Udtalelse om forbindelserne mellem Den Europaeiske Union og landene i Central- og OEsteuropa: Slovenien (94/C 195/27)

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 19. oktober 1993 i henhold til forretningsordenens artikel 20, stk. 4, at udarbejde en udtalelse om forbindelserne mellem Den Europaeiske Union og landene i Central- og OEsteuropa: Slovenien.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Goeke Frerichs til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 18. april 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 315. plenarforsamling af 27. og 28. april 1994, moedet den 28. april 1994, med et flertal af stemmer for og 1 hverken for eller imod, foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Samarbejdet mellem Den Europaeiske Union og Slovenien baserer sig i oejeblikket paa tre aftaler indgaaet i 1993: en handels- og samarbejdsaftale, en finansprotokol, en transportaftale samt en faelleserklaering om en politisk dialog. Der er tale om en revision og udbygning af handels- og samarbejdsaftalen med det tidligere Jugoslavien fra 1980. Disse aftaler blev underskrevet den 5. april 1993 og traadte i kraft den 1. september 1993.

1.2. Artikel 50 i handels- og samarbejdsaftalen indeholder en udviklingsklausul, ifoelge hvilken forbindelserne mellem Den Europaeiske Union og Slovenien hurtigst muligt skal udbygges med indgaaelsen af en associeringsaftale (Europaaftale). Sigtet med denne udtalelse er, at der hurtigt indgaas en saadan Europaaftale.

1.3. OESU's studiegruppe med den opgave at udarbejde den foreliggende udtalelse om »Forbindelserne mellem Den Europaeiske Union og landene i Central- og OEsteuropa - Slovenien« aflagde fra den 9.-11. februar 1994 et studiebesoeg i Slovenien. I den forbindelse havde man dybtgaaende samtaler med repraesentanter for den slovenske regering samt for oekonomiske og sociale interesseorganisationer.

2. Geografisk og historisk profil af landet

2.1. Slovenien er et relativt lille land beliggende paa den sydlige side af Alperne. Dets nabolande er Italien mod vest, OEstrig mod nord, Ungarn mod oest og Kroatien mod syd. Dermed ligger Slovenien ved et vigtigt knudepunkt for transportvejene mellem Vesteuropa paa den ene side og Central- og OEsteuropa (og laengere vaek Mellemoesten) paa den anden. Isaer transittransporten fra EU- og EFTA-landene til de central- og oesteuropaeiske lande goer Slovenien til en meget vigtig partner for Den Europaeiske Union.

2.2. Klimatisk kan Slovenien inddeles i tre hovedzoner. Den ene er den cirka 40 km lange kyststraekning langs Adriaterhavet. Her ligger ogsaa den vigtige handelsby ved Middelhavet, Koper. Langs kysten ligger et blidt kuperet landskab af kalksandsten, hvori der har dannet sig talrige drypstenshuler. Mod nord stiger den sydlige del af Alpernes stejle skraaninger med Sloveniens hoejeste bjerg, Triglav (2864 m). Her findes ogsaa alpine skiomraader. Endelig straekker der sig en frugtbar slette langs floderne Sava, Savinja og Drava i Centralslovenien frem til det tilgraensende Ungarn mod oest.

2.3. Republikken Slovenien har omkring 2 millioner indbyggere og et areal paa 20 251 km2 (hvoraf halvdelen er daekket af skov) og er dermed cirka halvt saa stor som Schweiz. Det indbefatter et stykke middelhavskyst ved Adriaterhavet samt en del af Alperne. De vigtigste byer er Ljubljana (300 000 indbyggere) og Maribor.

2.4. Slovenien har en meget homogen befolkning. Mere end 50 % af indbyggerne tilhoerer den slovenske folkegruppe. Endvidere er der et lille italiensk og ungarsk mindretal, som sammen udgoer mindre end 0,5 % af befolkningen og nyder saerlig status, der bl.a. indebaerer, at italiensk henholdsvis ungarsk anvendes som officielle sprog i graenseregioner. Cirka 10 % er oekonomiske udvandrere fra mindre udviklede dele af det tidligere Jugoslavien. I disse tal er endnu ikke medregnet de cirka 30.500 flygtninge fra krigsomraadet i Kroatien og Bosnien-Herzegovenien.

2.5. Dagens Slovenien var allerede beboet i den keltiske tid. Under romertiden bar den nuvaerende hovedstad Ljubljana navnet Emona. Slovenernes forfaedre kom med de slaviske folkestammers folkevandring henimod slutningen af det 6. aarhundrede. Allerede i begyndelsen af det 8. aarhundrede skabtes slovenernes frie kongerige: Carinthia. I det 8. aarhundrede konverterede slovenerne ogsaa til kristendommen. Selv i dag er naesten 90 % af befolkningen romersk katolsk. Mod udgangen af det 8. aarhundrede kom det slovenske kongerige under frankisk styre og blev med Karl den Store en del af den tyske nations hellige romerske imperium. Fra 1335 til 1918 blev den nuvaerende del af Slovenien styret fra Wien af Habsburger monarkiet. Denne oestrigske indflydelse fremgaar endnu i dag klart af gadebilledet i Ljubljana.

2.6. Efter oploesningen af det habsburgske kejserrige besluttede slovenerne at grundlaegge en uafhaengig stat sammen med serberne og kroaterne - serbernes, kroaternes og slovenernes kongerige - som fik det nye navn Jugoslavien i 1929. Efter at Slovenien havde ydet modstand mod den tyske, italienske og ungarske besaettelse under 2. verdenskrig, blev det en af de seks republikker i den socialistiske folkerepublik Jugoslavien, som selv blev et alliancefrit land.

3. Vejen mod uafhaengighed

3.1. Slovenien var den mest velstaaende republik i det tidligere Jugoslavien. Per capita indkomsten var naesten dobbelt saa hoej som gennemsnittet for Jugoslavien som helhed. Selvstaendighedsbevaegelsen i Slovenien startede allerede i 1988.

3.2. I december 1990 afholdt Slovenien en folkeafstemning om uafhaengighedsspoergsmaalet. 88 % af befolkningen stemte for uafhaengighed (valgdeltagelsen var paa cirka 93 %). Slovenien erklaerede sig uafhaengig den 25. juni 1991. To dage senere marcherede den jugoslaviske folkearmé ind. Efter 10 dages krig kom det til en vaabenstilstand tilvejebragt med EF som mellemmand paa betingelse af, at uafhaengighedsbestraebelserne blev udsat i tre maaneder. I loebet af den periode trak haeren sig fuldstaendig ud af Slovenien.

3.3. Den 8. oktober 1991 traadte den slovenske uafhaengighedserklaering i kraft. Slovenien indfoerte sin egen valuta, den slovenske tolar. Den officielle betegnelse for staten er: republikken Slovenien. Det officielle sprog er slovensk (tilhoerer den sydslaviske sproggruppe og anvender det latinske alfabet) og endvidere italiensk og ungarsk i de graenseomraader, der overvejende bebos af disse mindretal. Hovedstaden er Ljubljana.

3.4. Slovenien er det eneste land i det tidligere Jugoslavien, som naesten er uberoert af krigen, og hvis selvstaendighedsbestraebelser er forloebet med held. Da Slovenien siden uafhaengighedserklaeringens ikrafttraeden ikke er blevet indviklet i krigen, er det ogsaa undtaget fra EU's handelsembargo (dog ikke for vaabenembargoet).

3.5. Den nye slovenske forfatning blev vedtaget den 23. december 1991. Deri sikres retsstatsprincippet, menneske- og borgerrettigheder samt beskyttelsen af mindretal. I henhold hertil er republikken Slovenien et pluralistisk demokrati. Ud over Parlamentet med 90 medlemmer findes et andet kammer, Nationalraadet. Regeringen ledes af en ministerpraesident, medens republikkens praesident udelukkende har repraesentative opgaver.

3.6. Ifoelge den slovenske lovgivningsprocedure har ikke blot regeringen, de enkelte parlamentsmedlemmer, Nationalraadet, men ogsaa enhver gruppe af borgere efter indsamling af et vist antal underskrifter ret til at fremsaette lovforslag. Efter debatten i Parlamentet forelaegges lovforslaget det 40 medlemmer store Nationalraad til udtalelse. Dette repraesenterer saavel kommunale interesser med 22 medlemmer som erhvervsinteresser (arbejdsgiverne via Det OEkonomiske Raad, landbrugerne, de frie erhverv, loenmodtagere via fagforeningsrepraesentanter) samt ikke-oekonomiske aktiviteter (den offentlige forvaltning og sociale tjenester).

3.7. Under den efterfoelgende afstemning om lovforslaget kan Parlamentet dog nedstemme Nationalraadets votum. Naar det drejer sig om saerligt vigtige spoergsmaal, kan Nationalraadet kraeve en folkeafstemning. Loven traeder i kraft efter offentliggoerelse i Det Slovenske Statstidende. Lovens forfatningsmaessighed kan eventuelt proeves ved den slovenske forfatningsdomstol.

3.8. De foerste frie demokratiske valg i efterkrigsperioden fandt sted i april 1990, hvor en centrumhoejre koalition under navnet »DEMOS« vandt flertal. Den foerste premierminister hed Peterle. Han maatte gaa af i april 1992 efter et mistillidsvotum, men er dog stadig udenrigsminister i dag. Den nye regering (en flerpartikoalition bestaaende af partier saavel til hoejre som til venstre for centrum) ledes af Janez Drnovsek.

3.9. Republikken Slovenien blev anerkendt som en suveraen stat af EF-medlemsstaterne den 15. januar 1992 og siden af mere end 100 lande. Siden den 3. oktober 1993 repraesenteres Europa-Kommissionen af en diplomatisk delegation i Ljubljana.

3.10. Slovenien er allerede medlem af flere internationale organisationer herunder De Forenede Nationer (siden 22. maj 1992), Det Internationale Valutafond (IMF) (siden 19. januar 1993), Verdensbanken (siden 25. februar 1993), Europaraadet (siden 14. maj 1992) og OEstbanken (EBRD, siden december 1992). I begyndelsen af april 1994 underskrev Slovenien NATO-initiativet »Partnerskab for fred«. Der er stadig forhandlinger i gang om tiltraedelse af Den almindelige overenskomst om Told og Udenrigshandel (GATT). Endvidere har Slovenien tiltraadt visse internationale konventioner og overvejer endvidere et snaevert samarbejde med Visegrad-landene.

4. OEkonomisk profil af Slovenien

4.1. Sloveniens per capita-indkomst laa med 6 186 USD i 1993 (Verdensbankens tal) under Irlands, men over Portugals og Graekenlands. Sammenlignet med central- og oesteuropaeiske lande laa den betydeligt hoejere end Ungarns og Tjekkiets.

4.2. For et lille land som Slovenien er udenrigshandelen meget vigtig. Eksportandelen af bruttonationalproduktet var paa naesten 60 % i 1992. Slovenien er saaledes den mest aabne oekonomi i Central- og OEsteuropa.

4.3. De enkelte sektorers relative betydning viser, at Sloveniens efterhaanden naermer sig vestlige forhold. I 1992 udgjorde land- og skovbrug 4,6 % af bruttonationalindkomsten, industrien 39,4 % (den forarbejdende industri alene 30,9 %) og tjenesteydelsessektoren 56 % (herunder finansielle tjenesteydelser 17,7 %), handel samt hotel- og restaurationserhverv i alt 13,1 %, transport og kommunikation 6,8 %). Med i alt 20,2 % af bruttonationalindkomsten holder de offentlige ydelser sig inden for fornuftige rammer.

4.4. Beskaeftigelsesmaessigt var andelen for landbruget og skovbruget 5,7 % (lavere end EF-gennemsnittet), 45,6 % for industriens vedkommende og 48,6 % i servicesektoren. Sidstnaevnte viser en stigende tendens.

4.5. Turismen er ogsaa en meget vigtig indtaegtskilde for Slovenien. Ferie- og kurstederne i Slovenien har vaeret kendt i mere end 100 aar. De vigtigste turistomraader er Adriaterhavskysten, ski- og vandreromraaderne i Alperne samt visse kursteder med varme kilder.

4.6. Omsaetningen inden for turistbranchen anslaas skoensmaessigt til 850 millioner USD i 1993. Slovenien er et af de faa lande, der i 1993 opnaaede en vaekst i turismen og det endda med over 25 %. Turisterne kommer foerst og fremmest fra Ungarn, Tyskland, OEstrig, Benelux-landene, Frankrig, Storbritannien og USA. Der findes allerede syv slovenske turistbureauer i udlandet, som skal udbrede kendskabet til de slovenske turistomraader (bl.a. i Rotterdam, i Frankfurt am Main, i Budapest og i New York). Slovenien raader ogsaa over et allerede 30 aar gammelt nationalt luftfartsselskab, Adria Airways.

5. Makrooekonomiske tendenser

5.1. Den slovenske oekonomi befinder sig i stabiliseringsfasen i forbindelse med overgangen fra en delvis planoekonomi efter socialistisk moenster til en fuld markedsoekonomi efter vestligt forbillede. Det kumulative fald i produktionen fra 1987 beloeb sig til 21,6 %. Faldet i bruttonationalindkomsten daempedes klart i 1992, og 1993 resulterede i en stabilisering. Dette tyder paa, at vaesentlige tilpasningsprocesser allerede har fundet sted.

5.2. Efter foreloebige skoen steg bruttonationalindkomsten i 1993 knap 1 % i forhold til aaret forinden, medens man i de foregaaende to aar kunne konstatere et fald paa 9,3 % i 1991 og paa 6,5 % i 1992. Regeringen forventer, at denne stabilisering vil foere til en svag samfundsoekonomisk vaekst paa 1-3 % i 1994.

5.3. Produktionstilbagegangen skyldes foerst og fremmest det bratte sammenbrud i de oekonomiske forbindelser med landene i det tidligere Jugoslavien, hvilket repraesentanter for den slovenske regering hele tiden understreger. Sloveniens oekonomi lider under foelgerne af FN's oekonomiske embargo mod restjugoslavien og borgerkrigstilstandene i de andre tidligere jugoslaviske republikker. Det oekonomiske tilbageslag i Slovenien skyldtes ikke blot det pludselige tab af traditionelle afsaetningsmarkeder. Af andre aarsager kunne naevnes sammenbruddet af anden handel som f.eks. bortfaldet af tidligere leverandoerer til produktionsprocessen eller afbrydelsen af traditionelle transportveje.

5.4. Produktionstilbagegangen i Slovenien er dog vaesentlig mindre end i de andre central- og oesteuropaeiske lande, som ligeledes er i gang med en omlaegning fra en planoekonomi til fuld markedsoekonomi. Det tyder paa, at Slovenien maa foretage en mindre drastisk omlaegning af sin produktionsstruktur, end det er tilfaeldet hos dets oesteuropaeiske naboer, fordi Slovenien traditionelt allerede var mere orienteret mod vesteuropaeiske markeder end disse lande.

5.5. Investeringerne er faldet i de seneste aar og ligger nu paa 17 % af bruttonationalproduktet. I de sidste seks maaneder kunne man dog konstatere en stigning i investeringerne. Efterspoergslen efter forbrugsvarer er steget let, hvilket ogsaa kan ses paa sammensaetningen af Sloveniens import.

5.6. Sloveniens statsfinanser er relativt sunde. Regeringens saavel som kommunernes budget udviste i 1992 et samlet overskud paa 0,3 % af bruttonationalproduktet, efter et overskud paa 2,6 % i 1991. For 1993 forventedes et budgetunderskud paa cirka 0,9 % af bruttonationalproduktet som foelge af de stigende udgifter til arbejdsloesheden. Dette skulle foere til en nettolaaneoptagelse paa cirka 2 % af bruttonationalproduktet (heraf 1,3 % i udlandet).

5.7. Slovenien har ikke en saerlig stor statsgaeld: alt i alt knap 1,8 milliarder USD. Selv under hensyntagen til Sloveniens andel af det tidligere Jugoslaviens foederale gaeld udgoer statsgaelden kun knap 20 % af bruttonationalproduktet, hvilket er ret lavt. Slovenien har hidtil punktligt opfyldt de betalingsforpligtelser, statsgaelden affoeder.

5.8. Den over statsbudgettet betalte direkte stoette til virksomheder udgoer 3,8 % af BNP, hvilket ikke er uforholdsmaessigt hoejt. Forbruget af visse produkter stoettes dog stadig af det offentlige. Dette gaelder dog kun en lille gruppe varer samt visse tjenesteydelser (offentlige transportmidler, jernbane og post).

5.9. Socialudgifterne i Slovenien udgoer i alt 28,2 % af BNP. Heraf udgoer sygeforsikringen 7,9 % af BNP og pensionsfondene 13,7 %. Denne andel skal inden 1997 bringes ned paa 12 %. Ogsaa i Slovenien er man bevidst om, hvilke konsekvenser befolkningens aldring forbundet med en lav befolkningstilvaekst paa kun 0,7 % har for pensionssystemet. Pensionsalderen for maend er i dag 63 og for kvinder 58. En reform af systemet er under overvejelse, men foerst om nogle aar kan man forvente, at den tager konkret form.

5.10. Den pengepolitiske stabilisering har hidtil vaeret gennemfoert med succes i Slovenien. Inflationstakten for Sloveniens egen valuta, tolar'en, blev mindsket betydeligt ved hjaelp af en meget restriktiv pengepolitik. Fra 92,9 % i 1992 er inflationstakten faldet til 21,9 % i 1993, det laveste i de sidste 11 aar. Regeringen vil fortsaette stabiliseringspolitikken for den slovenske valuta. I 1994 er maalet en inflationstakt paa 15-18 %. I 1995 kan den planlagte indfoerelse af mervaerdiafgift dog foere til en mindre stigning i inflationen.

5.11. Den slovenske tolar er for oejeblikket den staerkeste oesteuropaeiske valuta (maalt som forholdet mellem den officielle vekselkurs og vekselkursen i koebekraftpariteter). Valutareserverne er steget permanent siden indfoerelsen af den slovenske tolar, p.t. 1,7 milliarder USD, og daekker godt tre maaneders import. Maalet er at opbygge dem yderligere.

5.12. Tolar'ens konvertibilitet i forbindelse med transaktioner paa varer- og tjenesteydelsesbalancen blev opnaaet allerede i oktober 1992. Dermed har Slovenien opfyldt en vaesentlig forudsaetning for oeget handel med lande med haard valuta. Kapitalbalancetransaktioner i fremmed valuta er dog stadig underkastet visse begraensninger.

5.13. Tolar'ens vekselkurs er i princippet fleksibel. Den slovenske centralbank intervenerer dog fra tid til anden for at holde vekselkursen over for DM (Tyskland er Sloveniens vigtigste eksportmarked) saa stabil som muligt. 75 tolar svarer cirka til 1 DM (februar 1994).

5.14. Ifoelge slovenske statistikker laa arbejdsloesheden paa 10,1 % i 1991, paa 13,3 % i 1992, paa 15 % i 1993 og i marts 1994 paa 14,1 %. Anvender man imidlertid Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) internationalt anerkendte standardmetoder, ville arbejdsloeshedstallene vaere vaesentligt lavere, nemlig paa 9,1 % i f.eks. maj 1993, hvor det officielle tal for samme periode er 14 %.

5.15. Ungdomsarbejdsloesheden (arbejdsloese unge under 26 aar) var med 36 % af de arbejdsloese relativt hoej. Over halvdelen af disse soegte beskaeftigelse for foerste gang. Antallet af langtidsarbejdsloese laa paa over 55 %, hvilket foerst og fremmest skyldes den oekonomiske omstruktureringsproces. 45 % af de arbejdsloese er ufaglaerte. Blandt de arbejdsloese var 44 % kvinder.

5.16. Beskaeftigelseskvoten for kvinder er 52 %, for maend 64 %. Da kvinderne overvejende er beskaeftiget inden for tjenesteydelsessektoren, der ikke er saa haardt ramt af den oekonomiske omstruktureringsproces som industrien, er arbejdsloesheden for kvinder mindre end for maend. I Slovenien er princippet om lige loen for lige arbejde almindeligt udbredt. Hovedparten af kvinderne er beskaeftiget i den tertiaere sektor, hvor det gennemsnitlige loenniveau er lavere. Deltidsbeskaeftigelse er ikke saerligt populaert og vedroerer mindre end 2 % af alle beskaeftigede.

5.17. Udgifterne til arbejdsloeshedsunderstoettelse samt omskolingsforanstaltninger svarede i 1993 til cirka 1,8 % af bruttonationalproduktet. 44,4 % af de arbejdsloese modtog arbejdsloeshedsunderstoettelse og 21,7 % arbejdsloeshedsbistand. Derefter kan de i visse tilfaelde modtage socialhjaelp. Slovenien havde allerede inden den oekonomiske omstillingsproces til markedsoekonomi efter vestligt moenster et system af arbejdsformidlingskontorer. Disse skulle derfor ikke foerst skabes, hvilket gav Slovenien en fordel frem for andre oesteuropaeiske lande.

5.18. 10 % af de arbejdsloese deltog i offentlige videreuddannelses- og omskolingsforanstaltninger. To tredjedele af disse programmer er kortfristede. Specielt for unge, der forlader skolen, ydes der offentlige tilskud til virksomheder, der giver unge mulighed for at faa en erhvervsuddannelse. Uddannelsesudgifterne daekkes 100 % af staten. Cirka 10 000 unge drog fordel af dette i 1993.

5.19. Endvidere er der fra 1994 blevet indfoert et offentligt program til bekaempelse af langtidsarbejdsloesheden. Fra en specielt oprettet fond kan virksomheder modtage tilskud til ansaettelse af langtidsarbejdsloese, der har vaeret uden arbejde i mere end to aar. Desuden findes der en raekke offentlige jobskabelsesforanstaltninger. Arbejdsloese faar i den forbindelse til opgave at varetage sociale funktioner, miljoemaessige opgaver eller foranstaltninger til istandsaettelse af infrastruktur og offentlige bygninger. I 1993 blev cirka 6 000 arbejdsloese inddraget i saadanne foranstaltninger. For at afhjaelpe langtidsarbejdsloesheden er der endvidere blevet skabt mulighed for foertidspensionering. I 1993 kunne cirka 2 000 arbejdsloese goere brug heraf.

6. Sloveniens udenrigshandel

6.1. Som et relativt lille land med et begraenset hjemmemarked spiller udenrigshandelen en overordentlig vigtig rolle for Slovenien. Derfor foerer den slovenske regering en aktiv udenrigshandelspolitik. Regeringen foerer saaledes for oejeblikket forhandlinger om Sloveniens optagelse i GATT.

6.2. Der er blevet indgaaet bilaterale handelsaftaler til forbedring af markedsadgangen med foelgende handelspartnere: en handels- og samarbejdsaftale med Den Europaeiske Union (behandles udfoerligt nedenfor), en frihandelsaftale henholdsvis med Den Tjekkiske Republik og Slovakiet med henblik paa skabelsen af et frihandelsomraade inden for 2 aar (ekskl. landbrugsprodukter), en handelsaftale med den tidligere jugoslaviske republik Makedonien, en med Sloveniens naboland Kroatien (allerede ratificeret af det kroatiske parlament).

6.3. Den 6. april 1994 blev der indgaaet en frihandelsaftale med Ungarn. Ifoelge denne skal der i loebet af 5-6 aar skabes et frihandelsomraade. Inden for rammerne af et regionalt samarbejde deltager Slovenien ligeledes i »Alperne-Adriaterhav«-initiativet (paa italiensk foranledning) om samarbejdet med landene i Middelhavsomraadet. Der foeres for tiden samtaler om optagelsen af forhandlinger om handelsaftaler med bl.a. Polen, Litauen og Rumaenien.

6.4. Sloveniens forhandlinger med Den Europaeiske Frihandelssammenslutning (EFTA) om en frihandelsaftale blev afbrudt af EFTA. Begrundelsen er, at EFTA vil afstemme sine frister for liberalisering af handelen efter dem, Den Europaeiske Union fastlaegger i den endnu ikke afsluttede nye Europaaftale med Slovenien for at sikre en vis parallelisme (samt med henblik paa visse EFTA-landes forestaaende tiltraedelse). Dette understreger, hvor vigtigt det er for Slovenien, at der hurtigt afsluttes en Europaaftale med Den Europaeiske Union.

6.5. Sloveniens udenrigshandel fordeler sig paa foelgende handelspartnere (jf. diagrammet i bilaget): Den Europaeiske Union er Sloveniens langt vigtigste handelspartner med en andel paa 58 % af den slovenske eksport i foerste halvaar 1993 efterfulgt af EFTA med en andel paa 7 %. Cirka 16 % af eksporten gik til lande i det tidligere Jugoslavien.

6.6. Paa importsiden tegner Den Europaeiske Union sig for ca. 55 %, EFTA-landene for 12 %, landene i det tidligere Jugoslavien 11 % og alle oevrige 22 % (hoejere end paa eksportsiden paa grund af olie-/gasimporten). Paa baggrund af vaerdien af vareudvekslingen pr. land er foelgende fem Sloveniens vigtigste handelspartnere: Tyskland, Kroatien, Italien, Frankrig og oestrig.

6.7. For Den Europaeiske Union er handelen med Slovenien relativ vigtig sammenlignet med andre central- og oesteuropaeiske lande. EU's bilaterale handel med Slovenien svarer til cirka 80 % af handelen mellem EU og Ungarn, 75 % af handelen med Den Tjekkiske Republik, stoerre en EU's handel med Slovakiet og 9 gange stoerre end EU's handel med Bulgarien. Disse tal anskueliggoer, at Slovenien - selv om det er et relativt lille land - dog er en vigtig handelspartner for Den Europaeiske Union i Central- og OEsteuropa.

6.8. De vigtigste eksportsektorer for Slovenien var i 1993 elektriske artikler (16,1 %), transportmateriel (12 %), kemiske basisprodukter (9,4 %), metalvarer (8,6 %), traevarer og moebler (7 %), maskiner (5,7 %) samt tekstiler og beklaedning (3,3 %). Loenforaedlingsvirksomheden udgjorde 19,1 % af den slovenske eksport og spiller derfor ligeledes en vigtig rolle.

6.9. De vigtigste importvarer var i 1993 foelgende: koeretoejer (15 %), maskiner (9,2 %), elektriske artikler (10,5 %), kemiske produkter inklusive olie og gas (17,1 %), levnedsmidler (9,5 %) samt metalvarer (8,7 %). Paa importsiden udgoer saadanne produkter, der indfoeres inden for rammerne af den passive loenforaedlingsvirksomhed en andel paa 13,4 %.

6.10. Sloveniens komparative fordel ligger saaledes inden for »medium-tech«-produkter samt halvfabrikata og loenforaedling inden for forarbejdningsindustrien. Paa den maade er der en betydelig komplementaritet mellem Slovenien og Den Europaeiske Union, som hovedsagelig eksporterer »high-tech«-produkter til investeringsprojekter med henblik paa at udvide og omstrukturere den slovenske industri.

6.11. Handelens sammensaetning har aendret sig i de seneste aar. Saakaldte traditionelle industrier som tekstiler, sko og traevarer har mistet betydning. Derimod er andre mere teknisk kraevende industrier (elektriske artikler, transportmateriel, kemiske basisprodukter) blevet vaesentligere. Denne udvikling skyldtes ikke mindst den relativt godt uddannede slovenske arbejdsstyrke. Ovennaevnte fordeling paa eksport- og importsektorer viser endvidere, at en stor del af Sloveniens udenrigshandel foregaar inden for rammerne af den intra-industrielle handel, hvilket endnu engang bekraefter den slovenske erhvervsstrukturs relativt vestlige udviklingsniveau.

6.12. Talmaessigt udviklede Sloveniens udenrigshandel sig i 1993 ikke saa gunstigt som i de to forudgaaende aar. Efter to aar med en mindre nominel vaekst i eksporten maatte Slovenien i 1993 notere et fald paa 8,9 %. Dette skyldtes til dels stigende loenomkostninger i Slovenien, som dermed blev mindre konkurrencedygtig over for sine central- og oesteuropaeiske naboer. Dels led Slovenien med sin kraftige orientering mod de vestlige markeder ogsaa under recessionen i Den Europaeiske Union og i EFTA-landene, som til sammen aftager 65 % af Sloveniens eksport. Sloveniens eksport til EU faldt dog med 7 % mindre end den samlede eksporttilbagegang.

6.13. Sloveniens import steg i 1993 med 5,7 % i forhold til det foregaaende aar. Dette skyldtes hovedsagelig en oeget efterspoergsel efter forbrugsgoder og investeringsgoder som foelge af den hoejere realloen. Importen fra EU steg med hele 16 %. Dermed udviklede saldoen paa Sloveniens handelsbalance sig fra et overskud i 1992 til et underskud paa 400 millioner USD. Slovenien havde et handelsoverskud over for landene i det tidligere Jugoslavien, men et handelsbalanceunderskud i forhold til alle andre partnere altsaa ogsaa Den Europaeiske Union.

7. Regeringens reformpolitik

7.1. Hjoernestenen i Sloveniens makrooekonomiske stabiliseringspolitik er en meget restriktiv pengepolitik. Den Slovenske Centralbank er i sin valutapolitik ikke afhaengig af direktiver fra regeringen. Den raader over en raekke pengepolitiske instrumenter, som i det store hele svarer til dem, centralbankerne i EU-medlemsstaterne har.

7.2. Med indfoerelsen af tolar'en tog landet det foerste skridt til at loesrive sig fra den hyperinflatoriske udvikling i den jugoslaviske dinar. Den efterfoelgende restriktive pengepolitik foerte til en relativ pengestabilitet, hvad saenkningen af inflationstakten til de nuvaerende ca. 21 % om aaret viser. Paa den anden side foerte dette dog til en stigning i arbejdsloesheden.

7.3. Den slovenske regering har allerede vedtaget den vigtigste noeglelovgivning for at skabe den institutionelle ramme om en markedsoekonomi. Slovenien banede dermed vejen for en reformproces uafhaengig af IMF-bestemmelserne. Forfatningen selv garanterer den private ejendomsret. Regeringen anser det for sin vaesentligste politiske opgave at skabe den noedvendige administrative ramme. Dertil hoerer f.eks. loven om virksomhedsformer fra foraaret 1993, der er udarbejdet efter tysk og oestrigsk forbillede; loven om beskyttelse af industriel og handelsmaessig ejendomsret af marts 1992; loven om regnskabsaflaeggelse fra 1993 samt loven om loyal konkurrence.

7.4. Slovenien vedtog i juni 1991 en ny banklovgivning. Den indeholder ogsaa bestemmelser om rekapitalisering eller likvidation i tilfaelde af konkurs. Der findes ca. 33 banker, hvoraf 15 er nyoprettede.

7.5. Det slovenske finanssystem lider endnu under de tidligere statsvirksomheders gamle gaeld, idet de fleste i de senere aar udviste underskud. Ca. en tredjedel af banksystemets udestaaende forpligtelser maatte afskrives. For at sanere bankerne har den slovenske regering vedtaget et bankrehabiliteringsprogram, der i foerste omgang vedroerte de to stoerste banker med en samlet markedsandel paa ca. 50 %. Ifoelge programmet omlaegges de afskrevne forpligtelser til 30-aarige statslaan. Udgifterne til programmet daekkes til dels over statsbudgettet, til dels gennem laan fra Verdensbanken.

7.6. Siden marts 1990 er der ogsaa en vaerdipapirboers i Ljubjana. Den omsatte maengde beloeb sig til 1,5 milliarder DM i 1993. Dette er dog ringe efter vestlig maalestok, men maalt per capita var maengden den stoerste i Central- og OEsteuropa. I begyndelsen af 1994 blev 50 vaerdipapirer noteret. Der forventes et opsving i vaerdipapirmarkedet med den oegede privatisering.

7.7. En tredjedel af boligmassen blev overgivet til privat ejerskab efter et organiseret salg i foraaret 1993. I den forbindelse mobiliserede slovenerne deres »skjulte« opsparinger i D-Mark. Aktionen tjente saaledes samtidig det formaal at oege Den Slovenske Centralbanks valutareserver.

7.8. Omlaegningen af den slovenske oekonomi til privat ejendom skrider langsomt frem. Privatiseringslovgivningen blev forsinket af en bred debat om kompensationen for eksproprieringer, saaledes at den foerst blev vedtaget i november 1992. Den kaldes »Lov om omlaegning af ejendomsforhold«, hvorved der tages hensyn til virksomhedernes saerlige situation i det tidligere jugoslaviske oekonomiske system. Isaer tages der saaledes hensyn til den relative grad af autonomi, som virksomhedsledere havde.

7.9. Af i alt 29 500 virksomheder i Slovenien er 2 600 store statsejede virksomheder omfattet af denne lov. Disse udgoer lidt over 10 % af virksomhederne i fuld drift, men de tegner sig for 60 % af den samlede omsaetning og 79 % af de beskaeftigede. Disse tal viser den relative betydning af sektoren for statsejede virksomheder. Blandt disse virksomheder er visse brancher som f.eks. bankvaesen og forsikring, land- og skovbrug, lotteri og virksomheder, for hvilke der allerede er indledt en konkursprocedure unddraget privatiseringen.

7.10. Det statslige privatiseringsagentur gennemfoerer regeringens privatiseringsprogram. Alle beroerte virksomheder skal pr. 1. januar 1993 udarbejde en aabningsbalance, hvoraf fremgaar vaerdien af »den offentligt ejede kapital«. Derefter skal hver virksomhed inden 31. december 1994 fremlaegge en privatiseringsplan, som det statslige privatiseringsagentur skal godkende. I denne forbindelse tager man blandt andet hensyn til bevarelsen af arbejdspladser ud fra regionalpolitiske og sociale synspunkter.

7.11. Hvis der ikke inden udgangen af 1994 udarbejdes en privatiseringsplan (hvilket sikkert vil gaelde for en sjettedel af alle virksomheder) opstiller privatiseringsagenturet selv en privatiseringsplan. Privatiseringsagenturet foerer derefter kontrol med gennemfoerelsen af privatiseringsplanerne. AEndringen af virksomhedsformen til et aktieselskab (kapitalselskab) sker i de fleste tilfaelde ved starten af processen. Er der tale om saneringsmodne virksomheder, overtager privatiseringsagenturet salget af formuen.

7.12. Selv om privatiseringen af disse statsejede virksomheder i princippet skal vaere tilendebragt inden udgangen af 1995, kan der opstaa en raekke problemer, som forhaler tidsplanen. Foer aabningsbalancen for en virksomhed kan opstilles, skal en del af kapitalen foeres tilbage for at genskabe den oprindelige situation. Ca. en sjettedel af alle virksomheder er beroert heraf. For yderligere en sjettedel af virksomhederne hersker der uklarhed om ejendomsforholdene paa grund af loebende kompensationskrav fra tidligere ejere. Endelig kan det ogsaa forventes, at mangelen paa kredit og kapital i Slovenien vil vanskeliggoere salg til slovenske entreprenoerer.

7.13. Privatiseringen af statsejede virksomheder er en blanding af fri uddeling til slovenske borgere og salg. Grundskemaet er foelgende: 10 % af andelene i en virksomhed gaar til den slovenske pensionsfond, 10 % til kompensationsfonde til ekspropriering, 20 % til fonde til virksomhedsfremme, 20 % til intern fordeling inden for virksomheden paa saerlige vilkaar og 40 % er til raadighed for frit salg.

7.14. Den slovenske befolkning inddrages direkte ved hjaelp af navnecertifikater - beviser paa adkomst til tidligere statsejede virksomheder, som alle slovenske borgere kan opnaa. Vaerdien af navnecertifikaterne varierer efter alder. Navnecertifikaterne kan ikke overdrages, kun arves. Ejerne kan enten veksle disse adkomstbeviser til aktier i forbindelse med den interne fordeling af virksomhedsandele, saelge dem paa det aabne marked eller erhverve andele i en investeringsfond.

7.15. Udenlandske investorer kan i princippet deltage i privatiseringen. Udenlandske kapitalinteresser, der overstiger 40 % af de aktier, der er udbudt til frit salg, skal dog godkendes af det statslige privatiseringsagentur. Ligeledes skal investeringer, der svarer til mere end 10 millioner ECU, godkendes af regeringen. Imidlertid er en udenlandsk kapitalandel paa 100 % dog ikke udelukket. Udover deltagelsen i privatiseringen, staar de saedvanlige investeringsformer naturligvis aabne for udenlandsk kapital.

7.16. Saavel den slovenske regering som erhvervslivet ser meget positivt paa udenlandske kapitalinvesteringer, da de kan indebaere en betydelig forbedring af den slovenske oekonomis konkurrenceevne i udlandet samt den indenlandske beskaeftigelsessituation. De udenlandske kapitalinteresser i den slovenske oekonomi er fortsat ringe.

7.17. I slutningen af 1991 blev der vedtaget en liberal lovgivning om udenlandske investeringer i Slovenien. Den opfylder internationale standarder. Den sikrer blandt andet retten til »national behandling«, ret til at tilbagefoere kapital og overskud samt ret til indflydelse paa ledelsen i forhold til den investerede kapitalandel. Udenlandske investeringer er mulige inden for alle sektorer bortset fra dem, der udtrykkeligt er udelukket af hensyn til den nationale sikkerhed (militaerudstyr, telekommunikation osv.).

7.18. Fra 1988 til september 1993 var der i alt blevet investeret udenlandsk kapital svarende til 1 milliarder ECU, heraf 110 millioner ECU i 1993 (januar til september). Udenlandske investeringer i Slovenien er i princippet muligt paa fire forskellige maader: som en joint venture med en national partner, som kapitalindskud i en eksisterende national virksomhed, ved erhvervelse af andele (op til 100 %) i en national virksomhed og sluttelig ved etableringen af en ny virksomhed. Den hyppigst valgte form for udenlandske investeringer var joint ventures. Oprettelsen af 100 % ejede datterselskaber var fortsat forholdsvis lav med knap 2 %. Af alle udenlandske investeringer siden 1988 var naesten 500 millioner ECU kontraktlige joint ventures, erhvervelser til en vaerdi af 200 millioner ECU og investeringer i nye fabriksanlaeg (»greenfield investment«) til en vaerdi af 135 millioner ECU.

7.19. Det gennemsnitligt investerede beloeb pr. projekt er forholdsvist lille, da tjenesteydelser og handel foerst og fremmest var maalet for disse. Der findes dog nogle faa stoerre udenlandske projekter inden for forarbejdningsindustrien. Blandt de cirka 40 lande, der tilfoerer Slovenien udenlandsk kapital, er de stoerste Tyskland (44,9 %), OEstrig (20,7 %), Italien (16 %) og Frankrig (7,1 %). Knap 70 % af den udenlandske kapital, kommer fra lande i Den Europaeiske Union. Trods den hurtige stigning i de udenlandske investeringer i de sidste to aar har deres betydning for den slovenske oekonomi, maalt efter omfang og antal, hidtil vaeret forholdsvis ringe.

7.20. Ejendomsforholdene i den slovenske oekonomi ser saaledes ud: medio 1993 fandtes der i Slovenien 23 298 virksomheder i fuld drift, hvoraf 82 % var privatejede (et stort antal var nye virksomheder). Det skoennes, at cirka 10 % af den erhvervsaktive befolkning er beskaeftiget i den private sektor, mens tallet for de endnu statsejede store og mellemstore virksomheder er paa 72 % af de beskaeftigede, som producerer 60 % af omsaetningen. Den private og blandede sektor staar for cirka 25 % af omsaetningen. Endvidere findes der et statistisk set ukendt antal graensearbejdere - hovedsagelig pendlere - som er beskaeftiget i Italien og OEstrig, ofte uden officiel arbejdstilladelse.

7.21. Omstruktureringen af oekonomien prioriteres hoejt i Slovenien. To programmer skal bidrage hertil: det allerede omtalte privatiseringsprogram og programmet til genopretning af virksomheder. Genopretningsprogrammet omfatter i oejeblikket 100 virksomheder. En udviklingsfond skal yde levedygtige virksomheder de noedvendige laanefaciliteter for at sikre stabilitet. Den skal endvidere indlede likvidationen af virksomheder uden fremtidsperspektiver.

8. OEkonomiske og sociale grupper i Slovenien

8.1. Sammenlignet med de tidligere socialistiske planoekonomier, har Slovenien allerede et forspring, hvad antallet af erhvervsledere angaar. Dette skyldes det udbredte system af socialistisk selvforvaltning af virksomheder i det tidligere Jugoslavien. Inden for dette system var virksomhedsledere relativt autonome. Dette forklarer den store beredvillighed til at etablere selvstaendige virksomheder (jf. ovenfor det store antal af nye virksomheder). Dette vil i hoej grad lette den slovenske oekonomis tilpasning til den internationale konkurrence.

8.2. Slovenien har en forholdsvis veluddannet arbejdsstyrke. Efter den overstaaede skolepligt staar en raekke erhvervsskoler aabne, som forbereder eleverne i forskellige fag. Derudover findes der gymnasier samt universiteter og naturvidenskabelige og tekniske uddannelsesanstalter. Inden for haandvaerkssektoren findes der cirka 37 000 selvstaendige samt 32 500 arbejdstagere.

8.3. Den lovfaestede arbejdsuge er paa mellem 36 og 42 timer med mindst 18 dages aarlig ferie. For tiden er en 40 timers arbejdsuge reglen. Timeloennen er lavere end i Portugal, som i dag er landet med de laveste loenninger i Den Europaeiske Union. Dertil kommer indirekte loenomkostninger, som ikke er uforholdsmaessigt hoeje i forhold til loenningerne. Sammenlignet med andre lande i Central- og OEsteuropa har Slovenien dog mistet noget af sin konkurrenceevne paa grund af landets relativt staerke valuta.

8.4. De cirka 39 500 selvstaendige virksomheder i Slovenien er organiseret i Det Slovenske OEkonomiske Raad. Paa nuvaerende tidspunkt kan cirka 23 000 af disse betragtes som aktive virksomheder. Det OEkonomiske Raad er en uafhaengig upolitisk organisation. Ifoelge loven er medlemskab af Raadet obligatorisk, og det gaelder ogsaa for joint ventures, hvis disse er oprettet som juridiske personer i henhold til slovensk lovgivning.

8.5. Det OEkonomiske Raad er opdelt i 13 regionale oekonomiske raad. Derudover findes 23 brancheorganisationer for eksempel for industri, handel, bankvaesen, turisme, tekstiler, elektronik osv. Haandvaerkskammeret er ogsaa en af underorganisationerne under Sloveniens OEkonomiske Raad og har bestaaet i ca. 140 aar. Til dette er i dag knyttet 37 100 haandvaerksmestre samt 32 500 arbejdstagere.

8.6. Blandt Det Slovenske OEkonomiske Raads opgaver kan naevnes fremme af internationalt samarbejde, udbredelse af oplysninger om fagmesser i udlandet, erhvervsuddannelse og videreuddannelse, bilaeggelse af tvister mellem virksomheder. Under Det OEkonomiske Raad hoerer tre uddannelsescentre, hvor der afholdes videreuddannelsesseminarer for mellemledere samt virksomhedsledere. Det OEkonomiske Raads internationale aktiviteter varetages ud fra Ljubljana.

8.7. Det Slovenske OEkonomiske Raad er associeret medlem af Eurochambres og kan saaledes deltage i visse af Eurochambres aktiviteter. Det samarbejder ogsaa med organisationer for europaeisk standardisering og produktstandarder. Det er endnu ikke direkte repraesenteret i udlandet. Derfor har det ogsaa kun begraensede muligheder for at agitere for udenlandske direkte investeringer i Slovenien.

8.8. I februar 1994 foerte bestraebelser til oprettelsen af et arbejdsgiverforbund uden for Det Slovenske OEkonomiske Raad. Medio februar havde initiativet vundet tilslutning hos arbejdsgivere for cirka 1 500 virksomheder, som beskaeftiger ca. 58 % af alle arbejdstagere. Dette nye arbejdsgiverforbund skal alene repraesentere arbejdsgiverne under loenforhandlingerne, hvor denne opgave hidtil blev varetaget af repraesentanter for Det OEkonomiske Raad. Endvidere kunne denne arbejdsgiverorganisation optage officielle forbindelser med ILO.

8.9. Loenforhandlingerne foregaar mellem Det Slovenske OEkonomiske Raad som repraesentant for arbejdsgiverne og fire paraplyorganisationer, der repraesenterer arbejdstagerne. Arbejdstagernes strejkeret er nedfaeldet i den slovenske forfatning. Retlige modforanstaltninger fra arbejdsgivernes side som for eksempel lock-outs er dog endnu ikke officielt fastlagt.

8.10. Den faglige organisationsgrad i Slovenien er relativ hoej med 70 %. De fire aktive faglige paraplyorganisationer er: 1. Sammenslutningen af frie fagforeninger, 2. PERGAM-fagforeningen (trykkeri og papir), 3. Fagforeningssammenslutningen 90 og 4. Den uafhaengige sammenslutning af nye slovenske fagforeninger.

8.11. Langt den stoerste faglige organisation med 437 000 medlemmer er Sammenslutningen af frie fagforeninger, som har sit udspring i den tidligere socialistiske fagforening med tvungent medlemskab. Dens organisationsstruktur minder om det tidligere fagforeningssystem. De oevrige paraplyorganisationer er stadig i en opbygningsfase. I oejeblikket foregaar der en opsplitning af den gamle fagforening i brancheorienterede og virksomhedsorienterede fagforeninger. Der aftegner sig dog en begyndende ny tendens, hvor de enkelte virksomhedsbaserede fagforeninger igen slutter sig sammen branchevis for at styrke deres position i loenforhandlingerne.

8.12. Dialogen mellem arbejdsmarkedets parter om en solidaritetspagt begyndte allerede halvandet aar foer, privatiseringsprogrammet for den slovenske oekonomi blev ivaerksat. Forhandlingerne er dog yderst vanskelige paa grund af emnets oemtaalelige natur (opstilling af retningslinjer for loenfastsaettelser og minimumsgraenser for loenstigninger), saa der er hidtil ikke blevet opnaaet konkrete resultater.

8.13. Fagforeningernes indflydelse paa lovgivningen er begraenset til en hoering i Parlamentet om lovgivningsinitiativer samt retten til at deltage i arbejdsgrupper. Den stoerste fagforening har ogsaa mulighed for at oeve indflydelse paa Nationalraadet, hvor det har en tiendedel af stemmerne. Parlamentet kan dog nedstemme Nationalraadets votum.

8.14. Der findes forskellige typer loenaftaler: rammeaftaler, sektorielle aftaler og aftaler for offentlige og sociale tjenester. Ud over de generelle rammeaftaler eksisterer der ogsaa branchevise loenaftaler for for eksempel tekstiler og firmaaftaler i store virksomheder.

8.15. Princippet om arbejdsmarkedsparternes loenautonomi er endnu ikke blevet fuldt anerkendt af regeringen, som i 1992 og 1993 gentagne gange afbroed loenforhandlingerne med lovforanstaltninger. Trods den lovfaestede fastfrysning af nominalloennen for en periode af tre maaneder (marts til juni 1993) kunne man for 1993 konstatere en realloensstigning paa over 10 %.

8.16. Dette foerte til en forringelse af de slovenske produkters konkurrenceevne. Paa grund af de hoejere loenomkostninger og den staerke valuta har Slovenien allerede mistet visse loenforaedlingsoperationer til sine central- og oesteuropaeiske naboer med lavere loenniveauer.

8.17. Isaer loenoverenskomster inden for virksomheder bidrog til denne stigning i realloennen, som ofte oversteg produktivitetsfremgangen. Paa grund af at der ofte herskede uklarhed om ejendomsforholdet foer privatiseringen af statsejede virksomheder, indvilgede virksomhedslederne i hoejere loenninger paa bekostning af de mere langsigtede hensyn til virksomheden, og dette foerte til en oppustning af kreditmaengden i banksystemet.

8.18. Selv de loenaftaler, der blev indgaaet mellem fagforeningerne og Det OEkonomiske Raad, indebar i det mindste en indeksering af loenningerne paa baggrund af stigningen i prisniveauet. Paa grund af likviditetsproblemerne, som den nuvaerende omstruktureringsproces i den slovenske oekonomi har skabt, overholdt mange virksomheder dog ikke disse aftaler og foelte sig ikke bundet heraf.

8.19. Ud over de ovennaevnte opgaver anses det for at vaere en af fagforeningernes hovedopgaver at yde juridisk bistand i arbejdsretslige spoergsmaal. Lovgivningen paa dette omraade er dog endnu ikke saerligt omfattende i Slovenien. Der bestaar alvorlige flaskehalse i arbejdsretterne, der mangler personale, saaledes at selv ukomplicerede sager ofte kan traekke ud i aarevis. Loven om reform af arbejdsjurisdiktionen har allerede vaeret forelagt Parlamentet i naesten to aar. Selv efter dens vedtagelse vil der sikkert gaa fire til fem aar, foer den nye lov gennemfoeres.

8.20. I august 1993 blev der vedtaget en lov om medarbejderindflydelse paa virksomhedernes drift. Heri sikres arbejdstagernes repraesentation i bestyrelsen for aktieselskaber eller kooperative foretagender. Endvidere er der mulighed for medindflydelse via tillidsmandsudvalg eller ombudsmanden paa spoergsmaal, som direkte vedroerer arbejdstagernes arbejdsomraader. Individuelle arbejdstagere har ogsaa visse muligheder for at fremkomme med forslag. De slovenske fagforeninger er dog endnu ikke rede til fuldt og helt at haandhaeve de lovfaestede rettigheder.

8.21. Foerst nu er der ved at blive oprettet tillidsmandsudvalg i de fleste virksomheder. Da loven er saa ny, er det endnu ikke en rutinesag, at ledelsen hoerer arbejdstagerrepraesentanterne. Der vil sandsynligvis gaa endnu nogle aar, inden arbejdstagernes medbestemmelse bliver en fast etableret bestanddel af den slovenske virksomhedskultur.

8.22. Den mindre industri spiller en saerlig rolle i den slovenske oekonomi. Smaa og mellemstore virksomheder (SMV) udgoer mere end 70 % af de virksomheder, der er registreret i Det OEkonomiske Raad. Inden for haandvaerk er de blandt andet organiseret i kooperativer.

8.23. Den slovenske regering bestraeber sig paa at fremme smaa og mellemstore virksomheder. Med dette for oeje findes der et saerligt ministerium for SMV samt en fond til fremme af SMV, som finansieres af offentlige midler. Denne fond yder kreditter til SMV, giver rentegodtgoerelser for investeringsprojekter og yder garantier. Endvidere overvaager man den mindre industris driftsresultater, og lovende projekter, der er moentet paa EU's indre marked, fremmes.

8.24. Det Slovenske OEkonomiske Raad bidrager endvidere til at fremme den mindre industri ved bl.a. at afholde videreuddannelsesseminarer for ledere. Trods de igangvaerende foranstaltninger er de finansielle midler til dette formaal stadig ret smaa i forhold til behovet. Det OEkonomiske Raad er ligeledes ansvarlig for gennemfoerelsen af det tvedelte uddannelsessystem.

8.25. Til at fremme eksporten findes der i Slovenien et saerligt kreditprogram, hvorunder der ydes eksportkreditgarantier via banksystemet. Endvidere kan virksomheder modtage tilskud fra en saerlig fond til investeringer, som forventes at oege eksporten til vestlige markeder. Slovenien foelger i princippet en eksportorienteret vaekststrategi. I dag eksporteres noget over 30 % af industriproduktionen. Paa langt sigt skulle denne andel stige til 60-70 %. I lyset af dette maal er midlerne til eksportfremme i oejeblikket for begraensede.

8.26. Virksomhederne er underlagt en ensartet selskabsbeskatningssats paa 30 %, hvormed Slovenien hoerer blandt de lande, der har en forholdsvis lav selskabsbeskatning. I tilfaelde af reinvesteringer kan beskatningsgrundlaget reduceres med 20 % og hvis en del af overskuddet placeres i reserver, kan beskatningsgrundlaget reduceres med 10 %. Der ydes ogsaa skattelettelser ved etableringen af nye virksomheder (100 % det foerste aar, 66 % det andet og 33 % det tredje). Lignende indroemmelser kan ydes virksomheder i regioner, der faar speciel stoette.

8.27. Udbetalte overskud og dividender paalignes en 15 % kildeskat. Virksomhederne er ogsaa pligtige til at betale socialbidrag, som udgoer ca. 25 % af bruttoloennen.

8.28. Der findes en progressiv personlig indkomstskat. Den laveste skattesats er 17 % og den hoejeste 50 %. Den ret udbredte skatteunddragelse er dog fortsat et problem.

8.29. Med hensyn til den indirekte beskatning vil Slovenien senest i 1995 indfoere det mervaerdi- henholdsvis omsaetningsafgiftssystem, der anvendes i EU-medlemsstaterne. I oejeblikket findes en enfaset forbrugerafgift, som paalignes ved salg til den endelige forbruger. Den generelle afgift ligger paa 20 %. Den reducerede sats paa 10 % omfatter bl.a. bygningsmaterialer, kul, vin og beklaedning. En sats paa 5 % gaelder f.eks. for brugtvogne, goedning og landbrugsmaskiner. For taepper, smykker og lignende produkter gaelder en luksusafgift paa 32 %. Eksporten er fritaget for afgift.

8.30. Forbrugernes interesser beskyttes i Slovenien af et forbrugerbeskyttelsesraad, der blev oprettet i 1990. Raadet har i dag 3 500 medlemmer (privatpersoner). Det finansieres ved medlemsbidrag, men modtager dog projektrelaterede midler fra regeringen f.eks. til offentliggoerelse af et forbrugerbeskyttelsesblad. Stoerstedelen af raadets arbejde udfoeres af meget engagerede frivillige. Oplysning af forbrugerne bidrager til at oege forstaaelsen for det markedsoekonomiske system og den frie prisdannelse. Via et net af telefoninformationstjenester paa frivillig basis kan forbrugerne ikke blot indhente oplysninger om vareudbuddet, men ogsaa fremfoere klager og indsigelser. Forbrugerbeskyttelsesraadet er medlem af den internationale forbrugerorganisation og det foerste oesteuropaeiske medlem af den internationale varetestorganisation.

8.31. Landbruget i Slovenien fordeler sig paa 80 % smaa og mellemstore familiebedrifter og 20 % store landbrugsbedrifter. I 1993 arbejdede knap 4 % af den slovenske befolkning inden for landbruget og 2 % inden for fiskeriet.

8.32. Udover korn dyrkes der ogsaa majs, humle, kartofler og sukkerroer, mange former for frugt samt groentsager af enhver art. Der er en over hundredaarig god tradition for dyrkning af vin baade hvid og roed. Kvaliteten af slovensk vin kan afgjort maale sig med de bedste vine fra de stoerste europaeiske dyrkningsomraader.

8.33. Stoerstedelen af det slovenske landbrug er i dag i private haender. For ca. 20 aar siden holdt man op med at danne landbrugskooperativer. Derefter blev retten til jordbesiddelse begraenset til 10 ha pr. person. Dette hektartal blev haevet til 20 ha pr. person i slutningen af 1970'erne. Der er i dag ingen arealmaessig begraensning af slovenske borgeres besiddelse af landbrugsjord.

8.34. Man maa forudse, at de endnu bestaaende landbrugskooperativer gradvis vil miste deres eksistensberettigelse. Denne udvikling indledtes med loven om »denationalisering«. Foelgelig blev meget landbrugsjord givet tilbage til de tidligere ejere. Blandt disse er isaer den romersk-katolske kirke, som har gjort krav paa sine tidligere meget omfattende land- og skovbesiddelser.

8.35. Slovenien har et saerligt ministerium for miljoebeskyttelse, som arbejder sammen med arbejdsministeriet og andre instanser om gennemfoerelsen af regionale programmer. I slutforbrugsfasen er visse genbrugsforanstaltninger ved at slaa igennem. Saaledes er indsamlingen af gammelt papir, glas og batterier allerede ret udbredt i byerne. Der er ogsaa projekter til bortskaffelse af affald langs vejene, som skal skabe bevidsthed om miljoeet allerede i underskolen.

8.36. Biler med indbyggede katalysatorer opnaar afgiftsbegunstigelser, og blyfrit benzin findes praktisk talt paa alle tankstationer. Endnu findes der naesten ingen miljoeforskrifter for emissioner og oevrige affaldsstoffer fra den industrielle produktionsproces. Taerskelvaerdierne for den hoejest tilladte forurening er relativt hoeje sammenlignet med de skrappeste forskrifter i EU (nemlig i Tyskland).

8.37. Slovenien har et kernekraftvaerk, hvis kapacitet daekker ca. 20 % af landets energibehov. Da det er en type, som ikke opfylder de seneste sikkerhedskrav, kraever visse grupper af miljoeforkaempere, at det lukkes.

9. Den juridiske ramme om samarbejdet med Den Europaeiske Union

9.1. Allerede da det var en del af det tidligere Jugoslavien, udbyggede Slovenien sine handelsforbindelser med Det Europaeiske Faellesskab inden for rammerne af den handels- og samarbejdsaftale, der var gaeldende fra 1980. Efter oploesningen af det tidligere Jugoslavien og Sloveniens selvstaendighedserklaering blev en revision af denne aftale noedvendig. Denne nye aftale blev underskrevet den 5. april 1993.

9.2. Den 1. september 1993 traadte den nye handels- og samarbejdsaftale mellem Det Europaeiske Faellesskab og Slovenien i kraft. Inden for mange omraader (telekommunikation, statistik, tilnaermelse af lovgivningen osv.) skal udvekslingen af oplysninger intensiveres, og samarbejdet fremmes. Som noget nyt blev der indfoejet en menneskerettighedsklausul, som ogsaa omfatter beskyttelse af mindretal.

9.3. Paa det handelspolitiske omraade hedder det, at kvantitative begraensninger og foranstaltninger med lignende virkning straks skal afvikles for industriprodukter. For andre produkter skal adgang til det europaeiske indre marked for slovenske produkter lettes. I den forbindelse gaelder der forskellige toldsatser afhaengig af produktklasse. For visse produkter gaelder der toldlofter, og hvis disse overskrides, finder en hoejere toldsats anvendelse. Landbrugsprodukter er underlagt visse kontingenter, som er baseret paa en opdeling af det tidligere globale kontingent. Vin kraever saerlig opmaerksomhed under kommende forhandlinger.

9.4. For visse foelsomme produkter som f.eks. staal gaelder saerlige bestemmelser. Saaledes blev der den 23. juni 1993 underskrevet en ny tekstilaftale med saerbestemmelser, hvori f.eks. kontingenter erstattes med toldlofter og en dobbelt kontrolordning. Denne aftale giver flere begunstigelser end handels- og samarbejdsaftalen. Anvendelsen heraf blev fremrykket, saaledes at tekstilaftalen har vaeret i kraft siden 1. januar 1994. Instrumenter til imoedegaaelse af illoyal handelspraksis (antidumpingtold, gengaeldelsestold samt andre beskyttelsesforanstaltninger) er fortsat i berettigede tilfaelde tilladt i det gensidige handelssamkvem.

9.5. Til samarbejdsaftalen hoerer en finansprotokol. I foelge denne stiller Den Europaeiske Union i alt 150 millioner ECU til raadighed for Slovenien indtil udgangen af 1997 i form af laan fra Den Europaeiske Investeringsbank (EIB). Disse laan skal anvendes til forbedring af vejnettet, hvilket Den Europaeiske Union har en saerlig interesse i paa grund af Sloveniens strategiske placering som et transportknudepunkt. Laanene vil indebaere en rentegodtgoerelse paa 2 procentpoint. De noedvendige midler (20 millioner ECU) tilvejebringes over EU-budgettet. Allerede i december 1993 stillede EIB et foerste laan paa 47 millioner ECU til raadighed til istandsaettelse af den vigtigste slovenske jernbaneforbindelse mellem den italienske graense ved Triest og Maribor.

9.6. Endvidere blev der indgaaet en transportaftale med Slovenien, som ligeledes har vaeret i kraft siden 1. september 1993. Indholdsmaessigt er den kombineret med finansprotokollen. I foelge denne aftale yder Slovenien lastbiler fra Den Europaeiske Union fri transit gennem sit territorium til gengaeld for finansiel bistand. Endvidere skal formaliteter ved graensen forenkles. Slovenien forpligter sig ligeledes til at tiltraede visse internationale transportkonventioner (f.eks. AETR).

9.7. Samtidig med handels- og samarbejdsaftalen underskrev de tolv EU-medlemsstater og Slovenien en faelleserklaering om en politisk dialog. Formaalet med denne er at konsolidere forbindelserne mellem EU og Slovenien for at stoette de politiske og oekonomiske forandringer der og udvikle nye samarbejdsformer. Det foerste officielle moede inden for rammerne af denne aftale fandt sted i december 1993.

9.8. Siden 1992 har Slovenien ogsaa modtaget midler fra PHARE-programmet (EU's bistandsprogram til omstrukturering af oekonomien i de central- og oesteuropaeiske lande). Under det foerste program til Slovenien ydede Det Europaeiske Faellesskab i alt 9 millioner ECU i 1992 heraf 6,7 millioner til teknisk stoette, mens de andre midler blev anvendt under TEMPUS-programmet. I 1993 ydede Det Europaeiske Faellesskab Slovenien 11 millioner ECU i PHARE-midler heraf 7,5 millioner til teknisk bistand. Da det bilaterale samarbejde fungerer saa godt, er det planen naesten at fordoble de hidtidige beloeb i 1994. 12,5 millioner ECU skal kunne anvendes til teknisk bistand, 2,5 millioner som led i TEMPUS-programmet og yderligere 4 millioner ECU til andre tekniske programmer til fremme af det regionale samarbejde (f.eks. EUREKA, ACE).

9.9. Den slovenske regering har prioriteret anvendelsen af PHARE-midlerne paa foelgende maade: oekonomisk omstrukturering og privatisering (af virksomheder og den finansielle sektor), omstrukturering af den offentlige sektor (energi, transport og telekommunikation) og en staerkere oekonomisk integration med Den Europaeiske Union. Et konkret eksempel paa anvendelsen af PHARE-midlerne er moderniseringen af de slovenske kursteder med termalkilder for ogsaa paa langt sigt at sikre Slovenien vigtige turistindtaegter. Visse samfundsgrupper i Slovenien kraever dog stoerre transparens og bedre orientering om projekterne i henhold til PHARE-programmet.

9.10. Endvidere plejer Den Europaeiske Union via sine forskellige institutioner kontakter med forskellige slovenske ministerier og myndigheder og skaber fra tid til anden mulighed for dialog og udveksling af oplysninger. Et eksempel herpaa er det seminar, Europa-Kommissionen afholdt i Bruxelles i slutningen af november 1993 med deltagelse af repraesentanter for forskellige slovenske ministerier.

9.11. Slovenien er ogsaa allerede involveret i en raekke andre faellesskabsprojekter. Et eksempel er den aftale, der blev underskrevet i slutningen af januar 1994 med Eurostat om samarbejde paa det statistiske omraade. Ifoelge denne modtager Slovenien sammen med de seks central- og oesteuropaeiske lande, som allerede har indgaaet Europaaftaler med Det Europaeiske Faellesskab teknisk bistand til harmonisering af de slovenske statistikker med dem, der anvendes i Den Europaeiske Union. En del af de midler, Eurostat raader over til dette formaal (5,5 millioner ECU), kan saaledes anvendes i Slovenien.

10. Forslag til en fremtidig Europaaftale

10.1. Den indgaaede handels- og samarbejdsaftale med Slovenien indeholder en udviklingsklausul. I artikel 50 hedder det nemlig, at de kontraherende parter vil undersoege muligheden for hurtigst muligt at indgaa en Europaaftale (associeringsaftale).

10.2. En Europaaftale ville paa mange omraader vaere langt mere vidtraekkende end den eksisterende handels- og samarbejdsaftale. Paa det handelspolitiske omraade ville det indebaere en gradvis afvikling af gensidige toldafgifter og andre handelsrestriktioner og med oprettelsen af et frihandelsomraade som endemaalet. Denne handelsliberalisering ville daekke det meste af den gensidige handel og skulle gennemfoeres gradvist i loebet af en overgangsperiode.

10.3. Endvidere indeholder en Europaaftale normalt bestemmelser om en institutionaliseret politisk dialog, om etableringsfrihed og arbejdskraftens (ofte talmaessigt begraensede) mobilitet (retten til »national behandling«), om samarbejde paa miljoeomraadet og kulturudveksling.

10.4. Ud over denne vidtgaaende liberalisering af den gensidige handel omtales i en Europaaftale frem for alt muligheden for fuldt medlemskab af Den Europaeiske Union, hvilket det associerede land tilstraeber.

10.5. I en Europaaftale forpligter det associerede land sig ogsaa til at tilnaerme sin lovgivning til EU's lovgivning. Da det associerede land i en saadan aftale skriftligt har tilkendegivet et oenske om tiltraedelse, er tilskyndelsen til en saadan vigtig lovgivningsharmonisering saaledes ogsaa stoerre.

10.6. Slovenien har paa sin side udtrykt oenske om hurtigst muligt at indlede forhandlinger om indgaaelsen af en Europaaftale med Den Europaeiske Union og at afslutte disse inden udgangen af 1994. Paa mellemlangt sigt tilstraeber Slovenien aabent at blive fuldt medlem af Den Europaeiske Union med de rettigheder og pligter, dette indebaerer.

10.7. Hvad angaar den interne procedure i Den Europaeiske Union, skal det naevnes, at Europa-Kommissionen paa sin side allerede i december 1993 havde de foerste sonderende droeftelser om en Europaaftale med Slovenien. Man kunne fastslaa, at der ikke kunne forventes stoerre komplikationer under forhandlingerne herom.

10.8. Med sin beslutning af 8. februar 1993 gav Raadet EU groent lys til, at alle de lande herunder ogsaa de, der udgjorde det tidligere Jugoslavien (isaer Slovenien), som opfylder de noedvendige betingelser, kan anmode om medlemskab af Den Europaeiske Union. Som optakt hertil har Raadet endvidere stillet de noedvendige stoetteforanstaltninger (Europaaftaler) i udsigt. I april 1994 vil Kommissionen anmode Raadet om et mandat til forhandlinger om en Europaaftale, saaledes at forhandlingerne med Slovenien kan indledes omkring maj 1994.

11. Sammenfattende bemaerkninger og afsluttende henstillinger

11.1. Set ud fra per capita-indkomsten og levevilkaarene er Slovenien det mest velstaaende land af alle de central- og oesteuropaeiske lande. Landet har en lang tradition for at vaere en del af Europas hjerte, hvilket klart afspejler sig i befolkningens kultur, mentalitet og levemaade. Som foelge af Sloveniens autonomi samt de saerlige traek ved det socialistiske system i det tidligere Jugoslavien er ledere inden for erhvervslivet og det offentlige mere vant til at handle selvstaendigt end i noget andet central- og oesteuropaeisk land.

11.2. Det pluralistiske demokrati, retstatsprincippet, respekten for menneskerettighederne og mindretalsrettighederne garanteres i den slovenske forfatning og respekteres fuldt ud. Den vigtigste rammelovgivning om skabelsen af markedsoekonomiske institutioner er allerede i kraft. Endvidere har landet truffet effektive foranstaltninger til modernisering og omstrukturering af sin oekonomi. Regeringens makrooekonomiske stabiliseringspolitik har hidtil vaeret succesrig, saaledes at bl.a. den slovenske valuta er den mest stabile i Central- og OEsteuropa.

11.3. Slovenien soeger meget maalbevidst og samvittighedsfuldt hurtigt at tilnaerme sig Den Europaeiske Union. Disse bestraebelser indbefatter forsoeg paa at harmonisere lovgivningen med EU-lovgivningen, overholdelsen af europaeiske normer og samarbejde inden for alle andre mulige omraader.

11.4. Den Europaeiske Union er Sloveniens langt vigtigste handelspartner. Ogsaa for Den Europaeiske Union er handlen med Slovenien af betydeligt omfang sammenlignet med handlen med andre central-og oesteuropaeiske lande (svarer f.eks. til 80 % af EU's handel med Ungarn og den er 9 gange stoerre end EU's handel med Bulgarien).

11.5. Der bestaar en vis komplementaritet i udenrigshandlen mellem Den Europaeiske Union og Slovenien takket vaere de forskellige komparative fordele samt det lavere loenniveau i Slovenien.

11.6. Geografisk set befinder Slovenien sig paa et strategisk vigtigt sted for Den Europaeiske Union i forbindelse med gennemfoerelsen af det indre marked. Endvidere er Slovenien et vigtigt transitland for Den Europaeiske Unions handel med landene i Central- og OEsteuropa.

11.7. Resultatet af alle disse overvejelser er, at en Europaaftale er en juridisk ramme, som Slovenien stadig mangler for at kunne styrke landets oekonomiske og demokratiske situation samt udbygge den integration, som det tilstraeber med Den Europaeiske Union.

11.8. Det oekonomiske og sociale Udvalg ser med tilfredshed paa initiativer som det seminar, Europa-Kommissionen har afholdt for repraesentanter for slovenske ministerier og offentlige administration. Det anser fortsaettelsen af saadanne informative kontakter med forskellige slovenske myndighedsniveauer for nyttige, da de letter tilpasningen i Slovenien og hjaelper beslutningstagerne med at blive paa det rette spor i forbindelse med den yderligere integration.

11.9. Det oekonomiske og sociale Udvalg henstiller, at Den Europaeiske Union hurtigt indleder forhandlinger om en Europaaftale med Slovenien. Det haaber, at disse forhandlinger vil vaere afsluttet inden udgangen af 1994.

11.10. Eftersom de oekonomiske og sociale grupper i Slovenien allerede er veludbyggede og oever indflydelse paa beslutninger, der er vigtige for landets oekonomi, anser Det oekonomiske og sociale Udvalg det for formaalstjenligt at oprette et forum for et regelmaessigt samarbejde med de oekonomiske og sociale grupper i EU, der er repraesenteret i OESU. Et saadant samarbejde skulle isaer bidrage til at rette opmaerksomheden paa problemer inden for slovensk erhvervsliv i forbindelse med de oekonomiske relationer til EU og saaledes lette en tilnaermelse til Den Europaeiske Unions strukturer og erhvervsliv.

11.11. Det oekonomiske og sociale Udvalg foreslaar derfor, at man som et institutionelt aspekt af den fremtidige Europaaftale opretter et raadgivende paritetisk udvalg. En artikel med nedenstaaende ordlyd kunne saaledes indgaa i Europaaftalen.

Forslag til en artikel i associeringsaftalen (Europaaftalen) mellem Den Europaeiske Union og Slovenien om oprettelse af et raadgivende paritetisk udvalg

1. Der oprettes et raadgivende paritetisk udvalg med den opgave at fremme dialogen og det indbyrdes samarbejde mellem repraesentanter for oekonomiske og sociale grupper i Den Europaeiske Union og i Slovenien.

2. Det bestaar af seks medlemmer af EU's oekonomiske og sociale Udvalg og seks medlemmer af lignende oekonomiske og sociale grupper i Slovenien.

3. Dialogen og samarbejdet beroerer alle oekonomiske og sociale aspekter af forbindelserne mellem Den Europaeiske Union og Slovenien herunder isaer de i Europaaftalen naevnte omraader.

4. Det raadgivende paritetiske udvalg udarbejder selv sin forretningsorden.

11.12. Det oekonomiske og sociale Udvalg mener, at forhandlingerne om en Europaaftale skal tjene som en forloeber for senere forhandlinger om fuldt medlemskab af Den Europaeiske Union. Derfor boer alle vaesentlige punkter, som kunne vaere af betydning under senere tiltraedelsesforhandlinger, tages op under forhandlingerne om en Europaaftale.

11.13. En vurdering af, hvorvidt Slovenien er modent til medlemskab af Den Europaeiske Union, boer udelukkende basere sig paa landets udviklingsniveau og fremskridtene inden for reformprocessen. Isaer boer der ikke drages paralleller med andre lande i det tidligere Jugoslavien. Vurderingen boer heller ikke goeres betinget af den politiske udvikling i forhold til de andre lande i Central- og OEsteuropa.

11.14. Det oekonomiske og sociale Udvalg mener, at Slovenien efter en godt forberedt overgangsperiode i henhold til Europaaftalen og efter den fulde gennemfoerelse af frihandelsomraadet med EU vil vaere saa velforberedt, at det ikke vil vaere noedvendigt med en ny overgangsperiode i forbindelse med Sloveniens senere tiltraedelse af EU. Saaledes vil Slovenien til sin tid uden videre kunne blive medlem af Den Europaeiske Union med alle rettigheder og forpligtelser og uden de saedvanlige tidsmaessige forbehold og begraensninger.

11.15. Efter Det oekonomiske og sociale Udvalgs opfattelse vil indgaaelsen af en saadan Europaaftale med Slovenien virke stabiliserende paa freden i Balkan-omraadet og de tilgraensende Middelhavslande samt bidrage til gradvis stoerre oekonomisk fremgang.

Bryssel, den 28. april 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det oekonomiske og sociale Udvalg