*** •it * 
•k * KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 23.07.1997 
KOM(97) 392 endelig udg. 
97/0221 (PRT) 
Forslag til 
RÅDETS DIREKTIV 
OM RAMMEAFTALEN 
VEDRØRENDE DELTIDSARBEJDE, DER ER INDGÅET AF 
UNICE, CEEP OG EFS 
(forelagt af Kommissionen) 

BEGRUNDELSE 
Indledning 
1. Nye fleksible arbejdsformer, særlig deltid, har faet større betydning i de senere år, og 
denne udvikling gør sig fortsat gældende på de nationale arbejdsmarkeder. 
2. Den 29. juni 1990 forelagde Kommissionen tre forslag til rådsdirektiv om visse 
ansættelsesforhold (deltidsbeskæftigelse, midlertidig beskæftigelse)' 
3. Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 20.9.19902. Europa-
Parlamentet meddelte sine udtalelser den 24.10.19903. I overensstemmelse med 
traktatens artikel 149 forelagde Kommissionen den 7.11.1990 et ændret forslag for 
Rådet4 med nogle af de ændringer, Parlamentet havde ønsket. 
4. Forslagene blev drøftet i Rådet ved forskellige lejligheder i perioden 1990-1994. Det 
eneste af disse forslag, som blev vedtaget af Rådet, var Rådets direktiv 91/383/EØF 
om "supplering af foranstaltningerne til forbedring af sikkerheden og sundheden på 
arbejdsstedet for arbejdstagere, der har et tidsbegrænset ansættelsesforhold eller et 
vikaransættelsesforhold"5. 
5. I juli 1994 offentliggjorde Kommissionen sin hvidbog om fremtiden for europæisk 
social- og arbejdsmarkedspolitik. Heri gentager Kommissionen, at den er villig til at 
gå videre inden for det pågældende område, og anfører i kapitel III, at den først og 
fremmest vil prioritere at fa Rådet til at vedtage forslagene om atypisk beskæftigelse. 
"Der skal i forbindelse med de foranstaltninger, der vedtages, ligeledes tages hensyn 
til principperne i ILO-konventionen om deltidsarbejde, som blev vedtaget i juni 1994. 
Hvis der ikke gøres fremskridt i Rådet på baggrund af de foreliggende forslag inden 
udgangen af 1994, vil Kommissionen med hjemmel i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken iværksætte høringer af arbejdsmarkedets parter". 
6. I konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Essen understreges det, at det er 
nødvendigt at træffe foranstaltninger med henblik på at fremme beskæftigelse og lige 
muligheder for kvinder og mænd, og det henstilles, at der træffes foranstaltninger, 
som tager sigte på "fremme af vækstens evne til at øge beskæftigelsen gennem en 
mere fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet, således at der både tages hensyn til 
arbejdstagernes ønsker og de konkurrencemæssige krav". 
1 KOM (90) 228, endelig udg. af 29.6.1990, EFT C 224 af 8.9.1990, s. 8. 
2 EFT C 332 af 31.12.1990, EFT C 332 af 31.12.90, s. 167 
3 EFT C 295 af 26.11.1990, s. 112 
4 KOM (90) 533, endelig, udg., EFT C 305 af 5.12.90, s. 12 
5 EFT L 206 af 29.7.1991, s. 19 
1 
7. Da der ikke blev gjort fremskridt i Rådet, besluttede Kommissionen at iværksætte 
den procedure, der omhandles i artikel 3, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken. Den 27. september 1995 godkendte Kommissionen 
derfor, at der blev iværksæt høring af arbejdsmarkedets parter i henhold til artikel 3, 
stk. 2, i ovennævnte aftale. Efter en høringsperiode på 6 uger havde Kommissionen 
modtaget 22 svar. 
8. Af svarene fra arbejdsmarkedets parter fremgik det, at man i stort omfang støtter det 
overordnede princip om, at der ikke må diskrimineres mod de arbejdstagere, som er 
berørt af de nye fleksible arbejdsformer, og at de pågældende skal sikres samme 
behandling som heltidsansatte og ansatte med en tidsubestemt arbejdskontrakt. 
Selvom udtalelserne afveg væsentligt fra hinanden med hensyn til, hvilken form for 
foranstaltninger, der skal træffes på dette område, og på hvilket niveau, så 
tilkendegav de fleste af arbejdsmarkedets parter dog, at de er rede til at spille en 
aktiv rolle, når de pågældende principper skal defineres og iværksættes, særlig via 
kollektive forhandlinger på et formålstjenligt niveau. 
9. Efter at Kommissionen havde gennemgået disse reaktioner, mente den, at det var 
ønskeligt med en fællesskabsindsats, og besluttede den 9. april 1996 at iværksætte 
den anden høring af arbejdsmarkedets parter, som fastsat i artikel 3, stk. 3, i aftalen 
om social- og arbejdsmarkedspolitikken. Den 19. juni 1996 meddelte tre 
organisationer (UNICE, CEEP, ESF), at de havde til hensigt at indlede forhandlinger 
om det pågældende emne, og i første omgang specielt om deltid. Den 12. marts 1997 
anmodede de, med hjemmel i artikel 3, stk. 4, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken, Kommissionen om at få forlænget fristen med yderligere 3 
måneder. Kommissionen godkendte forlængelsen. Da de tre organisationer havde 
afsluttet forhandlingerne, vedtog de den 6. juni 1997 en rammeaftale. De fremsendte 
aftalen til Kommissionen og anmodede i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken om at fa den iværksat ved en 
afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen. 
10. Arbejdsmarkedets parter anmodede endvidere Kommissionen om at sørge for 
følgende i forslaget til iværksættelse af aftalen: 
anmode medlemsstaterne om at vedtage love og administrative bestemmelser senest 
2 år efter afgørelsens vedtagelse eller sikre sig, som anført i artikel 2, stk. 4, i aftalen 
om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der optræder som bilag til traktaten om 
oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, at arbejdsmarkedets parter indfører de 
nødvendige bestemmelser ad aftalemæssig vej, inden udgangen af den pågældende 
periode, samt 
sørge for, at medlemsstaterne, hvis det er nødvendigt på grund af særlige 
vanskeligheder eller gennemførelse ved kollektiv overenskomst, kan råde over op til 
et år mere for at rette sig efter afgørelsen. 
11. Selvom teksten fra den anden høring tog sigte på fleksibel arbejdstid og 
arbejdstagernes sikkerhed (andre former for arbejde end heltidsarbejde og arbejde på 
tidsubestemt arbejdskontrakt), så ville arbejdsmarkedets parter dog hovedsagelig 
lægge vægt på deltidsarbejde, samtidig med at de dog tilkendegav, at de havde til 
hensigt at overveje, om det er nødvendigt med lignende aftaler for andre 
arbejdsformer. 
