Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens meddelelse "Agenda 2000"« (98/C 19/29)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anmodede ved brev af 17. juli 1997 om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede på sin plenarforsamling den 10. juli 1997 at overdrage det forberedende arbejde til et underudvalg i henhold til forretningsordenens artikel 19, stk. 1.

Underudvalget vedtog et forslag til udtalelse den 24. oktober 1997 (medordførere: Vasco Cal og Robert Moreland).

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 349. plenarforsamling af 29. og 30. oktober 1997, mødet den 30. oktober 1997, med 126 stemmer for, 18 imod og 6 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Kommissionens forslag

1.1. Den samling dokumenter, der går under titlen »Agenda 2000«, er blevet fremlagt af Kommissionen som svar på Det Europæiske Råds anmodninger. Den indeholder de finansielle overslag for perioden 2000-2006, udtalelserne om tiltrædelsesansøgningerne fra de central og østeuropæiske lande, samt retningslinjer for forslag, der senere skal konkretiseres vedrørende den fælles landbrugspolitik, økonomisk og social samhørighed og de forskellige interne politikker. En samlet gennemgang af disse væsentlige spørgsmål for den fremtidige udformning af EU vil give alle EU-instanserne mulighed for at analysere de udfordringer, EU står overfor, og træffe de afgørelser, som er nødvendige for at skabe de vilkår, der er påkrævet for at tage disse udfordringer op.

1.2. Kommissionens indfaldsvinkel er bestemt af det mandat, den har fået, af EU's budgetrestriktioner samt af den reviderede traktat, der blev vedtagunderskrevet i Amsterdam. Denne revision gik ikke langt nok mht. de interne institutionelle reformer, der er nødvendige for at tilpasse EU's beslutningsproces til en meget større union. Kommissionen foreslår derfor at indkalde til en ny regeringskonference i år 2000 med det konkrete mål at tilpasse institutionernes virkemåde til den fremtidige udvidelse.

1.3. Kommissionen foreslår at udvide før-tiltrædelsesstrategien allerede nu og at indføre et nyt instrument (tiltrædelsespartnerskab). Dette vil muliggøre en bilateral tilgang til de forskellige aspekter, som indgår i forberedelsen af de lande, der påbegynder tiltrædelsesforhandlingerne, og vil sikre, at de budgetmidler, der afsættes til ansøgerlandene i de nye finansielle overslag, forvaltes på en sammenhængende og integreret måde inden for en flerårig tidsplan.

1.4. For at opfylde de forventede behov for før-tiltrædelsesstøtte foreslår Kommissionen, at de midler, der for øjeblikket bevilges over især PHARE-programmet, suppleres med midler fra EU's landbrugs- og strukturfonde, således at der bliver tale om et samlet årligt beløb på 3 mia. ecu i hele perioden.

1.5. Hvad angår perioden efter tiltrædelsen, bygger Kommissionen på den antagelse, at den første gruppe lande vil tiltræde i 2002/2003. De finansielle overslag omfatter de beløb, der vil blive afsat til de nye medlemsstater. Disse beløb vil stige støt og nå op på 15,7 mia. ecu i 2006.

1.6. Kommissionens finansielle overslag indeholder tal for den fælles landbrugspolitik og for den økonomiske og sociale samhørighed. Det antages, at reformen af den fælles landbrugspolitik vil blive udbygget, at EU vil foregribe virkningerne af den næste runde WTO-handelsforhandlinger, og at strukturfondene vil blive anvendt mere koncentreret end hidtil. Dette vil betyde en overførsel på 38 mia. ecu fra strukturfondene til de nye medlemsstater i den pågældende periode ud over de 7 mia. ecu, der bevilges som før-tiltrædelsesstøtte.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Formålet med denne udtalelse er ikke at foretage en detaljeret analyse af de politikker og konkrete foranstaltninger, som Kommissionen foreslår for den fælles landbrugspolitik, den økonomiske og sociale samhørighed, interne politikker og udvidelsen. Disse forslag vil blive behandlet i en mere detaljeret supplerende udtalelse, som underudvalget vil udarbejde i lyset af de udtalelser og informationsrapporter, de forskellige berørte sektioner udarbejder. Nærværende udtalelse er henvendt til Det Europæiske Topmøde i Luxembourg, hvor der vil blive truffet afgørelse om indledning af forhandlinger med de ansøgerlande, som det skønner allerede opfylder de nødvendige betingelser. Der fremsættes på nuværende tidspunkt nogle kommentarer til den foreslåede finansielle ramme for perioden 2000-2006, og ØSU behandler senere forslaget til den interinstitutionelle finansieringsaftale, når Kommissionen har forelagt det.

2.2. I betragtning af de nuværende vilkår og omfanget af de udfordringer, EU's politik står overfor, udgør det sæt forslag, Kommissionen har fremlagt, et konkret og detaljeret grundlag for en debat om EU's fremtid, som kan bane vejen for de nødvendige beslutninger. ØSU glæder sig over henvisningen til bæredygtig udvikling i Agenda 2000 og håber, at samtlige fællesskabspolitikker mere målrettet tager hensyn hertil.

2.3. Den første finansielle ramme var påvirket af projektet for det indre marked og Fællesakten, som gav den økonomiske og sociale samhørighed en ny dimension. Den anden finansielle ramme var påvirket af planen om Den Økonomiske og Monetære Union og den reviderede traktat, der blev underskrevet i Maastricht. Den nye tredje finansielle ramme vil blive påvirket af planen om gradvis at udvide EU med nye lande og af den reviderede traktat, der blev vedtaget i Amsterdam.

2.4. ØSU mener imidlertid, at Kommissionen ved udarbejdelsen af de finansielle overslag burde have taget større hensyn til ikrafttrædelsen af ØMU'ens tredje fase samt til, hvilke konsekvenser disse nye udfordringer vil få for beskæftigelsen. Hvis situationen udvikler sig, som Kommissionen forudser, vil der i de første år af det næste århundrede være nogle EU-medlemsstater, som deltager i den fælles mønt, andre, som ikke gør det; nye medlemsstater med forskellige overgangsperioder, ansøgerlande, som er i gang med tiltrædelsesforhandlinger, og endelig ansøgerlande, som deltager i »tiltrædelsespartnerskabet« og i den europæiske konference, der skal indkaldes til.

3. Situationen og udfordringer i forbindelse med EU's integrationsproces

3.1. Da der er behov for større folkelig opbakning om EU's uddybning og udvidelse, må EU - for at komme styrket ud af disse nye omstændigheder - holde fast ved sine principper og fortsætte sin økonomiske og sociale integration. Denne nye fase i EU's udvikling vil ikke blive kronet med held, hvis der iværksættes foranstaltninger, som bringer de allerede opnåede resultater inden for de forskellige EU-politikker i fare.

3.2. Kommissionens forslag til den fælles landbrugspolitik tager sigte på at videreføre den reform, der blev påbegyndt i 1992, og søger at foregribe de næste WTO-forhandlinger. En nedsættelse af priserne vil delvis blive opvejet af en forhøjelse af indkomststøtten og oprettelsen af et instrument for generel udvikling af landdistrikterne, som adskiller sig fra de nuværende strukturfonde. Dette forslag vil blive nærmere behandlet i en anden udtalelse fra ØSU.

3.3. Kommissionens forslag til økonomisk og social samhørighed har vakt bekymring blandt de nuværende støtteberettigede, som frygter, at en nedskæring i overførslerne og mindre solidaritet mellem de nuværende medlemslande vil kunne underminere de resultater, der allerede er opnået med hensyn til at indhente det økonomiske efterslæb, de har i forhold til mest udviklede lande og regioner i EU. Før ØSU godkender Kommissionens forslag, må det have en garanti for, at de ikke kommer til at gå ud over de fremskridt, der er gjort for at skabevære forvisset om, at forslagene ikke bremser fremskridtene hen imod skabelse af økonomisk og social samhørighed i EU. ØSU ser nærmere på disse forslag i en særskilt udtalelse.

3.4. I den nuværende situation er beskæftigelsesspørgsmålet af afgørende betydning. ØSU har ofte talt om behovet for at give beskæftigelsesproblemerne og styrkelse af konkurrenceevnen den prioritet, som EU's borgere kræver. Styrkelsen af konkurrenceevnen i EU, såvel i dets nuværende som fremtidige sammensætning, er en forudsætning for at sikre en beskæftigelsesfremgang samt en bæredygtig udvikling. Disse aspekter blev behandlet i ØSU's nylige udtalelse, der er udarbejdet med henblik på topmødet om beskæftigelse.

