31.5.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 132/5 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om undersøgelse af dyr og fersk kød for restkoncentrationer 
KOM(85) 192 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 8. maj 1985) 
(85/C 132/05) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro­
pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til Rådets direktiv 64/433/EØF af 
26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer vedrø­
rende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet (1), 
senest ændret ved direktiv 83/90/EØF (2), særlig ar­
tikel 4, 
under henvisning til Rådets direktiv 81/602/EØF af 
31. juli 1981 om forbud mod visse stoffer med hormonal 
virkning og mod stoffer med thyreostatisk virkning (3), 
særlig artikel 7, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I artikel 4, stk. 2, i direktiv 64/433/EØF er det med 
hensyn til undersøgelse af kød og dyr for restkoncentra­
tioner fastsat, at Rådet skal vedtage 
— kontrolforskrifterne, 
— tolerancerne for de i artikel 4, stk. 1, litra b), andet 
afsnit, i nævnte direktiv omhandlede stoffer, 
— hyppigheden af prøveudtagningen; 
i henhold til artikel 7 i direktiv 81/602/EØF skal med­
lemsstaterne drage omsorg for, at dyr på bedrifter, kød 
deraf og deraf fremstillede kødprodukter underkastes 
kontrol, og at bestemmelserne vedrørende denne kontrol 
vedtages af Rådet; 
(') EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 2012/64. 
C) EFT nr. L 59 af 5. 3. 1983, s. 10. 
(3) EFT nr. L 222 af 7. 8. 1981, s. 32. indførelsen af fællesskabsregler, der fastsætter detalje­
rede bestemmelser vedrørende kontrollen af dyr og fersk 
kød for restkoncentrationer vedrørende prøveudtag­
ningshyppigheden for dyr eller kød, vedrørende under­
søgelsen for restkoncentrationer samt vedrørende fast­
læggelsen af maksimumsgrænser for tilladte niveauer af 
restkoncentrationer af stoffer med farmakologisk virk­
ning og af deres omdannelsesprodukter samt af andre til 
kød overførte stoffer, der må antages at være sundheds­
farlige for mennesker, har til formål at beskytte menne­
skets sundhed og at fjerne de skranker for samhandelen 
inden for Fællesskabet med dyr, kød og kødprodukter, 
der følger af forskellene mellem medlemsstaternes sund-
hedsforskrifter; 
det er nødvendigt, at spørgsmålet vedrørende kontrollen 
i Fællesskabet af husdyr samt kød og kødprodukter heraf 
til konstatering af restkoncentrationer løses generelt; 
det bør fastsættes, at prøveudtagning i medlemsstaterne 
foretages officielt og efter fælles kriterier for de forskel­
lige grupper af relevante stoffer; prøverne bør undersø­
ges på officielt godkendte laboratorier; 
de nationale referencelaboratorier, der er udpeget i hen­
hold til artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 64/433/EØF, 
bør samordne de normer og analysemetoder, der anven­
des på deres respektive områder; for hver restkoncentra­
tion eller gruppe af relevante restkoncentrationer bør der 
udpeges et fællesskabslaboratorium, der varetager forbin­
delser med de nationale referencelaboratorier; 
kriterierne for laboratoriernes virksomhed bør senere 
fastlægges nærmere; , 
såfremt en undersøgelse afslører, at der forekommer 
restkoncentrationer, må der træffes fælles kontrolforan­
staltninger til at fastslå og fjerne årsagen til restkoncen­
trationen og til at sikre, at kød, hvori der konstateres 
restkoncentrationer, som overstiger det tilladte niveau, 
ikke går til konsum; 
der bør træffes foranstaltninger til at lette samarbejdet 
mellem medlemsstaterne ved gennemførelsen af denne 
kontrol og om nødvendigt til indførelse af samordnede 
foranstaltninger efter proceduren i forbindelse méd Den 
Nr. C 132/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31.5.85 
stående Veterinærkomité, som er nedsat ved Rådets af­
gørelse 68/361/EØF C); 
det er nødvendigt at overvåge de enkelte led i den kon­
trol, der gennemføres, navnlig som en funktion af de 
konstaterede resultater; 
det er nødvendigt at drage omsorg for ændring og, om 
nødvendigt, supplering af de tekniske bestemmelser 
vedrørende kontrol og prøveudtagningshyppighed under 
hensyn til ny viden og til den videnskabelige og tekniske 
udvikling; det er nødvendigt at drage omsorg for, at de 
nødvendige tilpasninger vedtages efter proceduren i for­
bindelse med Den stående Veterinærkomité; 
der bør indføres kontrolordninger på fællesskabsplan for 
at sikre, at bestemmelserne i dette direktiv gennemføres 
ensartet i alle medlemsstaterne — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at undersøgelsen af 
dyr og fersk kød for restkoncentrationer gennemføres i 
overensstemmelse med dette direktiv. 
Artikel 2 
Definitionerne i artikel 2 i direktiv 64/433/EØF gælder 
tilsvarende i dette direktiv. 
Desuden forstås i dette direktiv ved 
a) godkendt prøve: en af den kompetente myndighed 
med henblik på undersøgelse for den pågældende 
restkoncentration udtaget prøve med en henvisning til 
dyreart, vævstype, mængde, udtagningsmetode, em­
ballering og forsendelse samt oplysninger om oprin­
delse; 
b) godkendt laboratorium: et laboratorium, som af en 
medlemsstats kompetente myndigheder er godkendt 
til at undersøge en godkendt prøve for restkoncentra­
tioner; 
c) restkoncentration: rester af stoffer med farmakologisk 
virkning og af deres omdannelsesprodukter samt af 
andre til kød overførte stoffer, der må antages at 
være sundhedsfarlige for mennesker. 
Artikel 3 
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at 
a) godkendte prøver udtages af dyr og fersk kød til un­
dersøgelse på godkendte laboratorier for restkoncen­
trationer i overensstemmelse med bilaget; 
b) de i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra b), i 
direktiv 64/433/EØF udpegede nationale referencela­
boratorier samordner normer og analysemetoder for 
de enkelte restkoncentrationer eller grupper af rest­koncentrationer især med hensyn til specifikationerne 
for en godkendt prøve samt for analysemetoder, her­
under gennemførelse af regelmæssige sammenlig­
nende tests på delprøver udført af godkendte labora­
torier, samt overholdelse af de fastsatte tolerancer; 
c) for hver restkoncentration eller gruppe af restkoncen­
trationer varetager et fællesskabslaboratorium, som er 
udpeget i overensstemmelse med stk. 2, forbindelsen 
mellem de i litra b) omhandlede nationale reference­
laboratorier. 
2. Rådet fastsætter, på forslag af Kommissionen, kri­
terierne for autorisation af godkendte laboratorier, ud­
peger de i stk. 1, litra c), omhandlede laboratorier samt 
fastsætter disses beføjelser og betingelserne for deres 
virksomhed. 
3. Den i stk. 1 omhandlede undersøgelse for restkon­
centrationer udføres efter gennemprøvede og videnskabe­
ligt anerkendte metoder, navnlig de metoder, der er fast­
sat ved fællesskabsbestemmelser. 
Det skal være muligt at vurdere undersøgelsen for rest­
koncentrationer ved anvendelse af de referencemetoder, 
der er fastsat i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i di­
rektiv 64/433/EØF. 
Alle positive fund skal bekræftes af et officielt laborato­
rium, der anvender de ovennævnte referencemetoder. 
Artikel 4 
1. Påvises der ved undersøgelse af en godkendt prøve, 
der er udtaget i overensstemmelse med bilaget, restkon­
centrationer af forbudte stoffer eller restkoncentrationer 
af tilladte stoffer, der overstiger maksimumsgrænserne 
for tilladte niveauer, eller konstateres de i artikel 6, stk. 1 
og 2, omhandlede forhold, drager medlemsstaten omsorg 
for, at 
a) alle de fornødne oplysninger til identificering af dyre­
nes oprindelse, 
b) resultatet af undersøgelsen, 
straks indsendes til de kompetente myndigheder. 
2. De kompetente myndigheder drager derefter om­
sorg for, at der 
a) foretages en undersøgelse på oprindelsesbedriften for 
at fastslå årsagen til forekomsten af restkoncentratio­
ner; 
b) foretages en undersøgelse af, hvorfra de pågældende 
stoffer kommer, efter omstændighederne i distributi­
ons-, salgs-, transport-, håndterings-, oplagrings- og 
fremstillingsleddet. 
O EFT nr. L 255 af 18. 10. 1968, s. 23. 3. De kompetente myndigheder drager endvidere om­
sorg for, at 
31.5.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 132/7 
a) besætningen på oprindelsesbedriften og besætninger, 
der som følge af de i stk. 2 omhandlede undersøgelser 
kan antages at indeholde de pågældende restkoncen­
trationer, forsynes med et officielt mærke og under­
kastes passende undersøgelser; 
b) dyrene beslaglægges eller destrueres, hvis der ved un­
dersøgelsen påvises tilstedeværelse af forbudte stoffer; 
c) slagtning af de pågældende dyr til konsum forbydes, 
hvis der ved undersøgelsen påvises tilstedeværelse af 
restkoncentrationer af tilladte stoffer i mængder, der 
overskrider de i stk. 1 omhandlede grænseværdier, 
indtil det med sikkerhed kan fastslås, at mængden af 
restkoncentrationer ikke længere overskrider de god­
kendte grænser; denne periode kan i intet tilfælde 
være kortere end den tilbageholdelsestid, der er fast­
sat for stoffet; konstateres det imidlertid, at anvendel-
sesforskrifterne ikke er blevet fulgt, beslaglægges eller 
destrueres de pågældende dyr; 
d) dyrene ikke overdrages til andre, medens undersøgel­
sen pågår. 
4. Uanset bestemmelserne i stk. 3, litra c), kan dyr under 
slagteforbud slagtes inden forbudsperiodens udløb, hvis 
den kompetente myndighed senest en uge før den på­
tænkte slagtedag får meddelelse herom samt om slagte­
stedet. De officielt mærkede dyr skal ledsages til slagte­
stedet af en officiel dyrlægeattest, der indeholder -de i 
stk. 1, litra a), krævede oplysninger. 
Slagtekroppen af ethvert dyr, hvis slagtning anmeldes i 
henhold til bestemmelserne i første afsnit, undersøges of­
ficielt for den pågældende restkoncentration og tilbage­
holdes, indtil resultatet af undersøgelsen foreligger. 
5. Den kompetente myndighed drager indvidere om­
sorg for, at der på virksomheden eller på husdyrbrug i 
den region eller lokalitet, hvorfra virksomheden forsynes, 
undersøges supplerende prøver for det pågældende stof i 
overensstemmelse med det i bilaget fastsatte intensive 
overvågningssystem. 
Artikel 5 
Uanset artikel 4 skal den kompetente myndighed, hvis 
den får oplysninger, der tyder på forekomst af restkon­
centrationer, undersøge de pågældende dyr eller det på­
gældende ferske kød for forekomsten af disse restkon­
centrationer. 
Artikel 6 
1. Såfremt undersøgelser inden for en medlemsstats 
område viser udbredt forekomst af restkoncentrationer i 
dyr eller fersk kød, skal den pågældende medlemsstat in­
tensivere prøveudtagnings- og undersøgelsesforanstalt­
ningerne med hensyn til den omhandlede restkoncentra­
tion i overensstemmelse med bilaget. 2. Såfremt fund i en medlemsstat viser, at der er be­
hov for undersøgelse i en eller flere andre medlemsstater, 
underetter den pågældende medlemsstat de andre med­
lemsstater og Kommissionen herom. 
3. I overensstemmelse med fremgangsmåden i artikel 
10 kan der træffes foranstaltninger til samordning af de 
nødvendige undersøgelser. 
Artikel 7 
Medlemsstaterne giver hvert år Kommissionen og de 
øvrige medlemsstater udførlige oplysninger om foretagne 
undersøgelser og resultaterne af disse. 
Artikel 8 
1. Bestemmelserne i bilaget kan ændres eller suppleres 
efter fremgangsmåden i artikel 10. 
2. Som undtagelse fra artikel 3, stk. 1, litra a), og arti­
kel 6, stk. 1, kan der efter fremgangsmåden i artikel 9, 
efter anmodning og forelæggelse af alternative planer, 
anvendes en anden prøveudtagningshyppighed i med­
lemsstater 
— med små husdyrbestande, eller 
— med under 10 % bedrifter med over 20 dyr. 
Artikel 9 
1. Når der henvises til fremgangsmåden i denne arti­
kel, indbringer formanden enten på eget initiativ eller på 
begæring af en medlemsstat straks sagen for Den stående 
Veterinærkomité (herefter benævnt »komiteen«). 
2. I komiteen tildeles der medlemsstaternes stemmer 
vægt i henhold til traktatens artikel 148, stk. 2. Forman­
den deltager ikke i afstemningen. 
3. Kommissionens repræsentant forelægger et udkast 
til de foranstaltninger, der skal træffes. Komiteen afgiver 
udtalelse om disse foranstaltninger inden for en tidsfrist, 
der fastsættes af formanden under hensyntagen til, hvor 
meget sagen haster. Udtalelsen vedtages med et flertal på 
femogfyrre stemmer. 
4. Kommissionen vedtager foranstaltningerne og 
iværksætter dem omgående, hvis de er i overensstem­
melse med komiteens udtalelse. Hvis de ikke er i over­
ensstemmelse med komiteens udtalelse, eller hvis der 
ikke foreligger nogen udtalelse, forelægger Kommissio­
nen straks Rådet forslag til de foranstaltninger, der skal 
træffes. Rådet vedtager foranstaltningerne med kvalifice­
ret flertal. 
Hvis Rådet ikke har truffet afgørelse inden tre måneder 
efter forelæggelsen af forslaget, vedtager Kommissionen 
Nr. C 132/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31.5.85 
de foreslåede foranstaltninger og iværksætter dem om­
gående, medmindre Rådet med simpelt flertal udtaler sig 
mod dem. 
Artikel 10 
1. Når der henvises til fremgangsmåden i denne arti­
kel, indbringer formanden enten på eget initiativ eller på 
begæring af en medlemsstat straks sagen for komiteen. 
2. I komiteen tildeles der medlemsstaternes stemmer 
vægt i henhold til traktatens artikel 148, stk. 2. Forman­
den deltager ikke i afstemningen. 
3. Kommissionens repræsentant forelægger et udkast 
til de foranstaltninger, der skal træffes. Komiteen afgiver 
udtalelse om disse foranstaltninger i løbet af to dage. 
Udtalelsen vedtages med et flertal på femogfyrre stem­
mer. 
4. Kommissionen vedtager foranstaltningerne og 
iværksætter dem omgående, hvis de er i overensstem­
melse med komiteens udtalelse. Hvis de ikke er i over-
1. ensstemmelse med komiteens udtalelse, eller hvis der 
ikke foreligger nogen udtalelse, forelægger Kommissio­
nen straks Rådet forslag til de foranstaltninger, der skal 
træffes. Rådet vedtager foranstaltningerne med kvalifice­
ret flertal. 
Hvis Rådet ikke har truffet afgørelse inden femten dage 
efter forelæggelsen af forslaget, vedtager Kommissionen 
de foreslåede foranstaltninger og iværksætter dem om­
gående, medmindre Rådet med simpelt flertal udtaler sig 
mod dem. 
Artikel 11 
Medlemsstaterne sætter de fornødne love eller admini­
strative forskrifter i kraft for senest den 1. april 1986 at 
efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kom­
missionen herom. 
BILAG 
PRØVEUDTAGNING — RESTKONCENTRATIONER 
KAPITEL I 
Prøveudtagningens hyppighed vil være baseret på følgende generelle grupper af stoffer, dyrebestande 
og variable kriterier: 
Restkoncentrationsgrupper 
Gruppe I a) stilbener, stilbenderivater, salte og estere af disse; 
b) thyreostatika. 
Gruppe II Andre stoffer med østrogen, androgen eller gestagen virkning, der anvendes til opfed­
ning. 
Gruppe III Chloramphenicol, antibiotika, sulfonamider og andre antimikrobielle stoffer. 
Gruppe IV Pesticider 
— Chlorholdige organiske forbindelser — herunder PCB. 
Gruppe V Tungmetaller 
— bly, — antimon, 
— cadmium, — kobber, 
— kviksølv, — zink, 
— arsen, — nikkel, 
— selen, — chromium. 
Gruppe VI Endo- og elektroparasitiske stoffer. 
Gruppe VII Beroligende stoffer og Beta-blokerende stoffer. 
Gruppe VIII a) anden veterinærmedicin; 
b) andre stoffer. Artikel 12 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
BILAG 
- RESTKONCENTRATIONER 
EPITEL I 
t på følgende generelle grupper af stoffer, dyrebestande 
alte og estere af disse; 
ndrogen eller gestagen virkning, der anvendes til opfed­
sulfonamider og andre antimikrobielle stoffer. 
rbindelser — herunder PCB. 
er, 
>1, 
nium. 
>ffer. 
akerende stoffer. 
31.5.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 132/9 
2. Grupper af dyrebestande 
Gruppe I Kvæg 
Gruppe II Svin 
Gruppe III Får og geder 
Gruppe IV Enhovede dyr 
3. Betingelser for prøveudtagning samt randomisering 
a) Medlemsstaterne drager omsorg for, at officielle prøver udtages af dyr og kød til officiel undersø­
gelse i overensstemmelse med det relevante prøveudtagningssystem og nedenstående variable krite­
rier; udtagningen af prøverne behandles fortroligt og sker ved tilfældig udvælgelse. 
b) Variable kriterier 
Der tages hensyn til 
i) den gældende lovgivning vedrørende anvendelsen af de stoffer, der er anført i de ovenfor 
nævnte restkoncentrationsgrupper, især forbud mod anvendelse og tilladelse til anvendelse; 
ii) faktorer, der kan tilskynde til anvendelse; 
iii) den pågældende dyrebestand med hensyn til 
— bestandens samlede størrelse, 
— bestandsgruppernes homogenitet, 
— dyrenes alder, især med hensyn til stoffer i gruppe IV og V, 
— dyrenes køn, især med hensyn til stoffer i gruppe I, 
iv) bedrifternes miljømæssige placering, nemlig 
— regionale forskelle, 
— i forhold til industri, især for stoffer i gruppe IV og V, 
— i forhold til agerbrug, især for stoffer i gruppe IV; 
v) driftssystemer, herunder 
— intensive enheder, 
— opfedningssystemer, især med hensyn til stoffer i gruppe I og II, 
— husdyrbrugssystemer, især fodringssystemer og foranstaltninger til beskyttelse af dyresund­
heden; 
vi) formodning om problemer, som der er kendskab til på grund af sygehistorie, og andre tegn på, 
at der foreligger problemer; 
vii) den fornødne forbrugerbeskyttelse alt efter det pågældende stofs art og toksicitet. 
4. Prøveudtagningssystem 
Medlemsstaterne anvender for hver gruppe stoffer og på grundlag af det relevante statusniveau og de 
for deres område relevante variable kriterier et prøveudtagnings- og undersøgelsessystem i overens­
stemmelse med bestemmelserne i efterfølgende kapitel. 
KAPITEL II 
PRØVEUDTAGNING — NIVEAUER OG HYPPIGHED 
5. Gruppe I a (stilbener, stilbenderivater, salte og estere af disse) 
Medlemsstaterne udtager prøver med en hyppighed mindst svarende til hyppigheden på niveau II det 
første år efter vedtagelsen af dette direktiv. 
Niveau I (undersøgelse) 
a) medlemsstaterne drager omsorg for, at der hvert år uduges prøver af slagtekvægsbestanden med en 
hyppighed, der mindst giver 95 % garanti for, at der forekommer restkoncentrationer i mindre end 
1 % af slagtekvægsbestanden, hvis ingen prøver er positive; 
Nr. C 132/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31.5.85 
b) hvis en enkelt positiv prøve bekræftes officielt efter ovennævnte prøveudtagning, kontrollerer med­
lemsstaterne omfanget af eventuelle restkoncentrationer med prøveudtagningshyppigheden på ni­
veau II. 
Niveau II (kontrol) 
a) medlemsstaterne drager omsorg for, at der hvert år udtages prøver af slagtekvægsbestanden med en 
hyppighed, der mindst giver 99,9 % garanti for, at der forekommer restkoncentrationer i mindre 
end 1 % af slagtekvægsbestanden, hvis ingen prøver er positive; 
b) hvis en enkelt positiv prøve bekræftes officielt efter ovennævnte prøveudtagning, måler medlemssta­
terne omfanget af eventuelle restkoncentrationer med prøveudtagningshyppigheden på niveau III; 
c) hvis der efter udtagning af prøver med den i litra a) nævnte hyppighed ikke officielt bekræftes 
positive prøver i to på hinanden følgende år, kan medlemsstaterne udtage prøver med hyppigheden 
på niveau I. 
Niveau III (måling) 
a) medlemsstaterne drager omsorg for, at der hvert år udtages prøver af slagtekvægsbestanden med en 
hyppighed, der mindst giver 99,9 % garanti for, at der forekommer restkoncentrationer i mindre 
end 0,5 % af slagtekvægsbestanden, hvis ingen prøver er positive; 
b) efter den ovennævnte årlige prøveudtagning 
— fortsætter medlemsstaterne med at udtage prøver med den i litra a) nævnte hyppighed, hvis en 
enkelt positiv prøve bekræftes officielt, 
— udtager medlemsstaterne prøver med hyppigheden på niveau IV, hvis mere end én positiv prøve 
bekræftes officielt, 
— udtager medlemsstaterne prøver med hyppigheden på niveau II, hvis ingen positive prøver be­
kræftes officielt. 
Niveau IV (intensivt) 
a) medlemsstaterne drager omsorg for, at der hvert år udtages prøver af slagtekvægsbestanden med 
den på niveau III, litra a), nævnte hyppighed; medlemsstaterne drager omsorg for, at der årligt 
udtages prøver af bestanden af andet kvæg end slagtekvæg med den på niveau II, litra a), nævnte 
hyppighed; 
b) endvidere drager medlemsstaterne omsorg for, at der for hver positiv prøve, der er bekræftet offici­
elt under den foregående prøveudtagning på niveau III, i hvert enkelt tilfælde hvert år også udtages 
prøver af slagtekvægsbestanden i samme oprindelsesområde med en hyppighed, der mindst giver 
99,9 % garanti for, at der forekommer restkoncentrationer i mindre end 1 % af slagtekvægsbestan­
den i området, hvis ingen prøver er positive; 
c) hvis der officielt er bekræftet positive prøver i mere end ét område i samme region under den 
foregående prøveudtagning på niveau III, drager medlemsstaterne omsorg for, at der ud over den 
ovennævnte prøveudtagning hvert år udtages prøver af slagtekvægsbestanden i regionen med den i 
litra b) nævnte hyppighed. 
d) ovennævnte prøveudtagning fortsætter, indtil der i løbet af ét år ikke officielt bekræftes mere end 
en enkelt positiv prøve; i dette tilfælde kan medlemsstaterne fortsætte prøveudtagningen med hyp­
pigheden på niveau III. 
6. Gruppe I b (Thyreostatika) 
Medlemsstaterne udtager prøver mindst på de niveauer og med den hyppighed, der er fastsat for stof­
fer i gruppe I a. Det første år efter vedtagelsen af dette direktiv kan hyppigheden på niveau I anvendes. 
7. Gruppe II 
a) Trenbolon og zeranol 
medlemsstaterne udtager prøver mindst på de niveauer og med den hyppighed, der er fastsat for 
stoffer i gruppe I a; 
b) Østradiol 17B, testosteron og progesteron 
medlemsstaterne drager omsorg for, at der udtages prøver af fedekvægbestanden hvert år med den 
hyppighed, der er fastsat for stoffer i gruppe III; 
der skal for hver prøve foretages en undersøgelse for i hvert fald de stoffer, der er atypiske for det 
pågældende dyrs køn og fysiologiske status. 
31.5.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 132/11 
8. Gruppe III — Chloramphenicol, antibiotika, sulfonamider og lignende antimikrobielle stoffer 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at der udtages prøver på et niveau og med en hyppighed, der 
mindst svarer til følgende: 
Niveau I (Kontrol) 
a) medlemsstaterne drager omsorg for, at der ved tilfældig udvælgelse udtages prøver af de bestande 
og dyrearter på deres område, der frembyder størst formodning om restkoncentrationsproblemer, 
under hensyntagen til de i kapitel I nævnte variable kriterier, især sygehistorie, alder, køn og drifts­
systemer; der udtages hvert år prøver af den identificerede bestand med en hyppighed, der mindst 
giver 99,9 % garanti for, at der forekommer restkoncentrationer i mindre end 1 % af bestanden, 
hvis ingen prøver er positive; 
b) hvis der efter ovennævnte prøveudtagning officielt bekræftes positive prøver i over 0,5 % af de 
undersøgte prøver, drager medlemsstaterne omsorg for, at prøveudtagningshyppigheden på niveau 
II anvendes. 
Niveau II (måling) 
a) medlemsstaterne drager omsorg for, at der hvert år udtages prøver af hver af de pågældende be­
stande med en hyppighed, der mindst giver 99,9 % garanti for, at der forekommer restkoncentrati­
oner i mindre end 0,5 % af bestanden, hvis ingen prøver er positive; 
b) efter den årlige prøveudtagning 
— udtager medlemsstaterne prøver med hyppigheden på niveau III, hvis der officielt bekræftes 
positive prøver i over 0,5 % af de undersøgte prøver, 
— kan medlemsstaterne udtage prøver med hyppigheden på niveau I, hvis der officielt bekræftes 
positive prøver i under 0,5 % af de undersøgte prøver. 
Niveau III (intensivt) 
a) medlemsstaterne drager omsorg for, at der hvert år udtages prøver af den pågældende bestand med 
den på niveau III, litra a), nævnte hyppighed; 
b) endvidere drager medlemsstaterne omsorg for, at der for hver positiv prøve, der er officielt bekræf­
tet under den foregående prøveudtagning på niveau II, i hvert enkelt tilfælde hvert år også udtages 
prøver af den pågældende husdyrbestand i samme oprindelsesområde med en hyppighed, der mindst 
giver 99,9 % garanti for, at der forekommer restkoncentrationer i mindre end 1 % af bestanden i 
området, hvis ingen prøver er positive; 
c) hvis der officielt er bekræftet positive prøver i mere end ét område i samme region under den 
foregående prøveudtagning på niveau II, drager medlemsstaterne omsorg for, at der ud over den 
ovennævnte prøveudtagning hvert år udtages prøver af den pågældende bestand i regionen med den 
i litra b) nævnte hyppighed; 
d) ovennævnte prøveudtagning fortsætter, indtil der i løbet af ét år officielt bekræftes positive prøver i 
under 0,5 % af den pågældende bestand; i dette tilfælde kan medlemsstaterne fortsætte prøveudtag­
ningen med hyppigheden på niveau II. 
Supplerende undersøgelse 
a) ud over prøveudtagning på ovenstående niveauer drager medlemsstaterne omsorg for, at der også af 
hver af de bestande af dyrearter, der ikke er omfattet af prøveudtagning på disse niveauer, udtages 
prøver til undersøgelse for restkoncentrationer; der udtages hvert år prøver af hver identificeret 
bestand med en hyppighed, der mindst giver 99,9 % garanti for, at der forekommer restkoncentra­
tioner i mindre end 1 % af bestanden, hvis ingen prøver er positive; 
b) hvis der ved ovennævnte prøveudtagning i en bestandsgruppe officielt bekræftes positive prøver, der 
forholdsmæssigt ligger over det, der er konstateret i grupper, der allerede er identificeret, erstattes 
sidstnævnte med førstnævnte, medmindre sidstnævnte har givet positive prøver i over 0,5 % af de 
undersøgte prøver, i hvilket tilfælde førstnævnte føjes til sidstnævnte; gruppen skal også tilføjes, hvis 
der efter prøveudtagningen officielt bekræftes positive prøver i mere end 0,5 % af de undersøgte 
prøver. 
Nr. C 132/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 5. 85 
9. Gruppe IV — Pesticider 
a) medlemsstaterne drager omsorg for, at der i hvert fald årligt udtages prøver fra hver af de i gruppe 
I, II og III omhandlede arter med en hyppighed, som giver mindst 99,9 % sikkerhed for, at der er 
restkoncentrationer i mindre end 5 % af bestanden, hvis ingen prøver er positive; 
b) foruden anvendelsen af artikel 4 foretages der efter den årlige prøveudtagning analyse af 
laboratorieresultaterne af alle de undersøgte officielle prøver; det skal ved analysen fastlægges, 
hvorledes de fundne totalniveauer fordeler sig, således at der kan foretages en sammenligning mel­
lem mindst fire lige store dele af det pågældende område og med de niveauer, der blev fundet ved 
den foregående årlige prøveudtagning; 
såfremt der ved ovennævnte analyse viser sig tegn på enten en signifikant generel forøgelse i forhold 
til tidligere år eller en signifikant ændring af de fundne niveauer henimod grænseværdierne, drager 
medlemsstaterne omsorg for, at der træffes alle de fornødne forholdsregler for at identificere og 
reducere de fundne niveauer. 
10. Gruppe V — Tungmetaller 
a) medlemsstaterne drager omsorg for, at der i hvert fald for bly, kadmium, kviksølv og arsen — og 
selen, når brugen heraf i foderstoffer er tilladt — årligt udtages prøver fra dyrebestanden med en 
hyppighed, som giver mindst 95 % sikkerhed for, at der er restkoncentrationer i mindre end 1 % af 
bestanden, hvis ingen prøver er positive; 
b) efter den årlige prøveudtagning anvendes bestemmelserne for gruppe IV-stoffer under litra b).