KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 13.03.1996 
KOM(96) 73 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
OG REGIONSUDVALGET 
DET ALMENE TJENESTEUDBUD 
FOR TELEKOMMUNIKATION 
I PERSPEKTIVET AF ET FULDT LIBERALISERET MARKED 
EN VÆSENTLIG BESTANDDEL AF INFORMATIONSSAMFUNDET 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
I INDLEDNING 3 
II DEN NUVÆRENDE DEFINITION AF BEGREBET DET ALMENE 
TJENESTEUDBUD INDEN FOR TELEKOMMUNIKATION I DET 
EUROPÆISKE FÆLLESSKAB 4 
III SPØRGSMÅL VEDRØRENDE DET ALMENE TJENESTEUDBUDS 
UDVIKLING PÅ KORT SIGT 8 
IV UDVIKLINGEN AF DET ALMENE TJENESTEUDBUD FOR 
TELEKOMMUNIKATION OG ADGANGEN TIL AVANCEREDE 
TJENESTER INDEN FOR RAMMERNE AF 
INFORMATIONSSAMFUNDET 16 
V KONKLUSIONER 21 
BILAG 1 : 
TIDSPLAN FOR FORANSTALTNINGER PÅ KORT SIGT (1996-1998) 
BILAG 2 
DET ALMENE TJENESTEUDBUD FOR TELEKOMMUNIKATION I DET 
EUROPÆISKE FÆLLESSKAB I DAG 
BILAG 3 : 
LISTE OVER ORGANISATIONER, DER HAR INDSENDT SKRIFTLIGE 
SVAR PÅ TEMADOKUMENTET OM DET ALMENE TJENESTEUDBUD 
BILAG 4 : 
SAMMENDRAG AF DE VIGTIGSTE EMNER, SOM ER TAGET OP UNDER 
DEN OFFENTLIGE HØRING OM TEMADOKUMENTET OM DET ALMENE 
TJENESTEUDBUD 
I INDLEDNING 
I det nye informationssamfund er flere og flere mennesker - både privat og på arbejdet -
afhængige af moderne kommunikation. At være i stand til at kommunikere og arbejde 
sammen, enten via telefon, fax, e-mail eller elektroniske medier er en væsentlig og 
afgørende faktor for alle borgere og virksomheder. Europa-Kommissionens politik med 
hensyn til informationssamfundet har fra begyndelsen været at tage højde for behovet for 
at undgå et "samfund i to hastigheder" med på den ene side de mennesker, der har 
adgang til disse nye muligheder og er fortrolige med at bruge dem, og på den anden side 
dem, der er udelukket fra at drage fordel af den nye teknologi. 
Det almene tjenesteudbud er et dynamisk begreb i stadig udvikling. Det er et af 
grundelementerne i dette informationssamfund, og den prioritet, det tillægges, skal ses i 
lyset af Fællesskabets politik om en fuldstændig frigivelse af konkurrencen på 
telemarkederne fra 1. januar 19981. 
Telesektoren er et område kendetegnet af en utrolig grad af fornyelse og hastig 
teknologisk udvikling. Sektoren er af vital betydning for den europæiske økonomis 
overordnede konkurrenceevne. 1998 bliver skelsættende for adgangen til 
informationssamfundet, idet en effektiv konkurrence sikrer både erhvervslivet og borgerne 
fordele i form af valgmuligheder, kvalitet og de mest fordelagtige priser. Inden for disse 
rammer afspejler den nuværende definition af begrebet det almene tjenesteudbud, som 
findes i direktivet om taletelefoni2, forpligtelsen til at give adgang til det offentlige 
telefonnet og til at levere en prismæssigt overkommelig telefontjeneste for alle 
brugere, der med rimelighed anmoder om det. Dette definition indebærer en 
forbedring af den tjeneste, der i øjeblikket findes i Fællesskabet og udgør en garanti 
for, at disse fordele komme alle til gode, samt at forbrugernes interesser beskyttes aktivt. 
I lyset af de politiske aftaler fra 1993 og 1994 som følge af Kommissionens gennemgang 
af telemarkedet i 19923, hvor man slog til lyd for en fuldstændig liberalisering af denne 
sektor, har Rådet4, Europa-Parlamentet5, Det Økonomiske og Sociale Udvalg6 og 
Regionsudvalget7 alle erkendt, at en liberalisering går hånd i hånd med sideløbende 
foranstaltninger med henblik på at skabe de lovgivningsmæssige rammer, som sikrer 
tilrådighedsstillelsen af det almene tjenesteudbud. 
Europa-Parlamentet understregede "den centrale betydning af principperne om det 
almene tjenesteudbud med henblik på at sikre komplementaritet mellem økonomiske og 
sociale mål... og en ligevægt mellem liberalisering og behovet for at opretholde basale og 
prismæssigt overkommelige tjenester til alle forbrugere", mens Rådet identificerede det 
almene tjenesteudbud som givende "adgang til en defineret minimumtjeneste af en 
bestemt kvalitet til alle brugere og, i lyset af særlige nationale forhold, til en overkommelig 
pris". 
Som reaktion på disse udtalelser identificerer man i de lovgivningsmæssige rammer, som 
er indført på fællesskabsniveau, omfanget af en sådan tjeneste, tager spørgsmålet om 
overkommelige priser op og er i færd med at fastlægge regler for finansiering af denne 
tjeneste på et liberaliseret marked. 
Det er på denne baggrund, at Kommissionen har udarbejdet denne meddelelse. Dette er 
sket i lyset af resultaterne af en undersøgelse af niveauet og kvaliteten af de tjenester, 
der findes i medlemsstaterne og en offentlig høring om spørgsmål vedrørende det almene 
tjenesteudbud i løbet af efteråret 19958. (En detaljeret gennemgang af resultaterne 
findes i meddelelsens bilag to til fire. Der er tre formål med meddelelsen: 
- For det første at beskrive den nuværende definition af begrebet det almene 
3 
tjenesteudbud inden for telekommunikation både i forhold til de 
lovgivningsmæssige rammer og til den nuværende tilrådighedsstillelse af det 
almene tjenesteudbud i medlemsstaterne; 
For det andet for at tage praktiske spørgsmål op og foreslå løsninger og 
foranstaltninger med hensyn til den fremtidige udvikling af det almene 
tjenesteudbud samt 
For det tredje at anbringe det almene tjenesteudbud inden for telekommunikation i 
en større sammenhæng nemlig informationssamfundet. 
I DEN NUVÆRENDE DEFINITION AF BEGREBET DET ALMENE 
TJENESTEUDBUD INDEN FOR TELEKOMMUNIKATION I DET 
EUROPÆISKE FÆLLESSKAB 
Behovet for en definition af det almene tjenesteudbud på europæisk plan 
Tidligere var der ingen harmonisering på europæisk plan af det almene tjenesteudbud 
inden for telesektoren. Prioriteterne blev fastsat nationalt, og som følge af manglende 
konkurrence i de fleste lande gav dette blandede resultater; positive udviklinger såsom 
fuldkommen digitalisering af nettet i Frankrig eller den meget store udbredelse af tjenester 
i de skandinaviske medlemsstater, men også bekymringsvækkende fejl i visse lande i 
form af dårlig service, lange ventelister for at få en telefon eller lang ventetid for at få 
udbedret fejl9. 
Hvis et sådant mønster med vidt forskelligt udviklingsniveau, som er kendetegnende for 
monopolsituationen, får lov at fortsætte uhindret, vil det i betydelig grad undergrave 
målsætningen om at styrke den økonomiske og sociale samhørighed, som er fastsat i 
traktaten. Det samme ønske om at opnå en afbalanceret udvikling i de forskellige dele af 
Fællesskabet må også gælde i et liberaliseret miljø. 
Endvidere er det vigtigt for det indre markeds udvikling, at der findes et vist sæt 
minimumtjenester. Forskellige krav til levering af tjenester i medlemsstaterne ville hæmme 
udviklingen af europæiske teletjenester. 
Manglen på sammenhængende nationale opfattelser af det almene tjenesteudbud vil 
også kunne skabe nye hindringer for effektiv konkurrence. 
Der er nu skabt yderligere politisk dynamik i kraft af gennemførelsen af Maastricht­
traktaten med forpligtelsen til at opretholde en høj standard for forbrugerbeskyttelse i 
forbindelse med Fællesskabets politikker10. I den forbindelse vil de konkurrencekræfter, 
som bliver frigjort som følge af liberaliseringen, være en væsentlig faktor til forbedring af 
forbrugernes valgmuligheder og tjenesternes kvalitet. 
Hvilke krav til det almene tjenesteudbud er under indførelse i Det Europæiske 
Fællesskab i dag? 
Med Europa-Parlamentets og Rådets vedtagelse af direktivet om taletelefoni i december 
1995 har Fællesskabet nu for første gang identificeret et fælles omfang for kravet om det 
almene tjenesteudbud i EF. Derved har man valgt at opstille krav, som vil udgøre en 
garanti for et veldefineret serviceniveau på et liberaliseret marked, og som vil forbedre det 
nuværende serviceniveau mange steder i Fællesskabet 
Denne detaljerede beskrivelse af det almene tjenesteudbud, som findes i direktivet om 
taletelefoni, suppleres gennem en række foranstaltninger (gældende for de forskellige 
aspekter af det almene tjenesteudbud), som er fremsat som led i forberedelserne til et 
liberaliseret marked11. 
Den sidste del af dette koncept bliver de retningslinier, som Kommissionen skal bruge til 
at vurdere den måde, hvorpå medlemsstaterne planlægger at finansiere det almene 
tjenesteudbud. Disse offentliggøres i september 1996. 
Definitionen af det almene tjenesteudbud, som findes i ovennævnte retningslinier, 
omfatter den maksimale mængde tjenester, som kan medtages i beregningen af 
omkostningerne ved det almene tjenesteudbud. Kun disse omkostninger kan deles af 
markedsdeltagerne. 
Samtidig kan medlemsstaterne i henhold til subsidiaritetsprincippet frit fastsætte 
yderligere telekommunikationsrelaterede krav om levering af bestemte teknologier eller 
faciliteter (såsom digitale mobilnet eller ISDN-tjenester) og/eller fastsætte målsætninger 
for tjenester og dækning på nationalt plan under forudsætning af, at disse er 
forholdsmæssige, ikke-diskriminerende, fastsat på en gennemsigtig måde og i 
overensstemmelse med konkurrencebestemmelserne. Alle yderligere økonomiske byrder 
som følge af opfyldelsen af disse forpligtelser må ikke finansieres gennem ordningen for 
finansiering af det almene tjenesteudbud. 
a. Omfang 
Direktivets krav vedrørende taletelefoni omfatter levering af taletelefonitjenester via en 
fast forbindelse, som også giver mulighed for at bruge fax og modem12, samt levering 
af telefonistbistand, nødopkald og mulighed for at benytte fortegnelser (herunder 
levering af abonnentfortegnelser) samt tilrådighedsstillelse af offentlige 
betalingstelefoner. 
Brugerne skal også have adgang til offentliggjorte oplysninger om omkostninger ved 
og priser på tjenester, om deres kvalitet samt hvorvidt målsætningerne for kvalitet er 
opfyldt13. 
Ved at medtage netadgang under det almene tjenesteudbud får brugerne mulighed for 
ikke kun at få adgang til den definerede taletelefonitjeneste med alle tjenester, der 
kan leveres gennem de moderne telenet (dvs. alle borgere får mulighed for adgang til 
interaktive og on-line-tjenester herunder Internet, forudsat at de har en computer og et 
abonnement hos en Internet-udbyder14). Alligevel vil liniens kvalitet og hastighed have 
betydning for, hvor let det er at bruge disse tjenester. 
Denne definition af omfanget afspejler Europa-Parlamentet ønske om, at brugerne skal 
have en effektiv, pålidelig og prismæssigt overkommelig tjeneste med veldefinerede (og 
kontrollerede) serviceniveauer med hensyn til leveringstid inden tilslutning til nettet, 
transmissionskvaliteten og modtagelsen af opkald samt reparationstider. I direktivet 
fremmes udbudet af de nye tjenester, og dermed følges Parlamentets opfordring om 
yderst specifikke tjenester såsom adgang til udspecificeret fakturering, identifikation af 
kaldende nummer, opkald med tastaturtoner og medflytning af numre15 
b. Prismæssigt overkommelige tjenester 
Mens der har tegnet sig politisk enighed om, at prismæssigt overkommelige tjenester er et 
nøgleelement i det almene tjenesteudbud, er dette endni: ikke et udtrykkeligt krav i 
enhver definition af det almene tjenesteudbud. Prismæssigt overkommelige tjenester 
er et anliggende, der skal fastlægges nationalt, da det er så nært forbundet med 
særlige nationale forhold og nationale politiske mål (såsom regional udviklingspolitik). 
Den nuværende definition af det almene tjenesteudbud giver simpelthen de nationale 
myndighedsorganer mulighed for at indføre kontrol med priserne inden for det almene 
tjenesteudbud og regional udviklingspolitik. En sådan fremgangsmåde er i 
overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. I modsætning til områder som teknisk 
ydelse eller tjenestekvalitet, hvor det er muligt at fastsætte objektive standarder, virker det 
uhensigtsmæssigt at fastsætte et maksimum- eller minimumniveau for priserne (hvilket 
ville indebære prisregulering på europæisk plan), som skulle gælde for alle 
medlemsstater. 
Ikke desto mindre er prismæssigt overkommelige tjenester et nøgleelement ved 
udbredelsen af telekommunikationstjenester til alle borgere og fremskridtene i 
medlemsstaterne vil blive fulgt på nærmeste hold (se afsnit III nedenfor). 
c. Finansering af det almene tjenesteudbud 
Skiftet fra en monopolsituation til konkurrence betyder, at der er behov for regler for at 
afgøre, hvorvidt visse økonomiske byrder i forbindelse med det almene tjenesteudbud 
fordeles blandt markedsdeltagerne. Der er behov for fælles regler i hele Fællesskabet for 
at beregne, hvor meget det koster at levere det almene tjenesteudbud. 
Foranstaltningerne, der identificerer omfanget af det almene tjenesteudbud, ledsages 
derfor af principper for omkostningsregnskaber og finansiering gennem de foreslåede 
rammer for sammenkobling16, samt en ordning, der giver Kommissionen mulighed for at 
kontrollere, hvorvidt de nationale ordninger for det almene tjenesteudbud er i 
overensstemmelse med fællesskabsrammerne17 °. 
I henhold til disse rammer skal indbetalingerne ske (i) enten til en uafhængig fond for det 
almene tjenesteudbud på nationalt plan, hvorfra der skal foretages udbetalinger til de 
operatører, som leverer det almene tjenesteudbud eller (ii) direkte til operatører, der 
leverer det almene tjenesteudbud som supplerende betaling af de kommercielle afgifter 
vedrørende sammenkobling med deres net. 
Disse regler vil senere på året blive suppleret med de retningslinier for 
omkostningsregnskaber og finansiering, som omtales ovenfor. 
Den lovgivningsmæssige sikkerhed, som etableres gennem de aktuelle rammer har haft 
stor betydning, idet det har giver medlemsstaterne mulighed for at forberede deres 
nationale lovgivning i tide før fristen i 1998. Når der i denne meddelelse henvises til 
fællesskabsrammerne, henvises der således til hele pakken af foranstaltninger, der er 
tænkt som forberedelse af markedet til fuld liberalisering, med mindre andet anføres 
Forbedring af serviceniveauet mellem 1990 og 1995 
Niveauet for og udbudet af telekommunikation i Den Europæiske Union er blevet forbedret 
gennem de sidste fem år (se tabeller i bilag 2). Brugerne kan konstatere dette i praksis på 
forskellig vis. Valgmulighederne er ikke længere begrænset til farven på telefonen. 
Ventetiden på oprettelse af en forbindelse er blevet nedbragt betydeligt i næsten alle 
medlemsstater. Der opstår sjældnere fejl, og de udbedres hurtigere. I mange lande får 
brugerne erstatning, hvis aftalerne ikke holdes, eller hvis linien er ude af drift for længe. 
I Danmark, Frankrig, Nederlandene, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige har mere 
end 9 ud af 10 husstande telefon (se tabel A1 i bilag 2), mens tallet i Tyskland ligger meget 
tæt på 9 ud af 10 selv efter genforeningen. Der er også sket forbedringer i de mindre 
gunstigt stillede dele af Unionen, for eksempel er det nationale telefonnet i Irland og 
Portugal blevet udvidet betydeligt, idet andelen af husstande med telefon er steget fra 
henholdsvis 66% og 47% i 1990 til 80% og 75% i dag, hvilket til dels afspejler de 
investeringer, der er foretaget gennem Fællesskabets særlige plan for udvikling af 
telekommunikation i ugunstigt stillede områder (STAR-programmet). 
Hvad angår priserne på teletjenesterne har den generelle tendens siden 1990 været, at de 
faste elementer (oprettelsesafgift og abonnementsafgift) er steget sammen med taksten på 
lokalopkald i trafikstærke perioder. Samtidig er der sket betydelige nedsættelser af 
taksterne på internationale opkald og fjernopkald, og mange medlemsstater har udvidet 
adgangen til billige lokalopkald for at kompensere for stigningen i taksten i de trafikstærke 
perioder. På spørgeskemaet til medlemsstaterne kunne syv ud af otte medlemsstater 
opgive en gennemsnitlig prisændring, der viste, at de samlede priser i absolutte tal var 
faldet med mellem 5 og 43%. 
Brugernes krav bliver stadig mere avancerede. En hastigt stigende del af befolkningen 
bruger mobiltelefoner. I de skandinaviske medlemsstater ligger dette tal tæt på en ud af 
fire. I hjemmet bruges telefonlinien ikke kun til telefon eller telefonsvarer, men benyttes 
også til telefax eller modem. Der findes en lang række frikalds- eller betalingstjenester, og 
selv i forbindelse med de basale telefontjenester tilbydes mange brugere nye og 
avancerede telefonfunktioner såsom muligheden for at viderestille opkald til et andet 
nummer eller at blive underrettet om, at et andet opkald afventer på linien. 
Selv om den generelle tendens går i retning af forbedringer i tjenestens niveau og kvalitet, 
er der stadig behov for pres i kraft af konkurrence og lovgivning med henblik på at sikre, at 
denne proces fortsætter og tager yderligere fart, efterhånden som markedet bliver mere 
konkurrencebetonet. 
Hvad er årsagerne til den stadige forbedring af telefontjenesterne? 
Forbedringer af kvalitet og valgmuligheder er en direkte reaktion på de faldende 
omkostninger og større driftssikkerhed for tjenesternes og udstyrets vedkommende. 
Konkurrence også inden for terminaler, betalingstjenester og mobil kommunikation har 
tilskyndet til innovation, lavere priser og bedre kundeservice. Adskillelsen mellem 
operatører og myndigheder inden for teletjenester, et krav i henhold til fællesskabsretten 
siden 1990, har ført til mere effektiv lovgivning, idet staten har søgt at indføre klare mål, 
ofte i form af licensbetingelser eller forhandlede kontrakter, med de pågældende 
operatører. 
III SPØRGSMÅL VEDRØRENDE DET ALMENE TJENESTEUDBUDS 
UDVIKLING PA KORT SIGT 
Efter den offentlige høring står det nu klart, at der fortsat hersker tvivl om det aktuelle 
serviceniveau og konsekvenserne af den fri konkurrence. 
Spørgsmål, der stadig gælder trods den generelle forbedring af tjenesten. 
-Hvorfor anlægger Fællesskabet nu ikke en bredere definition af det almene 
tjenesteudbud? 
-Hvordan fastholder man overkommelige priser i en situation med fri konkurrence? 
-Hvad sker der med de nationale enhedspriser i en situation med fri konkurrence? 
-Hvordan kan det almene tjenesteudbud forbedres i de mindre begunstigede og tyndt 
befolkede regioner og områder af Fællesskabet? 
-Er betjeningen af brugere med handicap eller særlige behov tilstrækkelig? 
-Føres der effektivt tilsyn med tjenestekvaliteten i medlemsstaterne, bliver den håndhævet, 
og hvilken rolle skal Det Europæiske Fællesskab spille ved fastsættelsen af disse 
standarder? 
-Hvordan kan brugerne mere effektivt sammenligne tjenestekvalitet, priser, og endog 
hvorvidt priserne er overkommelige i de forskellige medlemsstater, og hvordan kan 
brugerne opnå en større rolle ved fastlæggelse af standarder for tjenestekvalitet og 
niveauet for prismæssigt overkommelige tjenester? 
Hvorfor anlægger Fællesskabet nu ikke en bredere definition af det almene 
tjenesteudbud? 
At definere omfanget af kravene til det almene tjenesteudbud er en vanskelig 
balanceakt. En for snæver definition af det almene tjenesteudbud kan medføre, at 
borgerne hindres i fuldt ud at deltage i samfundet. En for bred definition kan medføre, at 
markedskræfterne, som er den vigtigste faktor for indførelse af bedre tjenester, lavere 
priser og større fornyelse, bremses, eftersom nye markedsdeltagere afholder sig fra at gå 
ind på markedet. Ved at opnå den rette balance mellem de to yderpunkter varetages den 
enkelte borgers interesser på bedste vis. 
Forpligtelsen om det almene tjenesteudbud omfatter i øjeblikket ikke krav om levering af 
dedicerede linier18 eller ISDN19. Det er imidlertid tjenester, som enten kræves, eller som det 
anbefales at levere i hele Den Europæiske Union til omkostningsbaserede takster. Enhver 
større udvidelse af kravene til det almene tjenesteudbud anses i øjeblikket for forhastet, 
idet: 
-det vil kunne medføre, at brugere og husholdninger betaler for tjenester, de hverken 
behøver eller bruger; 
-omkostningerne (hvor disse skal deles med andre markedsdeltagere, f.eks. gennem en 
fond for det almene tjenesteudbud) vil faktisk kunne afskrække disse virksomheder fra at 
gå ind på markedet, hvorved konkurrencefordelene for alle brugere ville blive forsinket; og 
-man ville risikere at levere eller endda at yde støtte til tjenester, som brugerne ville kunne 
betale for på et normalt kommercielt grundlag. 
Tilrådighedsstillelsen af en taletelefonitjeneste til en overkommelig pris vil allerede betyde, 
at husholdninger og virksomheder i alle dele af Fællesskabet kan tale med hinanden, 
sende telefaxer og elektronisk post, tilslutte computere, så man kan "surfe" på Internettet 
og benytte andre on-line-tjenester. Det er den samme telefonlinie, som allerede benyttes til 
home-banking, tele-indkøb og on-line-informationstjenester, og som også kan bruges til 
levering af bestillingsvideotjenester. 
Samtidig ville det forhold, at nogle dele af Fællesskabet i øjeblikket ikke kan garantere 
endog dette basale serviceniveau (hvilket fremgår af resultaterne af 
spørgeskemaundersøgelsen over for medlemsstaterne), skabe risiko for stadig større 
regionale forskelle og indførelsen af det samfund i to hastigheder, som omtales ovenfor, 
hvis der ikke blev grebet ind i form af lovgivningsmæssige rammer og skabt mulighed for 
nye investeringer og aktive nationale myndighedsorganer. Der må derfor gives første 
prioritet til tilrådighedsstillelse af et ægte alment tjenesteudbud i hele Fællesskabet, og 
navnlig i de mindre gunstigt stillede områder af Fællesskabet. 
Samtidig er der en udbredt erkendelse af, at det almene tjenesteudbud er et dynamisk 
koncept i stadig udvikling, som skal tilpasses ændringerne i de europæiske borgeres 
behov og forventninger. Dette indebærer, at omfanget af det almene tjenesteudbud må 
revideres som grundlag for mere konkrete politiske indgreb, hvor dette er hensigtsmæssigt. 
Ikke desto mindre kræver de operatører, der er kravet om det almene tjenesteudbud, en vis 
grad af sikkerhed i forbindelse med de investeringsbeslutninger, der skal træffes. 
Udviklingshastigheden for begrebet skal derfor sættes i forhold til behovet for 
forudsigelighed i forbindelse med investeringsbeslutninger. 
Kommissionen vil derfor aflægge rapport pr. 1. januar 1998 og derefter med 
regelmæssige mellemrum om omfanget, kvaliteten, niveauet og den prismæssige 
overkommelighed af det almene tjenesteudbud i Det Europæiske Fællesskab og i lyset af 
de herskende omstændigheder vurdere behovet for en tilpasning af omfanget af det 
almene tjenesteudbud på europæisk plan under hensyntagen til behovet for at sikre en 
forudsigelig lovgivningssituation. 
De hovedpunkter, der vil blive behandlet i den rapport, samt kriterierne for denne vurdering 
findes i afsnit IV nedenfor. 
Hvordan fastholder man overkommelige priser i en situation med fri konkurrence? 
Selv om operatørernes omkostninger er faldet drastisk, er gevinsten sjældent blevet sendt 
videre til brugerne i form af lavere priser. Prisniveauet varierer betydeligt medlemsstaterne 
imellem (se tabel A7 i bilag 2 for en sammenligning af 1995-priserne i ecu). Nu hvor den 
frie konkurrence rykker nærmere, forsøger operatørerne at tilpasse deres priser. Dette er 
både udtryk for de eksisterende krav i henhold til fællesskabsrammerne om, at priserne i en 
monopolsituation skal være omkostningsbaserede20, og truslen om, at konkurrenternes 
priser på de mest udbyttegivende tjenester (dvs. erhvervskommunikation, fjernopkald og 
internationale samtaler) er lavere. 
Processen med en omstrukturering af taksterne, som skyldes politiske beslutninger om en 
liberalisering af sektoren, betyder, at nogle brugere, navnlig på kort sigt før konkurrencen 
rigtig tager til, vil få højere telefonregninger21. Denne proces er fortsat et grundlæggende 
element i forberedelserne tii et fuldt liberaliseret marked22. Samtidig er det vigtigt at sikre, 
at en yderligere gradvis og nødvendig omstrukturering ikKe får negative følger for 
brugerne, navnlig private brugere, der foretager få fjernopkald og internationale opkald og 
dermed ikke kan nyde godt af de lavere takster på disse områder. Denne grundlæggende 
målsætning kom klart til udtryk under den offentlige høring, hvor det fremgik, at de 
nuværende rammer, som ganske vist fremmer prismæssigt overkommelige tjenester, 
endnu ikke omfatter udtrykkelige krav om, at tjenesterne skal leveres til en 
overkommelig pris. 
På kort sigt er det meget vigtigt at beskytte de mest sårbare brugergrupper, og især de 
private brugere, mod virkningerne af omstruktureringen. Medlemsstaterne skal sikre, at de 
nationale myndighedsorganer om nødvendigt indfører særlige takstordninger23, prislofter24 
og andre ordninger med henblik på at afbøde omstruktureringens indvirkning på 
oprettelsesafgifter, månedlige abonnementsafgifter og takster. Dette er særlig vigtigt på 
tærsklen til indførelsen af det liberaliserede marked samt for brugere i de mindre 
begunstigede og tyndt befolkede dele af Fællesskabet. Sådanne målrettede og særlige 
takstordninger findes allerede i forskellig udstrækning i alle medlemsstaterne, og der findes 
en liste over dem i tabel A10 i bilag 2. Mulige omkostninger i forbindelse med 
tilradighedsstillelsen af disse ordninger kan finansieres via finansieringsordningen for det 
almene tjenesteudbud. 
Som nævnt ovenfor vil man i rapporten inden 1. januar 1998 ligeledes vurdere udviklingen i 
priserne på forskellige telekommunikationstjenester og overveje behovet for yderligere 
foranstaltninger på fællesskabsplan med henblik på at sikre alle borgere adgang til 
tjenesterne til en overkommelig pris. 
Ikke desto mindre drejer det sig om overkommelige priser og ikke om at bremse enhver 
tilpasning af prisstrukturerne. Overkommelige priser for det samlede tjenesteudbud skal 
opretholdes for alle brugere, navnlig de sårbare grupper som handicappede eller personer 
med lav indkomst. Vurderingen af overkommelige priser er principielt et spørgsmål, som 
skal behandles nationalt af det relevante nationale myndighedsorgan inden for de rammer, 
der fastsættes i fællesskabslovgivningen og under hensyntagen til den særlige nationale 
situation samt synspunkter fra bruger- og forbrugerorganisationer. 
Forbrugerorganisationerne har også gjort opmærksom på, at man mener, at der er behov 
for en sammenligning på fællesskabsplan af tjenesternes relative prismæssige 
overkommelighed. 
Overkommelige priser er ikke kun et spørgsmål om den samlede pris, for mange 
brugere er det også et spørgsmål om at klare den ugentlige og månedlige udgift og at 
være i stand til at forudsige prisen på et opkald. 
Så snart der er indført en reel konkurrencesituation, vil der sandsynligvis blive udbudt et 
langt større antal betalingsordninger, for eksempel afdragelse af oprettelsesafgiften over 
en række kvartalsvise rater eller betaling af et højere abonnementsgebyr mod gratis eller 
billigere lokalopkald eller indenlandske opkald. En sådan fleksibilitet vil give brugerne, 
navnlig dem med lav indkomst, langt bedre mulighed for at forudsige, hvor meget telefonen 
koster dem om måneden. 
Samtidig ønsker mange brugere også flere oplysninger om deres forbrug på regningen. 
Endelig ønsker brugerne mere kontrol med deres udgifter, for eksempel muligheden for at 
spærre opkald til bestemte numre såsom betalingstjenester eller internationale opkald. 
Hvad sker der med de nationale enhedspriser i en situation med fri konkurrence? 
I en situation med fuldstændig fri konkurrence vil der sikkert ske fornyelser med hensyn ti! 
den måde tjenesterne leveres og prissættes på, hvorved de fleste brugere får en reel 
valgmulighed og mulighed for at opnå besparelser. Samtidig er det, som understreget 
10 
ovenfor, et grundlæggende ansvar for de nationale myndighedsorganer at sikre, at det 
almene tjenesteudbud er prismæssigt overkommeligt for alle brugergrupper, enten 
som følge af konkurrencen eller gennem lovgivningsmæssige indgreb. 
Dette indebærer, at lovgiverne i lyset af de særlige nationale forhold vurderer, hvad der kan 
anses for en "rimelig" pris for brugere i bestemte områder. 
I øjeblikket kræver medlemsstaterne mindst, at den pågældende operatør leverer en 
landsdækkende standardpakke af tjenester (i praksis et sæt geografiske 
gennemsnitstakster) for de fleste om ikke alle teletjenester (herunder basale 
telefontjenester). Resultatet er, at de samme takster er gældende i hele landet, selv om 
udgifterne til at levere tilslutning og tjenester i en region kan være højere end i andre. Dette 
bidrog tidligere til at sikre, at tjenesterne var økonomisk overkommelige for borgere i alle 
dele af et land. 
I en monopolsituation medfører en sådan geografisk prisudligning ikke automatisk, at 
operatørerne oppebærer tab ved at levere alle tjenester i områder med høje omkostninger, 
for på grund af den manglende konkurrence kan de opkræve priser for tjenester, der ikke 
er en del af det almene tjenesteudbud, såsom dedicerede linier, hvilket sikrer overskud selv 
i områder med høje omkostninger. 
På et liberaliseret marked må alle forsøg på ensartet prisfastsættelse ledsages af 
garantier om mere prismæssigt overkommelige tjenester. Alt i alt er situationen 
imidlertid mere kompliceret end tidligere. 
Efterhånden som der etableres en konkurrencesituation, navnlig i byer og andre områder, 
som kan betjenes forholdsvis billigt, vil nye markedsdeltagere måske koncentrere sig om 
kunderne der og tilbyde lavere priser end den eksisterende operatør. 
En konsekvent opretholdelse af ensartede priser på landsplan ville, (i) hvis priserne 
opretholdes på det nuværende niveau, indebære en risiko for, at den eksisterende operatør 
mister store markedsandele i byer og områder med lave omkostninger; (ii) hvis priserne 
blev sænket på landsplan for at matche de lavere priser, som konkurrenterne tilbød i visse 
områder, stille større krav til finansieringen fra andre markedsdeltagere for at dække de 
lavere indtægter i områder med høje omkostninger, som var brugt til finansiering af det 
almene tjenesteudbud.25 
Presset fra konkurrencen vil sandsynligvis med tiden tilskynde til en gradvis opgivelse af de 
konsekvente geografiske gennemsnitspriser til fordel for betydeligt mere fleksible 
takststrukturer. Det vil formentlig medføre, at der indføres forskellige takster for de samme 
tjenester i forskellige dele af samme land. 
Den større fleksibilitet er betinget af, at de lovgivningsmæssige rammer (i) indeholder 
passende foranstaltninger til at sikre prismæssigt overkommelige tjenester (som de 
overfor nævnte); (ii) sikrer, at prisstigninger for brugere i afsides liggende områder og 
landdistrikter, ud over justeringer med henblik på omkostningsbasering, ikke bruges 
til at dække operatørernes indtægtstab fra prissænkninger andetsteds og (iii) sikrer, at 
eventuelle prisforskelle mellem områder med høje omkostninger og områder med lave 
omkostninger ikke gør det almene tjenesteudbud uoverkommelig rent prismæssigt. 
Hvordan kan det almene tjenesteudbud forbedres i de mindre begunstigede og tyndt 
befolkede regioner og områder af Fællesskabet? 
Selv om de nuværende lovgivningsmæssige rammer (og nav.iig kravene med hensyn til 
taletelefoni, sammenkobiing og et minimumsæt af faste kredsløb) er udformet for at 
11 
garantere tilrådighedsstillelse af et alment tjenesteudbud over hele Fællesskabet, er 
Kommissionen og medlemsstaterne fortsat opmærksomme på de særlige problemer, som 
mindre begunstigede og tyndt befolkede områder står overfor26. 
Spørgsmålet om det almene tjenesteudbuds, og teletjenesterne generelt, omfang og 
prismæssige tilgængelighed er af vital betydning for Fællesskabets mindre 
begunstigede områder. Dette afspejler det traditionelt lavere niveau hvad angår udvikling, 
efterspørgsel og indkomst i sådanne områder og de undertiden højere omkostninger ved 
installering, drift og vedligeholdelse som følge af placering eller klima. 
Disse aspekter blev fremhævet af en række operatører, myndigheder og 
brugerorganisationer, som er placeret i disse områder, og de bliver af endnu større 
betydning i forbindelse med informationssamfundet. Kommissionen vil fortsat arbejde for 
at sikre, at en kombination af liberalisering og ny teknologi mindsker snarere end 
øger de eksisterende regionale forskelle inden for Det Europæiske Fællesskab. 
Eftersom den fuldstændige liberalisering endnu ikke er nået ud til mange af de mindre 
begunstigede områder i Fællesskabet, er det vanskeligt at vurdere de faktiske 
konsekvenser og positive virkninger, der kan ske i form af bedre tjenestekvalitet, 
valgmuligheder og priser samt øgede private investeringer. Hertil kommer, at udgifterne til 
levering af tjenester i afsides liggende områder og landdistrikter fortsat falder som følge af 
den nye teknologi (såsom mobil eller trådløs kommunikation) og muligvis vil falde 
yderligere, hvor telefontjenesterne kan leveres sammen med andre nye tjenester (herunder 
audio-visuelle tjenester og informationstjenester). 
Erfaringerne fra liberaliserede markeder som i Det Forenede Kongerige, Finland og Sverige 
eller den hastige vækst i digital mobilkommunikation under et duopol er imidlertid 
opmuntrende, skønt der må udvises en vis forsigtighed ved at overføre erfaringerne fra 
mere udviklede lande i Fællesskabet med en forholdsmæssig højere levestandard direkte 
til andre regioner i Fællesskabet, navnlig på grund af de højere forholdsmæssige 
omkostninger ved tilrådighedsstillelse af det almene tjenesteudbud til mindre begunstigede 
områder2'. 
På den anden side man store bekymringer med hensyn til prisændringers mere markante 
betydning for både private kunder og erhvervskunder i disse områder samt den takt, 
hvormed de vil kunne nyde godt af fordelene fra konkurrencen sammenlignet med de 
udviklede områder i EF. Endvidere kan liberaliseringsprocessen ved at frigøre privat 
investering begunstige investeringer i tjenester og infrastruktur i områder med stor 
efterspørgsel og et forholdsvis lavt omkostningsniveau. 
Kommissionen må være opmærksom på faren for, at de forskellige hastigheder, hvormed 
områderne i Fællesskabet forsynes med infrastruktur, tjenester og færdigheder, som er 
nødvendige for det tilstundende informationssamfund, kan bidrage til at opretholde en 
slags "tidsforskel" og yderligere forstærke sociale og økonomiske forskelle. Disse 
spørgsmål skal naturligvis tages op i forbindelse med Fællesskabets samhørighedspolitik. 
Med hensyn til de to ønsker om at fremme investeringer i nettet og levering af tjenester til 
hele medlemsstatens område samt at undgå en betydelig tidsforskel medlemsstaterne 
imellem skal der fortsat både på nationalt plan og på fællesskabsplan gives prioritet til 
videreudvikling og udvidelse af de eksisterende net. 
Ud over de rammer, der findes takket være det almene tjenesteudbud, vil Fællesskabets 
strukturfonde samt andre initiativer på fællesskabsplan og nationalt plan fortsat udgøre et 
supplement til den private finansiering - til opgaven med at modernisere og udvikle 
teleinfrastrukturen i de mindre begunstigede områder af Fællesskabet, hvilket er sket med 
12 
succes i mange dele af Irland. 
Gennemførelsen af programmerne for indførelse af digitalnet navnlig i Grækenland, 
Portugal, Spanien og Syditalien bør i særdeleshed prioriteres højt. Der tages også højde 
for behovet for relevante uddannelsesinitiativer og pilotprojekter, der sigter på at fremme 
bevidstheden og efterspørgslen. 
Af alle disse grunde er der særlig grund til nøje at overvåge udviklingen i disse regioner 
for at gennemføre passende foranstaltninger til styrkelse af den økonomiske og sociale 
samhørighed. Nedenfor beskrives de nærmere aspekter vedrørende denne overvågning, 
navnlig med hensyn til prisudvikling og indsamling af data, der giver mulighed for at 
sammenligne, hvorvidt tjenesterne relativt set er prismæssigt overkommelige. 
I lyset af denne overvågning vil Kommissionen regelmæssigt fastlægge, hvorvidt 
definitionen og omfanget af det almene tjenesteudbud skal revideres, eller hvorvidt der skal 
anvendes nye eller allerede eksisterende mekanismer (for eksempel regional 
udviklingspolitik) for at tage højde for liberaliseringens særlige konsekvenser i disse 
områder. 
Er betjeningen af brugere med handicap eller særlige behov tilstrækkelig? 
Nogle grupper af forbrugere har særlige behov, som det eksisterende almene 
tjenesteudbud enten ikke altid opfylder eller ikke gør det til en overkommelig pris. Dette 
aspekt er blevet fremhævet af Europa-Parlamentet. Telekommunikation giver sådanne 
brugere en livline til resten af samfundet, og begrebet det almene tjenesteudbud bør 
omfatte en garanti for, at sådanne brugere nyder godt af et serviceniveau til en 
overkommelig pris, der svarer til det, brugere uden handicap får under hensyntagen til 
nettets udviklingsgrad og markedets efterspørgsel. Eksempler, der kom frem under 
høringen, omfatter både tilrådighedsstillelse af tjenester i hjemmet (såsom video- eller 
teksttelefoner til døve) samt på offentlige steder. Den kan om nødvendigt også omfatte 
levering af særtjenester (såsom knudepunkttjenester, der giver brugere af teksttelefoner 
mulighed for at kommunikere med brugere uden teksttelefoner) eller særligt tilpasset 
udstyr. 
Et andet aspekt ved at udvide den eksisterende tjeneste til bestemte brugere kunne 
omfatte tilbud om særlige eller nye tjenester (såsom offentlige bokse til talebaseret 
elektronisk post) til brugere, som kun med vanskelighed kan modtage opkald, fordi de ikke 
har adgang til egen telefon. De folk, der nyder godt af en sådan tjeneste, som kører på 
forsøgsbasis i en række medlemsstater, kan omfatte grupper som hjemløse, hvorved man 
anerkender telekommunikationens rolle ved bekæmpelse af social udstødelse. 
Det bliver så et anliggende for den nationale socialpolitik snarere end for 
finansieringsmekanismerne for det almene tjenesteudbud, hvorvidt der skal ydes specifik 
finansiel støtte for at sikre, at bestemte brugergrupper har adgang til sådanne tjenester. 
Føres der effektivt tilsyn med tjenestekvaliteten i medlemsstaterne, bliver den 
håndhævet, og hvilken rolle skal Det Europæiske Fællesskab spille ved 
fastsættelsen af disse standarder? 
I henhold til direktivet om taletelefoni kræves det, at medlemsstaterne fastsætter indikatorer 
for tjenestekvaliteten på en række forskellige punkter, for eksempel hvor længe det tager at 
få en telefon, hvor længe det tager, før et opkald går igennem og hvor stor en procentdel af 
de offentlige telefonbokse, der er i funktionsdygtig stand. Dette bygger simpelthen på 
almindelig praksis i de fleste medlemsstater. Resultaterne skal offentliggøres, og de viser i 
hvilket omfang de pågældende operatører opfylder disse målsætninger. 
13 
Selv om dette giver større gennemsigtighed, bliver systemet først helt effektivt, hvis det 
suppleres med aktiv overvågning og om nødvendigt håndhævelse af disse standarder 
(med passende sanktionsmuligheder herunder muligheden for at inddrage licenser, hvis 
det konsekvent ikke lykkes at opfylde målsætningen) fra medlemsstaternes 
telemyndigheder. Endvidere bør der være klare og entydige procedurer, der giver brugerne 
mulighed for at indbringe klager over operatøren. 
Hvis man ser ud over de nuværende rammer, er det vigtigt, at de forskellige niveauer af 
tjenestekvalitet samt de forskellige mål på nationalt plan ikke skaber hindringer for 
udviklingen af det indre marked og forvrider konkurrencen inden for Fællesskabet. Det er 
ligeledes væsentligt, at medlemsstaterne ved fastsættelsen af tjenesteniveauet opretholder 
en høj grad af forbrugerbeskyttelse. 
I den sammenhæng og i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet bør der defineres 
en minimumkvalitet for tjenestemålsætningerne på fællesskabsplan som en 
referenceramme, inden for hvilken der kan fastsættes mere detaljerede nationale mål 
(under hensyntagen til situationen i de enkelte medlemsstater). 
Hvordan kan brugerne mere effektivt sammenligne tjenestekvalitet, priser, og endog 
hvorvidt priserne er overkommelige i de forskellige medlemsstater, og hvordan kan 
brugerne opnå en større rolle ved fastlæggelse af standarder for tjenestekvalitet og 
niveauet for prismæssigt overkommelige tjenester? 
Det er klart, at på trods af de generelle forbedringer er der stadig stor forskel på tjenestens 
kvalitet og niveau i medlemsstaterne, samt i hvilket omfang sanktionerne findes og 
anvendes, når operatørerne ikke opfylder målsætningerne. Dette skal ses i sammenhæng 
med de vanskeligheder, nogle nationale myndighedsorganer har med at finde frem til 
basale indikatorer for det almene tjenesteudbud, såsom antallet af husholdninger med 
telefon, og den manglende sammenlignelighed af visse data medlemsstaterne imellem. 
Kravene i direktivet om taletelefoni bør hjælpe på denne situation, idet der indføres en 
forpligtelse til at opstille og offentliggøre indikatorer for tjenestens kvalitet på nationalt plan. 
Men brugerne ønsker mere end dette, og det forskelligartede serviceniveau i 
medlemsstaterne har indflydelse på tilradighedsstillelsen af europæiske net og tjenester. 
Set mere generelt bør forbrugernes deltagelse ved fastsættelsen af målsætningerne for 
serviceniveau og mere generelt i beslutningerne vedrørende det almene tjenesteudbuds 
fremtidige udvikling styrkes både på nationalt og på europæisk plan. 
14 
OVERVÅGNING AF UDVIKLINGEN I PRISER OG DEN RELATIVE OVERKOMMELIGHED AF 
TELEKOMMUNIKATIONSTJENESTER I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB OG TILPASNING AF 
EUROPAS TELEKOMMUNIKATIONSSTRUKTUR PÅ KORT SIGT SOM REAKTION PÅ 
OVENNÆVNTE FAKTORER 
I. OVERVÅGNING AF PRISUDVIKLINGEN OG DEN RELATIVE OVERKOMMELIGHED AF 
TJENESTERNE 
I tråd med det generelle forslag om pr. 1. januar 1998 at revidere omfanget, niveauet, 
kvaliteten og overkommeligheden af det almene tjenesteudbud i Fællesskabet har 
Kommissionen til hensigt i tæt samarbejde med medlemsstaterne og med 
udgangspunkt i det igangværende arbejde på nationalt plan at : 
V udvikle en "kurv af tjenester" for at opnå sammelignelige oplysninger om den 
relative overkommelighed af tjenester inden for Fællesskabet og mellem de 
forskellige regioner i medlemsstaterne; 
V identificere udgiftsstrukturen til det almene tjenesteudbud i Fællesskabet (dvs. 
hvilken andel (både på nationalt og regionalt niveau) af gennemsnitlige privat- og 
virksomhedsregninger vedrører abonnementsafgift, lokale opkald, fjernopkald og 
internationale opkald samt opkald til betalingstjenester), og 
V identificere hvor de største udgifter til det almene tjenesteudbud findes (dvs. i 
by- eller landområder; målrette støtte mod specifikke grupper af forbrugere eller 
områder med særlig høje udgifter), i medlemsstaterne. 
De indsamlede resultater vil give Kommissionen og medlemsstaterne mulighed 
for at yde mere målrettet støtte og identificere bedste praksis. 
II TILPASNING AF RAMMERNE FOR EUROPÆISK TELEKOMMUNIKATION PÅ KORT SIGT 
Kommissionen har til hensigt at tage følgende emner op i form af en ændring af 
direktivet om taletelefoni28: Disse skridt sigter på: 
V At videreudvikle definitionen på det almene tjenesteudbud for at opstille en klar 
forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre dennes levering til overkommelige 
priser;29 at sikre et tilsvarende serviceniveau for brugere med handicap til en 
overkommelig pris; at give brugerne flere oplysninger om og mere kontrol med, 
hvad de bruger30; og sikre, at brugerne har adgang til og mulighed for at bruge 
interaktive tjenester (såsom home-banking eller automatiske omstillinger31). 
V At kræve, at medlemsstaterne afskaffer restriktioner, som i øjeblikket begrænser 
udbudet af målrettede eller fleksible takstordninger; og sikre, at de tager 
passende foranstaltninger (f.eks. målrettede takstordninger og prislofter), som 
er nødvendige for at opretholde prismæssigt overkommelige tjenester for alle 
brugere, både de særlig sårbare grupper såsom ældre, handicappede, folk, der 
ikke bruger telefonen særlig meget eller folk med lave indkomster. Disse 
foranstaltninger er særlig vigtige på tærsklen til fuld liberalisering. 
V At tage hensyn til kravet om gradvis tilpasning af taksterne i forhold til udgifter, idet 
medlemsstaterne skal sikre: 
15 
- at prisstigninger i fjerntliggende områder og landdistrikter ikke bruges til at 
kompensere for indtægtstab, der skyldes prisnedsættelser andre steder, og 
- at forskellen mellem priser i områder med høje omkostninger og områder med 
lave omkostninger ikke bringer det almene tjenesteudbud til rimelige priser i fare. 
V At sikre, at der indsamles flere oplysninger om tjenestens omfang, niveau, 
prismæssige overkommelighed og kvalitet i EF.32 Dette har stor betydning, hvis 
der skal føres effektivt tilsyn med det almene tjenesteudbud og udarbejdes 
passende målsætninger for tjenestekvaliteten inden for de eksisterende rammer i 
Fællesskabet. 
V At definere målsætninger for tjenestens minimumkvalitet på europæisk plan som et 
grundlag, hvorpå mere detaljerede nationale mål (under hensyntagen til den 
særlige situation i de enkelte lande) kan fastsættes. 
Kommissionen vil endvidere 
V Tilskynde til foranstaltninger fra medlemsstaternes og Fællesskabets side for at 
give alle brugere mulighed for at få adgang til computernet såsom Internet33 (i form 
af højere hastigheder på adgangen til nettet). 
V Aflægge rapport pr. 1. januar 1998 og derefter med regelmæssige mellemrum 
om kvaliteten, niveauet og omfanget af det almene tjenesteudbud i Fællesskabet. 
Denne rapport vil i særlig grad indeholde en beskrivelse af udviklingen i forhold til 
private brugere og i de mindre begunstigede områder herunder fremskridtene med 
hensyn til en omstrukturering af taksterne. (Øvrige spørgsmål, som vil blive 
behandlet i rapporten findes beskrevet i afsnit IV nedenfor). Som nævnt ovenfor vil 
rapporten beskæftige sig med behovet for i lyset af de gældende forhold at tilpasse 
omfanget af det almene tjenesteudbud på europæisk plan under hensyntagen til 
behovet for forudsigelighed til brug ved investeringsbeslutninger. 
V Fremme inddragelsen af forbrugerrepræsentanter i beslutningerne om det 
nuværende og fremtidige omfang af det almene tjenesteudbud (og navnlig i forhold 
til etablering og overvågning af tjenestens kvalitet og prismæssige 
overkommelighed). Dette er betinget af tilstrækkelige oplysninger om det almene 
tjenesteudbuds omfang, niveau, kvalitet og prismæssige overkommelighed i EF for 
at sikre større gennemsigtighed og reel inddragelse af private brugere. Det vil også 
blive overvejet at nedsætte et tilsynsudvalg, der skal repræsentere brugernes 
interesser. 
En tidsplan for disse foranstaltninger findes i bilag 1. 
IV UDVIKLINGEN AF DET ALMENE TJENESTEUDBUD FOR 
TELEKOMMUNIKATION OG ADGANGEN TIL AVANCEREDE TJENESTER 
INDEN FOR RAMMERNE AF INFORMATIONSSAMFUNDET 
Det almene tjenesteudbud anerkendes som et væsentligt element ved det globale 
informationssamfund. Dette blev anerkendt ved det særlige G7-topmøde om 
informationssamfundet i Bruxelles i februar 1995. De deltagende ministre identificerede det 
at "sikre generel tilrådighedsstillelse af og almen adgang til tjenester som et af de otte 
hovedprincipper bag gennemførelsen af deres fælles visioner om informationssamfundet. 
16 
Fællesskabet støtter gennem sine lovgivningsmæssige rammer tilrådighedsstillelse og 
udvikling af det almene tjenesteudbud, mens det samtidig ser videre end den aktuelle 
definition af det almene tjenesteudbud for telekommunikation for gennem en række 
forskellige initiativer aktivt at fremme brugen af avancerede telekommunikationstjenester på 
områder som uddannelse og sundhedsvæsen inden for rammerne af 
informationssamfundet (for eksempel gennem pilot- og simulationsprojekter, 
bevidsthedsskabende foranstaltninger samt udvikling af offentlige-private partnerskaber). 
Ved den seneste reform af telesektoren i USA skuede man også videre end den aktuelle 
definition af det almene tjenesteudbud inden for telekommunikation, som i henhold til deres 
lovgivning for eksempel består i at tilbyde udbredt adgang til kvalitetstjenester til rimelige 
takster og at sikre, at landdistrikter og områder med høje omkostninger har adgang til 
telekommunikations- og informationstjenester til priser, der kan sammenlignes med 
priserne i byområder34. 
I den amerikanske telelovgivning ser man imidlertid længere end den grundlæggende 
definition af det almene tjenesteudbud, og inden for de lovgivningsmæssige rammer tager 
man også højde for de samme prioriteter, som nu også er på Fællesskabets dagsorden. I 
den amerikanske lovgivning identificeres skolers, sundhedsinstitutioners og bibliotekers 
adgang til avancerede telekommunikationstjenester som et af principperne til "fremme af 
det almene tjenesteudbud" i fremtiden. Til forskel fra fremgangsmåden i EU synes man i 
USA at blande en politik for det almene tjenesteudbud for telekommunikation sammen med 
målsætninger for uddannelse, sundhedsvæsen eller informationspolitik på nationalt plan. 
I Fællesskabet er den lovgivningsmæssige behandling af det almene tjenesteudbud for 
telekommunikation omhyggeligt reguleret gennem anvendelsen af subsidiaritetsprincippet. 
Dette har begrænset foranstaltningerne på fællesskabsplan til det, der er nødvendigt for at 
sikre en høj grad af forbrugerbeskyttelse. Under alle omstændigheder er udviklingen af 
definitionen på det almene tjenesteudbud for telekommunikation kun én blandt en række 
faktorer, som har indflydelse på indførelsen af avancerede teletjenester i Fællesskabet. 
Fastlæggelsen af grundlaget for den fremtidige udvikling inden for det almene 
tjenesteudbud giver anledning til nogle grundlæggende spørgsmål. 
Skal det almene tjenesteudbud for telekommunikation fortsat udelukkende finansieres af 
virksomheder inden for sektoren, eller bør man også inddrage andre finansieringsmetoder 
(dvs. større direkte finansiering fra statens side/stimulering af offentlige-private 
partnerskaber)? Skal de rammer, der etableres på fællesskabsplan, blot udgøre en reaktion 
på risikoen for, at markedskræfterne alene ikke giver tilstrækkelig garanti for, at alle 
borgere sikres adgang til tjenesten til en overkommelig pris, eller skal det være noget mere 
- et forsøg på at styre udviklingen af markeder og/eller teknologier? Der findes i øjeblikket 
ikke noget enkelt svar på disse spørgsmål. I virkeligheden vil informationssamfundets 
udfordringer blive taget op både gennem en videreudvikling af begrebet det almene 
tjenesteudbud samt gennem en række andre initiativer inden for den offentlige og private 
sektor med henblik på at stimulere efterspørgslen på og udbudet af tjenester i 
informationssamfundet. 
Brugerefterspørgsel og teknologisk udvikling skal være de afgørende elementer i den 
fremtidige udvikling af det almene tjenesteudbud35. 
Enhver udvidelse vil derfor sandsynligvis omfatte en kombination af en markedsbaseret 
analyse af efterspørgslen på og en omfattende adgang til en bestemt tjeneste samt en 
politisk vurdering af dens sociale og økonomiske ønskværdighed. Først når disse to 
kriterier er opfyldt, kan det forsvares at indføre et juridisk krav om at garantere, at tjenesten 
bliver alment tilgængelig til en overkommelig pris. 
17 
r'ormålet med denne meddelelse er ikke på nuværende tidspunkt at forsøge at identificere 
teletjenester, som man fremover bør overveje at inkludere i det almene tjenesteudbud, men 
der peges snarere på generelle områder, hvor der allerede foregår arbejde med henblik på 
at forberede informationssamfundet. Samtidig kræves det allerede i de eksisterende 
rammer, at medlemsstaterne fastsætter mål for indførelse af visse avancerede 
telefonfaciliteter36 over hele Fællesskabet (som ikke i øjeblikket er med under det almene 
tjenesteudbud), og dette vil fortsat være et vigtigt element i Fællesskabets arbejde. 
Som nævnt i afsnit II ovenfor vil Kommissionen gennemføre en omfattende gennemgang 
pr. 1. januar 1998 af omfanget, niveauet, kvaliteten og den prismæssige overkommelighed 
af det almene tjenesteudbud i Det Europæiske Fællesskab samt overveje behovet for at 
tilpasse omfanget af det almene tjenesteudbud på europæisk plan i lyset af de gældende 
forhold og under hensyntagen til ovenstående kriterier. 
Eksempler på spørgsmål vedrørende den fremtidige udvikling af 
krav til det almene tjenesteudbud, som vil blive behandlet i den 
første overvågningsrapport 
Ud over vurderingen af spørgsmål vedrørende krav til niveauet og 
kvaliteten af den nuværende universelle tjeneste vil rapporten indeholde 
en undersøgelse af: (i) tekniske indikatorer for tjenestekvalitet (og 
hvorvidt omkostningerne sættes i forhold til tilradighedsstillelsen), (ii) 
indikatorer af særlige sociale eller økonomiske behov, (iii) 
udviklingen i priser og tjenesternes relative prismæssige 
overkommelighed samt (iv) udviklingen i andre dele af verden. 
I forbindelse med de to første spørgsmål vil følgende blandt andet blive 
behandlet i rapporten: 
Tekniske indikatorer for de enkelte medlemsstater vil omfatte: 
-Andelen af husholdninger med personlige computere og 
husholdninger med adgang til on-line-tjenester 
-Udbredelsen af digitalnet 
-Udbredelsen af ISDN i virksomheder, private hjem og 
lokalsamfundene 
-Udbredelsen af fjernarbejde 
-Procentdel af skoler, hospitaler og biblioteker med adgang til on-line-
informationstjenester 
Spørgsmål vedrørende særlige sociale eller økonomiske behov vil 
omfatte: 
-Spørgsmål vedrørende uddannelses- og sundhedsinstitutioner 
-Spørgsmål vedrørende mindre begunstigede og tyndtbefolkede 
områder 
Særlige sociale behov hos bestemte brugergrupper (såsom 
handicappede) 
18 
Fremme af informationssamfundet 
Ud over opretholdelsen og udviklingen af det almene tjenesteudbud vil offentlige-private 
initiativer spille en vigtig rolle ved fremme af adgangen til nye teletjenester i 
informationssamfundet. 
Inden for rammerne af informationssamfundet vil nye interaktive tjenester blive stillet til 
rådighed for alle borgere i Fællesskabet, således at fordelene ved ny teknologi og nye 
tjenester kan udnyttes i områder som boglig uddannelse og erhvervsuddannelse, 
sundhedssektoren og adgang til offentlige informationer. Dette vil så igen være til gavn 
for samfundets overordnede økonomiske effektivitet. Telekommunikationens vigtigste rolle 
bliver at fungere som en motorvej, via hvilken mange af disse nye tjenester kan tilbydes, og 
konkurrencekræfterne stimulerer til prisnedsættelser og fornyelse, som er centrale faktorer i 
den igangværende revolution. 
Der var i forbindelse med høringsproceduren bred enighed om, at selv om det almene 
tjenesteudbud for telekommunikation ikke kan adskilles fra det brede politiske syn på 
informationssamfundet, bør hverken adgangen til disse tjenester eller selve tjenesterne på 
nuværende tidspunkt medtages i den aktuelle definition af det almene tjenesteudbud. 
Ikke desto mindre har Kommissionen understreget betydningen af boglig og 
erhvervsmæssig uddannelse i informationssamfundet, navnlig i forbindelse med at udstyre 
arbejdsstyrken med hensigtsmæssige færdigheder til brug i informationsalderen med 
henblik på at fremme beskæftigelsesmuligheder og overordnet konkurrenceevne. 
Kommissionen har derfor forpligtet sig til at lette adgangen til og brugen af avancerede 
kommunikations- og informationstjenester på uddannelsesområdet. Tilradighedsstillelsen af 
avancerede teletjenester samt forbedringer af tjenestekvaliteten, priser og nettets 
hastighed vil sandsynligvis alt sammen blive konsekvenser af et fuldt liberaliseret miljø. 
Samtidig bør man overveje, i hvilket omfang man yderligere kan fremme disse 
udviklingstendenser gennem lovgivningsmæssige eller andre foranstaltninger. Et konkret 
spørgsmål er, hvorvidt skoler, gymnasier og universiteter skal tilbydes nedsatte priser på 
højhastighedsadgang til nettet eller brugen af eksisterende eller avancerede 
telekommunikationstjenester. Dette rejser igen spørgsmålet om forholdet mellem det 
almene tjenesteudbud for telekommunikation og de brede politiske målsætninger på 
uddannelsesområdet, samt hvordan sådanne nedsatte takster kan finansieres, når de 
udgør en økonomisk byrde for den operatør, der udbyder dem. (Skal de for eksempel 
finansieres direkte af staten som en del af undervisningsbudgettet, gennem ordningen for 
finansiering af det almene tjenesteudbud for telekommunikation eller gennem andre 
ordninger?). 
Sådanne spørgsmål vil blive behandlet yderligere i den kommende meddelelse om 
borgeren og informationssamfundet samt mere generelt i lyset af den samlede 
gennemgang af det almene tjenesteudbud for telekommunikation i 1998. 
Generelt fremkommer de nye og avancerede telekommunikations- og informationstjenester 
imidlertid især som reaktion på markedskræfterne og brugerefterspørgslen. Fællesskabets, 
offentlige myndigheders og andre offentlige institutioners rolle er på den ene side at 
fungere som katalysator og på den anden at sikre et lovgivningsklima, der er gunstigt for 
fornyelse. 
Foranstaltningerne i kølvandet på den seneste lovgivning i USA findes beskrevet ovenfor. I 
Europa er en række initiativer undervejs, som sigter mod at stimulere offentlige-private 
partnerskaber og øge bevidstheden og efterspørgslen. Dette afspejler prioriteterne i 
19 
meddelelsen "På vej mod informationssamfundet", KOM(95)24437 
I denne meddelelse blev det understreget, at Fællesskabets rolle var fokuseret på (i) 
stimulering af projekter (gennem tilvejebringelse af information og skabelse af øget 
bevidsthed om initiativer med hensyn til informationssamfundet; gennem formidling af 
partnerskaber mellem aktører inden for forskellige sektorer og mellem offentlige og private 
organisationer; samt ved at tilbyde vejledning om finansieringsmuligheder) og (ii) levering af 
økonomisk støtte til bestemte projekter fra Fællesskabets side, som enten sigter mod at 
etablere den relevante infrastruktur og udvikling af bevidsthed, færdigheder eller tjenester 
(gennem finansiering via rammerne for de transeuropæiske net); EF's struktur- og 
Samhørighedsfonde; Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske 
Investeringsfond samt gennem fællesskabsprogrammer inden for boglig og faglig 
uddannelse såsom SOCRATES- og LEONARDO-programmeme), eller som stimulerer de 
nødvendige forsknings- og udviklingsaktiviteter, der fører til nye koncepter, prototyper eller 
tjenester, der er centrale med hensyn til at fremme informationssamfundet (gennem FTU-
rammeprogrammet og navnlig gennem ACTS-programmet for avanceret 
kommunikationsteknologi). 
Offentlig adgang til tjenester i informationssamfundet 
Gennem disse foranstaltninger støtter Kommissionen udvidelsen af den "offentlige adgang" 
til informationssamfundet. Dette omfatter tilslutning for skoler, gymnasier, hospitaler, 
offentlige kontorer, biblioteker og andre offentlige adgange til informationssamfundet38. 
Kommissionen vil udforske metoder til bedre koordinering af de forskellige igangværende 
initiativer på nationalt plan med henblik på at øge indvirkningen på dagliglivet og medtage 
det i ovennævnte Meddelelse om informationssamfundet og borgeren. 
Offentlig adgang og adgang for "lokalsamfundet" kan have særlig betydning i mindre 
begunstigede områder, hvor der kan være fare for, at adgangen til avancerede 
teletjenester forsinkes, hvis det hele overlades til markedskræfterne. I forbindelse med 
rapporten til 1. januar 1998 vil Kommissionen følge udviklingen på nærmeste hold, 
eftersom offentlig adgang kan være en måde, hvorpå man inden for en overskuelig periode 
kan overvinde vanskelighederne ved at give enkeltpersoner samt ikke-udbyttegivende og 
frivillige organisationer adgang til mange avancerede tjenester og informationskilder. Der 
findes grupper, som måske ellers udelukkes på grund af de høje startinvesteringer, der 
kræves til terminaler, computere og netværkstilslutninger. 
Kommissionen vil holde øje med de faktiske fremskridt hvad angår udvidelsen af den 
offentlige adgang både i de mindre begunstigede områder og i Fællesskabet som helhed 
med henblik på regelmæssigt at vurdere behovet for yderligere foranstaltninger eller en 
eventuel omdefinering af den nuværende opfattelse af det almene tjenesteudbud for 
telekommunikation. 
Yderligere spørgsmål til overvejelse 
Der må tages hensyn til en række faktorer under udviklingen af rammerne for 
informationssamfundet. 
- Lave takster for brug af nettet er en væsentlig forudsætning for at sikre udbredelsen af 
on-line-informationer og -tjenester. 
- Mange tjenester i informationssamfundet vil blive udbudt uden lovgivningsmæssige 
indgreb. 
20 
- Der kan være behov for foranstaltninger for at sikre, at offentlige institutioner får adgang 
til disse nye tjenester. 
- Initiativer, der navnlig tilskynder til offentlige-private partnerskaber, bør fortsat fremme 
adgangen til og anvendelsen af nye tjenester i informationssamfundet, navnlig mod 
hensyn til deres udvikling og større udbredelse bland private brugere. 
- "Offentlig adgang" bør indebære mere end blot udvikling af fysiske forbindelser og 
ligeledes omfatte passende uddannelse, støtte og investering i udstyr. 
Nogle af disse spørgsmål såsom behovet for lave takster hænger nært sammen med de 
aktuelle rammer for det almene tjenesteudbud; andre går langt videre end 
telekommunikation og berører politikker for boglig uddannelse, sundhedssektoren og faglig 
uddannelse. 
Integrationen af en politik for det almene tjenesteudbud i den generelle udvikling af 
informationssamfundet behøver yderligere overvejelser. Denne proces vil blive hjulpet på 
vej af den gennemgang i 1998 af omfanget, niveauet og kvaliteten af det almene 
tjenesteudbud i Fællesskabet, som omtales i denne meddelelse. I den forbindelse 
overvejer Rådet en resolution vedrørende brugen af multimedieteknologi og -tjenester til 
undervisningsformål. Ved definitionen af den fremtidige politik for det almene 
tjenesteudbud vil der også blive taget hensyn til resultatet af igangværende og kommende 
diskussioner navnlig i forbindelse med hvidbogen "Undervise og lære: på vej imod 
undervisningssamfundet" inden for rammerne af Det Europæiske År for Livslang 
Uddannelse 1996 og den kommende grønbog om de sociale aspekter af 
informationssamfundet. 
V KONKLUSIONER 
I denne meddelelse er det almene tjenesteudbud blevet identificeret som en væsentlig 
bestanddel af informationssamfundet, men det er kun én blandt mange faktorer, som giver 
Europas borgere mulighed for at træde ind i en ny og spændende informationsalder. Med 
henblik på at fremskynde og støtte denne transformationsproces kan man uddrage tre 
typer af konklusioner: 
1 Den nuværende definition af det almene tjenesteudbud udgør et fast holdepunkt for 
de forestående lovgivningsreformer på nationalt plan med henblik på at skabe 
fuldstændig liberalisering af telesektoren i Europa. 
Den nuværende definition af det almene tjenesteudbud er udtryk for kravet om at 
give alle de brugere, der ønsker det, adgang til det offentlige telefonnet og 
levere dem telefontjenester til en overkommelig pris. De nærmere bestanddele 
af denne tjeneste defineres i direktivet om taletelefoni og er tilstrækkelige til at 
udarbejde nationale ordninger for det almene tjenesteudbud i overensstemmelse 
med direktivet om fri konkurrence. 
- Rammerne for omkostningsregnskaber for og finansiering af det almene 
tjenesteudbud findes i direktivet om sammenkobling og direktivet om fri 
konkurrence. Der foreslås fælles principper med henblik på at fastlægge, hvor 
meget kravene til det almene tjenesteudbud koster. Disse omkostninger vil 
eventuelt blive fordelt mellem markedsdeltagerne (i) enten gennem en fond for det 
almene tjenesteudbud på nationalt plan eller (ii) gennem direkte betaling til dem, 
der leverer det almene tjenesteudbud. Retningslinierne for vurdering af de 
21 
nationale metoder til beregning af omkostninger og finansiering er under 
udarbejdelse. 
- Hvor medlemsstaterne indfører yderligere telekommunikationsrelaterede krav ud 
over det almene tjenesteudbud, må eventuelle yderligere økonomiske byrder ved 
opfyldelsen af sådanne krav ikke finansieres over den mekanisme, der er beregnet 
til finansiering af det almene tjenesteudbud. 
2. Det almene tjenesteudbud i Fællesskabet kan og bør styrkes på kort sigt: 
- Prismæssigt overkommelige ydelser er kernen i rammerne for det almene 
tjenesteudbud for telekommunikation. Kravet om overkommelige ydelser skal 
gøres tydeligere. Samtidig skal medlemsstaterne sikre, at der indføres passende 
foranstaltninger (f.eks. prislofter, målrettede takstordninger), som er 
nødvendige for at opretholde prismæssigt overkommelige ydelser for alle 
brugere navnlig på tærsklen til fri konkurrence. Rapporten, der skal fremlægges 
inden 1. januar 1998, vil indeholde en vurdering af udviklingen med hensyn til 
priser og den relative prismæssigt overkommelige adgang til teletjenester i 
Fællesskabet. 
- For brugere i landdistrikter eller fjerntliggende områder må prisstigninger ud over 
tilpasninger med henblik på at indføre omkostningsbasering ikke anvendes til 
at kompensere for indtægtstab, der skyldes prisnedsættelser andre steder. 
Endvidere må prisforskelle mellem områder med høje omkostninger og 
områder med lave omkostninger ikke bringe princippet om et prismæssigt 
overkommeligt alment tjenesteudbud i fare. 
- Definitionen af det almene tjenesteudbud vil sikre, at brugere med handicap 
tilbydes et tilsvarende serviceniveau til overkommelige priser, og medlemsstaterne 
tilskyndes til at give borgerne bedre adgang til computernet og on-line-tjenester 
(i form af kortere adgangstidertil nettet). 
- Kommissionen vil lægge større vægt på tjenesternes kvalitet og overkommelige 
priser på både europæisk og nationalt plan (herunder vedrørende overvågning, 
håndhævelse og erstatning, når målene ikke opfyldes) samt at tildele forbrugerne 
en større rolle, navnlig ved fastsættelse af standarder, overkommelige priser og 
det almene tjenesteudbuds fremtidige omfang. 
- Kommissionen vil tilskynde til foranstaltninger i mindre begunstigede områder 
for at fremskynde processen med digitalisering af nettet der. Udviklingen vil 
blive overvåget nøje for at sikre, at borgerne i disse områder kan drage fordel af 
den nye konkurrencesituation, og Kommissionen vil fortsat arbejde på at sikre, 
at kombinationen af liberalisering og ny teknologi mindsker snarere end øger 
eksisterende regionale forskelle inden for Det Europæiske Fællesskab. 
3. Det almene tjenesteudbud er et dynamisk begreb i stadig udvikling og vil spille en 
vigtig rolle i forbindelse med udfordringerne fra informationssamfundet. 
Kommissionen vil senest 1. januar 1998 aflægge rapport om omfanget, niveauet, 
kvaliteten og den prismæssige overkommelighed af det almene tjenesteudbud i 
Fællesskabet samt overveje behovet for i lyset af de gældende omstændigheder at 
tilpasse omfanget af det almene tjenesteudbud på europæisk plan under 
hensyntagen til forudsigeligheden hvad angår investeringsbeslutninger. 
- Enhver udvidelse af den nuværende definition af det almene tjenesteudbud skal 
22 
omfatte en markedsbaseret analyse af efterspørgslen på og udbudet af 
tjenesten med en politisk vurdering af dens sociale og økonomiske 
ønskværdighed. 
Offentlige-private initiativer vil spille en vigtig rolle med hensyn til at fremme 
udbudet af nye teletjenester i informationssamfundet, navnlig i de mindre 
begunstigede områder i Fællesskabet. 
Offentlig adgang er et vigtigt middel til at bringe informationssamfundet ud til 
den enkelte borger. Der vil blive holdt øje med fremskridtene hvad angår 
udvidelsen af denne adgang for regelmæssigt at vurdere behovet for yderligere 
foranstaltninger eller for en eventuel omstrukturering af det almene tjenesteudbud. 
Informationssamfundet giver anledning til spørgsmål, der rækker langt ud over det 
almene tjenesteudbud for telekommunikation. En overordnet politik for 
informationssamfundet skal omfatte aspekter af undervisning, 
sundhedssektoren og socialpolitik.. 
SLUTNOTER 
1 Se Kommissionens direktiv [../../EF], som ændrer Kommissionens direktiv 90/388/EØF om liberalisering af markedet for 
teletjenester ("liberaliseringsdirektivet"). 
2 Direktiv 95/62/EF om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten ("taletelefonidirektivet"), EFT L321, 30.12.95. 
3 Kommissionens meddelelse om høringen om gennemgangen af situationen inden for telesektoren, KOM(93)159. 
4 Rådets resolution 94/C48 af 8. februar 1994 om fastlæggelse af principper for et alment udbud af teletjenester, EFT C48, 
16.2.1994 og Rådets resolution 95/C258 af 18. september 1995 om udarbejdelse af den fremtidige lovgivningsmæssige 
ramme for teletjenester, EFT C258, 3.10.95. 
5 Europa-Parlementets beslutning af 19. maj 1995 om grønbogen om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net - Anden 
del A4-0111/95; EFT C151,19.6.95. 
6 Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse af 13. september 1995 om grønbogen om liberalisering af teleinfrastruktur og 
kabel-tv-net - Anden del, EFT C301,13.11.95. 
7 Regionsudvalgets udtalelse om Kommissionens meddelelse Europa på vej mod informationssamfundet - en handlingsplan 
(KOM((94) 347 endelig udg.). CdR 21/95 ESP/ET/AG/ym og CdR 21/95 bilag D/BA N/J KB/N F/as. 
8 Medlemsstaterne udfyldte et detajleret spørgeskema om niveauet og kvaliteten af telefontjenesterne på deres område. 
Resultaterne fra dette spørgeskema findes i bilag 2. Mere end 100 organisationer deltog i en offentlig høring i Bruxelles i 
oktober måned, og der indkom mere end 60 skriftlige kommentarer som reaktion på et temadokument, der blev udsendt til 
mere end 400 organisationer. En deltagerliste og en sammenfatning af de vigtigste punkter findes i bilag 3 og 4. 
9 Se detaljeret beskrivelse af den nuværende tjenestekvalitet i medlemsstaterne i bilag 2. 
10 EF-traktatens artikel 129a. 
11 Se forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om sammenkobling inden for telekommunikation for at sikre et alment 
tjenesteudbud og interopérabilité! gennem anvendelse af principperne om tilrådighedsstillelse af åbne net (ONP), KOM(95) 
379, 19.7.95 ("sammenkoblingsdirektivet") og liberaliseringsdirektivet. Heri opstilles navnlig principperne, som skal 
anvendes ved beregning af omkostningerne ved tilrådighedsstillelse af et alment tjenesteudbud samt de systemer (enten en 
fond for det almene tjenesteudbud eller et system af supplerende afgifter), som kan anvendes til fordeling af udgifterne. 
12 Sammenkoblingsdirektivet indeholder en teknisk beskrivelse af den type forbinae'se, 3d hvilken tjenesterne leveres. Det 
23 
bestemmes, at kun tilradighedsstillelsen af faste offentlige telenet er en del af det almene tjenesteudbud. Et alment 
tjenesteudbud betyder ikke, at brugerne har ret til mobiltelefon, selv om den trådløse teknologi udgør en vigtig metode til 
levering af det almene tjenesteudbud i afsides liggende områder (for eksempel ved at bruge en radioforbindelse til en fast 
telefon i et afsidesliggende hus eller landbrug frem for at skulle etablere en fast telefonlinie. 
13 Medlemsstaterne er forpligtede til at gennemføre kravene i direktivet om taletelefoni inden 13. december 1996. 
14 Det månedlige abonnement til udbydere af on-line-tjenester ligger omkring 4-15 ecu. Tendensen til, at teleselskaberne 
tilbyder abonnenterne billig Internet-adgang vil sandsynligvis brede sig i Europa, hvilket yderligere vil nedbringe udgifterne til 
adgang til interaktive tjenester. 
15 I henhold til sammenkoblingsdirektivet skal medlemsstaterne indføre medflytning af telefonnumre i alle større byområder 
senest år 2003. En beskrivelse af disse øvrige tjenester findes i ordlisten under tabel A6 i bilag 2. 
16 Se sammenkoblingsdirektivet og liberaliseringsdirektivet. 
17 I henhold til liberaliseringsdirektivet skal disse ordninger indsendes til Kommissionen inden 1. januar 1997, hvor de vil blive 
vurderet for navnlig at sikre, at de foreslåede krav er ikke-diskriminerende, proportionelle, gennemsigtige (dvs. klart 
formulerede, således at ansøgerne på forhånd har kendskab til deres forpligtelser), baseret på objektive kriterier (hvilket 
giver mulighed for en juridisk gennemgang i tilfælde af tvister) og kun pålægges de virksomheder, der er omfattet af 
fællesskabsrammerne. 
18 Rådets direktiv 92/44/EØF af 5. juni 1992 om etablering af ONP-vilkår for faste kredsløb, EFT L165,19.6.92. 
19 Rådets henstilling 92/383/EØF af 5. juni 1992 om tilrådighedsstillelse af adgang til harmoniserede tjenesteintegrerede 
digitalnet (ISDN) og et minimumsæt af ISDN-tjenester i overensstemmelse med principperne for tilrådighedsstillelse af åbne 
net (ONP), EFT L200, 18.7.92 
20 Se direktiverne om taletelefoni og faste kredsløb. I en monopolsituation havde operatørerne betydelig frihed til at fastsætte 
deres priser, som ofte førte til store overskud på internationale opkald og fjernopkald. Priserne blev ikke holdt nede af 
konkurrenter, som ellers kunne have opkrævet lavere priser af kunderne. I mangel af konkurrence har man i Fællesskabets 
lovgivningsmæssige rammer opstillet krav om, at visse takster skal være omkostningsbaserede her på tærsklen til fri 
konkurrence. 
21 Indikationer af niveauet for omstruktureringen mellem 1990 og 1995 findes i tabel A8 og A9 i bilag 2. 
22 Kravet om omkostningsbasering er af grundlæggende betydning for principperne for taksterne på teletjenester i Det 
Europæiske Fællesskab (se rammedirektivet fra 1990 om tilrådighedsstillelse af åbne net (90/387/EØF) og efterfølgende 
ONP-direktivet om faste kredsløb og taletelefoni). 
I betragtning 17 til liberaliseringsdirektivet opfordres medlemsstaterne til "hurtigst muligt at afskaffe alle ubegrundede 
restriktioner på en omstrukturering af taksterne fra teleselskabernes side og navnlig de, der hindrer indførelsen af takster. 
der ikke svarer til omkostningerne, og som øger byrden ved tilrådighedsstillelse af et alment tjenesteudbud'. I artikel 4C i 
liberaliseringsdirektivet bestemmes det, at hvis en sådan omstrukturering ikke kan gennemføres inden 1 januar 1998, skal 
de pågældende medlemsstater aflægge rapport til Kommissionen om den fremtidige gradvise afskaffelse af de resterende 
takstmæssige skævheder, samt at disse rapporter skal indeholde en detaljeret tidsplan. 
23 Målrettede takstordninger beregnet på for eksempel brugere med lavt forbrug, ældre eller folk med lave indkomster kan 
omfatte en lav oprettelsesafgift, lav månedlig abonnementsafgift og et begrænset antal gratis eller billige 
telefoneringsenheder hver måned. 
24 Prislofter fungerer ved, at man fastlægger de årlige prisstigninger på enten hele telefontjenesten eller for bestemte elementer 
(såsom abonnementsafgift for privatabonnenter) på eller under inflationstakten. Dette kan medføre reelle prisfald for 
24 
brugerne og samtidig tilskynde operatøren til øget effektivitet. 
25 I virkeligheden vil lavere priser i en konkurrencesituation sandsynligvis stimulere teletrafikken og dermed begrænse 
priskonkurrencens samlede indvirkning på disse operatørers samlede indtægter. 
26 Se Kommissionens meddelelse om høringen om grønbogen om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net, 
KOM(95)158, 3.5.95 og Rådets resolution 95/C258 af 18. september om udarbejdelse af den fremtidige 
lovgivningsmæssige ramme for teletjenester, EFT C258, 3.10.95. 
27 Skøn over udgifterne til det almene tjenesteudbud, som blev udarbejdet til brug i grønbogen om infrastruktur, viste, at 
udgifterne ved det almene tjenesteudbud lå mellem 1 og 2% af den samlede omsætning i de fleste af de daværende 12 
medlemsstater. Tallene for Irland og Italien lå omkring 3%, Spanien omkring 6%, Portugal 7% og Grækenland 15%. Det skal 
understreges, at disse tal er skøn udarbejdet uden kendskab til alle detaljer om de underliggende omkostningsstrukturer. 
Mere tilbundsgående undersøgelser er i øjeblikket undervejs i næsten alle medlemsstater. De første resultater tyder på tal, 
der helt klart ligger inden for rammerne i grønbogen om infrastruktur. 
28 I henhold til artikel 32 i dette direktiv kræves det allerede, at Kommissionen foreslår en revision af direktivet så betids, at 
Europa-Parlamentet kan nå at træffe beslutning om den inden 1. januar 1998. 
29 Indførelsen af overkommelige priser vil blive ledsaget af tilradighedsstillelsen af gratis udspecificeret fakturering og mulighed 
for spærring af udvalgte numre.. Brugerne bør også have mulighed for at afdrage udgifterne til oprettelse, og operatørerne 
skal erstatte uforholdsmæssige eller diskriminerende ordninger med garantistillelse med mere hensigtsmæssige former for 
kreditkontrol (såsom forudaftalte kreditlofter). 
30 Eksempler på foranstaltninger med henblik på at opnå dette er udspecificeret fakturering og mulighed for spærring af 
bestemte numre. 
31 Dette kræver, at medlemsstaterne afslutter den igangværende indførelse af opkald med tastaturtoner i deres net. 
32 En vigtig bestanddel af tjenestekvalitet på nationalt plan er gennemførelsen af målsætninger for tjenestekvalitet og brugernes 
ret til passende erstatning. 
33 Dette kræver tilrådighedsstillelse af netværk med den nødvendige transmissionskvalitet for at give brugerne adgang til 
datakommunikationstjenester ved almindeligt opnåelige hastigheder. 
34 Fremgangsmåden i USA sigter navnlig på en udligningsordning for at lempe de byrder, der er forbundet med tilbudene om 
fordelagtige takster for skoler og biblioteker, selv om mange detaljer fortsat er uafklarede. En privat fond, The National 
Education Technology Funding Corporation , der er beregnet på at fremme finansiering og udvikling af yderligere tjenester, 
er også blevet oprettet for at tiltrække privat finansiering til sektoren. 
35 I De Forenede Stater har man identificeret fire kriterier, som skal bruges ved vurderingen af mulige kandidater til det almene 
tjenesteudbud: "(A) væsentlig betydning for uddannelse, sundhedssektoren ellor offentlig sikkerhed, (B) i kraft af 
markedskræfternes funktion være valgt af et stort flertal af private forbrugere, (C) være deltager i offentlige telenet af 
teleoperatører og (D) være i overensstemmelse med den almene interesse, hensigtsmæssighed og nødvendighed'. Disse 
kriterier er udtryk for blandingen af målsætninger for det almene tjenesteudbud og bredere politiske interesser i forbindelse 
med uddannelse eller sundhedssektoren, som forefindes i form af lovgivningsudkast. 
36 I direktivet om taletelefoni findes en liste over disse tjenester. Tabel A6 i bilag 2 viser, i hvilket omfang disse allerede 
forefindes i EF. 
37 Meddelelse af 31. maj 1995 om en metodologi for implementering af informationssamfundets applikationer og forslag til 
Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om retningslinier for transeuropæiske *elenet, KOM(95) 224. I meddelelsen 
identificeres en række forskellige projekter vedrørende applikationer, generiske tjenester og basale net 
25 
38 Spørgsmålet om offentlig adgang findes behandlet i "Opbygning af det europæiske informationssamfund for os alle" 
interrimrapporten fra gruppen af eksperter på højt niveau om sociale og samfundsmæssige aspekter af 
informationssamfundet. Det behandles også i det igangværende arbejde i Information Society Forum. Målet om at tilslutte 
skoler, hospitaler og biblioteker undersøges allerede i nogle medlemsstater, og dette understreger betydningen af 
udviklingsmetoden i USA. 
26 
Bilag 1 : Tidsplan for foranstaltninger 
BILAG 1 : TIDSPLAN FOR FORANSTALTNINGER PA KORT SIGT (1996-1998) 
Før 30. juni 1996 Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv, som 
ændrer direktivet om taletelefoni. 
Medlemsstaterne påbegynder udarbejdelsen af tilladelser til 
udbydere af taletelefoni og offentlige net i henhold til 
liberaliseringsdirektivet 
De berørte medlemsstater ansøger om 
undtagelsesforanstaltninger i forhold til fristen i 1998 og 
indsender de nødvendige økonomiske data med henblik på 
vurderingen af begrundelserne for sådanne undtagelser i 
henhold til liberaliseringsdirektivet 
Fælles holdning om ONP-sammenkoblingsdirektivet (herunder 
principper for omkostningsregnskaber og finansiering af det 
almene tjenesteudbud). 
Fælles holdning om forslaget til Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv om fælles rammer for generelle tilladelser og 
enkeltlicenser i Det Europæiske Fællesskab. 
Før 30. september Meddelelse om Kommissionens kriterier for 
1996 omkostningsregnskaber og finansiering af den almene 
telefontjeneste i EF. 
Før 31. december Fælles holdning om forslaget til Rådets og Europa-
1996 Parlamentets direktiv, som ændrer direktivet om taletelefoni. 
Vedtagelse af ONP-sammenkoblingsdirektivet. 
Vedtagelse af licensdirektivet. 
Medlemsstaterne indsender retningslinier for udstedelse af 
tilladelser til netværk for taletelefoni og tilrådighedsstillelse af 
offentlige telenet herunder krav om alment tjenesteudbud. 
Før 30. juni 1997 Kommissionens beslutninger om godkendelse af de indsendte 
ordninger. 
Medlemsstaterne offentliggør de oplysninger, der kræves i 
liberaliseringsdirektivet vedrørende licensprocedurer og 
betingelser for sammenkobling. 
Vedtagelse af udkast til Rådets og Europa-Parlamentets 
direktiv, som ændrer direktivet om taletelefoni. 
Før 1. januar 1998 Fuld liberalisering af teletjenester og -net med forbehold af 
eventuelle overgangsordninger for visse medlemsstater, hvor 
dette findes at være begrundet efter nærmere undersøgelse. 
Kommissionens første beretning om overvågning af omfanget, 
niveauet, kvaliteten og den prismæssige overkommelighed af 
den almene telefontjeneste i Fællesskabet. 
27 
Bilag ^"^Oewialmene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 28 
BILAG 2 DET ALMENE TJENESTEUDBUD FOR TELEKOMMUNIKATION I 
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB I DAG 
Dette bilag indeholder resultatet af en undersøgelse af den nuværende tjenestekvalitet i 
Det Europæiske Fællesskab. Der beskrives fem områder: 
(I) Den generelle udvikling i tilradighedsstillelsen af telekommunikationsydelser; 
(II) Kvantitative mål for ydelsernes dækning; 
(III) Kvalitative mål for ydelsernes kvalitet; 
(IV) Adgangen til avancerede telefontjenester og 
(V) Omfanget af takstændringer og eksistensen af særlige eller målrettede 
takstordninger. 
Oplysningerne i navnlig baseret på medlemsstaternes svar på et spørgeskema, som 
Kommissionen udsendte i sommeren 1995. En kopi af spørgeskemaet findes sidst i dette 
bilag. 
I Generelle udviklingstendenser i tilvejebringelsen af telekommunikationsydelser 
Gennem de seneste ti år har udviklingen inden for teknik og tjenester haft betydelig 
indvirkning på den basale telefontjeneste. 
1. Udviklingen af forholdsvis billige telefaxmaskiner og modemer betyder, at almindelige 
telefonlinier i stadig højere grad bruges til forsendelse af data og billeder såvel som 
tale, omend det foregår med en forholdsvis lav hastighed. 
2. Digitaliseringen af telefonnettet kombineret med en forbedret signalkvalitet betyder, at 
der tilbydes en række supplerende telefontjenester over den almindelig telefonlinie. 
Disse tjenester omfatter viderestilling af opkald, omstilling af opkald, banke-på-
funktion, talebaseret elektronisk post og tjenester, der gør det muligt at identificere 
den, der ringer op ("calling line identification"). Disse supplerende tjenester giver 
teleoperatørerne betydelige indtægtsmuligheder. Endvidere er det nu meget nemmere 
at opstille langt mere detaljerede regninger til forbrugerne, herunder udspecificerede 
regninger. 
3. Selv om mange af de ovennævnte tjenester endnu ikke tilbydes eller markedsføres i 
større omfang af alle teleselskaber, navnlig ikke til privatkunder, tilbyder de fleste 
operatører ISDN (tjenesteintegreret digitalnet), og nogle har planer om at tilbyde en 
ISDN-forbindelse til samme pris som en analog forbindelse i visse områder. ISDN 
anvendes mere og mere til applikationer, hvor brugerne kræver yderligere funktioner. 
Eksempler kunne være videokonferencer fra den personlige computer eller 
dataoverførsel som et alternativ til eller som en slags sikkerhed ud over de faste 
kredsløb samt til Gruppe 4-telefax eller endnu højere hastigheder. 
4. Der er sket en dramatisk vækst i omfanget af trådløs telefoni og navnlig 
mobiltelefonnet og -abonnenter. 5 procent af telefonabonnenterne i Det Europæiske 
Fællesskab er i øjeblikket baseret på mobilnet. Trådløs telekommunikation indebærer 
nu nogle betydelige driftsmæssige og omkostningsmæssige fordele frem for 
28 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 29 
kabelbaseret telekommunikation inden for visse anvendelsesområder. Det er navnlig 
betydelig billigere at stille en trådløs forbindelse til rådighed for brugere i fjerntliggende 
eller tyndtbefolkede områder end at installere et fast kabel. Trådløse forbindelser i 
lokale sløjfer anses navnlig i Central- og Østeuropa som en metode til modernisering 
af nettet og til opfyldelse af et udækket behov for telefontjenester eller til at indføre 
konkurrence i lokale sløjfer. Der findes eksempler på anvendelse af mobiltelefoni 
tjenester i landområder i Spanien og Tyskland, mens den såkaldte DECT-teknologi 
(Digital European Cordless Telephone) anvendes i konkurrencen i lokale sløjfer i 
Finland. 
5. Satellitkommunikation har endnu ikke opfyldt de oprindelige forventninger om levering 
af en almen telefontjeneste, eftersom der indtil for nylig fandtes lovgivningsmæssige 
og tekniske begrænsninger, der i fællesskab bremsede udbredelsen. Men den nyeste 
lovgivning kombineret med fremkomsten af personlig satellitkommunikation kan 
muligvis betyde en videreudvikling af den satellitbaserede kommunikations rolle med 
at skabe forbindelse til afsides liggende områder inden for Fællesskabet, og for at 
støtte dette har Kommissionen skitseret rammerne for en koordineret udvælgelse og 
licensudstedelse for satellitbaserede personlige kommunikationssystemer3 . Der er 
også mulighed for midlertidigt at anvende VSATs til betjening af afsides liggende 
områder, indtil der kan etableres en mere permanent infrastruktur på jorden. 
6. Dereguleringsprocessen giver i stigende grad mulighed for fuldt ud at udnytte 
udviklingen inden for faste hybridnet (hvor man bruger lyslederkabler og derefter 
koaksialkabler og/eller kobberkabler til dele af det lokale net), som giver mulighed for 
samtidig levering af telefontjenester og kabel-TV-tjenester, hvor der er udstedt nye 
licenser, og lovgivningssituationen har tilladt det. Brugen af sådanne teknologier 
kombineret med fremkomsten af ISDN/bredbåndsnet og digitale 
datakompressionsteknologier skaber en helt ny økonomisk situation med hensyn til 
levering af universelle telefontjenester, mens de faldende udgifter til transmission vil 
medføre takststrukturer, i situationer hvor afstanden og opkaldets varighed er af 
mindre betydning. I en sådan situation vil det kombinerede tilbud om telefon-, 
informations- og underholdningstjenester, når først den reelle konkurrence er 
etableret, give operatørerne mulighed for at prissætte telefondelen på et lavere niveau 
i kraft af den mere effektive udnyttelse af nettet og den dobbelte indtægtskilde. 
II Kvantitative indikatorer for serviceniveauet inden for telekommunikation 
Kvaliteten og niveauet af teletjenester i Den Europæiske Union har været kendetegnet af 
en stabil og betydelig forbedring gennem de sidste fem år. Dette ses af de detaljerede 
svar på det spørgeskema, som medlemsstaterne har udfyldt (en fuldstændig analyse findes 
i bilag 2) og i mange af kommentarerne som reaktion på temadokumentet. En række 
faktorer i den aktuelle situation bør fremhæves. 
1. Generelt er der sket betydelig forbedring i Fællesskabet med hensyn til antallet af 
husholdninger med telefon (se tabel A1). Mens udbredelsen blandt husholdninger i 
Frankrig, Nederlandene og Skandinavien allerede lå over 90% i 1990 og er blevet 
større siden da, har man kunnet konstatere en endnu mere imponerende vækst 
andre steder. I 1990 havde kun 66% af husholdningerne i Irland telefon, mens tallet i 
dag er 80%, og for Portugals vedkommende er tallet i samme periode steget fra 
47,1% til 74,8%. Men det er også bemærkelsesværdig*, at mindst fem nationale 
myndighedsorganer ikke har offentligt tilgængelige data om dette basale mål for den 
29 
Bilag 2 :-Den almene telefontjeneste i Den Europadiske Union i dag 30 
almene telefontjeneste. Når der er indsendt data, er disse endvidere ikke altid 
sammenlignelige medlemsstaterne imellem. 
2. Det gennemsnitlige antal private hovedlinier pr. hundrede husholdninger i EF (se 
tabel A1) er også steget betydeligt fra 87 til 96 linier pr. husholdning. Disse tal er et 
mere sammenligneligt mål for situationen i medlemsstaterne, men her skelnes der 
ikke mellem husholdninger/personer, der har mere end én telefonlinie (f.eks. 
erhvervs- og/eller faxlinie og privat linie) og folk uden telefon. Resultaterne for 
Danmark, Frankrig, Luxembourg, Finland og Sverige viser alle en dækningsgrad for 
private hovedlinier på mere end 100%. 
Tabel A1 Udbredelse af telefoner i Det Europæiske Fællesskab 
Land 
B 
DK3 
D4 
EL 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
AUT 
P5 
FIN 
S' 
UK 
EU-gennemsnit Procentandel af 
husholdninger med telefon 
1990 
itr 
94.3 
80 
itr 
itr 
94 
60 
itr 
itr 
93 
itr 
47,1 
95° 
98.7 
88 
-1994 
itr 
itr 
89 
itr 
itr 
96,4 
75 
itr 
itr 
96,5% 
itr 
74,8 
97* 
98.7 
91.1° 
-Private hovedlinier pr. 
100 husholdninger 
1990 
81 
103 
81 
80 
80 
104 
60 
90 
88 
96 
itr 
43 
103 
121 
89 
87 1994 
92 
106 
93 
96 
89 
111 
75 
99 
105 
96 
itr 
64 
104 
121 
99 
96 
Kilde: Nationale myndighedsorganer; Europa-Kommissionen (l 995). 
itr angiver, at de nationale myndighedsorganer ikke råder over disse data. lit 1-gennemsniltel omfatter ikke 
Østrig. 
Bemærkninger 
1. Alle data i denne afdeling af tabellen vedrører den seneste periode, for hvilken der findes oplysninger 
(normalt 1994). Hvis der findes yderligere data, findes de i disse bemærkninger. 
Denne indikator for udbredelsen af private telefoner er ufuldstændig, idet den ikke er den samme som 
antallet af husholdninger med telefon. Sidstnævnte indikator ville højest kunne have en værdi pet 100. 
Kilde: TeleDanmark. 
Tallet omfatter også de nye. delstater. 
Tallet henviser til udbredelse på det portugisiske fastland (omfatter ikke Madeira og Azorerne). 
Udbredelsen blandt private husholdninger inklusive disse øer var 74,8%. 
Anslåede tal for 1990 og 1995. 
Procentsatsen gælder for 1989, som var det sidste år, for hvilket der blev beregnet tal i lyset af den meget 
store udbredelse. 
S. Data vedrører marts 1995 (Kilde: den britiske undersøgelse af familiers udgiftsmønsler). 2. 
3. Den generelle vækst i dækningsgraden for tjenester omfatter de fleste andre områder: 
30 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 31 
samlet antal hovedlinier (erhvervsmæssigt og privat); mobilabonnenter samt antallet af 
offentlige betalingstelefoner (se tabel A2). Hvad angår offentlige betalingstelefoner er 
EF-gennemsnittet steget fra 2,9 til 3,1 pr. 1000 indbyggere, idet procentdelen på 
nationalt plan enten er forblevet den samme eller er stigende med Italien som eneste 
undtagelse (hvor dækningsgraden i forvejen var den højeste i EF). 
Tabel A2 - Dækningsgrad for faste og mobile telefoner pr. 100 
indbyggere og betalingstelefoner pr. 1000 indbyggere i EF 
Land 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
AUT 
P 
FIN 
S 
UK 
EU-gennemsnit Hovedlinier 
pr. 100 
1990 
39 
57 
40 
39 
32 
50 
28 
39 
48 
46 
42 
24 
54 
68 
45 
43 1994 
45 
60 
48 
48 
38 
55 
35 
43 
55 
51 
47 
35 
55 
68 
49 
49 Mobilabonnenter 
subscribers 
pr. 100 
1990 
0 
2,9 
0,4 
0 
0,1 
0,5 
0,4 
0,5 
0,2 
0,5 
0,5 
0,1 
5,2 
5,6 
2,1 
0,9 1994 
0.7 
9,7 
3,0 
1,4 
1,0 
1,4 
1,7 
3,9 
3,2 
2,0 
3,5 
1,8 
13,3 
16,0 
6,1 
3,6 Betalingstelefoner 
pr. 1 
1990 
1.3 
1,3 
1,7 
2,1 
1,1 
3,2 
1,5 
7,7 
0,8 
0,5 
4,3 
2,6 
4,1 
4,3 
1.6 
2,9 000 
1994 
1.5 
1,6 
2,1 
3,5 
1,4 
3,5 
1,8 
6,8 
0,9 
0,7 
4,3 
3,3 
4,6 
3,7 
2,1 
3,1 
Kilde: Nationale myndighedsorganer; (1995) 
III Kvalitative indikatorer for niveauet af teletjenester 
1. Samtidig med forbedringerne af de samlede tal fastsætter, overvåger og 
offentliggør alle medlemsstater nu resultater i forbindelse med tjenesternes 
kvalitet. Denne praksis er nu blevet styrket som følge af kravene i direktivet om 
taletelefoni (se nedenfor). Disse indikatorer, som generelt fastsættes på en sådan 
måde, at der kræves årlige forbedringer i tjenestekvaliteten, giver brugerne 
oplysninger om, hvad de har ret til at forvente og er som sådan et væsentligt 
element i det almene tjenesteudbud. 
Samtidig har resultaterne af spørgeskemaundersøgelsen vist den betydelige 
forskel mellem de standarder, der fastsættes og/eller opnås i de forskellige dele af 
Fællesskabet og påvist vanskelighederne ved at sammenligne situationen i de 
enkelte medlemsstater. Resultaterne sammenfattes nedenfor: 
2. Ventetid på installation af en telefon (se tabel A3). 
31 
;g 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
Næsten alle medlemsstaterne har fastsat målsætninger for installationsfrister, og 
næsten alle offentliggør nogle oplysninger om de tider, der opnås. Den 
gennemsnitlige ventetid for at få installeret en telefon i 1995 varierede fra en dag i 
Sverige til 45 dage i Østrig og 220 dage i Grækenland. I de fleste medlemsstater 
udføres en stor del af installationerne (60-80%) inden for mellem 5 og 20 dage. 
Tabel A3 Målsætninger for nettilslutning og leveringsfrister i EF 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
AUT 
P 
FIN 
S 
UK Oplysninger 
offentliggøres 
Ja 
Ja 
Ja 
itr 
Nej7 
Ja 
Undertiden 
itr 
itr 
itr 
itr 
Ja 
Ja 
itr 
Statistikker 
offentliggøres kun 
regelmæssigt af 
BT og Mercury Målsætning 
2— 
90% inden for 20 arbejdsdage 
95% på den dato, der aftales 
med abonnenten. De 
resterende 5% inden for 10 
dage. 
80% inden for 20 arbejdsdage 
80% nye tilslutninger inden for 
30 dage 
itr 
Inden for 5 arbejdsdage 
itr 
Nye tilslutninger: 60 dage 
Overtagelse: 30 dage 
itr 
1 måned 
itr 
Målsætning: 2 måneder 
(95V1.5 md. (96)/1 md. (97)12. 
Mininum: 2,8/2,4/2 måneder. 
itr 
Inden for 5 dage 
BT: For private brugere: inden 
for 8 arbejdsdage. 
For erhvervskunder: inden for 6 
arbejdsdage 
Mercury: Adgang for indirekte 
tilsluttede forbrugere: inden for 
2 dage efter afgivelse af 
ordre Faktisk leveringstid 
90,9% inden for 20 arbejdsdage 
61,3% inden for 5 arbejdsdage 
98% inden for målet 
87,1% inden for 20 arbejdsdage i de vestlige 
delstater 
42,3% inden for 20 arbejdsdage i de østlige 
delstater 
98,3% af forbindelserne oprettes på den dato, 
der aftales med brugeren 
220 i gennemsnit0 
5 arbejdsdage i gennemsnit 
8 dage i gennemsnit 
11 arbejdsdage i gennemsnit 
75% af forbrugernes ordrer afsluttet inden for 2 
11 uger 
97.8% af tilslutningerne inden for målsætningen 
60% inden for 30 dage 
89% inden for 3 måneder 
11% over 3 måneder 
96% inden for målsætningen 
45 dage i gennemsnit 
0,4 måneder i gennemsnit. 
5,4 dage i gennemsnit 
Under 1 dag i gennemsnit 
BT: For private opfyldte 85,3% målsætningen 
For erhvervskunder opfyldte 76,4% 
målsætningen 
Mercury. 72.8% af tilslutningerne pa den aftalte 
dato 
itr=data ikke til rådighed 
Kilde: Nationale myndighedsorganer (1995J. 
Bemærkninger 
1 Alle data i tabellen vedrører den seneste periode, for hvilken der findes oplysninger (normalt 1994). Hvis der findes 
yderligere data, findes de under disse bemærkninger. 
2 Målsætning i henhold til Belgacoms forvaltningsaftale. Målsætningen for 1995 er 80% af tilslutningerne inden for 5 
32 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
arbejdsdage. 
3 11993: 26,6% inden for 5 arbejdsdage og 83,9% inden for 20 arbejdsdage. 
4 Disse tal vedrører anden halvdel af 1994. I første halvdel af 1994 blev 83% af linierne oprettet inden for 20 dage i de 
vestlige delstater. 
5 Målsætning for 1995 
6 Data gælder pr. 31.12.94 
7 Oplysningerne stammer fra det rådgivende spanske telekommunikationsråd. Offentligheden kan få adgang til de 
oplysninger, dette organ modtager. 
8 Målsætning i henhold til France Télécoms kontrakt med Direction Générale de Postes et Télécommunications (DGPT 
årsberetning (1994)). 
9 Tal pr. 31. december 1993 (Kilde: DGPT årsberetning (1994)). 
10 De seneste oplysninger blev offentliggjort den 21. marts 1994. 
11 11993:19 dage i gennemsnit. 
12 Målsætning og acceptable minimumniveau findes i kontrakt mellem ICP og Portugal Telecom og dækker perioden 
1995/1996/1997. 
13 11993: 5,3 dage i gennemsnit; i 1992: 5,5 dage i gennemsnit. 
14 Målsætningen er et led i Telias servicegaranti. 
15 Ud over kravet om en direkte forbindelse til Mercurys net har brugerne indirekte adgang til Mercurys fjernnet og 
internationale net via BT eller andre lokale forbindelser. Der opnås adgang ved hjælp af et særligt forvalgsnummer (132) 
ved abonnement hos Mercury. 
16 Tallene vedrører perioden oktober 1994 til marts 1995. For perioden april 1995 til september 1995 er de tilsvarende tal 
86,9% og 78%. 
17 Mercury gennemførte i gennemsnit 82,5% af tilslutningerne på den dato, der blev aftalt med forbrugerne i 1993. 
33 
•g 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
3. Ventetid på udbedring af fejl (se tabel A4) 
Der er fastsat målsætninger i alle medlemsstater, generelt for en procentdel af fejl, 
som skal udbedres inden for en arbejdsdag ,og målsætningerne overholdes 
normalt i 85-95% af tilfældene. Operatørerne i tolv medlemsstater tilbyder 
erstatning til kunderne, hvis bestemte målsætninger for reparationerne ikke 
overholdes. 
Tabel A4 : Målsætninger for udbedring af fejl, de faktiske reparationstider og 
erstatningsordninger i EU 
Land 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
AUT Reparationstider 
2 
Målsætning 
71% inden udgangen af næste 
arbejdsdage 
100% inden for 12 arbejdstimer. 
80% inden for 3 arbejdsdage 
60% inden for 24 timer 
Inden for 6 dage 
92% inden udgangen af næste 
arbejdsdag 
itr 
itr 
0 Inden for 5 dage 
Inden for 12 arbejdstimer 
6 Inden for 1 dag Faktisk reparationstid 
81,3% af reparationerne i 
henhold til målsætningen 
91% inden for målsætningen. 
82,5% af reparationerne inden 
for målsætningen 
57% inden for målsætningen 
98,4% af fejlene udbedres 
inden for 24 timer 
86,3% af reparationerne 
inden" for målsætningen 
90% inden for 2 dage 
67,3% samme dag 
97,1% inden for 2 dage 
86,2% samme dag 
100% indenfor 10 dage 
98% af reparationerne inden 
for målsætningen 
93% inden for 24 timer Erstatningsordninger 
itr 
Hvis TeleDanmark overskrider 
den normerede tid for udførelsen 
af en ændring af en eksisterende 
tilslutning til det offentlige telenet, 
eller hvis der opstår fejl i 
telenettet, der medfører 
afbrydelse af forbindelsen, skal 
TeleDanmark foretage et 
proportionelt nedslag i 
abonnementsafgiften for den 
pågældende periode, hvis dette 
beløb overstiger DKK 25. Beløbet 
skal fratrækkes på den 
efterfølgende faktura over 
abonnementsafgifter. 
Graduerede rabatsystemer (op til 
100% rabat) ved forsinkelser i 
netilslutning og 
erstatningsordninger ved 
forsinkelser i tilslutninger og 
reparationer afhængig af 
tjenesternes art og forsinkelsens 
varighed. 
Grundtaksten tilbagebetales, hvis 
målsætningen for reparationstid 
ikke overholdes 
Forholdsmæssig tilbagebetaling 
af en del af den månedlige leje af 
linien ved reparationstiden 
overstiger målsætningen. 
itr 
Der findes ingen ordninger 
itr 
Lejeafgiften tilbagebetales, hvis 
målsætningen ikke overholdes 
To gange månedslejen 
tilbagebetales, hvis 
målsætningen ikke opfyldes 
Tilbagebetaling af 1/30 af den 
månedlige leje for hver dag, 
reparationsmålsætnmgen 
overskrides 
34 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
P10 
FIN 
S 
UK Målsætning: inden for 2 
arbejdsdage 83%(95)/85% 
(96)/90% (97). Minimum: 
75%/80%/85%. 
itr 
12 Inden for 1 arbejdsdag 
BT: inden slutningen af næste 
arbejdsdag Særtjenester med 
garanti for hurtigt svar fås mod 
ekstrabetaling. 
Mercury: For 2100-tjenesten, 
inden for 24 timer; for indirekte 
tjenester, 90% af fejlene inden for 
24 timer 92% inden for 2 arbejdsdage 
(september 1995) 
66,4% inden for 24 timer ' ' 
93% af reparationerne inden 
for målsætningen 
98,9% af fejl hos 
erhvervskunder og 95,2% hos 
privatkunder repareres inden 
for 2 arbejdsdag 
68,3% inden for 4 timer 
94,1% inden for 48 timer Godtgørelse af den månedlige 
abonnementsafgift i forhold til 
antallet af dage, tjenesten har 
været afbrudt 
Der godtgøres et fast månedligt 
beløb, hvis linien er i uorden i 
mere end 48 timer inden for en 
måned. 
Nedslag i kvartalsafgiften, hvis 
nytilslutning tager mere end 5 
dage, eller hvis målsætningen 
overskrides. . 
Mulighed for erstatning ved 
forskellige fejl enten efter 
dagstakst eller ud fra det faktiske 
tab, dog højst £1.000.14 
Godtgørelse ved forsinkelse i 
tjenesterne afhængig af 
tjenestens art og forsinkelsens 
længde, dog højst £5000. 
itr: data ikke til rådighed 
Kilde: Nationale myndighedsorganer (1995) 
Bemærkninger 
1 Alle data i denne tabel vedrører den seneste periode, for hvilken der er oplysninger til rådighed (normalt 1994). Hvis der 
findes yderligere oplysninger, anføres de under disse bemærkninger. 
2 Hvor det er muligt, og der ikke findes nogen specifik målsætning for reparationstid, er disse blevet udledt af de 
tidsfrister, der anvendes i den tilsvarende erstatningsordning med henblik på at afgøre berettigelsen til erstatning. Se 
fodnote 6 nedenfor. 
3 Målsætning for 1994 i forvaltningsaftalen mellem Belgacom og den belgiske regering. Målsætningen er 76% for 1995. 
4 En forsinkelse for nettilslutning på op til 10 arbejdsdage vil give abonnenten ret til et nedslag på op til 30% af 
oprettelsesafgiften, og en forsinkelse på 2 arbejdsdage ved reparationer af de basale tjenester berettiger abonnenten til 
50DM. 
5 I det særlige cirkulære af 24. juli 1995, som ændrer den græske telefonlovgivning, fastsættes et mål på 5 arbejdsdage 
for 1995 og 3 arbejdsdage for 1996.. 
6 Målsætningen er afledt fra de tidsgrænser, der findes i erstatningsordningerne med henblik på fastsættelse af retten til 
erstatning. 
7 Målsætning i henhold til France Télécoms almindelige aftale med Direction Générale de Postes et Télécommunications 
(Kilde: DGPT årsberetning (1994)). 
8 Tal pr. 31. december 1993 (Kilde: DGPT årsberetning (1994)). 
9 Tallet gælder fejl, der indberettes af forbrugeren. 88% af fejlene på linien repareres inden for 2 dage. 
10 Målsætninger og acceptere minimum er fastsat i aftale mellem ICP og Portugal Telecom og omfatter perioden 
1995/1996/1997. Erstatning ydes efter 3 dage uden forbindelse, hvis fejlen er operatørens ansvar og efter 10 dage uden 
forbindelse, hvis der er tale om force majeure. 
11 11993 blev 73,5% af fejlene repareret inden for 24 timer. 
12 Målsætningen er en del af Telias servicegaranti. 
13 Tallene vedrører perioden april til september 1994. I samme periode blev 87,6% af fejlene på erhvervslinier og 75,5% af 
fejlene på privatlinier repareret inden for henholdsvis 5 arbejdstimer og 9 arbejdstimer eller på en dato, som blev aftalt 
med kunden. 
14 I forbindelse med dagstakst har forbrugeren ret til at kræve en månedsleje for hver dags forsinkelse. 
4. Procentdel af funktionsdygtige offentlige betalingstelefoner 
Betalingstelefoner spiller en vigtig rolle med hensyn til at kompensere for 
manglende udbredelse af telefoner, navnlig i landområder. For de medlemsstater, 
hvor der var data til rådighed, var en meget stor del af disse telefoner i 
funktionsdygtig stand (mellem 92 og 98%). Alligevel var myndighederne i 6 
medlemsstater ude af stand til at levere data om procentdelen af offentlige 
betalingstelefoner i funktionsdygtig stand. 
35 
„;iiag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
Tabei A5 Procentdel af offentlige betalingstelefoner i funktionsdygtig stand 
medlemsstaterne i 1994 
B 
itr DK 
92* 
97" D 
itr EL 
95 E 
itr" F 
itr" IRL 
Over 
93 I 
itr • L 
Over 
97 NL 
95 AUT 
97 P 
itr FIN 
itr S 
+Z-98 UK 
94.6b 
itr: data ikke til rådighed 
Kilde: Nationale myndighedsorganer (1995). 
Bemærkninger 
1 Alle data i denne tabel vedrører den seneste periode, for hvilken der er oplysninger til rådighed (normalt 1994). Hvis der 
findes yderligere oplysninger, anføres de under disse bemærkninger. 
2 Mønttelefon. 
3 Mønttelefon. 
4 Gennemsnitlig reparationstid for alle typer offentlige telefoner (på offentlige og private steder) er 2,8 timer; for offentlige 
telefonbokse er tiden 10,6 timer. 
5 I France Télécoms almindelige kontrakt med Direction Générale de Postes et Télécommunications fastsættes det, at 
kun 5% af de offentlige betalingstelefoner må være i uorden i mere end 24 timer. Pr. 31. december 1993 var 4,8% i 
uorden i længere perioder (Kilde: DGPT årsberetning (1994)). 
6 Tallet vedrører BT's offentlige betalingstelefoner i perioden oktober 1994 til marts 1995. I den forudgående 6-måneders 
periode var tallet 95,9%. 
Leveringstid og indikatorer for tjenestekvalitet i henhold til bilag II i direktivet 
om ONP-taletelefoni 
c 
I henhold til direktivet om taletelefoni skal medlemsstaterne fra og med udgangen 
af 1996 fastsætte og offentliggøre målsætninger for leveringstid og indikatorer for 
tjenestekvalitet for de operatører, der er omfattet af direktivet, hvad angår: 
- Leveringstid inden tilslutning til nettet 
- Fejlhyppighed pr. tilslutning, ventetid inden rettelse af fejl og hyppigheden af 
fejlbehandlede opkaldsforsøg 
- Klartoneventetid og varighed af kaldsopsætning 
- Statistik over transmissionskvalitet 
- Svartid for telefonistekspederede tjenester 
- Procentdel af offentlige mønt- og korttelefoner i funktionsdygtig stand 
- Debiteringsnøjagtighed 
Resultaterne skal offentliggøres årligt, og Kommissionen vil offentliggøre dem i 
Fællesskabernes Officielle Tidende, hvor disse informationer er til rådighed 
nationalt. Valget af indikatorer afspejler til dels arbejdet inden for OECD, ITU og 
ETSI6. 
IV Adgang til avancerede telefonfaciliteter 
1. Der bliver stadig flere avancerede telefonfunktioner (se tabel A6) til rådighed enten 
på kommerciel basis eller på forsøgsbasis rundt om i Fællesskabet, selv om 
udviklingsniveauet ofte hænger sammen med digitaliseringsgraden af de nationale 
net. 
* Opkald med tonetastatur (DTMF) findes i ajle medlemsstater (dog undertiden 
begrænset til abonnenter, der er tilsluttet en digital central). 
36 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
* Banke-på-funktion og viderestilling er også meget udbredte, mens identifikation 
af opkaldende linie findes i 5 medlemsstater, mens operatører i yderligere tre 
medlemsstater har det med i en ISDN-tilslutning, og der findes tilbud eller 
pilotprojekter i yderligere tre medlemsstater i 1996. 
* Indringningsspærring findes i tolv medlemsstater (selv om funktionen i Østrig, 
Belgien, Danmark og Finland i øjeblikket kun tilbydes i forbindelse med visse 
betalingstjenester). 
* Talebaseret elektronisk post findes i 7 medlemsstater, og der er forsøg på vej i 
yderligere tre medlemsstater. Denne facilitet er endvidere en almindelig funktion 
inden for GSM-nettet. 
2. Tre af disse faciliteter (opkald med tonetastatur/viderestilling af 
opkald/identifikation af opkaldende linie på nationalt plan) nævnes i direktivet om 
taletelefoni som bestanddele af telefontjenesten, som skal indføres på datoer, der 
fastsættes nationalt. De bliver stadig mere udbredte på store dele af nettet. 
Banke-på-funktion er en tjeneste, som giver abonnenten mulighed for (ved hjælp af 
en bestemt tone) at blive gjort opmærksom på et indgående opkald, mens man er i 
gang med et andet opkald. Brugeren kan da vælge at acceptere, afvise eller ignorere 
det afventende opkald. 
Viderestilling af opkald er en tjeneste, som giver brugeren mulighed for at lade 
nettet stille alle indgående opkald til det tilmeldte nummer videre til et andet nummer. 
(Man skelner mellem denne tjeneste og viderestilling ved optaget og viderestilling ved 
manglende svar). 
Omstilling er en tjeneste, der giver brugeren mulighed for at stille et igangværende 
opkald videre til en tredje part. Brugeren kan selv både være opkaldende og 
modtagende part af det oprindelige opkald. 
Identifikation af opkaldende linie er en tjeneste, hvor nummeret på den opkaldende 
linie vises hos modtageren, før opkaldet går igennem. Det er muligt for den, der ringer 
op at begrænse visningen af nummeret på den opkaldende linie til modtageren. 
37 
iJCi, .iimere tuefonîjoneste i Den Europæiske Union i dag 
DÏMFopkald/opkald fra tonetastatur giver brugerne mulighed for at benytte 
tastaturtoner, hvilket er nødvendigt, hvis man vil benytte mange af de nye interaktive 
telefontjenester. Dette defineres i direktivet om ONP-taletelefoni, dvs. at de faste 
offentlige telefonnet giver mulighed for at bruge DTMF-telefoner til at sende signaler 
til centralen ved hjælp af de toner, der er defineret i ITU-T's anbefaling Q.23, og 
ligeledes for at bruge de samme toner til at sende signaler over nettet fra terminal til 
terminal, både inden for en medlemsstat og mellem forskellige medlemsstater. 
Tjenensteinteg rerede digitalnet (ISDN) er net, som giver mulighed for at 
transmittere taletelefoni, tekst, data og billeder gennem samme forbindelse og over 
den eksisterende linie. 
Tabel A6: Adgang til avancerede telefonfunktioner i EU 
Land 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
AUT 
P 
FIN 
S 
UK Opkald 
med 
tastatur­
toner 
(DTMF) 
jj 
Ja 
Ja 
Ja" 
Ja 
Ja 
Ja* 
Ja* 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja18 
Ja 
Ja 
Ja Banke-på 
Ja2 
Jab 
Ja 
Ja" 
Ja" 
Ja 
Jab 
Ja 
Ja 
14 Nej 
Ja 
Ja18 
Ja 
Ja 
Ja Viderestillin 
g af opkald 
Ja2 
Jab 
Nef 
Jab 
Ja" 
Ja 
Jab 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja18 
Ja 
Ja 
Ja Talebaseret 
elektronisk 
post på 
offentlige net 
Ja 
Jab 
Ja 
Nej 
Nej 
Ja 
Ja" 
A/e/1 
Nej 
Nej 
Ja 
Ja16 
Ja 
Ja 
11 Nej Identifikation 
af 
opkaldende 
linie 
Ja6 
Nej* 
Ja 
Nej 
1U Nej 
Ja 
Nej 
Ja' 
Nej 
A/ey1b 
Ja' 
Ja16 
Ja 
Ja 
Ja Indringning 
s-spærring 
Ja" 
Ja' 
Ja 
Nej 
Nej 
Ja 
Nej 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja18* 
Ja 
Ja 
Ja 
Kilde: Nationale myndighedsorganer (1995). 
Bemærkninger 
1 For 93,5% af PSTN-linierne. 
2 For 60% af PSTN-linierne. 
3 Mulig på ISDN. 
4 Mulighed for indringningsspærring for at spærre opkald med kioskdebitering. 
5 Kommerciel adgang afhængig af, hvorvidt abonnenter er tilsluttet en digital central (procentdel af abonnenter for disse 
lande vises i parentes; : DK (55%), EL (3%), IRL (75%) og Italien (67%) 
6 Indføres gradvis fra februar 1996. 
7 Kommerciel indringningsspærring for visse betalingstjenester, pr. linie eller spærring af opkaldsfunktioner (såsom 
identifikation af opkaldende linie) indføres i december 1995. 
8 Teknisk muligt på ISDN, men ikke kommercielt tilgængeligt i øjeblikket. 
38 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
9 47,8% af abonnenterne har adgang til denne tjeneste. 
10 Det er planlagt at tilbyde denne tjeneste til abonnenter under digitagle centraler i 1996. 
11 Talebaseret elektronisk post på prøve i 1995. 
12 Indringningsspærring på gruppetrafik og kiosktjenester. 
13 Kunderne har mulighed for spærring af opkaldsfunktioner for enkelte linier. 
14 Forsøgsbasis i 1995 og indføres i 1996. 
15 Forsøgsbasis i 1995. 
16 Muligt på mobiltelefoner (GSM). 
17 Indringningsspærring findes kun på bestemte betalingstjenester (ikke pr. linie eller indringningsspærring). 
18 Til rådighed, hvor det er teknisk nuligt samt for identifikation af opkaldende linie, mulig på ISDN, hvor det er teknisk 
muligt. 
19 Kunderne har mulighed for at spærre opkaldsfunktioner pr. linie og spærre adgangen til bestemte betalingstjenester. 
V Priserne på telekommunikationstjenster i Den Europæiske Union i dag 
Som nævnt i meddelelsen er det for flertallet af brugere den samlede pris på 
telefontjenesterne, der har betydning. Det blev også understreget i mange af 
kommentarerne, at brugerne skulle informeres bedre om, hvad de bruger, og have 
større kontrol over disse udgifter. Dette er så meget desto vigtigere i en situation, 
hvor telefonen bruges i stigende omfang, og hvor der findes et stigende antal 
audiotex-tjenester, der giver adgang til information eller underholdning og ofte med 
et pristillæg oven i den normale pris på det almene tjenesteudbud. 
Prisniveauet i Fællesskabet varierer meget. De absolutte niveauer findes afbilledet 
i tabel A7. 
39 
: Ucn almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
-I 
Tabel A7 : Udgifter til telefon for privatkunder i medlemsstaterne 
kvartal 1995) 
Tilslutningsafgift Abonnements-
er afgifter 
(nyt abonnement) (pr. to måneder) 
B 90 23 
DK 212 27 
•. ;.... .••::P:,:;,:,•;.;•,•••.,:;/. 46 23 
i%\:^<&§MM-< 160_ 11 
:^l:'^^;?;1i|l|llll;;;:: 133 16 
T^:\:.[: ^åMMB 39 12 
IRL 148 25 
I 99 12 
L 64 ri 
•;:•;•••.. ;.y.NL:J.-;;k;;::-.-.:;:. 93 22 
^,^SMâiS:M £2 25. 
lilplpip 77 19 
WWM'^ÊMÊM i69_ 20 
s :: v : :: 79 20 
UK (BT) 117 17 
UK (MCI)4 117 25 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
AU 
P 
SF 
S 
UK (BT) 
UK (MCI)7 3 minutters lokaltakst 
Spidsbelastning 
0,10 
0,13 
0,11 
0,10 
0,07 
0,09 
0,12 
0.13 
0,08 
0,08 
0,15 
0,06 
0,12 
0,08 
0,12 
itr Billigperiode"' 
0,03 
0,07 
0,04 
0,10 
0,07 
0,03 
0,02 
0,09 
0,04 
0,04 
0,15 
0,02 
0,12 
0,05 
0,05 
itr 3 minutters gruppetrafik 
Spidsbelastning 
0,58 
0,29 
0,87 
0,98 
1,00 
0,81 
0,67 
0,92 
0,08 
0,25 
1,21 
1,17 
0,28 
0,24 
0,30 
0,23 Billigperiode" 
0,23 
0,14 
0,40 
0,65 
0,42 
0,28 
0,46 
0,34 
0,04 
0,13 
0,90 
0,59 
0,17 
0,14 
0,18 
0,15 
Bemærkninger 
1. Alle afgifter i tabellerne er opgivet i ECU og er inklusive moms. 
2. Afgifter er minimumafgifter eksklusive tid og materialeafgifter, som opkræves i nogle medlemsstater. 
3. Lejeafgiften er udtryk for prisen på en enkelt linie i hovedstaden. Tyskland omfatter frikaldsminutter svarende til ECU 2,42. 
4 Mercurys lejeafgift indeholder leje til BT plus afgiften for autorisationskoden. 
5. Billigste takst uden for spidsbelastningsperioderne. 
6. Se bemærkning 5. 
7. Mercury tilbyder ikke lokalopkald til private brugere. 
40 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
Fremskridt med hensyn til tilpasning af takststrukturerne inden for Fællesskabet 
og betydningen for den samlede pris på det almene tjenesteudbud 
1. Tabel A8 viser den samlede procentuelle ændring i det generelle prisniveau på 
telekommunikationstjenester i Den Europæiske Unions medlemsstater mellem 1990 
og 1995. (En detaljeret fordeling af de forskellige elementer inden for den samlede 
ændring findes i tabel A8). De viste oplysninger er baseret på data fra de nationale 
myndigheder og er beregnet i overensstemmelse med normal praksis. Det er således 
ikke muligt at sammenligne prisændringerne direkte mellem de forskellige 
medlemsstater, hvilket gør det vanskeligt at sammenligne prisændringerne i 
forskellige dele af Fællesskabet. 
Tabel A7 og A8 viser endvidere den procentuelle ændring og ikke de faktiske 
priser. Det er således ikke muligt at uddrage konklusioner vedrørende 
virkningen af disse stigninger i den samlede pris for de pågældende tjenester. 
Ikke desto mindre viser disse data, at betydelige ændringer af takststrukturerne er 
undervejs, og navnlig den generelle tendens til stigninger for de faste elementer af 
taksterne på det almene tjenesteudbud (oprettelses- og abonnementsafgift) samt de 
højere taster på lokalopkald i spidsbelastningsperioderne og i de fleste 
medlemsstater også tilsvarende fald i regionale opkald samt fjernopkald og 
internationale opkald. 
2. Oplysninger om den aktuelle adgang til målrettede eller særlige takstordninger findes 
i tabel A-9. 
41 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
Tabel A8: Gennemsnitlige ændringer i de samlede priser - (skøn fra 
nationale myndighedsorganer) 1990 -1995 
Afgiftsændringer er angivet i absolutte tal med de nominelle ændringer angivet i parentes 
Detaljerede data for ændringer i priserne på tilslutning/abonnement/lokale/regionale og internationale takster findes i 
tabel A7 
Samlet takstændring i % (1990-1995) 
B itr 
DK +0,5 
—\ ~ 
D itr 
2 
EL - 43,2 (-7,2 nominel ændring) 
T itr 
F -14 (- 3,4 nominel ændring) 
j itr 
IRL - 42 (- 25 nominel ændring) 
L itr 
4" 
NL +3,7 (Obligatoriske tjenester) 
+ 6,6 (Takst ved lavt forbrug) 
AUT itr 
p -10,2 ( + 27,6 nominel ændring) 
FIN -5 
—g 
s - 8 (+ 8 nominel ændring) 
5 
UK | -23,7 (- 10,2 nominel ændring) 
itr : Data ikke til rådighed. Kilde: Nationale myndighedsorganer (1995) 
Bemærkninger tilJabel A8 
1. Data gælder ændringer i de enkelte takstelementer, men der findes ingen samlede tal 
2. Gennemsnitlig ændring for den samlede takst gælder kun opkald 
3. Perioden 1990-1994 
4. Data viser prisændringen for en uspecificeret kurv af tjenester i forhold til forbrugerprisindekset. 
5. Beregnet på grundlag af Telias indeks for de samlede takster. 
6. De samlede tal for den samlede procentsats viser ændringen i BT's takster mellem 1990/91-1994/95 og 
vedrører et samlet vægtet gennemsnit af alle tjenester inden for de tjenester, der er underlagt priskontrol, og 
ikke kun de tjenester, der nævnes i tabellen. 
Oplysninger om og kontrol med, hvad forbrugerne bruger på 
telekommunikation 
3. Ovenstående angivelser vedrører den større adgang til indringningsspærrer for 
private brugere, som kan give en vis kontrol, idet man kan spærre for opkald til 
visse tjenester (f.eks. betalingstjenester) eller fjernopkald og internationale opkald. 
4. Endvidere kræves det i henhold til direktivet om taletelefoni, at medlemsstaterne 
ved slutningen af 1996 fastsætter mål for adgangen til udspecificerede 
42 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
telefonregninger - en tjeneste, som under alle omstændigheder bliver stadig mere 
udbredt i hele EU. Dette er væsentligt, når man ønsker at give brugerne 
tilstrækkelige oplysninger om, hvad de har brugt på telefonopkald. Samtidig blev 
det understreget i en række bemærkninger, at de nuværende lange 
faktureringsperioder gør det vanskeligt for nogle brugere at styre forbruget, og at 
man derfor bør advare mod overdreven eller usædvanlig brug af en bestemt 
telefonforbindelse. 
Brugen af særlige og målrettede takstordninger i EU 
Som led i den generelle målsætning om at sænke prisen på adgang til 
telekommunikationstjenester findes der særlige og målrettede takstordninger i 
alle medlemsstater (se tabel A8 for alle detaljer), som giver bedre adgang til det 
almene tjenesteudbud for visse brugere eller visse grupper af brugere med særlige 
behov eller særlige opkaldsmønstre. Der findes ordninger for brugere med lavt 
forbrug i Frankrig, Irland, Sverige og Det Forenede Kongerige. Sådanne ordninger 
er særlig vigtige i forbindelse med at skabe balance i taksterne, eftersom det 
normalt er de brugere, som foretager få opkald eller få fjernopkald og 
internationale opkald, som stilles dårligere som følge af prisændringerne, der 
skyldes afbalancering af priserne. Endvidere findes der sociale ordninger for 
lavindkomstgrupper i Belgien, Tyskland, Frankrig og Østrig. Alle medlemsstater 
med undtagelse af Luxembourg, Nederlandene og Finland, tilbyder også særlige 
takstordninger for ældre og handicappede . 
Et antal organisationer, navnlig dem, der repræsenterer interesserne hos 
handicappede brugere, understregede i denne sammenhæng behovet for sådanne 
ordninger for disse brugere eller i det mindste, at de administrative formaliteter i 
forbindelse med brugen af sådanne ordninger bør begrænset (for eksempel at 
undgå kravet om separat tilmelding til de enkelte ordninger). 
43 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
Tabel A9 : Takstændringer i EF mellem 1990 og 1995 
Normalt angives den faktiske ændring i % (nominel ændring i parentes) : * viser, at tallet udtrykker den faktiske ændring, når der ikke angives nogen nominel ændring 
B* 
DK 
D3 
EL4 
E5 
F* 
I Samlet ændring 
Ur 
•0,5% 
itr 
-43,2% 
(-7,2 nominelt) 
itr 
-14% 
(- 3,4% nominel 
ændring) 
itr Oprettelse 
Oprettelse 
+ 39% 
Eksisterende linie • 
37% 
+ 8,3% 
-15,4%* 
+ 105,2%* 
+ 2,38% 
+ 30%7 
(+16%) 
itr Abonnement 
+ 35% større områder 
+50% mim. områder 
+ 70% mindre områder 
+ 3,5% 
-15,4%* 
+ 68,1%* 
+ 24,2% 
Privat: + 42% 
Erhverv Uændret Lokal 
+ 7,6% 
+ 8,5% 
-15,4%* 
+ 89,1%* 
+ 192,3% 
+ 25% 
(+ 11,5%) 
Spids : + 41% 
Erh.: +12% Regional 
+5,8% 
(interzonal trafik 
hosliggende 
zoner) 
Uændret 
itr 
-
- 23,5% 
- 29,5%8 
(- 37%) National 
-6,8% 
(interzonal trafik ikke-
hosliggende zoner) 
•20,6% 
-55,4%* 
(>100km) 
+ 68,6%* 
+ 10,6% 
-19% (>100km) 
(- 27,5%) 
Spids: -11% 
Erhverv - 6% International 
Eksempler: 
Frankrig -22,2%: 
Italien - 33,3% 
Spanien -28,6%: 
USA -40%; 
Japan - 55%; 
-5%2 
Eksempler: 
USA - 68,9%* 
Norge - 33,9%* 
-1,6%* 
Eksempler 
EF-opkald - 23% 
USA - 61% 
-18,7% 
(-27,5%)* 
Eksempler: 
UK spids -20%; 
Billig - 20% 
USA spids -43% 
Billig - 48% 
44 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
: 
IRL 
L11 
NL1J 
AUT 
P 
FIN 
S)S 
, ... . 
UK Samlet ændring 
-42% 
(-25% nominel ændring) 
itr 
Obligatoriske tjenester 
+ 3,7%* Takst ved lavt 
forbrug 
+ S,6%* 
itr 
-10,2% 
(+27,6% nominel 
ændring) 
-5%15 
•*% 
(+8% nominel ændring) 
-23,7% 
(-10,2% nominel 
19 ændring) Oprettelse 
Uændret 
Uændret 
Uændret 
+33% 
- 0,6% 
(+41,2% nominel 
ændring) 
itr 
itr 
Privat: «0,7% 
Erhverv: -33,1% Abonnement 
Uændret 
Uændret 
16,7% 
Uændret 
-5,9% 
(+33,7% nominel ændring) 
itr 
17 + 15 til 20% 
Kun privat: +37,5% 
Kun erhverv: +37,7 
Grossistsalg: +54,4% Lokal 
+ 10% 
Se national 
Gns.: + 22% 
Spids +26% 
Billig + 18% 
Uændret 
+ 11,9% 
(+58,9% nominel ændring) 
14 + 14,2% 
+ 2,4 (%)* 
17 + 60% 
-13% Regional 
-
Se national 
Gns. + 22% 
Spids: + 26% 
Billig: +18% 
-40% 
+ 27,1%-
(+80.6% 
nominel 
ændring) 
itr 
-
-19,8% National 
10 -4,6 
Spids : -6% 
Øvrige: -13,4% 
-11% 
-13,7% 
(+22,6% nominel 
ændring) 
Spids : • 61,2% 
itr 
B1-takst: -19,5% 
B-takst: -35,5% International 
UK -4,7% 
Øvrige: - 4,7% 
1995 -13 til 50% 
-21,3% 
itr 
Europa: - 32,2% 
(-3,6% nominel ændring) 
Øvrige : - 44,5% 
(-21,2% nominel ændring) 
Eksempler 
Sverige - 47,4% 
Tyskland -19,2% 
USA -16,8% 
itr 
- 22,3% 
Kilde: Nationale myndighedsorganer (1995) 
itr : Data viser ændringer i % i specifikke takster fra 1990-1995, som ikke kommer fra myndighederne. 
45 
Bilag 2 ; Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
Bemærkninger til tabelien 
1. Belgacom tilbagebetaler den garantisum, som tidligere blev opkrævet hos kunderne. 
2. Perioden: 1994-1995 Siden juli 1995 er taksten på opkald fra Danmark til andre EF-lande, Norge og Schweiz blevet sænket med 20% (uden for spidsbelastningsperioderne). En tilsvarende sænkning i taksterne til USA 
og Canada blev indført i januar 1995. 
3. Perioden 1990-1994. Inflationsindikatoren for perioden viste en prisstigning på 15.4%. 
4. Gennemsnitlig ændring af den samlede takst kun for opkald. 
5. Takstændringerne vedrører kun 1994. 
6. Perioden 1990-1994 
7. Procentvis ændring gælder både tilslutning og abonnementsafgift. 
8. Faldet skyldes udvidelsen af områderne med lokale opkald. 
9. Data gælder en række takster lige fra opkald inden for EF/internationalt -19% (-27,5%) til nordamerikanske ruter - 32% (- 29%). 
10. Omfatter opkald til Nordirland. 
11. Siden 1. juli 1993 har varigheden af en takstenhed været 4 minutter (spidsbelastning) og 8 minutter (uden for spidsbelastning). Siden 1. man 1995 opkræves der minimum 20 takstenheder for hver abonnentlinie. 
12. Data viser prisændringen for uspecificeret kurv af ydelser i forhold til forbrugerprisindekset. 
13. Det samlede tal er beregnet på privatkunder, som navnlig bruger lokale telefontjenester. Tallet ville være anderledes for erhvervskunder, idet de oftere bruger fjernopkald og internationale opkald, og for disse tjenester er 
prsen faldet betydeligt. 
14. Data viser prisændringen for en specificeret kurv af lokaltjenester i forhold til foronjgerprisindekset. 8% af kurven udgøres af oprettelsesafgiften, årlig abonnementsafgift og 750 lokalopkald på 4 minutter i dagtimerne 
15. Laveste takst og billigste operatør: (1990) Telecom Finland og (1995) Telivo 
16. Perioden 1993-1995. 
17. Beregnet ud fra Te!;as indeks over takstkurven. 
18. Prisændringerne gælder BT. 
19. De samlede tal for den samlede procentmæssige ændring i BT's takster mellem 1990/91 -1994/95 og gælder for et samlet vægtet gennemsnit af alle tjenester i priskontrol-kurven, og ikke kun de tjenester, der vises i 
tabellen. 
Bilag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
Tabel A10 - Særlige takstordninger for bestemte grupper i EF 
Land Beskrivelse af ordningen 
BE I kontrakten mellem den belgiske stat og Belgacom fastlægges der særlige takstnedsættelser af sociale og humanitære årsager. 
i) sociale grupper: Omkring 370.000 mennesker nyder godt af den sociale telefontakst (8,1% af det samlede antal tilslutninger). Følgende takstnedsættelser er 
gældende: 70% nedsættelse af oprettelsesafgiften, 50% nedsættelse af abonnementsafgiften og 50 gratis opkaldsenheder i 2 måneder. 
ii) Ældre og handicappede: Nedsat takst for ældre (over 65) og handicappede. 
DK Særlige tekst-telefontjenester for brugere med hørehandicap herunder levering af forskellige typer af terminaludstyr. Tjenesten tilbydes uden merbetaling. 
Nedsat takst for synshandicappede og blinde ved brug af abonnentfortegnelser. 
D Ordning med nedsat takst for ældre, handicappede og lavindkomstgrupper. Disse grupper får et nedslag i abonnementsafgiften på 5 DM og 30 gratis enheder om 
måneden. Takstordningen vil blive ændret i 1996, hvor der vil blive indført større rabatter. 
Der findes ingen ordning for brugere med lavt forbrug, og der er heller ikke planer om en sådan. 
EL i) Handicappede: Der er indført særlige nedsatte takster for blinde abonnenter. Blinde får 150 gratis enheder om måneden på den første hovedlinie, der er 
oprettet i deres navn. Endvidere er der opsat specielle offentlige korttelefoner i lufthavne, på banegårde og busterminaler og hospitaler. 
Der findes ingen særlig politik for ordninger for brugere med lavt forbrug inden for rammerne af det almene tjenesteudbud. 
E i) Ældre og handicappede: Et særligt "socialabonnement", der omfatter en 95% rabat på den månedlige afgift og 70% rabat på oprettelsesafgiften for personer 
over 64 år og handicappede (kun under et vist indkomstniveau). 
F i) Handicappede, ældre og sociale grupper: Nedsat takst for bestemte grupper og sociale grupper, såsom handicappede, personer over 65, der bor alene eller 
sammen med deres partner samt krigsveteraner. Disse nedsættelser omfatter en 50% nedsættelse af abonnementsafgiften, 40 gratis takstenheder om måneden 
(indenlandske opkald) samt gratis adgang til oplysningstjenester. 
ii) Ordningen for brugere med lavt forbrug omfatter rabatter for personer, der bruger mindre end 26 enheder om måneden. 
47 
Biiag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
Land Beskrivelse af ordningen 
IRL Ordning med gratis abonnement og brugstilskud findes for særlige brugergrupper som døve, ældre og handicappede. 
i) Handicappede: Døve kunder kan bruge særlige tekstterminaler (Minicom) til at kommunikere med ikke-døve brugere. Som følge af, at denne metoder er 
langsommere end normal tale, har operatøren en refusionsordning, som giver de døve kunder ret til at kræve 70% af udgifterne til opkald tilbage op til et årligt 
maksimum. Endvidere kan staten refundere momsen på indkøbsprisen på Minicom-udstyret til døve. 
ii) Virksomheden yder også økonomisk bistand til frivillige velgørende grupper som Samaritans, Irish Cancer Society, Rape Crisis Centre etc., hvilket gør det 
muligt for brugerne at kontakte disse tjenester enten gratis eller til nedsat takst. 
iii) Ordning for brugere med lavt forbruq: der findes en ordning for brugere med lavt forbrug på den analoge mobiltjeneste med oprettelsesafgift på kun 41% af det 
normale, abonnementsafgift på lidt over 103% af den normale afgift, men omfattende et vist månedligt nedslag på indenlandske opkald. 
iv) Ældre oq handicappede: Socialministeriet yder statsstøtte til ældre og handicappede, dvs. gratis telefonabonnement for visse ældre og handicappede, som bor 
alene eller sammen med andre i samme gruppe 
Siden januar 1995 har man kunnet søge om at komme med i en særlig ordning for brugere med lavt forbrug (ordningen omfatter en lav abonnementsafgift ved et 
lavt månedligt forbrug, dvs. op til 40 er.neder pr. måned: 50 lire). 
P&T Luxembourg har ingen planer om at indføre særlige ordninger for bestemte socialgrupper, eftersom de almindelige telefontakster er meget lave. 
Der findes ingen særordninger for bestemte kundegrupper.. NL 
AUT Visse sociale grupper, herunder blinde handicappede, pensionister, lavindkomstgrupper oq studerende er fritaget for følgende afgifter: den normale månedlige' 
abonnementsafgift samt en times grat s opkald om måneden. 
Der findes særlige takstnedsættelser for pensionister med en månedlig indkomst på mindre end den nationale mindsteløn. Der er tale om følgende nedsættelser: 
en 60% nedsættelse af abonnementsafgiften og mindst 25 gratis enheder om måneden.. 
Operatørerne har ligeledes pligt til at s: He følgende faciliteter til rådighed for grupper med særlige behov: mikrotelefoner med forstærker, opkaldsalarm osv. 
FIN Der findes ingen særordninger vedrørende teleafgifter. Statens budget finansierer særtjenester, der er rettet mod visse særlige grupper, som operatørerne i<ke vil 
stille til rådighed (dvs. tjenester til hand cappede). 
Der findes en aftale mellem staten cg Telia, hvor sidstnævnte har forpligtet sig til at oprette et abonnement for brugere med lavt forbrug (Telia Mini; Den 
kvartalsvise abonnementsafgift må ikke overstige 70% af den normale kvartalsvise abonnementsafgift, og mindst 10% af husholdningerne skal kunne udnytte aen 
form for abonnement. 
48 
Biiag 2 : Den almene telefontjeneste i Den Europæiske Union i dag 
BT har følgende ordninger: 
Afdragsordning for oprettelsesafqift - hvor den første oprettelsesafgift fordeles på 5 kvartalsvise afdrag (plus et administrationsgebyr) 
Garantistillelse - i 1996 planlægger BT af indføre brugsbegrænsninger, hvor nye kunder accepterer et økonomisk loft over udgifterne til opkald. Dette vil 
sandsynligvis fjerne behovet for garantistillelse. 
Ordning for brugere med lavt forbrug - BT leverer dette i overensstemmelse med sin licens, og retningslinierne aftales med myndighederne. 
Ældre oq handicappede - nye kunder over 65 bliver ikke bedt om at stille garanti, med mindre de skylder BT penge eller er erklæret konkurs (Kingston har en 
lignende politik) 
Protected Service Scheme - giver ældre og handicappede mulighed for at udpege en tredjemand, som tager sig af betalingen af regningen. 
Gratis prioriteret udbedring af fejl - for kunder, hvis telefon er deres livlinie - ordningen er beregnet på at sikre, at disse får højeste prioritet i tilfælde af fejl. 
Synshandicappede oq blinde abonnenter - får tilbudt regninger med stor skrift/Braille/talende regninger og gratis opkald til oplysningen (alle selskaber tilbyder 
sidstnævnte i henhold til kravene i licensen). Gratis opkald til oplysningen tilbydes synshandicappede abonnenter samt andre, der fysisk er ude af stand til at 
bruge en trykt telefonbog. 
Døve abonnenter - har adgang til "Type talk", en landsdækkende knudepunkttjeneste, som BT er forpligtet til at stille til rådighed og finansiere i henhold til 
licensaftalen. Der findes også en rabat for tekstbrugere i anerkendelse af, at opkald på teksttelefoner tager længere tid end tilsvarende opkald på taletelefoner. 
Nogle teleselskaber tilbyder personlige besøg til handicappede kunder for at opkræve betalingen for deres regninger. 
Kilde: Nationale myndighedsorganer (1995) 
49 
Bilag 2 : SPØRGESKEMAET TIL MEDLEMSSTATERNE 
SPØRGESKEMAET TIL MEDLEMSSTATERNE 
f - Den aktuelle situation med hensyn til det almene tjenesteudbud 
Spørgsmål vedrørende den overordnede udbredelse af telefoner. 
1. Hvor stort er det samlede antal erhvervstelefoner og private telefonlinier ved udgangen af 
1990 og ved udgangen af 1994? Opgiv også nyere tal, hvis sådanne findes? 
2. Hvad var forholdet mellem private linier i forhold til antallet af husholdninger ved udgangen 
af 1990 og ved udgangen af 1994? 
3. Hvad var det samlede antal offentlige betalingstelefoner ved udgangen af 1990 og ved 
udgangen af 1994? 
4. Hvad var det samlede antal mobiltelefonabonnenter ved udgangen af 1990 og ved 
udgangen af 1994? Opgiv også nyere tal, hvis sådanne findes. 
Spørgsmål vedrørende grundlæggende aspekter af tjenestekvalitet 
5. Angiv detaljer vedrørende de vigtigste kvalitetsindikatorer for telefontjenester, som 
offentliggøres i øjeblikket. Præciser om muligt fristerne for leveringstid og tilslutning til 
nettet, reparationstid for fejl og erstatningsordninger samt andelen af offentlige 
betalingstelefoner i funktionsdygtig stand. 
Spørgsmål vedrørende de grundlæggende telefontjenester. 
6. Opgiv detaljer vedrørende de vigtigste tjenester, der tilbydes af operatører af faste 
telefonnet. Angiv, om nogle af følgende tjenester tilbydes på kommerciel basis eller den 
planlagte dato for deres indførelse: DTMF-op kald, afbryd opkald/opkald venter, 
viderestilling og omstilling af opkald, talebaseret elektronisk post samt identifikation af 
opkaldende linie. Angiv også, hvorvidt forbrugerne har mulighed for at spærre 
opkaldsfunktioner (såsom identifikation af opkaldende linie) for enkelte linier eller enkelte 
opkald eller for at spærre adgangen til bestemte betalingstjenester (såsom tjenester med 
pristillæg eller "kioskdebitering". 
50 
Bilag 2 : SPØRGESKEMAET TIL MEDLEMSSTATERNE 
II - Tilpasning af prisstrukturer, priser og særlige ordninger. 
I de fleste medlemsstater ændrer takststrukturerne sig i takt med, at systemet tilpasses, så det 
afspejler de moderne omkostningsstrukturer og konkurrencen samt for at tilskynde til mere 
effektiv anvendelse af telenettene. 
Spørgsmål vedrørende større prisjusteringer, hvorvidt der er tendens til fald i de samlede priser, 
om der anvendes prisloft-ordninger for at styre prisjusteringerne, priserne på telefontjenester 
samt eksistensen af særlige takstordninger. 
1. Hvilke større takstændringer er blevet gennemført eller planlagt? 
2. Er det muligt at opgive et tal for den gennemsnitlige takstændring siden 1990? (Angives 
med hensyn til oprettelsesafgift, leje/faste afgifter samt takster på lokale opkald, fjernopkald 
og internationale opkald) 
3. Hvilke særiige mål findes der, om nogen, for tilpasningen af takststrukturerne? 
4. Hvilke prisloft-ordninger findes der? Er der planer om at indføre prisloft-ordninger eller 
ændre eksisterende ordninger? Hvis ja, hvilke? 
5. Angiv de seneste oplysninger om særiige ordninger (enten frivillige eller som følge af 
lovgivning), som enten anvendes eller er planlagt for at levere tjenester til en bestemt 
kundegruppe. Dette omfatter ordninger med bestemte sociale formål (ordninger for 
handicappede brugere/ældre, lavindkomstgrupper osv), ordninger til afhjælpning af de 
omstrukturerede taksters negative konsekvenser for bestemte brugere. Hvilke ordninger for 
brugere med lavt forbrug (enten frivillige eller som følge af lovgivning) findes allerede eller 
er planlagt? 
51 
J : UOIL OVEK ORGANISATIONER, DER HAR INDSENDT SKRIFTLIGE SVAR PA TEMADOKUMENTET Ohrt DE f 
ALMENE TJENESTEUDBUD 
BILAG 3 : LISTE OVER ORGANISATIONER, DER HAR INDSENDT SKRIFTLIGE 
SVAR PA TEMADOKUMENTET OM DET ALMENE TJENESTEUDBUD 
ANGÅ 
Antelope Consulting 
APEC - Association of Private European Cable Operators 
ARD - Radio + TV 
ASIMILEC 
AT&T 
ATC Finland 
Austrian Ministry of economy and transport 
Belgacom 
BellSouth 
British Telecom 
Bureau Européen des Unions des Consumateurs 
Conseil National du Patronat Francais 
Compagnie General des Eaux 
COST 219 - National Research & Development Centre for Welfare & Health 
COST 219 The Mike Martin Consultancy 
CRID 
CURDS - University of Newcastle 
Dansk Industri (Dl) 
Department of Trade and Industry (UK) 
Deutsche Postgewerkschaft 
Deutsche Telekom 
Direction Générale des Postes et Télécommunications (FR) 
ETNO 
EU Committee of the American chamber of Commerce in Belgium 
European Conference of Data Protection Commissioners 
Forschungsinstitut fur anwendungsorientierte Wissensverarbeitung 
France Telecom 
Fundesco 
GEF - Global Electronic Finance Management 
Ingeneria y Gestion de Redes 
INTEL 
International Council of Aircraft Owner and Pilot Associations 
+PTT 
Kooperativa Institutet 
Erika Mann M.E.P. 
Mercury Communications Ltd 
MFS Communications 
Ministerie Van Verkeer en Waterstaat (NL) 
Ministry of Transport & Communications (FIN) 
Ministry of Transport & Communications (SWED) 
Omnitel Pronto Italia 
Portugal Telecom 
52 
Bilag 3 : LISTE OVER ORGANISATIONER, DER HAR INDSENDT SKRIFTLIGE SVAR PA TEMADOKUMENTET OM DE"! 
ALMENE TJENESTEUDBUD 
PTT Force Ouvrière 
PTT Telecom 
STET 
TAG - Telecommunications Action Group 
TELECEL S.A. 
Telecom Eireann 
Telefonica de Espana 
Telenor 
TELIA AB 
The Finnish Consumers Association 
Thyssen Telecom A.G. 
The Telecommunications Managers Association 
United States Council for International Business 
Universidad de Valencia 
Universitet Potsdam 
VEBACOM 
53 
;bg --i : SAMMENDRAG AF DE VIGTIGSTE EMNER, SOM ER TAGET OP UNDER DEN OFFENTLIGE HØRING OM 
EMADOKUMENTET OM DET 
BILAG 4 : SAMMENDRAG AF DE VIGTIGSTE EMNER, SOM ER TAGET OP 
UNDER DEN OFFENTLIGE HØRING OM TEMADOKUMENTET OM DET 
ALMENE TJENESTEUDBUD 
Der blev fremsat en lang række bemærkninger under den offentlige høringsprocedure. Fem 
hovedpunkter bør navnlig fremhæves: 
1. Omfanget af den universelle telefontjeneste 
Der findes en anerkendelse af en konstant forbedring af tjenesternes omfang og kvalitet 
inden for Det Europæiske Fællesskab. I nogle enkelte bemærkninger gik man ind for en 
radikal omlægning af den eksisterende udformning af de universelle telefontjenester, som 
fortsat skal defineres snævert, men samtidig være åbne for udvikling fremover i lyset af 
ændringer i forbrugernes og markedernes efterspørgsel. Ikke desto mindre antydede nogle 
organisationer, navnlig brugerorganisationer og operatører fra mindre gunstigt stillede 
områder, at den nuværende definition af det almene tjenesteudbud kan gøres mere 
ambitiøs og omfatte både dedicerede linier og ISDN. 
Samtidig var der støtte til gennemførelse af foranstaltninger på europæisk plan med henblik 
på at styrke det nuværende koncept for at fjerne de store forskelle, der i øjeblikket findes 
hvad angår udbuddet af tjenester inden for den universelle telefontjeneste samt behovet for 
en eksplicit forpligtelse til at operere med overkommelige priser. Man lagde vægt på at sikre 
brugerne tilstrækkelige oplysninger og kontrol med, hvor meget de bruger (f.eks. 
udspecificerede regninger, fleksible betalingsformer såsom fordeling af oprettelsesafgiften 
over flere afdrag eller give brugerne mulighed for at spærre opkald til bestemte numre). 
2. Tjenestekvalitet og sammenlignelighed for tjenesterne på europæisk niveau 
Høringsproceduren viste; at man lagde særlig vægt på de betydelige forskelle i kvaliteten af 
de målsætninger for service, der i øjeblikket findes på nationalt plan såvel som den 
nationale gennemførelse af målsætningerne samt adgangen til og arten af de 
erstatningsordninger, der træder i kraft, når målsætningerne ikke opfyldes. Brugernes 
bekymring blev suppleret af de problemer, som nogle af de nationale myndigheder har med 
at finde grundlæggende indikatorer for den almene telefontjeneste, såsom antal husstande 
med telefon, samt den manglende sammenlignelighed af visse data medlemsstaterne 
imellem. 
Der rettes til dels op på denne situation i kraft af direktivet om taletelefoni, hvori der 
fastsættes indikatorer for kvaliteten af de nationale tjenester, og hvori det kræves at disse 
offentliggøres. Høringen har imidlertid vist, at brugerne ønsker mere end dette, og at det 
forskelligartede serviceniveau i medlemsstaterne påvirker tilradighedsstillelsen af 
fælleseuropæiske net og tjenester, og hvis der ikke sker ændringer, vil det kunne føre til en 
udvidelse af kløften mellem de udviklede områder i Fællesskabet og de mindre 
begunstigede områder og dermed undergrave målet om økonomisk og social samhørighed. 
En yderligere bekymring fra forbrugerorganisationernes side var endvidere, hvorvidt der 
54 
Bilag 4 : SAMMENDRAG AF DE VIGTIGSTE EMNER, SOM ER TAGET OP UNDER DEN OFFENTLIGE HØRING OM 
TEMADOKUMENTET OM DET 
findes passende sanktionsmuligheder på nationalt plan, som kan bruges til håndhævelse af 
kravet om tjenestekvalitet. 
Generelt rejste sådanne organisationer spørgsmålet om forbrugernes inddragelse, både på 
nationalt og på europæisk plan, i fastsættelsen af mål for tjenestekvaliteten og mål for 
prisniveauet samt mere generelt i beslutninger om den fremtidige udvikling inden for de 
universelle telefontjenester og informationssamfundet. 
3. Omkostninger ved og finansiering af de almene telefontjenester 
Under den seneste høringsprocedure blev organisationerne ikke bedt om at fremsætte 
detaljerede bemærkninger om omkostningerne ved og finansieringen af de almene 
telefontjenester i lyset af den indgående behandling af dette spørgsmål i forbindelse med 
grønbogen om infrastruktur (se KOM(95) 158). Disse principper findes afspejlet i udkastet 
til sammenkoblingsdirektivet og liberaliseringsdirektivet. 
Ikke desto mindre blev der fremsat bemærkninger, der drejede sig om praktiske spørgsmål i 
forbindelse med udgifterne (for eksempel beregningen af værdien for eksisterende 
operatører, der leverer den almene telefontjeneste) eller finansieringen (kravene om en 
fond for det almene tjenesteudbud, muligheden for at indføre "pay or play"-systemer). Man 
følte, at det ville være nyttigt med yderligere vejledning om disse praktiske spørgsmål på 
europæisk plan, selv om de vigtigste lovgivningsmæssige principper findes i den 
eksisterende lovgivning. 
4. Omstrukturering af takster 
Der blev udtrykt generel støtte til den taksttilpasning, som Det Europæiske Fællesskab har 
forpligtet sig til at gennemføre, idet man i mange af bemærkningerne gav udtryk for 
behovet for, at processen bør være afsluttet pr. den dato, der er fastsat for den fulde 
liberalisering. Mange pegede på de fordele, som generelt lavere takster vil medføre for 
mange brugere. 
Samtidig anerkendte man behovet for at beskytte bestemte brugergrupper mod 
virkningerne af en ubegrænset tilpasning med henblik på at sikre, at kunderne ikke tvinges 
til at forlade nettet på grund af prisen. Forbrugerorganisationerne understregede i den 
sammenhæng den rolle, som prisloft-ordninger og særlige målrettede takstordninger kan 
spille. 
5. Offentlig adgang tit informationssamfundet 
Informationssamfundets grundlæggende betydning blev anerkendt i vide kredse, men de 
nye tjenester blev ikke betragtet som en del af det almene tjenesteudbud i dag. Samtidig 
udtryktes der støtte til tanken om markedsbestemt "offentlig adgang" (for at tilslutte skoler, 
hospitaler, biblioteker osv.), selv om det ikke blev anset for nødvendigt at definere nogen 
præcis målsætning på indeværende tidspunkt. 
Samtidig anerkendte man behovet for at indføre hensigtsmæssige ordninger med henblik 
55 
'•»q 4 : SAMMENDRAG AF DE VIGTIGSTE EMNER, SOM ER TAGET OP UNDER DEN OFFENTLIGE HØRING OM 
:.iv1ADOKUMENTET OM DET 
på at føre tilsyn med behovet for og brugen af nye tjenester både på nationalt plan og på 
europæisk plan for at følge udviklingen i den almene telefontjeneste og især for at måle, i 
hvilket omfang den "offentlige adgang" udvikler sig, navnlig i de mindre gunstigt stillede 
områder af Unionen. 
Forbrugerorganisationerne lagde også vægt på betydningen af, at de bliver hørt i 
forbindelse med denne overvågningsproces. 
4 I Sverige har antallet af nye abonnementer til mobiltjenesterne for eksempel for første gang oversteget 
antallet af abonnenter til det faste net. 
I Spanien kan mere end 180.000 abonnenter for eksempel benytte trådløse lokalnet, og der findes mere end 
700 trådløse offentlige telefonbokse. 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om en foranstaltning på unionsplan vedrørende 
personlige satellitkommunikationstjenester i Den Europæiske Union, KOM(95)529, 8.11.95. 
VSATs - mikrostationer (Very Small Aperture Satellite Terminals) 
5 Artikel 5 og bilag III 
6 Se "Performance Indicators for Public Telecommunications Operators", Information Computer and 
Communications Policy series, No. 22, OEDC, Paris 1990 og ETSI Technical Report "Quality of service 
indicators for Open Nework Provision (ONP) of voice telephony and Integrated Services Digital Network 
(ISDN), juli 1994 
56 
ISSN 0254-1459 
KOM(96) 73 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 08 10 
Katalognummcr : CB-CO-96-118-DA-C 
ISBN 92-78-01685-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg