16. 2. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 35/1 
II 
(Forberedende  retsakter) 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG 
Udtalelse  om Lomé-konventionen 
Teksten  der  er genstand  for  udtalelsen  er ikke  blevet  offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 131.  plenarforsamling  den  25. og 26. juni  1975  på forslag 
fra sit præsidium  at afgive  en udtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  135.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 26. og 27. november  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  20, stk.  4 i forretningsor-
denen, 
under  henvisning  til plenarforsamlingens  beslutning 
af 24. juni  1975  om på forslag  fra præsidiet  at udar-
bejde  en udtalelse  om Lomé-konventionen, 
under  henvisning  til præsidiets  beslutning  af 27. maj 
1975  om at pålægge  Afdelingen  for forbindelser  med 
Tredjelande  at udarbejde  en udtalelse  om en beret-
ning  herom, 
under  henvisning  til den  af ordføreren,  hr. Evain, 
mundtligt  aflagte  beretning, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for forbindelser  med  Tredjelande  på mødet  den 
12. november  1975, under  henvisning  til forhandlingerne  på den  135.  ple-
narforsamling  den  26. og 27. november  1975,  mødet 
den 26. november 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
énstemmigt  idet  dog  2 undlod  at stemme: 
1. Generelle  retningslinjer 
1.1. Udvalget  minder  om den  udtalelse,  det frem-
satte  i juni  1974  om spørgsmålene  i forbindelse  med 
Fællesskabets  forhandlinger  med  landene  i Afrika, 
Vestindien  og Stillehavet  (*). 
(EFT)  nr. C 116  30.  9. 1974. 
Nr. C 35/2 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 2. 76 
1.2. Det  bekræfter  de principielle  konklusioner  i 
denne  udtalelse  og især  erklæringen  om,  at »Fælles-
skabet  ikke  bør  begrænse  sig til at skabe  en sam-
menhængende  samarbejdspolitik,  men  at det  påny 
bør undersøge  gurndlaget  og  hovedprincipperne 
herfor«. 
1.3. Udvalget  mener  med  andre  ord,  at Fællesska-
bet bør  definere  sin egen  udviklingsmodel  i lyset  af 
den nuværende  og fremtidige  udvikling  i forholdet 
mellem  de industrialiserede  lande  og udviklings-
landene. 
1.4. I denne  forbindelse  understreger  Udvalget 
værdien  af de nye  fremgangsmåder  i konventionen. 
Nogle  af disse  kan anvendes  inden  for en større  ram-
me og således  bidrage  til at fremme  en verdens-
omspændende  udviklingsbistandspolitik. 
Det drejer  sig især  om  stabiliseringen  af eksport-
indtægterne  og udviklingslandenes  deltagelse  i de al-
mindelige  retningslinjer  for støtten.  Det gælder  også  i 
højeste  grad  den  vilje,  som  underskriverne  af kon-
ventionen  har  tilkendegivet,  til at fremme  et indu-
strielt  samarbejde  og dermed  viljen  til at tilskynde 
initiativer  fra økonomiske  og sociale  kredse  (virk-
somheder,  faglige  sammenslutninger  og fagforenin-
ger). 
1.5. Efter  den  forvirring  og de få resultater,  der 
har været  kendetegnende  for andre  verdenskonferen-
cer, får den blotte  underskrivelse  af Lomé-konventio-
nen en væsentlig  politisk  betydning,  fordi  det drejer 
sig om et kontraktforhold,  der er baseret  på gensidi-
ge forpligtelser. 
1.6. Den  kendsgerning,  at konventionen  er indgået 
inden  for en regional  ramme,  bør  desuden  gøre  det 
muligt  at koncentrere  den påtænkte  støtte,  og dermed 
gøre den mere  effektiv. 
1.7. Man  bør dog  ikke  underkende,  at det væsent-
ligste  står  tilbage:  at gennemføre  konventionen  i 
praksis.  Dette  vil kræve  en betydelig  indsats  og rejse 
vanskelige  problemer. 
2. Konventionens  handelsaspekter 
2.1. De  toldmæssige  bestemmelser  i konventionen 
garanterer  fri adgang  til Fællesskabets  marked  for 
produkter  fra AVS-landene  med  undtagelse  af visse 
landbrugsprodukter,  der er omfattet  af en fælles  mar-
kedsordning.  Udvalget  understreger  dog,  at AVS-landenes  mulighed  for  at drage  fordel  af de han-
delsmæssige  bestemmelser,  der indrømmes  dem,  for-
udsætter  en betydelig  udvikling  af deres  afsætnings-
kapacitet  og en forbedring  af deres  handelsnet. 
2.2. Det  er grunden  til, at Udvalget  lægger  stor 
vægt  på visse  af retningslinjerne  i kapitlet  om »han-
delssamarbejde«  i konventionen,  idet  de kan  føre  til 
en ny udvikling:  handelsfremmende  foranstaltninger 
til fordel  for AVS-landene,  skabelse  af »forbindel-
seskanaler«,  der kan  forbedre  forholdet  mellem  de 
handelsmæssige  beslutningstagere. 
2.3. I  konventionen  har Fællesskabet  ikke  krævet 
gensidige  forpligtelser  af AVS-landene.  Udvalget  er-
kender,  at det ikke  ville  have  været  naturligt  at kræve 
fri adgang  for produkter  fra Fællesskabet  til lande, 
der kun  lige  har påbegyndt  deres  industrialisering  el-
ler bare  bevarelsen  af »omvendte  præferencer«  for 
disse  produkter.  Udvalget  håber,  at AVS-landene  vil 
være  i stand  til at anvende  de forhandlingsargumen-
ter, som  de således  får, over  for andre  industrialisere-
de lande  med  henblik  på at opnå  en udvidelse  af de-
res eget  eksportmarked.  Denne  udvidelse  vil faktisk 
virke  meget  fremmende  på de investeringer,  der fore-
tages  på deres  territorium. 
2.4. Udvalget  tillægger  dog  mest  begunstigelses-
klauselen  i konventionen  særlig  betydning.  Det  vil 
være  nødvendigt  at understrege  denne  klausuls  reelle 
rækkevidde  og især  den  indflydelse,  som  den  kan 
have  på betingelserne  for  Fællesskabets  forsyning 
med råstoffer  fra AVS. 
2.5. Det  er i virkeligheden  rimeligt,  at Fællesskabet 
på baggrund  af den sammenhængende  samarbejdspo-
litik det har ønsket  at skabe  i forholdet  til AVS,  sø-
ger at opnå  reelle  garantier  for sin forsyning  med  rå-
stoffer.  Dette  bør ske på betingelser,  der i det mind-
ste er identiske  med  dem,  som  de øvrige  industriali-
serede  lande  drager  fordel  af. Konventionen  bør 
være  en sikkerhedsfaktor  for Fællesskabet  såvel  som 
for AVS. 
