Regionsudvalgets udtalelse om "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget Mod en tematisk strategi for jordbundsbeskyttelse"

(2003/C 128/07)

REGIONSUDVALGET HAR -

under henvisning til meddelelsen fra Kommissionen "Mod en tematisk strategi for jordbundsbeskyttelse" (KOM(2002) 179 endelig),

under henvisning til Kommissionens beslutning af 12. april 2002 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 12. marts 2002 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalget for Bæredygtig Udvikling,

under henvisning til sin udtalelse om det sjette miljøhandlingsprogram, CdR 36/2001 fin(1), og

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 190/2002 rev. 2), som blev vedtaget den 12. december 2002 af Underudvalget for Bæredygtig Udvikling med Corrie McChord, leder af Stirling Council Viewforth, UK/PSE, som ordfører -

på sin 48. plenarforsamling den 12. og 13. februar 2003, (mødet den 12. februar) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Regionsudvalget hilser forslaget om en tematisk strategi for jordbundsbeskyttelse velkommen; en strategi, som foreskrives i det sjette miljøhandlingsprogram for Det Europæiske Fællesskab "Miljø 2010: Vores fremtid, vores ansvar".

1.2. Regionsudvalget fremkommer med nogle specifikke kommentarer til meddelelsen og foreslår en mere struktureret tilgang til udviklingen af strategien med særlig fokus på:

- at definere en vision for bæredygtighed for den europæiske jordbund,

- at opbygge et sæt anvendelsesbaserede kvalitetsindikatorer og tilhørende målsætninger samt et pragmatisk og lokalt risikoorienteret og omkostningseffektivt beskyttelsesprogram,

- at koordinere handling gennem eksisterende lovgivningsmæssige værktøjer og incitamenter, og

- at identificere muligheder for yderligere kontrolforanstaltninger i fremtiden for gradvist at afhjælpe gamle problemer.

1.3. Regionsudvalget mener, at den europæiske jordbund er en fundamental del af såvel vores som andre ikke-europæiske staters livsgrundlag. Via landbrugsproduktion udgør den grundlaget for vores levnedsmiddelforsyning. Den indeholder råstoffer, der er nødvendige for skovbruget og for udvindingsindustrien. Den er en altafgørende del af landskabet, den er grundlaget for den terrestriske biodiversitet som helhed, kanaliserer overflade- og grundvandet og har meget stor indflydelse på atmosfæren. Endvidere har den en vigtig funktion som råstoflager. Den har kolossal kulturel og social betydning. Alligevel er jordbunden blevet en del forringet på grund af efterladenhed og forsømmelse.

1.4. Denne situation er delvist opstået, fordi jord og jordbund ikke er tilstrækkelig beskyttet af lovgivningen i Europa, da den ikke kulturelt opfattes som en fælles ressource på samme måde som floder, søer, havet og atmosfæren. Dette gør uvægerligt ethvert frivilligt eller lovgivningsmæssigt initiativ til at beskytte jordbunden mere omstridt, og i udviklingen af en brugbar og effektiv europæisk strategi til jordbundsbeskyttelse skal vi derfor erkende og tage fat på to aspekter: en korrekt og nødvendig udnyttelse af jordens overflade på den ene side behovet for at beskytte og bevare en fælles ressource på den anden side.

1.5. Regionsudvalget mener, at tiden er inde til at tage denne udfordring op og sikre en langsigtet og bæredygtig fremtid for jordbunden.

2. Regionsudvalgets synspunkter

2.1. Definition (afsnit 2 i meddelelsen)

2.1.1. Regionsudvalget støtter den bredest mulige definition af jordbund. Før i tiden er der opstået vanskeligheder, f.eks. blev tørv ikke betragtet som jordbund på grund af dets helt igennem organiske natur. Det er vigtigt, at jordbund defineres for at sikre beskyttelse af hele jordoverfladen i Europa. (Definitioner af andre miljøressourcer tjener som eksempel, f.eks. sondringen mellem grundvand og overfladevand i den tyske jordbeskyttelseslov, § 2, stk. 1)).

