Udtalelse om Kommissionens forslag til Raadets forordning (EF) om fastsaettelse for perioden 1994-1997 af forvaltningsmaal og -strategier for visse fiskerier og fiskerigrupper () (94/C 393/28)

Raadet for Den Europaeiske Union besluttede den 10. marts 1994 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Augusto Silva til ordfoerer.

Sektionen vedtog sin udtalelse den 12. juli 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 318. plenarforsamling af 14. og 15. september 1994, moedet den 14. september 1994, enstemmigt foelgende udtalelse.

1. Generelle bemaerkninger

1.1. OESU deler den bekymring, der ligger til grund for forslaget til forordning, isaer med hensyn til visse fiskebestandes daarlige forfatning og noedvendigheden af at modvirke forringelsen af andre. Det skal dog understrege, at andre faktorer, saasom klimaforholdene eller miljoeet og isaer visse former for forurening, ligeledes indvirker paa fiskedoedeligheden.

1.2. OESU gentager det synspunkt, som er blevet fremfoert utallige gange foer i tidligere udtalelser, nemlig at opretholdelsen og udviklingen af fiskerisektoren boer baseres paa en passende, dynamisk politik for bevarelse og integreret forvaltning af fiskeressourcerne. Dette forudsaetter blandt andet, at Faellesskabet raader over et solidt videnskabeligt grundlag, som muliggoer et stoerre og grundigere kendskab til fiskesituationen og fiskebestandene, hvilket ikke er tilfaeldet i dag. Endvidere boer der fuldt ud tages reelt hoejde for de sociooekonomiske foelger af de foreslaaede maal, saaledes som det kraeves i forordning (EOEF) nr. 3760/92.

1.3. Raadet skal i henhold til Kommissionens forslag fastlaegge forvaltningsmaal og -strategier paa en fleraarig basis for at genoprette balancen i fiskebestandene, og dette kan i en vis udstraekning bidrage til at goere bevaringsforanstaltningerne mere effektive.

1.4. OESU understreger, at genoprettelsen af fiskebestandenes balance er et langsigtet maal, som afhaenger af samspillet mellem forskellige faktorer og politikker. I den henseende kan den faelles fiskeripolitiks eksisterende instrumenter vise sig fortsat at vaere effektive. Her taenkes paa begraensningen af fangsterne (TAC og kvoter) og paa overvaagningen af udviklingen i fiskerikapaciteten (fleraarige udviklingsprogrammer).

1.5. Forslaget til forordning sigter mod for hoeje maal. Det lader antyde, at der er bedre kendskab til bestanden af nogle arter end til andre. Trods dette opstilles der skoen over udviklingen flere aar frem (1994-1997), skoent forskerne i ICES og STECF kun kan forudsige udviklingen et aar frem.

1.5.1. For visse arters vedkommende afviger forslaget fra de retningslinjer, som ICES anbefaler, og paa hvilke STECF baserer sine udtalelser. Endvidere virker forslaget for restriktivt, isaer naar Kommissionen selv erkender, at der findes sunde bestande.

1.6. Som OESU har understreget det i tidligere udtalelser, boer man vaere saerlig opmaerksom paa de fleraarige TAC'er. Som anfoert i forordning (EOEF) nr. 3760/92 kan de vise sig at vaere et effektivt forvaltningsinstrument, hvis man kan undgaa de potentielle utilsigtede virkninger, herunder navnlig de unormalt store overfoersler af kvoter fra et aar til et andet.

1.7. Det centrale element i forslaget til forordning er beskyttelsen af gydefiskebestanden. Dette burde indebaere, at der laegges saerlig vaegt paa gydeperioderne. Midlertidig indstilling af fiskeriet i disse perioder burde vaere anfoert i bilag II som en faktor af stor betydning for en rationel forvaltning af fiskeressourcerne.

1.8. OESU understreger, at man noedvendigvis maa vaere mere opmaerksom paa, hvorledes industrifiskeriet direkte eller indirekte har bidraget til at skabe den nuvaerende uligevaegt. Det forekommer ikke videre logisk at laegge vaegt paa noedvendigheden af at beskytte gydefiskene, naar man ved, at industrifiskeriet med den type redskaber, der benyttes, ikke kan foretage en selektiv fangst.

1.9. De foreslaaede nedskaeringer eller begraensninger forekommer vanskelige at foere ud i livet, isaer for bundfiskenes vedkommende.

1.10. For at undgaa yderligere forstyrrelser af sektoren, hvilket ogsaa er Kommissionens eget oenske, burde Kommissionen have valgt en reel gradvis gennemfoerelse af de foreslaaede restriktive foranstaltninger for den paagaeldende periode, saa meget mere som de fleraarige udviklingsprogrammer i forvejen indebaerer kraftige nedskaeringer af fiskerikapaciteten ().

1.11. Endvidere skal det understreges, som i tidligere udtalelser () fra OESU, at de finansielle midler, der er afsat til FIUF, er helt utilstraekkelige til at afboede de forventede konsekvenser af tilpasningerne af den faelles fiskeripolitik.

1.12. Hertil kommer, at der ikke er foreslaaet nogen social ledsageforanstaltning til stoette for de fiskere, der indstiller deres aktivitet.

1.13. Paa denne baggrund anmoder OESU om, at Kommissionen tager det foreliggende forslag op til fornyet overvejelse.

2. Saerlige bemaerkninger

2.1.

Bilag I

2.1.1. Det fremgaar af forslaget, at de videnskabelige data, der er anvendt til at fastsaette forvaltningsmaalene i bilag I for bestande i daarlig stand, har vaeret tilstraekkelige til at angive, hvor stor en gydebiomasse, der skal genopbygges. Dette tyder paa, at der er et indgaaende kendskab til de paagaeldende bestande. For de bestande, hvis tilstand ifoelge Kommissionen er mindre foruroligende, foreligger der tilsyneladende ingen tal, eftersom det erklaerede maal blot er »at forhindre en stigning i fiskeriindsatsen«.

2.1.2.

Punkt 1.1 b)

ICES fremsaetter ingen henstillinger for moerksejs vedkommende.

2.1.3.

Punkt 1.2 b)

ICES anbefaler blot en forebyggende TAC paa 15 000 ton for Skagerak.

2.1.4.

Punkt 1.3 b)

Maalene er for ambitioese, da de er 2-2 1/2 gang stoerre end de nuvaerende gydefiskbestande.

2.1.5.

Punkt 1.5

ICES anbefaler blot en forebyggende TAC.

2.1.6.

Punkt 1.6

ICES anbefaler for roedspaetter en gydebiomasse paa 300 000 ton.

2.1.7. I punkt 1.7 og 1.8 boer det angives, hvilke arter de kvantitative maal gaelder.

2.1.8.

Punkt 3.1 b)

Dette maal er for ambitioest og vil ikke kunne naas i praksis. Det kunne resultere i en fuldstaendig indstilling af fiskeriet.

2.2.

Bilag II

2.2.1.

Punkt 1.3

I henhold til forordning (EOEF) nr. 3760/92 tildeles kvoterne til medlemsstaterne og ikke til fartoejerne.

2.2.2.

Punkt 1.4

Kommissionen boer angive sine selektivitetskriterier.

2.2.3.

Punkt 5.2

Hvad er en kvote paa »mindre end 10 %«, som tildeles industrifiskeriet for beskyttede arter?

2.2.4. De 10 % boer beregnes ud fra antal fisk og ikke vaegten.

2.2.5.

Punkt 5

Hvorledes skal industrifiskeriet reguleres, hvad ungfisk angaar?

Bruxelles, den 14. september 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. L 17 af 20. 1. 1994, s. 11.

() Anslaaet til 20 % for de fleraarige udviklingsprogrammer 1993-1997.

() EFT nr. C 34 af 2. 2. 1994.