Sammendrag Der er sket en vis positiv udvikling i det slovenske retssystem, bl.a. med hensyn til de spørgsmål, der blev rejst i rapporten om retsstatssituationen 2020. Navnlig forfatningsdomstolens dom, hvori reglerne for parlamentariske undersøgelser blev erklæret forfatningsstridige på grund af manglende garantier for retsvæsenets uafhængighed, giver dommere en vigtig beskyttelse. Retsvæsenet indledte en drøftelse om forbedring af rammerne for disciplinærsager vedrørende dommere. Udnævnelsen af offentlige anklagere forsinkes uden grund, og den manglende rettidige udnævnelse af europæiske delegerede anklagere giver anledning til bekymring. Der er stadig udfordringer i sager om økonomisk og finansiel kriminalitet. Covid-19-pandemien afslørede behovet for at fremskynde forbedringer af elektroniske kommunikationsværktøjer. Adgang til retsdokumenter og anklagemyndighedens dokumenter er blevet et følsomt emne, der har ført til en dom ved den øverste domstol og en lovændring. Den retlige og institutionelle ramme for forebyggelse og bekæmpelse af korruption styrkes fortsat. Lovændringer har forbedret uafhængigheden, organiseringen og funktionen af kommissionen for forebyggelse af korruption, selv om dens menneskelige ressourcer er begrænsede. De samme ændringsforslag har også styrket den retlige ramme for lobbyvirksomhed, beskyttelse af whistleblowere og indberetning af aktiver. Der er dog fortsat bekymring over, om reglerne om bekæmpelse af korruption håndhæves effektivt, f.eks. i forbindelse med interessekonflikter og whistleblowere. Desuden er den tidligere strategi i vid udstrækning blevet gennemført, men nogle foranstaltninger er endnu ikke gennemført, og der er ikke vedtaget en ny plan. Selv om antallet af retsforfølgelser er steget, er der stadig udfordringer, navnlig med hensyn til kapaciteten til at foretage effektive efterforskninger og det lave antal domfældelser i korruptionssager, navnlig i sager på højt plan. Regeringen iværksatte en række risikovurderinger under covid-19-pandemien, navnlig vedrørende risikoen for korruption i forbindelse med offentlige indkøb. Situationen med hensyn til mediefrihed og mediepluralisme er blevet forværret. Medietilsynsmyndighedens uafhængighed er sikret ved lov, men der er stadig udfordringer med hensyn til ressourcerne til myndighedens brede spektrum af opgaver og tilsagnet om at styrke dens uafhængighed yderligere. Revisionen af lovene om medier og audiovisuelle tjenester er endnu ikke afsluttet. Der er stadig visse betænkeligheder ved disse udkast, men nogle af de ændringer, der blev foreslået til medieloven i 2020, kan øge gennemsigtigheden i medieejerskabet. Tildelingen af statslig annoncering er ikke reguleret og er ofte uigennemsigtig, især annonceringen i lokale medier. Det er fortsat en langvarig proces for offentligheden og journalister at få adgang til offentlig information. Onlinechikane eller -trusler mod journalister giver anledning til stigende bekymring, og der er rapporter om adskillige retssager mod journalister med intimiderende virkninger. Nationale og internationale interessenter har givet udtryk for bekymring efter myndighedernes afvisning af at finansiere det slovenske presseagentur i 2021. Der er ikke truffet specifikke foranstaltninger for mediesektoren i forbindelse med covid-19-pandemien, men journalister kan få adgang til generelle hjælpeforanstaltninger. Slovenien erklærede ikke undtagelsestilstand under covid-19-pandemien. Loven om overførbare sygdomme, som er blevet ændret fire gange siden pandemiens udbrud, har udgjort retsgrundlaget for vedtagelsen af restriktive foranstaltninger. Parlamentet arbejdede videre efter en hurtig ændring af sin forretningsorden for at give mulighed for onlinemøder. Visse uafhængige organers finansielle uafhængighed er blevet sikret ved en dom afsagt af forfatningsdomstolen. Forfatningsdomstolen øgede sin effektivitet, en problemstilling, der blev rejst i rapporten om retsstatssituationen 2020, og spillede en aktiv rolle i gennemgangen af covid-19-foranstaltningerne. Republikkens præsident indkaldte for første gang nogensinde de tre grene af den offentlige administration til et møde for at drøfte retsstatsprincippet. Civilsamfundet stod over for en række udfordringer, der vanskeliggjorde forholdene for ikkestatslige organisationer.

I.Retssystemet

Det slovenske retssystem har tre niveauer med lokale domstole og distriktsdomstole (der behandler civil-, handels- og strafferetlige sager) og arbejdsretter og en forvaltningsdomstol i første instans, fem landsretter i anden instans (der behandler appeller af afgørelser truffet af domstole i første instans) og den øverste domstol i tredje instans (der behandler appeller af visse domme afsagt af landsretterne og forvaltningsdomstolen). Forfatningen indeholder bestemmelser om et domstolsråd, et sui generis-organ uden for de tre grene af den offentlige administration, der har til opgave at sikre uafhængighed og fremme og værne om ansvarlighed, effektivitet og kvalitet i retsvæsenets arbejde . Dommerkandidater vælges af domstolsrådet og foreslås derefter udnævnt af nationalforsamlingen (Državni zbor — parlamentets førstekammer) . Hvis domstolsrådet vælger en kandidat, som allerede er blevet valgt til et retsligt hverv, forfremmes kandidaten til den nye retlige funktion af domstolsrådet selv. Den offentlige anklagemyndighed er en del af den udøvende magt og samtidig en uafhængig myndighed, mens statsadvokatrådet og rigsadvokaten har de vigtigste beføjelser i forhold til offentlige anklageres karriere og myndighedens funktion. Statsadvokatrådet er et selvstændigt og uafhængigt statsligt organ, der udfører de selvstyringsopgaver, der påhviler den offentlige anklagemyndighed, og medvirker til at sikre ensartethed i retsforfølgelsen og offentlige anklageres selvstændighed og uafhængighed. Det slovenske advokatsamfund er et selvstændigt og uafhængigt organ. Det har til opgave at føre tilsyn med advokaters virksomhed og træffe afgørelse om disciplinære foranstaltninger over for medlemmerne. Slovenien deltager i Den Europæiske Anklagemyndighed (EPPO).

Uafhængighed

Opfattelsen af retsvæsenets uafhængighed er løbende blevet forbedret. Opfattelsen af retsvæsenets uafhængighed er blevet yderligere forbedret, og uafhængigheden opfattes som middel blandt den brede offentlighed (47 % opfatter den som rimelig og meget god), og den er i 2021 også forbedret til middel blandt virksomheder (43 %), hvilket viser en positiv tendens for tredje år i træk, efter at der ikke var nogen klar tendens i 2016 og 2017 .

Udnævnelsen af offentlige anklagere forsinkes uden grund, og den manglende rettidige udnævnelse af europæiske delegerede anklagere giver anledning til bekymring. Regeringen er ansvarlig for at udnævne en ny offentlig anklager efter indstilling fra justitsministeren efter et offentligt stillingsopslag og det uafhængige statsadvokatråds udvælgelse af kandidaten. Regeringen er ved lov forpligtet til at udstede en afgørelse om udnævnelse eller ikkeudnævnelse til alle egnede kandidater, der har ansøgt om udnævnelse eller forfremmelse. Forbigåede kandidater har ret til at anmode om domstolsprøvelse ved forvaltningsdomstolen, som skal træffe afgørelse inden for 30 dage. Siden slutningen af juli 2020 har statsadvokatrådet forelagt navnene på 29 kandidater for justitsministeren, som derefter har indgivet indstillingen om udnævnelse eller forfremmelse til regeringen. Indtil juni 2021 er blot 14 af disse kandidater enten blevet udnævnt eller forfremmet, mens der er ikke givet en klar begrundelse for ikke at træffe afgørelse om de resterende 15 kandidater. Udnævnelsen af EPPO's europæiske delegerede anklagere er også blevet forsinket, hvilket giver anledning til bekymring for, at den nationale procedure ikke er blevet fulgt korrekt. I december 2020 forelagde statsadvokatrådet navnene på de to kandidater for justitsministeren, men regeringen satte ikke punktet på dagsordenen for sine samlinger, selv om den var retligt forpligtet til kun at notere sig navnene og herefter fremsende dem til Den Europæiske Anklagemyndighed. Den 27. maj 2021 erklærede regeringen udvælgelsesproceduren for resultatløs og pålagde justitsministeren at offentliggøre et nyt stillingsopslag, hvilket skete den 9. juli. Ifølge Europarådets anbefalinger skal rekrutteringen af offentlige anklagere ske i henhold til retfærdige og upartiske procedurer, der omfatter garantier mod enhver tilgang, som repræsenterer specifikke gruppers interesser, og forfremmelser skal være baseret på kendte og objektive kriterier såsom kompetence og erfaring .

Forfatningsdomstolen erklærede reglerne for parlamentariske undersøgelser forfatningsstridige på grund af manglende garantier for retsvæsenets uafhængighed. Som anført i rapporten om retsstatssituationen 2020 iværksatte et parlamentarisk undersøgelsesudvalg i 2019 en undersøgelse for at undersøge anklageres og dommeres handlinger i konkrete straffesager. Forfatningsdomstolen suspenderede imidlertid senere anvendelsen af loven om parlamentariske undersøgelser, som undersøgelsen havde hjemmel i, på grund af risikoen for at kompromittere dommeres og anklageres uafhængighed . I januar 2021 fastslog forfatningsdomstolen, at loven om parlamentariske undersøgelser og forretningsordenen om parlamentariske undersøgelser var forfatningsstridige, for så vidt som de ikke giver proceduremæssige garantier for dommernes uafhængighed i forbindelse med parlamentariske undersøgelser. Domstolen fastslog, at retsvæsenet ikke er fuldstændig afskåret fra parlamentarisk kontrol gennem parlamentariske undersøgelser, da parlamentet f.eks. kan undersøge udviklingen i retsvæsenet eller historiske begivenheder, der også er genstand for retssager. Domstolen understregede imidlertid, at parlamentet ikke kan hindre retssager eller på nogen måde påvirke dommere i konkrete sager, herunder gennem en efterfølgende drøftelse af lovligheden eller tilstrækkeligheden af individuelle domme. Desuden kan dommere ikke indkaldes som vidner eller mistænkte i forbindelse med en parlamentarisk undersøgelse af disse spørgsmål vedrørende enten en åben eller en lukket retssag, da dette ville krænke retsvæsenets uafhængighed. Forfatningsdomstolen gav parlamentet et år til at fjerne de forfatningsstridige elementer i loven om parlamentariske undersøgelser. Indtil den fastslåede forfatningsstridighed er afhjulpet, kan domstolsrådet anmode forfatningsdomstolen om at kontrollere, om en ny parlamentarisk undersøgelse respekterer retsvæsenets uafhængighed. Der er endnu ikke blevet fremsat lovforslag til afhjælpning af den fastslåede forfatningsstridighed.

Retsvæsenet indledte en drøftelse om forbedring af rammerne for disciplinærsager vedrørende dommere. I marts 2021 udarbejdede domstolsrådet en analyse af de retlige rammer for disciplinærsager vedrørende dommere og gennemførelsen heraf og foreslog ændringer. Siden 2018 har disciplinærsager været underlagt disciplinærdomstolenes kompetence. Fra 2018 til marts 2021 varede disciplinærsager i gennemsnit 194 dage. Domstolsrådet pegede på en række områder, hvor der skal ske forbedringer, såsom indførelse af en særlig disciplinærprocedure som et alternativ til den strafferetlige procedure, ajourføring af listen over disciplinære forseelser, revision af domstolsrådets ret til at indlede disciplinærsager, revision af disciplinære sanktioner for at give mulighed for større proportionalitet og præcisering af grænserne for varigheden af en dommers suspension. Den øverste domstol støtter domstolsrådets initiativ til at ændre lovgivningen for at øge effektiviteten af disciplinærsager. Det er vigtigt, at enhver eventuel reform af disciplinære procedurer er i overensstemmelse med EU-retten og tager hensyn til Europarådets anbefalinger.

Kvalitet

Covid-19-pandemien afslørede behovet for at fremskynde de nødvendige forbedringer af elektroniske kommunikationsværktøjer i retssystemet. Det blev anført i rapporten om retsstatssituationen 2020, at den elektroniske kommunikation mellem domstole og parter stadig er mindre udviklet, selv om informations- og kommunikationsteknologierne til sagsstyring er avancerede. I de senere år er der sket visse fremskridt med hensyn til at udvide den elektroniske kommunikation. På nogle få områder kan dokumenter kun indgives til retten i elektronisk form, f.eks. af offentlige notarer og kuratorer (f.eks. i tinglysnings- og insolvenssager) og af skyldnere (i sager om ubestridt gældsinddrivelse). Siden februar 2021 har socialcentrene skullet indgive anmodninger i familieretlige sager elektronisk til domstolene, og det elektroniske auktionssystem blev iværksat uanset salgsmetoden for al fast ejendom, løsøre og rettigheder, der sælges i forbindelse med tvangsfuldbyrdelsesprocedurer, insolvensrelaterede procedurer, tvangslikvidation, sager, hvor der ikke foreligger en tvist, straffesager og sager om forseelser. I straffesager, forvaltningsretlige sager og civil- og handelsretlige sager anlagt som følge af en tvist arbejdes der på at opgradere sagsstyringssystemet inden udgangen af 2023 for at muliggøre elektronisk kommunikation. Digitale løsninger til at gennemføre og følge retssager er fortsat begrænsede, navnlig i straffesager. Navnlig den offentlige anklagemyndighed har ikke digitale teknologier til sikkert fjernarbejde, og den manglende digitalisering i politiet bidrager til forsinkelser, navnlig i komplekse sager, hvor politirapporten kun udarbejdes i papirform. Da domstolene i en periode på over fire måneder siden marts 2020 næsten kun behandlede hastesager, samarbejdede retsvæsenet og justitsministeriet intensivt om at levere yderligere videokonferenceudstyr, og det lykkedes at tredoble den nuværende kapacitet i 2020 med yderligere planlagte indkøb i 2021. Den øverste domstol har meddelt justitsministeriet, at det er nødvendigt at ændre retsplejereglerne med henblik på en klar fastsættelse af kriterierne for at fastslå pålideligheden af beviser i procedurer, der gennemføres via videokonferencer (f.eks. afhøring af et vidne).

