DA    DA  
 EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 15.11.2011 
SEK(2011) 1365 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUME AF KONSEKVENSANALYSE 
 
Ledsagedokument til 
 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om programmet for retlige 
anliggender for peri oden 2014 til 2020 
 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om programmet for rettigheder 
og unionsborgerskab for perioden 2014 til 2020 
{KOM(2011) 758 endelig} 
{KOM(2011) 759 endelig} 
{SEK(2011) 1364 endelig}  
 
DA 2   DA I den finansielle ramme for 2007-2013 finansiere s området for retfærdighed, rettigheder og 
borgerskab gennem seks programmer: civilret (JCIV),  strafferet (JPEN), grundlæggende 
rettigheder og EU-borgerskab (FRC),  Daphne III (DAP),  forebyggelse af 
narkotikamisbrug og inform ation af offentligheden  (DPIP) samt afdelingerne 
antidiskrimination og mangfoldighed  og ligestilling under programmet for beskæftigelse 
og social solidaritet (PROGRESS).  
1. PROCEDURESPØRGSMÅL OG HØRING AF INTERESSEREDE PARTER  
Der blev foretaget midtvejsevalueringer  af de igangværende programmer som forberedelse 
til forslagene for 2014-2020. Resultaterne af ev alueringerne af JCIV , JPEN, FRC, DAP og 
DPIP er allerede offentliggjort. PROGRESS bl ev evalueret ved hjælp af programmets årlige 
resultatrapporter, og udbyttet heraf blev suppleret med de foreløbige resultater af 
midtvejsevalueringen af programmet. 
Der blev afholdt en offentlig  høring af interesserede parter  om den fremtidige finansiering 
på området for retfærdighed, rettigheder og lig hed fra den 20. april til den 20. juni 2011. Der 
indkom bidrag fra 187 respondenter (37 enke ltpersoner og 150 organisationer). Der var 
generelt anerkendelse af, at EU gav en merværdi på alle finansierede områder, og der blev 
givet udtryk for, at der var brug for en forenklin g af forvaltningen og procedurerne. De fleste 
af de foreslåede foranstaltninger fik positive ord med på vejen, og der var enighed om de foreslåede typer af aktiviteter og gennemførelse smekanismer. En offentlig høring om en 
eventuel efterfølger til PROGRESS blev afholdt i perioden 4. april-27. maj 2011. 
Høringen af styregruppen for konsekvensanalyse  med deltagelse fra LS, SG, BUDG, 
EMPL, HOME, SANCO, COMM, EAC, COMP og MARKT blev igangsat den 20. maj 2011. Der blev indkaldt til møde to gange, og høringen foregik parallelt med de sidste faser af udarbejdelsen af konsekvensanalysen. 
2. D
ET NUVÆRENDE FINANSIERINGSSYSTEM  
Inden for den indeværende finansielle ra mme for 2007-2013 er der vedtaget seks 
finansieringsprogrammer til støtte for EU's politik for området retf ærdighed, rettigheder og 
lighed med et forholdsvis lille samlet  budget på 791 mio. EUR  for hele perioden. De 
gennemføres ved centraliseret direkte forvaltning gennem årli ge programmer og tre typer 
foranstaltninger: tværnationale projekter (aktiv itetsstøtte), støtte ti l ngo'er (driftsstøtte) og 
Kommissionens initiativer. Det drej er sig om følgende programmer: 
• programmet  for civilret (JCIV) – 109,5 mio. EUR (2007-2013) 
• programmet  for strafferet (JPEN) – 199,3 mio. EUR (2007-2013) 
• programmet for grundlæggende rettigheder og EU-borgerskab  (FRC) – 
97,25 mio. EUR (2007-2013)  
• Daphne III- programmet  (DAP) – 121,43 mio. EUR (2007-2013) 
• programmet for forebyggelse af narkotikamisbrug og information af offentligheden  
(DPIP) – 22,35 mio. EUR (2007-2013) 
 
DA 3   DA • afdelingerne antidiskrimination og mangfoldighed  og ligestilling under PROGRESS -
programmet – 241,52 mio. EUR (2007-2013), dvs. 35 % af det samlede PROGRESS-budget.  
3. P
ROBLEMSTILLING  
Som bekræftet af Stockholm-progr ammet er udviklingen af et område med frihed, 
sikkerhed og retfærdighed  fortsat en prioritet for Den Europæiske Union . Selv om der 
allerede er sket betydelige fremskridt på området, står Europa stadig over for 
udfordringer , som bør tackles under ét.  
Politiske udfordringer 
Det retlige samarbejde i civile sager og straffesager  er stadig utilstrækkeligt. Adgangen til 
domstolene skal sikres, forbrugerretti ghederne skal håndhæves, og forskellene i 
medlemsstaternes aftaleret skal der gøres noget ved. Med hensyn til straffeloven skal gennemførelsen af de bestående instrumenter forbedres, og en  ordentlig behandling af vidner 
står højt på dagsordenen. På det straffe retlige område kræver forebyggelsen af 
narkotikarelateret kriminalitet  en langsigtet, integreret og tv ærfaglig indsats på EU-plan.  
EU-borgerskab  er nu fast forankret i EU's primære ret og er blevet udbredt  i den afledte ret. 
Imidlertid støder EU-borgere stadig på vans keligheder, når de udøver disse rettigheder. 
Manglen på information betragtes af EU-bor gerne som en af de største hindringer for 
pendling over grænsen og for udøvelsen  af deres ret til fri bevægelighed. 
Folk nærer stor interesse for og har høje forven tninger til håndhævelsen af EU's charter om 
grundlæggende rettigheder . Imidlertid er der ofte misfor ståelser med hensyn til chartret og 
de situationer, hvor det fi nder anvendelse, og hvor de t ikke gør. På området barnets 
rettigheder  er der særlig stor mangel på oplysning.  
Trods bemærkelsesværdige fremskridt mod lighed mellem mænd og kvinder  er der fortsat 
stor ulighed både gl obalt og på EU-plan. Vold mod kvinder  er stadig et af  de værste udtryk 
for denne ulighed.  
Diskriminering  opleves jævnligt af en stor del af befolkninge n i EU. Europæerne er 
imidlertid ikke tilstrækkelig bevidste om deres rettigheder i tilfælde af, at de bliver offer for 
diskrimination eller chikane. 
EU har tiltrådt FN's konvention om handicappedes  rettigheder. Handicappede nyder dog 
endnu ikke i fuld udstrækning de rettigheder og grundlæggende rettigheder, der er forankret i 
konventionen.  
Finansieringens rolle  
Finansieringens rolle er at st øtte EU's lovgivningsarbejde og politikker. De specifikke 
problemer, der kræver finansiering, er: 
– utilstrækkeligt kendskab til EU's regelvær k og EU's politikker hos de mennesker, hvis 
rettigheder hidrører herfra  
– utilstrækkeligt kendskab til EU's regelværk og EU's politikker hos jurister, hvilket fører til 
inkonsekvent og utilstrækkelig anvende lse af EU's love og politikker 
 
DA 4   DA – utilstrækkeligt samarbejde og udveksling af information på tværnationalt niveau og mangel 
på gensidig tillid mellem myndighede r, f.eks. inden for retsvæsenet 
– behov for konkret information, beviser, afdækni ng og god praksis vedrørende situationen og 
behovene i felten med det formål levere input til udviklingen af EU's lovgivning og politikker. 
Som følge heraf bør finansieringen være fokuseret  på områder, hvor den kan generere en klar 
merværdi:  
• Den bør øge lovgivningens virkningsfuldhed  ved at støtte: 
• informations- og oplysningsaktiviteter  
• uddannelse og kapacitetsopbygning for jurister og andre fagfolk. 
• Finansieringen spil ler en central rolle for at fremme tværnationalt samarbejde  gennem:  
• styrkelse af netværk  
• grænseoverskridende samarbejde om håndhævelse. 
• Desuden skal finansieringen støtte:  
• forskning, analyse og andre støtteaktiviteter  for at skaffe lovgiveren klare og 
detaljerede oplysninger om probl emerne og situationen i felten. 
Finansieringsaktiviteternes relevans,  virkningsfuldhed og effektivitet 
I overensstemmelse med Kommissionens meddele lse om "Et budget for Europa 2020" skal 
budgettet være hurtigt at mobiliser e og let at tilpasse til de igangværende politiske tendenser, 
dvs. det skal rumme fleksibilitet . Dette hæmmes i øjeblikket af den fragmenterede tilgang , 
som skyldes opdelingen i seks separate progra mmer. Denne struktur fører endvidere til 
finansiering af overlappende  aktiviteter, som modvirker det nødvendige fokus på politiske 
prioriteter , der er identificeret for alle seks programmer.  
Midtvejsevalueringerne har bekr æftet programmernes samlede virkningsfuldhed , men der er 
også afdækket problemer såsom udvanding , hvor midlerne er drysset ud over mange små 
projekter med begrænset virkning og EU-dimensi on. Selv om finansieri ngen tildeles til en 
lang række projekter, er der ingen ligevægt i den geografiske spredning  blandt de 
organisationer, som modtager støtte. Der herske r enighed i midtvejseval ueringerne om, at der 
bør gøres mere for at forbedre udbredelsen og udnyttelsen af resultater og udbytte af de 
finansierede aktiviteter. Forbedringen af udbredelsen følges med forbedringen af 
evalueringen og tilsynet .  
Midtvejsevalueringerne og den offen tlige høring understregede, hvad angår effektivitet , at de 
procedurer, som ansøgerne skal følg e, er komplekse og bureaukratiske . Fra et 
forvaltningsmæssigt synspunkt udløser mangedobli ngen af procedurer på grund af de seks 
forskellige programmer en stor administrativ byrde for Kommissionen . Mangedoblingen 
af procedurer og den store admini strative byrde bidrager til at øge længden af procedurerne .  
 
DA 5   DA 4. EU' S RET TIL AT HANDLE  
EU's ret til at handle hidrører fra bestemte artikler i TEUF:  
Under afsnit V:  
• samarbejde om civilretlige spørgsmå l (artikel 81, st k. 1 og 2, i TEUF) 
• retligt samarbejde i straffesag er (artikel 82, stk. 1, i TEUF) 
• kriminalitetsforebyggelse (artikel 84 i TEUF). 
Uden for afsnit V: 
• ikke-forskelsbehandling (artikel 19, stk. 2, i TEUF) 
• unionsborgerskab (artikel 21, stk. 2, i TEUF) 
• det indre marked (artikel 114 i TEUF) 
• folkesundhed (artikel 168 i TEUF) 
• forbrugerbeskyttelse (artikel 169 i TEUF) 
• administrativt samarbejde (artikel 197 i TEUF). 
Nærhedsprincippet 
Handling på EU-plan giver klare fordele sammenlignet med medl emsstaternes indsats 
enkeltvis, især med hensyn til at fremme tværnationalt samarbejde, netværksmuligheder og gensidig tillid. Desuden fremmer handling på EU-plan en konsekvent fortolkning og 
sammenhængende anvendelse af EU's lovgivningsinstrumenter i alle medlemsstater og rummer stordriftsfordele. 
 
5. MÅL 
Generelt mål:  
• At yde målrettet, virkningsfuld og effektiv  støtte til udviklingen af et europæisk 
område med retfærdighed og overhol delse af rettigheder og lighed. 
Specifikke og operationelle mål:  
• At sikre, at programmernes anvendelsesområde  er afgrænset sådan, at de yder støtte 
til politikkerne på området for retfærdighed, rettigheder og lighed og kan tilpasses til udviklingen heri: 
sikre fleksibilitet i tildeli ngen af midler, reducere overl apninger og fragmentering.  
• At målrette finansieringen mod specifi kke mål, som har klar merværdi og kan 
tilpasses efter de årlige politiske prioriteter: 
 
DA 6   DA styrke folkeoplysning og kendska b til EU's love og politikker, støtte gennemførelsen af EU's 
love og politikker i medlemsstaterne, fremme tværnationalt samarbejde , fremme udveksling 
af information og god praksis, forbedre kendsk abet til og forståel sen af EU-retten med 
henblik på at sikre evidensb aseret politikfastlæggelse. 
• At gøre programmerne mere virkningsfulde  og resultatorienterede:  
forebygge udvanding, sikre bedre geografisk dækni ng, forbedre udbredels e og udnyttelse af 
resultaterne, forbedre tilsyn og evaluering af programmerne.  
• At forbedre programmernes effektivitet :  
forenkle og reducere længden af procedurer ne for støttemodtagerne og reducere den 
administrative byrde for Kommissionen.  
6. LØSNINGSMODELLER  
Løsningsmodel O – referencescenario 
Referencescenariet består i at opretholde de  bestående programmer i deres nuværende form. 
Løsningsmodel A – seks programmer – status quo og forbedringer på 
forvaltningsniveau 
Man opretholder seks programmer, der ligner de  nuværende, og så kan nogle, men ikke alle 
problemer løses ved at strømline målene i rets akterne og indføre harmoniseret forvaltning af 
programmerne. 
Løsningsmodel B – to programmer  
Denne løsningsmodel indeholder alle foranstalt ninger fra løsningsmodel A. Desuden sigter 
den mod en forbedring ved at samle de seks programmer i to, nemlig et "retfærdighedsprogram" (samling af de nuvære nde programmer JCIV, JPEN og DPIP) og et 
"rettigheds- og borgerskabsprogram" (samling af  de nuværende program mer FRC og DAP og 
de to afdelinger af PROGRESS) . Som resultat af denne samli ng skal alle procedurer kun 
gennemføres to gange (i stedet  for seks gange), og denne forenkling får en betydelig positiv 
indvirkning på alle de identific erede problemer med anvendelse sområde, virkningsfuldhed og 
effektivitet. 
Løsningsmodel C – et program  
Ifølge denne løsningsmodel ge nnemføres kun ét program, enten et program på området for 
retfærdighed eller et program på området for rettigheder og borgerskab. Denne løsningsmodel 
sikrer fordelene ved løsningsmodel B for det fi nansierede område, mens  finansieringen ville 
ophøre fuldstændig på det andet politikområde. 
Forkastede løsningsmodeller 
En ændring fra central forvaltning til delt forvaltning  blev forkastet på grund af det beskedne 
beløb, der tildeles området fra EU's budget, og den uforholdsmæssigt store administrative 
byrde, det ville medføre. 
 
DA 7   DA En moderat ændring af den centraliserede direkte forvaltningsmetode ville være at indarbejde 
de mål, der bidrager til at fremme politik kerne om retfærdighed, rettigheder og lighed, i 
målene for andre EU-støtteprogrammer . Denne løsningsmodel blev forkastet, fordi den 
ville medføre en vidtgående fragmentering af målene og dermed en nedsat virkningsfuldhed.  
Afskaffelse af finansiering  på området for retfærdighed, rettigheder og lighed er også en 
løsningsmodel, der blev forkaste t, idet finansiering er et af gørende redskab, hvis man vil yde 
støtte til udvikling og gennemførelse af EU's politikker og sørge for information og 
folkeoplysning på dette område , der er i rivende udvikling. 
7. KONSEKVENSANALYSE  
Løsningsmodel O – referencescenario 
Virkningen af denne løsningsmodel ville afsp ejle den nuværende situ ation. Gennemførelsen 
af programmerne ville samlet se t fortsat være vellykket, men ma nglerne ved dem ville stadig 
være en hindring for at udnytte  deres potentiale fuldt ud.  
Løsningsmodel A – seks programmer – status quo og forbedringer på 
forvaltningsniveau 
Fokus på konkrete indsatsområder ville gøre det lettere at opfylde fina nsieringsprioriteterne. 
Bedre forvaltning ville gøre det muligt at indf øre foranstaltninger, der kan gøre programmerne 
mere effektive. Desuden ville strøm linet forvaltning afhjælpe nogle af 
afgrænsningsproblemerne (dvs. overlapninger) og manglen på  effektivitet (dvs. enklere 
procedurer for ansøgerne). Imidlertid ville di sse forbedringer være af begrænset omfang, da 
programmernes mangfoldighed, som er årsagen t il mange af problemerne, ikke reduceres.  
Løsningsmodel B – to programmer  
Samlingen af programmerne ville være en me re effektiv foranstaltning med hensyn til at 
sikre, at de politiske prioriteter imødekommes tilstrækkeligt, og at tildelingen af midlerne er 
fleksibel. Færre programmer betyder også mindre fragmentering og færre tilfælde af overlapning.  
Med hensyn til effektivitet ville samlingen af flere programmer reducere antallet af 
nødvendige procedurer. Færre og strø mlinede procedurer ville resu ltere i større forenkling for 
ansøgerne, en mindre administrativ byrde og de rmed kortere procedurer i sammenligning med 
løsningsmodel A.  
Denne forenkling og en øget effektivitet i prog rammerne ville få en stor positiv indvirkning 
på programmernes virkningsfuldhed. Alle fo ranstaltninger i løsnin gsmodel A ville kunne 
anvendes, og indvirkningen ville blive større, da der ville blive tild elt flere menneskelige 
ressourcer til disse opgaver.  
Løsningsmodel C – et program  
Gennemførelsen af et enkelt program ville væ re gavnlig med hensyn til forenkling, ensartede 
procedurer og fleksibilitet. Imidlertid ville de t kun være muligt i tilstrækkelig grad at fremme 
de politiske prioritete r og behovene på det programområde, man har valgt at finansiere, og 
ikke på det samlede politikområde. På det finansierede programområde ville programmet 
 
DA 8   DA være lige så virkningsful dt som i løsningsmodel B, men den samlede virkning af 
finansieringen ville blive kom promitteret af, at det andet programområde ikke ville kunne 
tilgodeses.  
8. FORETRUKKEN LØSNINGSMODEL  
Den foretrukne løsningsm odel er gennemførelsen af to programmer , som dækker det fulde 
anvendelsesområde for det nuværende fina nsieringsprogram (løsningsmodel B).  Denne 
løsningsmodel omfatter alle eventuelle fordele og ingen ulemper i sammenligning med referencescenariet. Derimod er løsningsmodel A ikke at foretrække, fordi den kun rummer 
begrænsede forbedringsmuligheder og ikke fuldt ud angriber ondets rod.  Og løsningsmodel C 
giver kun mulighed for delvis dækning af politikområderne, se lv om den giver maksimale 
fordele rent forvaltningsmæssigt.  
9. T
ILSYN OG EVALUERING  
Tilsyns- og evalueringsforpligte lser, regelmæssig rapporteri ng og midtvejsevalueringer og 
efterfølgende evalueringer  skulle indskrives i pr ogrammernes retsgrundlag. Resultatbaseret 
forvaltning  og resultatmåling  skulle fremmes på basis af resultatindikatorer.