12. EFs udenrigspolitik
A5-0059/2001
Europa-Parlamentets beslutning om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet
om Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik (KOM(2000) 212 /dash C5-0264/2000 /dash
2000/2141(COS))
Europa-Parlamentet,
udash der henviser til meddelelse fra Kommissionen (KOM(2000) 212 udash (C5-0264/2000),
udash der henviser til meddelelse fra Kommissionen om forvaltningsreformen for den eksterne bistand
(SEC(2000) 814),
udash der henviser til Københavnerklæringen om Social Udvikling af 1995 vedtaget på FN’s sociale topmøde
i København i 1995 og resultaterne af FN’s opfølgningskonference om social udvikling i Genève i2000 og tager dokumenterne fra OECD om samarbejdets rolle for udviklingen på tærskelen til det21. århundrede, FN’s millenniumserklæring, G8’s rapport om mindskelse af fattigdommen og denøkonomiske udvikling og de beslutninger, som vedtoges af politikernes og de regerendes forsamling ianledning af jubelåret, til efterretning,
udash der henviser til Rio-konferencen i 1992 om miljø og udvikling, Wien-konferencen i 1993 om
menneskerettigheder, Cairo-konferencen i 1994 om befolkning og udvikling, Peking-konferencen omkvinder og udvikling,
udash der henviser til Revisionsrettens særberetning nr. 21/2000 om forvaltningen af Kommissionens bistand
til tredjelande,
udash der henviser til betydningen af FN’s konvention om barnets rettigheder, fra 1989,
udash der henviser til sin beslutning af 17. februar 2000 om sammenhæng mellem Unionens forskellige
politikker og udviklingspolitikken(
1),
udash der henviser til sin beslutning af 5. september 2000 om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og
Europa-Parlamentet om evaluering af og fremtiden for Fællesskabets humanitære aktiviteter (artikel 20i forordning (EF) nr. 1257/96 (KOM(1999) 468 udash C5-0044/2000 udash 2000/2016(COS))(
2),
udash der henviser til sin beslutning af 21. september 2000 om komplementariteten mellem Fællesskabets og
medlemsstaternes politikpå området for udvik lingssamarbejde (KOM(1999) 218 udash C5-0179/1999 udash
1999/2156(COS))(3),
udash der henviser til sin beslutning af 30. november 2000 om reformen af Kommissionen og følgerne heraf
for effektiviteten af forbindelserne mellem EU og udviklingslandene(4),
udash der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 1,
udash der henviser til betænkning fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde og udtalelser fra Udvalget om
Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik, Budgetudvalget, Udval-get om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi og Udvalget om Kvin-ders Rettigheder og Lige Muligheder (A5-0059/2001),
A. der henviser til, at den økonomiske og miljømæssige situation i mange udviklingslande i de sidste to
årtier næppe er forbedret og på visse måder forværret, især i de mindst udviklede lande,
(1) EFT C 339 af 29.11.2000, s. 165.
(2) "Vedtagne tekster", punkt 5.
(3) "Vedtagne tekster", punkt 15.
(4) "Vedtagne tekster", punkt 18.C 277/130 DA 1.10.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
B. der henviser til, at behovet for passende udviklingsbistand er større end nogensinde, eftersom det af
Kommissionens meddelelse samt Verdensbankens og FN’s vurderinger fremgår, at
udash 1,2 milliarder mennesker har mindre end 1 USD om dagen at leve for,udash 800 millioner mennesker lider af kronisk underernæring,udash den gennemsnitlige forventede levealder er 62 år i udviklingslandene (51 i de mindst udviklede
lande) imod 74 år i de industrialiserede lande; at ca. 40% af verdensbefolkningen rammes afmalaria, og at der i Afrika alene hvert år dør 2 millioner mennesker af aids,
udash over 20% af verdens befolkning står for 80% af verdensforbruget, og indkomsten for de rigeste
20% i forhold til de fattigste 20% af verdens befolkning i perioden fra 1960 til 1995 var voksetfra at være 30 gange så høj til 82 gange så høj,
udash verdens samlede befolkning sandsynligvis vil vokse med ca. 2,5 milliarder i perioden 1990-2020,
og at næsten 90% af denne tilvækst vil ske i udviklingslandene,
udash den ene tredjedel af verdens befolkning, der i 1997 levede i lande med for små vandressourcer i
forhold til forbrugsbehovet, i 2025 muligvis vil være vokset til to tredjedele, hvilket vil være en
kilde til vedvarende konflikter og krige og gøre samtlige udviklingsbestræbelser virkningsløse i de
pågældende områder; og at 60% af de fattigste mennesker i de mindst udviklede lande lever iområder, der i økologisk henseende er yderst følsomme,
C. der er foruroliget over den eksisterende og voksende fattigdom og er overbevist om, at udryddelse af
fattigdommen er en ubetinget forudsætning for at sikre freden og udviklingen på verdensplan; derhenviser til, at fattigdommen ikke kun har økonomiske årsager, men at den også kan føres tilbagetil, at der mangler ressourcer, og at befolkningen ikke kan få adgang til disse som følge af politiske,kulturelle og sociale faktorer, og flere former for etnisk, seksuelt og religiøst betinget forskelsbehand-ling,
D. der beklager, at de 21 rigeste lande siden 1992 har skåret deres bistand til landene i den tredje verden
ned med 24%, og den offentlige udviklingsbistand fra industrilandene er faldet til en bundrekord på0,24% af deres BNP, langt under målet på 0,7%, som blev anbefalet i FN-resolutionen fra 1974 omden nye økonomiske verdensorden,
E. der henviser til, at EU og dens medlemslande yder over 50% af den samlede internationale offentlige
udviklingsbistand (ODA) og over to tredjedele af gavebistanden, og at Den Europæiske Union er denstørste donor af humanitær bistand i verden,
F. der beklager, at EU og medlemsstaternes politiske indflydelse på beslutningstagningen i de internatio-
nale organer, der er ansvarlige for udviklingsstøtten, er langt mindre end hvad der ville være berettigetud fra disse tal;
G. der henviser til, at udviklingssamarbejde som led i bestræbelser på at sikre en bæredygtig udvikling
kræver en multidimensional indfaldsvinkel, komplementaritet, sammenhæng med andre politikker ogen strategi, hvor der tages hensyn til bl.a. den indbyrdes sammenhæng mellem alle aspekter af fattig-dommen udash gældsbyrden, strukturtilpasningsprogrammernes negative virkninger, WTO’s bindende reg-ler, den fælles landbrugspolitik udash, miljømæssige aspekter, menneskelig sikkerhed samt forebyggelse afkonflikter,
H. der henviser til, at størsteparten af verdens fattige lever uden for den officielle økonomi og i stor
udstrækning er afhængig af det naturlige miljø og naturressourcerne for at kunne eksistere og over-leve; der endvidere henviser til, at en styrkelse af naturressourcegrundlaget, som f.eks. erosionsbekæm-pelse, genrejsning af skove, vandforvaltning, osv. er et vigtigt element i strategierne til mindskelse affattigdom;
I. der henviser til, at gældseftergivelse i større omfang eller yderligere finansiel bistand til de stærkt gæld-
styngede fattige lande og andre gældstyngede fattige lande er yderst nødvendigt, eftersom de bestræ-belser, der gøres som led i HIPC-initiativet (initiativet til fordel for de stærkt gældstyngede fattigelande), vil være utilstrækkelige på grund af de faldende råvarepriser og drastisk stigende oliepriser i2000,1.10.2001 DA C 277/131 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
J. der henviser til, at 90% af verdens børn lever i udviklingslande, og at hver tredje verdensborger er
under 15 år, men at der i store dele af Afrika næsten er tale om hver anden borger,
K. der minder om, at retten til uddannelse er en af de grundlæggende rettigheder og derfor bør inddrages
i EU’s udviklingspolitik; der endvidere henviser til, at såvel drenge som piger bør kunne udøve denneret på lige fod, og at der for pigernes vedkommende er en direkte sammenhæng mellem uddannelses-
niveauet, antallet af børn og børnedødeligheden;
L. der henviser til, at planlægningen og gennemførelsen af EU’s bistandspolitikker har været præget af
strukturelle svagheder, især fordi
udash bistandssystemet har været alt for komplekst og spredt over alt for mange mål, instrumenter og
procedurer,
udash udviklingsmålene og udash prioriteterne ikke er klart definerede,udash de administrative organer, der tager sig af udviklingsspørgsmål, har manglet personale,
M. der henviser til, at koordination og komplementaritet mellem EU’s og medlemsstaternes forskellige
aktiviteter er afgørende elementer for at sikre en øget virkning og effektivitet af den europæiske udvik-lingspolitikog dens indflydelse i international sammenhæng,
N. der henviser til, at EU’s udviklingspolitik skal have virkning og samtidig være koordineret i henhold til
internationalt vedtagne målsætninger og strategier, såsom målene fastlagt i Københavnerklæringen,Agenda 21 og strategien vedtaget af OECD’s Komité for Udviklingsbistand, Verdensbankens »Compre-hensive Development Framework« og IMF/Verdensbankens strategi for bekæmpelse af fattigdom,
O. der henviser til, at der klart savnes sammenhæng mellem udviklingspolitikken og andre af EU’s poli-
tikker, især på landbrugs- og handelsområdet, og holdningerne i de medlemsstater, der er repræsente-ret i de internationale finansieringsorganer, selv om EU i henhold til traktatens artikel 178 skal tagehensyn til de udviklingspolitiske målsætninger i forbindelse med gennemførelse af andre politikker,
som vil kunne have konsekvenser for udviklingslandene,
P. der henviser til, at der er et tvingende behov for klarhed med hensyn til EU’s tilrettelæggelse og finan-
siering af de bistandsprogrammer i perioden efter afslutningen af konflikter eller katastrofer, som ernødvendige efter den øjeblikkelige humanitære bistand, der ydes af ECHO,
Q. der henviser til, at handel, især bedre adgang til industrilandenes, herunder EU-landenes, markeder og
regional økonomisk integration spiller en afgørende rolle for økonomiske og sociale fremskridt iudviklingslandene, mens man i mere folkerige lande som Kina og Indien m.fl. må tage andre ogmere specifikke fremgangsmåder i anvendelse, idet der må tages højde for den komplicerede politiske,kulturelle og sociale situation,
R. der henviser til, at den fejlslagne konference i Seattle som et led i WTO’s millenniumsrunde bl.a. har
vist, at industrilandene skal være bedre forberedt til kommende forhandlingsrunder og tage hensyn tilsåvel den særlige sårbarhed af åbne økonomier i udviklingslande, der befinder sig i en liberaliserings-proces, og deres behov for differentieret behandling,
S. der henviser til, at globaliseringsprocesser, der er et resultat af liberaliseringspolitikker og teknologiske
fremskridt, skaber nye muligheder for udviklingslandene, men at globaliseringen i visse tilfælde har vistsig at have direkte negative konsekvenser for udviklingslandene i form af yderligere marginalisering pågrund af en uligevægtig handelsliberalisering, lav administrativ og teknologisk kapacitet og knowhowsamt manglen på stabile internationale lovrammer for finansmarkederne,C 277/132 DA 1.10.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
T. der henviser til, at den nye partnerskabsaftale, der er indgået mellem EU og AVS-landene (Cotonou-
aftalen), er et enestående og positivt eksempel på differentierede, ikke-gensidige regler for handelmellem Nord og Syd, kombineret med væsentlig økonomisk bistand,
U. der henviser til, at Cotonou-aftalen i vid udstrækning fastlægger væsentlige elementer af EU’s kom-
mende udviklingspolitik, såsom støtten til en bæredygtig udvikling, der fokuserer på mennesket, enfornuftig forvaltning af naturressourcerne og miljøet, fremme af demokratiet og de retsstatslige prin-
cipper, inddragelse af organisationer i civilsamfundet som vigtige partnere og aktører i udviklings- og
demokratiseringsprocessen, respekt for alle menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettighedersamt ligestilling mellem mænd og kvinder,
V. der henviser til, at bæredygtig økonomisk og social udvikling forudsætter en sund befolkning, og at
beskyttelse af den seksuelle og reproduktive sundhed og rettigheder på dette område i udviklingslan-dene derfor skal indgå som en prioritet i såvel EU’s udviklingspolitik som i den sundhedspolitik, derføres af de pågældende landes regeringer;
W. der henviser til, at 33,6 millioner mænd, kvinder og børn i dag lever med hiv/aids, hvoraf de 95% i
udviklingslandene, og at over halvdelen af alle nye tilfælde af hiv-smitte er unge under 25, som udgørden produktive del af befolkningen; der endvidere henviser til, at uddannelsessektoren og denproduktive sektor derfor vil blive hårdt ramt af produktivitetsforringelser som følge af hiv/aids-epidemien, som derfor udgør en stor trussel mod en bæredygtig social og økonomisk udvikling;
X. der henviser til, at den private sektor er den væsentligste kilde til vækst, beskæftigelse og statsindtægt,
og at det er nødvendigt at understøtte den på makro- og mikroøkonomisk plan for at tilskynde tilinvesteringer og udrydde fattigdommen i udviklingslandene,
Y. der henviser til, at det ligeledes er nødvendigt med en stærkadministration for at sk abe en sund og
bæredygtig økonomisk udvikling,
Z. der henviser til, at fattigdom kun kan udryddes, hvis dette indgår som en prioritet i udviklingslande-
nes interne politik, og at inddragelse af det civile samfund i planlægning og gennemførelse som lige-værdige og væsentlige aktører i udviklingsprocesserne er en afgørende faktor for, at udviklingsstrate-gierne kan lykkes,
AA. der henviser til, at Kommissionen bør inddrage de specifikke mål inden for fattigdomsbekæmpelse,
uddannelse, ligestilling mellem kønnene, spædbarns- og børnedødelighed, kvinders dødelighed i for-bindelse med fødsel, reproduktiv sundhed og miljø, som IMF, DAC, FN og Verdensbanken opstiller iden fælles publikation »A Better World for All« i EU’s egne udviklingspolitiske målsætninger;
AB. der henviser til, at udviklingssamarbejde skal indgå i udviklingen af den lokale kultur, hvis den skal
kunne accepteres af de befolkninger, som den skal komme til gode,
1. betragter Kommissionens meddelelse som grundlag for indgående drøftelse af rammerne for EU’s
udviklingspolitik, dens mål, strategi og planlægning;
EU’s udviklingspolitiske rammer
2. anser udviklingspolitikken for at være en væsentlig komponent i EU’s eksterne aktioner på linje med
handelspolitikken og den politiske dimension, eftersom marginaliseringen af økonomier, voksende fattig-dom og miljøforringelse i mange udviklingslande såvel som drastigt voksende migration, væbnede konflik-ter og pandemier på lang sigt vil få alvorlige destabiliserende virkninger for EU og dens borgeres velfærd;1.10.2001 DA C 277/133 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
3. er overbevist om, at medlemsstaternes udviklingspolitikker bør supplere EU’s udviklingspolitik; er
enigt i, at dette indebærer, at prioritetsområderne defineres klart, men understreger, at EU’s mulighederfor at intervenere, også i finansiel henseende, og dens kompetence i internationale forhandlinger i forbin-delse med udviklingsspørgsmål generelt og inden for de internationale organer, må styrkes;
4. påpeger, at Kommissionen som led i sine overvejelser vedrørende komplementaritet foreslår en
arbejdsdeling mellem EU’s og medlemsstaternes aktiviteter, men desværre ikke oplyser, hvilken form for
arbejdsdeling mellem EU og medlemsstaterne der skal fastlægges, eller hvilke metoder og midler der skaltages i brug i dette øjemed;
5. opfordrer i denne forbindelse Kommissionen og medlemsstaterne til at oprette en permanent task
force under tilsyn af Kommissionen, der skal beskæftige sig med koordination og komplementaritet mellemEU’s og medlemsstaternes udviklingspolitikker for at øge effektiviteten, undgå overlapning og styrke EU’sposition i de internationale organer; mener, at denne taskforce bør undersøge mulighederne for sam-ordning på et sektorbestemt grundlag og regelmæssigt aflægge beretning til Rådet (udvikling) om de pro-blemer, den har konstateret, og om de fremskridt, der er gjort for at løse disse;
6. mener, at Kommissionen på grundlag af nye bestemmelser fremover bør arbejde med budgetter for
udviklingssamarbejde, der strækker sig over en gennemførelsesperiode på tre år, idet ikke anvendte midlerføres tilbage til EU-budgettet for udviklingssamarbejde og følgelig kan anvendes til nye foranstaltninger ioverensstemmelse med konkrete målsætninger for Asien/Latinamerika, EUF og Sydafrika, som fastlagt afEuropa-Parlamentet for budgettet for 2001;
7. opfordrer Kommissionen og Rådet til at sikre sammenhæng mellem udviklingspolitikken og EU’s
øvrige politikker, som det er fastlagt i Traktatens artikel 178, og især til at enes om
udash regelmæssig, gennemsigtig og formaliseret kontrol, hvad angår overensstemmelse med de udviklings-
politiske mål, når der skal træffes afgørelser på relevante områder såsom handel, landbrug, energi,skoleuddannelse og erhvervsfaglig uddannelse, forskning og teknologisk udvikling, fiskeri, indvandring,asylpolitik, konfliktforebyggelse, sundhed, konkurrence, forbrugerbeskyttelse osv.,
udash en revision af EU’s landbrugspolitik for at sikre dens kompatibilitet med udviklingspolitiske mål og i
den forbindelse især afskaffe enhver form for EU-eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som kantænkes at have negative virkninger for landbrugssektoren i udviklingslandene,
udash åbning af EU’s markeder for samtlige varer fra de mindst udviklede lande i overensstemmelse med de
relevante bestemmelser i Cotonou-aftalen og dens fælleserklæring nr. XXIII;
udash fastlæggelse af målingsenheder, som for den tværgående kvalitetsgruppe (Quality Support Group) kan
danne grundlaget for konkrete overvejelser om kohærensartiklens nærmere indhold og udvidelse af detdisponible personale i Generaldirektoratet for Udvikling for at sikre koordineringen og gennemførelsenaf EU’s kohærenspolitik;
udash iværksættelse af undersøgelser af sammenhængen mellem handelsliberalisering og fattigdom;
8. betoner, at det er nødvendigt at gøre det muligt for udviklingslandene at udvikle sig til at være selv-
forsynende med fødevarer, navnlig ved at støtte deres krav herom i WTO-sammenhæng;
9. anmoder Kommissionen om inden for rammerne af samarbejdspolitikken at støtte og sikre overhol-
delse af henstillingerne fra De Forenede Nationers Komité mod Tortur (CAT) og andre relevante instanser,f.eks. Den Europæiske Komité til Forebyggelse af Tortur (CPT), De Forenede Nationers særlige rapportørom tortur og De Forenede Nationers Menneskerettighedskommission;
10. understreger behovet for indførelse af mere objektive kriterier for incitamenter/sanktioner, og
mener, at det i forbindelse med lande ramt af væbnede konflikter skal understreges, at sanktionerne skalforhindre, at civilbefolkningen kommer til at lide yderligere under disse konflikter;
11. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at fremme gennemførelsen af alle ILO-konventio-
nerne i samtlige lande for at hindre alle former for udnyttelse af de befolkninger, som er mest sårbare pågrund af underudvikling, og især ILO-konvention nr. C182 af 17. juni 1999 om forbud og omgåendeaktion til afskaffelse af de værste former for børnearbejde, samtidig med at passende foranstaltninger tilat sikre uddannelse af disse børn fremmes, at der samarbejdes om at opfylde de eksisterende behov forC 277/134 DA 1.10.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
uddannelse, og at der iværksættes en alternativ ordning med henblik på at skaffe økonomiske midler til
disse børns familier; erkender, at ansvaret for anvendelse af internationalt godkendte normer ligger bådehos virksomhederne og regeringerne, og glæder sig på baggrund heraf over Kommissionens initiativer medhenblik på at styrke den politiske dialog med udviklingslandene, at stille ressourcer til rådighed for over-vågning af internationale normer og at vurdere sin eventuelle rolle på dette område;
12. understreger betydningen af kvinders rolle i udviklingsprocesserne og opfordrer Kommissionen til
ud fra princippet om mainstreaming at medtage kønsaspektet i alle udviklingsprogrammer;
13. anmoder medlemsstaterne om at knytte visse betingelser til bistand til udviklingslande og indgåelsen
af handelsaftaler, herunder respekt for kvinders rettigheder;
14. opfordrer Rådet til at godkende integrationen af Den Europæiske Udviklingsfond i EU-budgettet for
at skabe en gennemsigtig samlet finansiel ramme for EU’s udviklingsbistand;
15. opfordrer Kommissionen og Rådet til at acceptere den nye struktur for kapitlet for udvikling i EU’s
budget, som blev foreslået af Parlamentet som led i budgetproceduren for 2001 med henblikpå at sk abeoverensstemmelse med den terminologi, der benyttes af OECD’s komité for udviklingsbistand;
16. mener, at EU’s udviklingsbistand i princippet bør være åben for samtlige udviklingslande, men at
man bør være særlig opmærksom på de fattigste og mindst udviklede lande; insisterer på, at udviklings-lande, der modtager støtte fra EU, bør prioritere de vedtagne udviklingsmål, især hvad angår udryddelse affattigdom;
17. mener, at der bør lægges særlig vægt på de fattige i landdistrikterne i betragtning af, at de er stærkt
afhængige af miljøet, og på behovet for at investere i programmer til erosionsbekæmpelse, genrejsning af
skove, vandforvaltning, osv., med henblik på at opretholde deres primære eksistensgrundlag;
18. understreger nødvendigheden af at støtte udviklingslandenes valutapolitikker for at hjælpe dem med
at etablere effektive og stabile valutasystemer med henblik på at opnå en konvertibel valuta;
Mål og prioriteter
19. støtter Kommissionens strategi, der går ud på, at udviklingspolitikken koncentreres om målet med
at udrydde fattigdom inden for de generelle rammer af EU’s eksterne relationer; understreger, at der ieffektive strategier for udryddelse af fattigdom skal lægges ligelig vægt på styrkelse af de sociale og sund-hedsmæssige infrastrukturer, de fattiges produktionskapacitet, dvs. adgang til jord, teknologi, uddannelse,lån, styrkelse af det sociale netværk og organisationsnetværket m.m.;
20. mener, at der er adskillige årsager til fattigdom, og at man derfor skal tage fat på årsagerne til
fattigdom frem for dens virkninger;
21. understreger i den forbindelse, at der i Unionens udviklingspolitik bør rettes særlig opmærksomhed
mod børns rettigheder, navnlig hvad angår adgang til skolegang for begge køn, sundhed og beskyttelsemod bl.a. børns tvungne deltagelse i væbnede konflikter eller for tidlig optagelse på arbejdsmarkedet, her-under navnlig i de former for arbejde, der udgør en alvorlig risiko for sundheden;
22. opfordrer Rådet til sammen med medlemsstaterne og det svenske formandskab at vedtage en tids-
plan for at hæve de enkelte medlemsstaters bidrag til udviklingsbistand til 0,7% af deres BNP;1.10.2001 DA C 277/135 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
23. konstaterer, at Kommissionen ikke fastlægger målelige mål i forbindelse med sin strategi for udryd-
delse af fattigdom; opfordrer Kommissionen til at foreslå sådanne mål under hensyntagen til målsætnin-gerne fra FN-konferencen i København i 1995, som blev bekræftet på den efterfølgende konference iGenève i 2000, samt til de konkrete målsætninger, Parlamentet fastlagde for 2001-budgettet, og opfordrerKommissionen til at tilpasse sine prioriteter til de konkrete målsætninger; gør især opmærksom på denplanlagte fordobling af midlerne til grundskoleundervisning og grundlæggende sundhedspleje;
24. går generelt ind for de foreslåede prioriteter for EU’s udviklingsbistand, men er af den faste over-
bevisning, at de altafgørende forudsætninger for en vellykket udviklingsproces ikke er til stede, nemlig
»adgangen til teknologier«, især på områderne informations- og kommunikationsteknologi og energi; hen-stiller derfor indtrængende til Kommissionen at lade disse elementer indgå i prioriteterne, fortrinsvist ved aterstatte »transport« med »kommunikation, transport og bæredygtig energi«; understreger endvidere, at enbæredygtig forvaltning af naturressourcerne og miljøet griber ind i hinanden, og henstiller til Kommis-sionen at give opbygningen af kapacitet på dette område højere prioritet;
25. mener, at EU’s udviklingspolitiske prioriteter bør vælges ud fra, hvorvidt de på kort og mellemlang
sigt forventes at kunne at bidrage væsentligt til udryddelse af fattigdom;
26. er overbevist om, at det er nødvendigt og haster med at nedsætte og, for de fattigste landes ved-
kommende, eftergive udlandsgælden, forudsat at de sparede beløb bruge udelukkende til at bekæmpe fat-tigdom, navnlig ved foranstaltninger i sundheds- og uddannelsessektorerne;
27. understreger grænserne for de initiativer, der blev taget på Køln-topmødet i 1999 til eftergivelse af
de højt forgældede fattige landes (HICP-landenes) gæld, som er en begyndelse, men som gennemføres forlangsomt og kun berører nogle få lande; understreger, at den specielle finansieringsfond PRGF (facilitet forfattigdomsreduktion og vækst) stadig ikke har modtaget de nødvendige bidrag fra alle medlemsstaterne;understreger, at det er tvingende nødvendigt, at alle medlemsstaterne og Unionen som helhed indgår enfælles forpligtelse og anlægger en fælles strategi på FN’s møde på højt plan om gæld, som afholdes i 2001;anmoder Kommissionen om at udarbejde et forslag til lokalt at gennemføre en kontraktlig omlægning af
gælden til fremme af nyttige og kontrollerbare investeringer til gavn for befolkningen;
28. minder om, at kampen mod fattigdom skal omfatte strategier, der tager sigte på at sætte de offent-
lige og private sektorer i udviklingslandene i stand til at opnå selvstændigt økonomisk potentiale og vækst;understreger, at dette omfatter samarbejde inden for videnskab og teknologi og opbygning af den relevanteinfrastruktur;
29. opfordrer Kommissionen til at hjælpe udviklingslandene med at skabe en iværksætterkultur ved at
fremme joint ventures mellem smv’er i Nord og Syd og opfordrer i den forbindelse indtrængende Kommis-
sionen til at overveje finansiering af en handelshøjskole, der navnlig tager sigte på uddannelseskravene forledere inden for den private og den offentlige sektor, og som også kunne varetage uddannelse af diploma-ter og handelsattachéer fra udviklingslande, der udstationeres på EU-landenes ambassader, for at fremmeudefra kommende investeringer og centrale rådgivningskontorer samt tiltrække investeringskapital og FDI(direkte udenlandske investeringer) for at bidrage til en positiv indstilling til erhvervslivet hos regeringerne ideres hjemlande; anmoder desuden Kommissionen om retningslinjer med hensyn til den rolle, som deprivate partnere, der er involveret i udviklingslandenes økonomiske, sociale, politiske og demokratiskeproces og i liberaliseringen, har;
30. anser støtte til udviklingslandene til opbygning af den institutionelle kapacitet (både centralt og i
yderdistrikterne, uden at forsømme decentralisering som et middel til at skabe og ansvarliggøre en klasse
af ledere og administratorer), god regeringsførelse og redelig forvaltning, herunder kontrollen med brug af
offentlige midler, for at være et grundlæggende element i EU’s bidrag til en bæredygtig udvikling og orga-niseret kamp imod fattigdom baseret på langtidsplanlægning;
31. opfordrer Kommissionen til at anvende mulighederne i EU’s offentlige indkøbsordninger til en mål-
rettet opbygning af kapaciteten inden for den private sektor på den sydlige halvkugle, bl.a. ved at tage deeksisterende offentlige indkøbsordninger og udash fremgangsmåder op til revision, således at de kan bidrage tilopbygning af kapacitet; opfordrer Kommissionen til at foretage yderligere undersøgelser og indhente erfa-C 277/136 DA 1.10.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
ringer om, hvorledes man kan udvikle den bedste fremgangsmåde inden for offentlige indkøb med henblik
på at støtte nationale strategier til bekæmpelse af fattigdom; opfordrer Kommissionen til at sikre, at rådgiv-ningskontorerne på den sydlige halvkugle systematisk inddrages i de tekniske samarbejdskontrakter;
32. anser skabelsen af sektorspecifikke programmer inden for uddannelse og sundhed, som forbedrer
dækning og kvalitet af og adgang til grundlæggende infrastruktur og tjenester under hensyntagen til delokale behov og de specifikke krav hos de mest sårbare og forfordelte, for at være et af de mest relevanteEU-bidrag til udryddelse af fattigdom på kort og mellemlang sigt og understreger nødvendigheden af øgetfinansiel støtte på disse områder gennem EU-budgettet og EUF ved anvendelse af proceduren for sektorielleprogrammer (swap), som tager udgangspunkt i de problemer, der skal løses;
33. mener, at adgang til almen uddannelse og erhvervsuddannelse er en grundlæggende rettighed og en
absolut betingelse for, at kvinderne kan deltage fuldt ud i udviklingsprocessen, og at analfabetismen inden2015 kan nedbringes med 50%;
34. mener, at forebyggelsen og behandlingen af hiv/aids, malaria og tuberkulose såvel som en nedbrin-
gelse af den uacceptabelt høje dødelighedsprocent blandt mødre og børn bør prioriteres ved at forbedreadgangen til primær og reproduktiv sundhedspleje, og mener, at bekæmpelsen af hiv/aids bør udgøre enintegreret komponent i EU’s udviklingspolitiske ramme for de seks centrale prioritetsområder; opfordrerderfor Kommissionen til at udvikle et stærkere rettighedsbaseret grundlag for programmerne inden forseksuel og reproduktiv sundhed;
35. anmoder om, at man for at bekæmpe HIV/AIDS-plagen og de deraf fremkaldte sygdomme anvender
princippet om at tildele gratis licenser til de stater, hvor fabrikation og markedsføring af egnet medicinfinder sted, i overensstemmelse med princippet om sundhedsmæssig nødstilstand;
36. understreger behovet for at iværksætte sundhedsprogrammer om seksualitet og reproduktion, der
især henvender sig til unge mellem 15 og 24 år, og som sikrer dem adgang til uddannelse, informationog sundhedspleje på disse områder; opfordrer Kommissionen til at optage handlingsplanen og ICPD+5-resolutionen fra UNGASS som en integreret del af klare udviklingspolitiske målsætninger;
37. der henviser til, at en af de vigtigste erfaringer fra internationalt arbejde med bekæmpelse af hiv/aids
er, at nationale kræfter må stå i spidsen for indsatsen, hvis den skal lykkes; henviser endvidere til, at der påstatsniveau i udviklingslandene derfor er behov for øgede bestræbelser og flere oplysninger med henblik påat nedbryde de tabuer og forbehold omkring hiv/aids, der eksisterer i mange lande og hos mange politi-kere;
38. påpeger, at sådanne programmer skal indgå i en makroøkonomisk politik, især i de udviklingslande,
der planlægger eller allerede er ved at gennemføre strukturelle reformer; opfordrer i den forbindelse Kom-missionen til at henlede opmærksomheden på de negative virkninger for sundheds- og uddannelsessekto-ren, som især rammer kvinder og unge piger, af gennemførelsen af strukturtilpasningspolitikkerne, somundertiden har undergravet tiltagene på sundhedsområdet ved at svække de nationale sundhedssystemer,der i stedet bør styrkes, da de er uundværlige i kampen mod alvorlige sygdomme; understreger derfor, atdet er vigtigt at indføre pålidelige og globale indikatorer for en vurdering af de fremskridt, der sker indenfor udbuddet af tjenester på sundhedsområdet, såvel som af virkningerne af den makroøkonomiske politikpå befolkningens helbredstilstand, især hos de fattigste af de fattige;
39. er enigt med Kommissionen i, at fødevaresikkerhed er et af de væsentligste elementer i enhver
strategi for udryddelse af fattigdom, da den henvender sig direkte til det store flertal af fattige i udviklings-landene, som lever i landdistrikter; understreger, at en sammenhængende politik for fødevaresikkerhed skalindgå som en del af en bæredygtig udvikling af landdistrikterne, der omfatter økonomiske, sociale, køns-specifikke og miljømæssige aspekter og skal tage sigte på at begrænse behovet for fødevarehjælp og skabeselvforsyning og eksportoverskud;
40. er enigt med Kommissionen i, at fuld integration af handelsdimensionen er absolut nødvendigt i
forbindelse med EU’s udviklingspolitik; understreger, at EU-støtten til udvikling af handels- og investering-spolitikker, styrkelse af den private sektors konkurrenceevne og regional økonomisk integration kanbidrage væsentligt til skabelse af vækst, indkomst og beskæftigelse i udviklingslandene, hvilket fører tiludryddelse af fattigdom og integration af udviklingslandene i verdensøkonomien; understreger vigtighedenaf, at liberalisering af handlen og investeringer i udviklingslandene skal ske under hensyntagen til udvik-1.10.2001 DA C 277/137 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
lingslandenes generelle skrøbelighed og i et tempo, som passer til deres skrøbelige økonomier; understreger
vigtigheden af, at denne liberalisering/integration sikrer en maksimering af de dynamiske langsigtede virk-ninger på samfundet, mens omkostningerne ved denne omstilling minimeres;
41. understreger vigtigheden af, at WTO’s regler og normer ændres, så der fuldt ud bliver taget højde
for bæredygtig udvikling og problemerne i udviklingslandene;
42. opfordrer Kommissionen til at gå i spidsen for en demokratisering af de multilaterale institutioner,
IMF, Verdensbanken og FN, med henblik på at skabe øget gennemsigtighed og styrke udviklingslandenes»stemme« i disse institutioner og deres mulighed for dermed at påvirke beslutningsprocesserne på interna-tionalt politiskniveau;
43. understreger nødvendigheden af at støtte kapacitetsopbygning hos partnere på den sydlige halv-
kugle med henblik på at fremme deres deltagelse i internationale politiske processer og forhandlinger oggøre dem mere kvalificerede hertil; opfordrer Kommissionen til at bidrage med substantiel økonomisk ogfaglig bistand for at sikre, at denne kapacitetsopbygning finder sted, således at udviklingslandene i højeregrad kan deltage på lige fod i de daglige aktiviteter i WTO, standardsættende organer og fremtidige multi-laterale forhandlinger om verdenshandlen;
44. understreger, at EU’s udviklingspolitik bør fokusere på at støtte udviklingen af landbrugsøkonomier
gennem en bæredygtig udnyttelse af udviklingslandenes naturressourcer, idet slutprodukterne skal havedirekte og uindskrænket adgang til EU-markederne; foreslår, at dette gøres gennem EU-investeringer ogprivate investeringer i landbrugsbaserede industrier, infrastruktur og uddannelse af personale samt tekno-
logioverførsel gennem joint ventures;
45. henviser på ny til sine gentagne opfordringer til kontinuitet i EU’s politik og opfordrer derfor Kom-
missionen og Rådet til at indføre bindende fælles bestemmelser for støtte baseret på tilskud såvel somaktiviteter inden for investeringsbanker udash f.eks. EIB og EBRD udash og nationale eksportkreditagenturer, såle-des at der indføres en fuldstændig og gennemskuelig revision af projekters indvirkning på miljøet, ogsåledes at de afspejler den bedste praksis og er i overensstemmelse med forpligtelserne i de internationaletraktater;
46. understreger nødvendigheden af at etablere og styrke garantifonde for at tiltrække private investe-
ringer og gennemføre en politik, der kan fremme de mikrokreditordninger og lokale »Peoples Banking«-initiativer, der er indført af blandt andet BRAC og Grameen Bank;
47. understreger nødvendigheden af at støtte opbygningen af en passende infrastruktur af informations-
og kommunikationsteknologier i udviklingslandene for at undgå, at udviklingslandene bliver yderligeremarginaliseret på grund af udelukkelse fra det globale informationssamfund; understreger især betydningenaf (trådløs) adgang til Internettet og de enorme muligheder, som dette indebærer, hvad angår fjernunder-
visning og sundhedsvæsen, jobskabelse, oprettelse af små virksomheder eller samarbejde via nettet etc. i
fattige landdistrikter; opfordrer derfor Kommissionen og Rådet til at acceptere informations- og kommuni-kationsteknologier som et yderligere prioriteret indsatsområde for EU’s udviklingspolitik;
48. understreger, at energi må betragtes som et område med et højt udviklingspotentiale, der griber ind
på mange andre områder, især udryddelse af fattigdom, eftersom energiforsyning er uundværlig for opfyl-delsen af de grundlæggende behov, såsom adgang til rent vand, lys i boliger, madlavning, sundhedstjenesterog uddannelse; opfordrer derfor Kommissionen til at støtte udformningen af en sammenhængende ogholdbar energistrategi i udviklingslandene, der prioriterer vedvarende energikilder og energibesparelserhøjt med henblikpå at forhindre en yderligere forøgelse af CO
2-emissionerne og for at lade bæredygtig
energiforsyning indgå i samtlige udviklingsprogrammer og -projekter;
49. mener, at øget finansiel støtte til opbygning af transportinfrastruktur kun på lang sigt bidrager til
økonomisk vækst og udryddelse af fattigdom og kræver store beløb i vedligeholdelsesomkostninger; mener,at disse penge kunne anvendes mere effektivt ved at give prioritet til infrastrukturprojekter, som er nød-vendige på kort og/eller mellemlang sigt for at opfylde uopsættelige behov på det sociale og økonomiskeområde;C 277/138 DA 1.10.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
50. anser det for vigtigt at støtte bestræbelserne på fornyet skovrejsning i de berørte områder og
bekæmpelse af ørkendannelse, bl.a. ved hjælp af programmer for beskyttelse og udvikling af de landsby-samfund, som forpligter sig til at arbejde for disse målsætninger;
51. opfordrer Kommissionen og Rådet til at betragte konfliktforebyggelse som en af grundpillerne i EU’s
udviklingspolitik, eftersom krig og væbnede konflikter hurtigt kan ødelægge årelange udviklingsbestræbel-ser; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at styrke kontrol- og informationsforanstaltningernefor at standse ulovlig våbenhandel med udviklingslandene samt at fremme en koordinering af indsatsen påinternationalt plan; opfordrer Kommissionen til at stille væsentlige finansielle og menneskelige ressourcertil rådighed for en forebyggende indsats og at udnytte den ekspertise, der er til stede hos delegationerne ide pågældende lande;
52. understreger, at fremme af menneskerettigheder, ligestilling mellem mænd og kvinder og beskyttelse
af miljøet er faste elementer i en udviklingspolitik; opfordrer Kommissionen til at optage disse tværgåendehensyn som et integreret led i samtlige EU’s udviklingspolitikker og -programmer samt inddrage diskussi-onen heraf i den politiske dialog med partnerne i Syd;
53. understreger, at kvinder spiller en afgørende rolle og er en vigtig ressource i en bæredygtig udvik-
ling, og opfordrer Kommissionen til at inddrage kvinder og tage behørigt hensyn til kvinders interesser ogkønsspørgsmål på ethvert stadium i planlægningen, gennemførelsen og evalueringen af udviklingssamar-bejdet; opfordrer Kommissionen til at fremme kvinders selvstændiggørelse samt deres aktive deltagelse iudviklingssamarbejdet såvel som i de politiske og sociale processer i deres land; understreger endvidere,at det med 2001-budgettet er blevet besluttet at afsætte midler til initiativer for at bekæmpe omskæringaf kvinder og opfordrer Kommissionen til så hurtigt som muligt at iværksætte de relevante finansierings-ordninger;
54. erkender, at handicappede, børn, ældre og medlemmer af religiøse og etniske mindretal bør spille
en vigtig rolle i udviklingen, og at beskyttelse og fremme af deres grundlæggende menneskerettigheder eren vigtig del af den demokratiske udvikling i hele verden;
55. opfordrer Kommissionen til at fremme forbedring af levevilkårene i samfundene i landdistrikterne
med henblik på at bremse tilflytningen til storbyerne, hvilket skaber en ond cirkel, der øger fattigdommen;
Gennemførelse og planlægning
56. understreger atter de synspunkter, der kommer til udtryk i dets beslutning af 30. november 2000
om reform af Kommissionen, og dens betydning for forbindelserne mellem Den Europæiske Union ogudviklingslandene, hvor det i princippet bifaldt planerne om at reformere RELEX-gruppen, men udtryktefrygt for, at den foreslåede adskillelse mellem politisk ansvar og strategisk planlægning kunne resultere i ennedprioritering af udviklingspolitikken inden for Kommissionen; opfordrer Kommissionen til at bevareudviklingspolitikken som et selvstændigt område og sikre den en fortsat stærk position inden for EU’ssamlede politikker;
57. mener, at man bør være varsom med hensyn til det voksende antal arbejdsgrupper, skønt det erken-
der betydningen af, at Kommissionen får stillet de nødvendige redskaber til rådighed til varetagelse af sineopgaver, og henstiller til denne, at den fastlægger og præciserer opgaverne for det nye organ for forvalt-ning af den eksterne bistand, herunder navnlig fordelingen af de berørte kommissionsmedlemmers opgaverfor at lette Europa-Parlamentets opfølgning;
58. anmoder Kommissionen om at sørge for fuldt samarbejde mellem Generaldirektoratet for Udvikling
og Generaldirektoratet for Forskning for at sikre, at der i fællesskabsfinansieret forskning tages hensyn tilindvirkningerne på udviklingsområdet; anmoder Kommissionen om at iværksætte en strategi for fagligbistand til udviklingslandene, således at de kan udvikle egne systemer til beskyttelse af den intellektuelleejendomsret;
59. understreger, at det er nødvendigt at fastholde, styrke og om nødvendigt genopbygge strukturer i
Kommissionen, som analyserer og undersøger udviklings- og samfundsproblemerne i et langsigtet perspek-tiv;1.10.2001 DA C 277/139 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001
60. understreger atter, at Kommissionen skal have tilstrækkeligt personale og ekspertise i forbindelse
med de tematiske spørgsmål til at sikre, at opgaverne i forbindelse med gennemgang, analyse, evalueringog udarbejdelse af forslag kan løses, og opfordrer til en væsentlig forøgelse af de menneskelige ressourcer;
61. understreger risikoen for, at beslutningen om at lægge management og finansiering af ngo’er i Syd
ind under Europe Aid vil bevirke, at ngo’erne i udviklingslandene ikke vil blive inddraget i den nødvendigepolitiske dialog, der går forud for gennemførelsen af programmerne; opfordrer derfor Kommissionen til atsikre, at ngo’er og andre organisationer i civilsamfundet i Syd bliver inddraget som vigtige og ligeværdigedeltagere i den fortsatte politiske dialog om udviklingssamarbejdet, og ikke blot i planlægnings- og gen-nemførelsesfasen af specifikke programmer;
62. mener, at de europæiske ngo’er er vigtige partnere for EU og medlemslandenes regeringer i den
udviklingspolitiske debat og gennemførelsen af programmer i udviklingslandene; opfordrer derfor Kommis-sionen til fortsat at støtte og inddrage de europæiske ngo’er som samarbejdspartnere i den politiske dialogog ikke blot som entreprenører, der udfører EU’s udviklingspolitik;
63. mener, at Kommissionen og Rådet på beslutningstidspunktet bør være mere åbne over for de anbe-
falinger, der fremsættes af ngo’erne og de sociale organisationer i forbindelse med udvikling;
64. bekræfter på ny sin støtte til den særlige udformning af det europæiske system for udviklingssam-
arbejde, som hovedsageligt bygger på frivilligt engagement og ngo’erne på udviklingsområdet, som følgerden europæiske befolknings indstilling og samtidig har et indgående kendskab til forholdene på stedet; ermeget foruroliget over de tendenser, der går i retning af at prioritere den kortsigtede udenrigspolitik højereend disse aktører;
65. understreger den betydning, der bør tillægges Europa-Parlamentets deltagelse i udarbejdelse af ret-
ningslinjerne og kontrollen med udviklingsprogrammerne;
66. støtter Kommissionens planer om decentralisering af opgaver, især til dens delegationer i udlandet,
og opfordrer til, at der snart forelægges et forslag, som bør drøftes indgående med samarbejdspartnerne,herunder især ngo’er og andre organisationer fra det civile samfund, som gennemfører sektorspecifikkeprogrammer; opfordrer Kommissionen til at specificere forholdene mellem EU, medlemslandene og udvik-lingslandene;
67. understreger nødvendigheden af at standardisere samtlige gennemførelsesprocedurer og udeluk-
kende skelne mellem dem på grundlag af støttemodtagernes status;
68. mener, at der er behov for en standardisering af de symboler, der bruges af de organisationer, der er
med til at yde EU-bistand;
69. opfordrer indtrængende Kommissionen til at sørge for tilstrækkelig administrativ og økonomisk
kapacitet til at udføre omstrukturerings- og genopbygningsarbejde i situationer efter katastrofer samtskabe klarhed omkring ansvarsfordelingen i »gråzonen« mellem humanitær bistand og strukturel udvik-lingsbistand;
70. anser partnerlandenes medansvar og et nært samarbejde med aktørerne i det civile samfund i for-
bindelse med planlægning og gennemførelse af EU’s udviklingspolitik som en uomgængelig forudsætningfor et partnerskabsorienteret og ikke-formynderisk udviklingssamarbejde;
*
**
71. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen og medlemsstaternes
regeringer.C 277/140 DA 1.10.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 1. marts 2001