Adgang til retsdokumenter og anklagemyndighedens dokumenter var genstand for en dom ved den øverste domstol og en lovændring. I rapporten om retsstatssituationen 2020 blev det bemærket, at der fortsat kun er et begrænset antal retsafgørelser i første instans, som offentliggøres, navnlig i civil- og handelsretlige sager, og at der kun er forholdsvis få offentliggjorte domme, som er maskinlæsbare . EU's resultattavle for retlige anliggender 2021 viser ingen forbedringer på disse to områder. I maj 2020 traf den øverste domstol en afgørelse med præjudikatsværdi i en sag vedrørende retten til aktindsigt i en straffesag . Domstolen fastslog, at strafferetsplejeloven begrænser retten til aktindsigt i en sag til personer med en retlig interesse (f.eks. tiltalte og ofre), og at bestemmelserne i loven om adgang til offentlig information ikke finder anvendelse på retsdokumenter og anklagemyndighedens dokumenter. Parlamentet reagerede ved at vedtage en ændring af strafferetsplejeloven, hvori det udtrykkeligt hedder, at den generelle ordning for aktindsigt i loven om adgang til offentlig information finder anvendelse I overensstemmelse med denne ændring kan en person, hvis anmodning om retsdokumenter eller anklagemyndighedens dokumenter (enten i en åben eller lukket sag) afvises af en dommer eller en offentlig anklager, indgive en klage til informationskommissæren. Ifølge den øverste domstol har denne ændring givet anledning til betænkeligheder med hensyn til den rette balance mellem på den ene side retten til offentlig information og på den anden side respekten for de tiltaltes uskyldsformodning og retten til privatlivets fred for personer, der er involveret i straffesager. Ministeriet for offentlig forvaltning har nedsat en tværministeriel arbejdsgruppe, der skal undersøge spørgsmålet om adgang til retsdokumenter og anklagemyndighedens dokumenter og udarbejde forslag til regulering heraf i loven om adgang til offentlig information.

Domstolsrådet og statsadvokatrådet har fået tildelt lidt flere ressourcer, men de er stadig ikke tilstrækkelige. Ifølge rapporten om retsstatssituationen 2020 er det en vigtig forudsætning for disse selvstyrende organers uafhængige og effektive virke, at der er tilstrækkelige ressourcer til rådighed for domstolsrådet og statsadvokatrådet. Rådenes lave administrative kapacitet påvirker også kvaliteten af proceduren for udvælgelse af dommere og offentlige anklagere, navnlig med hensyn til begrundelsen for de udstedte afgørelser og udtalelser og samtalernes grundighed. Fra 2022 vil domstolsrådet kunne ansætte yderligere to medarbejdere, hvilket er en minimal forøgelse af de disponible ressourcer. Der er imidlertid ingen planer om at ansætte yderligere personale i statsadvokatrådet. Det budget, der er til rådighed for domstolsrådet, er stigende, mens statsadvokatrådets budget er stagneret. Det skal bemærkes, at retssystemets samlede budget har været stigende gennem flere år.

Effektivitet

Retssystemets effektivitet er faldet en smule, og der er stadig udfordringer i retssager om økonomisk og finansiel kriminalitet som afdækket i rapporten om retsstatssituationen 2020. I 2020 modtog alle domstole 11 % færre indkomne sager og afgjorde 13 % færre sager sammenlignet med 2019. Det samlede sagsefterslæb ved udgangen af 2020 steg med 5 % i forhold til 2019. Den gennemsnitlige sagsbehandlingstid ved domstole i første instans steg til ca. 20 måneder i forbindelse med tvister i civile sager og stagnerede ved 11 måneder i forbindelse med tvister i handelssager. I appelsager blev disse typer sager afgjort hurtigere, nemlig inden for ca. 2,4 måneder i forbindelse med civile sager og inden for 3,4 måneder i forbindelse med handelssager i gennemsnitlig. I forbindelse med mere komplekse sager om hvidvask af penge faldt varigheden af retssager ved domstole i første instans til 876 dage i 2019 (et fald fra 1 132 dage i 2018) i gennemsnit, men den er fortsat blandt de længste i EU . I 2020 steg den gennemsnitlige varighed af forvaltningsretlige sager i første instans til 13,7 måneder .

II.Rammer for bekæmpelse af korruption