2.6. Hvad  angår  oprindelsesreglerne,  har Udvalget 
gennemgået  de justeringer,  der er foretaget  i reglen 
om ændring  af toldpositioner,  idet  AVS-landene  be-
tragtes  som  et toldområde  i konventionens  forstand. 
Det mener,  at disse  justeringer  er berettigede,  for så 
vidt, som  de letter  den  regionale  integration  samt  en 
udvikling  af samarbejdet  mellem  AVS-landene,  og 
kun af den  grund.  Det  er væsentligt  at overvåge,  at 
de udelukkende  gennemføres  med  dette  mål for øje. 
2.7. Udvalget  anser  det for vanskeligt  at forudse, 
hvilke  virkninger  åbningen  af Fællesskabets  marked 
for AVS-produkter  kan  have  i fremtiden,  idet 
16. 2.76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 35/3 
Fællesskabets  marked  samtidig  skal  åbne  for produk-
ter fra andre  lande  eller  grupper  af lande;  men  man 
må ikke  på forhånd  udelukke,  at den  økonomiske 
aktivitet  og beskæftigelsen  vil blive  påvirket  kraftigt 
inden  for  visse  sektorer  eller  i visse  egne.  Derfor  må 
man allerede  nu fastlægge  støtte-  eller  beskyttelses-
foranstaltninger  for  at bevare  og øge  beskæftigelsen 
samt  visse  omlægningsforanstaltninger,  som  det  kun-
ne blive  nødvendigt  at iværksætte  i visse  tilfælde. 
Fællesskabet  bør  — med  de instrumenter,  den  råder 
over,  bl.a.  socialfonden,  regionalfonden  og EUGFL 
— om  muligt  kunne  spille  en vigtig  præventiv  rolle 
på dette  område. 
2.8. Rent  generelt  understreger  Udvalget,  at de 
første  økonomiske  og sociale  konsekvenser  af anven-
delsen  af konventionen  risikerer  at gøre  sig gældende 
inden  for  landbruget,  og især  i visse  egne  af Fælles-
skabet.  Under  hensyntagen  til den  økonomiske  udvik-
ling i de fleste  AVS-lande  må det  nødvendigvis  være 
landbruget,  der først  og fremmest  får mulighed  for at 
udvikle  sin eksportaktivitet. 
2.9. En  nøjagtig  vurdering  af konventionens  muli-
ge konsekvenser  for  landbrugsaktiviteterne  ville 
kræve  særlige  undersøgelser  for hvert  enkelt  produkt, 
og disse  kan  kun  foretages  af specialiserede  grupper. 
3. Stabiliseringen  af eksportindtægterne 
3.1. Udvalget  understreger  det  originale  ved  den 
mekanisme,  som  Lomé-konventionen  har  fastlagt  på 
dette  område.  Denne  mekanisme  har  ikke  blot  betyd-
ning  inden  for  selve  konventionen,  men  den  kan 
også  være  Fællesskabets  konkrete  bidrag  til løsning  af 
det verdensomspændende  råstofproblem. 
3.2. Set  ud fra EF-virksomhedernes  synspunkt  har 
mekanismen  den  fordel,  at den  ikke  griber  ind  i mar-
kedskræfterne.  Uden  at gribe  direkte  ind  i markeds-
priserne  gør  den  det  muligt  at sikre  en større  stabili-
tet in indtægterne  fra eksporten  af tolv  udvalgte  basis-
produkter  (11  tropiske  produkter,  visse  heraf  afledte 
produkter  samt  jernmalm).  Den  er især  til fordel  for 
de fattigste  lande,  eftersom  disse  ikke  er forpligtede 
til at tilbagebetale  kompensationsbeløbene. 
3.3. Det  må  dog  konstateres,  at mekanismen  kun 
tillader  en stabilisering  af indtægterne.  Den  tager  ikke højde  for  inflationens  virkninger.  Selvom  Udvalget 
indrømmer,  at Fællesskabet  ikke  under  de nuværende 
omstændigheder  er i stand  til at acceptere  AVS-lan-
denes  forslag  om overførsler  med  uændret  realværdi, 
mener  den  dog,  at man  må undgå,  at inflationen  ud-
huler  værdien  af de garantier,  man  har  givet. 
4. Industrielt  samarbejde 
4.1. Det  er et nyt  begreb,  som  kan  blive  frugtbart, 
men som  mangler  at blive  defineret  og gennemført  i 
praksis.  Hvis  man  ser bort  fra de finansielle  bestem-
melser,  er konventionen  på dette  område  kun  en 
rammeaftale.  Udvalget  har  forsøgt  at præcisere,  hvad 
der burde  være  målsætningerne,  og hvilke  metoder 
man skal  anvende. 
4.2. Målsætninger  og  metoder 
4.2.1.  Den  generelle  målsætning  for det industrielle 
samarbejde  er med  konventionens  ord  af »fremme 
industriens  udvikling  og spredning«  i AVS-landene 
samt  medvirke  til »en  bedre  fordeling  af indu-
strierne  både  inden  for hver  af disse  stater  og mellem 
dem indbyrdes.«.  Det  drejer  sig om at sikre  den  størst 
mulige  beskæftigelse  samt  en faktisk  stigning  i leve-
standarden  ved  hjælp  af en industriel  udvikling  i de 
pågældende  lande. 
4.2.2.  Disse  målsætninger  skal  delvis  nås  ved  mar-
kedskræfternes  frie  spil  takket  være  åbningen  af 
Fællesskabets  marked  for  AVS-landenes  produkter. 
Men  det  kræver  også  gennemførelsen  af forskellige 
former  for  politik  (finansieringspolitik,  handelspoli-
tik, uddannelsespolitik  osv.),  og dermed  også  rege-
ringsindgreb  både  fra  Fællesskabets  såvel  som  fra 
AVS-landenes  side. 
4.2.3.  Det  er derfor  nødvendigt  at finde  frem  til 
målsætningerne  for  den  politik,  som  således  skal 
iværksættes. 
4.2.4.  Man  kan  bestemt  ikke  hævde,  at de reelle 
resultater  af det  industrielle  samarbejde  i konventio-
nens  anvendelsesperiode,  dvs.  fra nu af og til 1980, 
vil være  af et sådant  omfang,  at de kan  vende  op og 
ned på den  økonomiske  og sociale  aktivitet  hverken  i 
Fællesskabet  eller  i AVS-landene.  Men  man  må  være 
klar over,  at den  udvikling,  der  sættes  i gang,  ikke 
kan ændres. 
4.2.5.  Og  hvis  man  mener,  at Lomé-konventionen 
er udgangspunktet  for en ny form  for relationer  mel-
lem Europa  og et vist  antal  mindre  udviklede  lande, 
er det væsentligt  allerede  nu at se ideen  med  det  in-
Nr. 'C 35/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 2. 76 
dustrielle  samarbejde  ud fra en mere  langsigtet  syns-
vinkel.  Det  er grunden  til, at Udvalget  fremsætter  føl-
gende  indledende  bemærkninger. teresse  at fremme  udviklingen  i AVS-landene  af nye 
aktiviteter  og produktioner,  hvis  konkurrencedygtig-
hed er baseret  på billig  arbejdskraft. 
4.2.6.  Udvalget  anser  det  for  væsentligt  først  og 
fremmest  at fremme  de lokale  og regionale  marke-
ders autonome  vækst  samt  de aktiviteter,  der  skal 
forsyne  dem.  Dette  medfører: 
— at man  til en vis grad  prioriterer  udviklingen  og 
diversificeringen  af landbruget  og især  levneds-
middelproduktionen.  I denne  forbindelse  må man 
sørge  for,  at Fællesskabets  eventuelle  programmer 
for fødevarehjælp  altid  supplerer  og aldrig  strider 
imod  målsætningerne  for  de afgrøder,  der  er be-
regnet  på lokalt  forbrug; 
— at industrialiseringen  i stort  omfang  udvikler  sig 
med henblik  på at tilfredsstille  lokale  og regiona-
le markeder  og ikke  udelukkende  for  at forsyne 
verdensmarkedet.  AVS-landenes  mulighed  for  at 
beskytte  deres  industrier  skal  sætte  dem  i stand  til 
at fortsætte  deres  økonomiske  bestræbelser,  så 
meget  mere  som  denne  mulighed  er befæstet  over 
for Fællesskabet,  idet  der  ikke  foreligger  nogen 
forpligtelse  til at yde  omvendte  præferencer; 
— at valget  af den  teknologi,  der  anvendes  i AVS-
landene  til deres  industrialisering,  nøje  tilpasses 
de lokale  økonomiske  betingelser.  Selvom  anven-
delsen  af avanceret  teknologi  i visse  tilfælde  er 
berettiget,  kan  det  i andre  — for at realisere  kon-
ventionens  målsætninger  — være  en fordel  at an-
vende  mindre  komplicerede  fremgangsmåder, 
som især  tager  hensyn  til lokalforhold  hvad  angår 
arbejdsvilkår  og beskæftigelseskrav. 4.3. Adgangen  til EØFs  marked 
4.3.1.  Det  at sælge  på et meget  varieret  europæisk 
marked  rejser  problemer  vedrørende  kvalitet,  pris, 
markedsføring  og leveringsfrister,  som  AVS-landene 
har ringe  mulighed  for  at løse.  Derfor  er det  ønske-
ligt ud fra et effektivitetssynspunkt  at etablere  mod-
tagelsesstrukturer,  der  forener  AVS-landenes  produk-
tionsmuligheder  og de eksisterende  afsætningsmulig-
heder  i Fællesskabet. 
4.3.2.  Det  er påkrævet,  at man  ved  anvendelsen  af 
konventionen  forsøger  at præcisere  arten  af disse  for-
bindelser.  Man  må  også  tilskynde  de initiativer,  der 
kan fremme  dette  forsøg.  I Tyskland'  og i Nederlan-
dene  har  de faglige  organisationer  og handelsvirksom-
hederne  med  statens  støtte  f. eks.  skabt  en organisa-
tion til fremme  af salg  af udviklingslandenes  produk-
ter. Nye  initiativer  af denne  art kunne  påtænkes  in-
den for Lomé-konventionen. 
4.4. Underleverandørvirksomhed 
4.4.1.  Underleverandørvirksomhed  er en af de mu-
ligheder  for  at etablere  industrivirksomheder,  som 
henhører  under  de samarbejdsmålsætninger,  der  er 
fastlagt  i konventionen.  Men  det  rejser  et vist  antal 
problemer  og stiller  en række  præcise  krav,  for  at 
man kan  gennemføre  dette  med  held. 
4.2.7.  Bestræbelserne  på at opnå  en autonom  vækst 
udelukker  ikke  en vis omfordeling  af den  industrielle 
vækst  mellem  Fællesskabet  og AVS.  Åbningen  af ikke 
blot Fællesskabets  marked,  men  også  andre  store 
markeder  i verden  for  AVS-produkter,  bør  på deres 
eget territorium  fremme  skabelsen  af nye  aktiviteter 
og nye  produktioner,  som  kan  klare  sig i konkurren-
cen på verdensmarkedet. 4.4.2.  Almindeligvis  befinder  underleverandørerne 
sig altid  nær  de industrielle  centre  i nærheden  af 
ordregiverne;  underleverandørerne  udvikler  sig samti-
dig med  industrikomplekserne  og tilpasser  sig disses 
tekniske  krav.  Underleverandørvirksomhed  betragtes 
ikke  længere  som  en komplementær  industri,  men 
som en meget  specialiseret  industri,  som  skal  kunne 
producere  bedre  og billigere  end  ordregiveren,  og 
som er underkastet  kravet  om  en regelmæssig  pro-
duktion  og regelmæssig  forsendelse  til brugeren,  hvil-
ket forklarer  underleverandørernes  lokalisering  i pro-
duktionsområderne. 
4.2.8.  Men  denne  udvikling  bør  ske  gradvist.  Det 
er ikke  i AVS-landenes  interesse  at fremkalde  en for 
brutal  overførsel  af aktivitet  fra  Fællesskabet  med 
den fare  for økonomiske  og sociale  skævheder,  som 
dette  indebærer.  Det  er heller  ikke  i Fællesskabets  in-4.4.3.  I  visse  tilfælde  kan  der  dog  udvikle  sig un-
derleverandørvirksomhed  i AVS-landene.  Det  er en-
dog ønskeligt  at fremme  skabelsen  af underleveran-
dørenheder,  hver  gang  industrialiseringsgraden  tilla-
der det.  Underleverandørvirksomheden  kunne  i før-
16. 2. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 35/5 
ste omgang  afpasses  efter  den  lokale  industris  behov 
for i næste  fase  at få en mere  regional  rækkevidde. 
4.4.4.  Endelig  kan  underleverandørvirksomheden  i 
visse  tilfælde  udvikles  med  henblik  på at forsyne 
Fællesskabets  industrier.  Men  det  vil kun  blive  tilfæl-
det, hvis  denne  udvikling  berettiges  af omkostnings-
forskelle,  og hvis  den  opfylder  de strenge  krav  om re-
gelmæssige  forsyninger  og teknisk  overensstemmelse. 
4.5. Uddannelse 
4.5.1.  Uddannelsen  af højere  funktionærer  og alle 
arbejdstagere  (også  inden  for  landbruget)  i AVS-
landene  er et væsentligt  element  i konventionen.  Der 
er fastsat  mange  former  for  aktioner.  Deres  anven-
delsesområde  er meget  stort,  og de praktiske  ret-
ningslinjer  for deres  iværksættelse  er nøje  præciseret  i 
teksterne. 
4.5.2.  Konventionen  fastsætter,  at centret  for indu-
striel  udvikling  bør  bistå  AVS-landene  med  at tilret-
telægge  deres  egen  uddannelse  samt  sørge  for  hertil 
egnede  informationer  og henstillinger. 
4.5.3.  Men  der  mangler  et drivende  organ,  der kan 
samordne  de mangfoldige  aktiviteter  og  forhindre 
overlapninger.  Udvalget  foreslår  derfor,  at man  navn-
lig tager  artikel  74, stk.  9, og artikel  80, stk.  5, i kon-
ventionen  i anvendelse,  idet  den  tillader  nedsættelsen 
af ad hoc  udvalg  eller  grupper,  der  kan  undersøge 
særlige  punkter.  De udvalg,  der  skal  nedsættes,  skal 
have  til opgave  at centralisere  uddannelsesspørgsmå-
lene og være  en drivende  kraft  samt  et koordinerende 
led i forholdet  til de eksisterende  uddannelsescentre  i 
Fællesskabet. 
4.5.4.  Udvalget  minder  desuden  om,  at det  i sin 
tidligere  udtalelse  om  spørgsmålene  vedrørende 
Fællesskabets  forhandlinger  med  de afrikanske  stater 
samt  staterne  i Vestindien  og Stillehavet  havde  fore-
slået,  at der  på ministerrådsplan  (AVS/EØF)  blev 
nedsat  et uddannelsesudvalg,  som  f. eks.  skulle  tilret-
telægge  praktikantophold  på de bedst  egnede  steder 
og modtage  stipendiater.  Udvalget  mener,  at alle 
økonomiske  og sociale  kredse  bør  være  repræsenteret 
i et sådant  uddannelsesudvalg. 
4.5.5.  Man  bør  endvidere  fastlægge  indholdet  af 
aktionerne  på  uddannelsesområdet.  AVS-landene 
mangler  ikke  højere  funktionærer,  især  ikke  inden  for 
administration  og politik,  men  hovedsageligt  special-
arbejdere  og  arbejds-  og  produktionsledere.  Pro-grammerne  for  indsatsen  bør  tage  hensyn  til denne 
kendsgerning  og  derfor  fremme  uddannelsen  af 
faglærte  arbejdstagere  og lærlinge,  samt  anvendelsen 
af komplementære  uddannelsesmetoder  og  fortsat 
uddannelse.  Dette  bør  ikke  fratage  Fællesskabet  mu-
ligheden  for  at medvirke  ved  uddannelsen  af højere 
funktionærer. 
4.5.6.  Konventionen  lægger  med  rette  vægt  på ud-
dannelse  på stedet.  Udvalget  mener,  at fagforenin-
gerne,  arbejdsgiversammenslutningerne  og de faglige 
sammenslutninger  kan  øve  indflydelse  på aktiviteten 
i de centre,  der skal  forestå  denne  uddannelse. 
4.5.7.  Samarbejdet  mellem  de europæiske  virksom-
heder  og de lokale  centre  bør  ligeledes  fremmes  og 
lettes.  Endelig  bør  man  søge  at finde  nye  framgangs-
måder,  f. eks.  inspireret  af amerikanske  og canadiske 
erfaringer,  hvor  man  på anmodning  fra AVS-landene 
stiller  erfarne  funktionærer  eller  teknikere  til rådig-
hed, for  at de kan  deltage  i uddannelsen  af lokalt 
personale  på stedet. 
4.6. Metoderne 
4.6.1.  Ligegyldigt  hvilken  udformning  institutio-
nerne  gives  i konventionen,  kræver  iværksættelsen  af 
det industrielle  samarbejde,  at de økonomiske  og so-
ciale  kredse  (virksomheder,  arbejdsgiverforeninger  og 
fagforeninger,  hvis  billigelse  er nødvendig)  deltager 
aktivt.  I AVS-landene  er det hovedsageligt  regeringer-
ne, som  forestår  den  industrielle  udvikling,  hvorimod 
det i EØF  især  er private  og offentlige  virksomheder 
uden  hensyn  til den  juridiske  Form.  Den  metode,  der 
skal anvendes,  bør  derfor  sikre  virkelige  kontraktfor-
hold  mellem  regeringerne  i EØF  og i AVS  på den  ene 
side og virksomhederne  på den  anden. 
4.6.2.  Hvis  det  ikke  lykkes  at skabe  disse  kon-
traktforhold,  risikerer  man,  at der  opstår  forskelle  i 
opfattelse,  som  eventuelt  kan  bremse  initiativerne  og 
dermed  bringe  resultatet  af det industrielle  samarbej-
de som  helhed  i fare. 
4.6.3.  For  at gennemføre  det industrielle  samarbej-
de skal  to væsentlige  midler  efter  Udvalgets  opfattelse 
tages  i anvendelse:  information  og skabelsen  af et 
modtage]  sesklima  baseret  på  gensidig  tillid  og 
uafhængigt  af forøgelsen  af kontakterne. 
Nr. C 35/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 2. 76 
4.7. Information 
4.7.1.  Inden  for  EØF  må man  først  og fremmest 
give de økonomiske  og sociale  kredse  samt  den  of-
fentlige  mening  en bred  oplysning.  Det  er væsentligt, 
at europæerne  kender  og forstår  den  reelle  udvikling 
i AVS-landene,  hvis  man  ønsker,  at de skal  acceptere 
den situation,  som  konventionen  skal  skabe. 
4.7.2.  På  den  anden  side  må man  skabe  større  for-
ståelse  hos  lederne  i AVS-landene  for virksomheder-
nes reelle  funktion  i Fællesskabets  økonomi,  samt 
den rolle,  som  fagforeningerne  spiller  som  repræsen-
tant for arbejderne  og funktionærernes  interesser. 
4.7.3.  Dernæst  drejer  det sig om en specifik  infor-
mationsvirksomhed  inden  for  Fællesskabet  om  de 
muligheder,  som  virksomhederne  (især  mellemstore), 
højere  funktionærer,  teknikere,  specialister  inden  for 
alle fag  har  for  at arbejde  i AVS-landene.  Denne 
oplysningsvirksomhed  bør  være  så nær  ved  brugerne 
som muligt,  (dvs.  den  bør  ikke  forblive  centraliseret 
i Bruxelles).  Den  bør ligeledes  være  præcis  (f. eks.  om 
beskatningsforhold,  fabrikationspriser,  sociallovgiv-
ning,  selskabslovgivningen  osv.)  samt  sikker  (dvs.  at 
forbindelsen  til de ansvarlige  administrationer  i de 
pågældende  AVS-lande  bør være  tilstrækkelig  snæver 
til, at de udsendte  oplysninger  også  svarer  til realite-
terne  på stedet,  og således  at man  kan  betragte  dem 
som tilstrækkeligt  konstante). 
4.8. Modtagelsesklimaet 
4.8.1.  Konventionen  præciserer,  at det  enkelte 
AVS-land  frit  kan  vælge  den  samarbejdsform,  det 
ønsker  med  Fællesskabet.  Den  understreger  ligeledes, 
at virksomhederne  skal  »overholde  AVS-landenes 
udviklingsplaner  og -prioriteter«. 
4.8.2.  Udvalget  godkender  fuldt  og helt  dette  prin-
cip. Med  det  enkelte  lands  valgfrihed  som  udgangs-
punkt  mener  den  dog,  at det er væsentligt,  at beslut-
ningstagerne  får  fordel  af størst  mulig  klarhed  og 
stabilitet  med  hensyn  til de vilkår,  de skal  gribe  ind 
under. 
4.8.3.  For  at sikre  en heldig  gennemførelse  af det 
industrielle  samarbejde,  mener  Udvalget  derfor,  at 
det er nødvendigt  gradvist  at få AVS-landene  til at 
præcisere  de former  for intervention,  som  de forven-
ter, og som  de er parate  til at acceptere  fra de euro-
pæiske  beslutningstageres  side.  For  at opnå  dette  må 
man behandle  hvert  tilfælde  for sig,  hvert  land  for 
sig, snarere  end  at betragte  tingene  globalt,  således  at spørgsmålet  behandles  på en konkret  og pragmatisk 
måde. 
4.8.4.  De  initiativer,  der er nødvendige  for at ud-
vikle  det industrielle  samarbejde,  vil kun  blive  taget  i 
det omfang  der  stilles  tilstrækkelig  sikkerhed:  såvel 
sikkerhed  for personerne  som  for investeringerne. 
4.8.5.  Iværksættelsen  af det industrielle  samarbejde 
kræver  forflyttelse  af personale  (højere  funktionærer, 
arbejdstagere,  teknikere)  både  for  Fællesskabet  til 
AVS-landene  og omvendt.  Dette  personale  bør  under 
forflyttelsen  og under  deres  ophold  nyde  retten  til fri 
bevægelighed  samt  en tilstrækkelig  retssikkerhed. 
Ethvert  indgreb  i denne  sikkerhed  vil standse  rekrut-
teringen  til stillinger,  som  er nødvendige  for gennem-
førelsen  af et industrielt  samarbejde,  og dermed  true 
dette  samarbejde. 
4.8.6.  Konventionen  nævner  ikke  problemet  i for-
bindelse  med  sikring  af investeringerne.  Den  nævner 
blot,  at medlemsstaterne  og Fællesskabet  bør  be-
stræbe  sig  på at »iværksætte  foranstaltninger,  der 
tilskynder  de økonomiske  beslutningstagere  til at 
gøre  en indsats  for  den  industrielle  udvikling«  og 
forsøge  at vedtage  de bestemmelser,  der er nødvendi-
ge for at fremme  et effektivt  samarbejde. 
4.8.7.  Hvis  man  ønsker  at fremme  initiativer  på 
fællesskabsniveau,  anser  Udvalget  det imidlertid  for 
nødvendigt  at fremdrage  problemet  vedrørende  sik-
ring af investeringer  mod  politiske  risici.  Spørgsmålet 
kan behandles  rent  generelt  og berøre  investeringer, 
der foretages  i alle  lande  uden  for Fællesskabet.  Det 
kan også  behandles  med  de underskrivere  af Lomé-
konventionen,  som  viser  sig interesseret  i, at private 
virksomheder  fra Fællesskabet  udvikler  deres  aktivi-
tet på deres  territorium  med  henblik  på en anvendel-
se, som  letter  deres  økonomiske  udvikling. 
4.8.8.  I  sin udtalelse  fra februar  1974  har Udvalget 
allerede  tilkendegivet  sin principielle  billigelse  af tan-
ken om  en fællesskabsgarantiordning  for private  in-
vesteringer.  Man  krævede  imidlertid,  at der blev  taget 
sociale  hensyn  ved  anvendelsen  af garantien  (forplig-
telse  til at projekterne  overholder  ILOs  regler  osv.). 
Udvalget  bekræfter  denne  udtalelse  og ønsker,  at 
man hurtigt  genoptager  behandlingen  af forslaget,  og 
at man  gennemfører  en garantiordning  mod  politiske 
16. 2. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 35/7 
risici,  som  især  kan  tilskynde  de mellemstore  virk-
somheder  i Fællesskabet  til at foretage  investeringer, 
der effektivt  imødekommer  AVS-landenes  behov.  I 
denne  forbindelse  har Udvalget  med  interesse  noteret 
sig de forslag,  Kommissionen  har  fremsat  i sit forslag 
om oprettelse  af en europæisk  eksportbank. 
4.8.9.  Skabelsen  af et gunstigt  klima  for  udviklin-
gen af det  industrielle  samarbejde  forudsætter  også, 
at de tvister,  der  måtte  opstå  mellem  enkeltpersoner 
og signatarlandene,  kan  behandles  på  passende 
måde,  og at Udvalget  for industrielt  samarbejde  fak-
tisk kan  »undersøge  de problemer  i forbindelse  med 
det industrielle  samarbejde,  som  forelægges  det  af 
AVS-landene  og/eller  Fællesskabet  samt  foreslå  hen-
sigtsmæssige  løsninger«.  Udvalget  udtrykker  ligeledes 
ønske  om,  at man  undersøger,  om det inden  for kon-
ventionen  er muligt  at skabe  en egentlig  mæglings-
mekanisme. 
4.8.10.  Sammen  med  AVS-landene  må  man  i øv-
rigt søge  at finde  frem  til de præcise  retningslinjer  for 
de indgreb,  som  i praksis  svarer  til deres  egne  politi-
ske valg  (f. eks.  kontrakter  om  teknisk  og handels-
mæssig  bistand,  tilførsel  af kapital  i form  af joint-
venture,  kontrakter  om  industriel  ejendomsret,  in-
vestering  med  kontrollerende  indflydelse  osv.). 
4.8.11.  Man  kunne  endog  forsøge  at fastlægge  en 
definition  af f. eks.  nye  støtteformer,  »udviklingskon-
trakter«,  der  efter  en fastsat  periode  og efter  fælles 
aftale  pålægger  AVS-landene  helt  eller  delvist  at lede 
og kontrollere  virksomheder,  der  er skabt  på deres 
territorium. 
4.8.12.  Men  det væsentligste  er at skabe  større  for-
ståelse  for  det  princip,  at ethvert  industrielt  initiativ 
hviler  på muligheden  for  at foretage  en tilstrækkelig 
langfristet  planlægning.  Anerkendelsen  af AVS-lan-
denes  fulde  frihed  til at vælge  deres  udviklingsmål 
strider  ikke  mod  forsikringen  om en vis stabilitet  i de 
betingelser,  som  de selv  har valgt  og fastsat. 
4.8.13.  Dette  er især  væsentligt  for de virksomhe-
der, som  skal  forhandle  direkte  eller  indirekte  med 
regeringerne  om  de betingelser,  som  fastsættes  for 
dem. 
4.8.14.  For  så vidt  som  centret  for  industriel  ud-
vikling  skal  udarbejde  en liste  over  projekter  og ud-sende  den  til interesserede  virksomheder  i Fællesska-
bet, må man  være  opmærksom  på kvaliteten  af disse 
projekter  og ikke  vige  for den  pression,  som  uvæger-
ligt vil blive  udøvet.  Ellers  risikerer  man  meget  hur-
tigt at bringe  samarbejdsmekanismerne  i miskredit. 
4.9. Udvalget  mener,  at det  er væsentligt,  at de 
økonomiske  og sociale  kredse  inddrages  i iværksæt-
telsen  af det industrielle  samarbejde. 
5. Problemer  i forbindelse  med  den  tekniske  og 
finansielle  bistand 
5.1. Udvalget  konstaterer,  at omfanget  af den 
finansielle  bistand,  som  er fastsat  i konventionen,  er 
3,7 gange  større  end  for  Yaoundé-konventionens 
vedkommende,  dog  for  46 i stedet  for  19 lande,  og 
understreger,  at de forskellige  former  for  støtte  fra 
Den europæiske  Udviklingsfond  (gaveydelser,  lån 
med nedsat  rentesats,  risikovillig  kapital,  støtte  i 
form  af kvasi-kapital),  som  supplerer  finansieringen 
fra Den  europæiske  Investeringsbank,  må forventes  at 
kunne  klare  de mest  forskelligartede  situationer  på 
tilfredsstillende  vis. 
5.2. I  denne  forbindelse  er det  ønskeligt,  at det 
finansielle  samarbejde  fortsat  bringes  i samklang  med 
de eksisterende  organers  virke,  herunder  Verdensban-
kens,  således  at man  undgår  overflødige  overlapnin-
ger, og således  at der  tages  hensyn  til den  indsats, 
der i forvejen  gøres  af visse  lande  i form  af bilateral 
støtte.  I øvrigt  bør  man  i første  række  gribe  ind  til 
fordel  for  de fattigste  lande,  bl.a.  gennem  gaveydel-
ser, og lade  de mest  udviklede  lande  gøre  brug  af 
mindre  priviligerede  finansieringsformer. 
5.3. Målsætningerne  for  den  finansielle  bistand 
bør fastlægges  helt  entydigt.  Den  europæiske  Udvik-
lingsfond  bør  kun  finansiere  projekter,  der  er til di-
rekte  gavn  for  AVS-staternes  udvikling,  og som  må 
formodes  at ville  få en igangsættende  (f. eks.  beskæfti-
gelsesfremmende)  virkning.  Centret  for industriel  ud-
vikling  bør  spille  en afgørende  rolle  ved  udvælgelsen 
af de projekter,  der har berøring  med  industrien. 
5.4. Efter  Udvalgets  mening  er det  vigtigt  at ud-
bygge  bistanden  til de små  og mellemstore  virksom-
heder  efter  de retningslinjer,  der er fastlagt  i konven-
tionen.  Yaoundé-konventionen  nr.  II åbnede  mulig-
hed for at yde  støtte  til små  og mellemstore  virksom-
heder,  men  teksterne  var  så uklart  formuleret,  at de 
aldrig  kom  i anvendelse.  Lomé-konventionen  fastsæt-
ter i en særlig  protokol  en toleddet  ordning  for støtte 
Nr. C 35/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 2. 76 
til små  og mellemstore  virksomheder:  Den  europæi-
ske Udviklingsfond  åbner  en kredit  for  et finansie-
ringsinstitut  eller  en udviklingsbank,  som  så videre-
formidler  pengene  til de små  og mellemstore  virk-
somheder  i form  af lån. — konventionen  fastsætter  ligeledes,  at der  skal 
oprettes  et center  for  industriel  udvikling,  hvis 
vedtægt  og nærmere  retningslinjer  for  dets  drift 
fastsættes  af Ministerrådet  på forslag  af ambassa-
dørudvalget. 
5.5. Denne  ordning  virker  ret fleksibel.  Beslutnin-
gen er decentraliseret;  EF-myndighedernes  kontrol 
finder  først  sted  efter  anvendelsen  af kreditten,  hvil-
ket hindrer  ordningen  i at blive  for træg.  Skabelsen 
af små  og mellemstore  virksomheder  i AVS-landene 
kan være  et væsentligt  bidrag  til en smidig  og diversi-
ficeret  økonomi.  De  initiativer,  der  skal  fremmes, 
kan have  deres  udspring  på  stedet  såvel  som  i 
Fællesskabet.  I sidstnævnte  tilfælde  må man  tilveje-
bringe  finansielle  mekanismer,  som  fremmer  de loka-
le interessers  senere  overtagelse  af kontrollen  med 
virksomhederne. 6.1.1.  I  Lomé-konventionen  fastsættes  det bl.a.,  at 
medlemsstaternes  og AVS-staternes  økonomiske  og 
sociale  kredse  skal  deltage  i skabelsen  af de nye  for-
bindelser  mellem  disse  stater  og Fællesskabet. 
6.1.2.  Dette  kræver,  at Fællesskabets  økonomiske 
beslutningstagere  deltager  i den  industrielle  udvikling 
af AVS-staterne  (artikel  26 og 38),  og at de økono-
miske  beslutningstagere  i medlemsstaterne  og i AVS-
staterne  samarbejder  om at fremme  samhandelen  (ar-
tikel  13). 
6. Institutionelle  problemer 
6.0.1.  Lomé-konventionen  fastsætter,  at der  skal 
oprettes  tre institutioner,  nemlig: 
— Ministerrådet,  som  dels  består  af medlemmerne 
af Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  og med-
lemmer  af  Kommissionen  for  De  europæiske 
Fællesskaber,  og dels  af et regeringsmedlem  fra 
hver  AVS-stat  (artikel  70); 
— ambassadørudvalget,  som  er sammensat  på lig-
nende  måde  og består  af repræsentanter  på et 
andet  niveau  for medlemsstaterne,  Kommissionen 
og AVS-staterne  (artikel  76); 
— den  rådgivende  forsamling,  som  er paritetisk 
sammensat  af henholdsvis  medlemmer  af Europa-
Parlamentet  på Fællesskabets  vegne  og repræsen-
tanter  udpeget  af AVS-staterne  (artikel  80).  Den 
rådgivende  forsamling  kan  nedsætte  rådgivende 
ad hoc-udvalg,  der  skal  udføre  de særlige  opga-
ver, den  træffer  beslutning  om. 
6.0.2.  Desuden  fastsætter  konventionen,  at der skal 
nedsættes  nogle  aktionsorganer: 
— Udvalget  for  industrielt  samarbejde,  hvis  sam-
mensætning  bestemmes  af Ministerrådet; 
— andre  ad hoc-udvalg,  som  Rådet  kan  nedsætte; 6.1.3.  Konventionen  fastsætter  også,  at der  skal 
oprettes  forbindelseskanaler  til at fremme  dette  sam-
arbejde  (artikel  13)  samt  skabes  kontakter  af en-
hver  art mellem  de ansvarlige  for industripolitikken, 
investorer  og økonomiske  beslutningstagere  i EØF 
og i AVS-staterne  (artikel  33 og 36). 
6.1.4.  Endelig  præciseres  det i afsnittet  om institu-
tionerne,  at Ministerrådet  kan  træffe  alle  de foran-
staltninger,  der kan  sikre  effektive  kontakter  og kon-
sultationer  samt  et effektivt  samarbejde  mellem  de 
økonomiske  og sociale  kredse  i medlemsstaterne  og i 
AVS-staterne  (artikel  74, stk.  6). 
6.2.1.  Uden  at afvente  konventionens  ikrafttræden 
er der  blevet  nedsat  et interimsudvalg,  hvis  sam-
mensætning  er identisk  med  det  fremtidige  ambassa-
dørudvalgs.  Dette  interimsudvalg  har  nedsat  en 
række  underudvalg,  som  for  en dels  vedkommende 
svarer  til de organer,  der er nævnt  i konventionen. 
6.2.2.  Udvalget  konstaterer,  at medlemmerne  af 
disse  underudvalg  udelukkende  er regerings-  og 
fællesskabsrepræsentanter,  og at de socio-professio-
nelle  kredse  og især  de kredse,  som  burde  have  været 
repræsenteret  for at gøre  det industrielle  og det han-
delsmæssige  samarbejde  til en realitet,  ikke  er repræ-
senteret.  Det  samme  problem  kunne  opstå  i forbin-
delse  med  landbrugsudviklingen  (artikel  46),  land-
brugssamarbejdet  og på uddannelsesområdet. 
6.2.3.  Det  mener  derfor,  at ovennævnte  artikel  74, 
stk. 6, der fastsætter,  at Ministerrådet  kan  træffe  alle 
de foranstaltninger,  der kan  sikre  effektive  kontakter 
og konsultationer  samt  et effektivt  samarbejde  mel-
16. 2. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 35/9 
lem de økonomiske  og sociale  kredse  i medlemssta-
terne  og i AVS-staterne,  er særlig  betydningsfuld. 
6.2.4.  Angående  Det  økonomiske  og sociale  Ud-
valgs  deltagelse  i iværksættelsen  af konventionen  og i 
arbejdet  i de organer,  der  er skabt,  eller  som  skal 
skabes,  er Udvalget  kommet  frem  til følgende  kon-
klusioner: 
6.2.5.  Udvalget  mener,  at det  for  tiden  ikke  ville 
være  realistisk  at foreslå,  at man  oprettede  et egent-
ligt økonomisk  og socialt  udvalg  under  konventio-
nen,  hovedsageligt  på grund  af det  store  antal  AVS-
lande  og  disse  landes  forskelligartede  politiske  og 
økonomiske  strukturer. 
6.2.6.  Men  det  konstaterer,  at det  er nødvendigt 
allerede  nu at finde  andre  fremgangsmåder,  der  vil 
gøre  det  muligt  at etablere  og fastholde  kontakter 
mellem  de socio-professionelle  repræsentanter  i med-
lemsstaterne  og i AVS-staterne.  Som  et første  forsøg 
foreslår  det  derfor  på grundlag  af artikel  74,  stk.  6, 
at der  hvert  eller  hvert  andet  år afholdes  en parite-
tisk konference.  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
mener,  at det  bør  tilknyttes  en sådan  konference  på 
en måde  og efter  regler,  som  senere  skal  fastlægges. — samt  Centret  for industriel  udvikling  (artikel  36). 
6.2.8.  Det  mener,  at Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  kunne  inddrages  i arbejdet,  ved  at det  løben-
de blev  informeret  om  dette  udvalgs  arbejde  og der-
efter  på en sådan  måde,  at det  virkeligt  kunne  tages 
hensyn  dertil,  udtalte  sig herom. 
6.2.9.  Aftalen  udelukker,  at medlemmer  af Det 
økonomiske  og sociale  Udvalg  kan  have  sæde  i Den 
rådgivende  forsamling.  Udvalget  mener  ikke,  at den 
bør anbefale  en ændring  på dette  punkt.  Det  fore-
kommer  den  hensigtsmæssigt  at opretholde  en klar 
skelnen  mellem  Udvalgets  opgave  som  et rådgivende 
socio-økonomisk  organ  og den  opgave,  der  påhviler 
en parlamentarisk  forsamling. 
6.2.10.  Hvis  Den  rådgivende  forsamling  derimod 
nedsætter  »rådgivende  ad hoc-udvalg«  med  deltagel-
se af ikke-parlamentarikere,  ville  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  kunne  tilbyde  sin bistand  i forbindel-
se med  spørgsmål,  som  hører  ind  under  dets  normale 
beføjelser. 
6.2.11.  Udvalget  konstaterer,  at der  i flere  AVS-
lande  findes  rådgivende  organer  af samme  art  som 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg.  Dette  er bl.a. 
tilfældet  i Cameroun,  folkerepublikken  Congo,  Elfen-
benskysten,  Gabon,  Niger,  Senegal  og Togo. 
6.2.7.  Uden  at foregribe  nødvendigheden  af at 
repræsentanter  for  de socio-professionelle  kredse  i 
Europa  inddrages  i konventionens  organer,  anser  Ud-
valget  det  for  ønskeligt,  at det  inddrages  i arbejdet  i 
de udøvende  organer,  især 
— Udvalget  for industrielt  samarbejde  (artikel  35); 
— andre  udvalg,  der  skal  nedsættes  af Rådet  i med-
før af artikel  74, stk.  9, i konventionen; 6.2.12.  Det  understreger  desuden,  at det  hidtil  har 
vist, at det  er et nyttigt  forum,  hvor  repræsentanter 
for alle  sektorer  i medlemsstaterne  mødes. 
6.2.13.  Derfor  foreslår  Udvalget,  at det,  ud  fra 
hvad  der  er praktisk  muligt,  etablerer  kontakt  med 
de rådgivende  organer  af tilsvarende  art,  som  findes  i 
AVS-staterne,  og som  almindeligvis  er et kontaktcen-
ter for  repræsentanter  for  de  socio-professionelle 
kredse  i medlemsstaterne  og i AVS-staterne. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  26. november  1975. 
Henri  CANONGE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Nr. C 35/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 2. 76 
BILAG 
til udtalelse  fra  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  forhandlingerne. 
Punkt  2.7 
Andet  punktum  erstattes  med  følgende: 
»Det  er nødvendigt  allerede  nu at fastlægge  og forhandle  sig frem  til målsætningerne  og 
principperne  for samarbejdet.  Disse  bør  være  baseret  på en harmonisk  udvikling  i væksten 
og tillade  gennemførelsen  af de økonomiske  og sociale  foranstaltninger,  der  bliver  nød-
vendige  i AVS-landene«. 
Afstemningsresultat 
Et stort  flertal  stemte  imod,  3 stemte  for,  4 undlod  at stemme. 
Punkt  2.8 
Følgende  indføjes  efter  første  punktum  i dette  afsnit: 
»I denne  forbindelse  må  man  tage  særlig  hensyn  til situationen  i de franske  oversøiske 
departementer«. 
Begrundelse 
De franske  oversøiske  departementer  (Martinique,  Guadeloupe,  Guyana,  Réunion)  er især 
bekymrede  over  den  konkurrence  (rom,  bananer,  ananas,  grønsager),  som  de vil blive  udsat  for 
som følge  af gennemførelsen  af Lomé-konventionen  og dens  protokoller. 
Afstemningsresultat 
39 stemte  imod,  21 stemte  for,  12 undlod  at stemme. 
Punkt  2.8 
Efter  første  punktum  indføjes  følgende: 
»Det  er vigtigt  allerede  nu at foretage  en yderligere  analyse  for  at begrænse  de negative 
indvirkninger  på landbrugernes  indkomster  mest  muligt«. 
Afstemningsresultat 
33 stemte  imod,  25 stemte  for,  15 undlod  at stemme. 
Punkt  3.3 
Følgende  punktum  tilføjes  efter  dette  punkt: 
»Det  er grunden  til, at gennemførelsen  af Lomé-konventionen  forudsætter,  at den  gennem-
fører  forhandlinger  om en reform  af det internationale  valutasystem«, 
16. 2. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 35/11 
Afstemningsresultat 
32 stemte  imod,  22 stemte  for,  14 undlod  at stemme. 
Punkt  4.2.2 
3. og 4. linie  = udtrykket:  » . .. også  gennemførelsen  af forskellige  former  for politik  erstattes 
med: 
» ... ligeledes  at de berørte  landes  suverænitet  respekteres,  ved  at man  forhandler  sig frem 
til aftaler  om de forskellige  former  for politik  .. .« (resten  uændret). 
Afstemningsresultat 
Et stort  flertal  stemte  imod,  1 stemte  for,  7 undlod  at stemme. 
Punkt  4.2.6 
Dette  punkt  affattes  således: 
»Afdelingen  finder  det  afgørende  vigtigt  at fremme  etableringen  af industrier  i overens-
stemmelse  med  målsætninger,  som  fastsættes  suverænt  af hvert  af konventionens  signatar-
Iande.  Dette  medfører: 
— at industrialiseringen  udvikler  sig gradvis  med  henblik  på at tilfredsstille  det nationale 
marked  og hvert  enkelt  AVS-lands  samfundsmæssige  behov,  samt  på at vinde  indpas 
i den  internationale  markedsordning; 
— at valget  af teknologi  følger  de industrialiseringsmålsætninger,  som  hvert  enkelt  AVS-
land  har  opstillet  for sig selv; 
— at der  for  landbruget  samt  for  dettes  differentiering  og for  levnedsmiddelproduktionen 
sker en udvikling  svarende  til industrialiseringsmålsætningerne.  I denne  forbindelse  må 
man  sørge  for,  at Fællesskabets  eventuelle  programmer  for fødevarehjælp  altid  supplerer 
og aldrig  strider  imod  målsætningerne  for  de afgrøder,  der  er beregnet  på lokalt 
forbrug«. 
Afstemningsresultat 
Et stort  flertal  stemte  imod,  8 stemte  for,  17 undlod  at stemme. 
Punkt  4.5.6 
Dette  punkt  affattes  således: 
»Konventionen  lægger  med  rette  vægt  på uddannelse  på stedet.  I denne  henseende  mener 
afdelingen,  at fagforeningerne,  arbejdsgiversammenslutningerne  og  de faglige  sammen-
slutninger  kan  øve  indflydelse  på og stimulere  aktiviteten  i de centre  der  skal  forestå  denne 
uddannelse.  Det  forekommer  ønskeligt,  at EF-landene  yder  bistand«. 
Afstemningsresultat 
Et stort  flertal  stemte  imod,  4 stemte  for,  15 undlod  at stemme. 
Nr. C 35/12 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 2. 76 
Punkt  4.8.2 
Følgende  sætning  tilføjes  ved  slutningen  af afsnittet: 
»Dette  må  dog  ikke  medføre  vilkår,  der  er politisk  uantagelige  for  AVS-landene«. 
Afstemningsresultat 
Et stort  flertal  stemte  imod,  1 stemte  for. 
Punkt  4.8.9 
I slutningen  af afsnittet  erstattes  ordet  »mæglingsmekanisme«  med  »konfliktforhandlings-
mekanisme«. 
Afstemningsresultat 
47 stemte  imod,  4 stemte  for,  14 undlod  at stemme. 
Punkt  5.5,  femte  linje 
Til andet  punktum  føjes  følgende: 
» . . ., hvis  den  er baseret  på de berørte  landes  økonomiske  målsætninger  og centreret  om 
store  industrielle  enheder«. 
Afstemningsresultat 
Er stort  flertal  stemte  imod,  1 stemte  for,  7 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  direktiv  om tilnærmelse  af medlemsstaternes  lovgivning 
vedrørende  taxametre 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 168  af 25. juli 1975,  side  8. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  16.  juli  1975,  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om  oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  135.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 26. og 27. november  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: