DA    DA DA 
DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 18.9.2008 
SEK(2008) 2454 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE, 
 
der ledsager  
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN  TIL RÅDET OG EUROPA-
PARLAMENTET 
 
om EU's narkotikahandlingsplan (2009-2012) 
 
RESUME AF KONSEKVENSANALYSEN  
 
 
{KOM(2008) 567} 
{SEK(2008) 2455} 
{SEK(2008) 2456  
DA 2   DA Resumé 
1.1. Indledning 
Formålet med denne konsekvensanalyse er at fastlægge de mest hensigtsmæssige 
foranstaltninger til at gennemfør e EU’s narkotikastrategi (2005-2012)1. Strategien tager sigte 
på at beskytte den offentlige sundhed og forbed re samfundets og borgernes velfærd samt at 
sikre et højt beskyttelsesniveau  for befolkningen gennem en afba lanceret, integreret tilgang til 
narkotikaproblemet. Strategien opstiller rammer, mål og priorite ringer for narkotikarelaterede 
aktiviteter i EU, der skal genne mføres og bliver gennemført gennem to på hinanden følgende 
narkotikahandlingsplaner. Den førs te narkotikahandlingsplan (2005-2008)2 blev vedtaget i 
2005. I første halvår 2008 foret og Kommissionen en efterfølgende  evaluering for at vurdere 
dens konsekvenser og foreslå en ny EU-n arkotikahandlingsplan (2009-2012). Denne 
konsekvensanalyse er i høj grad baseret på resultaterne af  denne evaluering. 
Med henblik på evalueringen og denne konse kvensanalyse har Kommissionen haft kontakt 
med forskellige grupper af  centrale aktører. Ud over en løbende kontakt og 
informationsudveksling med Rådets horisontal e narkotikagruppe blev der sikret bred 
deltagelse af Kommissionens tjenestegrene gennem oprettel sen af en tværtjenestelig 
styringsgruppe (ISSG). Der blev nedsat en styringsgruppe for hør ing af eksperter forud for og 
under evalueringen af EU’s narkotikahandli ngsplan (2005-2008). Kommissionen har på to 
møder hørt civilsamfundsforummet om narkotika. Der blev ikke arrangeret en offentlig høring 
for denne konsekvensanalyse, væsentligst på grund af tidsnød. 
1.2. Problemformulering 
EU’s narkotikastrategi (2005-2012) og EU’s na rkotikahandlingsplan (2005-2008) fokuserer 
på to vigtige dimensioner af  narkotikapolitikken, nemlig begrænsning af 
narkotikaefterspørgslen  og begrænsning af narkotikaudbuddet  suppleret med tre tværgående 
temaer nemlig koordinering, internationalt samarbejde  samt information, forskning og 
evaluering . 
Handlingsplanen er et ikke-bindende koordineringsinstrument væsentligst for 
medlemsstaterne, som selv fastlægger, hvordan de  vil gennemføre dens mål. Et begrænset 
antal mål og foranstaltninger gennemføres kun på EU-niveau, dvs. gennem Kommissionens 
aktiviteter. Handlingsplanen opstiller retningsli njer for den nationale narkotikapolitik, men 
gør også vurderingen af planens direkte følg er mere kompliceret, da de fleste mål og 
foranstaltninger i handlingsplanen gennemføres i ndirekte, idet handlings planen tager sigte på 
at påvirke andre aktørers tiltag. 
Evalueringen af EU’s narkotik ahandlingsplan (2005-2008) vise r, at dens mål er blevet 
indarbejdet i de nationale politikker, og/e ller allerede indgik i de eksisterende 
strategidokumenter. Evalueringen viser, at handli ngsplanen har igangsat en række aktiviteter 
og et samarbejde. Der er gjort fremskridt med stort set alle de specifikke mål og 
foranstaltninger, dog med forskellige resultater . Evalueringen viste også en række betydelige 
problemer. Handlingsplanen lider af en række in terne uoverensstemmelser og af et stort antal 
mål og foranstaltninger, der i kke er indbyrdes prioriteret. 
                                                 
1 CORDROGUE 77 af 22.11.2004. 
2 EUT C 168 af 8.7.2005. 
DA 3   DA Koordineringen  inden for Kommissionen, hvad angår ge nnemførelsen af handlingsplanen, 
kunne forbedres, bl.a. ved at foretage en  klarere prioritering og ved at forbedre 
kommunikationen om målene for EU’s narkotik apolitik på alle politikområder.Hvad angår 
begrænsning af narkotikaefterspørgslen , har kun få medlemsstater indført generelle 
kvalitetsstandarder for forebygge lse, skadesbegrænsning og beha ndling. Endvidere skal der 
lægges vægt på at forbedre effektiviteten, tilgængeligheden og dækningen af behandling og 
skadesbegrænsning. Medlemsstaterne skal også i nvestere i at tilpasse sig til nye tendenser 
inden for behandlingsbehov. Tilbud om foreby ggelse, skadesbegrænsn ing og behandling af 
indsatte, der kan sammenlignes med tilbuddene ude n for fængsler, har stor betydning for at 
nedbringe narkotikarelatered e infektionssygdomme og narkot ikarelaterede dødsfald, der 
forekommer meget hyppigere i fængsler end udenfor. 
Hvad angår begrænsning af narkotikaudbuddet , samarbejder medlemsstaterne i stadig højere 
grad om retshåndhævelse på narkotikaområdet, men eksisterende inst rumenter, som f.eks. 
fælles efterforskningshold og fælles toldak tioner, anvendes ikke i fuld udstrækning. 
Medlemsstaternes bidrag til Europols aktiviteter, f.eks. informationsdeling og indsamling af efterretninger via en tættere koordinering mellem medlemsstaternes retshåndhævende 
instanser, kan forbedres betydeligt. Positive resultater fra de seneste projekter om tværnational retshåndhævelse (f.eks. MAOC-N) viser betydningen af at styr ke indsamlingen og delingen af 
efterretninger som udgangspunkt for at styrke en efterretningsbaseret retshåndhævelse. 
Narkotikastrategiens mål, nemlig at gør e udbudsbegrænsningen og retshåndhævelsen mere 
målelig og realistisk, kompliceres af en mangel på standardiserede nøgle indikatorer på dette 
område. 
Hvad angår det internationale samarbejde,  har handlingsplanen ifølge medlemsstaterne været 
vigtig for på europæisk niveau at opnå sa mmenhæng og konsensus på den internationale 
scene. EU har i stigende grad optrådt samlet , bl.a. i FN's Narkotikakommission, men der skal 
gøres yderligere bestræbelser på at sikre, at EU taler med én stemme i 
Narkotikakommissionens plenarmøder. EU’s integrerede og afbalancerede tilgang til 
narkotika har været en model for kandidatlandene og for mange af de lande, der er omfattet af 
naboskabspolitikker, når det gælder udvikling af deres nationale na rkotikastrategier og 
handlingsplaner. 
En række projekter med kandidatlandene og de  lande, der deltager i stabiliserings- og 
associeringsprocessen, er bl evet støttet i de seneste år. Samtidig bør eksterne 
finansieringsprogrammer og projek ter i både EU og medlemsstaterne mere eksplicit knyttes til 
prioriteringerne i EU’s narkotikapolitik. Nye narkotikaruter kræver et smidigt og bredt 
samarbejde med landene i de pågældende områder. 
Hvad angår information, forskning og evaluering , konkluderes det i evalueringen, at 
kvaliteten af de oplysninger, der foreligger om na rkotikasituationen i Euro pa, er blevet bedre i 
de seneste år, men at der bør overvejes yderlig ere skridt for at sikr e en bedre koordinering og 
komplementaritet mellem forskning og forskni ngsfinansiering på nationalt niveau og EU-
niveau. Muligheden for mindre støtte fra de nationale re geringer til de nationale 
kontaktpunkter giver fortsat anledning til bekymring, da de er rygraden i EONN’s 
informationsinfrastruktur. Behovet for at evalue re narkotikapolitikkern e er fortsat af stor 
betydning. 
DA 4   DA 1.3. Den nuværende situation 
I EU er cannabis den mest udbredte form for ulovlig narkotika med 17,5 millioner europæere, 
der sidste år brugte stoffet. 4,5 millioner europæer e tog kokain sidste år, og dette tal er steget 
dramatisk i nogle medlemsstater, mens brugen af ecstasy ser ud til at have oplevet et moderat 
fald overalt. Brugen af heroin og stiknarkomani er generelt stabil. Den faldende alder for 
førstegangsbrugere blandt unge mennesker samt  den stigende tenden s for blandingsmisbrug 
giver store udfordringer for forebyggelse og behandling. 
I EU er mellem 1 og 8 pr. 1 000 indbyggere probl ematiske stofbrugere.  Der er hvert år 
mellem 7 500 og 8 000 narkotikarelaterede d ødsfald. Det anslås, at mellem 100 000 og 
200 000 europæere, der på et tidspunkt har in dtaget stoffer, lever med HIV og omkring 
1 million med hepatitis C. Risikoen for in fektion er særdeles stor under særlige 
omstændigheder, når det er al mindeligt med fælles nåle, f.eks. i fængsler. I 2005 var der 
326 000 nye personer, der kom under narkotikab ehandling i 21 EU-lande. I EU er omkring 
525 000 stofmisbrugere i substitutionsbehandling. 
Narkotikafremstilling og narkotikahandel og smugling er fortsat en af de vigtigste aktiviteter 
for den organiserede kriminalitet, som både er rettet mod EU og foregår inden for EU. Handelsruterne til EU og narkotikafremstillingen i EU samt antallet af indrejsesteder er stigende, samtidig med at der foregår en  omfattende ulovlig handel inden for EU. 
Der bruges nøglekorridorer til at transportere opiater til EU med udgangspunkt i Afghanistan 
og igennem de centralasiatiske stater. Det me ste heroin kommer ind i Vesteuropa via 
balkanruterne  med start i Tyrkiet, men der er en øget brug af den centrale Balkanrute  fra 
Tyrkiet via Balkanstaterne i nd i Italien eller Slovenien. Ruten via Ukraine og Rumænien  
bliver også stadig mere brugt. Der er tr e væsentlige søveje til Europa for kokains 
vedkommende. Den nordlige rute  fra Caribien via Azorerne  til Portugal og Spanien. Den 
centrale rute  løber fra Sydamerika via Cap Verde eller Madeira og De Kanariske Øer til 
Europa. På det seneste er den afrikanske rute  dukket op, fra Sydamerika til Vestafrika og 
derfra til Portugal og Spanien. Den Europæis ke Union har en betydelig produktion af 
syntetiske stoffer, navnlig amfetamin og MDMA (ecstasy). 
Beslaglæggelserne af narkotik a har været stabile i de senere år, dog ikke for kokains 
vedkommende, hvor der er sket en stigning. Ikke desto mindre faldt gadepriserne korrigeret 
for inflation for alle ovennævnte stoffer i pe rioden 2000-2006, mens styr ken var stabil eller 
faldt for cannabis, amfetamin og kokain. 
Misbrug af ulovlige stoffer medfører be tydelige sociale omkostninger for EU’s 
medlemsstater. En nylig undersøgelse foretaget af  EONN baseret på oplysninger fra seks EU-
medlemsstater viste, at det offentliges samled e udgifter på narkotikaområdet udgjorde 0,05 % 
til 0,46 % af disse landes BNP. Med udgangspunkt  i disse rapporter anslår EONN, at de 
samlede narkotikarelaterede udgifter i de 27 EU-medlemsstater og Norge er på mellem 13 og 36 mia. EUR årligt, hvilket udgør ind til 0,33 % af EU-medlemsstaternes BNP. 
1.4. Nærhedsprincippet og merværdi 
EU-medlemsstaterne er hovedaktørerne på narkotikaområdet, og narkotikalovgivning 
henhører væsentligst under medlemsstaternes kompetence. Det anerkendes imidlertid 
udtrykkeligt i traktaterne, at der er behov for at behandle na rkotikaproblematikken på EU-
DA 5   DA niveau, navnlig på områderne retlige og indre anliggender3 og offentlig sundhed4. EU’s 
narkotikastrategi (2005-2012) blev udarbejdet i henhold til de nuværend e retlige rammer, der 
følger af EF- og EU-traktaterne, baseret på  EU’s, Fællesskabets og medlemsstaternes 
respektive kompetencer under behørig  hensyntagen til subsidiaritets- og 
proportionalitetsprincippet. 
Evalueringen af EU’s narkotikahandlingspl an (2005-2008) viser, at stort set alle 
medlemsstaterne mener, at en narkotikahand lingsplan på EU-niveau giver en merværdi. 
Medlemsstaterne anfører, at handlingsplanen opstiller klare målsætni nger på EU-niveau og 
giver retningslinjer for fastsættelse af nationale  prioriteter, hvilket giver større sammenhæng 
og overensstemmelse mellem landenes narkotikapol itik på frivillig basis. Den giver også 
retningslinjer for udveksling af bedste praksi s og udvikling af fælles standarder på mange 
nøgleområder for begrænsning af både na rkotikaefterspørgslen og narkotikaudbuddet. 
Handlingsplanen indeholder en samlet ra mme for narkotikapolitik og har fremmet 
udviklingen af brede, kvalitetsp rægede nationale strategier og  handlingsplaner i hele EU. 
Mange medlemsstater anførte, at EU’s handlings plan har været vigtig for det internationale 
samarbejde, og at EU har fået  større indflydelse på de n internationale scene på 
narkotikaområdet, da EU kan tage udgangspunkt i den konsensus, der følger af strategien og 
handlingsplanen. EU’s handlingsplan spiller en vigtig rolle, da den opstiller den europæiske model for en narkotikapolitik med en afbalan ceret tilgang og grundlæ ggende rettigheder som 
hovedhjørnestenene. Fokus på evidensbaseret politikformulering, overv ågning, evaluering og 
information har været en vigtig me rværdi for de nationale narkotik apolitikker og ført til større 
fokus på effektivitet på nati onalt niveau og identifikation og sammenligning af tendenser. 
1.5. Mål 
Da EU’s narkotikastrategi (2005-2012) indeholder de overo rdnede retningslinjer for 
udviklingen af en ny EU-narkotikahandlingsplan, er de mål og prioriteter, der er defineret i 
strategien, stadig gyldige. EU's handlingsplan  for narkotika (2005-2008) indeholdt 46 mål og 
86 foranstaltninger. Det ligger uden for denne konsekvensanalyses ra mmer at gennemgå alle 
potentielle nye mål og foranstaltninger i en ny handlingsplan eller at gennemgå hver af de 
over 30 konklusioner, der er iden tificeret i problemformuleringen. 
Derimod fokuserer denne konsekvensanalyse på et begrænset antal konklusioner fra 
evalueringen, hvad angår potentie lle nye operationelle mål. Den konstaterede virkning af 
handlingsplanen generelt samt virkningen af hve rt af de udvalgte eksempler analyseres for 
hvert alternativs vedkommende. I afsnit 3 i rappor ten fremstilles de overordnede strategiske 
mål for de vigtige dimensioner af narkotikapol itikken, nemlig begrænsning af efterspørgslen 
og udbuddet suppleret med de tre tværgående temaer, nemlig koordinering, internationalt 
samarbejde samt information, forskning og eval uering. Der er udarbejdet to operationelle mål 
for hvert overordnet strategisk mål. 
1.6. Identifikation og vurdering af alternativer 
I betragtning af den ov erordnede og løbende EU-narkotikastr ategi (2005-2012) vi l ingen af de 
fremlagte alternativer føre til afgørende skif t. Med henblik på denne konsekvensanalyse blev 
der fremlagt seks alternativer. Følgende tre alternativer blev betragtet som realistiske. 
                                                
 
3 Afsnit VI, artikel 29 og 31, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union. 
4 EF-traktatens artikel 152. 
DA 6   DA Alternativ 1 – Ingen handling (referencescenario): Ifølge dette alternativ foreslås der ingen 
handlingsplan for anden del af EU’s narkotikast rategi (2005-2012). Strategien vil fortsat 
indeholde de generelle rammer for narkotikarelaterede aktiviteter i EU, men der fastlægges 
ingen operationelle mål eller foranstaltni nger, der udvikles ingen indikatorer for 
gennemførelsen, og der fastsættes in gen frister for foranstaltninger.  
Alternativ 2 - EU's handlingsplan for nark otika (2005-2008) fornys for en ny fireårig 
periode: Dette alternativ betyder, at EU 's handlingsplan for narkotika (2005-2008) 
forlænges. Igangværende foranstaltninger fortsæ tter. Afsluttede for anstaltninger vil blive 
fjernet. Der tilføjes ikke nye foranstaltninger.  
Alternativ 3.2 – Der fremlægges en detalj eret EU-narkotikahandlingsplan (2009-2012) 
med operationelle mål og foranstaltninger på EU- og medlemsstatsniveau. Dette 
alternativ bygger på de vi gtigste erfaringer fra den endelige evaluering af EU’s 
narkotikahandlingsplan (2005-2008).  Forslaget til en ny og deta ljeret handlingsplan på både 
EU- og medlemsstatsniveau vil inddrage result aterne af evalueringen og kan tilpasses de 
seneste ændringer og den seneste vi den om EU’s narkotikasituation.  
1.7. Analyse og sammenligning af konsekvenser 
Den antagelse, der ligger til grund  for narkotikastrategien og de ns handlingsplaner er, at en 
integreret og tværfaglig tilg ang, der sammenkobler forskellige områder af narkotikapolitikken 
og opfylder flere mål på samme tid, vil me dføre synergier og få større virkning. 
En sammenligning af alternativ erne viser, at valget af alternativ 1 , referencescenariet, vil 
betyde, at narkotikapolitikken på EU-niveau  kommer til at mangle stimulans og dynamik. 
EU’s narkotikastrategi (2005-2012) vil fortsat væ re gyldig, men uden en handlingsplan til at 
sikre en fortsat gennemførelse af strategien, vil der væsentligst være tale om ad hoc-alternativer uden sammenhæng og uden inddragelse af nye tendenser og udviklinger på 
narkotikaområdet. Manglen på en overordne t EU-ramme kan øge forskellen mellem de 
nationale politikker, samtidig med at aktivite terne på EU-niveau vil være begrænset til 
eksisterende kompetencer og programmer. 
Alternativ 2  betyder, at fejl og mangler i den eksi sterende EU-narkotikahandlingsplan (2005-
2008) ikke vil blive korrigeret,  og at der ikke specifikt vil blive taget højde for nye 
udviklinger og tendenser. Manglen på en ajourfø rt fælles ramme for indsatsen kunne føre til 
mindre synlighed og en lavere prioritering  af narkotikaproblematikken på EU- og 
medlemsstatsniveau. Dette alternativ kunne be tragtes som en sikker satsning, da mål og 
foranstaltninger alle rede er fastsat. 
Valg af alternativ 3.2  vil betyde fokus på de problemer, der er identificeret i evalueringen af 
EU’s narkotikahandlingsplan (2005-2008). En ny handlingsplan kunne indarbejde de seneste 
års ændringer og skifte fokus for målene i ha ndlingsplanen, således at foranstaltningerne 
bliver mere effektive og målelige. Dette alte rnativ ville være mere  i overensstemmelse med 
EU’s narkotikastrategi, der udtrykkeligt nævner to på hinanden følgende EU-
narkotikahandlingsplaner for at  opfylde og gennemføre målene. 
Kort sagt vil alternativ 1  være et tilbageskridt. Evalueringen viser klart, at der er behov for en 
mere præcist prioriteret handlingsplan, der i nddrager ny viden og nye udfordringer. Derfor 
kan alternativ 2  ikke anbefales. En ny EU-narkotikah andlingsplan (200 9-2012) som nævnt i 
alternativ 3.2  giver disse muligheder og er derf or det foretrukne alternativ. 
DA 7   DA 1.8. Overvågning og evaluering 
Den nye handlingsplan som beskrevet i alternativ 3.2  vil opstille en indikator og en 
tidsramme for hver foranstaltning og udpege de parter, der er ansvarli ge for gennemførelsen. 
Kommissionen vil fortsat udarbejde årlige stat usrapporter. En samlet evaluering af EU’s 
narkotikahandlingsplan (2009-2012)  og EU’s narkotikastrategi ( 2005-2012) vil blive foretaget 
i 2012. 
EONN og Europol vil fortsat udarbejde rapporter om situationen for narkotikaproblematikken 
inden for deres kompetenceområder. Den foreslåede handlingsplan vil lægge særlig vægt på at 
gøre strategiens følger for narkotikasituati onen mere målelig og foreslå indikatorer for 
udbudsbegrænsning og for retshåndhævelse.