2.2. Særlige træk ved jordbunden (afsnit 2.3 i meddelelsen)

2.2.1. I meddelelsen angives det, at der findes mere end 320 jordbundstyper i Europa, og det understreges, at lokale forhold bør spille en stor rolle i beskyttelsespolitikken. Det er helt rigtigt, men jordbunden er også meget heterogen i sin natur med betydelige variationer i sammensætning, økologiske egenskaber og funktioner inden for små horisontale og vertikale rammer. Man må derfor have samspillet mellem de forskellige jordbundstyper in mente og i høj være opmærksom herpå, når beskyttelsesstrategien fastlægges.

2.2.2. Jordbunden indeholder normalt en kolossal rigdom af biodiversitet, i særdeleshed mikrobiologisk, der omfatter bakterier og svampe, som lever i tæt harmoni med overliggende plantevækst og rodsystemer og udgør et kompliceret fødenet sammen med arter af højere rang. Disse økologiske systemer opfylder vigtige miljøfunktioner, såsom energikredsløb og omsætning af kulstof og næringsstoffer, og bidrager til at skabe jordbundsstrukturen. Selv om forskning antyder en vis jordbundsøkologisk tilpasningsevne, således at naturlige eller menneskeskabte påvirkninger, som kan have en negativ effekt på visse hovedarter, kan erstattes af andre arter, så miljøfunktionen kan fortsætte, er der også nye tegn på, at visse hovedarter, f.eks. regnormen (Lumbricus terrestris), er afgørende for skabelsen og vedligeholdelsen af selve jordbundsstrukturen i semi-naturlige systemer. Enhver beskyttelsesstrategi må resultere i en jordbund, som bevarer bæredygtige miljøfunktioner og i særdeleshed naturlige jordbundsfunktioner.

2.2.3. Økologiske systemers tilpasningsevne er uden tvivl en evolutionær afspejling af de ekstreme forhold, som de naturligt udsættes for, herunder oversvømmelse, tørke, frost og tø. Der skal tages hensyn til disse naturlige processer inden for en praktisk og gennemførlig beskyttelsesstrategi.

2.3. De alvorligste trusler mod jordbunden (afsnit 3 i meddelelsen)

2.3.1. De primære trusler er godt opsummeret i meddelelsen, selv om det bør bemærkes, at tab af organisk materiale og jordbundsstruktur i høj grad er medvirkende til at fremskynde erosion. Desuden må den grænseværdi på 3,2 % organisk materiale som indikator for forstadiet for ørkendannelse, der nævnes i meddelelsens punkt 3.2, undersøges nærmere. Tabet af permafrostzoner ses også i stigende grad som en trussel ligesom sporadiske observationer af ændrede vejrmønstre fører til forstærkede tørke- og oversvømmelsescykler, som især kan fremme erosion i højlandet.

2.3.2..Omfanget og graden af nedfald fra Tjernobyl synes at være undervurderet. Der er stadig store områder af jordbund og plantevækst, der er forurenet med cæsium, som er udvasket meget langsommere end først antaget, specielt i jordbunde, der indeholder tørv og sand, som ikke indeholder så meget kalium. Der har været større optagelse i plantevækst og overføring gennem fødekæder, hvilket påvirker husdyrbrug og sportsinteresser, f.eks. jagt på hjorte i bjergområder. Virkningerne på biodiversiteten er ukendte.

2.3.3. Forkerte jord- og jordbundsforvaltningsmetoder kan introducere sygdomsfremkaldende materiale, som kan overføres til mennesker gennem de naturlige fødekæder. Det er vigtigt, at der tages fat på bio-sikkerhed og fødevaresikkerhed i en strategi for jordbundsbeskyttelse.

2.3.4. De mere generelle problemer, der er forbundet med introduktionen af fremmede arter bør overvejes igen. Det er vigtigt at være fortrolig med de potentielle virkninger af indførslen af GMO'er i miljøet og genetisk materiale i jordbunden. Desuden synes visse introducerede arter som f.eks. den newzealandske fladorm muligvis at kunne reducere antallet af den almindelige regnorm, hvilket har alvorlige konsekvenser for jordbundsstrukturen og dermed dens funktion og form, mens f.eks. japansk pileurt (Fallopia japonica) overvejende breder sig gennem jordbundstranslokation.

2.3.5. Diffus kontaminering burde måske omdøbes til diffus jordforurening, eftersom der er synlige virkninger. Store landområder lider af forsuring og eutrofiering, hvilket fører til ændringer i den naturlige plantevækst, jordbundens dyre- og plantearter og forværring af den økologiske status for ferskvand. Selv om der er gjort meget for at reducere svovlemission og deposition, er der stadig store problemer med nitrogenemissioner fra transport og landbrug. Aflejringer af tungmetaller via atmosfæren kan udgøre mellem 38 % og 97 % af al metaltilførsel til landbrugsjord i Det Forenede Kongerige. Der er behov for yderligere overvågning af og forskning i atmosfærisk deposition af forsurende arter, nitrogener og tungmetaller i jordbunden.

2.3.6. Der er meget jordbund i Europa, som har et højt indhold af kulstof. Det er af afgørende betydning, at disse kulstoflagre beskyttes, da de kan bidrage til at holde klimaændringerne i skak, specielt fordi stigende temperaturer på verdensplan vil kræve effektive modforholdsregler. Dette er et vigtigt bidrag til det væsentligste punkt i det sjette miljøhandlingsprogram, nemlig håndtering af klimaændringer.

2.3.7. Kommissionen meddelelse kommer ikke i egentlig forstand ind på tab af areal på grund af byernes ekspansion (arealbefæstelse) og udviklingen af renoverede industriområder. Tiltrædelsesstøtten til ansøgerlandene rejser visse problemer i denne henseende. Hvor det er muligt, kan og bør udviklingen af befæstede arealer vendes. Det Europæiske Fysiske og Funktionelle Udviklingsperspektiv (EFFU) bør i højere grad støttes som led i bestræbelserne på at forfølge en integreret jordbundsbeskyttelsesstrategi.

2.3.8. Hvad angår oversvømmelser og jordskred, gør Kommissionen ikke opmærksom på det problem, at befolkningstallet til stadighed falder i bjerg- og landområder, især inden for land- og skovbrug samt hyrdebrug. Følgerne af nedbør bliver i stadigt mindre grad modvirket af landbrugspraksis og rationel drift af markerne.

2.4. Indsatsen i medlemsstaterne (afsnit 5 i meddelelsen)

2.4.1. Det er helt tydeligt, at tilgangen til jordbundsbeskyttelse i de nuværende medlemsstater og i ansøgerlandene er meget forskellig. I rapporten "Jordbundsbeskyttelse i EU" fra december 1998 opsummeres de enkelte systemer. Det er uklart, om vi opnår den fulde værditilvækst af en mere samordnet politik på EU-niveau, der vil føre til mere ensartede standarder og en samlet beskyttelse af vandsystemer i grænseoverskridende vandindvindingsområder, ensartede foranstaltninger for at mindske diffus og grænseoverskridende forurening og en koordineret indsats over for globale trusler som f.eks. klimaændringer.

2.4.2. Der er specielt store forskelle på, hvordan man nedarvede problemer i forbindelse med forurenet, udpint og bar jord. Det bør bemærkes, at selv om det kommende direktiv om miljøansvar vil indebære kontrol med nye forurenede grunde, vil det ikke omfatte de nedarvede problemer. I et forslag til en strategi for jordbundsbeskyttelse må der nødvendigvis tages stilling til, hvilket genopretningsarbejde, der skal udføres på grundlag af fælles risikobaserede mål. Dette er et spørgsmål af største betydning for fremtiden. Med henblik på rensning af jord på forurenede grunde skal der iværksættes passende incitamenter og etableres et samarbejde mellem den offentlige og private sektor, som udelukker objektivt erstatningsansvar med tilbagevirkende kraft. Denne indsats skal sigte mod at forene økonomiske og miljømæssige aspekter af rensningen, som skal gennemføres på grundlag af risikovurdering.

2.5. Fællesskabspolitik af relevans for jordbundsbeskyttelse (afsnit 6 i meddelelsen)

2.5.1. Procesregulering og affaldsregulering har en direkte jordbundsbeskyttende virkning, dog i et begrænset område, hvorimod lovgivning om vandforurening og levesteder kun yder indirekte beskyttelse.

2.5.2. Det bør bemærkes, at direktivet om renseslam i sig selv ikke fuldstændig forhindrer skadelige virkninger på jordbunden, eftersom kontrollen koncentrerer sig om at forhindre jordforurening og overførsel af sygdomme. Anvendelsen af slam, specielt i kombination med andre midler, f.eks. uorganisk og organisk gødning, kan føre til eutrofiering af jordbunden. Desuden kan anvendelsen af renseslam under ugunstige forhold resultere i, at jorden bliver mere kompakt, og at den fysiske struktur forringes. Direktivet omfatter på nuværende tidspunkt ikke kontrol med andre typer affald, der anvendes på landbrugsjord, herunder slam fra papirfabrikker, madaffald, kalkaffald, gips og kompost, som alle kan forårsage forurening og overføre sygdomme, hvis de behandles forkert.

2.5.3. Også kravene i direktivet om badevand har ført til en bedre forvaltning af jord og jordbund i områder, hvor jordkvaliteten ikke lever op til de obligatoriske standarder på grund af diffus afstrømning fra landbruget og underjordiske strømninger af fækale organismer.

2.5.4. Regionsudvalget glæder sig over, at CAFE (Clean Air for Europe), en reform af den fælles landbrugspolitik og af rammedirektivet for vand kan bidrage til at styrke gennemførelsesmekanismerne for jordbundsbeskyttelse. I særdeleshed meddelelsen om planlægning og miljø vil være helt i overensstemmelse med kravet i det sjette miljøhandlingsprogram om at integrere miljøanliggender i andre politikker.

2.5.5. Det bør bemærkes, at transportkorridorer kan bidrage positivt til biodiversiteten, hvis de forvaltes korrekt. Lange og økologisk beskyttede strækninger kan sikre visse dyrs migrationsruter. Specielt i intensivt dyrkede landbrugsområder mangler der sådanne strækninger.

2.5.6. Selv om det klart fremgår, at visse politiske foranstaltninger bidrager til at beskytte jordbunden, erkendes deres rolle inden for jordbundsbeskyttelse ofte ikke, og foranstaltningerne er ikke i tilstrækkelig grad afstemt efter hinanden. F.eks. kan der sættes spørgsmålstegn ved, om vurderingen af nye og eksisterende stoffer yder nogen beskyttelse af jordbunden, det det kun er et begrænset antal kemikalier, der undersøges, og der ikke anstilles grundige overvejelser over deres virkning på jordbunden og dens komplekse økologiske systemer.

2.5.7. Kommissionen beskriver, hvilke former for god landbrugspraksis der bør fremmes, samt positive igangværende tiltag på landbrugs- og miljøområdet med henblik på beskyttelse af jorden. Der mangler imidlertid nøjagtige retningslinjer og en støttestrategi, som via den fælles landbrugspolitik kan sikre en bedre samlet kontrol med jorden.

2.6. De nuværende systemer til indsamling af jordbundsdata (afsnit 7 i meddelelsen)

2.6.1. Traditionel prøvetagning og analyse af jordbunden er ofte tids- og ressourcekrævende, dels på grund af jordbundens heterogene natur (se afsnit 3.2 i meddelelsen), dels på grund af manglende forståelse af de komplekse fysisk-kemiske og økologiske processer, der bidrager til jordbundens samlede funktioner. Dette fører til gentagne prøvetagninger og analyser for en potentielt meget lang række faktorer. En sådan metode kræver en hurtig og grundig kontrol, så der kan indføres mere enkle, omkostningseffektive og økologisk relevante rapporteringsprogrammer, der opfylder klare mål gældende for hele Europa. Ikke desto mindre bør erfaringer og viden fra nuværende overvågningssystemer integreres i et europæisk system.

2.7. Vejen frem (afsnit 8 i meddelelsen)

2.7.1. Regionsudvalget støtter forslaget om at udvide habitatdirektivets bilag til at omfatte jordbundsbeskyttelse. Det er værd at bemærke, at der er et større forskningsprogram om jordbundens biodiversitet i gang i Det Forenede Kongerige, hvor det mest studerede stykke jord i verden fortsat undersøges i de næste 5 år.

2.7.2. Der er i højeste grad brug for handling for at sikre integrationen af miljøpolitikken, den fælles landbrugspolitik og andre relevante politikker og skabe et mere sammenhængende, omfattende og systematisk beskyttelsesprogram. En fælles styregruppe inden for Kommissionen er altafgørende for at sikre, at dette sker.

3. Regionsudvalgets anbefalinger

3.1. Regionsudvalget mener, at en strategi først og fremmest bør indeholde en analyse af den nuværende situation, en vision om fremtiden og en række foranstaltninger i flere faser, der sikrer, at visionen kan blive til virkelighed. Dette bør kombineres med et program, der måler og overvåger fremskridt og resultater.

3.2. Kommissionen giver i sin meddelelse en rimelig analyse af den nuværende situation ved at opsummere mange af drivkræfterne, belastningerne, påvirkningerne og de afhjælpende foranstaltninger, der er disponible.

3.3. Meddelelsen giver imidlertid ikke nogen vision for den europæiske jordbunds fremtidige tilstand. Trods de ovenfor nævnte forskellige jordbundsfunktioner og former behøver det ikke at være vanskeligt eller kompliceret at udarbejde en sådan vision.

3.4. Vision

3.4.1. Grundlæggende skal det være målet at forhindre yderligere forringelse af jordbunden og at gøre jordbunden i hele Europa "egnet til formålet" inden for en generation for derefter at blive forvaltet på et fuldt bæredygtigt grundlag. Udtrykket "egnet til formålet" tilfører strategien pragmatisme og realisme, som er nødvendig, hvis den skal kunne gennemføres.

3.4.2. Formålene kunne omfatte:

- støtte til biodiversitet, dvs. til de organismer, der lever i jordbunden og er afhængige af den;

- støtte til jordbundens funktion som stødpude mellem grundvand og overfladevand for at opretholde god økologisk standard og tilfredsstillende kvalitet for andre anvendelser, f.eks. rekreation, badning og drikkevandsforsyning;

- landbrugs- og skovbrugsproduktion;

- vedligeholdelse af kulstoflagre;

- menneskelig aktivitet;

- menneskers bosættelse;

- råstoflagre.

3.4.3. Man bør gå ud fra de mest krævende f, eller en kombination af formål, og de bør gælde alle arealer i Europa. Systemer til jordklassificering og vurdering af forskellige anvendelser baseret på jordbundstype, beliggenhed, klima, højde, retning og hældning bør integreres i strategien.

3.5. Foranstaltninger til realisering af visionen

3.5.1. Titlen "strategi for jordbundsbeskyttelse" antyder, at man kun ønsker at opnå et stabilt niveau, så jordbundskvaliteten ikke længere forværres i Europa. Det er et værdigt mål i sig selv. Af strategien skal klart fremgå, om man begrænser sig til denne ene og noget snævre ambition, eller om man forsøger at se længere fremad og beskrive, hvorledes kvaliteten kan forbedres aktivt, og nedarvede problemer, f.eks. forurenet jord, kan løses. En effektiv strategi må i det mindste være udformet på en sådan måde, at den tager hensyn til disse langsigtede ambitioner, at der sættes mål, og at den beskyttelse, der er opnået, evalueres på grundlag af indsamlede data og informationer. Under udarbejdelsen af en jordbundsbeskyttelsesstrategi og nye ordninger bør subsidiaritetsprincippet nøje overholdes. Talrige jordbundsbeskyttelsesproblemer kan også løses på nationalt plan eller bilateralt mellem medlemsstaterne eller regionerne eller andre lokale organer med direkte ansvar på området.

3.5.2. Strategien skal være holistisk og skal kunne integreres. Det ville ikke være tilrådeligt at udvikle separate initiativer om erosion, tab af organisk materiale og forurening (specielt i forbindelse med renseslam, kompost og mineaffald), sådan som det foreslås.

3.5.3. I definitionen af jordanvendelse skal der gives plads til forskellige lokale og tilpassede standarder for jordkvalitet. For visse specifikke anvendelser, f.eks. menneskers bosættelse eller menneskelig aktivitet, kan disse standarder fastsættes ud fra bestemte kemiske parametre i forhold til befolkningens risikoeksponering på baggrund af deres aktiviteter. Dette ligger på linje med initiativet i det sjette miljøhandlingsprogram om at sammenkoble miljøet og menneskers sundhed. For andre anvendelser, f.eks. støtte til biodiversiteten, kan man udvikle mere generelle kvalitetsparametre gennem et europæisk forskningsprogram. Det er altafgørende, at enkle, omkostningseffektive og økologisk relevante testteknikker bliver tilgængelige. En mulighed er de simple såkaldte bait tests, som kan udføres på fællesskabsplan for at fastslå den fysiologiske profil hos mikrobiologiske kulturer, biosensorer eller biomarkører. Med udgangspunkt heri kan der udvikles en række hurtige og meningsfyldte standardiserede tests, som kan sammenholdes med næsten naturlige jordbundstyper rundt om i Europa for at skabe et system, som kan anvendes til bedømmelse af en bestemt jordbunds økologiske tilstand. Dette tiltag ville være i tråd med den metode, der beskrives i rammedirektivet om vand. Her fastlægges der målsætninger for fremragende og god økologisk kvalitet for overfladevand. I tilfælde, hvor vandet er stærkt påvirket af menneskelig aktivitet, forventes der kun en god økologisk kvalitet.

3.5.4. Standardiserede metoder med passende kvalitetskontrol er en forudsætning for at indføre koordinerede jordkvalitetsvurderinger i hele EU.

3.5.5. Med udgangspunkt i et bestemt stykke jords funktion og anvendelse og en vurdering af kvaliteten i forhold til passende standarder bør det gennem en lokal risikovurderingsanalyse bestemmes, hvilke jordbunde der skal prioriteres, og hvilke der kan beskyttes på en mere omkostningseffektiv måde, idet der tages hensyn til det pres, jordbunden er udsat for.

3.5.6. En sådan EU-ramme vil skabe lige vilkår og understrege, at de knappe ressourcer skal udnyttes bedst muligt gennem mere lokalt baserede handlingsplaner for at begrænse miljøpåvirkningen så meget som muligt.

3.5.7. Strategien bør dernæst identificere de tilgængelige værktøjer og foreslå måder, hvorpå de kan anvendes med størst mulig effekt, så medlemsstaterne begynder at udvikle god praksis og bliver bevidste om praktiske og effektive metoder. F.eks. vil rammedirektivet om vand kræve, at der vedtages foranstaltninger i vandområder for at bekæmpe diffus forurening. Mange af disse foranstaltninger vil uundgåeligt overlappe med jordbunds- og jordforvaltningsspørgsmål og vil kunne bruges til at beskytte eller fremme jordbundskvalitet (f.eks. de jordforvaltningskontrakter, som franske landmænd anvender). Disse synergier skal optimeres, før man identificerer yderligere lovgivningsmæssige ordninger, der måtte være nødvendige for at dække eventuelle huller.

3.5.8. Aktiv deltagelse fra de forskellige parter er en vigtig faktor for at skabe en succesfuld strategi. Da det meste jord er privatejet, er det sjette miljøhandlingsprograms koncept om at "arbejde med markedet" særligt vigtigt. Nye måder, hvorpå man kan involvere jordbunds- og jordforvaltere såvel som andre sociale sektorer, vil være af afgørende betydning for et vellykket resultat. Dette bør være et vigtigt element i strategien.

3.6. Arbejds- og tidsplan

3.6.1. Det synes realistisk at offentliggøre strategien eller foreslåede delkomponenter heraf i 2004. Det må imidlertid accepteres, at visse understøttende forskningsresultater muligvis ikke er tilgængelige på det tidspunkt. Regionsudvalget understreger igen, at det ønsker en integreret strategi i stedet for en række usammenhængende komponenter, der vedrører belastninger, jordbund, regioner eller reaktioner. Der bør i den forbindelse tages højde for de eksisterende ordninger i regioner og kommuner samt for de kriterier, som ligger til grund herfor.

3.6.2. Strategiens løbetid defineres ikke. Det ville være ideelt, hvis den strakte sig et godt stykke ind i fremtiden, mindst 10 år, hvilket ville muliggøre langtidsplanlægning og en forpligtelse til at gå fra ren beskyttelse til endelig genoprettelse og forberedelse af yderligere understøttende rådgivnings- eller lovgivningsmateriale i lyset af nye overvågningsresultater og analyse af foranstaltningernes effektivitet. En midtvejsvurdering ville derfor helt klart være nødvendig for en 10-års strategi.

3.6.3. En strategisk ramme for jordbundsbeskyttelse, der fører til langsigtet genoprettelse af jordbunden, vil give ansøgerlande mandat til at bevare det, som er økologisk værdifuldt i deres jordforvaltningspraksis, og samtidig forhindre en forværring gennem øget udvikling efter deres indtræden i Den Europæiske Union. Ansøgerlandene har også betydelige nedarvede jordforurenings- og ødelæggelsesproblemer, som man bliver nødt til at tage fat på i et rullende risikobaseret mangeårigt program.

Bruxelles, den 12. februar 2003.

Albert Bore

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 357, 14.12.2001, s. 44.