3.5. En udvidelse af EU af det omfang, som der lægges op til nu, er en enorm udfordring, fordi den vil omfatte lande, hvis økonomiske udviklingsniveau ligger langt under de nuværende medlemsstater. Selvom Kommissionen som oftest henholder sig til, at BNP pr. indbygger i samtlige ansøgerlande svarer til 32 % af EU's BNP, er sandheden medlemsstaters (BNPden, at denne indikator er beregnet ud fra »købekraftsparitet« og kun kan bruges til at sammenligne levestandard. Indikatoren bør snarere beregnes ud fra »valutakurserne«, således at de økonomiske og sociale problemer i forbindelse med udvidelsen kan evalueres mere korrekt. Ifølge Eurostat udgør BNP således for samtlige ansøgerlande udgør under 4 % af EU's BNP, og BNP er capitapr. indbygger ligger på omkring 13 % af gennemsnittet i EU. Dette viser klart, hvor store fremskridt der stadig mangler at blive gjort for at styrke deres konkurrenceevne og integrere dem i det indre marked).

3.6. Udvidelsen af det indre marked uden kontrol ved de interne grænser er et vigtigt spørgsmål i forhandlingsprocessen. Forskellene i udviklingsniveau og social beskyttelse mellem ansøgerlandene og de nuværende medlemsstater vil nødvendigvis kræve en overgangsfase for deres økonomiske integration, som omfatter gennemførelse af toldunionen, styrkelse af solidaritetsmekanismerne, fastlæggelse af begrænsninger for den frie bevægelighed for personer og landbrugsprodukter og gennemførelse af miljømæssige og sociale normer. EU bør yde mere finansiel støtte til ansøgerlandene i førtiltrædelsesfasen for at bidrage til at skabe stabil beskæftigelse. Kommissionen bør udarbejde en hvidbog om de sociale forhold og socialpolitikken i ansøgerlandene, således at der allerede tages hensyn til den sociale dimension i før-tiltrædelsesfasen.

3.7. Kommissionen erkender de vanskeligheder, som økonomierne i ansøgerlandene skal overvinde for at kunne konkurrere og udvikle sig i det indre marked. Udtalelserne om de enkelte lande koncentrerer sig imidlertid om vilkårene for anvendelse af gældende fællesskabsret og lægger ikke tilstrækkelig vægt på de spørgsmål, som den økonomiske omstilling i disse lande rejser. Det er spørgsmål, som kræver en anden tilgang end problemerne i de mindst udviklede regioner i dagens Europa, som er i færd med at få sat skub i deres økonomi. Det vil derfor være fornuftigere at definere den absorptionskapacitet, disse landes økonomier har ud fra deres behov for menneskelige ressourcer og, ikke kun ud fra deres respektive BNP, men også ud de relaterede faste bruttoinvesteringer med henblik på at fremme investeringer og anvendelse, af additionalitetsprincippet, og ikke ud fra deres respektive BNP, som Kommissionen foreslår. De pågældende landes budgetressourcer er så begrænsede, at samfinansieringsprincippet kan komme til at skabe alvorlige problemer i sektorer, som ikke er berettigede til at modtage støtte fra EU-budgettet.fra de faste bruttoinvesteringer med det mål at fremme investeringer og under hensyntagen til behovet for menneskelige ressourcer.

3.8. Hvad ressourcer angår, foreslår Kommissionen at opretholde det nuværende loft på 1,27 %, som fastlagt af EU-12 i Edinburgh. Dette skulle indbringe yderligere omkring 67 mia. ecu i referenceperioden, hvis den økonomiske vækst bliver som forventet. EU-budgettet vil således stige fra 98 mia. ecu i 1999 til 115 mia. ecu i 2006 (forpligtelsesbevillinger). Selv om denne stigning muligvis er utilstrækkelig i betragtning af de store udfordringer, EU vil komme til at stå over for i begyndelsen af det næste århundrede, godkender ØSU Kommissionens forslag om at opretholde det nuværende loft.

4. Udfordringer i forbindelse med udvidelsen og de finansielle overslag

4.1. ØSU slår i sin udtalelse om udvidelsen () til lyd for, at der indledes forhandlinger med alle ansøgerlande samtidig, da dette ville være et stærkt opmuntrende signal til udvidelsesprocessen og gøre det lettere at følge de fremskridt, de enkelte lande gør mht. gennemførelse af fællesskabsretten, forbedring af konkurrenceevnen på det indre marked og konsolideringen af det demokratiske system.

4.2. Ansøgerlandene vil kunne tiltræde, efterhånden som forhandlingerne afsluttes uden at afvente afslutningen af forhandlingerne med de øvrige lande. Tiltrædelseskriterierne bør være så objektive som muligt. De bør ikke blot bygge på EU's evne til at optage nye medlemslande, men ligeledes på sidstnævntes evne til at opfylde de grundlæggende principper i den nuværende fase i EU's integration, som ikke er den samme som ved de tidligere udvidelser.

4.3. Kommissionen foreslår at indkalde til en Europakonference med henblik på iværksættelse af fælles foranstaltninger på det udenrigspolitiske område og i kampen mod narkotika og kriminalitet. Der bør indkaldes til denne konference, så snart forhandlingerne begynder, og den bør omfatte alle ansøgerlande. Konferencen bør endvidere muliggøre en grundig debat om hovedlinjerne i PHARE-programmet samt i de øvrige ressourcer, der afsættes til ansøgerlande, således at denne bistand kan blive bedre koordineret og bedre afstemt efter ansøgerlandenes behov.

4.3.1. Tiltrædelsespartnerskaberne vil være instrumentet for en uddybning af forbindelserne mellem EU og de enkelte ansøgerlande. Disse partnerskaber må styrkes og udbygges for bedre at dække samtlige hovedspørgsmål, der knytter sig til anvendelsen af kriterierne for indledning af forhandlinger, og ikke blot de spørgsmål, som vedrører fællesskabsretten.

4.4. I betragtning af usikkerheden omkring de sandsynlige tiltrædelsestidspunkter for de forskellige lande og de fremskridt, de gør med hensyn til at vedtage og overholde fællesskabsretten bør Kommissionen udarbejde nogle få finansielle overslag som er baseret på forskellige formodninger om tiltrædelsestidspunkt. Man vil dermed undgå usikkerhed og en fremtidig debat ved allerede nu at operere med mere end én formodning vedrørende den mest kritiske, variable faktor inden for den næste finansielle rammeperiode.

4.4.1. Før-tiltrædelsesstøtten kunne så koncentreres om den økonomiske omstrukturering i ansøgerlandene som et led i det foreslåede partnerskab. Den regeringskonference, som skal revidere traktaten, kunne afholdes i mellemtiden, og der kunne tages hensyn til problemet med bidragene fra de eksisterende medlemslande, som nyder mindre godt af EU-overførsler end de øvrige lande.

4.4.2. Hvad angår spørgsmålet om omkostningerne og fordelene for de forskellige medlemsstater, er ØSU enig med Kommissionen i, at de fordele, det enkelte land opnår ved at deltage i integrationsprocessen, ikke blot kan måles på de respektive finansielle EU-overførsleroverførsler til og fra EU-budgettet. ØSU mener imidlertid, at disse spørgsmål bør være genstand for en bred debat i betragtning af den betydning, konvergenskriterierne har tillagt de budgetmæssige aspekter. Den revision af de finansielle overslag, Kommissionen foreslår, indebærer ikke nogen ændring af ordningen med egne indtægter. En sådan ændring ville kræve enstemmighed og eventuelt parlamentarisk ratificering i nogle medlemsstater. Dette gør det dog ikke mindre vigtigt at få skabt bred opbakning om de generelle linjer.

4.4.3. Edinburgh-topmødets afgørelser har betydet en mere retfærdig omkostningsfordeling, idet bidragene til EU-budgettet er blevet bragt i bedre overensstemmelse med den nationale velstand. Hvad fordelene angår, er situationen imidlertid mere kompleks. Udgifterne til den økonomiske og sociale samhørighed kommer de mest trængende lande og regioner til gavn, mens udgifterne til interne politikker er forskelligt fordelt og hæmmer samhørighedsprocessen. I særdeleshed tenderer udgifterne til den fælles landbrugspolitik mod at favorisere de lande, hvor denne politik har været anvendt længst, og som tegner sig for den største støtte per capita, omend 1992-reformen har mindsket denne ubalance.

4.4.4. De skævheder, som optræder i beregningerne af nettobalancen for bidrag til og fra EU-budgettet, er følgelig ikke så meget et spørgsmål om ressourcer (medlemsstaternes bidrag), men om de forskellige udgiftsområders relative vægt. Landbruget tegner sig stadig for broderparten (ca. 550 % af hele budgettet) og strukturpolitikken for ca. en tredjedel.

4.4.5. Ud over disse »regnskabsmæssige« betragtninger må det ikke glemmes, at de mest udviklede medlemsstater også har de største økonomiske og handelsmæssige fordele ved den økonomiske integration, indførelsen af det indre marked og de øvrige interne politikker. Derfor blev strukturforanstaltningerne oprindeligt styrket, hvilket satte de Endvideremindre udviklede EU-lande i stand til at opnå en økonomisk vækstrate på over EU-gennemsnittet. Hvad udvidelsen angår er der undersøgelser, som viser, at udvidelsen vil give de største økonomiske og handelsmæssige fordele i de mest udviklede og de geografisk set nærmest beliggende lande. Disse betragtninger må ikke overskygge det forhold, at de væsentligste bevæggrunde bag udvidelsen er politiske og ikke økonomiske.

4.4.6. Et af principperne for økonomisk og social samhørighed er solidaritet, og i de finansielle overslag for EU-15 må der fortsat udvises solidaritet med de mest trængende lande og regioner for at sætte dem i stand til at konsolidere de fremskridt, de allerede har gjort, og hjælpe dem med at løse de yderligere opgaver, som den tredje fase i ØMU'en indebærer, eftersom konkurrencevilkårene vil blive vanskeligere. I Kommissionens forslag i Agenda 2000 er økonomisk og social samhørighed imidlertid det eneste udgiftsområde, som bliver mindre for de nuværende medlemsstater i referenceperioden (en nedsættelse på i alt 10,1 mia. ecu i den pågældende periode). i forhold til 1999). Desuden er det inkonsekvent, at Kommissionen foreslår at opretholde et udgiftsniveau på 2,9 mia. (1997-priser), når det endnu ikke kan fastslås, hvilke lande der vil opfylde BNI-kriteriet ved begyndelsen af og midtvejs i den seksårige periode.

4.4.7. Kommissionen bør analysere de finansielle overslag for de nuværende medlemsstater og i den forbindelse se på, hvilke konsekvenser tacklingen af ovennævnte spørgsmål og strukturfondsoverførslerne vil få for de enkelte medlemsstater. Dette ville være et godt grundlag for en debat om EU's fremtidige budget. Der må i EU's budget naturligvis tages hensyn til den støtte, de mest trængende lande og regioner behøver for at kunne klare ØMU'ens tredje fase og opfylde målene for økonomisk og social samhørighed, således at de økonomiske skævheder kan mindskes og i sidste ende fjernes.

4.5. Der må skabes en ligevægt - omend dette ikke altid vil være nemt - mellem princippet om fællesskabssolidaritet, budgetdisciplin- og begrænsninger og de sociale og politiske omkostninger og fordele ved EU's udvidelse. Der er her tale om en politisk beslutning, som i sagens natur må træffes af Det Europæiske Råd. ØSU appellerer imidlertid til, at man sætter en stopper for kortsynede holdninger, hvor der kun ses på pengeaspektet, og opfordrer Rådet til at bygge på Kommissionens forslag og lægge et politisk ambitionsniveau for dagen, der kan måle sig med de sidste 15 års opbygning af en mere solid, mere integreret og mere solidarisk Europæisk Union, som mange af dens borgere har opfattet dels som et fælles projekt for fremtiden dels som et yderst kortsigtet forsvar for nationale interesser.

Bruxelles, den 30. oktober 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Udtalelsen om »Udvidelsen af EU«, vedtaget den 29. oktober 1997.

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet under forhandlingerne, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 4.4.1

I første punktum erstattes »...er ØSU enig med...« med:

»...finder ØSU det rimeligt, at overførsler til og fra EU-budgettet overordnet set er proportionale med den enkelte medlemsstats relative velstand. ØSU er enig...«

Begrundelse

Hensigten med ændringsforslaget er, at den såkaldte »nettobidragsdiskussion« skal føres ud fra det i EU anerkendte princip om økonomisk formåen. Denne diskussion bør ikke dreje sig om absolutte nettotal for de enkelte medlemsstater, men om hvad resultatet er af overførslerne til og fra EU-budgettet, hvilket overordnet set skal stå i et rimeligt forhold til de enkelte medlemsstaters velstand.

Afstemningsresultat

For: 41, imod: 105, hverken for eller imod: 18.