FOERSTE RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RAADET om gennemfoerelsen af egenkapitaldirektivet (89/299/EOEF)

RESUMÉ

Dette er Kommissionens foerste rapport til Raadet og Europa-Parlamentet om gennemfoerelsen af egenkapitaldirektivet (89/299/EOEF), som i medfoer af direktivets artikel 2, stk. 2, vil blive forelagt Europa-Parlamentet og Raadet.

Rapporten beskriver, hvorledes medlemsstaterne har gennemfoert direktivets bestemmelser. Rapporten bygger delvis paa en undersoegelse, som en ekstern konsulent har gennemfoert for Kommissionen. Mens konsulentens undersoegelse isaer fokuserer paa gennemfoerelsen af de mange fakultative bestemmelser i direktivet, belyser denne rapport ogsaa til en vis grad direk tivets virkninger i praksis og de omraader, hvor der eventuelt kan vaere behov for forbedringer.

Ogsaa forskellene mellem egenkapitaldirektivet og definitionen paa kapital i Basel-aftalen (der er til brug for internationalt opererende banker i G10-landene) soeges belyst i rapporten.

Rapportens konklusioner indeholder forslag til mulige tiltag til opnaaelse af en mere harmoni seret definition paa egenkapital. Det foreslaas saaledes, at Det Raadgivende Udvalg for Bank lovgivning og udvalgets grupper paa ny gennemgaar egenkapitaldirektivet og bl.a. undersoeger, hvorledes konkurrencefordrejninger kan begraenses og det europaeiske banksystem styrkes.

Kommissionen og de paagaeldende EU-medlemsstater spiller ogsaa fortsat en aktiv rolle i Basel-udvalget (the Basle Committee on Banking Supervision) og udvalgets grupper, der soeger at finde frem til en ensartet definition af egenkapital paa verdensplan og en faelles anvendelse af forskriftsmaessige kapitalkrav. Dette vil bidrage til at sikre europaeiske kreditinstitutters fort satte internationale konkurrenceevne. Basel-udvalgets arbejde vil hoejst taenkeligt kunne anvendes som udgangspunkt for en fremtidig revision af egenkapitaldirektivet.

1. INDLEDNING

Ifoelge artikel 2, stk. 2, i Raadets direktiv af 17. april 1989 om kreditinstitutters egen kapital (89/299/EOEF) skulle Kommissionen senest tre aar efter den i artikel 9, stk. 1, naevnte dato forelaegge Europa-Parlamentet og Raadet en rapport om direktivets anvendelse, i givet fald ledsaget af forslag til aendringer, som den skoenner noedven dige. Ifoelge naestsidste betragtning i direktivet skal rapporten udarbejdes "med henblik paa at stramme bestemmelserne deri for derved at naa frem til stoerre konver gens i en faelles definition af egenkapital".

Paa det tidspunkt, hvor ovennaevnte rapport skulle foreligge, dvs. den 1. januar 1996, afventede Kommissionen imidlertid fortsat udfaldet af en undersoegelse om direkti vets gennemfoerelse, som Kommissionen havde anmodet en ekstern konsulent om at foretage. For at kunne indarbejde resultaterne af konsulentens undersoegelse og drage passende konklusioner herudfra fandt Kommissionen det bedst at udskyde udarbej delsen af den kraevede rapport, indtil Kommissionen havde modtaget og kontrolleret konsulentens undersoegelse.

I betragtning af den naere forbindelse mellem direktiv 89/299/EOEF og direktivet om kravene til kapitalgrundlag fandt Kommissionen det endvidere tilraadeligt at udsaette rapporten, indtil det aendrede direktiv om kapitalgrundlag var blevet vedtaget.

Det Raadgivende Udvalg for Banklovgivning har taget konsulentundersoegelsen til efterretning, mens flere medlemsstater har fremsat yderligere bemaerkninger til undersoegelsen. Kommissionen gaar herefter ud fra, at de af konsulentens konklu sioner, der ikke var blevet kommenteret af medlemsstater inden den 31. december 1997, er korrekte.

Direktiv 98/31/EF om aendring af Raadets direktiv 93/6/EOEF om kravene til investe ringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag ("kapitalkravsdirektiv II") blev vedtaget den 22. juni 1998.

I rapporten soeges maaden, hvorpaa direktivet er blevet gennemfoert, beskrevet og vurderet, ligesom rapporten indeholder forslag til eventuelle foranstaltninger, der kan traeffes af EU for at opnaa en mere harmoniseret definition af egenkapital med henblik paa at forhindre konkurrencefordrejninger og styrke EU's banksystem med de deraf foelgende fordele for forbrugertilliden og sikkerheden.

Foelgende bilag er vedhaeftet rapporten :

· Bilag I : Oversigt over nationale gennemfoerelsesforanstaltninger

· Bilag II : Instrumenter, der kan medregnes som kerneegenkapital

· Bilag III : Fortolkende notat XV/1100/95-rev.6

2. GENNEMFOERELSE AF DIREKTIVET

2.1. GENERELT

Egenkapitaldirektivet har nu eksisteret i ti aar. Direktivet var et naturligt skridt, der allerede var blevet forberedt ved Raadets foerste direktiv om samordning af lovgiv ningen om adgang til at optage og udoeve virksomhed som kreditinstitut (77/780/EOEF). I sidstnaevnte direktivs artikel 6 bestemmes foelgende: "Indtil yderli gere samordning kan finde sted, opstiller de kompetente myndigheder i observa tionsoejemed, og i givet fald som supplement til eventuelle andre af dem benyttede noegletal, forholdstallene mellem kreditinstitutternes forskellige aktiv- og/eller passivposter med henblik paa at kunne foelge baade disse institutters solvens og likvi ditet og andre omstaendigheder, der er relevante som vaern for opsparingen." Som en foelge af denne bestemmelse i det foerste bankdirektiv har Det Raadgivende Udvalg for Banklovgivning spillet en vigtig rolle i forberedelserne til egenkapitaldirektivet. Sammen med GTIAD (arbejdsgruppen om fortolkning og anvendelse af bankdirekti verne) har det fortsat haft en vigtig rolle efter vedtagelsen af egenkapitaldirektivet.

Egenkapitaldirektivets definition af egenkapital er baseret paa arbejdet i forbindelse med Basel-aftalen af 1988. Basel-aftalen var resultatet af arbejdet i Basel-udvalget (the Basle Committee on Banking Supervision). Basel-aftalen blev udformet til brug for banker, der opererer paa internationalt plan. Basel-udvalget bestaar af otte EU-medlemsstater (Belgien, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Sverige og Tyskland) samt USA, Canada, Japan og Schweiz. Mange andre lande har ligeledes vedtaget Basel-aftalen for banker.

2.2. DIREKTIVETS FORMAAL

Et kreditinstituts egenkapital kan tjene til at daekke tab, som ikke modsvares af et overskud af tilstraekkelig stoerrelse; egenkapitalen er endvidere et vigtigt kriterium for de kompetente myndigheder, specielt for bedoemmelsen af kreditinstitutternes solvens og for andre tilsynsformaal.

Et kreditinstituts egenkapital goer det endvidere muligt at sikre kontinuitet i kredit institutternes virksomhed samt at beskytte opsparingen. Harmoniseringen af reglerne for definition og beregning af egenkapital skaerper tilsynet med kreditinstitutter og bidrager til en yderligere samordning inden for bankomraadet.

Egenkapitaldirektivet er led i en bredere indsats for at harmonisere minimums kravene for tilsyn med finansielle institutioner i EU med det formaal dels at bevare sikkerheden og sundheden i det finansielle system, dels at skabe en sammenlignelig situation for finansielle institutioner, der konkurrerer i det indre marked.

2.3. DIREKTIVETS OPBYGNING

I egenkapitaldirektivet fastsaettes sammensaetningen af og de grundlaeggende normer for kreditinstitutters egenkapital. I direktivet praeciseres de kriterier, der skal gaelde for visse egenkapitalkomponenter, idet medlemsstaterne dog fortsat frit kan anvende strengere bestemmelser.

I direktivet skelnes der mellem de komponenter, der udgoer kerneegenkapitalen ("Tier 1" i Basel-terminologi) og de komponenter, der udgoer den supplerende egenkapital ("Tier 2" i Basel-terminologi). Direktivet afspejler det forhold, at de komponenter, der udgoer den supplerende egenkapital, ikke er af samme art som dem, der udgoer kerneegenkapitalen. Den supplerende egenkapital maa ikke indgaa i egenkapitalen med et beloeb, der er stoerre end kerneegenkapitalen. Endvidere maa visse komponenter i den supplerende egenkapital kun medregnes med op til 50% af kerneegenkapitalen.

For at undgaa konkurrencefordrejning maa offentlige kreditinstitutter ved beregningen af egenkapital ikke medregne garantier, som medlemsstaterne eller lokale myndig heder har stillet.

Ifoelge de almindelige principper i direktivets artikel 2, stk. 1, skal et kreditinstituts ikke-konsoliderede egenkapital med forbehold af de begraensninger, der er fastsat i artikel 7, omfatte foelgende otte komponenter :

(1) Kapital i henhold til artikel 22 i direktiv 86/635/EOEF, for saa vidt den er indbetalt, samt overkurs ved emission, dog med undtagelse af kumulative praeferenceaktier.

(2) Reserver i henhold til artikel 23 i direktiv 86/635/EOEF samt driftsresultat fra det foregaaende regnskabsaar efter udlodning af det endelige udbytte.

Medlemsstaterne maa kun tillade, at der tages hensyn til foreloebige overskud, inden der er truffet formel beslutning herom, hvis disse overskud er blevet revideret af personer, der er beskaeftiget med revision, og de kompetente myndigheder finder det godtgjort, at beloebet er blevet vurderet i overensstemmelse med principperne i direktiv 86/635/EOEF, og at det ikke omfatter forudseelige udgifter og hensaettelse til udbytte.

(3) Opskrivningshenlaeggelser i henhold til artikel 33 i Raadets direktiv 78/660/EOEF af 25. juli 1978 paa grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om aarsregn ska berne for visse selskabsformer, senest aendret ved direktiv 84/569/EOEF.

(4) Midler til daekning af generelle kreditinstitutrisici i henhold til artikel 38 i direktiv 86/635/EOEF.

(5) Vaerdireguleringer i henhold til artikel 37, stk. 2, i direktiv 86/635/EOEF.

(6) Andre komponenter i henhold til artikel 3.

(7) Midler, for hvilke medlemmer af et andelskreditinstitut haefter solidarisk, og de solidariske forpligtelser for laantagerne i visse institutter med fondsstatus som naevnt i artikel 4, stk. 1.

(8) Kumulative praeferenceaktier med fast loebetid og ansvarlig indskudskapital som naevnt i artikel 4, stk. 3.

Foelgende fem komponenter fratraekkes i overensstemmelse med artikel 6 :

(9) Kreditinstituttets beholdning af egne aktier ansat til den bogfoerte vaerdi.

(10) Immaterielle aktiver i henhold til artikel 4, aktiver, nr. 9, i direktiv 86/635/EOEF.

(11) Materielt negativt udbytte i det loebende regnskabsaar.

(12) Kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter, der udgoer mere end 10 % af disses kapital, samt efterstillede tilgodehavender og de i artikel 3 omhandlede instrumenter, som kreditinstituttet besidder i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter, i hvilke det har kapitalinteresser, der udgoer mere end 10 % af deres kapital.

Besiddes der midlertidigt aktier i et andet kreditinstitut eller i et finansieringsinstitut som led i en finansiel bistandstransaktion med henblik paa at rekonstruere og redde dette institut, kan kontrolmyndigheden give tilladelse til undtagelser fra denne bestemmelse.

(13) Kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter paa hoejst 10 % af disses kapital samt efterstillede tilgodehavender og de i artikel 3 omhandlede instrumenter, som kreditinstituttet besidder, og i andre kreditinstitutter og i finansie ringsinstitutter end de i nr. 12 omhandlede, for saa vidt angaar den del af disse samlede kapitalinteresser, efterstillede tilgodehavender og instrumenter, som overstiger 10 % af kreditinstituttets egenkapital beregnet inden fradrag af komponenterne under nr. 12 og 13.

Indtil konsolideringsbestemmelserne er samordnet yderligere, kan medlemsstaterne bestemme, at moderselskaber, som er underkastet et tilsyn paa konsolideret grundlag, ved den eventuelle beregning af den ikke-konsoliderede egenkapital kan undlade at fradrage deres kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter, som er omfattet af konsolideringen. Denne bestemmelse gaelder for alle former for tilsynsmaessig kontrol, der er harmoniseret ved faellesskabsakter.

2.4. DIREKTIVETS VIRKNINGER

Det er vigtigt at understrege, at dette raadsdirektiv har betragtelige virkninger, idet direktivet paa EU-plan harmoniserer definitionen af kreditinstitutters egenkapital. Faelles grundlaeggende normer for kreditinstitutters egenkapital er et afgoerende element i opbygningen af og tilsynet med det indre marked for finansielle institu tioner.

Direktivet bidrager i vaesentlig grad til de europaeiske kreditinstitutters sundhed og til skabelsen af sammenlignelige situationer for kreditinstitutter i Den Europaeiske Union med de deraf foelgende fordele for forbrugertilliden og sikkerheden.

2.5. FORBINDELSER MED ANDRE DIREKTIVER

Egenkapitaldirektivet har stor betydning for fortolkningen og gennemfoerelsen af flere andre raadsdirektiver som f.eks. det andet bankdirektiv (89/646/EOEF), direktivet om solvensnoegletal (89/647/EOEF), direktivet om kravene til kapitalgrundlag (93/6/EOEF), det aendrede direktiv om kravene til kapitalgrundlag (98/31/EF), direktivet om konsolideret tilsyn (83/350/EOEF), det aendrede direktiv om konsolideret tilsyn (92/30/EOEF), bankregnskabsdirektivet (86/635/EOEF) og direktivet om kreditinstitutters store engagementer (92/121/EOEF) [1].

[1] I egenkapitaldirektivet (artikel 1) henvises der ogsaa til det foerste samordningsdirektiv for kreditinstitutter (77/780/EOEF med aendringer) hvad angaar definitionen af kreditinstitutter.

Egenkapitaldirektivet er noedvendigt for gennemfoerelsen af Raadets andet direktiv om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udoeve virksomhed som kreditinstitut (89/646/EOEF), idet sidstnaevnte direktiv fastsaetter det mindstekrav til egenkapital, der skal opfyldes for at opnaa tilladelse til at udoeve eller fortsaette drift af virksomhed som kreditinstitut. Det andet bankdirektiv stiller ogsaa krav til egen kapitalens stoerrelse i forbindelse med kreditinstitutters ejerskab af kvalificerede andele i andre virksomheder.

Direktivet om solvensnoegletal, som traadte i kraft samtidig med egenkapitaldirektivet, fastsaetter en mindste solvensprocent for kreditinstitutter, dvs. et mindsteforhold mellem kreditinstitutters egenkapital og risikovaegtede aktiver. Direktivet om solvensnoegletal definerer risikovaegtede aktiver, men henviser til egenkapitaldirek tivet hvad angaar definitionen af anerkendte egenkapitalkomponenter.

Kapitalkravsdirektiverne ("I" og "II") har paa den ene side udstrakt kravet om en mindste solvensprocent til ogsaa at omfatte investeringsselskaber, og paa den anden side indfoert en yderligere definition af egenkapital, der alene er gaeldende for de markedsrisici, som kreditinstitutter og investeringsselskaber paadrager sig. (I et bilag til denne rapport er gengivet bilag V om egenkapital fra Raadets direktiv 93/6/EOEF om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag ("kapital kravsdirektiv I") samt de aendringer til bilag V, der findes i Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 98/31/EF af 22. juni 1998 om aendring af Raadets direktiv 93/6/EOEF om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag ("kapital kravsdirektiv II").

I egenkapitaldirektivet bestemmes, at naar det i tilsynsoejemed er noedvendigt at fastslaa stoerrelsen af en kreditinstitutgruppes konsoliderede egenkapital, skal den beregnes i overensstemmelse med direktivet om tilsyn med kreditinstitutter paa et konsolideret grundlag (92/30/EOEF).

Direktivet bestemmer tillige, at de regnskabsmetoder, der skal anvendes ved bereg ning af egenkapitalen, skal tage hensyn til bestemmelserne i Raadets direktiv (86/635/EOEF) om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters aarsregnskaber og konsoliderede regnskaber, der indeholder visse tilpasninger af bestemmelserne i direktiv 78/660/EOEF og 83/349/EOEF paa grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om konsoliderede regnskaber.

I direktiv 92/121/EOEF om overvaagning og kontrol med kreditinstitutters store enga gementer begraenses f.eks. store engagementer til hoejst at maatte udgoere 25% af kreditinstituttets egenkapital. Et kreditinstitut maa ikke indgaa store engagementer, som tilsammen overstiger 800% af egenkapitalen. Et kreditinstitut skal underrette de kompetente myndigheder om alle store engagementer. Direktivet finder anvendelse paa et konsolideret grundlag.

Alle analyser af egenkapitaldirektivets oekonomiske virkninger vil i vid udstraekning afspejle den faelles indvirkning af andre raadsdirektiver. Forbindelsen mellem egen kapitaldirektivet og andre raadsdirektiver er beskrevet naermere nedenfor, i det omfang dette er relevant.

2.6. AENDRINGER TIL DIREKTIVET

Egenkapitaldirektivet er blevet aendret to gange. Foerste gang i 1991 med henblik paa at faa "midler til daekning af generelle kreditinstitutrisici" optaget i det oprindelige egenkapitaldirektiv (91/633/EOEF).

Raadet vedtog den anden aendring i 1992 (direktiv 92/16/EOEF) for at fastsaette en midlertidig undtagelse til fordel for danske realkreditinstitutter og aendre proceduren i artikel 8 (direktiv 92/16/EOEF). Den midlertidige undtagelse for danske realkredit institutter er gaeldende indtil aar 2001.

Kommissionen har ogsaa medtaget egenkapitaldirektivet i et udkast til direktivforslag med det formaal at samle flere direktiver i ét kodificeret direktiv.

2.7. IKKE-MEDLEMSSTATERS GENNEMFOERELSE AF DIREKTIVET

I henhold til EOES-aftalen er direktivet ogsaa gaeldende for Island, Liechtenstein og Norge. EFTA-Tilsynsmyndigheden skal udarbejde en rapport om disse landes gennemfoerelse af direktivet.

2.8. MEDLEMSSTATERNES GENNEMFOERELSE AF DIREKTIVET

Alle medlemsstaterne har i medfoer af artikel 9, stk. 1, underrettet Kommissionen om gennemfoerelsen af direktivet. Der er ikke registreret problemer med hensyn til gennemfoerelsen af artikel 1. I bilaget er vist en tabel med en oversigt over de natio nale gennemfoerelsesforanstaltninger. En del af disse er noget strengere end de i direktivet fastsatte minimumsnormer, isaer hvad angaar yderligere begraensninger i hvad der kan medregnes som egenkapital, og/eller krav om yderligere fradrag i egenkapitalen. 12 medlemsstater har fastsat saadanne strengere krav [2].

[2] Artikel 2, stk. 2, foerste afsnit, giver udtrykkeligt mulighed for at fastsaette saadanne strengere krav.

2.9. NUVAERENDE SITUATION

Inden for det seneste aar er saavel lovgiverne og tilsynsmyndighederne som kredit institutterne selv begyndt at droefte, om de gaeldende regler for kreditinstitutter i henhold til egenkapitaldirektivet og direktivet om solvensnoegletal boer revideres. Ogsaa Basel-aftalen af 1988 er under revision.

Det har under droeftelserne vist sig, at der er opstaaet en raekke tekniske problemer, der alene er foraarsaget af, at den nuvaerende ramme nu er ti aar gammel og ikke daekker den seneste udvikling. Problemerne kan loeses enten ved en fortolkning af de eksiste rende krav eller ved en revision af disse.

Et af problemerne med kapitalens sammensaetning og kvalitet er opstaaet som foelge af banksektorens udvikling af nye kapitalinstrumenter Fordi disse innovative kapital instrumenter er omkostningseffektive, oensker bankerne at medregne disse som en del af kerneegenkapitalen ("Tier 1"). De nye kapitalinstrumenter indeholder imidlertid ofte elementer, som kan udhule den nuvaerende strenge definition af kapital og oege behovet for reguleringsmekanismer for at praecisere kapitalbegrebet.

Revisionen af kapitalbestemmelserne har vaeret i gang i nogen tid saavel i EU, nemlig i Det Raadgivende Udvalg for Banklovgivning, i Arbejdsgruppen for Fortolkning og Anvendelse af Bankdirektiverne (GTIAD) og i Det Raadgivende Udvalgs Under gruppe for Kapital, som internationalt i Basel-udvalget. Alle disse udvalg har beskaeftiget sig med spoergsmaalet om de fremtidige kapitalbestemmelser og soeger at koordinere deres videre arbejde med dette spoergsmaal.

2.10. KERNEEGENKAPITAL (TIER 1)

De komponenter, der udgoer kerneegenkapitalen (ogsaa kaldet "Tier 1"-kapital) er anfoert i direktivets artikel 2, stk. 1, nr. 1) tegnet kapital, nr. 2) reserver samt drifts resultat efter udlodning af det endelige udbytte og nr. 4) midler til daekning af gene relle kreditinstitutrisici. (I denne rapports kapitel 3 "Direktivets opbygning" findes en oversigt over alle de komponenter, der er naevnt i artikel 2, stk. 1.).

Ovennaevnte tre komponenter udgoer den mest solide del af kapitalen, som har den bedste evne til at daekke tab. Ifoelge direktivet kan kerneegenkapital derfor uden begraensninger benyttes til forskriftsmaessige formaal.

Komponent (1) : Tegnet kapital

(1) Kapital i henhold til artikel 22 i direktiv 86/635/EOEF [3], for saa vidt den er indbetalt, samt overkurs ved emission, dog med undtagelse af kumulative praeferenceaktier.

[3] Artikel 22 i direktiv 86/635/EOEF:

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Artikel 2, stk. 1, nr. 1) er gennemfoert i alle medlemsstater. I 1996 udgjorde denne komponent i de forskellige EOES-medlemsstater mellem 11,0 % og 60,0 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 26,2 %). Andelen er saerlig lav i E, NL, A og SV, mens den er meget hoej i EL og P.

Dels som foelge af restriktioner i national lovgivning om en direkte udstedelse af aktier i fremmed valuta, dels af skattemaessige aarsager bliver der ofte udstedt praeferenceaktier gennem et datterselskab eller et saerligt selskab oprettet til dette formaal (SPV). Den kapital, saadanne selskaber rejser, bliver "foert videre op" til (moder)kreditinstituttet. Kommissionen er af den opfattelse, at kun den kapital, som det paagaeldende selskab har udstedt som kerneegen kapital, kan medregnes som kerneegenkapital i (moder)kreditinstituttet. Ved tab i kredit instituttet skal ejerne af praeferenceaktier udstedt af SPV-selskabet deltage i daekning af saadanne tab paa en "going concern" basis paa lige fod med ejerne af de direkte udstedte aktier.

Dels som foelge af restriktioner i national lovgivning om en direkte udstedelse af aktier i fremmed valuta, dels af skattemaessige aarsager bliver der ofte udstedt praeferenceaktier gennem et datterselskab eller et saerligt selskab oprettet til dette formaal (SPV). Den kapital, saadanne selskaber rejser, bliver "foert videre op" til (moder)kreditinstituttet. Kommissionen er af den opfattelse, at kun den kapital, som det paagaeldende selskab har udstedt som kerneegen kapital, kan medregnes som kerneegenkapital i (moder)kreditinstituttet. Ved tab i kreditinstituttet skal ejerne af praeferenceaktier udstedt af SPV-selskabet deltage i daekning af saadanne tab paa en "going concern" basis paa lige fod med ejerne af de direkte udstedte aktier.

Raadets direktiv (98/31/EF) om aendring af Raadets direktiv (93/6/EOEF) om kravene til investe ringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag bestemmer i aendringen til bilag V, punkt 2 (som er vedhaeftet denne rapport), at de kompetente myndigheder kan tillade, at institutter, der skal opfylde kapitalkravene i direktivets bilag I, II, III, IV, VI, VII og VIII (vedhaeftet denne rapport), anvender en alternativ definition ved opfyldelsen af disse krav alene.

Sammenligning med Basel-aftalen

Saa vidt Kommissionen er orienteret, har der ikke vaeret vaesentlige problemer med gennem foerelsen af denne bestemmelse ud over udelukkelsen af kumulative praeferenceaktier fra kerneegenkapitalen. Tilsynsmyndighederne i mange lande har faaet henvendelser fra banker, som oensker visse former for praeferenceaktier anerkendt som kerneegenkapital, og nogle af tilsynsmyndighederne overvejer at imoedekomme dette oenske. Da saavel direktivet som Basel-aftalen udelukker kumulative praeferenceaktier fra kerneegenkapitalen, sker det stadig hyppi gere, at bankerne forsyner de kumulative praeferenceaktier med ikke-kumulative elementer samtidig med, at skattefordelene bevares.

I almindelighed anerkendes tegnet kapital som lovmaessig kapital. Direktivets artikel 2 defi nerer i mere praecise vendinger, hvilke kapitalinstrumenter der kan betragtes som "tegnet kapital". Den tilsvarende bestemmelse i Basel-aftalen er ikke identisk [4] med direktivets. Det skal isaer naevnes, at aktiekapital i henhold til Basel-aftalen skal vaere fast, ligesom (ikke-kumulative) praeferenceaktier skal vaere "uamortisable". Basel-aftalen er paa dette punkt klart strengere end EU-direktiverne, idet der i Basel-aftalen henvises til "uamortisabel" kapital. Begrundelsen for dette er, at EU-direktivet skal tage hensyn til alle de retlige former, banker i EU kan antage.

[4] Egenkapital (udstedte og fuldt indbetalte ordinaere aktier/stamaktier og ikke-kumulative, uamortisable praeferenceaktier, men ikke kumulative praeferenceaktier).

Da nogle banker har udstedt en raekke innovative kapitalinstrumenter som f.eks. instrumenter med trinvist forhoejet kuponrente for at generere lovmaessig kerneegenkapital, som baade er omkostningseffektiv og om noedvendigt kan udstedes i ikke-lokal valuta, besluttede Basle Committee on Banking Supervision paa sit moede den 21. oktober 1998 i Sydney at begraense godkendelsen af disse instrumenter som kerneegenkapital. Der vil blive stillet strenge krav til saadanne instrumenter, og deres andel af kerneegenkapitalen vil blive begraenset til hoejst 15 %. (Se bilag : Instrumenter, der kan medregnes til kerneegenkapitalen.).

Komponent (2) : Reserver samt driftsresultat efter udlodning af det endelige udbytte

(2) Reserver i henhold til artikel 23 i direktiv 86/635/EOEF [5], samt driftsresultat fra det foregaaende regnskabsaar efter udlodning af det endelige udbytte. Medlemsstaterne maa kun tillade, at der tages hensyn til foreloebige overskud, inden der er truffet formel beslutning herom, hvis disse overskud er blevet revideret af personer, der er beskaef tiget med revision, og de kompetente myndigheder finder det godtgjort, at beloebet er blevet vurderet i overensstemmelse med principperne i direktiv 86/635/EOEF, og at det ikke omfatter forudseelige udgifter og hensaettelse til udbytte.

[5] Artikel 23 i direktiv 86/635/EOEF:

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Reserver og overfoert af aarets resultat udgoer det andet element i kerneegenkapitalen og accep teres ogsaa generelt som vaerende lovmaessig egenkapital. Men ogsaa paa dette punkt definerer direktivet ved henvisningen til artikel 23 i bankregnskabsdirektivet (86/635/EOEF) i mere praecise vendinger, hvilke poster der kan medregnes som reserver. Herudover tillader direk tivet medtagelse af foreloebige overskud, forudsat at bestemte og strenge betingelser er op fyldt.

Artikel 2, stk. 1, nr. 2) er gennemfoert i alle medlemsstater. I 1996 udgjorde denne komponent i de forskellige EOES-medlemsstater mellem 6,8 % og 76,8 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 43,4 %). Komponenten udgoer en saerlig stor andel af den samlede kapital i DK, E, NL, A og SV. 12 medlemsstater har udnyttet muligheden af at medregne foreloebige overskud. B, DK og E og har ikke vedtaget en saadan bestemmelse. Belgien medregner foreloebige overskud i handelsportefoeljerne som "Tier 3" for at daekke markedsrisici som foreskrevet i bilag V til kapitalgrundlagsdirektivet.

Saa vidt Kommissionen er orienteret, har gennemfoerelsen af denne bestemmelse ikke givet anledning til vaesentlige problemer bortset fra kravet om, at foreloebige overskud skal vaere revideret af eksterne revisorer, foerend de kan medregnes i kerneegenkapitalen i henhold til artikel 2, stk. 1, nr. 2). Alle medlemsstater er nu enige med Kommissionen i, at "personer, der er beskaeftiget med revision" i henhold til direktiv 86/635/EOEF er de eksterne og ikke de interne revisorer. Kommissionen finder det ogsaa vaesentligt, at der ud over kravet om perio disk gennemgang af forretningsgangene stilles krav om, at foreloebige overskud skal vaere revideret af eksterne revisorer, foerend de kan medtages som kerneegenkapital. En ekstern revision af foreloebige overskud indebaerer dog ikke noedvendigvis en saa fuldstaendig revision af regnskabet som den, der finder sted i forbindelse med den aarlige regnskabsaflaeggelse.

Sammenligning med Basel-aftalen

Affattelsen i Basel-aftalen [6] er en smule anderledes end i direktivet. Den eneste materielle forskel er dog, at direktivet indeholder mere detaljerede betingelser for medtagelsen af foreloe bige overskud end Basel-aftalen.

[6] Synlige reserver dannet eller foroeget gennem henlaeggelse (efter skat) af tilbageholdt overskud eller andet overskud, f.eks. overkurs ved emission, ikke udloddet overskud ( inklusive henlaeggelser til eller fra reserver i aarets loeb fra det loebende aars tilbageholdte overskud efter nationale bestemmelser), almindelige reserver og lovpligtige reserver ("Tier 1").

Komponent 4) : Midler til daekning af generelle kreditinstitutrisici

4) Midler til daekning af generelle kreditinstitutrisici i henhold til artikel 38 i direktiv 86/635/EOEF.

Midlerne til daekning af generelle kreditinstitutrisici er en komponent, der er indfoert ved direktiv 86/635/EOEF, og som skal daekke "de saerlige risici i forbindelse med bankmaessige forretninger".

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Selv om de fleste medlemsstater accepterer komponenten "midler til daekning af generelle kreditinstitutrisici", spiller den dog kun en vaesentlig rolle i B, F, I, L, P og FIN. I 1996 udgjorde denne komponent i de forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0% og 5,9% af kreditinstitutternes samlede egenkapital (gennemsnit for samtlige medlemsstater : 1,9 %). Saa vidt Kommissionen er orienteret, har gennemfoerelsen af denne bestemmelse ikke givet anled ning til saerlige problemer.

Sammenligning med Basel-aftalen

Selv om "midler til daekning af generelle kreditinstitutrisici" er en komponent, som ikke findes under denne betegnelse uden for EU, anerkender Basel-aftalen specifikt saadanne midler som kerneegenkapital. Basel-aftalen beskriver i detaljer betingelserne for at medtage visse komponenter under de almindelige henlaeggelser eller henlaeggelser til imoedegaaelse af tab paa udlaan (saasom midler til daekning af generelle kreditinstitutrisici). Ifoelge Basel-aftalen maa ingen komponenter, der er beregnet til at beskytte en bank mod identificerede vaerdiforrin gelser af specifikke aktiver, isaer aktiver, der er udsat for geografisk bestemte risici og aktiver i realkreditsektoren og andre problemsektorer, medregnes som egenkapital, dvs. at posterne principielt ikke boer medtages under posten "almindelige henlaeggelser/henlaeggelser til imoedegaaelse af tab paa udlaan". Hertil kommer, at "almindelige henlaeggelser/henlaeggelser til imoedegaaelse af tab paa udlaan" hoejst maa udgoere 1,25 % af de risikovaegtede aktiver. Endvidere gaelder foelgende betingelser :

- henlaeggelser til kapital maa kun foretages af tilbageholdte overskud efter skat eller af over skuddet foer skat reguleret med alle potentielle skatteforpligtelser ;

- kapitalen samt tilgang og afgang paa denne skal vises saerskilt i bankens offentliggjorte regn skaber ;

- kapitalen skal kunne anvendes straks og uden begraensninger til daekning af tab, saa snart disse opstaar;

- tab maa ikke foeres direkte over egenkapitalen, men skal udgiftsfoeres over resultatopgoerelsen.

De samme betingelser er gaeldende ifoelge de strenge regler i regnskabsdirektivet 86/635/EOEF for midler til daekning af generelle kreditinstitutrisici.

2.11. DEN SUPPLERENDE EGENKAPITAL ("TIER 2")

Den supplerende egenkapital (ogsaa benaevnt "Tier 2"-kapital) omfatter kapital elementer, der ogsaa kan anvendes til daekning af tab, men som ikke anses for at vaere saa solide som kerneegenkapitalen. Den supplerende egenkapital er derfor undergivet flere begraensninger (se nedenfor).

Nogle af komponenterne i den supplerende egenkapital blev kun anvendt i faa medlemsstater forud for vedtagelsen af direktivet. I direktivet er der lagt saerlig vaegt paa fastlaeggelsen af betingelserne for at anerkende saadanne kapitalkomponenter. For at begraense brugen heraf og undgaa en forringet situation har andre medlemsstater efterfoelgende ogsaa indfoert nye "Tier 2"-komponenter.

De kapitalkomponenter, der kan anerkendes som supplerende egenkapital, er anfoert i nr. 3) samt 5) til 8) i artikel 2. Nr. 3) samt 5) til 7), der betragtes som mere solide end komponent 8), omtales ofte som "Upper Tier 2", mens nr. 8) normalt kaldes "Lower Tier 2". Kvalitetsforskellen i de forskellige "kapitalniveauer" afspejles i de begraensninger, der er knyttet til deres brug. Den supplerende egenkapital omfatter foelgende komponenter :

Komponent 3) : Opskrivningshenlaeggelser

(3) Opskrivningshenlaeggelser i henhold til artikel 33 i Raadets direktiv 78/660/EOEF af 25. juli 1978 paa grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om aarsregnskaberne for visse selskabsformer [7], senest aendret ved direktiv 84/569/EOEF [8].

[7] EFT L 222, 14. 8. 1978, s. 11.

[8] EFT L 314, 4. 12. 1984, s. 28.

Hvad angaar kreditinstitutter dannes opskrivningshenlaeggelser hovedsageligt ved opskrivning af materielle og finansielle anlaegsaktiver. Opskrivningshenlaeggelser maa kun oprettes under de betingelser, der er fastsat i artikel 33, stk. 1, litra c), i direktiv 78/660/EOEF. (Se bilaget til denne rapport.)

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

De fleste medlemsstater tillader, at opskrivningshenlaeggelser medtages i den supplerende egenkapital. I 1996 udgjorde disse henlaeggelser i de forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 5,6 % af kreditinstitutternes samlede egenkapital (gennemsnit for alle medlemsstater: 2,3 %).

Sammenligning med Basel-aftalen

Indholdet af den tilsvarende komponent i Basel-aftalen [9] er ikke identisk med komponentens indhold ifoelge direktivet. Den vaesentligste materielle forskel er, at Basel-aftalen udtrykkeligt foreskriver en reduktion af opskrivningsbeloebet med 55 % af forskellen mellem den bogfoerte historiske kostpris og aktivets markedsvaerdi [10].

[9] Opskrivningshenlaeggelser hidroerende fra:

[10] Et nedslag i opskrivningsbeloebet paa 55% af forskellen mellem den bogfoerte historiske kostpris og aktivets markedsvaerdi anvendes paa skjulte reserver for at tage hensyn saavel til risikoen for udsving i et ustabilt marked som til skatteforpligtelsen ved realisation af aktivet. Latente reserver som foelge af en undervurdering af vaerdien af bankernes forretningslokaler maa ikke medregnes.

Komponent 5) : Vaerdireguleringer

(5) Vaerdireguleringer i henhold til artikel 37, stk. 2, i direktiv 86/635/EOEF.

I henhold til direktivet kan der foretages vaerdireguleringer i form af, at visse aktivposter, der ikke opbevares som finansielle anlaegsaktiver, og som ikke indgaar i bankens beholdning, ansaettes til en lavere vaerdi, saafremt dette "af forsigtighedshensyn er noedvendigt i forbindelse med de saerlige risici ved bankmaessige forretninger".

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Selv om de fleste medlemsstater anerkender vaerdireguleringer, spiller disse kun en vaesentlig rolle i B, D og L. I 1996 udgjorde vaerdireguleringerne i forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 6,4 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlems stater : 1,8 %). Saa vidt Kommissionen er orienteret, har gennemfoerelsen af denne bestemmelse ikke givet anledning til saerlige problemer.

Sammenligning med Basel-aftalen

Basel-aftalen indeholder ikke specifikke bestemmelser om saadanne former for vaerdiregule ringer, men de generelle bestemmelser om medtagelse af almindelige henlaeggelser eller henlaeggelser til imoedegaaelse af tab paa udlaan finder anvendelse (se komponent 4, fodnoten) [11]. Der er foelgelig kun en mindre forskel mellem Basel og EU.

[11] Reserver, som, selv om de er uofficielle, har passeret resultatopgoerelsen, og som er accepteret af bankens tilsynsmyndigheder (som "Tier 2"-kapital).

Komponent 6) : Andre komponenter

(6) Andre komponenter i henhold til artikel 3.

I artikel 3 er anfoert en raekke "andre komponenter", som kan medregnes i den supplerende egenkapital. Ifoelge artikel 3, stk. 1, kan det i en medlemsstat anvendte egenkapitalbegreb omfatte andre komponenter, forudsat at disse har visse naermere angivne karakteristika. I artikel 3, stk. 2, bestemmes det, at vaerdipapirer med ubestemt loebetid og andre instrumenter, som opfylder bestemte betingelser, ligeledes kan accepteres som andre komponenter.

Artikel 3, stk. 1. Det i en medlemsstat anvendte egenkapitalbegreb kan omfatte andre kompo nenter, forudsat at det drejer sig om komponenter, der uanset disses juridiske eller regn skabsmaessige benaevnelse, har foelgende karakteristika :

(a) de kan frit benyttes af kreditinstituttet til daekning af normale bankrisici, naar tab eller vaerdiforringelse endnu ikke er naermere identificeret ;

(b) deres tilstedevaerelse skal fremgaa af de interne regnskabsoplysninger ;

(c) deres stoerrelse skal vaere fastsat af kreditinstituttets direktion, revideret af uafhaengige revisorer, meddelt de kompetente myndigheder og undergivet disses tilsyn. Hvad angaar kontrol, kan intern revision anses for midlertidigt at opfylde ovennaevnte krav, indtil faelles skabsbestemmelser om obligatorisk ekstern revision er blevet gennemfoert.

Ifoelge artikel 3, stk. 2, kan "andre komponenter" ogsaa omfatte vaerdipapirer med ubestemt loebetid ("uamortisable vaerdipapirer") :

Artikel 3, stk. 2. Vaerdipapirer med ubestemt loebetid og andre instrumenter kan ligeledes accepteres som andre komponenter, forudsat at de opfylder foelgende betingelser :

(a) de maa ikke kunne tilbagebetales paa ihaendehaverens initiativ eller uden tilsynsmyndig hedens forhaandsgodkendelse ;

(b) aftaler i forbindelse med gaeldsstiftelse skal give kreditinstituttet mulighed for at udskyde betaling af renter paa gaelden ;

(c) laangiverens krav mod kreditinstituttet skal efterstilles al anden ikke-efterstillet gaeld ;

(d) de for udstedelsen af vaerdipapirerne gaeldende dokumenter skal indeholde bestem melse om, at gaeld og ikke-betalte renter skal kunne medgaa til daekning af tab, idet det tillades kreditinstituttet at fortsaette sine aktiviteter ;

(e) kun faktisk indbetalte beloeb tages i betragtning.

Hertil kommer andre kumulative praeferenceaktier end de i artikel 2, stk. 1, nr. 8, naevnte.

Som beskrevet ovenfor under bemaerkningerne til komponent 1) er vaerdipapirer med ubestemt loebetid og lignende instrumenter samt kumulative praeferenceaktier potentielt meget attraktive kapitalinstrumenter for kreditinstitutterne paa grund af, at de er omkostningseffektive og skattemaessigt fordelagtige i mange medlemsstater. Som det ogsaa fremgaar af det ovenfor anfoerte bestemmer direktivet klart, at saadanne komponenter kun kan anerkendes som supple rende egenkapital og ikke som kerneegenkapital.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Mange af de "andre komponenter" har naer sammenhaeng med de nationale regnskabs systemers karakteristika, saaledes at der selv mellem medlemsstater kan opstaa forskellige fortolkninger af denne bestemmelse. En oversigt over medlemsstaternes fortolkning af artikel 3, stk. 1, hvad angaar medregning i egenkapitalen af kapitalgevinster paa portefoeljer (positiv difference mellem en portefoeljes markedsvaerdi og anskaffelsespris) er vedhaeftet som bilag [12].

[12] XV/1100/95-Rev. 5.

I 10 medlemsstater medregnes "andre komponenter" som egenkapital (med henvisning til elementerne naevnt i artikel 3, stk. 1). B, DK, EL, NL og FIN har ikke vedtaget denne artikel. (Se vedhaeftede oversigt, dok. nr. XV/1100/95). Kommissionen foreslaar i sit fortolkende notat XV/1100/95-rev.5 af maj 1997 en fortolkning af artikel 3, stk. 1, som der er bred enighed om, og som vil tydeliggoere reglerne for, hvornaar "andre komponenter" kan omfatte den posi tive difference mellem markedsvaerdien og anskaffelsesprisen (se komponent 3 - Opskriv ningshenlaeggelser).

Denne komponent indeholdt i almindelige henlaeggelser udgjorde i 1996 i forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 10,4 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 1,0%). I form af andre poster udgjorde komponenten i 1996 i forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 12,1 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennem snit for alle medlemsstater : 2,8 %).

De fleste af medlemsstaterne har vedtaget artikel 3, stk. 2. I 1996 udgjorde denne komponent i forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0% og 13,5% af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater: 4,1%).

Sammenligning med Basel-aftalen

Ordlyden i Basel-aftalen er ikke identisk med direktivets. Hvad angaar andre komponenter er der dog ingen materielle forskelle mellem direktivet og Basel-aftalen [13]. Der har inden for rammerne af GTIAD fundet droeftelser sted med medlemsstaterne om en naermere praecisering og tydeliggoerelse af betingelserne for at acceptere hybride kapitalinstrumenter.

[13] Kapitalinstrumenter i form af hybrid laanekapital kan medregnes i den supplerende kapital, saafremt

Komponent 7) : Midler, for hvilke medlemmer af et andelskreditinstitut haefter

(7) Midler, for hvilke medlemmer af et andelskreditinstitut haefter solidarisk, og de solida riske forpligtelser for laantagerne i visse institutter med fondsstatus, som naevnt i artikel 4, stk. 1.

De naermere bestemmelser om anerkendelse af midler, for hvilke medlemmer af et andels kreditinstitut haefter, er fastsat i artikel 4, stk. 1 :

Artikel 4, stk. 1. Medlemmer af et kreditinstitut, der er stiftet i form af et andelskreditinstitut, som omhandlet i artikel 2, stk. 1, nr. 7, haefter for den kapital, der ikke er fuldt indbetalt, samt for de supplerende beloeb, som medlemmerne af samme kreditinstitut i henhold til lovgiv ningen skal indbetale uden sikkerhed, dersom dette kreditinstitut har lidt tab, i hvilket tilfaelde disse beloeb skal kunne kraeves indbetalt uden forudgaaende varsel.

Med saadanne komponenter sidestilles de solidariske forpligtelser for laantagerne i kreditinsti tutioner med fondsstatus.

Alle disse komponenter kan henregnes under egenkapitalen i det omfang, hvor de i henhold til national lovgivning medregnes i de paagaeldende institutters egenkapital.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

D, NL og A har vedtaget denne artikel. Den i artikel 4a [14] omhandlede overgangsperiode loeber for Danmarks vedkommende indtil 1. januar 2001. I 1996 udgjorde denne komponent i forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 2,9 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 0,6 %). Gennemfoerelsen af denne bestemmelse har ikke givet anledning til saerlige problemer.

[14] Indfoejet ved direktiv 92/16/EOEF.

Sammenligning med Basel-aftalen

Basel-aftalen indeholder ingen bestemmelser om haeftelser for medlemmer af andelskredit institutter, da Basel-aftalen kun skulle vaere gaeldende for visse internationalt opererende kreditinstitutter i G-10-landene og derfor ikke omfatter kreditinstitutter i form af andels kreditinstitutter.

Komponent 8) : Kumulative praeferenceaktier med fast loebetid og ansvarlig indskudskapital

(8) Kumulative praeferenceaktier med fast loebetid og ansvarlig indskudskapital som naevnt i artikel 4, stk. 3.

Medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder maa til egenkapitalen kun medregne kumulative praeferenceaktier med fast loebetid, som omhandlet i artikel 2, stk. 1, nr. 8, samt ansvarlig indskudskapital som omhandlet i samme bestemmelse, hvis der er indgaaet en bindende aftale om, at den i tilfaelde af et kreditinstituts konkurs eller likvidation efterstilles alle andre fordringer og foerst fyldestgoeres, naar al anden udestaaende gaeld er betalt.

Kumulative praeferenceaktier med fast loebetid

De naermere regler for anerkendelse af kumulative praeferenceaktier med fast loebetid er fastsat i artikel 4, stk. 3, foerste afsnit :

Artikel 4(3). Medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder maa til egenkapitalen kun medregne kumulative praeferenceaktier med fast loebetid, som omhandlet i artikel 2, stk. 1, nr. 8, samt ansvarlig indskudskapital som omhandlet i samme bestemmelse, hvis der er indgaaet en bindende aftale om, at den i tilfaelde af et kreditinstituts konkurs eller likvidation efter stilles alle andre fordringer og foerst fyldestgoeres, naar al anden udestaaende gaeld er betalt.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Kumulative praeferenceaktier med fast loebetid anses for at vaere meget attraktive kapital instrumenter for kreditinstitutter, da de i mange lande udgoer en billigere kapitalkilde end almindelige aktier som foelge af, at de er omkostningseffektive og skattemaessigt fordelagtige. Kreditinstitutter har saaledes et kraftigt incitament til at faa saadanne praeferenceaktier accepteret som lovmaessigt kapitalgrundlag. Foelgelig er brugen af disse kapitalinstrumenter steget vaesentligt siden vedtagelsen af direktivet.

Vaerdien af kumulative praeferenceaktier med fast loebetid som egenkapitalkomponent redu ceres paa grund af deres begraensede loebetid, som bevirker, at kapitalen muligvis ikke er til raadighed, naar der er brug for den. Disse instrumenters vaerdi begraenses tillige af deres kumu lative natur, som kan foere til en "ophobning" af udestaaende betalinger til investorerne.

Derfor kan kumulative praeferenceaktier med fast loebetid kun anerkendes som supplerende egenkapital og ikke som kerneegenkapital. Kommissionen finder det af afgoerende betydning, at aktier, der anerkendes som kerneegenkapital, virkelig er ikke-kumulative, saaledes at kredit instituttet i tilfaelde af tab ikke har nogen betalingsforpligtelse over for ejere af disse instru menter.

11 lande har vedtaget at medregne kumulative praeferenceaktier med fast loebetid i henhold til artikel 4, stk. 3. Denne mulighed er ikke blevet udnyttet af DK, F, I og A.

Sammenligning med Basel-aftalen

Der er ingen materielle forskelle mellem direktivet og Basel-aftalen hvad angaar anerkendelsen af kumulative praeferenceaktier. Dog henregnes disse i Basel-aftalen til en saerskilt kategori med betegnelsen "hybrid laanekapital". Gennemfoerelsen af denne bestemmelse har vaeret genstand for droeftelser saavel i EU som i Basel-udvalget.

Ansvarlig indskudskapital

De naermere regler for anerkendelse af ansvarlig indskudskapital er fastsat i artikel 4, stk. 3, andet afsnit :

Denne ansvarlige indskudskapital skal ligeledes opfylde foelgende betingelse r:

(a) kun faktisk indbetalte midler tages i betragtning ;

(b) midlerne skal have en oprindelig loebetid paa mindst fem aar; de skal derefter kunne kraeves indfrie t ; er gaeldens loebetid ikke fastsat, skal der gaelde et opsigelsesvarsel paa fem aar, medmindre midlerne ikke laengere henregnes til egenkapitalen, eller medmindre myndig hedernes forudgaaende samtykke specielt kraeves for tilbagebetaling foer tiden. De kompetente myndigheder kan give tilladelse til anticiperet tilbagebetaling af saadanne midler, naar anmod ning herom indgives paa emittentens initiativ, og kreditinstituttets solvens ikke derved forringes;

(c) den udstraekning, hvori de kan medregnes til egenkapitalen, indskraenkes gradvis i mindst de sidste fem aar inden tilbagebetalingsdagen ;

(d) laaneaftalen maa ikke indeholde nogen klausul om, at gaelden under naermere angivne omstaendigheder, bortset fra en likvidation af kreditinstituttet, skal tilbagebetales inden den aftalte forfaldsdato.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Alle medlemsstater har vedtaget at acceptere "ansvarlig indskudskapital". I 1996 udgjorde denne komponent i forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 27 % af kreditinstitut ternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 15,8 %). I de fleste medlemsstater udgoer ansvarlig indskudskapital 10-20 % af kreditinstitutternes lovmaessige kapitalgrundlag og er dermed en af de vigtigste kapitalkomponenter. Kommissionen finder det derfor vigtigt, at ovennaevnte betingelser for medregning af ansvarlig indskudskapital noeje overholdes.

Sammenligning med Basel-aftalen

Ordlyden i Basel-aftalen er ikke identisk med ordlyden i direktivet. Den vaesentligste mate rielle forskel er, at Basel-aftalen indeholder en udtrykkelig bestemmelse om en kumulativ diskonteringsfaktor paa 20 % om aaret i de sidste fem aar af loebetiden [15]. Direktivet naevner ikke nogen specifik diskonteringsfaktor. Kommissionen og de fleste medlemsstater finder, at ordet "gradvis" i direktivet ikke noedvendigvis indebaerer reduktioner med lige store beloeb, men at ordet under alle omstaendigheder betyder, at reduktionerne skal ske i en takt, der er godkendt af tilsynsmyndighederne. Det vil isaer vaere fornuftigt at foretage hoejere reduktioner i de foerste aar [16].

[15] Omfatter konventionelle efterstillede gaeldsposter uden sikkerhedsstillelse med en oprindelig mindste loebetid paa mere end fem aar samt indloeselige praeferenceaktier med begraenset loebetid. I de sidste fem aar af loebetiden anvendes en kumulativ diskonterings- (eller amortiserings-) faktor paa 20% om aaret for at afspejle disse instrumenters faldende vaerdi som en vedvarende kilde til soliditet. Saadanne instrumenter kan saedvanligvis ikke anvendes til at deltage i daekning af tab i et kreditinstitut, som fortsaetter sine aktiviteter. Derfor maa disse instrumenter hoejst udgoere 50% af kerneegenkapitalen.

[16] Se GTIAD-notat XV/1115/96.

2.12. KOMPONENTER, DER SKAL FRATRAEKKES

Komponenterne 9) til 13) skal fratraekkes i egenkapitalen, naar solvensprocenten skal beregnes, fordi disse komponenter reducerer den kapital, der er til raadighed for kreditinstitutterne. Mens komponenterne 9) til 11) fratraekkes i kerneegenkapitalen (der bestaar af komponenterne 1) 2) og 4)), fratraekkes komponenterne 12) og 13) i den samlede egenkapital (komponenterne 1) til 8)).

Komponent (9) : Egne aktier

(9) Kreditinstituttets beholdning af egne aktier ansat til den bogfoerte vaerdi.

Egne aktier repraesenterer ikke kapitalindskud i kreditinstituttet fra eksterne investorer. Egne aktier skal fratraekkes i egenkapitalen, fordi kreditinstituttet selv skal daekke eventuelle tab paa disse aktier.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Bestemmelsen om fratraekning af egne aktier er blevet gennemfoert i alle medlemsstater. I 1996 udgjorde egne aktier i forskellige EOES-medlemsstater kun mellem 0,0 % og 0,6 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 0,1 %).

Sammenligning med Basel-aftalen

Basel-aftalen indeholder ingen bestemmelser om egne aktier.

Komponent 10) : Immaterielle aktiver

(10) Immaterielle aktiver i henhold til artikel 4, aktiver, nr. 9, i direktiv 86/635/EOEF [17].

[17] - Etableringsomkostninger som defineret i den nationale lovgivning, for saa vidt denne tillader, at de opfoeres paa aktivsiden

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Bestemmelsen om fratraekning af immaterielle aktiver er blevet gennemfoert i alle medlems stater. I 1996 udgjorde immaterielle aktiver i forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 10,3 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 1,8 %). Fratraekning af immaterielle aktiver ligger paa et saerlig hoejt niveau i Graekenland, Spanien og Italien. Saa vidt Kommissionen er orienteret, har gennemfoerelsen af denne bestemmelse ikke givet anledning til vaesentlige problemer.

Sammenligning med Basel-aftalen

Direktivet er lidt afvigende fra Basel-aftalen, idet direktivet kraever fratraekning ikke alene af goodwill, men ogsaa af etableringsomkostninger.

Komponent 11) : Materielt negativt udbytte

(11) Materielt negativt udbytte i det loebende regnskabsaar

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Materielt negativt udbytte i det loebende regnskabsaar skal fratraekkes i alle medlemsstater. I 1996 udgjorde materielt negativt udbytte i forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 4,3 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 1,1 %). Saa vidt Kommissionen er orienteret, har gennemfoerelsen af denne bestemmelse ikke givet anled ning til saerlige problemer.

Sammenligning med Basel-aftalen

Basel-aftalen indeholder ingen bestemmelser om fratraekning af materielt negativt udbytte i det loebende regnskabsaar.

Komponenter 12) og 13) : Kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansierings institutter

(12) Kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter, der udgoer mere end 10% af disses kapital, samt efterstillede tilgodehavender og de i artikel 3 omhandlede instrumenter, som kreditinstituttet besidder i andre kreditinstitutter og i finansierings institutter, i hvilke det har kapitalinteresser, der udgoer mere end 10 % af deres kapital. Besiddes der midlertidigt aktier i et andet kreditinstitut eller i et finansieringsinstitut som led i en finansiel bistandstransaktion med henblik paa at rekonstruere og redde dette institut, kan kontrolmyndigheden give tilladelse til undtagelser fra denne bestemmelse.

(13) Kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter paa hoejst 10% af disses kapital samt efterstillede tilgodehavender og de i artikel 3 omhandlede instrumenter, som kreditinstituttet besidder, og i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter end de i nr. 12 omhandlede, for saa vidt angaar den del af disse samlede kapitalinteresser, efterstillede tilgodehavender og instrumenter, som overstiger 10 % af kreditinstituttets egenkapital beregnet inden fradrag af komponenterne under nr. 12 og 13.

Indtil konsolideringsbestemmelserne er samordnet yderligere [18], kan medlemsstaterne bestemme, at moderselskaber, som er underkastet et tilsyn paa konsolideret grundlag, ved den eventuelle beregning af den ikke-konsoliderede egenkapital kan undlade at fradrage deres kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter, som er omfattet af konsolideringen. Denne bestemmelse gaelder for alle former for tilsynsmaessig kontrol, der er harmoniseret ved faellesskabsakter.

[18] Denne bestemmelse er senere blevet overflyttet til direktiv 92/30/EOEF.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Kravet om fratraekning af kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter er blevet gennemfoert i alle medlemsstater. I 1996 udgjorde "over 10 %"-fradragene i forskel lige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 3,8 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 1,3 %). "Under 10 %"-fradragene udgjorde i forskellige EOES-medlemsstater mellem 0,0 % og 4,6 % af kreditinstitutternes samlede kapital (gennemsnit for alle medlemsstater : 1,0 %).

Muligheden for midlertidigt at give dispensation for finansielle bistandstransaktioner, saafremt kapitalinteresserne udgoer mere end 10% af kapitalen, er blevet gennemfoert i seks medlems stater (B, D, EL, L, FIN, UK). Undtagelsen for kreditinstitutter, som er underkastet et tilsyn paa konsolideret grundlag, er vedtaget af seks lande (A, D, EL, FIN, IT, SW).

Sammenligning med Basel-aftalen

Ifoelge Basel-aftalen skal investeringer i datterselskaber, der driver bank- og finansierings virksomhed, og som ikke konsolideres efter nationale bestemmelser, fratraekkes. Kreditinsti tutters ikke-fratrukne kapitalinteresser i andre kreditinstitutter eller institutter, der modtager indlaan, har en solvensrisikovaegt paa 100 %. Det forhold, at kreditinstitutters kapitalinteresser i andre kreditinstitutter ikke skal fratraekkes i egenkapitalen, er en vaesentlig afvigelse fra direktivet, der kraever fratraekning af de kapitalinteresser, der er anfoert under komponenterne 12) og 13).

2.13. BEGRAENSNING AF BRUGEN AF VISSE KOMPONENTER

(a) Komponenter, der straks og uden begraensning skal kunne anvendes til daekning af tab

Artikel 2, stk. 3, fastsaetter meget betydningsfulde yderligere betingelser for anven delse af komponenterne 1 til 5 :

3. De i nr. 1 til 5 naevnte komponenter skal af kreditinstituttet kunne anvendes straks og uden begraensning til daekning af risici eller tab paa det tidspunkt, hvor saadanne indtraeder. Beloebet skal vaere fratrukket enhver form for skat, der kan forudses paa det tidspunkt, hvor beloebet beregnes, eller det skal vaere behoerigt tilpasset i det omfang, denne skat reducerer det beloeb, hvormed disse komponenter kan anvendes til daekning af risici eller tab.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Alle medlemsstater har gennemfoert denne bestemmelse. Kommissionen er fortsat af den mening, at bestemmelsen er et vaesentligt element i direktivet. Medlemsstaterne skal tage hensyn til artikel 2, stk. 3, naar de afgoer, om et bestemt instrument kan accepteres som en af komponenterne i nr. 1 til 5.

Sammenligning med Basel-aftalen

Ordlyden er ikke identisk med ordlyden i Basel-aftalen, men der er ingen materielle forskelle.

(b) Offentlige garantier

Ifoelge artikel 4, stk. 2, maa de garantier, som staten stiller for offentlige kreditinstitutter, ikke medregnes til egenkapitalen:

2. En medlemsstat maa ikke til offentlige kreditinstitutters egenkapital medregne de garantier, som staten eller de lokale, nationale myndigheder stiller for saadanne institutter.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Ingen medlemsstat medregner til offentlige kreditinstitutters egenkapital de garantier, som staten eller de lokale myndigheder stiller for saadanne institutter. Undtagelsen for Belgien er udloebet.

Sammenligning med Basel-aftalen

Basel-aftalen anerkender ikke offentlige garantier som egenkapital.

(c) Konsolideringsregler

Artikel 5 indeholder detaljerede regler for, hvornaar bestemte komponenter kan indgaa i konso lideringen :

Indtil der har fundet en naermere samordning sted af bestemmelserne om konsolidering, gaelder foelgende regler :

1. Naar egenkapitalen skal beregnes paa konsolideret grundlag, indgaar de i artikel 2, stk. 1, omhandlede komponenter med de i henhold til direktiv 83/350/EOEF konsoliderede beloeb. Ved beregningen af egenkapitalen er der desuden mulighed for at betragte foelgende komponenter som sidestillet med konsoliderede reserver, hvis de er udtryk for et kreditor forhold ("negative") :

- minoritetsinteresser i henhold til artikel 21 i direktiv 83/349/EOEF, hvis metoden med global integration anvendes ;

-forskelsbeloeb ved foerste konsolidering i henhold til artikel 19, 30 og 31 i direktiv 83/349/EOEF ;

- kursdifferencer, som medregnes under de konsoliderede reserver i henhold til artikel 39, stk. 6, i direktiv 86/635/EOEF ;

- forskelsbeloeb ved bogfoering af visse kapitalinteresser i overensstemmelse med den metode, der er omhandlet i artikel 33 i direktiv 83/349/EOEF.

2. Hvis ovennaevnte komponenter er udtryk for et debitorforhold ("positive"), skal de fratraekkes ved beregningen af den konsoliderede egenkapital.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Denne artikel er blevet vedtaget af alle medlemsstater. DK har ikke udnyttet muligheden i artikel 5, stk. 1, andet punktum. Selv om "der har fundet en naermere samordning sted af bestemmelserne om konsolidering" ved direktiv 92/30/EOEF, har sidstnaevnte direktiv ikke medfoert aendringer af den bestemmelse, der henvises til i egenkapitaldirektivets artikel 5. Artikel 5 finder derfor fortsat anvendelse. Kommissionen har kun begraensede oplysninger om, hvorvidt medlemsstaterne har haft problemer med gennemfoerelsen af denne artikel.

Sammenligning med Basel-aftalen

Den bestemmelse i Basel-aftalen, der svarer til artikel 5 [19], omhandler alene minoritets interesser, idet de oevrige komponenter ikke er naevnt. Kommissionen har kun begraensede oplysninger om, hvorvidt medlemsstaterne har haft problemer med gennemfoerelsen af denne artikel.

[19] Ved konsoliderede regnskaber omfatter kerneegenkapital ("tier 1") ogsaa minoritetsinteresser i datterselskaber, der ikke ejes 100%.

(d) Kvantitative begraensninger

Artikel 6 fastsaetter kvantitative begraensninger for brugen af visse komponenter:

Artikel 6, stk. 1. For de i artikel 2, stk. 1, foerste afsnit, nr. 3 og 5 til 8, omhandlede kompo nenter gaelder foelgende begraensninger :

(a) summen af de i nr. 3 og 5 til 8 anfoerte komponenter maa ikke overstige et maksimums beloeb paa 100 % af de i nr.1 og 2 og 4 [20] naevnte komponenter med fradrag af de i nr. 9, 10 og 11 naevnte komponenter ;

[20] Indfoejet ved direktiv 91/633/EOEF.

(b) summen af de i nr. 7 og 8 anfoerte komponenter maa ikke overstige et maksimumsbeloeb paa 50% af de i nr. 1 og 2 og 4 [21]naevnte komponenter med fradrag af de i nr. 9, 10 og 11 naevnte komponenter ;

[21] Indfoejet ved direktiv 91/633/EOEF.

(c) summen af de i nr. 12 og 13 anfoerte komponenter skal traekkes fra den samlede sum af komponenterne.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Denne artikel er blevet vedtaget af alle medlemsstater.

Sammenligning med Basel-aftalen

Ordlyden er lidt anderledes i Basel-aftalen [22]. Den eneste materielle forskel er Basel-aftalens bestemmelse om en reduktion paa 55 % hvad angaar urealiserede gevinster paa vaerdipapirer.

[22] i) Summen af de komponenter, der indgaar i den supplerende egenkapital ("tier 2"), maa ikke vaere stoerre end 100% af summen af komponenterne, der udgoer kerneegenkapitalen ("tier 1")

Artikel 6, stk. 2, er ophaevet ved direktiv 91/633/EOEF, og bestemmelserne i artikel 6, stk. 3, er udloebet.

Artikel 6, stk. 4. De kompetente myndigheder kan give kreditinstitutterne tilladelse til under saerlige midlertidige omstaendigheder at overskride de i stk. 1 fastsatte graenser.

Gennemfoerelse i medlemsstaterne

Artikel 6, stk. 4, er blevet vedtaget af seks medlemsstater (D, EL, E, F, I, P). Italien har angivet, at de italienske regler kun tillader overskridelser i tilfaelde af "andre positive elementer" : I saa fald maa overskridelserne ikke overstige 1,25 % af de risikovaegtede aktiver.

Sammenligning med Basel-aftalen

Basel-aftalen indeholder ingen bestemmelser om midlertidige undtagelser.

3. KONKLUSIONER

Der kraeves endnu en indsats paa saavel nationalt plan som paa EU-plan. Som foelge af de omkostningsmaessige fordele (ofte baseret paa en gunstig skattemaessig behandling) ved nye kapitalinstrumenter har kreditinstitutter et incitament til at erstatte eksiste rende kapital af hoej kvalitet (fast tegnet kapital) med nye kapitalinstrumenter af lavere kvalitet. Medlemsstaterne boer sikre sig, at nye kapitalinstrumenter som f.eks. instrumenter med trinvis forhoejet kuponrente, som har til formaal at tjene som lovmaessig kerneegenkapital, ikke svaekker kreditinstitutternes kapitalgrundlag. Dette gaelder, selv om direktivet maaske ikke synes udtrykkeligt at udelukke saadanne instrumenter fra at blive anerkendt som egenkapital. Hvis medlemsstaterne er i tvivl om, hvorvidt visse "hybride" kapitalinstrumenter kan accepteres, er det fornuftigt, at saadanne instrumenter droeftes i de relevante EU-fora for at faa en klarere forstaaelse af problemerne.

Banktilsynsmyndighederne boer ikke stoette denne tendens. For at undgaa udhuling af kapitalgrundlaget kunne det vaere formaalstjenligt at begraense den andel af nye kapitalinstrumenter, der kan accepteres som kerneegenkapital. Basle Committee on Banking Supervision har omhyggeligt noteret sig denne udvikling og besluttede paa sit moede den 21. oktober 1998 at begraense godkendelsen af nye kapitalinstrumenter, der kan medregnes i kerneegenkapitalen. Disse instrumenter vil vaere undergivet strenge betingelser og maa hoejst udgoere 15 % af kerneegenkapitalen. Paa faellesskabs plan er der gjort en indsats for yderligere at harmonisere definitionen af egenkapital sideloebende med de overvejelser og undersoegelser, der foregaar i Basle Committee on Banking Supervision. Det Raadgivende Udvalg for Banklovgivning og udvalgets grupper har indledt en undersoegelse af egenkapitaldirektivet. Denne undersoegelse skal bl.a. finde frem til maader, hvorpaa konkurrencefordrejninger kan begraenses og det europaeiske banksystem styrkes.

Kommissionen og EU-medlemsstaterne spiller fortsat en aktiv rolle i Basle Committee on Banking Supervision og dennes grupper med henblik paa at sikre en ensartet definition af egenkapital paa internationalt plan og ensartede lovbestemte kapitalkrav. Dette vil medvirke til at sikre de europaeiske kreditinstitutters internatio nale konkurrenceevne med sigte paa at skabe maksimal forbrugertillid og sikkerhed.

BILAG I

DIRECTIVE 89/299

[Date d'échéance/Deadline 1-1-1991]

complétée par/Completed by Directive 91/633 [Date d'échéance/Deadline 1-1-1993]

modifiée par/modified by Directive 92/16

Fonds propres / Own funds

BE // * Arrêté royal relatif au contrôle sur base consolidée des établissements de crédit, n° 94/2596 du 12-8-1994 - MB n° 202 du 12-10-1994.

* Koninklijk besluit van 12-8-1994 over het toezicht op geconsolideerde basis op kredietinstellingen - B.S. nr. 202 van 12-10-1994.

* Arrêté de la Commission bancaire et financière du 5 Décembre 1995 concernant le règlement relatif aux fonds propres des établissements de crédit (adopté par Arrêté ministériel du 31 Décembre 1995).

* Besluit van de Commissie voor het Bank- en Financiewezen van 5 december 1995 over het reglement op het eigen vermogen van de kredietinstellingen (goedgekeurd bij ministerieel Besluit van 31 december 1995).

DK // * Lov No. 841 af 20.12.1989 - LA af 20.12.1989

* Lov No. 306 af 16.05.1990 - LA af 16.05.1990, S. 983 (EN)

* BKG No. 853 af 14.12.1990 - LA af 14.12.1990

DE // * Gesetz zur AEnderung des Gesetzes ueber das Kreditwesen und anderer Vorschriften ueber Kreditinstitute vom 21.12.1992 - BGBl. I Nr. 59 vom 29.12.1992, S. 2211

EL // * Décret du Gouverneur de la Banque de Grèce n° 2053 du 18.03.1992 - JO 49/A/92

DIRECTIVE 89/299

[Date d'échéance/Deadline 1-1-1991]

complétée par/Completed by Directive 91/633 [Date d'échéance/Deadline 1-1-1993]

modifiée par/modified by Directive 92/16

Fonds propres / Own funds

(Following)

ES // * Ley 13/85 de 25.05.1985 - BOE 28.05.1985, modificada por Ley 13/92 de 01.06.1992 - BOE n. 132, 02.06.1992, p. 18548-18556

* Ley 13/1992, de 1 de junio de Recursos Propios y Supervisión en Base Consolidada de las Entidades Financieras - BOE n. 132 de 02.06.1992

* Real Decreto 1343/1992, de 06.11.1992, de desarrollo de la Ley 13/1992 - BOE n. 293 de 07.12.1992, p. 41584-41606 ; BOE n. 29, 03.02.1993, p.41583 (correción de errores). [En especial su Capítulo V, Título I, articulo 30 y siguientes]

* OM 30.12.1992, sobre normas de solvencia de las Entidades de Crédito - BOE n. 7, 08.01.1993, p.378-382 + BOE n. 28, 02.02.1993, p.2740-41 (correción de errores)

* Circular del Banco de España n. 5/1993, de 26.03.1993, a Entidades de Crédito, sobre determinación y control de los recursos propios mínimos - BOE n. 84 de 08.04.1993

* Circular del Banco de España n. 12 de 17.12.1993, a Entidades de Crédito, sobre modificación de la Circular n. 5/1993, de 26.03.1993, sobre determinación y control de los recursos propios mínimos - BOE n. 310 de 28.12.1993

* Real Decreto 538/1994 de 25.03.1994 modificada Real-Decreto 1343/92 - BOE n° 76 de 30-3-94)

* Circular del Banco de España n. 2/1994 de 04. 04.1994, a Entidades de Crédito. Modificación de la Circular n. 5/1993, de 26.03.1993, sobre determinación y control de los recursos propios mínimos - BOE n. 88 de 13.04.1993

* Real Decreto 2024/1995, de 22 de diciembre, por el que se modifica el Real Decreto 1343/1992, de 6 de noviembre, por el cual se desarolla la Ley 13/1992, de 1 de junio de Recursos Propios y Supervisión en Base Consolidada de Entidades Financieras.

* Circular del Banco de España numero 5/1998 de 29-5-1998 a las entidades de crédito, que modifica la Circular numero 5/1993 sobre determinación y control de los recursos propios mínimos.

FR // * Arrêté ministériel du 20.03.1990 portant homologation du règlement du Comité de la Réglementation bancaire n° 90-02 en date du 23.02.1990 (JORF du 01.04.1990, p.3992)

IR // * Notice from the Central Bank of Ireland of 16.07.1991 on Supervision Requirements and Standards

* Notice from the Central Bank of Ireland of 30.01.1992 on Supervision Requirements and Standards

* Notice from the Central Bank of Ireland of 13.02.1996 on Supervision Requirements and Standards

IT // * Decreto legislativo 10.09.1991, n. 302 - GU n. 221, 20.09.1991, p. 9-10 supplemento.

* Circolare (Banca d'Italia), n. 4, 29.03.1988, 75° aggiornamento (18.12.1991), 82° aggiornamento (04.02.1992)

* Circolare (Banca d'Italia) n. 155, (Istruzioni per la Compilazione delle segnalazioni sul patrimonio di vigilanza e sui coefficienti prudenziali), 18.12.1991 + 1° aggiornamento (04.02.1992)

" Decreto legislativo 01.09.1993, n. 385 (Suppl. 230 alla GU n. 92 - 30.09.93) [Testo unico delle leggi in materia bancaria e creditizia]

LU // * Loi du 05.04.1993 relative au secteur financier (Mémorial A, n° 27, 10.04.1993)

* Circulaire IML 96/127 du 10 mai 1996 portant définition de ratios de fonds propres

NL // * Solvabiliteitsrichtlijnen opgesteld door de Nederlandsche Bank op grond van art. 20 van de Wet toezicht kredietwezen (Stcrt 1991, 52)

DIRECTIVE 89/299

[Date d'échéance/Deadline 1-1-1991]

complétée par/Completed by Directive 91/633 [Date d'échéance/Deadline 1-1-1993]

modifiée par/modified by Directive 92/16

Fonds propres / Own funds

(Following)

OES // * Banking Act / Bankwesengesetz (part of Finanzmarktanpassungsgesetz 1993), BGBL. Nr. 532/1993 as orrected by BGBL. Nr. 639/1993 *

* Regulation on monthly reports / Monatsausweis-Verordnung BGBL. Nr. 773/1993 *

* Banking Supervisory Report / Verordnung ueber den bankaufsichtlichen Pruefungsbericht BGBL. Nr. 92/1994 *

PO // * Aviso n.12/92, de 22.12.1992 - DR II n.299, p.12454-(34). Entrée en vigueur 31.12.1992

* Decreto-Lei n. 298/92 de 31.12.1992 (Regime Geral das Instituições de Crédito e Sociedades Financeiras), DR I-A, n. 301, 6° Suplemento, 31.12.1992, pp.6056 (24-51)

* Aviso n°7/95, in DR, II, de 21.9.95

SF // * Act on credit institutions / Laki luottolaitostoiminnasta / Kreditinstitutslag 1607/63 (30.12.1993) *

* Act relating to the activities of Foreign Credit and Financial Institutions in Finland / Laki ulkomaisen luotto- ja rahoituslaitoksen toiminnasta Suomessa / Lag om utlaendska kreditinstituts och Financiella instituts verksamhet i Finland 1608/93 (30.12.1993) *

* Cooperative Banks Act / Osuuspankkilaki / Andesbankslagen 1271/90 (28.12.1990) *

* Administrative provisions by Financial Superivision *

SV // * The Banking Business Act / Bankroerelselagen : 1987 : 617 *

* The Banking Companies Act / Bankaktiebolagslagen / 1987 : 618 *

* The Act on Credit Market Companies / Lagen om Kreditmarknadsbolag / 1992 :1610 *

* The Act on Limited Companies / Aktiebolagslagen : 1975 : 1385 *

* The Regulation on Solvency Ratio in Banks and other Credit Institutions / Foerordningen om kapitalkravet i banker och andra kreditinstitut : 1989 : 1096 *

* The Financial Supervisory Authority's Provisions on Report of Information concerning Assessment of Own Funds and Capital Cover / Finansinspektionens foereskrifter om rapportering av uppgifter om beraekning av kapitalbas och kapitalkrav / FFFS 1992 : 32 *

UK // * Notice of the Bank of England to Institutions authorised under the Banking Act 1987, no.BSD/1990/2 of December 1990 (amended by notice of January 1992). These notices have now been withdrawn. The relevant document is the Chapter CA "Definition of Capital" of the FSA's Guide to Banking Supervisory Policy.

* Building Societies :

* Prudential Note 1992/1 of the Building Societies Commission under the Building Societies Act 1986

* SI 1988/777

* SI 1991/702

* SI 1991/1729

* SI 1992/1611

* SI 1992/1612

* Banking Ordinance 1992 - Administrative notice no. 2 of 25-9-1992 (Gibraltar)

BILAG II

BASLE COMMITTEE ON BANKING SUPERVISION

DEN INTERNATIONALE BETALINGSBANK, CH-4002 BASEL

Pressemeddelelse Presseforespoergsler : +41 61 / 280 81 88

Instrumenter, der kan medregnes som kerneegenkapital

1. Basle Committee on Banking Supervision har konstateret, at en raekke banker i de seneste aar har udstedt en raekke innovative kapitalinstrumenter, som f.eks. instru menter med trinvis forhoejet kuponrente med det formaal at generere lovmaessig kerne egenkapital, der baade er omkostningseffektiv og om noedvendigt kan denomineres i ikke-lokal valuta. Udvalget har omhyggeligt noteret sig denne udvikling og beslut tede paa sit moede den 21. oktober 1998 at begraense godkendelsen af disse instru menter, der kan medregnes i kerneegenkapitalen. Disse instrumenter vil vaere under givet strenge betingelser og maa hoejst udgoere 15 % af kerneegenkapitalen.

2. Som udgangspunkt bekraefter udvalget, at den ordinaere aktiekapital, dvs. ordinaere aktier og synlige reserver eller tilbageholdt overskud udgoer det centrale element i kapitalen. Den ordinaere aktiekapital giver en bank mulighed for loebende at absorbere tab og er permanent til raadighed til dette formaal. Dette kapitalelement giver endvi dere bankerne mulighed for at bevare ressourcer, naar de er under pres, fordi det giver banken fuld valgfrihed med hensyn til stoerrelsen og tidspunktet for udlodninger. Den ordinaere aktiekapital ligger derfor til grund for de fleste markedsvurderinger af kapitalkravene. Stemmerettighederne i forbindelse med ordinaere aktier er ogsaa en vigtig maade, hvorpaa markedet kan holde opsyn med en banks ledelse. Af disse grunde boer stemmeberettiget ordinaer aktiekapital og de synlige reserver eller tilbageholdt overskud, der paaloeber til aktionaerernes fordel, vaere den dominerende form for en banks kerneegenkapital.

3. For at give tilsynsmyndighederne og markedsdeltagerne tilstraekkelige oplysninger til at sikre, at kapitalens integritet fastholdes, er udvalget enigt om, at bankerne - som anfoert i udvalgets nylige rapport "Enhancing Bank Transparency" - regelmaessigt boer offentliggoere hver komponent i kerneegenkapitalen og dens vigtigste karakteristika.

4. For at beskytte kerneegenkapitalens integritet har udvalget bestemt, at mindretals interesser i aktiekapitalen i konsoliderede datterselskaber, der tager form af SPV-selskaber, kun boer vaere i kerneegenkapitalen, hvis det underliggende instrument opfylder nedenstaaende krav, som mindst skal opfyldes af alle instrumenter, der indgaar i kerneegenkapitalen :

· udstedt og fuldt indbetalt

· ikke-kumulativt

· i stand til at daekke tab inden for banken paa en "going-concern"-basis

· efterstillet indskydere, generelle kreditorer og underordnet bankens gaeld

· permanent

· hverken vaere sikret eller daekket af en garanti fra udstederen eller relateret enhed eller andet arrangement, der juridisk eller oekonomisk forbedrer kravets prioriterede stilling vis-a-vis bankkreditorer

· indloeseligt udelukkende paa initiativ af udstederen efter mindst 5 aar med tilsynsmyndig hedens godkendelse og paa den betingelse, at det vil blive erstattet med kapital af samme eller bedre kvalitet, medmindre tilsynsmyndigheden bestemmer, at banken har kapital, der er mere end tilstraekkelig i forhold til dens risici.

5. Desuden skal foelgende betingelser ogsaa vaere opfyldt :

· de vigtigste karakteristika ved saadanne instrumenter skal vaere let forstaaelige og skal offentliggoeres

· provenuet skal omgaaende vaere tilgaengeligt uden begraensning for den udstedende bank; hvis det kun er det udstedende SPV-selskab, der omgaaende og i fuldt omfang har adgang til provenuet, skal det stilles til raadighed for banken (f.eks. gennem omlaegning til en direkte udstedelse i banken, der er af hoejere kvalitet eller af samme kvalitet paa samme vilkaar) paa et forudbestemt "trigger point" i god tid, inden der sker alvorlig skade paa bankens finansielle stilling

· banken skal vaere frit stillet med hensyn til stoerrelsen og tidspunktet for udlodninger, dog med forbehold af forudgaaende afkald paa udlodninger paa bankens ordinaere aktier, og bankerne skal have fuld adgang til betalinger, der er givet afkald paa

· udlodninger kan kun udbetales af komponenter, der kan udloddes; naar udlodninger er fastsat i forvejen, maa de ikke justeres paa grundlag af udstederens kreditvaerdighed.

6. Moderate trinvise forhoejelser i instrumenter udstedt gennem SPV-selskaber samt i direkte udstedte kerneegenkapitalinstrumenter, der opfylder kravene i punkt 4 og 5, er kun tilladt, sammen med en call option, hvis den moderate trinvise forhoejelse sker mindst 10 aar efter udstedelsesdatoen, og hvis den resulterer i en stigning over den oprindelige sats, der - ifoelge det nationale tilsyn - ikke er stoerre end:

· 100 basispoint minus forskellen (swap spread) mellem det oprindelige indeksgrundlag og det forhoejede indeksgrundlag, eller

· 50 % af den oprindelige kreditspredning minus forskellen (swap spread) mellem det oprin delige indeksgrundlag og det forhoejede indeksgrundlag.

7. Instrumentets betingelser boer ikke give mulighed for mere end en enkelt sats forhoejelse i instrumentets levetid. Swap spread boer fastsaettes pr. prisfastsaettelses datoen og afspejle prisforskellen paa den dato mellem det oprindelige referencepapir eller -sats og det forhoejede referencepapir eller -sats.

8. De nationale tilsynsmyndigheder forventer, at bankerne opfylder Basel-aftalens mindstekapitalkrav uden at skulle stoette sig unoedigt til innovative instrumenter, herunder instrumenter, der har en trinvis forhoejelse. De samlede udstedelser af ikke-ordinaere kerneegenkapitalinstrumenter med eventuelle eksplicitte karakteristika - undtagen en ren call option - der kunne resultere i, at instrumentet indloeses, er derfor ved udstedelsen begraenset til 15 % af den konsoliderede banks kerneegenkapital.

9. Eventuelle instrumenter, der er godkendt eller udstedt under eksisterende nationale kerneegenkapitalregler, og som ikke laengere kommer i betragtning under oven staaende fortolkning, vil kunne fritages for denne fortolkning ; det samme vil gaelde for eventuelle udstedelser af saadanne instrumenter ud over graensen paa 15 %.

10. Denne fortolkning vil skulle revideres som en del af en bredere igangvaerende indsats med henblik paa at nyvurdere de foreliggende rammer for vurdering af, hvorvidt bankerne opfylder kapitalkravene. I saa henseende bevarer udvalget sin mulighed for at foretage aendringer i denne fortolkning.

Basel, den 27. oktober 1998

BILAG III

DELEGATIONERNES BIDRAG

VEDROERENDE :

FORTOLKNING af ARTIKEL 2, STK. 1, NR. 6 og ARTIKEL 3, STK.1,

i EGENKAPITALDIREKTIVET

Sammenfattende oversigt over medlemsstaternes bidrag vedroerende fortolkningen af artikel 2, stk. 1, nr. 6, og artikel 3, stk. 1, i egenkapitaldirektivet : Muligheden for i egenkapitalen at medregne en kapitalgevinst (positiv difference mellem en portefoeljes markedsvaerdi og anskaffelsespris)

B // Belgien har ikke gjort brug af muligheden i artikel 2, stk. 1, nr. 6, og artikel 3, stk. 1.

Belgien er af den opfattelse, at den positive difference mellem markedsvaerdien og anskaffelsesprisen ikke falder ind under artikel 3, stk. 1, af foelgende aarsager :

- den opfylder ikke samtlige kriterier, der er defineret i denne artikel

- formaalet med at indfoeje artikel 3, stk. 1, var at tage hoejde for saerlige landespecifikke situationer, der ikke kunne harmoniseres; en udvidelse af anvendelsesomraadet for artikel 3, stk. 1, til at omfatte ovennaevnte 'kapitalgevinster' ville saette direktivets artikel 2, stk. 1, nr. 1-5, ud af kraft

- det argument, at medregningen af 'kapitalgevinster' vil udjaevne kloeften mellem de medlemsstater, der anvender en vaerdiansaettelse efter markedsvaerdi, og de medlemsstater, der ikke goer det, er ikke helt relevant, fordi markedsvaerdimetoden principielt finder anvendelse paa aktive portefoeljer, medens artikel 3, stk. 1, aabner mulighed for en bredere anvendelse.

Belgien er af den opfattelse, at det vil kraeve en aendring af direktivet, hvis saadanne 'kapitalgevinster' skal medregnes i egenkapitalen. Ud fra et tilsynsmaessigt synspunkt vil medregningen af disse 'kapitalgevinster' dog kraeve, at flere andre betingelser er opfyldt (f.eks. anvendelse af et fradrag).

DK // Artikel 3, stk. 1, er ikke blevet gennemfoert i dansk lovgivning, men Danmark har gennemfoert artikel 36, stk. 2, i direktivet om bankers aarsregnskaber (86/635/EOEF) med det resultat, at den positive difference udgoer en del af den foerste kapitalkategori.

Der er gjort brug af den i artikel 36, stk. 2, i direktiv 86/635/EOEF hjemlede mulighed.

D // Paa grundlag af egenkapitaldirektivets artikel 2, punkt 1 og 6, samt artikel 3, stk. 1, har Tyskland tilladt, at man i egenkapitalen kan medregne ikke-realiseret fortjeneste af visse aktiver om end paa visse betingelser og inden for naermere fastsatte graenser. Disse aktiver er primaert fast ejendom og lignende rettigheder samt vaerdipapirer.

- Hvad angaar fast ejendom og lignende rettigheder kan 45 % af forskellen mellem den bogfoerte vaerdi og belaaningsvaerdien - dvs. vaerdien med henblik paa optagelse af pant beregnet i overensstemmelse med de herfor gaeldende regler - medregnes til egenkapitalen. - Hvad angaar vaerdipapirer kan man til egenkapitalen henregne 35 % af differencen mellem den bogfoerte vaerdi

a) og den noterede vaerdi, naar der er tale om vaerdipapirer, der er optaget til officiel boersnotering b) og - hvis der er tale om ikke-boersnoterede vaerdipapirer - vaerdien af disse vaerdipapirer, som repraesenterer kapitalinteresser i visse selskaber, der tilhoerer sammenslutningen af "Kreditgenossenschaften" eller sparekasser, og som har en balance paa mindst 20 mio. DEM c) og tilbagekoebsprisen af kapitalinteresser i saerskilte vaerdipapirfonde eller andre fonde, hvor vaerdipapirerne er udstedt i overensstemmelse med loven om "Kapitalanlagegesellschaften" eller tilbagekoebsprisen af kapitalinteresser i saerskilte vaerdipapirfonde, hvor vaerdipapirerne er udstedt af ikke-tyske investeringsinstitutter i overensstemmelse med reglerne i direktivet om investeringsinstitutter. Hvad angaar disse vaerdipapirer laegges den laveste noterede vaerdi paa balancetidspunktet og gennemsnittet af noteringsvaerdien paa dette balancetidspunkt og de tre tidligere balancetidspunkter til grund for den relevante vaerdi. Det samme gaelder for vaerdipapirer af den art, der er naevnt under punkt b og c ovenfor.

Hertil kommer, at der for kreditinstitutter gaelder visse almindelige kvalitative krav. Institutter skal i saerdeleshed have en kernekapitalratio paa 4,4, og ikke-realiseret fortjeneste kan kun medregnes til egenkapitalen med op til 1,4 % af de risikovaegtede aktiver. Endvidere skal ikke-realiseret fortjeneste beregnes for al fast ejendom og lignende rettigheder samt for vaerdipapirer, saaledes at tab paa disse aktiver ogsaa vil blive medregnet (der er altsaa ikke tale om et tilfaeldigt udvalg).

Endelig er der visse bestemmelser, der har til formaal at sikre, at kravene i egenkapitaldirektivets artikel 3, stk. 1, er opfyldt.

E // Spanien mener, at en kapitalgevinst ikke kan medregnes i egenkapitalen, og at noget saadant ville kraeve en aendring af egenkapitaldirektivet.

Dets holdning er baseret paa foelgende argumenter :

- dersom egenkapitaldirektivet tillader, at en positiv difference svarende til en kapitalgevinst inkorporeres i egenkapitalen paa den ene eller anden maade, skal der vaere tale om regnskabsposter, som ikke er skjulte, og som end videre skal vaere stabile og reelle eller underkastet regnskabsmaessig kontrol, hvilket EF-lovgivningen paa ingen maade kraever for saa vidt angaar den her omhandlede kapitalgevinst

- da egenkapitaldirektivet blev udarbejdet, blev en vaerdiansaettelse af latente reserver paa grundlag af markedsvaerdien med fuldt overlaeg begraenset til opskrivningsreserver, der er reguleret ved Faellesskabets regnskabs lovgivning. Artikel 3, stk. 1, vedroerer egenkapitalelementer, der ikke kunne harmoniseres paa grund af deres nationale saeregenhed - enhver parallelisering til Basel-aftalen er udelukket, da den deri inde holdte henstilling om kapitalgevinst eksplicerer og harmoniserer begrebet kapitalgevinst - en skjult reserve opfylder ikke de i artikel 3, stk. 1, fastsatte betingelser, fordi : . reglerne for aktivers vaerdiansaettelse medfoerer, at kapitalgevinst ikke kan benyttes til at daekke formuetab

. da saadan kapitalgevinst ifoelge sin natur er skjult vil regnskabsfoering heraf ikke opfylde de regnskabsprincipper, der er nedfaeldet i EF-direktiverne, og kan derfor kun betragtes som ikke-regnskabsfoerte oplysninger, der saaledes falder uden for det interne regnskab . i overensstemmelse med det princip, der gaelder for de kompetente myn digheders tilsyn, skal myndighederne a priori acceptere en vaerdiansaettelse baseret paa markedsvaerdien. En saadan form for kontrol synes ikke forenelig med de tilsynsbefoejelser, der er blevet harmoniseret paa EF-plan, og som er baseret paa en efterfoelgende kontrol af bankvirksomhed. Spanien goer meget begraenset brug af artikel 3, stk. 1.

GR // Raadets oprindelige intention var, at man under artikel 3, stk. 1, kun skulle medtage skjulte reserver, hidroerende fra skattepligtig realiseret fortjeneste, naar denne fortjeneste er tilstraekkelig til navnlig at udjaevne udsving i fortjenesten. Skjulte reserver af denne art tjener til at daekke fremtidige uforudsete tab, hvilket betyder, at de er resultatet af den vaerdiansaettelse, der gaelder for vaerdipapirer, hvilket er lavere end hvad loven tillader. Formuleringen af artikel 3, stk. 1, aabner rent faktisk mulighed for en bredere fortolkning, saaledes at positive differencer kan medtages, men det er absolut noedvendigt - eventuelt i form af en forklarende note - at fastsaette et rimeligt loft for at daekke eventuelle fluktuationer i vaerdipapirers markedsvaerdi.

Der er ikke gjort brug af den i artikel 36, stk. 2, i direktiv 86/635/EOEF hjemlede mulighed.

F // Foelgende kan indgaa i egenkapitalen som "andre elementer" :

- garantifonde, der er 100 % gensidige (dvs. de er disponible til at daekke hele instituttets modpartsrisiko)

- andre garantifonde af gensidig karakter og offentlige fonde, der garanterer bestemte kategorier af kredittransaktioner inden for et loft paa 8% af den risiko, de daekker (medtagelsen af disse fonde er saaledes begraenset til daekningen af det egenkapitalkrav, der refererer sig til de risici, fondene daekker)

- ikke-tilbagebetalingspligtige tilskud fra den offentlige eller private sektor - skjulte reserver, der staar opfoert under regnskabet for leasing-kontrakter med option (medmindre der er tale om et konsolideret regnskab, hvor de allerede fremgaar af de konsoliderede reserver).

Kapitalgevinst hidroerende fra vaerdipapirer kan ikke medtages af foelgende grunde :

- artikel 3, stk. 1, litra b) kraever, at eksistensen af andre egenkapital elementer skal fremgaa af instituttets interne regnskab, hvilket ifoelge sagens natur ikke her er tilfaeldet, da differencen er skjult. Ved det interne regn skab forstaas instituttets detaljerede regnskab til forskel fra de enkelte regn skabsposter, der offentliggoeres

- skjulte differencer kan ej heller frit benyttes saaledes som foreskrevet i artikel 3, stk. 1, litra a)

- medregnes en skjult kapitalgevinst i egenkapitalen samtidig med at den bogfoerte vaerdi af de aktiver, som kapitalgevinsten refererer sig til fortsat indgaar i solvensnoegletallets naevner, vil dette i et uacceptabelt omfang fordreje beregningen af noegletallet

- medregnes skjult kapitalgevinst vil dette under alle omstaendigheder have en for stor indvirkning paa beregningen af solvensnoegletallet, hvilket ikke er oenskeligt.

IRL // Foelgende elementer kan indgaa i henhold til artikel 2, stk. 1, nr. 6, og artikel 3, stk. 1 : - elementer, der ifoelge den nationale bank frit kan benyttes til daekning af normale bankrisici, og hvis eksistens fremgaar af det interne regnskab og som revideres af revisorer. Er disse betingelser opfyldt kan generelle reserver indgaa med op til 1,25 % af de risikobehaeftede aktiver Dersom den positive difference svarer til en ikke-realiseret kapitalfor tjeneste, modsaetter nationalbanken sig, at de medregnes i henhold til de ovennaevnte direktivartikler, navnlig dersom der er tale om illikvide aktiver eller aktiver, der ejes paa langt sigt, da saadan ikke-realiseret kapitalgevinst kan vaere vanskelig at omsaette til realiseret gevinst.

I // Hvad angaar de andre elementer i den supplerende egenkapital kan god kendte banker i Italien:

- medregne eventuelle fonde til daekning af kreditrisici, der er opfoert som passiv post i bankens balance, og som udelukkende er en forsigtigheds maessig foranstaltning og ikke en udjaevningsfond.

Disse fonde skal rent faktisk kun daekke hypotetiske kreditrisici. Der tages kun hensyn til implicit overskud med henblik paa at udligne implicit tab. Hvis tabet overstiger overskuddet, fradrages 50 % af nettobeloebet i egenkapitalen. Hvis overskuddet overstiger tabet, medregnes nettobeloebet ikke i egenkapitalen.

L // Luxembourg har gjort brug af den i artikel 3, stk. 1, hjemlede mulighed ved at tillade, at man til egenkapitalen kan henregne poster med en reserveandel, der bestaar af realiseret overskud, der ikke beskattes. Luxembourg finder endvidere, at artikel 3, stk. 1, ikke er til hinder for, at man til egenkapitalen henregner skjulte reserver, der knytter sig til vaerdipapirer. Men denne mulighed er ikke blevet indfoert i de luxembourgske regler.

NL // Nederlandene har ikke gjort brug af denne mulighed.

A // OEstrig har kun gjort brug af artikel 3, stk. 1, i relation til vaerdireguleringsreserver. Vaerdireguleringsreserver er ikke realiserede reserver, der repraesenterer 45 % af differencen mellem foelgende vaerdier :

- differencen mellem den regnskabsfoerte vaerdi og markedsvaerdien paa grunde, rettigheder, der betragtes som fast ejendom, og bygninger. Hvis markedsvaerdien ligger under den regnskabsfoerte vaerdi, skal vaerdi reguleringsreserverne reduceres med forskelsbeloebet - differencen mellem den regnskabsfoerte vaerdi og kursvaerdien paa vaerdipapirer, der er optaget til officiel notering paa en boers, eller som forhandles paa et andet reguleret marked - differencen mellem den regnskabsfoerte vaerdi og anskaffelsesprisen for saa vidt angaar andele, der er udstedt af kollektive investeringsfonde.

Vaerdireguleringsreserver kan kun medregnes, naar beregningen af vaerdi forskelle omfatter samtlige aktivposter 1-3.

I henhold til artikel 23, stk. 14 og 4 i bankloven kan vaerdireguleringsreserver medregnes til egenkapitalen med op til 1,5 % af det beregningsgrundlag, der er anfoert i artikel 22, stk. 2, (samtlige aktiver og ikke-balancefoerte vaegtede poster) forudsat at kernen i egenkapitalen udgoer mindst 4,5 % af beregningsgrundlaget.

P // Med den portugisiske nationalbanks forhaandstilladelse kan man under den supplerende egenkapital medregne aktivelementer, der opfylder foelgende betingelser :

- de kan frit benyttes til daekning af normale bankrisici, selv om tab endnu ikke er blevet identificeret - deres eksistens fremgaar af instituttets regnskaber

- de revideres af en regnskabsrevisor.

Disse bestemmelser blev indfoert for at give kreditinstitutter med hjemsted i Portugal mulighed for - til deres egenkapital - i et vist omfang at medregne reserver, som de skal afsaette til daekning af almindelige bankrisici.

Men intet kreditinstitut har indtil dato anmodet den portugisiske national bank om en saadan tilladelse.

FIN // Finland har ikke gjort brug af den mulighed, der er hjemlet i artikel 3, stk. 1, i egenkapitaldirektivet og tillader ikke, at en positiv difference mellem markedsvaerdien og anskaffelsesprisen medregnes i resultat opgoerelsen og egenkapitalen.

S // Artikel 3, stk. 1, er ikke blevet gennemfoert i svensk lovgivning, men Sverige har gennemfoert artikel 36, stk. 2, i direktivet om bankers aarsregnskaber (86/635/EOEF) med det resultat, at den positive difference udgoer en del af den foerste kapitalkategori. Der er gjort brug af den i artikel 36, stk. 2, i direktiv 86/635/EOEF hjemlede mulighed.

UK // Det Forenede Kongerige agter ikke at goere brug af denne mulighed, da britisk regnskabspraksis normalt gaar ud paa at vaerdiansaette vaerdipapirer til deres markedsvaerdi, mens vaerdipapirportefoeljer vaerdiansaettes til deres anskaffelsespris med fradrag af den reserve, der er noedvendig til daekning af en varig vaerdiforringelse. Oprettelsen af en skjult reserve svarende til differencen mellem en vaerdiportefoeljes anskaffelsespris og markedsvaerdi vil saaledes vaere uforenelig med den her naevnte britiske regnskabspraksis.

Det Forenede Kongerige vil ikke modsaette sig, at andre medlemsstater medregner saadanne reserver til kapital af anden kategori, hvis de i artikel 3, stk. 1, fastsatte betingelser er opfyldt. Men Det Forenede Kongerige er dog af den opfattelse, at medtagelsen af saadanne reserver ikke er fornuftig, medmindre disse revalueringer goeres til genstand for en kraftig devaluering. Der er gjort brug af den i artikel 36, stk. 2, i direktiv 86/635/EOEF, hjemlede mulighed.

ISL // Artikel 3, stk. 1, er ikke blevet gennemfoert i islandsk lovgivning, men Island har gennemfoert artikel 36, stk. 2, i direktivet om bankers aarsregnskaber (86/635/EOEF) med det resultat, at den positive difference udgoer en del af den foerste kapitalkategori.

LIC // Liechtenstein har ikke gjort brug af denne mulighed og tillader ikke at en positiv forskel mellem markedsvaerdien og anskaffelsesprisen medregnes i egenkapitalen

NOR // Norge har ikke gjort brug af denne mulighed og tillader ikke, at en forskel mellem markedsvaerdien og anskaffelsesprisen medregnes i egenkapitalen.

ADDENDUM

Vedr. : Andre komponenter, der er anfoert i artikel 2, stk. 1, nr. 6, og artikel 3, stk. 1, i egenkapitaldirektivet

1. Indledning

Med hensyn til spoergsmaalet om, hvorvidt en positiv difference mellem aktivers markeds vaerdi og anskaffelsespris kan medregnes til kreditinstitutters egenkapital, blev det paa GTIAD's moede i juli 1996 klart, at et flertal af delegationerne gik ind for, at en saadan positiv difference ikke kan medregnes til egenkapitalen. Men nogle delegationer gik ind for - eller var i hvert fald ikke imod - en metode, der er i overensstemmelse med Basel-loesningen (den saakaldte "haircut method", jf. punkt 16 og 17 i kapitalaftalen).

Paa baggrund af det ovenstaaende har Kommissionens tjenestegrene udarbejdet en bestemmelse, der aendrer artikel 3, stk. 1, i egenkapitaldirektivet.

4. 2. Det foreslaaede aendringsudkast

Den foreslaaede aendring af artikel 3, stk. 1, litra d) :

"Der skal foretages et nedslag paa 55 % for de andre komponenter, der bestaar af en difference mellem den hoejere markedsvaerdi og den vaerdi, der er fastsat i overensstemmelse med direktiv 86/635/EOEF. Vaerdireguleringer af saadanne komponenter i overensstemmelse med artikel 37, stk. 2, i ovennaevnte direktiv eller henlaeggelser til fonden til daekning af generelle bankrisici i overensstemmelse med artikel 38 kan ikke indgaa i ovennaevnte difference."

5. 3. Forklaring

AEndringsudkastet ligger mere paa linje med Basel-loesningen. Det er blevet begraenset til differencen mellem markedsvaerdien og de "historiske omkostninger", saaledes som det er tilfaeldet i den vedtagne kapitalaftale, hvor disse kategorier behandles som opskrivningsreserver.

Den her foreslaaede loesning ligger ofte mere paa linje med den, der er valgt i de medlemsstater, der goer brug af de optioner, der er hjemlet i artikel 33 i direktiv 78/660/EOEF for saa vidt angaar opskrivningsreserver eller vaerdier, der er hoejere end de historiske omkostninger, jf. f.eks. artikel 36 i direktiv 86/635/EOEF.

Begraensningerne i disse kategorier indebaerer imidlertid, at andre aktiver godt kan henregnes til "andre komponenter" i denne artikels forstand uden nogen form for saakaldt hair cut. Hvis det er hensigten at anvende hair cut-reglen paa alle andre komponenter, boer den foreslaaede bestemmelse udvides tilsvarende. Formaalet med det andet punktum i aendringsudkastet er at undgaa dobbeltpostering. Disse beloeb er allerede medtaget ved beregningen af egenkapital i henhold til artikel 2, stk. 1, nr. 5 og 4.