikamisbrug (1995-99)25. 
2. Bekæmpelse af narkotikamisbrug er et højt prioriteret element i 
Fællesskabets indsats til fremme af folkesundheden og nævnes udtrykkeligt i 
traktatens artikel 129. Et forslag om et Ef-handlingsprogram på dette område er 
under behandling. Disse aktiviteter suppleres med markante foranstaltninger, f.eks. i 
form af temauger som De Europæiske Uger mod Narkotikamisbrug. 
Socialpolitiske aktioner rettet mod marginaliserede samfundsgrupper 
gennemføres sideløbende med de forebyggende aktioner til støtte for nuværende og 
potentielle narkomaner. 
Disse aktioner suppleres med andre aktiviteter, f.eks. forskning og 
uddannelse (navnlig målrettet mod unge). Et andet vigtigt område er 
lægemiddelområdet, hvor der også opstår afhængighedsproblemer. 
24 Kommissionens afgørelse 95/319/EF af 12.7.1995, EFT L 188/11, 9.8.1995 
25 KOM(94) 234 endelig udg. 
3. Begrænsning af narkotikaudbuddet og bekæmpelse af ulovlig narkotikahandel 
kræver ofte en grænseoverskridende indsats i samarbejde med tredjelande og 
internationale organisationer. Disse spørgsmål er omfattet af flere 
samarbejdsprogrammer, der er aftalt med tredjelande, f.eks. Tacis/PHARE og Lomé-
konventionerne. 
Inden for Fællesskabet er begrænsning af narkotikaudbuddet et vigtigt 
element i medlemsstaternes samarbejde om retlige og indre anliggender, navnlig 
politisamarbejdet. Gennemførelsen af den første fase i EUROPOL er også et led i 
dette samarbejde. 
Fællesskabet støtter relevante aktiviteter, der gennemføres af FN, FN's 
kontorer og andre internationale organisationer. 
Flere oplysninger om 1995-aktiviteterne på disse områder findes i de 
relevante afsnit i denne beretning. 
3.2 Indre marked -fri bevægelighed for personer og varer, beskatning 
30. Fællesskabets aktiviteter vedrørende oprettelsen af det indre marked har mange 
konsekvenser for sundheden. Bl.a. udarbejdes der fælles regler og forskrifter for 
særlige markeder, f.eks. markedet for lægemidler eller medicinske anordninger, og 
regler om frie varebevægelser som sådanne. Kosmetik udgør et særligt 
aktivitetsområde under forbrugerbeskyttelsen. Indirekte beskatning af varer som 
f.eks. tobak og alkohol kan påvirke sundheden direkte. En væsentlig forudsætning 
for personers frie bevægelighed er, at eksamensbeviserne anerkendes, f.eks. inden 
for medicin. Endelig er databeskyttelsen et område af fællesskabspolitikken, hvor 
der skal tages hensyn til sundhedsrelaterede interesser - både borgerens ønske om 
at beskytte deres medicinske og andre data, og forskerens interesser. 
3.2.1 Lægemidler 
31. Siden det første direktiv, der blev vedtaget i 1965, har Fællesskabet gennem sin 
lægemiddellovgivning til stadighed søgt at fremme og beskytte folkesundheden. 
I 1993 var lovgrundlaget for markedsføringstilladelserne harmoniseret. Ifølge 
denne lovgivning skal et lægemiddel for at blive godkendt opfylde strenge 
kvalitets-, sikkerheds- og effektivitetskriterier. Lovgivningen omfatter alle 
industrielt fremstillede lægemidler: vacciner, blodprodukter og radioaktive 
lægemidler. Disse kriterier tages jævnligt op til revision på grundlag af de 
videnskabelige og tekniske fremskridt. 
I 1995 trådte det nye europæiske system for godkendelse og overvågning af 
lægemidler i Det Europæiske Fællesskab i kraft. Kommissionen har allerede efter 
dette nye system givet tilladelse til markedsføring af tre nye lægemidler. 
10 
Dette nye lægemiddelregistreringssystem i Det Europæiske Fællesskab er et 
afgørende skridt i gennemførelsen af det indre marked. Det fremmer den frie 
bevægelighed for lægemidler i Det Europæiske Fællesskab og sikrer samtidig en 
optimal beskyttelse af folkesundheden. 
32. Den store fornyelse stammer fra oprettelsen af Det Europæiske Agentur for 
Lægemiddelvurdering, London. Dette agentur er en samarbejdsorganisation, som 
koordinerer ressourcerne i de nationale organisationer og forvaltninger, der tager 
sig af lægemiddelregistrering. 
Lægemidler kan nu markedsføres efter to procedurer: den centraliserede procedure, 
som er obligatorisk for højteknologiske produkter og frivillig for fornyende 
lægemidler, og en decentraliseret procedure, som bygger på princippet om 
gensidig anerkendelse af nationale tilladelser. Inden for rammerne af sidstnævnte 
procedure træder agenturet til i tilfælde af, at de nationale myndigheder ikke er 
enige i bedømmelsen af ansøgninger om gensidig anerkendelse af tilladelser. 
Efter disse videnskabelige evalueringer er det op til Europa-Kommissionen at gøre 
de videnskabelige udtalelser bindende (human- og veterinærmedicinske 
lægemidler). 
Indførelsen af dette nye system betyder, at alle patienter i Det Europæiske 
Fællesskab hurtigere og samtidigt kan få fordel af de fornyende lægemidler. Der 
gives ved udstedelsen af markedsføringstilladelserne klare og relevante oplys­
ninger til dem, der arbejder i sundhedssektoren, og til forbrugerne gennem mærk­
ningen og påskrifterne på emballagen. Endvidere har agenturets koordinering af 
medlemsstaternes kontrolvirksomhed forbedret overvågningen aflægemidler efter 
udstedelsen af tilladelsen. 
Dette system giver i kraft af koordineringen af medlemsstaternes lægemiddel­
registrering mulighed for på bedste vis at sikre kvaliteten, sikkerheden og 
effektiviteten af de lægemidler, som skal bringes i omsætning i Det Europæiske 
Fællesskab eller eksporteres til tredjelande. 
Endelig dukker dette system op på i internationale handel samtidig med Det 
Europæiske Fællesskab og giver tredjelande en sundhedsgaranti. Herved styrkes 
Fællesskabets stilling over for parmerlandene. 
33. I 1995 drøftede institutionerne Kommissionens meddelelse til Rådet og 
Parlamentet om de industripolitiske retningslinjer for lægemiddelsektoren i 
Fællesskabet26. Mens Kommissionen i øvrigt går ind for industripolitiske 
helhedsløsninger, har den på dette område foretrukket en sektoriel løsning på 
grund af de sundheds- og socialpolitiske aspekter. I denne meddelelse foreslår 
Kommissionen en række retningslinjer, som forener en effektiv styring af 
sundhedsudgifterne og den europæiske lægemiddelindustris langsigtede innova­
tionsbestræbelser. Men det er Rådet, der skal udsende de vigtigste signaler, idet 
26 KOM(93) 718 endelig udg.; 2.3.1994 
11 
de emner, Kommissionen tager op i meddelelsen, navnlig henhører under 
medlemsstaternes kompetence. 
34. Kommissionen har overført informationssamfundets principper på lægemiddel­
sektoren for at opnå gennemsigtighed og en hurtig informationsudveksling. Dette 
er særlig vigtigt i forbindelse med lægemiddelovervågning. De databaser, som 
nettet vil give adgang til, vil omfatte videnskabelige og økonomiske oplysninger 
om samtlige lægemidler på fællesskabsmarkedet. 
3.2.2 Medicinske anordninger 
35. Fællesskabets lovgivning om medicinske anordninger fjerner de tekniske 
handelshindringer og åbner således for gennemførelsen af det indre marked for 
denne industrisektor. Bestemmelserne skal ligeledes sikre et højt sikkerheds- og 
sundhedsniveau i Fællesskabet. Med henblik herpå tilstræbes en vis sammenhæng 
i de krav, der stilles med hensyn til konstruktion, fremstilling og markedsføring 
af disse anordninger. Dette har konkrete og vidtrækkende følger for beskyttelsen 
af folkesundheden. 
36. Den 1. januar 1995, efter overgangsperiodens udløb, blev bestemmelserne i Rådets 
direktiv 90/385/EØF om aktive, implantable medicinske anordninger obligatoriske. 
Samme dato begyndte overgangsperioden for Rådets direktiv 93/42/EØF om alle 
de øvrige medicinske anordninger (undtagen anordningerne til in vitro-diagnostik) 
at løbe, hvorefter der var mulighed for at anvende direktivets bestemmelser 
(fakultativ anvendelse). I løbet af 1995 fik Kommissionens foranstaltninger til 
gennemførelse af disse to direktiver gunstige følger for beskyttelsen af 
folkesundheden, navnlig gennem: 
samrådene med medlemsstaternes kompetente myndigheder med ansvar for 
iværksættelsen af de to direktiver 
samordningen og opfølgningen af aktiviteterne i de pågældende certifi­
ceringsorganer (som modtager anmeldelserne) med henblik på at opnå 
ensartede og sammenhængende fremgangsmåder27 
opfølgningen af standardiseringsorganernes (CEN og CENELEC) mandat­
udøvelse. I denne forbindelse blev referencerne vedrørende vigtige 
"horisontale" standarder offentliggjort i EFT, hvorved de fik status af 
harmoniserede europæiske standarder28 
tilskyndelsen til en samordnet indførelse af et EF-overvågningssystem for 
at forhindre begivenheder, der kan skade folkesundheden, i at dukke op 
eller gentage sig; i 1995 har den offentlige mistænkeliggørelse af visse 
kategorier af anordninger og visse medlemsstaters anvendelse af 
beskyttelsesklausulen i direktiverne vist, hvor nyttigt og vigtigt det er med 
EF-overvågning på et så følsomt område som sundhedsområdet. 
27 EFT C 280/12 af 25.10.1995 
28 EFT C 277/6 af 4.10.1994, C 204/22 af 9.8.1995, C 304/14 af 18.11.1995 
12 
37. Endelig skal nævnes Kommissionens forslag til direktiv om medicinske 
anordninger beregnet til in vitro diagnostik29, som er det sidste i rækken af 
direktiver om medicinske anordninger. Det Økonomiske og Sociale Udvalg udtalte 
sig positivt om dette forslag. Det er nu sendt til den første høring i Parlamentet 
og vil blive behandlet i Rådets Gruppe vedrørende Økonomiske Spørgsmål i 
begyndelsen af 1996. 
3.2.3 Forbrugerbeskyttelse - kosmetik 
38. I juli 1995 vedtog Kommissionen det 18. direktiv om tilpasning til den tekniske 
udvikling af bilagene til grunddirektivet vedrørende kosmetiske midler30. Disse 
bilag indeholder lister over stoffer, som ikke må indgå i kosmetiske midler, 
stoffer, hvis anvendelse i kosmetiske midler er underkastet begrænsninger eller 
særlige vilkår, og stoffer, som kosmetiske midler kan indeholde (UV-filtre, 
konserveringsmidler og farvestoffer). Før et stof føjes til en af disse lister, 
vurderer Det Videnskabelige Udvalg for Kosmetologi, om det er sikkert for 
menneskets sundhed, og afgiver udtalelse herom. Kommissionen tager hensyn til 
denne udtalelse ved udarbejdelsen af det foreløbige forslag, som derefter 
forelægges Udvalget for Tilpasning til De Tekniske Fremskridt. I juli 1995 vedtog 
Kommissionen et sjette direktiv om analysemetoderne for kontrol af kosmetiske 
midlers sammensætning31. 
39. Kommissionen har vedtaget et direktiv, der fastsætter kriterierne og betingelserne 
for, at en producent under påberåbelse af forretningshemmeligheden kan ansøge 
om dispensation til ikke at opføre en eller flere bestanddele på den liste, der er 
fastsat for etikettering af kosmetiske midler32. Disse kriterier tager hensyn til 
forbrugerens sikkerhed og til producentens berettigede erhvervsmæssige interesser. 
40. Kommissionen er ved at færdiggøre en oversigt over de ingredienser, der anvendes 
i kosmetiske midler, og en fælles nomenklatur for disse ingredienser. Disse 
dokumenter har forbindelse med den pligt til at angive alle ingredienser i 
kosmetiske midler på etiketten, der gælder fra januar 1997. Tanken er at gøre det 
muligt for forbrugeren at identificere de stoffer, han bør undgå, f.eks. på grund af 
allergi, når han køber et kosmetisk middel. 
3.2.4 Afgifter 
41. Politikken vedrørende indirekte afgifter på varer påvirker priserne på varer som 
f.eks. tobak, alkoholholdige drikkevarer og benzin. Den 13. september 1995 
29 
30 
31 
32 EFT C 172 af 7.7.1995, s. 21 
Kommissionens direktiv 95/34/EF af 10.7.1995, EFT L 167 af 18.7.1995, s. 19 
Direktiv 95/32/EF af 7.7.1995, EFT L 178 af 28.7.1995, s. 20 
Direktiv 95/17/EF af 19.6.1995, EFT L 140 af 23.6.1995, s. 26 
13 
godkendte Kommissionen en rapport om indbyrdes tilnærmelse af punktafgifter33. 
Heri påviser Kommissionen klart, hvorledes afgiftspolitikken skal tage hensyn til 
traktatens generelle mål, herunder kravene om sundhedsbeskyttelse og miljø­
spørgsmål. 
Med hensyn til forbruget af tobaksvarer understreges det i rapporten, at 
afgiftsforanstaltninger er et afskrækkelsesmiddel. Afgiftsprovenuet kan bidrage til 
udligning af de "sociale omkostninger" i forbindelse med rygning, f.eks. 
omkostninger vedrørende sundhedspleje og videnskabelig forskning. Afgiften på 
alkohol og alkoholholdige drikkevarer kan fra et socialt og sundhedspolitisk 
synspunkt være et middel til at modvirke et overdrevent forbrug. Afgiften kan 
bidrage til at mindske problemerne i forbindelse med alkoholmisbrug. 
3.2.5 Retspraksis med hensyn til frie varebevægelser 
42. Beskyttelsen af folkesundheden er et af de berettigede mål, som ifølge traktaten 
om nødvendigt og hensigtsmæssigt kan retfærdiggøre foranstaltninger, som 
fraviger det princip, der ligger til grund for det indre marked, nemlig frie 
varebevægelser. Det må således konstateres, at dette mål ofte påberåbes af 
medlemsstaterne for at retfærdiggøre vedtagelsen af nationale regler vedrørende 
tekniske specifikationer, som påvirker varernes frie bevægelse inden for 
enhedsmarkedet. 
43. 11995 udtalte Domstolen sig to gange om vilkårene for anvendelse af reglerne om 
fri bevægelighed i forbindelse med kravene om sundhedsbeskyttelse. 
Domstolen har i sin dom af 23.2.199534 fastslået, at Rådets direktiv 90/642/EØF 
af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for 
pesticiderester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse ikke er til hinder 
for en national ordning, i den foreliggende sag en italiensk ordning, der fastsætter 
regler om maksimalgrænseværdier for chlorpropham og propham og om kontrol 
med disses overholdelse. Domstolen har dog understreget, at disse regler skal være 
i overensstemmelse med bestemmelserne i traktatens artikel 30 og 36. 
I sin dom af 28.3.199535 har Domstolen statueret, at traktatens artikel 30 finder 
anvendelse på en national praksis, i dette tilfælde en britisk praksis, der består i 
forbud mod import af narkotiske midler (her diacety lmorfin). Et importforbud kan 
således ikke tillades i henhold til artikel 36, når det er begrundet i behovet for at 
sikre en virksomheds fortsatte eksistens. Forbuddet kan derimod være omfattet af 
undtagelsen i EF-traktatens artikel 36, når det gælder beskyttelse af menneskers 
liv og sundhed, og når dette mål ikke kan opnås lige så effektivt ved 
foranstaltninger, der er mindre restriktive for samhandelen inden for Fællesskabet. 
33 
34 
35 KOM(95) 285 endelig udg. af 13.9.1995 
Dom af 23.2.1995, forenede sager C-54/94 og C-74/94, (1995) Sml. 1-391 
Dom af 28.3.1995, sag C-324/93 (1995) Sml. 1-563 
14 
3.2.6 Fri bevægelighed for personer - anerkendelse af eksamensbeviser på sundheds­
området 
44. Sundhedsbeskyttelse har altid været højt prioriteret i forbindelse med spørgsmålet 
om gensidig anerkendelse af udøvere af sundhedsprofessioner, navnlig læger, 
sygeplejersker, jordmødre, apotekere, tandlæger og dyrlæger. Direktiverne ved­
rørende disse eksamensbeviser bygger på traktatens artikel 49, 54 og 63 om fri 
bevægelighed. Direktiverne har til formål at lette den frie bevægelighed for folk 
fra disse erhverv, der inden for Fællesskabet har gennemgået uddannelser på et 
sammenligneligt niveau. Dette niveau koordineres ved opstilling af fælles 
mindstekrav. 
Endvidere bidrager de rådgivende udvalg for disse uddannelser, der er nedsat i 
henhold til direktiverne, til at sikre et sammenligneligt højt kvalifikationsniveau 
ved at afgive udtalelser og formulere henstillinger på uddannelsesområdet. 
På denne måde deltager udvalgene ligeledes i udformningen af Fællesskabets 
sundhedspolitik. 
45. Endelig har Udvalget af Højtstående Tjenestemænd Med Ansvar for Folkesund­
heden, der er sammensat af højtstående tjenestemænd i medlemsstaterne, som har 
direkte beføjelser på folkesundhedsområdet, til opgave at indsamle alle nyttige 
oplysninger om de vilkår, hvorunder lægebehandling og almindelig omsorg og 
pleje foregår i medlemsstaterne, og at afgive udtalelser, der kan være retnings­
givende for Kommissionens arbejde, for så vidt angår læger, tandlæger, syge­
plejersker og jordemødre. For farmaceuters og dyrlægers vedkommende varetages 
denne opgave af to særskilte udvalg. I et forslag til direktiv, som Kommissionen 
forelagde Europa-Parlamentet og Rådet den 16. december 1994, foreslås det, at 
dette udvalg inden for rammerne af en udvalgsprocedure skal bistå Kommissionen 
med at ændre de lister over lægespecialer og de tilsvarende uddannelser, der 
findes i direktiv 93/16/EØF om fremme af den frie bevægelighed for læger. Efter 
Parlamentets udtalelse har Kommissionen fremlagt et ændret forslag til direktiv36. 
3.2.7 Databeskyttelse 
46. I 1995 blev Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om beskyttelse af 
enkeltpersoner med hensyn til behandling af personlige data og den frie 
bevægelighed for sådanne data37 endeligt vedtaget. Direktivet opstiller en ramme 
af almindelige principper for behandling af personlige data og vil generelt gælde 
for al databehandling, som er omfattet af fællesskabslovgivningen, herunder 
databehandling i sundhedssektoren. 
Hensynet til folkesundheden tilgodeses udtrykkeligt flere steder i direktivet, 
navnlig i en betragtning, hvor folkesundheden nævnes som et område, hvor en 
36 
37 27.11.1995, EFT C 28 af 01.02.1996 
EP's og Rådets direktiv af 24.10.1995 - EFT L 281 af 23.11.1995 
15 
undtagelse fra forbuddet mod at behandle visse følsomme oplysninger kan komme 
på tale på grund af afgørende samfundsinteresser. 
Direktivet, som medlemsstaterne skal transformere til national ret inden tre år, vil 
generelt medføre en harmonisering af databeskyttelseslovgivningen, således at der 
bliver fri bevægelighed for personlige data inden for Det Europæiske Fællesskab 
på grundlag af fælles regler. På folkesundhedsområdet vil dette lette 
databehandling, der involverer indsamling af personlige data fra en række for­
skellige medlemsstater. Epidemiologi og kliniske forsøg er to områder, der sand­
synligvis i særlig grad vil blive påvirket heraf. 
3.2.8 Uddannelse og erhvervsuddannelse - KAROLUS 
47. KAROLUS-programmet tager sigte på uddannelse af medlemsstaternes tjeneste­
mænd gennem en udveksling af nationale tjenestemænd mellem medlemsstaternes 
forvaltninger. Programmet har til formål at lette det administrative samarbejde, 
fremme den gensidige tillid mellem medlemsstaternes forvaltninger og sikre en 
ensartet og rigtig anvendelse af fællesskabslovgivningen om det indre marked. 
Blandt de sektorer, der kan nyde fordel af udvekslingsprogrammet, er der flere, 
som direkte eller indirekte påvirker sundheden, f.eks. lægemiddel-, levnedsmiddel-
og produktsikkerhedsområdet. 
3.3 Landbrugs- og levnedsmiddelpolitik, fiskeri 
48. Der er en helt klar forbindelse mellem levnedsmiddelkvalitet og sundhed. Derfor 
er det af afgørende betydning, at der indføres krav om sundhedsbeskyttelse i 
fællesskabspolitikken på landbrugs-, fiskeri- og levnedsmiddelområdet. Det er 
umuligt at give en fuldstændig oversigt over Kommissionens løbende aktiviteter 
på dette område. I dette afsnit vil der i hovedtræk blive redegjort for udviklingen 
i 1995 for så vidt angår den veterinære sektor, pesticider, tobak, vin og alkohol, 
levnedsmidler, mælk og fiskeri. 
3.3.1 Den veterinære sektor 
49. Rådet og Kommissionen traf i 1995 en række afgørelser om udvikling af 
lovgivningen om sundhed og hygiejne i forbindelse med dyr og produkter af 
animalsk oprindelse. 
50. I juni vedtog Rådet et direktiv om ændring af direktiv 64/433/EØF om sundheds­
mæssige betingelser for produktion og afsætning af fersk kød inden for Fælles­
skabet38. Rådet vedtog ligeledes en række afgørelser om salmonellaundersøgelser 
af visse dyr og animalske produkter beregnet for Finland og Sverige39. 
38 
39 Direktiv 95/23/EF, EFT L 243 af 11.10.1995, s. 7 
Direktiv 95/409-411/EF, EFT L 243 af 11.10.1995, s. 21, 25, 29 
16 
Kommissionen vedtog en række forslag, der skulle forelægges Rådet, herunder 
navnlig et forslag om markedsføring af kødprodukter40 og et forslag til et råds­
direktiv om ændring af direktiv 92/117/EØF om beskyttelsesforanstaltninger over 
for visse zoonoser (sygdomme som f.eks. rabies, der kan overføres mellem dyr og 
mennesker)41. 
51. Kommissionen traf en række afgørelser til fastlæggelse af fælles sundhedsregler, 
der skal anvendes på indførsel af dyr og produkter af animalsk oprindelse fra 
tredjelande. 
Det var endvidere nødvendigt at træffe en række nødforanstaltninger til 
begrænsning af indførslen af varer fra visse tredjelande, hvor sundhedssituationen 
blev betragtet som utilfredsstillende. Indførslen af fisk fra Japan blev begrænset, 
da en inspektion afslørede alvorlige svigt i tilsynet og kontrollen med varer, der 
skulle udføres til Det Europæiske Fællesskab42. Ved en kommissionsbeslutning på 
grundlag af en rapport Fra Den Videnskabelige Veterinærkomité blev der givet 
tilladelse til en bestemt varmebehandling til rensning af muslinger indeholdende 
små mængder PSP-toksin i Sydspanien. Denne beslutning gælder alene Spanien 
og finder kun anvendelse på en ganske bestemt art. Formålet er at sikre beskyt­
telse af forbrugerne over for denne produkttype. Efter at Ebola-sygdommen er 
dukket op i Zaire, har Kommissionen forbudt indførsel af aber med oprindelse i 
eller afsendt fra Zaire43. Disse beslutninger er led i beskyttelsen af menneskers og 
dyrs sundhed i Fællesskabet. 
52. Det Veterinære og Phytosanitære Kontor fortsatte sin række af inspektioner i 
Fællesskabet og tredjelande med henblik på kontrol med anvendelsen og 
overholdelsen af Fællesskabets sundhedsregler for den veterinære sektor. Ud over 
sektoren for fersk kød og kødprodukter blev der også foretaget undersøgelser i 
sektoren for fjerkrækød, fisk og fiskeriprodukter. Herudover blev der foretaget 
særlige besøg i medlemsstater og tredjelande i forbindelse med visse sygdoms­
udbrud for at undersøge epidemiologien og kontrollere de anvendte sundheds­
kontrolforanstaltninger. 
53. Fra den 30. november til den 1. december 1995 afholdt Kommissionen en større 
videnskabelig konference om vækstfremmere i kødproduktionen. Man nåede til 
den konklusion, at der på grundlag af de mange erfaringer og offentliggjorte data 
om anvendelsen af naturlige hormoner og kønshormoner og beslægtede forbin­
delser (Zeranol og Trenbolene) ikke er noget der tyder på, at deres anvendelse er 
til skade for menneskers sundhed, såfremt de anvendes som foreskrevet. Der 
kræves yderligere undersøgelser for at vurdere virkningerne på dyrs sundhed. Den 
40 
41 
42 
43 EFT C 269 af 16.10.1995 
KOM(95) 491 endelig udg. af 23.10.1995 
95/119/EF af 7.4.1995 
Beslutning 95/171/EF af 18.5.1995, EFT L 112 af 19.5.1995, s. 30, og 95/313/EF af 24.7.1995, 
EFTL 187 af 8.8.1995, s. 23 
17 
potentielle sundhedsrisiko for mennesker og dyr ved en eventuel anvendelse af 
beta-2-antagonister som vækstfremmere giver fortsat anledning til stor bekymring. 
Endvidere er den ulovlige brug af en række vækstfremmere blevet et alvorligt 
problem. Konferencen fastslog derfor, at der var behov for at samordne de 
nationale kontrolsystemer for at gøre overvågningssystemerne mere målrettede og 
øge effektiviteten af sporesystemer og -metoder. 
3.3.2 Pesticiderester 
54. I forbindelse med den igangværende harmonisering af maksimalgrænseværdier for 
pesticiderester i og på visse produkter af vegetabilsk eller animalsk oprindelse 
vedtog Rådet i 1995 tre direktiver om harmonisering af maksimalgrænseværdier 
for rester af ni pesticidaktive stoffer og ændring af gældende maksimalgrænse­
værdier for rester af ca. 20 pesticidaktive stoffer44. 
3.3.3 Tobak 
55. Fællesskabets fond for tobaksforskning og -information besluttede at finansiere en 
række projekter, som skulle begynde i marts 1996, vedrørende informering af 
offentligheden om tobaks sundhedsmæssige virkninger og landbrugsforskning med 
henblik på at reducere tobaks skadelige virkninger45. 
45 Rådets direktiv 95/38/EF, EFT L 197 af 22.8.1995, s. 14; 95/39/EF, EFT L 197 af 22.8.95, s. 
29; 95/61/EF, EFT L 292 af 7.12.1995, s. 27 
Jf. udbud offentliggjort i EFT C 179/8 af 1.7.1994 
18 
Tobak og alkohol 
1. Tobaks- og alkoholmisbrug har afgørende indflydelse på en række meget 
udbredte sygdomme som f.eks. kræft og hjertekarsygdomme. Endvidere er et 
overdrevet alkoholforbrug skyld i mange ulykker både på vejene, på 
arbejdspladsen eller hjemme. Flere områder af fællesskabspolitikken vedrører 
tobak og alkohol. 
2. I forbindelse med folkesundheden fokuseres der kraftigt på behovet for at 
holde op med at ryge og moderere alkoholforbruget i forbindelse med 
kræftbekæmpelsen. Alkohol og tobak var to af hovedemnerne for Den 
Europæiske Uge mod Kræft. 
Ved særlige socialpolitiske aktioner tilstræbes en forbedring af situationen 
for udstødte og ugunstigt stillede samfundsgrupper, herunder bl.a. ofre for 
alvorligt alkoholmisbrug. 
3. Fællesskabets landbrugspolitik omfatter tobak, som er et vigtigt land-
brugsprodukt i de sydlige medlemsstater. Der er taget skridt til at fremme 
produktionen af mindre skadelige produkter, f.eks. tobak med et lavt 
nikotinindhold. Fællesskabsfonden for forskning og oplysning inden for 
tobak vil begynde sit virke i 1996 for at støtte forskning og bevidstgørelses­
kampagner på dette område. 
Ved fremstilling af alkoholholdige drikkevarer benyttes ligeledes landbrugs­
produkter (vin, humle, malt osv.), og der findes fælles markedsordninger for 
humle, vin og spiritus. 
4. Afgiftspolitikken, navnlig vedrørende indirekte afgifter, har stor indflydelse på 
prisfastsættelsen for tobak og alkoholholdige produkter og på forbrugernes 
valg. Selv om de indirekte afgifter ikke er blevet harmoniseret på EF-plan, er 
der forståelse for, at provenuet af afgifter på salg af alkohol og tobak kan 
bidrage væsentligt til finansieringen af forebyggende aktiviteter. 
5. Spirituskørsel er et stort transportpolitisk problem, som er genstand for 
vej sikkerhedskampagner. 
Flere oplysninger om den politiske udvikling på disse områder i 1995 findes 
i de relevante afsnit i denne beretning. 
19 
3.3.4 Levnedsmidler 
56. På levnedsmiddellovgivningsområdet vedtog Kommissionen et direktiv om 
ændring af direktiv 90/128/EØF om plastmaterialer og -genstande, bestemt til at 
komme i berøring med levnedsmidler46. 
57. Kommissionen godkendte ligeledes den opdaterede oversigt over videnskabelige 
samarbejdsopgaver vedrørende levnedsmidler47. Det videnskabelige samarbejde 
giver medlemsstaterne et instrument, som sætter dem i stand til at bistå 
Kommissionen med den videnskabelige gennemgang af spørgsmål vedrørende 
levnedsmidler. Mange af opgaverne vedrører emner, der har direkte betydning for 
folkesundheden. 
Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler afgav en lang række udtalelser om 
levnedsmiddelsikkerhed vedrørende bl.a. tilsætningsstoffer, kontaminerende stoffer, 
materialer og genstande, der kommer i berøring med levnedsmidler, og allergiske 
reaktioner over for levnedsmidler og ingredienser heri. Komiteens udtalelser og 
rapporter vil danne grundlag for fremtidige lovgivningsinitiativer fra 
Kommissionens side. 
3.3.5 Kampagner til fremme af mælkeforbruget 
58. I henhold til EF"s skolemælksordning ydes der tilskud til levering af visse 
mælkeprodukter til lavere priser til skolebørn. Selv om hovedformålet med dette 
program er at fremme forbruget af mælkeprodukter, har dets bidrag til opnåelse 
af en afbalanceret kost for skolebørn vist sig at være lige så vigtigt. I de senere 
år er medlemsstaterne blevet tilskyndet til at forsyne skolerne med passende 
ernæringsmæssige oplysninger om mælk og mælkeprodukter for at øge 
skolemælksordningens gennemslagskraft. 
Rækken af tilskudsberettigede mælkeprodukter er tilstrækkelig lang til at opfylde 
behovet for en varieret og afbalanceret kost under forskellige omstændigheder. Der 
er en klar tendens i retning af fedtfattige produkter. I skoleåret 1988/89 tegnede 
sødmælksprodukteme sig stadig for ca. 77% af de uddelte mængder. For 1994/95 
er dette tal nedbragt til under 65%. 
3.3.6 Fiskeri 
59. Der er bred enighed om, at indtagelse af fisk bidrager til at forebygge 
hjertekarsygdomme. På denne baggrund har Kommissionen fortsat sin indsats for 
at fremme forbruget af fiskeriprodukter og forbedre kvaliteten af de produkter, der 
sælges til offentligheden. 
46 
47 Direktiv 95/3/EF af 14.2.1995, EFT L 41 af 23.2.1995, s. 44 
Kommissionens beslutning om ændring af beslutning 94/652/EF om udarbejdelse af en oversigt 
over og fordeling af opgaverne inden for rammerne af samarbejdet fra medlemsstaternes side ved 
den videnskabelige gennemgang af spørgsmål vedrørende levnedsmidler (95/492/EF af 
15.11.1995) 
20 
60. Efter sammensmeltningen (sidst i 1993) af samtlige strukturbetingede finansielle 
redskaber i ét finansielt instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF) foregår 
Fællesskabets indsats til støtte for disse foranstaltninger inden for rammerne af 
strukturfondreformen, dvs. som led i integrerede, sammenhængende struktur-
udviklingsplaner for perioden 1994-99, der udarbejdes i et partnerskab mellem 
Kommissionen og medlemsstaterne, og som gennemføres på lokalt plan. Det nye 
finansielle instrument omfatter særlige bestemmelser til fremme af forbruget, 
herunder foranstaltninger i forbindelse med kvalitetscertificering, kvalitetsbaserede 
salgskampagner og undersøgelser. Endvidere er alle fysiske investeringer, der har 
til formål at forbedre hygiejnebetingelserne eller menneskers eller dyrs sundhed 
samt kvaliteten, berettiget til støtte inden for akvakultur samt bearbejdning og 
markedsføring af fiskeriprodukter. 
Det samlede FIUF-budget, der er tildelt nationale planer for perioden 1994-99, 
andrager 2 671 mio. ECU. Heraf er 84 mio. afsat til salgsfremmende foran­
staltninger og 859 mio. til akvakultur, bearbejdning og markedsføring (dette beløb 
omfatter finansiering af foranstaltninger, der ikke har direkte forbindelse med krav 
om sundhedsbeskyttelse). 
FIUF finansierer ligeledes undersøgelser på årsbasis. I perioden 1994-95 blev seks 
undersøgelser, der har direkte forbindelse med kvalitets- og sundhedsspørgsmål, 
finansieret. Fællesskabets bidrag oversteg 530 000 ECU. 
3.4 Forskning og udvikling 
61. Det Europæiske Fællesskabs forsknings- og udviklingsaktiviteter finder sted som 
led i rammeprogrammer for forskning og teknologisk udvikling (FTU). Det fjerde 
rammeprogram48, som for tiden udgør grundlaget for FTU-aktiviteterne, omfatter 
en række specifikke FTU-programmer, som enten er sundhedsrelaterede eller 
omfatter projekter, der har en sundhedsdimension. 
3.4.1 BIOMED 
62. Sundhedsrelaterede forsknings- og udviklingsaktiviteter gennemføres hovedsagelig 
inden for rammerne af programmet for biomedicin og sundhed (1994-1998 -
BIOMED 2) under det fjerde FTU-rammeprogram49. Programmet har et samlet 
budget på 336 mio. ECU og dækker otte målområder: 
49 Område 1 
Område 2 
Område 3 
Område 4 Forskning i lægemidler 
Forskning i biomedicinsk teknologi og teknik 
Hjerneforskning 
Forskning i andre stærkt samfundsbelastende sygdomme 
Beslutning 94/1110/EF af 26.4.1994, EFT L 126 af 18.5.1994, s. 1, som ændret ved beslutning 
96/616/EF af 25.03.1996, EFT L 86 af 04.04.1996, s. 69 
Rådets beslutning 94/913/EF af 15.12.1994 om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling, herunder demonstration, inden for biomedicin og sundhed (1994-1998), EFT L 361 af 
31.12.1994, s. 40 
21 
Område 5 
Område 6 
Område 7 
Område 8 Forskning i det humane genom 
Forskning i folkesundhed, herunder forskning i sundhedstjenester 
Forskning i biomedicinsk etik 
Etiske, retlige og sociale aspekter 
63. En første indkaldelse af forslag blev foretaget i januar 1995. Der kunne indgives 
forskningsforslag vedrørende alle arbejdsprogrammets temaområder. Efter en 
videnskabelig og teknisk evaluering foretaget af uafhængige eksperter er 307 af 
1709 forslag blevet indstillet til fællesskabsstøtte. Det økonomiske bidrag andrager 
i alt 153,7 mio. ECU. 
De udvalgte forslag, navnlig på områderne AIDS, kræft, forskning i arbejds­
medicin og særlig forskning i folkesundhed, forventes at understøtte folkesund-
hedsinitiativerne i henhold til traktatens artikel 129. 
BIOMED 2-programmet vil ligeledes støtte demonstrationsprojekter, der kan 
bevise den teknisk-økonomiske levedygtighed af nye former for lægevidenskabelig 
praksis (f.eks. ex vivo AIDS-behandling, elektrisk stimulering af paraplegiske 
patienter, således at de får deres førlighed tilbage), og som kan sprede kendskabet 
af disse former for praksis til brugere, industrien, offentlige organer og andre 
interesserede målgrupper. 
64. Der er bred enighed om, at vaccination er et af de mest effektive instrumenter 
inden for folkesundhedspolitikken. Vaccination indebærer åbenlyse cost-benefit 
fordele for alle målgrupper. 
Hepatitis C, som over fem millioner patienter i Vesteuropa lider af, er den mest 
udbredte kroniske virusinfektion i området. Det er ekstremt vanskeligt at udvikle 
en vaccine mod hepatitis C på grund af manglende viden om immunologiske 
parametre, og det kan kun gøres gennem tværfagligt samarbejde omfattende flere 
laboratorier. BIOMED 2-programmet støtter for tiden et projekt vedrørende 
udvikling af en vaccine. Laboratorier fra fem lande deltager i projektet. 
Det synes nu muligt at udvikle kræftvacciner, som fremkalder afstødning af 
kræftceller og stimulerer immunsystemet, således at det producerer antistoffer mod 
kræftceller. BIOMED 2-programmet støtter et tværnationalt projekt omfattende syv 
førende laboratorier, hvis hovedformål er at identificere antigener, som genkendes 
af T-lymfocyter på menneskelige svulster. 
En række forskerhold arbejder på at udvikle vacciner mod kroniske sygdomme 
ved at udvikle højimmunogene recombinante/peptide vacciner og generere nye 
hjælpestoffer. 
Den Task Force for Vacciner og Virussygdomme, der er oprettet, skal styrke den 
europæiske indsats på vaccineudviklingsområdet ved at skabe partnerskaber og 
samarbejde inden for forskning og ved at overføre de nyeste videnskabelige 
fremskridt. 
22 
65. Forskningen i det humane genom - det genetiske materiale, som alle celler i 
menneskekroppen indeholder - har til formål at fastslå strukturen i det humane 
DNA og at identificere samtlige gener og deres funktion. Grunden til at fremme 
koordineringen af den europæiske forskning i det humane genom er, at denne 
forskning muligvis kan bidrage til forståelsen af de processer, der fører til 
sygdomme hos mennesker, og dermed kan forbedre diagnosticeringen, behand­
lingen og i sidste ende forebyggelsen af sygdom. Dette mål opnås gennem en 
forbedring af forskningsinfrastrukturen, bedre adgang til ressourcer og samarbejde 
mellem førende forskergrupper i Europa. Herved vil Europa fa en fremtrædende 
plads i den internationale forskning i det humane genom. 
Der er sket særlig store fremskridt i forbindelse med EUROGEM, det europæiske 
gen-kortlæggelsesprojekt, som omfatter 23 laboratorier. Dette netværk gjorde det 
muligt for europæiske forskere fra alle medlemsstater, navnlig dem uden nationale 
programmer, at tilrettelægge forskningen i det humane genom på europæisk plan 
og at udarbejde et europæisk gen-kort baseret på CEPH-referencefamilierne. På 
internationalt plan var arbejdet med kromosomerne 11 og 21 særlig vellykket. 
På europæisk initiativ er der oprettet såkaldte "Single Chromosome Workshops", 
hvor der udveksles oplysninger og opnås enighed om nomenklaturen i forbindelse 
med undersøgelser af individuelle kromosomer. EF betaler for de europæiske 
arrangører og deltagere. USA (DOE og NIH) er efterhånden gået med til at følge 
eksemplet og betale for de amerikanske deltagere eller arrangører. Disse 
workshops har vist sig at have stor betydning for udviklingen af det viden­
skabelige samarbejde og opstillingen af forskningspolitikken på dette område. 
66. Med et bredere sundhedsmæssigt sigte blev der i 1995 afholdt et møde i 
forbindelse med BIOMED-programmet i Delft/Nederl andene om "Individuelt 
ansvar for sundheden - moralske livsstilsspørgsmal og en retfærdig fordeling af 
medicinske ressourcer" med deltagelse af folkesundheds-, sociologi- og etik­
eksperter fra forskellige medlemsstater. 
3.4.2 Telematik 
67. Et andet FTU-område med en væsentlig sundhedsdimension er telematikken. 
Telematikapplikationsprogrammet50 omfatter særlige foranstaltninger vedrørende 
telematik i sundhedsplejen og til gavn for handicappede og ældre, der er omfattet 
af programmets 15 sektorer. Programmet har et samlet budget på 843 mio. ECU 
for 1994-1998. Sundhedsplejetelematik har et vejledende budget på 
135 mio. ECU, mens sektoren vedrørende handicappede og ældre har et vej­
ledende budget på 65 mio. ECU. 
68. De fleste af de 42 FTU-projekter inden for sundhedstelematik, som blev 
påbegyndt under det tredje rammeprogram, blev afsluttet i 1995. 70 nye projekter 
50 Rådets beslutning 94/80l/EF af 23.11.1994 om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling samt demonstration inden for telematiksystemer af almen interesse, EFT L 334 af 
22.11.1994, s. 1 
23 
med en fællesskabsfinansiering på i alt 77 mio. ECU blev behandlet i 1995 
(budgettet for det fjerde rammeprogram). Som i andre dele af telematik­
applikationsprogrammet lægges der nu vægt på brugergruppernes faktiske 
udnyttelse af applikationerne for at sikre en effektiv udbredelse og formidling af 
resultaterne efter programmets afslutning. 
Nogle af de områder, der dækkes af programmet, er: udvikling og interoperation 
af regionale netværk med henblik på bedre integration og kontinuitet i plejen, 
samarbejde mellem eksperter inden for områder, der har betydning for folke­
sundheden, som f.eks. kræft, hjertekarsygdomme og kroniske sygdomme. Tvær­
gående samarbejde mellem telematiktjenester på europæisk plan er ligeledes 
omfattet, f.eks. i forbindelse med udrykninger. I alle tilfælde er målet at øge effek­
tiviteten af den naturlige informationsspredning i sundhedssektoren, forbedring af 
adgangen hertil under overholdelse af sikkerheds- og fortrolighedsreglerne. 
Gennemførelse af feasibility-undersøgelser til støtte for nationale politikker og 
andre fællesskabspolitikker udgør ligeledes en væsentlig del af aktiviteterne. 
3.4.3 G-7 Globalt "informationssamfund"-initiativ 
69. I februar 1995 iværksatte G7-gruppen (de største industrilande) et globalt "infor-
mationssamfund"-initiativ i Bruxelles. Blandt de 11 projekter, der er omfattet af 
initiativet, kan nævnes projektet vedrørende globale sundhedsplejeapplikationer, 
som består af seks underprojekter: 
1. Mod et globalt folkesundhedsnetværk 
2. Bedre forebyggelse, tidlig sporing, diagnosticering og behandling 
af kræft 
3. Bedre forebyggelse, diagnosticering og behandling af hjertekar­
sygdomme 
4. Flersproget verdensomspændende telemedicinsk overvågnings- og 
udrykningstjeneste døgnet rundt 
5. Igangsætningsmekanismer for globale sundhedsnetværk 
6. International harmonisering af brugen af datakort inden for sund­
hedsplejen. 
På et møde inden for rammerne af det globale sundhedsplejeprojekt, som blev 
afholdt i Ottawa/Canada i november 1995, blev der iværksat en række europæiske 
feasibility-undersøgelser som led i forberedelsen af disse initiativer. 
24 
3.4.4 Målrettet socioøkonomisk forskning 
70. Programmet for målrettet socioøkonomisk forskning dækker tre hovedområder: 
forskning i videnskabs- og teknologioptioner i Europa, forskning i uddannelse og 
erhvervsuddannelse og forskning i social integration og social udstødelse i 
Europa51. En række af projekterne på disse tre områder - navnlig det tredje område 
- vedrører sundhed. 
3.4.5 Forskning i landbrug, fiskeri og agroindustriel forarbejdning 
71. Arbejdsprogrammet under FAIR-programmet (levnedsmiddel- og agroindustriel 
forskning) for 1994-1998, som er særprogrammet for FTU inden for landbrug og 
fiskeri52, indeholder en række henvisninger til sundhedsproblemer. Afsnittet om 
interaktionen mellem landbrug og miljø omfatter ligeledes sundhedsrelateret 
forskning, som f.eks. begrænsning af nedsivning af landbrugskemikalier i 
grundvandet, dvs. drikkevandsforsyningen. En stor del af programmet omhandler 
fødevarers betydning for forbrugernes ernæringstilstand og velvære. 
Endvidere er fire forskningsprojekter om forbedring af kvaliteten af fiskerivarer, 
som har tilknytning til kravene om sundhedsbeskyttelse, blevet finansieret i 1995. 
Fællesskabet bidrog med over to millioner ECU til disse projekter. 
3.4.6 Transportforskning 
72. Særprogrammet for forskning og teknologisk udvikling inden for transport under 
det fjerde rammeprogram53 beskæftiger sig fortsat med sikkerhedsspørgsmål inden 
for alle transportformer. Af de mange opgaver skal især nævnes behandlingen af 
følgende sikkerhedsspørgsmål: 'sikkerhedsaspekter af personaleledelse' (jernbane), 
'passagerers overlevelsesevne' (luftfart), 'sikkerhedsmetoder inden for skibsfart' og 
'trafikstyring og skibstrafiksystem' (vandveje) og 'forbedring af den passive 
automobilsikkerhed' og 'chaufføradfærd' (vejtrafik). 
52 
53 Rådets beslutning 94/915/EF af 15.12.1994 om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling, herunder demonstration, inden for målrettet socioøkonomisk forskning (1994-1998), 
EFT L 361 af 31.12.1994, s. 77 
Rådets beslutning 94/805/EF af 23.11.1994 om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling og demonstration inden for landbrug og fiskeri ... (1994-1998), EFT L 334 af 
22.11.1994, s. 73 
Rådets beslutning 94/914/EF af 15.12.1994 om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling samt demonstration inden for transport (1994-1998), EFT L 361 af 31.12.1994, s. 56 
25 
3.4.7 Miljø og klima 
73. Miljø- og klimaprogrammet (1994-1998)54 har et samlet budget på 532 mio. ECU 
og omfatter følgende fire emner: 
1. Forskning i det naturlige miljø, miljøkvalitet og globale forandringer. 
2. Miljøteknologi. 
3. Rumteknologi anvendt til miljøovervågning og -forskning. 
4. Menneskelige aspekter ved miljøændringerne. 
Den første indkaldelse af forslag blev offentliggjort med henblik på emne 1,2 og 
4 i januar 1995, og efter videnskabelig og teknisk vurdering foretaget af uvildige 
sagkyndige blev 315 ud af 1601 forslag udvalgt med henblik på fællesskabsstøtte 
med et samlet finansielt bidrag fra Fællesskabet på 216 mio. ECU. 18 ud af 88 
sundhedsrelaterede forslag blev godkendt til at modtage finansiel støtte fra Fæl­
lesskabet på 12 mio. ECU. Disse projekter supplerede de 46 sundhedsrelaterede 
projekter, der blev finansieret i forbindelse med det forudgående miljøprogram, der 
fortsat var i gang i 1995. 
Den sundhedsrelaterede forskning bakker op omkring Fællesskabets miljø- og 
sundhedspolitik og er i overensstemmelse med konklusionerne fra den mellem­
statslige konference om kemisk sikkerhed (Stockholm, april 1994) og erklæringen 
fra sundheds- og miljøministrene (Helsingfors, juni 1994). 
74. De prioriterede forskningsopgaver går primært ud på at vurdere indflydelsen fra 
miljøfaktorer (f.eks. nedbrydningen af ozonlaget, luftforurening) på sundhedstil­
standen hos befolkningen (neurologiske, immunologiske, genotoksiske, endokrine 
virkninger, osv.) og at forbedre risikostyringen i forbindelse med kemiske stoffer, 
ved at der udvikles mere effektive testmetoder (med vægt på at nedbringe antallet 
af nødvendige forsøgsdyr), ved en kritisk vurdering af selve risikovurde­
ringsprocessen, ved udvikling af nye metoder til påvisning af risici og vurdering 
af eksponering samt ved påvisning af særligt udsatte eller modtagelige grupper i 
befolkningen. Forskningen gennemføres i nært samarbejde med internationale 
organisationer inden for dette område. Over 200 europæiske laboratorier deltager 
i øjeblikket. 
3.4.8 Industri- og materialeteknologi 
75. Når det gælder fremstillingsteknologi, beskæftiger industri- og materialeteknologi­
programmet55 sig med udviklingen af teknologi til renere produktion med vægten 
lagt på en rationel anvendelse af råmaterialer og energiressourcer og nedbringelse 
eller bortskaffelse af forurenende affald ved kilden. En begrænsning af emissio­
nerne har også høj prioritet i forskningen vedrørende transportmidler. Sundheden 
54 
55 Rådets beslutning 94/91 l/EF af 15.12.1994 om et særprogram for forskning og teknologisk udvik­
ling samt demonstration inden for miljø og klima (1994-1998), EFT L 361 af 31.12.1994, s. 1 
Rådets beslutning 94/57l/EF af 27.07.1994 om ét særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling, herunder demonstration, inden for industri- og materialeteknologi (1994-1998), EFT L 
222 af 26.08.1994, s. 19 
26 
hos arbejdstagere i fremstillingsindustrierne tilgodeses specifikt, ved at der ud­
vikles sikre og pålidelige produktionssystemer, og ved at der tages hensyn til 
menneskelige og organisationsmæssige faktorer. 
76. Forskningen i materialer og teknologi for produktinnovation bidrager på meget 
længere sigt til sundhedsfremme, eftersom dette område omfatter grundforskning 
i materialer (bl.a. implantatmaterialers overfladeegenskaber, biokompatibilitet og 
styrke), udvikling af særlige overflader (f.eks. særligt overtræk til lægemidler og 
overflader til dental eller ortopædisk brug), forskning i lægeudstyr og -instru­
menter til diagnosticering. Forskningsresultaterne vil føre til nye anvendelses­
former og nye metoder (diagnose og behandling) inden for lægevidenskaben. 
77. Et tredje område under programmet omfatter transportmiddel teknologier, herunder 
alle aspekter af udvikling og konstruktion, systemintegrering, produktion, 
effektivitet, miljø, sikkerhed og drift i forbindelse med transportmidlet, uanset om 
det er et luftfartøj eller en eller anden form for transportmiddel ved jordens 
overflade. Formålet med de udvalgte projekter er at bidrage til at reducere 
produktionssystemers, produkters og transportmidlers påvirkning af miljøet og at 
forbedre produkters og transportmidlers sikkerhed. Dette indebærer en 
begrænsning af støj og forurening fra motorer samt transportmiddelteknologi til 
fremme af primær sikkerhed - forebyggelse af ulykker - og sekundær sikkerhed -
begrænsning af konsekvenserne af ulykker. Andre projekter tager sigte på at 
forebygge kontaminering i tilfælde af ulykker, hvor der forekommer udslip af de 
transporterede varer. 
3.4.9 Standardisering, måling og prøvning 
78. Programmet for standardisering, måling og prøvning56 har opstillet et særligt for-
valtningsredskab - offentlig indkaldelse af projektforslag - der giver mulighed for 
målrettet forskning i en række specifikke emner til støtte for europæisk standardi­
seringspolitik. I 1995 er der blevet udvalgt 15 projekter vedrørende sundhed, 
sikkerhed og miljø, der andrager ca. 13 mio. ECU. 
3.5 Miljøpolitik, energi 
79. Inden for rammerne af fællesskabsprogrammet vedrørende miljø og bæredygtig 
udvikling57 tager Fællesskabets miljøpolitik sigte på at indarbejde miljøover­
vejelser i fællesskabspolitikken. Blandt de miljøudfordringer og -prioriteter, der 
er fastsat i programmet, er forbedringen af folkesundheden og arbejdsmiljøet 
(navnlig evaluering af erhvervsrisici, nuklear sikkerhed og beskyttelse mod 
radioaktiv stråling) udtrykkeligt nævnt. 
56 
57 Rådets beslutning 94/803/EF af 23.11.1994 om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling, herunder demonstration, inden for standardisering, måling og prøvning (1994-1998), 
EFT L 334 af 22.12.1994, s. 47 
Femte program - EFT C 138 af 17.5.1993 
27 
Miljøets direkte og indirekte indflydelse på sundheden bliver stadig tydeligere. 
Der er bl.a. peget på en række indbyrdes forbundne faktorer, som påvirker 
sundheden: 
klimaændringer og global opvarmning 
udtynding af ozonlaget 
atmosfærisk forurening (atmosfærisk ozonkoncentration, højere koncen­
tration af svovl, nitrogenoxider og partikler) 
forurening og forsuring af jord 
forurening af overfladevand og grundvand 
udsættelse for menneskeskabte kemiske agenser og stoffer. 
I de fleste tilfælde tager lovgivningen på disse områder hensyn til sundheden. 
3.5.1 Luftforurening 
80. Der blev vedtaget et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om 
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod 
emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til 
montering i mobile ikke-vejgående maskiner58. Herudover behandlede institu­
tionerne i 1995 en række forslag: direktiv om kvaliteten af den omgivende luft59, 
revision af direktivet om luftforurening forårsaget af emissioner fra motorkøre­
tøjer60 og et direktiv om emissioner fra dieselmotorer i tunge køretøjer61. 
Ud over lovgivning blev der offentliggjort rapporter om gennemførelsen af direk­
tiverne om den omgivende luft og om udviklingen i ozonsituationen. 
3.5.2 Strålingsbeskyttelse 
81. Inden for rammerne af Euratom-traktatens kapitel III (Sundhedsbeskyttelse) blev 
arbejdet med revision af to vigtige direktiver, som direkte vedrører sundheds­
beskyttelse, fortsat i 1995. 
For det første blev der under hensyntagen til de nyeste videnskabelige oplysninger 
foretaget en revision af grundirektivet vedrørende sikkerhedsnormer 
(80/836/Euratom) for beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed 
mod de farer, der er forbundet med ioniserende stråling. Revisionen har styrket 
strålingsbeskyttelsen, f.eks. ved at reducere dosisgrænserne for arbejdstagerne og 
befolkningen og ved at lade direktivet omfatte udsættelse for naturlige 
strålingskilder på arbejdspladsen. Kommissionens forslag blev godkendt af de 
58 
59 
60 
61 KOM(95) 350 endelig udg. af 6.9.1995 
KOM(94) 109 endelig udg. af 4.7.1994 
KOM(94) 558 endelig udg. af 16.12.1994 
KOM(94) 559 endelig udg. af 16.12.1994 
28 
faste repræsentanter den 21. december 1995 og blev formelt vedtaget i 
begyndelsen af 1996. 
82. For det andet fortsatte revisionen af direktivet om beskyttelse af personer, der 
underkastes medicinske undersøgelser og behandlinger, som indebærer ioniserende 
stråling (84/466/Euratom). Ekspertgruppen i henhold til Euratom-traktatens artikel 
31 afgav udtalelse om et kommissionsforslag om revision af direktivet. Forslaget 
indebærer en stærk udvidelse af det eksisterende direktiv, således at det tager 
hensyn til nye medicinske teknikker, for at tydeliggøre og specificere 
strålingsbeskyttelsesaspekterne på dette område. 
83. Euratom-traktatens kapitel III (Sundhedsbeskyttelse) blev anvendt i anledning af 
atomprøvesprængningerne i Fransk Polynesien. Kommissionen anmodede som led 
i sit arbejde de franske myndigheder om oplysninger om de strålings-
beskyttelsesforanstaltninger, der var truffet for at beskytte såvel arbejdstagerne på 
prøvesprængningsområdet og befolkningen i almindelighed, og aflagde besøg på 
stedet. 
Kommissionen anmodede de franske myndigheder om at fortsætte radioaktivitets-
kontrollen i området på længere sigt og at meddele Kommissionen resultaterne. 
Kommissionen anmodede tillige et uafhængigt institut om at evaluere det værst 
tænkelige scenario hvad angår geologiske ulykker. Instituttet bekræftede pålide­
ligheden af de beregninger, de franske myndigheder havde foretaget. 
84. Ud over disse lovgivningsaktiviteter deltager Kommissionen i forskning med 
henblik på at yde patienten bedst mulig beskyttelse mod stråling ved diagnosti-
ceringsradiologi. Der bliver udarbejdet videnskabeligt baserede retningslinjer for 
at opfylde de kliniske og tekniske forudsætninger, der skal være til stede, for at 
der kan opnås tilstrækkelige diagnosticeringsoplysninger ved en acceptabel dosis 
til patienten. Sikkerhedskulturen bliver således fremmet både i det kliniske miljø 
og i fabrikationsleddet. 
3.5.3 Kemiske produkter 
85. Med hensyn til kemiske produkter fremsatte Kommissionen et ændret forslag til 
Rådets direktiv om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening62. Der 
blev ligeledes fremsat forslag til ændring af udkastet til direktiv om markedsføring 
af biocidholdige produkter63, hvori er fastsat en godkendelsesprocedure for hvert 
biocidholdigt produkt, som markedsføres, på grundlag af en vurdering af risiciene 
for menneskets sundhed og for miljøet. 
62 
63 KOM(95) 88 endelig udg. af 15,5.1995 
KOM(95) 387 endelig udg. af 20.7.1995 
29 
3.5.4 Civil beskyttelse 
86. Der er overvejelser i gang på civilbeskyttelsesområdet, dels vedrørende nødhjælp 
i tilfælde af ulykker (organisering af nødhjælpen på ulykkestidspunktet, psyko­
logisk opfølgning), dels vedrørende naturlige og teknologiske ulykkers indvirkning 
på miljøet med henblik på at reducere eller helt undgå ulykkernes alvorlige 
konsekvenser for menneskets sundhed og miljøet. 
3.5.5 Det Europæiske Miljøagentur 
87. Det Europæiske Miljøagentur i København er for nylig blevet operationelt. Det 
har nu udgivet monografien "Miljø og sundhed (1): oversigt og hovedproblemer 
på europæisk plan" som led i projektet "Trusler mod menneskets sundhed". 
3.5.6 Energipolitik 
88. Forholdet mellem energi og sundhed bygger navnlig på de direkte virkninger, 
energiproduktion og -forbrug har på miljøet, idet forurening direkte påvirker 
menneskets sundhed. Ved udgangen af 1995 fremlagde Kommissionen en hvidbog 
om "En energipolitik for Det Europæiske Fællesskab"64; blandt de fastsatte fælles 
mål vil miljøbeskyttelsesmålet få en positiv og direkte indflydelse på menneskets 
sundhed. Endvidere vil en integreret energi-/miljøramme bidrage til opnåelsen af 
en bæredygtig udvikling. 
I hvidbogen hedder det, at man i stadig højere grad må behandle alle problemer 
vedrørende udslip, affald, støj og luftforurening, som forårsages af lokale emis­
sioner eller stigende emissioner af C02 og andre drivhusgasser, på fællesskabs­
plan, idet deres direkte negative følger for folkesundheden er åbenbare. Dette vil 
navnlig blive gennemført under anvendelse af nye teknologier. 
89. Kommissionens forslag til to nye programmer, som blev behandlet i 1995, nemlig 
THERMIE II til fremme og spredning af nye rene teknologier65 og SAVE II ved­
rørende et flerårigt program til fremme af effektiv energiudnyttelse i Fælles­
skabet66, vil, når Rådet har vedtaget dem, bidrage væsentligt til lettelsen af globale 
miljøproblemer. 
3.6 Transport 
90. Transportsikkerhedens betydning blev bekræftet ved traktaten om Den Europæiske 
Union, som ændrede artikel 75, således at Fællesskabets virksomhed blev udstrakt 
til at omfatte "foranstaltninger til forbedring af transportsikkerheden". Alle 
foranstaltninger til forøgelse af transportsikkerheden bidrager til opnåelse af et 
64 
65 
66 KOM(95) 682 endelig udg. af 13.12.1995 
KOM(95) 654 endelig udg. af 12.12.1994 
KOM(95) 225 endelig udg. af 31.5.1995 
30 
højt niveau for sundhedsbeskyttelse i Fællesskabet. I juli 1995 vedtog 
Kommissionen en meddelelse om den fælles transportpolitik - handlingsprogram 
1995-200067. Handlingsprogrammet, som er en opfølgning af hvidbogen om den 
fremtidige udvikling af den fælles transportpolitik68, bekræfter, at sikkerhed er en 
integrerende del af den fælles transportpolitik. 
Handlingsprogrammet indeholder detaljerede forslag og fastsætter retningslinjer 
for aktioner for perioden 1995-1996. Det angiver også, hvilke spørgsmål der skal 
behandles i 1997-2000 og senere. Sikkerhed har en prominent placering på listen 
over foranstaltninger. 
3.6.1 Skibe 
91. "Estonia"s forlis i Østersøen i september 1994, hvorved 900 personer mistede 
livet, satte fokus på det presserende behov for at forbedre sikkerheden på roll on-
roll off-færger. Kommissionen udarbejdede et forslag til Rådets forordning om 
sikkerhedsledelse af ro-ro-passagerfærger, som blev vedtaget af Rådet den 8. 
december 199569. Forordningen tager sigte på obligatorisk gennemførelse senest 
1. juli 1996 af International Maritime Organisation's "International Safety 
Management Code" (ISM-kodeksen) for regelmæssig ro-ro-færgefart til og fra 
havne i Fællesskabet. Forordningen indeholder tillige en bestemmelse om streng 
kontrol med medlemsstaternes overholdelse af reglerne. Udviklingen af en sikker-
hedskultur gennem et system for sikkerhedsledelse inden for rammerne af ISM-
kodeksen kan kun have gunstige følger for passagerernes og søfolkenes sikkerhed. 
92. Selv om det erkendes, at ca. 80% af ulykkerne til søs kan tilskrives menneskelige 
faktorer, kan de også skyldes fejl på skibe og skibsudstyr. Omvendt kan sikkert 
og pålideligt udstyr ofte være netop den faktor, som forhindrer tragedier til søs. 
I juni vedtog Kommissionen et forslag til Rådets direktiv om udstyr på skibe70, 
ifølge hvilket en bred vifte af udstyr skal overholde gældende internationale 
afprøvningsstandarder, eller, såfremt der ikke findes sådanne standarder, 
fremtidige standarder, som skal aftales inden for IMO's rammer. Overholdelsen 
af standarderne skal kontrolleres af anmeldte organer, som opfylder fælles 
kvalitetskriterier. 
3.6.2 Transport af farligt gods 
93. 11995 behandlede Europa-Parlamentet og Rådet Kommissionens forslag til Rådets 
direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om 
jernbanebefordring af farligt gods. I december 1995 fastlagde Rådet sin fælles 
67 
68 
69 
70 KOM(95) 302 endelig udg. af 12.7.1995 
KOM(92) 494 endelig udg. af 2.12.1992 
Rådets forordning nr. 3051/95/EF af 8.12.1995 - EFT L 320/14 af 30.12.1995 
KOM(95) 269 endelig udg. af 21.6.1995 
31 
holdning til forslaget71. Den potentielle sundhedsfare i forbindelse med 
jernbanetransport af sådant gods er betydelig, navnlig da dette gods ofte 
transporteres gennem bymæssige bebyggelser i store mængder. Endvidere kræver 
den gradvise åbning af jernbanetransportmarkederne udarbejdelse af en 
rammelovgivning om sikkerhed, der kan dække jernbanebefordring af farligt gods. 
94. I oktober 1995 fastlagde Rådet en fælles holdning til et gammelt forslag til Rådets 
direktiv om udpegelse af en sikkerhedsmedarbejder for forebyggelse af de risici, 
der er forbundet med transport af farligt gods, og om denne 
sikkerhedsmedarbejders erhvervskvalifikationer72. Dette forslag tager sigte på at 
sikre, at virksomheder, som foretager transport af farligt gods og lignende, 
udpeger sikkerhedsmedarbejdere, som skal sikre beskyttelse af folkesundhed og 
sikkerhed, ejendomme og miljø, og som bidrager til, at virksomheden udøver sine 
aktiviteter på den sikrest mulige måde. 
3.6.3 Transport af farligt gods 
95. Kommissionen fremsatte et forslag til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse 
af medlemsstaternes lovgivning om teknisk kontrol med motordrevne køretøjer og 
påhængskøretøjer dertil73. Forslaget tager bl.a. sigte på at ændre grunddirektiv 
77/143/EØF74, således at det udvides til at omfatte effektiv og regelmæssig 
afprøvning af hastighedsbegrænsende anordninger på visse tunge lastvogne og 
busser. Dette vil bidrage til den almindelige vej sikkerhed og til sikring af 
befolkningens sundhed. Man benyttede også lejligheden til at konsolidere 
direktivets bestemmelser, som sikrer, at de pågældende køretøjer er tilstrækkeligt 
reguleret og vedligeholdt til at sikre vej sikkerheden. 
3.7 Internationalt samarbejde, relationer med tredjelande og internationale 
organisationer 
96. Samarbejdsaftaler mellem EF og tredjelande omfatter bestemmelser om 
samarbejde på sundheds- og arbejdsmiljøområderne. 
97. Euro-Middelhavs-konferencen i Barcelona pegede i sin sluterklæring på sundhed 
som et af denne regions fremtidige samarbejdsområder. I det arbejdsprogram, som 
blev vedtaget i Barcelona, blev partnerne enige om et samarbejde navnlig om 
informations- og forebyggelsesvirksomhed, udvikling af folkesundhedstjenester, 
uddannelse af personale samt om et lægesamarbejde i tilfælde af naturkatastrofer75. 
71 KOM(94)573 endelig udg. af 9.12.1994 
KOM(91) 4 endelig udg. 
KOM(95) 415 endelig udg. af 8.9.1995 
74 EFT L 47 af 18.2.1977 72 
73 
75 Barcelona-erklæringen, som blev vedtaget på Euro-Middelhavs-konferencen (27.-28.11.1995), 
endelig udgave, Barcelona, 28.11.1995 
32 
98. I handelsrelationerne mellem Det Europæiske Fællesskab og tredjelande indgår 
sundhedsbeskyttelse i både bilaterale og regionale programmer, herunder den 
transatlantiske dialog og de transatlantiske aktiviteter inden for rammerne af 
Fællesskabets særlige forpligtelser over for den almindelige aftale om handel med 
tjenesteydelser. 
99. I forskningssamarbejdet med tredjelande og internationale organisationer76 er der 
gjort betydelige fremskridt inden for forskning i lægemidler, diagnosticering og 
vaccination med det formål at tilvejebringe midlerne til bekæmpelse af de frem­
herskende sygdomsproblemer i mange af udviklingslandene. Bl.a. kan nævnes 
malariaundersøgelserne, hvor mere end 80 team i 33 forskellige lande deltog i 
STD-3-programmet. Betydningen af malaria som sygdom afspejles i det forhold, 
at malariaforskning, herunder specielt forskning i malariavaccine, også figurerer 
i det nye INCO-DC-program. Der er indledt drøftelser om et eventuelt samarbejde 
med USA om udvikling af malariavaccine. 
3.7.1 EF-US A-samarbejde 
100. Som led i den fælles EF-US A-handlingsplan, der blev vedtaget på EF-US A-
topmødet i Madrid den 9. december 1995, forpligtede de to parter sig til at oprette 
en task force, der skal udvikle og implementere globale varselssystemer og 
netværk for bekæmpelse af smitsomme sygdomme. Parterne har endvidere 
forpligtet sig til at samarbejde, såvel bilateralt som inden for rammerne af WHO 
og andre internationale organisationer, om sundhedsrelaterede programmer (AIDS 
og andre smitsomme sygdomme, kræft, narkotikamisbrug) og til at finde frem til 
særlige samarbejdsområder, navnlig inden for forskning. 
101. De to parter har ligeledes forpligtet sig til at undersøge mulighederne for en aftale 
om udveksling af oplysninger om arbejdsmiljø, som f.eks. sikkerheds- og 
sundhedsstandarder i virksomhederne, udarbejdelse af regler, højrisikovirksomhed, 
kræftfremkaldende stoffer på arbejdspladsen, toksikologi, afprøvningsprogrammer, 
uddannelses- og informationsprogrammer og indsamling af statistikker og data. 
Herudover skal de se på mulighederne for at indføre forbedrede 
informationsudvekslingsmekanismer på produktsikkerhedsområdet, herunder med 
henblik på at trække produkter tilbage fra markedet. 
102. Med hensyn til de miljøspørgsmål, der direkte vedrører sundhedsbeskyttelse, har 
Fællesskabet og USA forpligtet sig til at udvide informationsudvekslingen og 
rapporteringen om globale miljøspørgsmål som f.eks. klimaforandringer, biodiver­
sitet, udtynding af ozonlaget, vedvarende organiske forurenende stoffer, ørken­
dannelse og erosion, vandkvalitet og -kvantitet, landbaserede havforureningskilder, 
farligt affald og forurenet jord samt skovproblemer. Endvidere har de påtaget sig 
at udvide deres bilaterale dialog om regel samarbejde omfattende bl.a.: 
76 Rådets beslutning 94/807/EF af 23.11.1994 om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling, herunder demonstration, inden for samarbejde med tredjelande og internationale 
organisationer, EFT L 334 af 22.12.1994, s. 109 
33 
styrkelse af samarbejdet om kemiske spørgsmål 
det fortsatte bioteknologiske arbejde , f.eks. gensidig godkendelse af data 
til brug for evalueringer og frigivelse af genetisk modificerede organismer 
fremme af bekæmpelsen af luftforurening 
3.7.2 Samarbejde med Centraleuropa og SNG - PHARE/Tacis 
103. Phare-støtten har været koncentreret om de hovedreformområder, der er nævnt 
i sundhedsstrategiprogrammet, som blev revideret i 1994 (finiansering af sund­
hedsprojekter, omorganisering af sundhedstjenester, navnlig den primære sund­
hedspleje, lægemiddelpolitik, personaleledelse og -uddannelse og forebyggelse). 
Der er tale om områder, der allerede var nævnt i det første strategiprogram. Phare 
har i forbindelse med programudformning og tilpasning af igangværende 
programmer holdt sig målene for sundhedssektorreformen for øje og samtidig lagt 
vægt på det bredere integrationsmål for associerede lande. I alt blev der bevilget 
over 130 mio. ECU til omstrukturering af sundhedssektoren i perioden 1991-1995. 
I løbet 1995 fortsatte gennemførelsen af igangværende programmer i alle de lande 
i Central- og Østeuropa, der var berettiget til Phare-støtte, undtagen Slovenien, og 
der blev godkendt nye programmer for fire andre central- og østeuropæiske lande. 
Med hensyn til Tacis blev der i 1995 igangsat aktiviteter i forbindelse med det 4,5 
mio. ECUs program, der i 1994 blev godkendt med henblik på at støtte 
udviklingen af sundhedssystemer i fire russiske forsøgsområder. 
I 1995 blev der udarbejdet nye sundhedsprogrammer for Rusland og Moldova. 
104. a) Phare/Tacis-aktiviteter, der var i gang i 1995 
I Albanien blev der gennemført aktiviteter i henhold til 1993- og 1994-
programmerne på følgende områder: i) udvikling af den primære sundhedspleje 
på grundlag af strategiplaner og omskoling af 500 praktiserende læger og 1800 
sygeplejersker, ii) hospitalsreform: styrkelse af hospitalsledelsen gennem 
samarbejde med EF-hospitaler og uddannelse, oprettelse af en afdeling for 
vedligeholdelse af biomedicinsk udstyr, forbedring af diagnosekapaciteten og 
opfølgning af arbejdet i hospitalslaboratorier og omlægning af skadestuetjenesten, 
iii) lovgivning med teknisk bistand til udarbejdelse af et lovgivningsgrundlag for 
sundhedssektoren, iv) omstrukturering af lægemiddelsektoren med etablering af 
en infusionsvæskeproduktion og støtte til oprettelse af et lægemiddeltilsyn, v) 
forebyggelse med omstrukturering af nettet af folkesundhedslaboratorier. De fleste 
af aktiviteterne ifølge 1993-programmet blev afsluttet i løbet af 1995. 
I Bulgarien blev der gennemført aktiviteter i henhold til 1993- og 1994-
programmerne på følgende områder: i) finansiering af sundhedsprojekter, herunder 
vurdering af læge- og sygeforsikringsomkostningerne, ii) uddannelse og 
fastlæggelse af en uddannelsespolitik med henblik på sundhedspersonale, 
uddannelse af de læger og tjenestemænd, der er involveret i decentraliserings­
processen, oprettelse af et sygeplejefakultet på Sofia-universitetet, forbedring af 
den almindelige lægeuddannelse (efter- og videreuddannelse), iii) lægemiddel­
politik med særlig vægt på harmonisering af lovgivning og praksis med EF's 
lovgivning og praksis, iv) fastlæggelse af rammerne for den privat lægevirk­
somhed med henblik på at muliggøre udviklingen af et afbalanceret halv-
34 
offentligt/halvprivat sundhedsplejesystem, og v) arbejdsmiljøaktiviteter, der 
gennemføres i fællesskab af Sundheds- og Arbejdsministeriet. De fleste af 
aktiviteterne ifølge 1992-programmet blev afsluttet i 1995. 
I Ungarn tager 1993-programmerne sigte på i) udvikling af et moderne 
system for primær sundhedspleje dækkende alle aspekter (lovgivning, strategi for 
fastlæggelse og implementering af sundhedspolitikken, uddannelse, operationel 
forskning, kommunikationsstrategi osv.) og omfatter en innovationsfond til 
finansiering af relevante offentlige eller private initiativer vedrørende den primære 
sundhedspleje og ii) harmonisering med EF-lovgivning og -praksis med hensyn 
til såvel arbejdsmiljø som sundhedsuddannelse. Aktiviteterne er endnu ikke 
afsluttet. 
I Rumænien fortsatte visse begrænsede aktiviteter med henblik på en 
finansieringsreform som led i det sociale programs sundhedsafsnit. 
I den tidligere jugoslaviske republik Makedonien fortsatte støtten til 
udformning af en lægemiddelpolitik inden for rammerne af den humanitære 
bistand. I de tidlige faser omfattede støtten også lægemiddelforsyninger. 
Visse programmer blev afsluttet i Tjekkiet (sundhedsfinansiering og administration 
af sygeforsikring, sundhedsinformationssystem) og Slovakiet (metoder til 
vurdering og forvaltning af lægeudstyr, strategi for primær sundhedspleje og 
sundhedsstyring og relevant efter- og videreuddannelse for eksisterende personale) 
samt i de baltiske lande. 
I Rusland omfattede de aktiviteter, der i henhold til 1994-programmet blev 
iværksat i 1995, udvikling af den primære sundhedspleje i form af 
pilotprojekter i de selvstyrende regioner, modernisering af hospitalspraksis 
og -ledelse og et demonstrationsprojekt vedrørende mødres og børns 
sundhed i et forsøgsområde. 
105. b) Nye Phare/Tacis-programmer i 1995: 
Der blev udarbejdet nye Phare-programmer for Slovakiet og de tre baltiske 
republikker, til dels som en fortsættelse af den tidligere støtte: 
I Slovakiet koncentrerer programmet sig om i) en finansieringsreform for 
sundhedssystemet. Blandt de emner, der tages op, kan nævnes takst- og 
betalingssystemer, bogføring, informationsstrømmen mellem sundhedspersonale 
og de organer, der sørger for finansiering, fastlæggelse af kriterier for tildeling af 
bevillinger og udvikling af investeringsstrategier med henblik på 
sundhedsplejeinfrastrukturer og tungt udstyr, ii) fastlæggelse af rammerne for 
privat lægevirksomhed for at opnå et afbalanceret halvoffentligt/halvprivat 
sundhedsplejesystem, iii) implementering af en strategi for primær sundhedspleje 
og iv) implementering af en strategi for sundhedsstyring. 
-1 de baltiske republikker fokuserer Phare fortsat navnlig på tidligere prioriterede 
områder: finansieringsreformen for sundhedssystemet i de tre baltiske stater. I 
35 
Letland og Litauen vedrører støtten også menneskelige ressourcer og uddannelse, 
udvikling af den primære sundhedstjeneste og lægemiddelpolitik, mens der i 
Estland også ydes støtte til informationssystemer. 
Alle disse nye programmer indeholder bestemmelser om udarbejdelse og 
gennemførelse af en kommunikationsstrategi vedrørende sundhedsreformer, som 
henvender sig til sundhedspersonale og befolkningen i almindelighed. 
106. Ud over disse nationale programmer blev Kommissionens horisontale program 
CONSENSUS (10 mio. ECU) iværksat i 1995 for at rådgive og støtte 
socialbeskyttelsesreformen i Phare-landene. Der er oprettet interinstitutionelle 
reformudvalg i de central- og østeuropæiske lande, og et rådgivende 
programudvalg bestående af de 15 EF-lande og alle Phare-landene i Central- og 
Østeuropa rådgiver om programpolitik og udvælgelse af projektforslag. Dette 
program omfatter finansiering af sundhedssystemet og tilrettelæggelse af 
sundhedsplejen. Programmet gennemføres i nært samarbejde med GD V. 
Med hensyn til TACIS blev der i 1995 udarbejdet nye sundhedsrelaterede 
programmer i Rusland og Moldova: 
Rusland: To aktioner blev vedtaget. 
* et 2,6 mio. ECU's program blev vedtaget til fordel for Den Kareliske 
Republik med henblik på en sammenhængende gennemførelse af social -
og sundhedsplejereformerne. Programmet vedrører Socialministeriets 
styring af socialbeskyttelsen i samarbejde med andre ministerier som f.eks. 
Arbejds- og Sundhedsministeriet og styringen af sundhedsplejesystemerne, 
som fortsat henhører under Sundhedsministeriets kompetence, men som 
faktisk er underlagt de lokale myndigheder. 
* Der er tillige bevilget 0,5 mio. ECU til politisk rådgivningsvirksomhed 
til fordel for den russiske regering. Rådgivningen vedrører såvel udbud af 
som efterspørgsel efter lægemidler og skal forbedre distributions- og 
produktionsvilkårene. 
Moldova: Som led i programmet "Teknisk bistand til udvikling af 
menneskelige ressourcer" blev der godkendt en støtte på 0,5 mio. ECU til 
finansiering af udviklingen af den primære sundhedspleje og af styrkelsen 
af styringen på sundhedsområdet. 
107. Endvidere har sundhedshensyn spillet en vigtig rolle i de løbende institutionelle 
kontakter og samarbejdsaktiviteter navnlig med landene i Central- og Østeuropa 
med henblik på at vurdere situationen og de specifikke behov samt mulighederne 
for samarbejde på social- og sundhedsområderne, herunder eventuelt at lade disse 
lande fa adgang til at deltage i fællesskabsprogrammerne på sundhedsområdet. 
108. LEEN-programmet (Link Intern European NGOs), som blev påbegyndt i 1994, og 
som omfatter såvel PHARE- som Tacis-lande, har til formål at stimulere de ikke-
statslige organisationers aktiviteter til fordel for underprivilegerede samfund. På 
sundhedsområdet kan foranstaltningerne omfatte: 
36 
bistand til kvinder, som har begrænset adgang til sundheds- og 
social tjenester 
bæredygtig sundhedsmæssig og social støtte til de dårligst stillede 
målgrupper som f.eks. handicappede, narkomaner, HTWAJDS-smittede, 
gadebørn, ældre osv. 
Sundhedsprojekter for over 1 mio. ECU er blevet godkendt i Bulgarien, Ungarn, 
Litauen, Polen og Slovakiet. Blandt disse projekter fortjener følgende at blive 
nævnt: 
etablering af et palliativt hjemmeservicecenter for Sofia-området (for 
personer, der lider af uhelbredelige sygdomme som f.eks. kræft og AIDS) 
erhvervsuddannelse for unge med narkotikaproblemer og unge kriminelle 
forbedring af kvinders sundhed i Slovakiet gennem udvikling af 
bæredygtige sundhedsplejetjenester for gravide 
revalidering af spastisk lammede børn 
AJDS-center: bistand, uddannelse, oplysning og dokumentation 
model for lokal sundhedspleje for sårbare ældre (sindslidelser og demens). 
Disse aktiviteter koordineres med Det Europæiske Fællesskabs 
sundhedsplejeprogrammer på områder som kræft, AIDS, narkotikamisbrug og 
sundhedsfremme. 
3.7.3 Samarbejde med internationale organisationer 
109. Det Europæiske Fællesskab fortsatte opfølgningen af sundhedsrelaterede aktiviteter 
i Europa-Rådet og var repræsenteret i flere relevante udvalg og grupper. I 1995 
drøftede man navnlig problemerne på blodområdet (blodsikkerhed og 
selvforsyning, herunder den foreslåede revision af den tekniske protokol til aftale 
nr. 26), den foreslåede bioetik-konvention og en række andre emner, herunder 
organtransplantation, sundhedsplejetjenester for patienter på lukkede afdelinger, 
henstillinger vedrørende sygeplejeforskning, sundhedsinformation på hospitaler, 
sundhedsproblemer i familier med en enlig fader eller moder samt sundhed, 
værdighed og social udstødelse. 
110. Samarbejdet med WHO (herunder Den Europæiske Region og Det Internationale 
Kræftforskningsagentur) blev videreført på et tilfredsstillende niveau. WHO's 
generaldirektør, dr. Nakajima, besøgte Kommissionen i juni 1995. 
Kommissionen deltog i møderne i World Health Assembly, WHO's forretnings­
udvalg og European Regional Committee. På Regional Committee-mødet i 
Jerusalem (september 1995) blev det fastslået, at det var vigtigt at sætte udtalelser 
fra Europa-Kommissionen om dens sundhedsaktiviteter højt på dagsordenen. 
3.7.4 Samarbejde med AVS-landene på sundhedsområdet 
111. 1995 var præget af revisionen af Lomé IV-konventionen, som siden 1990 har 
reguleret samarbejdet mellem Det Europæiske Fællesskab og landene i Afrika, 
Vestindien og Stillehavsområdet (AVS). Undertegnelsen af denne nye aftale i 
37 
Mauritius den 4. november 1995 markerede ikke en bekræftelse af en ny pagt, 
men en konsolidering og en delvis revision af en konvention, som gælder indtil 
år 2000. 
I denne forbindelse blev arbejdet med at forberede forhandlingerne om de 
vejledende programmer påbegyndt. I 1995 var dette arbejde hovedsagelig præget 
af overvejelser vedrørende samarbejdsstrategierne (for de enkelte regioner og 
lande). 
Sundhedsspørgsmål og spørgsmål om AIDS indgik i højere grad end tidligere i 
overvejelserne om samarbejdsstrategierne. Selv om man naturligvis ikke kan 
foregribe resultaterne af forhandlingerne om de vejledende programmer, tyder alt 
derfor på, at støtten til sundhedssektoren vil spille en stadig større rolle ved 
gennemførelsen af den ottende finansprotokol til Lomé-konventionen. 
112. Det arbejde, der er iværksat i de senere år på sundheds- og AIDS-området, 
fortsatte i 1995. Ud over opfølgningen af de udviklingsprojekter, der allerede var 
iværksat under den 7. EUF, og den støtte, der var ydet i henhold til 
strukturtilpasningsfaciliteten, blev der indgået nye, vigtige finansieringsafgørelser. 
Her kan navnlig nævnes afgørelserne vedrørende: 
* Mozambique, hvor der blev afsat 22 mio. ECU til et program for 
genopretning af sundhedssystemet på landet 
* Kenya, hvor Kommissionen bidrog med 14,8 mio. ECU til et 
"familiesundhedsprogram" (udarbejdet i samarbejde med ODA-UK). 
Der blev ligeledes truffet afgørelse om en række andre foranstaltninger til fordel 
for bl.a. Burkina Faso (støtte til reform af lægemiddelsektoren, 1,6 mio. ECU) 
eller Centralafrika (støtte til den primære sundhedssektor, 1,8 mio. ECU). 
113. For så vidt angår kønssygdomme/HIV/AIDS fortsatte Kommissionen 
gennemførelsen af de prioriterede strategier for forebyggelse, styrkelse af 
sundhedstjenesterne, hensyntagen til epidemiens socioøkonomiske følger og 
videnskabelig uddannelse. 
Der blev vedtaget væsentlige programmer i 1995, navnlig vedrørende 
indarbejdelsen af strategien vedrørende kønssygdomme, HIV og AIDS i 
sundhedssystemerne (projekter til 5 mio. ECU i Mozambique og 4 mio. ECU i 
Tanzania). For så vidt angår arbejdsmetodeforskning markerede 1995 afslutningen 
af et større projekt i Mwanza, Tanzania, som viste, hvor meget bekæmpelsen af 
kønssygdomme nedbringer HIV-smitten. Endelig er der i forskellige medier 
gennemført en række regionale bevidstgørelseskampagner vedrørende HIV/AIDS 
henvendt til befolkningen i almindelighed. Der var navnlig tale om 
radiokampagner omfattende en række asiatiske lande og TV-kampagner (spots i 
udsendelser om det afrikanske fodboldmesterskab). 
114. Der blev ligeledes afholdt møder i Bruxelles for tekniske assistenter og nationale 
eksperter fra AVS-landene. Emnet var "Decentralisering af sundhedssystemerne". 
38 
Det første af disse møder blev afholdt i november 95. Mødet, der drejede sig om 
situationen i de fransktalende lande, havde over 30 deltagere fra Vest- og 
Centralafrika. 
Mødet havde til formål at gøre status og analysere forudsætningerne og grænserne 
for samt følgerne af decentraliseringsprocessen, som er et væsentligt element i de 
igangværende reformer i sundhedssektoren. 
115. Koordineringen med medlemsstaterne, som i store træk blev besluttet af Rådet i 
1994, fortsatte i 1995. 
I denne forbindelse noteres det, at møderne i ekspertgrupperne "sundhed og 
udvikling" og "kønssygdomme/AIDS" fortsatte, og at den operationelle 
samordning på nationalt plan gradvis forbedredes. 
Der blev ligeledes taget initiativer med henblik på at styrke den fælles 
planlægning af politik og strategier og forbedre det operationelle samarbejde med 
USAJD og Verdensbanken. 
116. 1995 blev ligeledes præget af afholdelsen i april af det "andet møde om 
lægemiddelpolitikken for sundhedsministrene fra landene i franc-området og de 
associerede lande" (Bruxelles). 
Dette møde var led i en proces, som blev iværksat dagen efter CF A-francens 
devaluering i 1994 af Elfenbenskysten med støtte fra EF. Formålet var at sætte 
gang i fælles overvejelser og aktioner vedrørende lægemiddelpolitikken. 
På mødet blev der vedtaget en handlingsplan, som bl.a. omfattede: 
* oprettelse af et informationsnet om lægemidler og disses priser i Afrika 
* styrkelse af kontrollen med produkternes kvalitet og fremskyndelse af 
indførelsen af kopipræparater i den private sektor 
* harmonisering af lovgivningerne 
* en indsats for at fremme udviklingen af en praksis med hensyn til 
lægemiddelordinering og -udlevering. 
39 
AIDS 
1. HTV/AIDS frembyder i dag en meget stor videnskabelig og social 
udfordring. 
HIV/AIDS-problemet kræver en tværfaglig løsning, som kombinerer 
biologisk og lægevidenskabelig forskning af høj kvalitet, effektive indgreb, 
som tager hensyn til de socioøkonomiske årsager og virkninger, navnlig for 
de dårligst stillede grupper og fattigste lande, foranstaltninger til 
overvågning og begrænsning af spredningen af HIV-smitte, navnlig i form 
af uddannelse og oplysning, og støtte til de HIV/AIDS-smittede og deres 
familier. 
Det Europæiske Fællesskab har spillet og spiller fortsat en stor rolle i 
forbindelse med den internationale indsats til bekæmpelse af HIV/AIDS. 
Europa-Kommissionens aktioner strækker sig over hele rækken af 
Fællesskabets ansvarsområder, dog særlig følgende tre aktivitetsområder: 
forskning, udviklingsbistand og folkesundhed. 
2. Forebyggelse af HIV/AIDS i Europa - Det Europæiske Fællesskabs 
prioriteter 
Fra epidemiens begyndelse til den 31. december 1995 var der indberettet i 
alt 159.343 AIDS-tilfælde i Det Europæiske Fællesskabs femten 
medlemslande. Der er tendens til geografisk sammenklumpning, idet der 
tegner sig en faldende kurve, når man bevæger sig fra de sydvestlige til de 
nordøstlige lande. På baggrund af den hurtige stigning i antallet af AIDS-
tilfælde er der enighed om, at Fællesskabet må spille en væsentlig rolle i 
bekæmpelsen af epidemien. 
Siden 1988 har Det Europæiske Fællesskab behandlet AIDS-spørgsmålet 
som et folkesundhedsproblem. I juni 1991 blev der iværksat et "Europa 
mod AIDS"-program. Ved traktaten om Den Europæiske Union af 1993 fik 
Det Europæiske Fællesskab nye beføjelser på folkesundhedsområdet, idet 
det blev understreget, at Fællesskabet burde fokusere på "forebyggelse af 
sygdomme", navnlig de mest udbredte af disse. Indtil 1995 var der bevilget 
ca. 40 mio. ECU til ca. 360 tværnationale projekter med deltagelse af ikke-
statslige organisationer. 
I 1995 drøftede institutionerne et nyt udkast til EF-handlingsprogram om 
forebyggelse af AIDS og visse andre smitsomme sygdomme for årene 
1996-2000 med henblik på vedtagelse i 199677. 
77 Programmet blev vedtaget den 29.3.1996 - Afgørelse 645/96/EF, jf. EFT L 95 af 16.4.1996 
40 
Dette nye program med et budget på 49,6 mio. ECU får fire hovedprioriteter: 
overvågning og kontrol af AIDS og visse andre smitsomme 
sygdomme 
bekæmpelse af HIV-overførelse 
information og uddannelse 
støtte til HIV/AIDS-smittede og bekæmpelse af forskelsbehandling 
Programmet vil blive gennemført ved: 
støtte til projekter, som omfatter hele Fællesskabet 
støtte til fornyende projekter 
støtte til de ikke-statslige organisationers indsats, bl.a. ved etablering 
af forbindelser landene imellem 
etablering af netværk 
Programmet vil være åbent for deltagelse fra lande, der er associeret Det 
Europæiske Fællesskab, og vil fremme samarbejdet med internationale 
organisationer, som er aktive på dette område. 
3. HTV/AIDS-program til fordel for udviklingslandene 
Kommissionen begyndte allerede i 1987 sine HIV/AIDS-aktioner i 
udviklingslandene og har siden da søgt at koordinere aktionerne med 
WHO's særprogram af samme år. 
I årenes løb har programmerne udviklet sig fra at være forebyggende 
nødhjælpsaktioner til at være strategier og politikker, som behandler 
HIV/AIDS som et strukturproblem, som kræver en langsigtet strategi og en 
tværfaglig indsats. 
Denne indsats bør først og fremmest komme fra social- og 
sundhedssektorerne, som i mange lande befinder sig i en reformproces med 
henblik på effektivisering, men som samtidig på grund af epidemien står 
over for en væsentlig forøgelse af efterspørgslen efter behandling. Men 
epidemiens følger og reaktionerne herpå er ikke alene et 
sundhedsspørgsmål, men også et spørgsmål om respekt for individets 
rettigheder og ikke-diskriminerende adfærd over for smittede personer, og et 
spørgsmål om sociale og familiemæssige strukturer, som berøres af 
epidemien. 
41 
Det er på denne baggrund, at Kommissionen for sit vedkommende har bestræbt sig 
på i nært samarbejde med EF-landene at tilpasse politikken og strategierne for 
bekæmpelse af HIV/AIDS. De 15 EF-lande er nemlig, når man tager fællesskabs­
støtten og den bilaterale støtte i betragtning, den vigtigste finansieringskilde, når 
der er tale om bekæmpelse af HIV/AIDS i udviklingslandene. Forsøgene på at 
koordinere indsatsen førte i 1994 til, at Kommissionen forelagde Rådet og 
Parlamentet en meddelelse om HTV/AIDS-politikken og -strategierne i 
udviklingslandene. Meddelelsen resulterede i visse rådsresolutioner i 1994 og 
parlamentsbeslutninger i 1995. Hovedvægten lægges på fire punkter: 
at mindske spredningen og udbredelsen af epidemien gennem 
forebyggende arbejde 
at styrke sundhedssektoren, således at den bliver i stand til at 
imødegå den ekstra byrde, der er en følge af epidemien 
at hjælpe staterne, således at de kan tage hensyn til AIDS-
epidemiens økonomiske og sociale konsekvenser 
at forbedre den videnskabelige viden på området 
Arbejdet koordineres nøje med såvel medlemsstaterne som FN AIDS og de 
øvrige internationale organisationer, der virker på dette felt. 
Alt i alt, dvs. når alle lande og alle finansieringsmidler regnes med (bortset 
fra NGO-medfmansiering og forskning), har Fællesskabet siden juli 1987 
bidraget med over 160 mio. ECU. 
4. Programmet for biomedicinsk og sundhedsmæssig forskning 
Europa-Kommissionens aktiviteter inden for biomedicinsk og 
sundhedsforskning går helt tilbage til iværksættelsen af det første program 
for medicinsk og sundhedsmæssig forskning i 1978. Lige siden har 
aktiviteterne udviklet sig, idet forskningsambitionerne er vokset, og 
budgettet for den europæiske forskning på højt prioriterede områder er 
blevet større. 
Den medicinske forskning på EF-plan har følgende mål: samling af data i 
en pulje, undgåelse af overlapning, standardisering af metoder og reagenser, 
bedre udvælgelse af testgrupper med henblik på kliniske undersøgelser, 
gennemførelse af vidtspændende projekter på tværfagligt grundlag, bedre 
uddannelsesmuligheder for unge forskere på specialområder, bedre 
udnyttelse af resultaterne i folkesundhedssektoren, bedre adgang til 
forskningsresultater for alle dele af Europa, etablering af europæiske 
fællesfaciliteter til brug for dyreforsøg for at mindske det samlede forbrug 
af forsøgsdyr og øge omkostningseffektiviteten. 
42 
Siden 1983, blot to år efter diagnosticeringen af det første AIDS-tilfælde, 
har Europa-Kommissionen spillet en aktiv rolle i bekæmpelsen af AJDS-
epidemien. Finansieringen af ATDS-forskning begyndte i 1987 under det 
fjerde program for medicinsk og sundhedsmæssig forskning. Programmets 
ambitioner og det disponible budget er vokset betydeligt i årenes løb. For 
tiden støtter programmet i alt 51 projekter, omfattende over 600 
forskningsgrupper med et budget på 32 mio. ECU under BIOMED 1 og 
BIOMED 2 (AIDS-forskning). Tallet vil om kort tid vokse, når 
Kommissionen har besluttet, hvilke af de for nylig forelagte projektforslag 
der skal finansieres. 
Projekterne har alle nær tilknytning til programmets tre hovedprioriteter: 
Udvikling af sikre og effektive vacciner mod HIV-infektioner 
Udvikling af terapeutiske agenser, som bremser sygdommens 
udvikling i kroppen på smittede personer 
Forskning i virusens epidemiologi i Europa 
5. Det internationale program for videnskabeligt samarbejde -
sundhedsforskning med henblik på udvikling 
Dette program, der vedrører forskningssamarbejdet mellem europæiske 
grupper på den ene side og videnskabsfolk i udviklingslandene på den 
anden side, indeholder et vigtigt afsnit om sundhedsforskning, som også 
omfatter en vis aktivitet på HIV-området. 
16 fælles forskningsprojekter med partnere i Afrika og Asien har faet tildelt 
et budget på over 5 mio. ECU. 
Programmet investerer i forskning i HIV-epidemiologi i udviklingslande, 
mekanismer for vertikal HIV-overførelse, tværgående undersøgelser af HIV-
infektionsprofilen, HIV/IBC co-infektionsbiologi og -epidemiologi, andre 
kønssygdommes rolle i fflV-epidemiologien, international forskning mod 
kønssygdomme og HIV, navnlig i forbindelse med evaluering af bedre 
udviklede tjenester for patienter og behandling. 
Flere oplysninger om aktiviteterne i 1995 på disse områder findes i de 
relevante afsnit i denne beretning. 
3.7.5 Samarbejde med Syd- og Sydøstasien, Latinamerika 
117. I en række lande i Asien er der iværksat et antal større sundhedsprogrammer. De 
var koncentreret om dels et omfattende malariakontrolprogram (Cambodia, Laos 
og Vietnam, 29 mio. ECU) dels om kvinders sundhed og kvinders sundhed i for­
bindelse med svangerskab og fødsel (Filippinerne, 17 mio. ECU). To mindre pro­
jekter drejede sig om primær sundhedspleje (Bangladesh, 9,95 mio. ECU) og 
sundhed i forbindelse med svangerskab og fødsel (Nepal, 0,9 mio. ECU). 
43 
118. Støtten til sundhedssektoren stiger hastigt i samarbejdet med Latinamerika. 11995 
repræsenterede sundhedssektoren 6% af det samlede beløb fra denne budgetpost 
til alle igangværende projekter, og der kommer til at ske en væsentlig stigning i 
fremtiden. Ud af de finansieringsforslag, der blev godkendt i 1995, udgjordes 30% 
af støtte til sundhedssektoren. Dette indebærer, at andelen i 1996 vil stige til 9% 
af alle projekter under gennemførelse. Herudover indeholder de fleste af 
programmerne for udvikling af landdistrikter elementer, der har med sundhed at 
gøre, bl.a. vandforsyning, kloakering samt bygning af sundhedscentre osv. 
I 1995 blev der i alt brugt 54,5 mio. ECU på sundhedssektoren, hvor støtten 
hovedsagelig var koncentreret om Centralamerika (27 mio. ECU til sundhedspro­
jekter i El Salvador og 21 mio. ECU til regionale projekter); blandt de regionale 
projekter er det værd at nævne projektet "Salud materno-infantil" (16 mio. ECU), 
der vedrører specifikke problemer i tilknytning til sundhed i forbindelse med 
svangerskab og fødsel samt spædbørnssundhed. 
3.7.6 Kampen mod narkotika 
119. PHARE's "Multicountries programme on Drugs" omfatter samtlige lande i Central-
og Østeuropa (11 lande) og har været operationelt siden 1993. 
Sundhedsuddannelse og andre forebyggende foranstaltninger samt behandling og 
revalidering indgår som væsentlige led i programmet. Der er tale om et tværfagligt 
program, som fremmer samarbejdet mellem PHARE's partnerlande med henblik 
på at reducere narkotikaefterspørgslen og -udbuddet og udvikle en global holdning 
til narkotikafænomenet. Programmet har bidraget til bevidstgørelse af 
myndighederne om narkotikaproblemet og oprettelse af nationale 
koordinationsorganer, der kan samle alle de relevante aktører. 
Der er gennemført regionale uddannelsesaktiviteter om emner som f.eks. skolen, 
familien, fællesskabet og medierne. 
I 1995 blev der udarbejdet en ny regional rapport om begrænsningen af 
narkotikaefterspørgslen. Af rapporten fremgår, at brugen af narkotika er øget, og 
at der har udviklet sig en lokal forståelse for problemet, og at der er skabt 
muligheder for at løse det på lokalt plan. Rapporten blev behandlet på et fælles 
seminar i september 1995 i Luxembourg med deltagelse af de central- og 
østeuropæiske lande og EF, hvilket har fremmet det samarbejde, der siden 1994 
har været mellem dette program og de narkotikarelaterede aktiviteter uden for 
Fællesskabet. 
Hidtil er der brugt 2 mio. ECU på denne aktivitet. 
120. Inden for rammerne af Nord-Syd-aktiviteterne er der lagt særlig vægt på 
bekæmpelsen af narkotika og narkotikaafhængighed. I alt 8,7 mio. ECU er blevet 
anvendt til støtte for foranstaltninger, der kan begrænse narkotikaudbuddet 
(smuglerikontrol, alternative udviklinger) og -efterspørgslen (forebyggelse, 
behandling og revalidering). 
44 
3.7.7 Humanitær bistand 
121. Det Europæiske Fællesskabs Kontor for Humanitær Bistand (ECHO), som har 
fungeret siden 1992, sørger for forberedelse, iværksættelse, finansiering, 
opfølgning og evaluering af aktioner og beslutninger vedrørende humanitær 
bistand. Såfremt sundhedssituationen er klart mangelfuld, er der mulighed for en 
forebyggende humanitær aktion for at forhindre epidemier i at bryde ud og for at 
hjælpe befolkningen. På grund af ECHO's begrænsede midler er denne form for 
bistand forbeholdt alvorlige situationer. 
122. Menneskeskabte katastrofer tegnede sig i 1995 for 96% af ECHO's aktiviteter, idet 
de resterende 4% skyldes epidemier og naturkatastrofer og forebyggelse heraf. I 
1995 fulgte ECHO samme linje som i 1994 for så vidt angår nødaktioner til 
beskyttelse af sundheden. 
Levering af lægemidler og medicinsk udstyr (kontorets vigtigste indsats på 
sundhedsområdet) 
Vacci nati onskampagner 
Kontrol af de distribuerede fødevarers kvalitet 
Infrastrukturarbejde som led i en forbedring af sundhedsniveauet generelt 
og uddannelse af lokalt sundhedspersonale 
123. De vigtigste humanitære aktioner på sundhedsområdet, som har været gennemført 
af ECHO i 1995, har i første omgang været koncentreret om området omkring de 
store søer (Rwanda, Burundi). Men indsatsen har også omfattet vaccination og 
bistand til ofrene for kolera i Liberia, Guinea, Nicaragua og Peru. Desuden er et 
stort bidrag (15 mio. ECU hovedsagelig i form af lægemidler og levnedsmidler) 
blevet givet til en samlet kampagne iværksat af UNICEF med det formål at 
bekæmpe en ny stigning i forekomsten af difteritis og tuberkulose i Rusland, sam­
menslutningen af uafhængige stater og i de baltiske stater. 
3.7.8 Miljø og sundhed 
124. Fællesskabet spiller en vigtig international rolle, også på miljø- og 
sundhedsområdet. Fællesskabet tager aktiv del i UNCED Kommission vedrørende 
Bæredygtig Udvikling og er repræsenteret i Den Europæiske Miljø- og 
Sundhedskomité (ECEH), som har til formål at sikre opfølgning af den anden 
europæiske konference om miljø og sundhed i Helsinki i 1994. Det næste møde 
skal afholdes i London i 1999. 
3.8 Indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politik på andre 
områder 
3.8.1 Statistik 
125. En forudsætning for Fællesskabets indsats på de forskellige områder er, at der 
foreligger pålidelige, nøjagtige og tilgængelige data. Under rammeprogrammet for 
45 
prioriterede aktioner vedrørende statistiske oplysninger 1993-199778 arbejdes der 
i nært samarbejde med Udvalget for Det Statistiske Program79 videre med 
sektorprogrammerne for socialpolitiske statistikker. 
126. I nært samarbejde med medlemsstaterne er Eurostat, Det Europæiske Fællesskabs 
Statistiske Kontor, ved at indsamle, analysere og formidle statistiske oplysninger 
om en lang række spørgsmål, som har forbindelse med sociale og økonomiske 
aspekter som f.eks. demografi, miljø, fattigdom og social udstødelse, social 
beskyttelse, folkesundhed og arbejdsmiljø. Der blev i 1995 offentliggjort en række 
publikationer indeholdende bl.a. statistikker over sundhed og sikkerhed (Eurostat 
Yearbook, Social Portrait of Europe, Women and Men in the EC, Disabled 
persons: Statistical data - second edition). 
127. Oplysninger om arbejdsulykker (ESAW: European Statistics on Accidents at 
Work) indsamles regelmæssigt, og der er planer om en database. Der er nedsat en 
task force til behandling af metodemæssige spørgsmål som f.eks. dækning og 
underrapportering og af ændringer til visse klassificeringssystemer. Der er 
iværksat et pilotprojekt om gennemførelse af sammenlignelige undersøgelser 
vedrørende erhvervssygdomme (EODS: European Occupational Diseases 
Statistics) omfattende 31 stoffer og sygdomme, ligesom der er fremstillet en 
databaseprototype. Der er nedsat et teknisk underudvalg, der skal udvikle nye 
klassificeringssystemer for data vedrørende biologisk, fysisk og kemisk 
eksponering. Grundvariablerne for, hvilke oplysninger der indsamles, vil udgøre 
den første pålidelige fællesskabsstatistik om arbejdsvilkår. 
128. I forbindelse med indsamlingen på fællesskabsplan af oplysninger om ulykker i 
hjemmet og i fritiden (EHLASS) har Eurostat bistået med udarbejdelsen af 
resuméer og revision af metoderne. 
129. I 1995 fremkom Det Europæiske Fællesskabs Husstandspanel med nye 
oplysninger. Det første sæt oplysninger (1994) indsamlet af dette panel, som 
dækker en lang række samfundsøkonomiske emner, herunder sundhed og brug af 
sundhedstjenester, er ved at blive analyseret. 
130. Disse sundhedsrelaterede aktiviteter vil blive koordineret med det kommende 
program for sundhedsovervågning80. I nært samarbejde med andre af 
Kommissionens tjenestegrene og internationale organisationer, som er aktive på 
det sundhedsstatistiske område (WHO, OECD), vil de eksisterende projekter om 
'statistikker vedrørende dødsårsager', 'helbredsinterviewundersøgelser' og 
'sundhedsressourcer', blive forbedret med henblik på dette kommende program. 
78 
79 
80 Rådets beslutning 93/464/EØF af 22.7.1993, EFT L 219 af 28.8.1993, s. 1 
Nedsat ved Rådets afgørelse 89/382/EØF, Euratom, EFT L 181 af 28.6.1989, s. 47 
KOM(95) 449 endelig udg. af 16.10.1995 - se ovenfor under folkesundhed 
46 
3.8.2 Ungdomsuddannelse 
131. Fællesskabshandlingsprogrammet SOCRATES (1995-1999) skal bidrage til 
udvikling af et uddannelsessystem af høj kvalitet. 
Kapitel I "Videregående uddannelse (ERASMUS)" omfatter aktioner til fremme 
af studerendes og underviseres mobilitet, oprettelse af emnebestemte net og udvik­
ling af læseplaner i forskellige fag. Blandt de sidstnævnte findes lægeviden­
skabelige fag som f.eks. medicin, psykiatri, odontologi, folkesundhed, apoteks­
væsen, medicinske teknologier osv. 
Kapitel II "Skoleundervisning (COMENIUS)" har som første aktion "Partnerskaber 
mellem skoleinstitutioner", som tager sigte på at fremme partnerskaber mellem 
flere skoler i de forskellige unionslande med henblik på at samarbejde om 
europæiske uddannelsesprojekter. Disse er rammen om udviklingen af fag af 
europæisk interesse (kulturarv, miljø, videnskab og teknologi osv.). Et af 
projektemnerne kunne være fremme af sundheden i skolerne. 
132. Ungdom for Europa-programmet yder økonomisk støtte til projekter og 
udvekslinger arrangeret af initiativgrupper og organisationer, der beskæftiger sig 
med ungdomsanliggender. Der gennemføres særlige aktioner til støtte for frivillige 
ophold i og udvekslinger med lande uden for Det Europæiske Fællesskab, 
herunder landene i Central- og Østeuropa, SNG, Latinamerika og 
Middelhavsområdet. 
Selv om sundhed ikke er et specifikt programmål, havde en række af de projekter, 
der modtog økonomisk støtte i 1995, en sundhedsdimension, f.eks. i forbindelse 
med forebyggelse af narkotikamisbrug, alkohol, AID S-forebyggelse og pleje og 
støtte til HIV/AJDS-smittede, sundhedsuddannelse og unge handicappede. Et 
projekt vedrørte sundhed i forbindelse med de grundlæggende rettigheder, der skal 
indrømmes alle unge81. 
3.8.3 Informationsaktiviteter 
133. Borgerne Først-kampagnen, som skal hjælpe med at bringe Europa nærmere de 
enkelte borgere, blev vedtaget af Kommissionen i oktober 1995.1 perioden forud 
for regeringskonferencen er det ifølge Kommissionen meningen, at denne 
kampagne skal vise borgerne det indre markeds fordele. Dette generelle mål vil 
blive udviklet omkring ti specifikke emner. Når informationskampagnen 
vedrørende et af emnerne er iværksat, vil Kommissionen udgive en vejledning og 
et datablad. To af emnerne er særlig sundhedsrelevante: "sundhedsbestemmelserne 
i det indre marked" og "arbejdsmiljø". 
81 Jf. Ungdom for Europa-statistikker 1995, GD XXII, dok. YŒ-D95-006E 
47 
3.8.4 Regionalpolitik 
134. Som nævnt i 1994-beretningen er investeringer i uddannelse og sundhed i regioner 
under mål nr. 1 nu omfattet af Den Europæiske Fond for Regional Udvikling 
(EFRU). Det er for tidligt i detaljer at vurdere denne udgifts følger for sundheden 
(Kommissionen har endnu ikke fuldt overblik over alle de projekter, der er 
finansieret på de enkelte områder), men det er klart, at man, hvad angår kvalitet, 
forventer, at forbedringerne af det generelle miljø og den generelle infrastruktur 
i de pågældende regioner vil medføre væsentlige sundhedsmæssige fordele. 
3.8.5 Narkotika 
135. Det Europæiske Narkotikaovervågningscenter (EMCDDA) i Lissabon blev 
operationelt i første halvår 1995. Da centrets fysiske infrastruktur ikke var på 
plads før midt på året, var aktiviteterne koncentreret om at forberede det arbejde, 
centret havde faet pålagt, og om at iværksætte arbejdet på de hovedområder, der 
har faet høj prioritet i centrets arbejdsplan for 1995-1997. 
136. Centret har koncentreret sit virke om følgende mål: 1. Opstilling af principper for 
informationsindsamling. 2. Identificering af nøgleindikatorer og kerneoplysninger. 
3. Identificering af mekanismer, der kan anvendes til relevant informationsanalyse. 
4. Etablering af effektive arbejdsforbindelser med kompetente internationale 
institutioner og organer. 5. Etablering af arbejdsforbindelser med de vigtigste 
forskningsgrupper og -centre i medlemsstaterne. Og endelig 6. Formulering af 
henstillinger til bestyrelsen om den indsats, der skal gøres på disse områder. 
Færdiggørelsen af dette arbejde er en forudsætning for udarbejdelsen af den årlige 
rapport om narkotikasituationen i Europa. 
137. Med udgangspunkt i disse mål fokuserede centret i 1995 på en sammenfatning af 
de forskellige undersøgelser og initiativer, som Fællesskabet havde påtaget sig før 
centrets oprettelse. Der var tale om tre hovedområder: begrænsning af 
efterspørgslen og epidemiologi, implementering og koordinering af REITOX-nettet 
og de nationale centre samt omstrukturering af forbindelserne med centrets 
institutionelle og videnskabelige partnere. REITOX-nettets arbejde blev gennem­
gået i 1995 for at gøre dette vellykkede narkotikasamarbejde mellem medlems­
staterne endnu bedre. 
48 
4. Konklusioner 
138. Denne anden årlige beretning om indførelsen af krav til sundhedsbeskyttelse i 
Fællesskabets politikker viser klart, hvorledes næsten alle de vigtigste fælles­
skabspolitikker indvirker på sundheden og tager hensyn til sundhedsovervejeiser. 
139. Beretningen viser, at en række spørgsmål tages op i flere forskellige politiske 
sammenhænge. F.eks. foregår arbejdet med tobaksspørgsmål i forbindelse med de 
forebyggende foranstaltninger i Europa mod kræft-programmet. Endvidere har 
landbrugspolitikken betydning for tobaksavlen. Samtidig forskes der i mindre 
skadelige tobakssorter, og spørgsmålet om indirekte beskatning af tobaksvarer 
undersøges som led i afgiftspolitikken. Situationen er den samme for narkotika, 
som er genstand for en aktion på folkesundhedsområdet (et forslag til program er 
under behandling i Rådet), for samarbejdet om indre og retlige anliggender eller 
for Nord-Syd-arbejdet. Programmer for bekæmpelse af social udstødelse og 
Ungdom forEuropa-programmet finansierer ligeledes narkotikarelaterede projekter. 
De særlige programmer for Central- og Østeuropa omfatter også alle en 
sundhedsdimension. 
140. Flere væsentlige sundhedsrelaterede spørgsmål på EF-plan bliver ikke behandlet 
af fællesskabsinstitutionerne selv, men er blevet pålagt uafhængige kontorer. I 
denne beretning er der henvist til Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur 
(Bilbao/Spanien), Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering (EMEA), 
London/Det Forenede Kongerige, Det Europæiske Miljøagentur, 
København/Danmark, og Det Europæiske Narkotikaovervågningscenter 
(EMCDDA), Lissabon/Portugal. Disse agenturer, der formelt er uafhængige, skal 
stadig overholde bestemmelserne i traktatens artikel 129. 
141. I den første beretning lægges der stor vægt på, at de forskellige elementer skal 
supplere hinanden - folkesundhedspolitikken skal supplere andre politikker, og 
andre fællesskabspolitikker skal eventuelt suppleres med folkesundhedsforanstalt­
ninger. Dette er fortsat et krav til fællesskabspolitikken82. Navnlig på områder, 
hvor grunden til lovgivningsarbejdet er lagt, er det vigtigt at erkende, at love eller 
andre foranstaltninger i den sammenhæng kan have væsentlige folkesundheds­
aspekter, som må tages i betragtning. 
142. Alt i alt får sundhedsbeskyttelse og sygdomsforebyggelse stadig større betydning, 
både som følge af høringsprocesserne i Kommissionen - herunder i Inter-Service 
Sundhedsgruppen - og fordi offentligheden er ved at få øjnene op for de 
sundhedsmæssige følger af den politik, der føres på andre områder. 
143. Denne beretning er tænkt som et bidrag til en større gennemsigtighed i 
Fællesskabets funktion. Men der er tale om en tovejsproces. Derfor håber 
Kommissionen, at offentliggørelsen af denne beretning også vil give alle politiske 
beslutningstagere og alle, der er interesseret i de politiske beslutninger på 
82 Beretning om indførelse af krav om sundhedsbeskyttelse i Fællesskabets politikker (1994), 
KOM(95) 196 endelig udg. af 29.5.1995, s. 40f. 
49 
forskellige områder, et fingerpeg om, hvilke veje og midler der skal benyttes for 
at sikre, at krav til sundhedsbeskyttelse faktisk indføres i de forskellige 
fællesskabspolitikker. 
Ifølge traktatens artikel 129 har alle de institutioner, der beskæftiger sig med 
udformningen og gennemførelsen af Fællesskabets politik, pligt til at lade de krav, 
der findes på sundhedsområdet, indgå som led i denne politik. Visse af 
Fællesskabets medlemsstater og regioner har iværksat lignende initiativer. 
Kommissionen håber, at denne beretning vil stimulere andre medlemsstater og 
regioner til at gøre det samme. 
50 
BILAG 
Forslag til og vedtagelse af væsentlig sundhedsrelateret lovgivning i 1995 
Lovgivning foreslået i 1995 
Folkesundhed 
Meddelelse indeholdende forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om 
sundhedsovervågning, KOM(95) 449 endelig udg. af 16.10.1995 
Socialpolitik 
Ændret forslag til forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71, EFT 
C 242 af 19.9.1995 
Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 90/349/EØF om beskyttelse af 
arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer, 
EFT C 317 af 28.11.1995 
Miljø 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter 
og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående maskiner, 
KOM(95) 350 endelig udg. af 6.9.1995 
Ændret forslag til Rådets direktiv om integreret forebyggelse og bekæmpelse af 
forurening, KOM(95) 88 endelig udg. af 15.5.1995 
Ændret forslag til Rådets direktiv om markedsføring af biocidholdige produkter, KOM(95) 
387 endelig udg. af 20.7.1995 
Landbrug 
Forslag til Rådets direktiv om markedsføring af kødprodukter, EFT C 269 af 16.10.1995 
Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 92/117/EØF om 
beskyttelsesforanstaltninger over for visse zoonoser, KOM(95) 491 endelig udg. af 
23.10.1995 
Transport 
Forslag til Rådets direktiv om udstyr på skibe, KOM(95) 269 endelig udg. af 21.6.1995 
Forslag til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om 
teknisk kontrol med motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil, KOM(95) 415 
endelig udg. af 8.9.1995 
51 
Energi 
Forslag til Rådets beslutning om et flerårigt program for fremme af energieffektiviteten 
i Fællesskabet - SAVE II, KOM(95) 225 endelig udg. af 31.05.1995. 
Lovgivning vedtaget i 1995 
Socialpolitik 
Socialt handlingsprogram på mellemlangt sigt, KOM(95) 134 endelig udg. af 12.4.1995 
Socialbeskyttelsens fremtid - et grundlag for en europæisk debat, KOM(95) 466 endelig 
udg. af 31.10.1995 
Kommissionens meddelelse om et fællesskabsprogram vedrørende sikkerhed, hygiejne og 
sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen (1996-2000), KOM(95) 282 endelig udg. af 
12.7.1995 
Kommissionens afgørelse 95/230/EF af 12.7.1995 om oprettelse af et videnskabeligt 
udvalg vedrørende grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering for kemiske agenser, 
EFTL 188 af 9.8.1995 
Kommissionens afgørelse 95/319/EF af 12.7.1995 om oprettelse af et udvalg af 
arbejdstilsynschefer, EFT L 188 af 9.8.1995 
Enhedsmarkedet 
18. direktiv om tilpasning til den tekniske udvikling af bilagene til grunddirektivet 
vedrørende kosmetiske midler, Kommissionens direktiv 95/34/EF af 10.7.1995, EFT L 
167 af 18.7.1995 
6. direktiv om analysemetoderne for kontrol af kosmetiske midlers sammensætning, 
Kommissionens direktiv 95/32/EF af 7.7.1995, EFT L 178 af 28.7.1995 
Direktiv, der fastsætter kriterierne og betingelserne for, at en producent kan ansøge om 
dispensation til ikke at opføre en eller flere bestanddele på den liste, der er fastsat for 
etikettering af kosmetiske midler, Kommissionens direktiv 95/17/EF af 19.6.1995, EFT 
L 140 af 23.6.1995 
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 24.10.1995 om beskyttelse af enkeltpersoner 
med hensyn til behandling af personlige data og den frie bevægelighed for sådanne data, 
EFTL 281 af 23.11.1995 
Landbrug 
Rådets direktiv om ændring af direktiv 64/433/EØF om sundhedsmæssige betingelser for 
produktion og afsætning af fersk kød, 95/23/EF, EFT L 243 af 11.10.1995 
52 
Rådets direktiver om harmonisering af maksimalgrænseværdier for rester af ni 
pesticidaktive stoffer og om ændring af gældende maksimalgrænseværdier for rester af 
andre pesticidaktive stoffer, Rådets direktiver 95/38/EF, EFT L 197 af 22.8.1995; 
95/39/EF, EFT L 197 af 22.8.1995; 95/61/EF, EFT L 292 af 7.12.1995 
Kommissionens direktiv om ændring af direktiv 90/128/EØF om plastmaterialer og -
genstande, bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler, 95/3/EF af 14.2.1995, EFT 
L41 af 23.2.1995 
Kommissionens beslutning om ændring af beslutning 94/652/EF om udarbejdelse af en 
oversigt over og fordeling af opgaverne inden for rammerne af samarbejdet fra 
medlemsstaternes side ved den videnskabelige gennemgang af spørgsmål vedrørende 
levnedsmidler, 95/492/EF af 15.11.1995 
Transport 
Kommissionens meddelelse om en fælles transportpolitik - handlingsprogram 1995-2000, 
KOM(95) 302 endelig udg. af 12.7.1995 
Rådets forordning om sikkerhedsledelse af ro-ro-passagerfærger, nr. 3051/95/EF af 
8.12.1995, EFT L 320 af 30.12.1995 
53 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 407 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 05 
Katalognummer : CB-CO-96-406-DA-C 
ISBN 92-78-07763-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-29S5 Luxembourg 
^ y