Gennemgang af aftalen 
12. I meddelelsen om gennemførelsen af protokollen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken6 understreger Kommissionen, at "kraft af sin rolle som 
traktaternes vogter udarbejder Kommissionen sine forslag til afgørelse, som den 
forelægger Rådet, idet den tager hensyn til de kontraherende parters repræsentative 
status, deres mandat samt "lovmæssigheden" af enhver bestemmelse i den kollektive 
aftale i forhold til fællesskabslovgivningen og under overholdelse af bestemmelserne 
vedrørende små og store virksomheder i artikel 2, stk. 2. Under alle omstændigheder 
agter Kommissionen at udarbejde en begrundet udtalelse om ethvert forslag, som 
forelægges for Rådet vedrørende dette område, med Kommissionens bemærkninger 
til og vurdering af den aftale, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter". 
i. De kontraherende parters repræsentative status og deres mandat 
13. De parter, der er med i aftalen, er UNICE, CEEP og EFS. De tre organisationer har 
siden 1985 været involveret i uafhængige og frivillige drøftelser, den såkaldte sociale 
dialog fra "Val Duchesse". Dialogen er resulteret i 15 fælles udtalelser, 2 henstillinger 
og 3 aftaler og 4 erklæringer. Der blev især indgået en betydningsfuld aftale i oktober 
1991, hvorefter man skulle definere den sociale dialogs rolle og plads i de nye 
fællesskabsrammer. Artikel 3 og 4 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken 
er i vid udstrækning inspireret af denne aftale. 
14. De tre organisationer opfylder alle følgende kriterier, som er defineret i 
Kommissionens meddelelse (punkt 24): 
- de er tværfaglige og opererer på europæisk plan 
- de er sammensat af organisationer, som indgår som et integreret og anerkendt 
element i strukturerne for dialogen mellem arbejdsmarkedets parter i 
medlemsstaterne, og de har kapacitet til at forhandle aftaler og er repræsentative i 
samtlige medlemsstater 
- de har relevante strukturer, der sikrer en effektiv deltagelse i gennemførelsen af 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. 
15. Disse tre organisationer er de eneste tre tværfaglige organisationer af generel art, 
som er anført i bilag 2 i Kommissionens meddelelse. I øvrigt når undersøgelsen af 
arbejdsmarkedets parter frem til en række konklusioner (der var vedlagt 
meddelelsen) vedrørende arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationernes 
repræsentativitet. I kapital D.II i meddelelsen om udviklingen af den sociale dialog på 
fællesskabsplan7 giver Kommissionen udtryk for, at den gerne vil "opfordre de 
europæiske arbejdsmarkedsparter til at finde sammen i et tættere samarbejde for at 
finde en løsning på dette spørgsmål". 
6 KOM (93) 600 af 14. december 1993 
7 KOM (96) 448, endelig udg. af 18.9.1996 
3 
Arbejdsgiverorganisationer 
16. Den mest repræsentative arbejdsgiverorganisation for samtlige industrigrene og 
virksomhedskategorier er UNICE. I alle medlemsstaterne er de tværfaglige 
arbejdsgiverforbund, der er tilknyttet UNICE, langt de mest repræsentative. Alle 
medlemmerne har på nationalt plan direkte eller indirekte en rolle at spille i de 
kollektive forhandlinger og deltager i Den internationale Arbejdskonference. CEEP 
har en signifikant repræsentation hvad angår virksomheder, som er offentlige eller 
med offentlig deltagelse i medlemsstaterne. 
A rbejdstagerorganisationer 
17. Den tværfaglige arbejdstagerorganisation, som er langt den mest repræsentative på 
europæisk plan, er EFS. I alle medlemsstaterne er de fagforeninger, der er tilknyttet 
ESF, de mest repræsentative. Alle medlemmerne har på nationalt plan direkte eller 
indirekte en rolle at spille i de kollektive forhandlinger og deltager i Den 
internationale Arbejdskonference. 
Konklusion 
18. Kommissionen har konstateret, at de tre organisationer har fået særligt mandat fra 
deres medlemmer på nationalt plan til at forhandle deltid, og de har indgået en 
rammeaftale i deres navn. Medlemmerne har godkendt rammeaftalen. 
19. Kommissionen har ud fra denne undersøgelse konkluderet, at de tre organisationer 
opfylder kravet om repræsentativitet, som Kommissionen ville verificere, inden den 
oversendte sit forslag, både i forhold til modtagerne og aftalens genstand. 
ii. "Lovmæssigheden" af aftalens bestemmelser vedrørende den rolle, de ikke 
underskrivende arbejdsmarkedsparter og deres medlemmer har 
20. Flere andre arbejdsmarkedsparter, som blev hørt af Kommissionen, gav udtryk for, at 
de ønskede at deltage i forhandlingerne. Kommissionen blev informeret om 
brevudveksling og drøftelser mellem de arbejdsmarkedsparter, der har underskrevet 
aftalen og de pågældende andre. Kommissionen blev endvidere informeret om, at 
eksperter fra arbejdsmarkedsparternes tre sektororganisationer havde deltaget i 
forhandlingerne i UNICEs delegation. 
21. I øvrigt sendte Kommissionen rammeaftalen til alle de arbejdstager- og 
arbejdsgiverorganisationer, som var blevet hørt eller informeret i forvejen, og der 
blev arrangeret et informations- og høringsmøde med dem. 
22. Nogle af organisationerne har anfægtet de underskrivende parters repræsentativitet 
og fremført, at aftalen ikke tager hensyn til visse sektorers eller 
virksomhedskategoriers interesser. Andre har derimod lagt vægt på, at 
bestemmelserne i aftalen er så fleksible, at man ved gennemførelsen i national ret har 
mulighed for at tage hensyn til visse sektorers eller delsektorers specifikke behov. 
23. Kommissionen har kontrolleret de relevante bestemmelser. Da rammeaftalen 
gentagne gange henviser til arbejdsmarkedsparterne på "det rette niveau", til 
lovgivningen, "kollektive overenskomster eller national praksis", mener 
Kommissionen, at de arbejdsmarkedsparter, som ikke har underskrevet aftalen, samt 
deres medlemmer på nationalt plan stort set bevarer deres rolle. 
iii. Overholdelse af bestemmelserne vedrørende små og mellemstore virksomheder 
24. Ifølge artikel 2, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken skal det i al 
lovgivning på området "undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige 
byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore 
virksomheder". 
25. Problemerne for små og mellemstore virksomheder har været genstand for særlig 
opmærksomhed under udarbejdelsen af rammeaftalen. Der er således en udtrykkelig 
henvisning hertil: Betragtning 7: Denne aftale tager hensyn til, at det er nødvendigt at 
forbedre kravene i social- og arbejdsmarkedspolitikken, at fremme Fællesskabets 
konkurrenceevne og at undgå at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder 
af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore 
virksomheder. 
26. Aftalen indholder naturligvis ikke en bestemmelse om, at små og mellemstore 
virksomheder er undtaget fra det grundlæggende retsprincip om, der ikke må være 
tale om forskelsbehandling. I henhold til artikel 1, litra b), har aftalen dog som 
overordnet mål at fremme deltidsarbejde og fleksibel tilrettelæggelse af arbejdstiden. 
I den forbindelse hedder det i artikel 5, stk. 1 og 2, at lovgivningsmæssige eller 
administrative hindringer, som kan vanskeliggøre deltidsarbejde, fjernes ad 
lovgivnings- eller aftalemæssig vej. Men selvom fremme af deltidsarbejde henviser til 
alle virksomheder generelt, uanset størrelse og antal ansatte, så er det klart, at små 
og mellemstore virksomheder bør drage størst fordel af en sådan bestemmelse. 
27. Flere bestemmelser (artikel 2, stk. 2 - artikel 3, stk. 3 - artikel 4, stk. 3 - artikel 4, 
stk. 4, og artikel 6, stk. 2) henviser til lovgivningen, kollektive overenskomster eller 
national praksis og/eller arbejdsmarkedsparterne på det rette niveau, og giver et stort 
spillerum på virksomhedsniveau. Selvom der ikke udtrykkeligt henvises til små og 
mellemstore virksomheder, så giver bestemmelserne mulighed for i givet fald at 
træffe særlige nationale gennemførelsesforanstaltninger, hvor der tages hensyn til 
deres specifikke behov. 
28. Disse bestemmelser viser, at arbejdsmarkedets parter er villige til at tilskynde til 
indførelse af nye fleksible former for arbejds- og arbejdstidstilrettelæggelse, som er 
bedre tilpasset til samfundets skiftende behov, og hvor der tages hensyn til såvel 
virksomhedernes som arbejdstagernes behov (betragtning 4 og 5). 
29. Følgelig har Kommissionen kunnet konkludere, at bestemmelserne vedrørende små 
og mellemstore virksomheder er blevet overholdt. Da arbejdsmarkedets parter 
redigerede rammeaftalen, sørgede de for, at der var plads til, at der kunne tages 
hensyn til de særlige forhold for små og mellemstore virksomheder, blandt andet i 
forbindelse med gennemførelsen i national ret. 
iv "Lovmæssigheden" af aftalens bestemmelser 
30. Kommissionen har nøje undersøgt hver enkel bestemmelse i rammeaftalen og finder 
ikke, at bestemmelserne er i modstrid med fællesskabsretten. Det forhold, at aftalen 
indeholder forpligtelser for medlemsstaterne, drager ikke dens lovmæssighed i tvivl. 
Tværtimod fremgår det af den 2. erklæring, der er vedlagt aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken8, at det andet trin i gennemførelsen af aftalerne mellem 
arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan kan indebære forpligtelser for 
medlemsstaterne. Disse forpligtelser følger ikke direkte af aftalen mellem 
arbejdsmarkedets parter, men af selve gennemførelsen af denne aftale. Med hensyn til 
indholdet af aftalen omhandler punkt v Kommissionens vurdering heraf. 
v. Vurdering af aftalen 
31. På baggrund af konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Essen og 
efterfølgende møder betragter Kommissionen deltidsarbejde som en væsentlig faktor, 
når det drejer sig om at fremme beskæftigelse og lige muligheder for kvinder og 
mænd samt i nogle tilfælde, når det drejer sig om at lette adgangen til efter- og 
videreuddannelse. Deltid medvirker endvidere til at gøre væksten mere 
beskæftigelsesintensiv, særlig gennem en mere fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet, 
hvilket både skulle imødekomme arbejdstagernes ønsker og de krav, som følger af 
konkurrencen. Kommissionen har derfor konsulteret arbejdsmarkedets parter som led 
i en større indsats. Bidraget fra arbejdsmarkedets parter er i sig selv positivt, fordi det 
arrangeres, at der tages hensyn til virksomhedernes konkurrenceevne og 
arbejdstagerens interesser samtidig. 
32. Kommissionen kan fuldt ud tilslutte sig målene i arbejdsmarkedsparternes 
rammeaftale, og mener, at den har to vigtige aspekter. 
33. På den ene side er minimumsforskrifter på deltidsområdet et vigtigt skridt på vejen 
mod et minimum for arbejdstagernes grundlæggende rettigheder. Det bliver således 
lettere at fremme lige muligheder for mænd og kvinder. Delingen af ansvaret for 
familien på begge forældre er et væsentligt element i de strategier, der er beregnet på 
at forbedre ligestillingen på arbejdsmarkedet. 
34. På den anden side bidrager aftalen også til gennemførelse af konklusionerne fra Det 
Europæiske Råds møde i Essen med hensyn til indførelse af nye fleksible former for 
arbejdstilrettelæggelse. Denne fleksibilitet skal imødekomme behovene hos 
virksomheder, som over for den internationale konkurrence må øge deres 
konkurrenceevne. Den skal ligeledes tage hensyn til arbejdstagernes interesser og 
give dem mulighed for i højere grad at kunne tilpasse deres arbejdstid til deres behov, 
særlig for uddannelse, for at de kan bevare eller øge deres muligheder for 
beskæftigelse. En aftale herom mellem arbejdsmarkedets parter, som er resultatet af 
forhandlinger mellem arbejdsgivere og arbejdstagere, synes at være det, der er mest 
hensigtsmæssigt til at forene de to parters interesser. 
"De elleve Høje Kontraherende parter erklærer, at det første trin i gennemførelsen af aftalerne 
mellem arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan - der er nævnt i artikel 4, stk. 2 - består i at 
udbygge aftalernes indhold ved kollektive forhandlinger efter hver medlemsstats regler, og at dette 
derfor ikke indebærer, at medlemsstaterne har pligt til direkte at anvende disse aftaler eller udarbejde 
regler for gennemførelse heraf, eller at de har pligt til at ændre de gældende nationale bestemmelser 
for at lette iværksættelsen af disse." 
35. Kommissionen mener, at alle betingelser er til stede for at kunne oversende et forslag 
til gennemførelse af rammeaftalen mellem arbejdsmarkedets parter ved en 
rådsafgørelse 
Kommissionens forslag 
36. Kommissionen udtalte i sin meddelelse af 14. december 1993 at, "hvis 
arbejdsmarkedets parter anmoder om, at en aftale, der er indgået på fællesskabsplan, 
gennemføres via Rådets afgørelse på grundlag af Kommissionens forslag, har Rådet 
ikke mulighed for at ændre aftalen. Kommissionen nøjes derfor, efter at den har set 
nærmere på den aftale, arbejdsmarkedets parter har indgået, under alle 
omstændigheder med at foreslå, at Rådet vedtager en afgørelse vedrørende aftalen i 
den form, i hvilken den er blevet indgået ". 
37. Endvidere udtalte Kommissionen, at "Rådets afgørelse begrænses til at gøre 
bestemmelserne i den fælles aftale, der er indgået mellem de pågældende 
arbejdsmarkedsparter, bindende for disse, således at aftalens tekst ikke vil indgå som 
en del af afgørelsen, men vil foreligge som bilag hertil". 
38. Endelig meddelte Kommissionen, at "såfremt Rådet beslutter i overensstemmelse 
med de procedurer, der er fastsat i sidste afsnit i artikel 4, stk. 2, ikke at iværksætte 
aftalen i den form, den er indgået mellem arbejdsmarkedets parter, trækker 
Kommissionen sit forslag til afgørelse tilbage og undersøger muligheden for på 
grundlag af det udførte arbejde at fremsætte et forslag til retsakt på det pågældende 
område". 
39. Kommissionen har derfor ikke inddraget aftalens tekst i sit forslag, men har vedlagt 
den som bilag hertil. Endvidere understreges det, at hvis Rådet skulle ændre 
rammeaftalen, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter, vil Kommissionen 
trække sit forslag tilbage. 
i. Retsgrundlag 
40. Ifølge artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken finder 
"iværksættelsen af aftaler, der indgås på fællesskabsplan, sted (...) i spørgsmål under 
artikel 2 efter fælles anmodning fra de underskrivende parter, ved en afgørelse, som 
Rådet træffer på forslag af Kommissionen". Aftalen om deltidsarbejde falder ind 
under de arbejdsvilkår, som omhandles i artikel 2, stk. 1, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken. Dette emne hører ind under de områder, hvor Rådet kan 
træffe afgørelse med kvalificeret flertal. Følgelig er artikel 2, stk. 2, et passende 
retsgrundlag for Kommissionens forslag. 
41. Denne artikel omtaler ikke høringen af Europa-Parlamentet i forbindelse med 
anmodninger til Kommissionen fra arbejdsmarkedets parter. Som Kommissionen har 
forpligtet sig til i nævnte meddelelse, har den holdt Europa-Parlamentet informeret 
om de forskellige faser i høringen af arbejdsmarkedets parter, og det far tilsendt dette 
forslag, så det i givet fald kan meddele Kommissionen og Rådet sin udtalelse. Det 
samme gælder for Det Økonomiske og Sociale Udvalg. 
ii. Retsaktens form 
42. Begrebet "afgørelse", som anvendes i artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken, henviser til en af de bindende retsakter i traktatens artikel 
189. Det er Kommissionen, der skal foreslå Rådet, hvilken af de tre bindende 
retsakter i den pågældende artikel (forordning, direktiv eller beslutning), der vil være 
mest hensigtsmæssig. I den pågældende sag er det i betragtning af arten 
(rammeaftale) og indholdet af teksten fra arbejdsmarkedets parter klart, at denne 
rammeaftale vil kunne anvendes indirekte og omsættes til medlemsstaternes nationale 
ret af medlemsstaterne eller arbejdsmarkedets parter. Den mest passende retsakt til 
gennemførelse heraf vil i dette tilfælde være et rådsdirektiv. Endvidere mener 
Kommissionen, at i lyset af indgåede forpligtelser bør aftalens tekst ikke indgå i 
afgørelsen, men vedlægges som bilag hertil. 
43. Kommissionen har følgende kommentarer til de enkelte artikler i direktivforslaget: 
artikel 1 
Denne artikel begrænser sig til at iværksætte rammeaftalen mellem arbejdsmarkedets 
parter ved en rådsafgørelse, som anført i artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken. 
artikel 2-6 
Det fremgår af artikel 2, stk. 1, at direktivets bestemmelser kun indeholder 
mindstekrav og giver medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter mulighed for 
at vedtage strengere bestemmelser på det pågældende område. 
Artikel 2, stk. 2, indeholder en standardklausul om, at medlemsstater, som når 
direktivet skal vedtages, allerede har et højere beskyttelsesniveau end det, der er 
sikret i rammeaftalen, som er vedlagt som bilag til direktivet, ikke kan forringe dette 
niveau. Den pågældende klausul henviser til det generelle niveau for beskyttelse af 
arbejdstagerne, som vedtages med fællesskabsdirektivet; men medlemsstaterne har 
stadig mulighed for at vedtage andre bestemmelser som følge af deres økonomiske 
og sociale politik, dog under overholdelse af mindstekravene i rammeaftalen. Det er 
under alle omstændigheder klart, at medlemsstaternes spillerum kun vedrører et 
beskyttelsesniveau, der ligger over den sokkel, der er sikret med direktivet. 
Artikel 3 indeholder en klausul med forbud mod forskelsbehandling i 
overensstemmelse med den forpligtelse, som Kommissionen har påtaget sig i 
meddelelsen om racisme, fremmedhad og antisemitisme9. Der skal ligeledes i den 
forbindelse henvises til den højtidelige erklæring, der blev vedtaget af 
arbejdsmarkedets parter i Firenze i oktober 1995 om forebyggelse af 
racediskrimination og fremmedhad og om fremme af lige muligheder på 
arbejdspladsen. 
9 KOM(95) 653, endelig udg. af 13. december 1995 
8 
Ï artikel 4 pålægges det medlemsstaterne at indføre sanktioner, som er effektive, står 
i rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning. Som i alle 
juridiske systemer er det også i forbindelse med håndhævelse af fællesskabsretten 
vigtigt på den ene side at få alle, som har forpligtelser i henhold til den pågældende 
ret, til at undlade at overtræde bestemmelserne, og på den anden side at sørge for, at 
de, som ikke overholder dem, bliver behørigt straffet. 
Artikel 5 og 6 indeholder de sædvanlige bestemmelser om gennemførelse i 
medlemsstaternes nationale ret. 
Begrundelse for direktivet set i forhold til subsidiaritetsprincippet 
44. Forslaget til Rådets direktiv om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er 
indgået mellem UNICE, CEEP og EFS, er i overensstemmelse med 
subsidiaritetsprincippet med hensyn til de to kriterier, dvs. nødvendighed og 
proportionalitet, sådan som de er beskrevet i artikel 3 B i Maastricht-traktaten. 
45. Hvad angår det første kriterium, nødvendigheden af at Fællesskabet handler, så er det 
begrundet i og med, at arbejdsmarkedets parter i forbindelse med proceduren som 
foreskrevet i artikel 3 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken er blevet 
enige om, at det er nødvendigt med en fællesskabsindsats på området, og at de har 
anmodet om, at deres aftale, som er indgået på fællesskabsplan, gennemføres ved en 
afgørelse, som Rådet træffer på forslag fra Kommissionen i medfør af artikel 4, stk. 
2, i førnævnte aftale. Det skal endvidere understreges, at initiativet indgår som led i 
konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Essen i december 1994 og 
opfølgningen heraf. 
46. Hvad angår proportionalitetsprincippet, så imødekommer Rådets direktiv dette krav i 
og med, at det begrænser sig til at fastsætte de overordnede mål, der skal nås af 
medlemsstaterne, idet selve indholdet af direktivet ikke er fastsat af Fællesskabet, 
men af arbejdsmarkedets parter. 
Konklusion 
47. Rådet anmodes om at vedtage direktivforslaget om rammeaftalen vedrørende 
deltidsarbejde, der er indgået mellem UNICE, CEEP og EFS. 
FORSLAG TIL RÅDETS DIREKTIV 
om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, 
der er indgået af UNICE, CEEP og EFS 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er bilag til 
protokollen (nr. 14) om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er bilag til 
traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 4, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen10, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Med udgangspunkt i protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er bilag til 
traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, er medlemsstaterne, bortset fra 
Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, i det følgende benævnt 
"medlemsstaterne", som ønsker at få iværksat socialpagten af 1989, blevet indbyrdes enige 
om en aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken; 
arbejdsmarkedets parter kan i henhold til artikel 4, stk. 2, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken i fællesskab anmode om, at aftaler, der indgås på 
fællesskabsplan, bliver iværksat ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af 
Kommissionen; 
i punkt 7 i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige 
og sociale rettigheder, er det blandt andet fastsat, at "etableringen af det indre marked skal 
føre til en forbedring af arbejdstagernes leve- og arbejdsvilkår inden for Det Europæiske 
Fællesskab. Dette skal opnås ved indbyrdes tilnærmelse på et stadigt stigende niveau af 
disse vilkår, bl.a. med hensyn til (..:) andre former for arbejde end tidsubegrænset arbejde, 
såsom tidsbegrænset arbejde, deltidsarbejde, vikararbejde og sæsonarbejde"; 
Rådet har hverken været i stand til at træffe en afgørelse om forslaget til Rådets direktiv 
vedrørende konkurrenceforvridninger i forbindelse med visse ansættelsesforhold11, som 
ændret12 eller forslaget til Rådets direktiv om arbejdsvilkårene i forbindelse med visse 
ansættelsesforhold13; 
10 EFT C 
11 EFT C 224 af 8.9.1990. s. 6 
12 KOM (90) 533, endelig udg., EFT C 305 af 5.12.1990, s. 8 
13 EFT C 224 af 8.9.1990, s. 4 
10 
i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Essen understreges det, at det er 
nødvendigt at træffe foranstaltninger med henblik på at fremme beskæftigelse og lige 
muligheder for kvinder og mænd, og det henstilles, at der træffes foranstaltninger, som 
tager sigte på "fremme af vækstens evne til at øge beskæftigelsen gennem en mere 
fleksibel tilrettelægge af arbejdet, således at der både tages hensyn til arbejdstagernes 
ønsker og de konkurrencemæssige krav"; 
Kommissionen har i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken konsulteret arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan om de 
mulige retningslinjer for en fællesskabsindsats vedrørende fleksibel arbejdstid og 
arbejdstagernes sikkerhed; 
Kommissionen har efter denne konsultation ment, at en fællesskabsindsats var ønskelig, og 
har derpå igen konsulteret arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan om indholdet af det 
påtænkte forslag i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i den pågældende aftale; 
de generelle tværfaglige organisationer [Sammenslutningen af Industri- og 
Arbejdsgiverorganisationer i Europa (UNICE), Det Europæiske Center for Offentlige 
Virksomheder (CEEP) og Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS)] har 
ved et fælles brev af 19. juni 1996 meddelt Kommissionen, at de ønskede at indlede den 
proces, der er omhandlet i artikel 4 i den pågældende aftale; de anmodede ved et fælles 
brev af 12. marts 1997 Kommissionen om en yderligere frist på tre måneder; 
Kommissionen indrømmede dem en sådan frist; 
omtalte tværfaglige organisationer indgik den 6. juni 1997 en rammeaftale vedrørende 
deltidsarbejde, og de har fremsendt en fælles anmodning til Kommissionen og bedt om, at 
rammeaftalen iværksættes ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af 
Kommissionen, som det er fastsat i artikel 4, stk. 2, i den pågældende aftale; 
Rådet har i sin resolution af 6. december 1994 om visse perspektiver for en social- og 
arbejdsmarkedspolitik for Den Europæiske Union: Bidrag til økonomisk og social 
konvergens i Unionen14 anmodet arbejdsmarkedets parter om at være sig bevidst, at de 
selv har mulighed for at indgå overenskomster, eftersom de som regel er tættere på de 
sociale og arbejdsmarkedsmæssige problemer og den sociale og arbejdsmarkedsmæssige 
virkelighed; 
de underskrivende parter har ønsket at indgå en rammeaftale om deltidsarbejde og har 
opregnet de generelle principper og minimumskravene for deltidsarbejde; de har givet 
udtryk for, at de er villige til at skabe en generel ramme, som skal have til formål at sikre, 
at der ikke diskrimineres mod deltidsansatte, og medvirke til at fremme mulighederne for 
deltidsarbejde på et grundlag, der er acceptabelt for såvel arbejdsgiverne som 
arbejdstagerne; aftalen vedrører arbejdsvilkårene for arbejdstagere på deltid; de har 
tilkendegivet, at de har til hensigt at overveje, om det er nødvendigt med lignende aftaler 
for andre fleksible arbejdsformer; 
arbejdsmarkedets parter har villet lægge særlig vægt på deltidsarbejde, men har samtidig 
tilkendegivet, at de har til hensigt at overveje, om det er nødvendigt med lignende aftaler 
for andre fleksible arbejdsformer; 
14 EFT C 368 af 23.12.1994, s. 6 
11 
i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Amsterdam har stats- og 
regeringscheferne for Den Europæiske Union givet udtryk for, at de er yderst tilfredse 
med den aftale, som arbejdsmarkedets parter har indgået om deltidsarbejde; 
en passende retsakt til gennemførelse af rammeaftalen er et direktiv fra Rådet som anført i 
artikel 189 i traktaten om oprettelse af Det Økonomiske Fællesskab; direktivet er med 
hensyn til det tilsigtede mål bindende for medlemsstaterne, men overlader det til dem at 
bestemme form og midler; 
i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og princippet om proportionalitet, som er 
nævnt i traktatens artikel 3 B, kan målene for direktivet ikke i tilstrækkelig grad opfyldes 
af medlemsstaterne, og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan; direktivet 
begrænser sig til det minimum, der er nødvendigt for at nå målene, og overskrider ikke 
det, der er nødvendigt herfor; 
Kommissionen har i overensstemmelse med sin meddelelse af 14. december 1993 om 
gennemførelsen af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken15 og sin 
meddelelse af 18. september 1996 om udviklingen af den sociale dialog på 
fællesskabsplan16 udarbejdet sit forslag til Rådets direktiv under hensyntagen til de 
kontraherende parters repræsentative status, deres mandat samt lovmæssigheden af hver 
enkelt bestemmelse i rammeaftalen; 
Kommissionen har udarbejdet sit forslag til direktiv under iagttagelse af artikel 2, stk. 2, i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, hvori det hedder, at det i social- og 
arbejdsmarkedslovgivningen skal "undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige 
byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore 
virksomheder"; 
Kommissionen har i overensstemmelse med sin meddelelse af 14. december 1993 om 
gennemførelsen af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken informeret 
Europa-Parlamentet og sendt det rammeaftalens tekst vedlagt forslaget til direktiv samt 
begrundelsen; 
Kommissionen har ligeledes informeret Det Økonomiske og Sociale Udvalg og sendt det 
rammeaftalens tekst vedlagt forslaget til direktiv samt begrundelsen; 
direktivet indeholder mindstekrav, hvilket giver medlemsstaterne og/eller 
arbejdsmarkedets parter mulighed for at indføre gunstigere bestemmelser; 
gennemførelsen af direktivet kan ikke berettige til forringelse af den nuværende situation i 
den enkelte medlemsstat; 
i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale 
rettigheder anerkendes betydningen af at bekæmpe alle former for forskelsbehandling, 
herunder forskelsbehandling på grund af køn, hudfarve, race, religiøs, politisk eller anden 
overbevisning; 
15 KOM (93) 600 af 14. december 1993 
16 KOM (96) 448 af 18. september 1996 
12 
\ •artikel F, stk. 2, l traktaten om Den Europæiske Union hedder det, at "Unionen 
.spekterer de gaiTwifæ^gertde rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske 
Mjtivpntloiii tiî beskjfttïse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, 
jftdertegact i Rom den 4. november 1950, og således som de følger af medlemsstaternes 
1 Biles forfatningsmæssige traditioner, som generelle principper for fællesskabsretten, 
medlemsstaterne kan efter fælles anmodning fra arbejdsmarkedets parter overlade det til 
dem at gennemføre nærværende direktiv, under forudsætning af at de træffer alle de 
nødvendige foranstaltninger for på et hvilket som helst tidspunkt at være i stand til at sikre 
de resultater, der er foreskrevet i det pågældende direktiv; 
iværksættelsen af rammeaftalen bidrager til gennemførelse af de mål, der er omhandlet i 
artikel 1 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken -
13 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Iværksættelse af rammeaftalen 
Nærværende direktiv har til formål at iværksætte rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, 
der blev indgået den 6. juni 1997 mellem de generelle tværfaglige organisationer (UNICE, 
CEEP og EFS), og som er vedlagt som bilag. 
Artikel 2 
Mindstekrav 
1. Medlemsstaterne kan bevare eller indføre bestemmelser, der er gunstigere end dem, der 
er fastsat i nærværende direktiv. 
2. Iværksættelsen af dette direktiv er under ingen omstændigheder en tilstrækkelig 
begrundelse til at forringe det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på det 
område, der dækkes af direktivet, dette uanset 
- medlemsstaternes og/eller arbejdsmarkedets parters ret til under hensyn til situationens 
udvikling at udarbejde love og administrative eller kontraktmæssige bestemmelser, som 
er anderledes i forhold til dem, som er gældende på det tidspunkt, hvor direktivet 
vedtages, 
- anvendelsen af den som bilag hertil knyttede aftales bestemmelse 5.1, under 
forudsætning af, at det i bestemmelse 4.1 omhandlede princip om ikke 
forskelsbehandling overholdes, 
forudsat at mindstekravene i nærværende direktiv bliver overholdt. 
Artikel 3 
Ikke-forskelsbehandling 
Når medlemsstaterne vedtager bestemmelser med henblik på at iværksætte nærværende 
direktiv, skal de forbyde enhver form for forskelsbehandling på grundlag af race, køn, 
etnisk oprindelse, religion og tro, handicap, alder eller seksuel orientering. 
Artikel 4 
Sanktioner 
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af 
de nationale gennemførelsesbestemmelser til nærværende direktiv og træffer alle 
nødvendige foranstaltninger til at sikre iværksættelsen heraf Sanktionerne skal være 
effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen disse bestemmelser senest på den i artikel 5 
nævnte dato samt enhver senere ændring, som vedrører dem, snarest muligt. 
14 
Artikel 5 
Gennemførelse 
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at 
efterkomme nærværende direktiv senest to år efter dets vedtagelse eller sikrer sig senest 
denne dato, at arbejdsmarkedets parter har indført de nødvendige bestemmelser ad 
aftalemæssig vej, idet medlemsstaterne skal træffe de nødvendige foranstaltninger for på et 
hvilket som helst tidspunkt at være i stand til at sikre de resultater, der er foreskrevet i 
dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom. 
Medlemsstaterne kan om nødvendigt for at tage hensyn til særlige vanskeligheder eller til 
gennemførelse af kollektive overenskomster disponere over maksimalt et år yderligere. 
De skal straks underrette Kommissionen om disse forhold. 
Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 nævnte bestemmelser, skal de indeholde en 
henvisning til nærværende direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
Artikel 6 
Adressater 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Udfærdiget i , den 
På Rådets vegne 
Formand 
15 
Europæisk rammeaftale om deltidsarbejde 
Indledning 
Denne rammeaftale er et bidrag til den overordnede europæiske beskæftigelsesstrategi. 
Deltidsarbejde har haft en betydelig indvirKning på beskæftigelsen i de senere år. Af denne 
grund har parterne bag aftalen givet denne type arbejde en høj grad af opmærksomhed. Det 
er parternes hensigt at overveje behovet for tilsvarende aftaler i relation til andre typer af 
fleksibelt arbejde. 
I erkendelse af de forskellige forhold i medlemsstaterne samt af, at deltidsarbejde er særlig 
udbredt i visse sektorer og aktiviteter, fastlægger denne aftale de generelle principper og 
minimumsforskrifter i relation til deltidsarbejde. Aftalen illustrerer parternes ønske om at 
etablere en generel ramme for fjernelse af forskelsbehandling af deltidsansatte og bistå 
udviklingen af mulighederne for deltidsarbejde på et grundlag, der er acceptabelt for 
arbejdsgivere og arbejdstagere. 
Denne aftale vedrører ansættelsesvilkårene for deltidsansatte, idet det erkendes, at anliggender 
vedrørende lovpligtig social sikring besluttes af medlemsstaterne. I relation til princippet om 
ligebehandling har aftalens parter bemærket sig udtalelsen om beskæftigelse fra Det Europæiske 
Råds møde i Dublin i december 1996, hvori Rådet bl.a. understregede behovet for at gøre 
sociale sikringsordninger mere beskæftigelsesvenlige ved at "udvikle socialsikringssystemer, 
der kan tilpasses nye arbejdsmønstre og give en passende social beskyttelse til de berørte 
personer". Denne aftales parter finder, at denne erklæring bør realiseres. 
EFS, UNICE og CEEP anmoder Kommissionen om at forelægge denne rammeaftale for Rådet, 
således at Rådet ved en afgørelse gør disse forskrifter bindende i de medlemsstater, der har 
underskrevet aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som bilag til 
protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som bilag til traktaten 
om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. 
Parterne til denne aftale anmoder Kommissionen om i sit forslag om iværksættelse af aftalen 
at bede medlemsstaterne sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for 
at efterkomme Rådets afgørelse senest to år efter vedtagelsen eller sikre sig1, at arbejds­
markedets parter inden udgangen af denne periode har indført de nødvendige foranstaltninger 
ad aftalemæssig vej. Medlemsstaterne kan om nødvendigt for at tage hensyn til særlige 
vanskeligheder eller til gennemførelse ved kollektiv overenskomst råde over maksimalt et år 
yderligere for at efterkomme denne afgørelse. 
1 Jf. art. 2, stk 4, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken 
/G 
Uden at det berører de nationale domstoles og Domstolens beføjelser, anmoder parterne til 
denne aftale om, at ethvert spørgsmål, der vedrører fortolkaiiigen af denne aftale på europæisk 
plan i første omgang af Kommissionen henvises til parterne med henblik på afgivelse af en 
udtalelse herom. 
Ï. Generelle betragtninger 
Î. Under henvisning til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er knyttet som 
bilag til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som igen er knyttet som 
bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig art. 3, stk 4, 
og art. 4, stk 2, og ud fra følgende betragtninger; 
2. I henhold til art. 4, stk 2, i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken kan 
iværksættelsen af aftaler, der indgas på fællesskabsplan finde sted efter fælles anmodning 
fra de underskrivende parter ved en afgørelse, som Rådet træffer på forslag af 
Kommissionen. 
3. 1 sit andet høringsdokumeni vedrørende fleksibilitet i arbejdstiden og sikring af 
arbejdstagere bekendtgjorde Kommissionen sin hensigt om at foreslå en fællesskabs-
4. Konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Essen understregede behovet for 
foranstaltninger til fremme af såvel beskæftigelsen som ligestillingen for mænd og 
kvinder og opfordrede til foranstaltninger med sigte på "fremme af vækstens evne til 
at øge beskæftigelsen gennem en mere fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet, således 
at der både tages hensyn til arbejdstagerens ønsker og de konkurrencemæssige krav". 
5. Denne aftales parter lægger vægt på foranstaltninger, der letter adgangen til 
deltidsarbejde for mænd og kvinder med henblik på forberedelse til pensionering, 
forening af arbejds og familieliv samt udnyttelse af uddannelsesmuligheder med henblik 
på forbedring af deres kvalifikationer og karrieremuligheder til gensidig fordel for 
arbejdsgivere og arbejdstagere og på en måde, som understøtter virksomhedernes 
udvikling. 
6. Denne aftale overlader det til medlemsstaterne og til arbejdsmarkedets parter at tage 
stilling til gennemførelsesbestemmelserne til efterlevelse af disse generelle principper, 
minimumsforskrifter og bestemmelser, således at der kan lages hensyn til forholdene 
i den enkelte medlemsstat. 
7. Denne aftale tager hensyn til, at det er nødvendigt at forbedre social- og arbejdsmarkeds­
politikken, at fremme fællesskabsøkonomiens konkurrenceevne og at undgå at pålægge 
administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse 
og udvikling af små og mellemstore virksomheder. 
/? 
8. Arbejdsmarkedets parter er bedst placeret til at finde løsninger, som imødekommer 
arbejdsgivernes og arbejdstagernes behov, og der bør følgelig overdrages dem en speciel 
! rolle i forbindelse med gennemførelsen og anvendelsen af denne aftale. 
j har de underskrivende parter indgået følgende aftale: 
1 
11/ Indhold 
Formå) 
Formålet med nærværende rammeaftale er: 
§ 1. a. at skabe grundlag for en fjernelse af forskelsbehandling af deltidsansatte og en 
forbedring af kvaliteten af deltidsarbejde, 
b. at lette udviklingen af deltidsarbejde på frivillig basis og bidrage til en fleksibel 
tilrettelæggelse af arbejdstiden på en måde, der tager hensyn til behovene hos 
arbejdsgivere og arbejdstagere. 
Anvendelsesområde 
§2. 1. Denne aftale finder anvende)se på alle deltidsansatte, der har en ansættelseskontrakt 
eller et ansættelsesforhold, som er defineret ved lov, kollektiv aftale eller gældende 
praksis i den enkelte medlemsstat. 
2. Medlemsstaterne kan, efter høring af arbejdsmarkedels parter i overensstemmelse 
med national lovgivning, kollektive aftaler eller praksis, og/eller arbejdsmarkedets 
parter kan på passende niveau i overensstemmelse med national arbejdsmarkeds-
praksis af objektive grunde helt eller delvist undtage deltidsansatte, der arbejder 
som løst ansatte, fra denne aftales bestemmelser. Sådanne undtagelser bør tages 
op til overvejelse med jævne mellemrum med henblik på at fastlægge, om de 
objektive grunde herfor stadig er til stede. 
Definitioner 
§3. 1. For så vidt angår denne aftale, henviser udtrykJket "deltidsansat" til en ansat, hvis 
normale arbejdstid, beregnet på en ugentlig basis eller i gennemsnit over en 
ansættelsesperiode på op til et år, er lavere end den normale arbejdstid for en 
sammenlignelig fuldtidsansat. 
2. For Så vidt angår denne aftale, betyder udtrykket "en sammenlignelig fnldtidsansal" 
en fuldtidsansat i samme virksomhed, der har samme type ansættelseskontrakt eller 
ansættelsesforhold, og som er involveret i samme eller tilsvarende arbejde/be-
l* 
skæftigelse, idet der tages hensyn til andre forhold, der kan omfatte anciennitet, 
kvalifikationer/færdigheder. 
Hvor der ikke findes nogen sammenlignelig fuldtidsansat i samme virksomhed, 
skal sammenligningen ske ved henvisning til den kollektive aftale, der finder 
anvendelse, ellers skal sammenligning ske i overensstemmelse med national 
lovgivning, kollektive aftaler eller praksis. 
Princippet om ligebehandling 
§ 4. 1. Hvad angår ansættelsesvilkår, må deltidsansatte ikke behandles på en mindre 
gunstig måde end sammenlignelige fuldtidsansatte, udelukkende fordi de arbejder 
på deltid, medmindre forskelsbehandlingen er begrundet i objektive forhold. 
2. Hvor det er hensigtsmæssigt, gælder princippet om pro rata temporis. 
3. Gennemførelsesbestemmelserne til efterlevelse af denne artikel defineres af 
medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter under hensyntagen til 
fællesskabsret, national ret, kollektive aftaler og praksis. 
4. Når det er berettiget af objektive grunde, kan medlemsstaterne, efter høring af 
arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis, 
og/eller arbejdsmarkedets parter kan, hvor det er hensigtsmæssigt, gøre adgangen 
til særlige ansættelsesvilkår afhængig af betingelser såsom anciennitet, arbejdstid 
eller indtjening. Betingelser i relation til deltidsansattes adgang til særlige 
ansættelsesvilkår bør tages op til overvejelse med jævne mellemrum under 
hensyntagen til princippet om ligebehandling som anført i art. 4, stk 1. 
Muligheder for deltidsarbejde 
§ 5. J. I relation til denne aftales art. 1 og princippet om ligebehandling mellem deltids-
og fuldtidsansatte 
a) bør medlemsstaterne, efter høring af arbejdsmarkedets parter i overens­
stemmelse med national lovgivning eller praksis, identificere og tage op til 
overvejelse hindringer af juridisk eller administrativ art, der kan begrænse 
mulighederne for deltidsarbejde, og hvor del er hensigtsmæssigt fjerne disse 
hindringer, 
b) bør arbejdsmarkedets parter, inden for deres kompetenceområde og via de 
i kollektive aftaler fastsatte procedurer, identificere og tage op til overvejelse 
hindringer, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde, og hvor det 
er hensigtsmæssigt fjerne disse hindringer. 
h 
2. En arbejdstagers afvisning af at blive overført fra fuldtids- til deltidsarbejde eller 
omvendt bør ikke i sig selv repræsentere en gyldig begrundelse for afskedigelse, 
uden at dette berører muligheden for afskedigelse i overensstemmelse med national 
lovgivning, kollektive aftaler eller praksis af øvrige årsager, der måtte opstå som 
følge af den berørte virksomheds driftskrav, 
3, Så vidt muligt bør arbejdsgiverne tage op til overvejelse: 
a) Anmodninger fra arbejdstagerne om overførsel fra fuldtids- til deltidsarbejde, 
der bliver ledig i virksomheden. 
b) Anmodninger fra arbejdstagerne om overførsel fra deltids- til fuldtidsarbejde 
eller om en forøgelse af deres arbejdstid, hvis muligheden opstår. 
c) Tilvejebringelse af rettidig information om ledige deltids- og fuldtidsstillinger 
i virksomheden med henblik på at lette overførsel fra fuld tid til deltid eller 
omvendt. 
d) Foranstaltninger til lettelse af adgangen til deltidsarbejde på alle niveauer i 
virksomheden, herunder faglærte stillinger og lederstillinger, og hvor det er 
hensigtsmæssigt til lettelse af deltidsansattes adgang til erhvervsfaglig 
uddannelse med henblik på atøge deres karrieremuligheder og erhvervsfaglige 
mobilitet. 
e) Tilvejebringelse af hensigtsmæssig information om deltidsarbejde i virksom­
heden til eksisterende organer, der repræsenterer arbejdstagerne. 
Afsluttende bestemmelser 
§ 6. 1. Medlemsstaterne og/ellcr arbejdsmarkedets parter kan opretbolde eller indføre 
bestemmelser, der er gunstigere end dem, der er fastsat i denne aftale. 
2. Gennemførelsen af bestenmielserne i denne aftale udgør ikke en gyldig begrundelse 
for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på det område, 
der dækkes af denne aftale. Dette berører ikke medlemsstaternes og/eller 
arbejdsmarkedets parters ret til under hensyn til udviklingen at udarbejde afvigende 
love og administrative eller aftaleretlige bestemmelser og berører ikke anvendelsen 
af art. 5, stk 1, så længe princippet om ligebehandling som udtrykt i art. 4, stk 
1, efterleves. 
3. Denne aftale berører ikke arbejdsmarkedets parters ret tiJ på det relevante plan, 
herunder på europæisk plan, at indgå aftaler om tilpasning og/ellcr supplering af 
bestemmelserne heri på en måde, der tager højde for de berørte parters specifikke 
behov. 
26 
4. Denne aftale berører ikke eventuelle mere specifikke fællesskabsbestemmelser og 
i særdeleshed fællesskabsbestemmelser vedrørende ligebehandling eller ligestilling 
for mænd og kvinder. 
5. Forebyggelse og behandling af tvister og klager som følge af anvendelsen af denne 
aftale sker i overensstemmelse med national ret, kollektive aftaler og gældende 
praksis. 
6. De underskrivende parter tager demie aftale op til revision fem år efter datoen 
for Rådets afgørelse, såfremt en af aftalens parter anmoder herom. 
Hf 
KONSEKVENSANALYSE 
FORSLAGETS KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE OG ISÆR FOR SMÅ 
OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV) 
Forslagets titel: 
Forslag til Rådets direktiv om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af 
UNICE, CEEP og EFS 
Forslaget 
1. Subsidiaritetsprincippet taget i betragtning hvorfor er det nødvendigt med en 
fællesskabslovgivning på området, og hvad er hovedmålene herfor? 
Formålet med nærværende direktiv er, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der er bilag til traktaten, at 
gennemføre rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde. Ifølge denne artikel er det 
muligt at iværksætte aftaler, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter, ved en 
afgørelse, som Rådet træffer på forslag af Kommissionen. De underskrivende parter 
har i fællesskab bedt Kommissionen om at forelægge Rådet et forslag. Kommissionen 
har i overensstemmelse med sin meddelelse om gennemførelse af protokollen om 
social- og arbejdsmarkedspolitikken17 foretaget en tredobbelt analyse af aftalen. 
Kommissionen mener, at alle betingelser er opfyldt (de underskrivende parter er 
repræsentative; bestemmelserne i aftalen er lovgyldige, og de specifikke 
bestemmelser vedrørende SMV er overholdt), og at forslaget til Rådets direktiv bør 
vedtages. Det Europæiske Råd i Amsterdam var i øvrigt yderst tilfreds med 
indgåelsen af denne aftale. 
Konsekvenser for virksomhederne 
2. Hvem vil blive berørt af forslaget? 
Alle virksomheder og alle arbejdstagere vil kunne blive berørt af rammeaftalen, 
uafhængig af aktivitetssektor og af virksomhedens størrelse. 
3. Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe for at efterleve forslaget? 
Som anført i rammeaftalens artikel 1, skal virksomhederne: 
- sikre, at der ikke diskrimineres mod arbejdstagere på deltid, 
- fremme muligheden for deltidsarbejde på et frivilligt grundlag og bidrage til en fleksibel 
tilrettelæggelse af arbejdstiden, således at der tages hensyn til såvel arbejdsgivernes 
som arbejdstagernes behov. 
Flere artikler henviser til lovgivningen, til kollektive overenskomster eller national 
praksis og/eller til arbejdsmarkedets parter på et hensigtsmæssigt niveau samtidig 
med, at der gives et stort spillerum på virksomhedsniveau. I begrundelsens punkt 24-
29 beskrives det nøje, hvordan bestemmelserne om SMV er overholdt. 
17 KOM(93) 600 endelig udg. 
16 
À2 
4. Hvilke økonomiske virkninger kan forsiage i få? 
Indførelsen af rammeaftalen om deltidsarbejde bidrager også ti! gennemførelsen af 
det andet prioriterede område, der blev fastsat af Det Europæiske Råd i Essen -
indførelse af nye fleksible former for arbejdstilrettelæggelse. Denne fleksibilitet skal 
imødekomme behovene hos de virksomheder, som over for den internationale 
konkurrence må øge deres konkurrenceevne. Der skal ligeledes tages hensyn til 
arbejdstagernes interesser, således at de pågældende far mulighed for i højere grad at 
tilpasse deres arbejdstid til deres behov. En aftale herom mellem arbejdsmarkedets 
parter, som er resultatet af forhandlinger mellem arbejdsgivere og arbejdstagere, 
synes at være det, der er mest hensigtsmæssigt til at forene de to parters interesser. 
Medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter bør identificere og undersøge de 
hindringer, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde og i givet fald fjerne 
dem. Derved bidrages der til en mere fleksibel opbygning af arbejdsmarkedet, og man 
fremmer vækstens evne til at øge beskæftigelsen. 
5. Indeholder forslaget foranstaltninger, som tager hensyn til den specifikke situation i 
små og mellemstore virksomheder (begrænsede eller anderledes krav, etc) ? 
Jf. punkt 24-29 i begrundelsen til forslaget. 
Høring 
6. Listen over organisationer, som er blevet hørt om forslaget, og som har fremført 
væsentlige elementer i deres forslag. 
Alle repræsentative organisationer18 havde mulighed for at udtale sig i forbindelse 
med den første høring. Kommissionen inviterede dem også til en høring om 
rammeaftalen. Med hensyn til deres holdning henvises der til punkt 20-23 i 
begrundelsen. 
18 I overensstemmelse med meddelelsen om gennemførelsen af protokollen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken - KOM (93) 600 af 14. december 1993 
17 
20 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 392 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 05 06 
Katalognummer : CB-CO-97-430-DA-C 
ISBN 92-78-23807-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
21