A. der er betænkelig ved, at Folkerepublikken Kina, selv om den har underskrevet den internationale
konvention om borgerlige og politiske rettigheder og den internationale konvention om łkonomiske,sociale og kulturelle rettigheder, stadig ikke har fuldfłrt ratificerings- og gennemfłrelsesprocesserne,
B. der er foruroliget over den manglende respekt for de grundlæggende frihedsrettigheder i Kina, her-
under ytrings-, religions- og foreningsfriheden, over de fortsatte krænkelser af menneskerettighederne iform af overgreb på forkæmpere for demokratiet og fortalere for frie fagforeninger og over systemetmed administrativ tilbageholdelse, situationen med hensyn til fangers menneskerettigheder, eksem-plerne på tortur og den hyppige brug af dłdsstraf,
C. der er foruroliget over krænkelserne af de religiłse og kulturelle rettigheder i Tibet, Xinnjiang og det
indre Mongoliet,
D. der beklager, at de afgłrelser, der blev truffet på młdet i Rådet (almindelige anliggender) den
19. marts 2001, ikke tog fuldt hensyn til Parlamentets krav,
E. der understreger, at USA har besluttet at forelægge et udkast til en resolution om menneskerettig-
hederne i Kina på det 57. młde i FNs Menneskerettighedskommission,
F. der minder om, at det er EUs pligt gennem de ansvarlige internationale organisationer at fremme
ethvert initiativ, der tager sigte på at fordłmme krænkelse af menneskerettigheder i almindelighed ogbrug af dłdsstraf i særdeleshed,
1. opfordrer kraftigt medlemsstaterne til alene (eller sammen med USA) at forelægge en resolution på
det 57. młde i FNs Menneskerettighedskommission, som beklager menneskerettighedssituationen i Folke-republikken Kina;
2. opfordrer formanden for Rådet til at głre sit yderste for at koordinere medlemsstaternes holdninger i
overensstemmelse med denne resolution;
3. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, medlemsstaternes regeringer og FNs
Menneskerettighedskommission.
17. Overholdelse af Kyoto-konferencens mål
B5-0267, 0270, 0278, 0287 og 0295/2001
Europa-Parlamentets beslutning om Kyoto-konferencens målsætninger
Europa-Parlamentet,
 der henviser til EF-traktatens artikel 2 og 6, ifłlge hvilke miljłbeskyttelseskrav skal integreres i Fælles-
skabets sektorpolitikker med henblik på at sikre en bæredygtig łkonomisk udvikling,
 der henviser til FNs rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC), der vedtoges på miljłtopmłdet
i Rio i 1992,
 der henviser til Kyoto-protokollen til UNFCCC fra december 1997,
 der henviser til konklusionerne fra młdet i Rådet (miljł) den 22. juni 2000,
 der henviser til den sjette partskonference (COP6A) afholdt i Haag i november 2000, der henviser til sine beslutninger om klimaændringer af 9. februar 1999 (
1), 7. oktober 1999 (2)o g
26. oktober 2000 (3),
(1) EFT C 150 af 28.5.1999, s. 59.
(2) EFT C 107 af 13.4.2000, s. 112.
(3) »Vedtagne tekster«, punkt 13.24.1.2002 DA C 21 E/349 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 5. april 2001
A. der påpeger, at klimaændringer helt klart er en af de mest foruroligende udfordringer, som verden står
over for her ved indgangen til det 21. århundrede; der henviser til en nylig rapport fra Det Mellem-statslige Panel om Klimaændringer (oprettet i fællesskab af Den Meteorologiske Verdensorganisation ogUSAs Miljłprogram), ifłlge hvilken jordens temperatur vil stige med mellem 1,4 og 5,8 °C i lłbet afdette århundrede, medmindre der tages skridt til at tackle dette fænomen, som primært skyldes men-neskelig aktivitet; der henviser til, at den samme rapport understreger de katastrofale fłlger af fæno-menet, idet der er voksende risiko for tyfoner og cykloner, mens is- og snekappen reduceres drastisk,og vandstanden i havene stiger; understreger, at situationen allerede er katastrofal i nogle regioner påkloden og påpeger, at det på denne baggrund nu er blevet overordentligt vigtigt at reducere emis-sionen af drivhusgasser, som er en af hovedårsagerne til klodens opvarmning,
B. der henviser til, at Kyoto-protokollen til UNFCCC er et politisk nłgleinstrument i enhver strategi for
bæredygtig udvikling i almindelighed og for verdens strategi mod klodens opvarmning i særdeleshed;der finder, at ratifikationen og gennemfłrelsen heraf błr have hłjeste prioritet; der påpeger, at pro-tokollen endnu mangler at blive ratificeret af 55 signatarstater, som tegner sig for mindst 55 % af densamlede CO
2-emission (af i alt 84 signatarstater), inden den kan træde i kraft,
C. der henviser til, at 38 industrilande, herunder USA, i Kyoto vedtog, at deres udledning af drivhusgasser
i 2012 skulle være reduceret med gennemsnitligt 5,2 % i forhold til 1990-niveauet, idet EU-landeneforpligtede sig til at reducere med 8 % og USA med 7 %; der påpeger, at alle lande błr afgive juridiskbindende tilsagn herom; der henviser til, at Kommissionens formand Romano Prodi og statsministerGöran Persson har opfordret præsident Bush til at gå ind i en »dialog på hłjt plan« mellem EU og USAmed henblik på at bilægge uoverensstemmelserne omkring protokollen,
D. der henviser til, at den sjette partskonference i Haag afslłrede mange problemer med opfłlgningen og
implementeringen af Kyoto-protokollen,
E. der henviser til, at den nye amerikanske regering har afvist Kyoto-protokollen; der henviser til, at den
amerikanske præsident George W. Bush har fremfłrt, at en implementering af Kyoto-protokollen vilkoste arbejdspladser og skade den amerikanske łkonomi, mens udviklingslandene fritages for kravetom at tage hensyn til miljłet,
F. der påpeger, at USA tegner sig for omkring 25 % af den samlede udledning af CO
2, som er det
vigtigste af de forurenende stoffer, der er dækket af Kyoto-protokollen; der påpeger, at der er storeforskelle mellem CO
2-emissionen pr. indbygger i de forskellige lande: således producerer den gennem-
snitlige europæer 10 tons CO2om året og den gennemsnitlige amerikaner 24 tons om året, medens
udviklingslandene ligger under gennemsnittet; der henviser til, at en produktion på 1,7 tons pr. ind-
bygger på verdensplan er det absolutte maksimum, hvis den globale opvarmning skal standses,
G. der henviser til, at FNs protokol om klimakontrol er en gennemsigtig mekanisme, der kan vise de
nyindustrialiserede lande, at industrialisering og miljłbeskyttelse ikke blot kan, men błr gå hånd ihånd,
1. fordłmmer på det kraftigste den beslutning, præsident George W. Bush har truffet om ikke at imple-
mentere Kyoto-protokollen om den globale opvarmning; understreger, at dette ensidige skridt bringer heleKyoto-processen i fare og łger risikoen for en klimakatastrofe; finder, at denne beslutning udgłr et megetnegativt politisk signal for forbindelserne og dialogen mellem EU og USA; bifalder Det Europæiske Råds
erklæring om klimaændringer fra Stockholm og især anerkendelsen af klimaændringer som en global trus-
sel mod den fremtidige velfærd og łkonomiske fremskridt;
2. stłtter det svenske formandskabs udtalelse om, at det amerikanske skridt er »chokerende og provoke-
rende«, og tilslutter sig protesterne fra talrige regeringer og miljł-ngoer verden over;
3. finder det chokerende, at de langsigtede interesser for hovedparten af verdens befolkning tilsidesættes
til fordel for kortsigtede amerikanske erhvervsinteresser;C 21 E/350 DA 24.1.2002 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 5. april 2001
4. erindrer om, at præsident Clinton undertegnede protokollen i 1998, og anmoder derfor den nuvæ-
rende amerikanske regering om at gå ind i en konstruktiv dialog med EU, således at implementeringsfristeni 2002 kan overholdes;
5. finder, at Kyoto-protokollen fortsat er hjłrnestenen i en verdensomspændende strategi mod den
globale opvarmning, og at enhver alternativ plan vil medfłre, at hele processen forsinkes i flere år meduoverskuelige konsekvenser, og understreger, at den nye amerikanske fremgangsmåde vil dłmme USA tilmiljłmæssig isolation;
6. anfægter den amerikanske regerings argumenter og understreger, at Kyoto-protokollen skal anskues
som en del af en global strategi for bæredygtig udvikling, som på ingen måde er uforenelig med łko-nomisk udvikling og beskæftigelse; strategier for bæredygtig udvikling og rationel udnyttelse af naturensressourcer fremmer den łkonomiske vækst på mellemlang og lang sigt;
7. fremhæver, at kampen mod den globale opvarmning er et spłrgsmål om solidaritet mellem industri-
lande og udviklingslande; bifalder derfor den enstemmige fordłmmelse af USA fra EUs, Kinas og Japans
side; fremhæver, at Den Mellemstatslige Ekspertgruppe vedrłrende Klimaændringer for nylig har påpeget,at de lande, som har adgang til de færreste ressourcer, også er de lande, der har sværest ved at tilpasse sigog derfor er de mest sårbare over for den globale opvarmning og de negative virkninger heraf; finder, atindustrilande som bl.a. USA derfor har et væsentligt ansvar og må spille en ledende rolle i en reel reduk-tion af udledningen af drivhusgasser; påpeger, at det i ovennævnte beslutning af 26. oktober 2000 opfor-drede aftaleparterne til snarest muligt at opstille yderligere ambitiłse reduktionsmål, navnlig for industri-landene;
8. understreger desuden, at bæredygtig udvikling er et spłrgsmål om solidaritet mellem generationer,
idet det vil være socialt og menneskeligt uansvarligt at bortłdsle den arv i form af energiressourcer og etsundt miljł, som vore efterkommere med rette kan głre krav på;
9. finder, at det med hensyn til målsætningen om at forhindre global opvarmning er vigtigt at sikre et
vellykket resultat af COP6A så betids, at Kyoto-protokollen kan nå at blive ratificeret og implementeret i2002, og stłtter derfor alle initiativer i den retning fra Rådets og Kommissionens side;
10. stłtter fuldt ud erklæringen fra topmłdet i Stockholm, der bekræfter et ægte europæisk engagement
i Kyoto-processen og ratifikationen og implementeringen af protokollen;
11. gentager sin faste overbevisning om, at EU og medlemsstaterne straks błr iværksætte et afbalanceret
sæt af politikker og foranstaltninger, der kan sætte EU i stand til at overholde sit Kyoto-mål uafhængigt af
eventuelle problemer under forhandlingerne;
12. anmoder Kommissionen og medlemsstaterne om at spille en ledende rolle i Kyoto-processen og
sikre en vellykket ratifikationsproces;
13. anmoder Kommissionen og medlemsstaterne om at tage alle nłdvendige politiske og diplomatiske
skridt til at lægge pres på den amerikanske regering og indtrængende opfordre denne til at genoverveje sinholdning til Kyoto-protokollen; bifalder og stłtter derfor Kommissionens og Rådets bestræbelser i denretning;
14. anmoder indtrængende EUs forhandlere om at planlægge en hurtig ratifikation af protokollen, selv
uden USA, i tiden op til COP6A forud for Rio+10-konferencen i 2002;
15. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, De Forenede Nationer og
den amerikanske regering.24.1.2002 DA C 21 E/351 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 5. april 2001