Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg udtalelse om "Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet"

(KOM(2002) 759 endelig - 2002/0306 (COD))

(2003/C 220/03)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 31. januar 2003 under henvisning til EF-traktatens artikel 95 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Bo Green til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 4. juni 2003.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 400. plenarforsamling den 18. og 19. juni 2003, mødet den 18. juni, følgende udtalelse.

1. Baggrund for forslaget

1.1. Formålet med det eksisterende EMC-direktiv er at sikre den frie bevægelighed for de produkter, som direktivet omhandler, ved at sikre et homogent elektromagnetisk miljø og korrekt fungerende produkter.

1.2. Efter vedtagelsen af EMC-direktivet 89/336/EØF begyndte brugere at få problemer med fortolkningen og anvendelsen af det. Selv om Kommissionen udstedte retningslinjer for at løse problemerne, lykkedes det langt fra i alle tilfælde. Derfor iværksatte Kommissionen et vigtigt initiativ i 1995 for at udarbejde en vejledning, der skulle løse alle større problemer. På baggrund af erhvervslivets, Kommissionens, medlemsstaternes og andre berørte parters voksende erfaring blev en vejledning til anvendelse af direktiv 89/336/EØF offentliggjort i 1997. Dette var et stort skridt fremad. Det må dog ses som en svaghed, at en vejledning ikke er retsligt bindende. Ikke desto mindre fandt vejledningen fra 1997 stor opbakning hos de berørte parter, og dette er stadig tilfældet.

1.3. I mellemtiden har Rådet besluttet, at EMC-direktivet skal behandles inden for rammerne af SLIM-initiativet (Forenkling af lovgivningen om det indre marked), som har til formål at forenkle EU-lovgivning ved at involvere brugergrupper i det forberedende arbejde. Kommissionens Slim-arbejdsgruppe vedrørende elektromagnetisk kompatibilitet fastsatte henstillingerne i dokumentet KOM(2002) 759 endelig, som bygger på Slim-gruppens arbejde.

2. Kommissionens forslag

2.1. Kommissionens forslag indarbejder dele af de i 1997 af Kommissionen offentliggjorte retningslinier vedr. EMC-direktivet direkte i teksten i det nye direktivforslag.

2.2. Forslaget giver mere indgående definitioner på

- væsentlige krav samt

- harmoniserede standarder.

2.3. Tekstmæssigt er medtaget faste anlæg (fixed installations) som omfattet af direktivet. Det er ikke en nyskabelse, idet Kommissionen allerede har udtalt, at faste telenet er omfattet af det eksisterende direktiv.

2.4. En mindre udvidelse af direktivets anvendelsesområde er, at komponenter og delmontager medtages. Tilsvarende medtages færdige tilslutningsanordninger (ready-made connecting devices) beregnet til at blive tilsluttet et apparat af slutbrugeren med henblik på signal transmission.

2.5. Det er ligeledes nyt, at producenten m.fl. i alle tilfælde kan vælge ikke at involvere et bemyndiget organ, samt at producenten m.fl. er frit stillet til at dokumentere overensstemmelse på en hvilken som helst måde, hvad enten der er harmoniserede standarder eller ej.

3. Generelle bemærkninger til Kommissionens forslag

3.1. De berørte parter har overordnet set været tilfredse med det eksisterende direktiv, hvis ellers vejledningen til direktivets anvendelse fra 1997 anvendes korrekt. I praksis overholder alle parter vejledningen. Ikke desto mindre er dette nye direktivforslag at fortrække, da det skaber større retssikkerhed på de forskellige områder. Desuden er forslaget tilpasset markedets behov bedre og fjerner nogle af de eksisterende unødvendige bestemmelser.

3.2. Forslagets anvendelsesområde

3.2.1. Anvendelsesområdet er klarlagt ved hjælp af bedre definitioner og en mere klar definition af, hvad direktivet ikke omfatter.

3.2.2. Især klarlægger definitionerne af komponenter og delmontager den praktiske anvendelse af direktivet.

3.2.3. Termen "færdige tilslutningsanordninger" forekommer uklar og er ikke entydigt oversat i f.eks. den danske, hollandske og engelske sprogversion. Kommissionen burde fremkomme med en mere præcis definition af termen. Spørgsmålet er, om det overhovedet er nødvendigt at medtage disse "færdige tilslutningsanordninger" i direktivets anvendelsesområde.

3.3. Faste anlæg

3.3.1. Der indføres et mere hensigtsmæssigt regelsæt for faste anlæg. Erhvervslivet bifalder medtagelsen af store maskiner, højspændingsmateriel og energi- og telekommunikationsnet i ordningen for faste anlæg.

3.3.2. Et eksempel på hovedproblemet i det eksisterende direktiv er bestemmelsen om at faste anlæg skal vurderes, før de markedsføres eller ibrugtages. Det er teknologisk umuligt at vurdere mange anlæg. Desuden kan anlæg ændres fra tid til anden eller endda hver dag. Da faste anlæg kun giver anledning til meget få problemer for det omkringliggende område, hvad angår elektromagnetisk kompatibilitet, er det urealistisk at vurdere hvert enkelt anlæg. Derfor kræver det nye direktivforslag, at anlæg alene skal være konstrueret i overensstemmelse med god teknisk praksis. Hvis der i særlige tilfælde opstår problemer vedrørende elektromagnetisk kompatibilitet, har myndighederne retlige værktøjer til at løse dem ordentligt. Omkostningerne som følge af denne ordning er meget lave sammenlignet med omkostningerne ved at vurdere samtlige anlæg, før de tages i brug.

3.3.3. Administrative forpligtelser er et andet problem. Det eksisterende direktiv kræver en EF-overensstemmelseserklæring og CE-mærkning. Så snart et anlæg ændres, er de elektromagnetiske emissioner ikke længere de samme som oprindeligt. Derfor skal der foretages en ny vurdering, før en ny EF-overensstemmelseserklæring kan udarbejdes. Dette umuliggør den praktiske anvendelse af det eksisterende direktiv. Af samme grund fastsatte vejledningen fra 1997 en pragmatisk tilgang, som støttes af alle berørte parter. Løsningen i vejledningen indgår nu i det nye direktivforslag.

3.4. Væsentlige krav

3.4.1. Direktivforslaget udvider de væsentlige krav, især i forbindelse med EMC-vurderingen, eksterne hjælpeanordninger og oplysningskrav. På grund af de medfølgende ekstraudgifter er medtagelsen af "færdige tilslutningsanordninger" nok den mest kontroversielle ændring i direktivforslaget.

3.4.2. Det tilføjede krav om at foretage en vurdering af elektromagnetisk kompatibilitet er indlysende, da elektromagnetiske emissioner og risikoen for disse skal måles, før der kan gives tilstrækkelige oplysninger om overholdelse af direktivet. Oplysningskravene er blevet tilføjet for at fremme sporbarheden af fabrikanten eller dennes repræsentant i EU.

3.4.2.1. Det forekommer unødvendigt og fordyrende at kræve angivelse af såvel producent som autoriseret repræsentant i Fællesskabet, hvis fabrikanten ikke er etableret i Fællesskabet. Kommissionens forslag mangler en tilstrækkelig begrundelse.

3.4.2.2. Punkt 4(b) i Direktivforslagets Bilag I, Væsentlige krav, bør derfor ændres til:

"Hvert enkelt apparat skal være ledsaget af fabrikantens navn og adresse. Hvis fabrikanten ikke er etableret i Fællesskabet, skal hvert enkelt apparat være ledsaget af navn og adresse på dennes repræsentant ..."

3.5. Overensstemmelsesvurdering

3.5.1. Artikel 10, stk. 2, i det eksisterende direktiv kræver inddragelse af et kompetent organ, hvis de harmoniserede EMC-standarder ikke opfyldes (til fulde). En sådan obligatorisk inddragelse var nødvendig, da det eksisterende direktiv blev vedtaget i 1980'erne, på grund af manglende udbredelse af teknisk praksis og uddannelse inden for elektromagnetisk kompatibilitet på daværende tidspunkt. I de mellemliggende år var EMC-direktivet i høj grad med til at styrke sektoren, dvs. erhvervslivet og uddannelsesområdet. I dag har de fleste fabrikanter større erfaring med elektromagnetisk kompatibilitet, og der er langt flere uddannelsesmuligheder. De kompetente organer beretter, at der er en faldende mængde arbejde under artikel 10, stk. 2. Da det er obligatorisk at inddrage et kompetent organ, er mange sager desuden på det seneste blevet henvist af fabrikanter, som har tilstrækkelig ekspertise på området selv. Sådanne fabrikanter iværksætter kun proceduren, fordi det er obligatorisk, men det er faktisk unødvendigt, da deres viden om elektromagnetisk kompatibilitet er langt større, end hvad man forventede tidligere, da det eksisterende direktiv blev vedtaget. Endelig har enkelte store fabrikanter etableret deres eget interne kompetente organ for at undgå omkostningerne ved inddragelse af en tredjepart.

3.5.2. Det er dog stadig nyttigt at medtage muligheden for inddragelse af en officiel ekspert for de fabrikanter, der føler sig usikre. Derfor gør det nye direktivforslag det muligt for fabrikanter på eget initiativ at inddrage et udpeget organ.

3.5.3. Direktivforslaget giver fabrikanten mulighed for at vælge mellem selv at udfærdige den tekniske dokumentation eller at overdrage udfærdigelsen til det i artikel 11 omhandlede bemyndigede organ. Forslagets tekst er imidlertid uklar, og artikel 7, stk. 2, afsnit 2, bør omformuleres således:

"For at bekræfte overensstemmelsen med de relevante væsentlige krav i bilag I kan fabrikanten vælge enten at udfærdige sin egen rapport eller at vedlægge en rapport fra det i artikel 11 omhandlede bemyndigede organ. Fabrikanten bestemmer, hvad der skal vurderes og i hvilket omfang."

3.6. Markedsovervågning

3.6.1. I løbet af de sidste par år har markedsovervågningsmyndigheder gjort opmærksom på, at det er sværere at finde fabrikanter, hvis produkter ikke opfylder bestemmelserne. Det er ønsket, at de nye oplysningskrav kan løse disse problemer helt.

3.6.2. Kommissionen bør sikre, at der er overensstemmelse mellem direktivforslagets bestemmelser og det netop vedtagne direktiv om affald af elektrisk og elektronisk udstyr - det såkaldte WEEE direktiv.

4. Konklusion

4.1. EØSU kan støtte Kommissionens forslag, der skaber større retssikkerhed på de berørte områder. Forslaget er bedre tilpasset markedets behov og fjerner de eksisterende unødvendige bestemmelser.

4.2. Termen "færdige tilslutningsanordninger" er uklar og mærkningskravene i visse tilfælde unødvendigt omfattende og fordyrende.

Bruxelles, den 18. juni 2003.

Roger Briesch

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg