KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0MC90) 106 endelig udg. - SYN 254 
Bruxelles, den 23. marts 1990 
Forslag til 
RÅDETS DIREKTIV 
om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det 
finansielle system til renvaskning af penge 
(forelagt af Kommissionen) 

BEGRUNDELSE 
I. GENERELT 
1. Renvaskning af økonomisk udbytte af illegale aktiviteter (kort sagt 
renvaskning af penge) er et fænomen, som giver både nationale og 
internationale myndigheder anledning til bekymring. Det er nemlig en 
aktivitet, der bi Iver stadig mere udbredt, og som helt klart har ført 
til stigende kriminalitet som helhed, herunder navnlig narkotikahandel. 
Personer, der er involveret i renvaskning af penge, benytter sig af den 
stigende Internationalisering af økonomien og de finansielle 
tjenesteydelser 111 at udføre deres kriminelle aktiviteter, idet det er 
lettere at skjule midlernes oprindelse i en international sammenhæng. 
2. Adskillige begivenheder og initiativer på forskellige niveauer har vist 
den stigende internationale bevidsthed omkring nødvendigheden af at 
bekæmpe renvaskning af penge, navnlig på narkotikaområdet, selv om 
fænomenet langtfra er under kontrol. Visse fællesskabs- og ikke-
fæliesskabslande har på nationalt plan Indført straffelovgivning mod 
renvaskning af økonomisk udbytte af narkotikahandel eller terrorisme, 
og andre er gået i gang med at drøfte lovforslag herom. 
3. Der findes også internationale instrumenter, der tager sigte på 
bekæmpelse af renvaskning af penge, herunder bl.a. De Forenede 
Nationers konvention om bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og 
psy ko trope stoffer, der blev vedtaget den 19. december 1988 i Wien 
(herefter benævnt Wiener-konventionen). 
I denne konvention - som Kommissionen var med til at drøfte, og som EF 
har undertegnet - fastsættes det bl.a., at de stater, der tilslutter 
sig den, skal gøre narkotikahandel og renvaskning af penge i 
forbindelse hermed til en strafbar handling. Endvidere indeholder den 
en række bestemmelser angående konfiskering og beslaglæggelse af 
økonomisk udbytte af illegale aktiviteter, gensidig international 
retlig bistand og forbud mod påberåbelse af bankhemmelighed med det 
formål at forhindre undersøgelser af forhold, der omfattes af 
konvent ionen. 
4. Med hensyn til den internationale udvikling, der går i retning af 
præventive foranstaltninger, skal der henvises til Europa-Rådets 
henstilling af 27. Juni 1980 og til den principerklæring, der i 
december 1988 blev vedtaget i Basel af banktilsynsmyndighederne i ti-
landegruppen, Idet disse begge markerer et stort fremskridt med henblik 
på at forhindre, at det finansielle system anvendes til renvaskning af 
penge. 
Som et af de seneste eksempler har den finansielle task force mod 
renvaskning af penge, der blev nedsat I Juli 1989 på de syv mest 
udviklede landes topmøde i Paris, og hvori Kommissionen har deltaget 
aktivt sammen med 15 EF- og Ikke-EF-lande, udført et omfattende arbejde 
på dette område, navnlig med hensyn til renvaskningsmetoder og 
statistik, retlig bistand og administrativt og finansielt samarbejde. 
Slutrapporten fra denne task force, som rummer ajourførte oplysninger 
om den nuværende situation på disse områder samt en række 
henstillinger, blev afsluttet i februar 1990 og forelagt for 
regeringerne med henblik på godkendelse. 
I I. BEHOVET FOR EN FÆLLESSKABSAKTION PÅ DETTE OMRÅDE 
1. Renvaskning af penge skal hovedsagelig bekæmpes med strafferetlige 
midler (straffelovgivning) og via et internationalt samarbejde mellem 
politimyndigheder og retsinstanser. Dette er f.eks. hovedprincipperne i 
ovennævnte W i ener-konvent Ion. 
2. En kriminalisering bør imidlertid Ikke være det eneste middel til 
bekæmpelse af pengerenvaskning, for - eftersom kredit- og 
finansieringsinstitutterne ofte benyttes til at gennemføre sådanne 
aktiviteter - kan de involverede institutters sundhed og stabilitet 
samt det finansielle systems prestige som helhed blive alvorligt 
svækket, således at offentligheden herved mister tilliden til disse. 
Fællesskabet, som har ansvaret for at træffe de nødvendige 
foranstaltninger med henblik på at sikre det europæiske finansielle 
systems sundhed og stabiliet, kan ikke være indifferent over for 
kredit- og finansieringsinstitutternes medvirken til renvaskning af 
penge. 
På samme måde som det i Fællesskabets direktiver inden for den 
finansielle sektor tilstræbes at garantere, at de personer, der faktisk 
bestemmer hovedlinjerne for kreditinstitutternes virksomhed, opfylder 
hæder Iighedskravet (artikel 3, stk. 2, i det første direktiv om 
samordning af bankvirksomhed), ligesom også aktionærerne (artikel 5 og 
artikel 11, stk. 1, i det andet direktiv om samordning af 
bankvirksomhed), skal Fællesskabets retsforskrifter sikre, at det 
finansielle system bevarer et uplettet renommé. 
3. Det finansielle system kan endvidere selv spille en særdeles effektiv 
forebyggende rolle i kampen mod renvaskning af penge. 
4. Det er samtidig Fællesskabets ansvar at forhindre, at personer, der er 
Involveret i renvaskning af penge - med henblik på at fremme deres 
illegale aktiviteter - udnytter det indre finansielle marked og de frie 
kapitalbevægelser og finansielle tjenester, som dette marked indebærer. 
Træffer Fællesskabet ikke foranstaltninger mod renvaskning af penge, 
kan det føre til, at medlemsstaterne - med henblik på at beskytte deres 
finansielle system - træffer foranstaltninger, som er uforenelige med 
gennemførelsen af det indre marked. 
V 
Endelig er det vigtigt at tage hensyn til offentlighedens krav over alt 
i Fællesskabet om, at der vedtages foranstaltninger, som kan bidrage 
til at reducere den svøbe, som narkotlkaen udgør. Europa-Parlamentets 
beslutninger af 18. Januar 1989, hvori Kommissionen anmodes om at 
udarbejde et globalt fællesskabsprogram til bekæmpelse af narkotika­
handel, herunder bestemmelser med henblik på forebyggelse af 
renvaskning af penge, er relevante i så henseende. 
III. DIREKTIVETS INDHOLD 
Direktivet indholder følgende: 
1. Generel dækning af hele det finansielle system (artikel 1, første og 
andet led, og artikel 8). 
Hvis kun en del af det finansielle system var omfattet af direktivet, 
kunne dette medføre et skift i renvaskningsaktivlteterne fra den ene 
til den anden type finansieringsinstitut, og direktivet dækker derfor 
Ikke blot banker, men alle typer kredit- og finansieringsinstitutter. 
Kreditinstitutter defineres i overensstemmelse med Fællesskabets 
bank lovgivning (artikel 1 i det første direktiv om samordning af 
bankvirksomhed). Begrebet finansieringsinstitutter defineres meget 
bredt som et foretagende, der Ikke er et kreditinstitut, og hvis 
hovedaktivitet er at foretage en eller flere af de forretninger, der er 
opført I bilaget til det andet direktiv om samordning af bankvirk­
somhed. Dette bilag indeholder en liste over praktisk talt alle former 
for finansielle tjenesteydelser. Eftersom forsikring Imidlertid ikke 
figurerer i dette bilag, henvises der I definitionen af finansierings­
institutter specielt til forsikringsselskaber, således at denne vigtige 
del af den finansielle sektor også omfattes af direktivet. 
r 
"Ikke-formelle finansieringsinstitutter" omfattes Ikke direkte af 
direktivet på grund af vanskelighederne med at fastslå, hvem denne 
kategori omfatter, og fordi de normalt Ikke er underlagt nogen 
tilsynsmyndigheder. Ikke desto mindre skal medlemsstaterne I henhold 
til artikel 8 hvor nødvendigt udvide bestemmelserne til også at gælde 
for erhverv og virksomheder, som "på grund af deres pengetransaktioner 
løber en særlig risiko for at blive anvendt til renvaskning af penge". 
Der kan her være tale om kasinoer, valutahandlere osv. 
2. Definition af renvaskning af penge, herunder økonomisk udbytte af alle 
alvorlige forbrydelser (artikel 1, tredje led) 
Definitionen af renvaskning af penge er stort set taget ordret fra 
artikel 3, stk. 1, litra b), i Wiener-konventionen. Den eneste forskel 
er, at I stedet for som I konventionen at være begrænset til narkotika­
forbrydelser dækker den renvaskning af økonomisk udbytte af 
narkotikaforbrydelser, terror isme og enhver anden alvorlig forbrydelse, 
(herunder navnlig organiseret kriminalitet), som defineret af medlems­
staterne. For selv om renvaskning af udbytte af narkotikahandel er det 
mest udbredte fænomen I forbindelse med renvaskning af penge som 
helhed, ville det ikke have været hensigtsmæssigt at udelukke 
renvaskning af udbytte af andre alvorlige forbrydelser fra direktivets 
anvendelsesområde. Det finansielle systems sundhed er I lige så høj 
grad truet af denne form for aktivitet. Desuden er forholdet det, at 
selv om finansieringsinstitutterne har grund til at formode, at visse 
pengemidler stammer fra Illegale aktiviteter, er det praktisk taget 
umuligt for dem at finde ud af, hvilken form for forbrydelse, de penge, 
der skal renvaskes, stammer fra. 
3. Kriminalisering af renvaskning af penge I medlemsstaterne (artikel 2) 
At medlemsstaterne gør renvaskning af penge til en strafbar handling, 
er ikke blot nødvendigt som led I bekæmpelsen af renvaskning af penge, 
men også en forudsætning for samarbejdet mellem finansierings­
institutterne og retsinstanserne eller politimyndighederne. 
Ifølge de fleste medlemsstaters lovgivning skal bankhemmeligheden hæves 
I forbindelse med straffesager. Kriminalisering er derfor en 
forudsætning for et sådant samarbejde. 
Med henblik herpå kræves det I direktivet, at medlemsstaterne skal 
behandle renvaskning af udbyttet af alvorlige forbrydelser - uanset om 
de står 1 forbindelse med narkotika eller ikke - som en strafbar 
handling. 
4. Kontrol af kundernes og ben ificlanternes identitet (artikel 3) 
En væsentlig forudsætning for at det skal lykkes at forhindre, at det 
finansielle system anvendes til renvaskning af penge, samt for 
effektiviteten af en eventuel efterforskning er, at kredit- og 
finansieringsinstitutterne kræver, at kunderne legitimerer sig, inden 
der udføres forretninger for disse. Foruden denne generelle 
forpligtelse skal kredit- og finansieringsinstitutterne træffe rimelige 
foranstaltninger med henblik på at fastslå identiteten af de personer, 
på hvis vegne en transaktion udføres eller en konto åbnes 
(benlfIcianten), såfremt der er tvivl om, hvorvidt kunderne handler på 
egne vegne. Da en sådan identificering af beneficianterne under visse 
omstændigheder kan medføre vanskeligheder, nøjes man med at tilskynde 
kredit- og finansieringsinstitutterne til at træffe "rimelige 
foranstaltninger". 
Forpligtelsen til at opbevare oplysninger om den fremviste legitimation 
i en nærmere fastsat periode, er en nødvendig forudsætning for at 
i dent if leeringskravet kommer til at virke effektivt. 
5. Kredit- og finansieringsinstitutternes pligt til at overholde 
principperne om god bankvirksomhed (artikel 4) 
Dette princip indebærer to forpligtelser for kredit- og 
finansieringsinstitutterne: de skal omhyggeligt undersøge enhver 
usædvanlig transaktion og afholde sig fra enhver suspekt transaktion. 
4-
Denne bestemmelse er en konsekvens - udtrykt på negativ måde - af 
samarbejdsprincippet, som vil blive behandlet i følgende afsnit, samt 
en understregning af finansieringsinstitutternes ansvar for at bevare 
deres egen sundhed og renommé. 
6. Samarbejde mellem kredit- og finansieringsinstitutter og de for 
vedkommende straffesager kompetente retsinstanser eller politimyndig­
heder (artikel 5) 
Dette samarbejde indebærer to forpligtelser for kredit- og finansie­
ringsinstitutterne og deres direktører og ansatte: 
- de skal på eget initiativ underrette de for vedkommende straffesager 
kompetente retsinstanser eller politimyndigheder om ethvert forhold, 
som kan formodes at stå i forbindelse med renvaskning af penge 
- de skal give disse instanser eller myndigheder adgang til alle 
oplysninger, dokumenter eller registre, som de måtte anmode om i 
forbindelse med sådanne forhold. 
Begge forpligtelser hviler på det allerede nævnte princip, at 
bankhemmeligheden skal hæves I forbindelse med straffesager. 
Der indføres altså en obligatorisk ordning for indberetning af suspekte 
transaktioner, som indebærer, at finansieringsinstitutterne og deres 
direktører og ansatte samarbejder aktivt med henblik på at forhindre 
renvaskning af penge. 
Der er Indføjet en særlig bestemmelse i artikel 5, stk. 2, i 
direktivet, hvorved ansatte og direktører fritages for strafansvar ved 
brud på tavshedspligten. Dette er en vigtig bestemmelse med henblik på 
at tilskynde personalet i kredit- og finansieringsinstitutter til at 
samarbejde med retsinstanserne. 
o 6 
7• Samarbejde mellem finanstilsyn og de for vedkommende straffesager 
kompetente retsinstanser eller politimyndigheder (artikel 6) 
Tilsynsmyndighedernes pligt til at underrette retsinstanserne om 
ethvert forhold, som giver formodning om renvaskning af penge, falder 
helt I tråd med tilsynsmyndighedernes pligt til at bevare det 
finansielle systems sundhed og stabilitet. 
8- Kredit- og finansieringsinstitutternes pligt til at udarbejde Interne 
kontrolprocedurer og uddannelsesprogrammer (artikel 7) 
Der er her tale om supplerende foranstaltninger, som imidlertid bør 
spille en fremtrædende rolle. Eftersom de må afhænge af de særlige 
omstændigheder I de enkelte institutter, nævnes de kun i direktivet, 
uden at der fastsættes nærmere detaljer. Medlemsstaterne fastlægger de 
nødvendige retningslinjer herfor. 
Forslag t i I 
RÅDETS DIREKTIV 
om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse 
af det finansielle system til renvaskning af penge 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, tredje punktum, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Når kredit- og finansieringsinstitutter anvendes til renvaskning af 
økonomisk udbytte af illegale aktiviteter (i det følgende benævnt 
renvaskning af penge), kan de involverede institutters sundhed og 
stabilitet samt det finansielle systems prestige som helhed blive alvorligt 
svækket, således at offentligheden herved mister tilliden til dem; 
træffer Fællesskabet ikke foranstaltninger mod renvaskning af penge, kan 
det føre til, at medlemsstaterne med henblik på at beskytte deres 
finansielle system træffer foranstaltninger, som er uforenelige med 
gennemførelsen af det indre marked; uden en vis koordinering af 
foranstaltninger på fællesskabsplan kan personer, der er involveret i 
renvaskning af penge med henblik på at fremme deres illegale aktiviteter 
forsøge at udnytte de frie kapitalbevægelser og finansielle tjenester, som 
det integrerede finansielle system indebærer; 
AO 
renvaskning af økonomisk udbytte af Illegale aktiviteter har en klar 
indflydelse på stigningen i organiseret kriminalitet, herunder navnlig 
narkotikahandel; det er i stadig højere grad blevet klart, at bekæmpelse 
af renvaskning af penge er et af de mest effektive midler til at dæmme op 
for denne kriminelle aktivitet, som udgør en betydelig samfundsmæssig 
trussel for medlemsstaterne-, 
renvaskning af penge bør hovedsagelig bekæmpes med strafferetlige midler og 
inden for det internationale samarbejde mellem retsinstanser og politi­
myndigheder, som blev etableret på narkotikaområdet som led i De Forenede 
Nationers konvention om bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og 
psykotrope stoffer, der blev vedtaget den 19. december 1988 i Wien (i det 
følgende benævnt Wiener-konventionen); 
kriminalisering bør Imidlertid Ikke være det eneste middel til bekæmpelse 
af renvaskning af penge, idet det finansielle system kan spille en særdeles 
effektiv rolle i så henseende; der skal i den forbindelse henvises til 
Europarådets henstilling af 27. juni 1980 og ti I den principerklæring, der 
i december 1988 blev vedtaget I Basel af banktiisynsmyndighederne i ti-
landegruppen, idet disse begge markerer et stort fremskridt med henblik på 
at forhindre, at det finansielle system anvendes til renvaskning af penge; 
renvaskning af penge foregår normalt på Internationalt plan, således at 
midlernes ulovlige oprindelse bedre kan skjules; foranstaltninger, som 
udelukkende træffes på nationalt plan uden nogen form for koordinering og 
samarbejde på internationalt plan, vil kun have meget begrænset virkning; 
eventuelle foranstaltninger, som Kommissionen træffer på dette område, bør 
harmonere med andre forholdsregler, som vedtages i andre Internationale 
fora; med dette for øje har Kommissionen sammen med femten EF- og Ikke-EF-
lande deltaget I det vigtige arbejde, der udføres af den finansielle task 
force vedrørende renvaskning af penge, som blev nedsat på de syv vigtigste 
industrilandes topmøde i Paris i juli 1989; 
-M 
Europa-Parlamentet har I adskillige beslutninger anmodet Kommissionen om at 
udarbejde et globalt fællesskabsprogram til bekæmpelse af narkotikahandel, 
herunder bestemmelser med henblik på forebyggelse af renvaskning af penge; 
for at undgå vanskelighederne med at udarbejde en almindelig anerkendt 
definition af, hvad der skal forstås ved renvaskning af penge, er det 
hensigtsmæssigt at følge den definition, der er fastsat I Wiener­
konventionen; da fænomenet renvaskning af penge imidlertid ikke blot 
vedrører det økonomiske udbytte af narkotikaforbrydelser, men også af 
enhver anden alvorlig forbrydelse, bør nævnte definition udvides til også 
at omfatte renvaskning af økonomisk udbytte af alvorlige strafbare 
handlinger som defineret af medlemsstaterne-, 
medlemsstaternes kriminalisering af renvaskning af penge falder ganske vist 
uden for rammerne af det finansielle system, men er en nødvendig 
forudsætning for enhver foranstaltning med henblik på bekæmpelse af dette 
fænomen og navnlig med henblik på at muliggøre et samarbejde mellem 
finansielle institutioner eller banktilsyn og retsinstanser; i denne 
forbindelse er det vigtigt, at medlemsstaterne ratificerer og gennemfører 
Wiener-konventionen som led i bekæmpelsen af renvaskning af penge på 
narkot ikaområdet; 
det er nødvendigt at sikre, at kredit- og finansieringsinstitutter kræver, 
at deres kunder - forinden der udføres forretninger eller transaktioner for 
dem - legitimerer sig, og at disse Institutter opbevarer oplysninger om den 
fremviste legitimation, idet dette er nødvendigt for at undgå, at personer, 
der foretager pengerenvaskning, benytter sig af anonymitet til at udføre 
deres Illegale aktiviteter; sådanne bestemmelser skal ligeledes udvides til 
så vidt muligt også at gælde for eventuelle beneficianter; 
det skal sikres, at kredit- og finansieringsinstitutter omhyggeligt 
undersøger enhver usædvanlig transaktion, som Ikke umiddelbart har noget 
økonomisk eller lovligt formål, og at de afholder sig fra enhver 
transaktion, som må formodes at stå i forbindelse med renvaskning af penge, 
da dette er nødvendigt med henblik på at bevare deres sundhed og renommé 
samt med henblik på at bidrage til bekæmpelse af dette fænomen; 
A 
beskyttelse af det finansielle system mod renvaskning af penge er en 
opgave, som ikke kan udføres af retsinstanserne og politimyndighederne uden 
i samarbejde med kredit- og finansieringsinstitutterne og deres tilsynsmyn­
digheder; bankhemmeligheden må hæves i forbindelse med straffesager; en 
pligt ti I at Indberette suspekte transaktioner er det mest effektive middel 
til gennemførelse af et sådant samarbejde; der bør være en særlig 
beskyttelsesklausul, som fritager ansatte og direktører for ansvar for 
tilsidesættelse af tavshedspligten; 
kredit- og finansieringsinstitutter bør Indføre interne kontrolprocedurer 
og tilrettelægge uddannelsesprogrammer på dette område, idet de øvrige 
foranstaltninger i dette direktiv eller risikerer at blive virkningsløse; 
da renvaskning af penge ikke blot kan foregå via kredit- og finansie­
ringsinstitutter, men også gennem andre former for erhverv og virksomhed, 
der involverer pengetransaktioner, må medlemsstaterne om nødvendigt udvide 
dette direktivs bestemmelser til også at omfatte sådanne erhverv og 
virksomheder -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Al 
ARTIKEL 1 
I dette direktiv forstås ved: 
- kreditinstitut: et foretagende som defineret I artikel 1, første 
led, I Rådets direktiv 77/780/EØF1> 
- finansieringsinstitut: et foretagende, som ikke er et kredit-
Institut, og hvis hovedaktivitet er at foretage en eller flere af de 
forretninger, der er opført under punkt 2-12 og 14 på Ilsten i 
bilaget til Rådets direktiv 89/646/EØF2>, samt et forsikrings­
selskab, der er behørigt godkendt i henhold til enten Rådets 
direktiv 73/239/EØF3> og Rådets direktiv 79/267/EØF4) 
- renvaskning af penge: 
konvertering eller overførsel af formuegoder - vel vidende at de 
pågældende formuegoder hidrører fra en alvorlig forbrydelse - med 
det formål at fortie eller tilsløre formuegodernes ulovlige 
oprindelse eller hjælpe personer, som medvirker til en sådan 
strafbar handling eller handlinger, til at unddrage sig de 
retlige konsekvenser heraf 
. fortielse eller tilsløring af beskaffenheden, oprindelsen, 
lokaliseringen, omsætningskreds løbet, rettigheder til eller 
ejerforhold med hensyn til formuegoder, vel vidende at de 
pågældende formuegoder hidrører fra en alvorlig forbrydelse 
1) EFT nr. L 322 af 17.12.1977, s. 30. 
2) EFT nr. L 386 af 30.12.1989, s. 1. 
3) EFT nr. L 228 af 16.8.1973, s. 3. 
4) EFT nr. L 63 af 13.3.1979, s. 1. 
/\L{ 
formuegoder: aktiver af enhver art, hvad enten der er tale om 
fysiske eller Ikke-fysiske genstande, løsøre eller fast ejendom, 
materielle eller immaterielle aktiver, samt retlige dokumenter eller 
instrumenter, der tjener som bevis for ejendomsret til sådanne 
aktiver eller andele heraf 
alvorlig forbrydelse: en forbrydelse af den art, der er anført i 
artikel 3, stk. 1, litra a) og c), i Wiener-konventionen, samt 
terrorisme og enhver anden i henhold til national lovgivning 
alvorlig forbrydelse (herunder navnlig organiseret kriminalitet), 
hvad enten denne står I forbindelse med narkotika eller ej, som 
defineret af medlemsstaterne 
kompetente myndigheder: de nationale myndigheder, som I henhold til 
love eller andre bestemmelser er bemyndiget til at føre tilsyn med 
kredit- og finansieringsinstitutter. 
ARTIKEL 2 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at renvaskning af udbyttet af enhver 
alvorlig forbrydelse behandles som en strafbar handling i henhold til den 
nationale lovgivning. 
AL 
ARTIKEL 3 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at kredit- og finansieringsinstitutter 
kræver, at deres kunder - forinden der udføres forretninger eller 
transaktioner for dem - legitimerer sig, og - såfremt der er tvivl om, 
hvorvidt kunderne handler på egne vegne - at disse Institutter træffer 
rimelige foranstaltninger til at fastslå identiteten af de personer, på 
hvis vegne en transaktion udføres eller en konto åbnes. Kredit- og 
finansieringsinstitutter opbevarer oplysninger om den fremviste 
legitimation i mindst fem år, efter at kontakten med kunden er ophørt. 
1 £ 
ARTIKEL 4 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at kredit- og finansieringsinstitutter 
omhyggeligt undersøger enhver usædvanlig transaktion, der ikke umiddelbart 
har noget økonomisk eller lovligt formål, og at sådanne institutter 
afholder sig fra enhver transaktion, som må formodes at stå i forbindelse 
med renvaskning af penge. 
\3 
ARTIKEL 5 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at 
1) kredit- og finansieringsinstitutter samt disses direktører og ansatte 
fuldt ud samarbejder med de for vedkommende straffesager kompetente 
retsinstanser eller politimyndigheder: 
- ved på eget initiativ at underrette disse instanser eller myndig­
heder om ethvert forhold, som kan formodes at stå i forbindelse med 
renvaskning af penge 
- ved at give disse instanser elier myndigheder alle ønskede 
oplysninger i forbindelse med enhver efterforskning eller 
retsanmodning, der foretages eller fremsættes I overensstemmelse med 
gældende lovgivning, og som vedrører renvaskning af penge 
2) det forhold, at en ansat eller direktør i et kredit- eller 
finansieringsinstitut I god tro underretter de for vedkommende 
straffesager kompetente retsinstanser eller politimyndigheder om enhver 
mistanke eller formodning om, at en transaktion tager sigte på eller 
foretages som led i renvaskning af penge, Ikke anses som brud på den 
tavshedspligt, som gælder i henhold til kontrakt eller eventuelle 
retsforskrifter, og ikke påfører sådanne ansatte og direktører nogen 
form for civil- eller strafferetligt ansvar. 
A 9 
ARTIKEL 6 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at de kompetente myndigheder, hvis disse 
under kontrolbesøg i et kredit- eller finansieringsinstitut eller på anden 
måde opdager forhold, som giver formodning om renvaskning af penge, 
meddeler dette til de for vedkommende straffesager kompetente retsinstanser 
eller politimyndigheder. 
* c 
ARTIKEL 7 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at 
1) kredit- og finansieringsinstitutter udarbejder interne kontrolproce­
durer med henblik på at forebygge og forhindre, at de bliver involveret 
i transaktioner, som står i forbindelse med renvaskning af penge 
2) kredit- og finansieringsinstitutter træffer de nødvendige foran­
staltninger med henblik på at sikre, at deres ansatte gøres bekendt med 
bestemmelserne i dette direktiv, og at de ligeledes tilrettelægger 
særlige uddannelsesprogrammer for de ansatte, således at disse får 
bedre forudsætninger for at opdage transaktioner, som kan stå i 
forbindelse med renvaskning af penge, samt er instrueret om, hvorledes 
de skal forholde sig i sådanne tilfælde. 
JOTÏJCEL g 
»- » - «- - * . 
Medlemsstatérne udvI<*e>, tnYoj; det er mu11gt, nærværende d I rektIvs 
kestewwelaer tUr- ^ .^> t tt|liH4 ?«$. finansier Ings institutter at omfatte 
fndre erhverv ^>Vi^|^ilQ^r,^ s^é' pi grund af deres Indblanding i 
vçengf„transjktloni#jrJ:~l'$^:^0}>*'$er-\l& risiko for at blive anvendt til 
• r'ejiyfeknlnø *f-^ltl^x',^ ^'•'^Jl^^;' 
ARTIKEL 9 
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for senest den 
1. januar 1992 at efterkomme dette direktiv. 
De i henhold til første afsnit vedtagne bestemmelser skal indeholde en 
udtrykkelig henvisning til dette direktiv. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten 11 I de vigtigste 
nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er 
omfattet af dette direktiv. 
2 ? 
- 29 -
ARTIKEL 10 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne 
Udfærdiget I Bruxelles, den På Rådets vegne 
Formand 
<? W 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
Forslaget belaster Ikke De Europæiske Fællesskabers budget 
Q S 

ISSN 0254-1459 
KOM(90) 106 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 18 io 
Katalognummer : CB-CO-90-122-DA-C 
ISBN 92-77-58564-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg