Nr. C 148/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.6.91 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse 
dyresygdomme 
(91/C 148/10) 
KOM(91) 138 endelig udg. 
(Forelagt af Kommissionen den 23. maj 1991) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER FIAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Levende dyr er opført i Traktatens bilag II; afsætningen 
af levende dyr er en vigtig indtægtskilde for landbrugs­
befolkningen; 
det bør på fællesskabsplan fastsættes, hvilke bekæmpel­
sesforanstaltninger der skal træffes i tilfælde af sygdoms­
udbrud for at sikre en rationel udvikling af landbrugs­
sektoren og øge beskyttelsen af dyresundheden i Fælles­
skabet; 
et udbrud af sådanne sygdomme kan hurtigt antage 
epizootisk karakter med en sådan dødelighed og sådanne 
forstyrrelser til følge, at den risikerer at gøre husdyr­
bruget væsentligt mindre rentabelt; 
der bør træffes foranstaltninger, så snart der er mistanke 
om, at en sådan sygdom forekommer, for at den straks 
kan bekæmpes effektivt, når den er bekræftet; 
de foranstaltninger, der skal træffes, må tage sigte på at 
forhindre sygdommens udbredelse, især ved at transport 
af dyr og produkter, der kan udbrede smitten, omhygge­
ligt kontrolleres; 
forebyggelsen af disse sygdomme i Fællesskabet baseres 
normalt på, at der ikke vaccineres; det er imidlertid 
nødvendigt at fastsætte bestemmelser om vaccination, 
hvis en alvorlig situation kræver det; for at sikre, at alle vaccinerede dyr kan spores, er det 
nødvendigt, at disse dyr identificeres; for at skabe de 
nødvendige garantier må den anvendte vaccine være 
godkendt for aktivitet af et referencelaboratorium, som 
Fællesskabet har udpeget; 
en grundig epidemiologisk undersøgelse er påkrævet for 
at hindre udbredelse af disse sygdomme; medlemssta­
terne bør oprette specielle grupper til dette formål; 
for at sikre en effektiv bekæmpelse må diagnosticeringen 
af disse sygdomme harmoniseres og foretages af dertil 
udpegede laboratorier, hvis arbejde kan koordineres af et 
referencelaboratorium, som er udpeget af Fællesskabet; 
fælles foranstaltninger til bekæmpelse af disse sygdomme 
danner grundlag for opretholdelse af en ensartet dyre­
sundhedsstatus — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
Ved denne forordning fastsættes EF-minimumsbekæm-
pelsesforanstaltninger, der skal anvendes ved udbrud af 
en af de i bilag I anførte sygdomme. 
Artikel 2 
I denne forordning forstås ved: 
1) bedrift: virksomhed (landbrugsvirksomhed eller anden 
virksomhed), som er beliggende på en medlemsstats 
område, og hvor der holdes eller avles dyr 
2) dyr: husdyr af en art, der direkte kan angribes af den 
pågældende sygdom eller vilde hvirveldyr, der kan 
indgå i sygdommens epidemiologi ved at optræde 
som smittebærer eller smittereservoir 
7. 6. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 148/13 
3) vektor: vilde hvirveldyr eller hvirvelløse dyr, der ad 
mekanisk eller biologisk vej kan overføre og sprede 
det pågældende sygdomsagens 
4) ejer eller den, der på hans vegne fører tilsyn med bescet-
ningen: fysisk eller juridisk person, der ejer dyrene, 
eller har fået overdraget tilsynet med dyrene mod 
eller uden vederlag 
5) inkubationstid: den tid, der formodes at hengå, fra 
dyret udsættes for det pågældende sygdomsagens til 
de kliniske symptomer indtræder; inkubationstidens 
længde er den, der er fastsat i bilag I for den pågæl­
dende sygdom 
6) bekræftelse af infektion: den ansvarlige myndigheds 
erklæring om, at der forekommer en af de i bilag I 
omhandlede sygdomme hos et dyr eller i en slagte­
krop baseret på resultaterne af kliniske og/eller labo­
ratoriemæssige undersøgelser 
7) ansvarlig myndighed: veterinærmyndighed, der er 
udpeget af den centrale myndighed i det pågældende 
land, og som er direkte ansvarlig over for den 
centrale myndighed for så vidt angår denne forord­
ning og foretager indberetning gennem den centrale 
myndighed 
8) embedsdyrlæge: dyrlæge, der er udpeget af medlems­
statens ansvarlige myndighed. 
Artikel 3 
1. Enhver, der nærer mistanke om, at en af de i bilag 
I anførte sygdomme forekommer hos et dyr, skal straks 
underrette eller anmelde det til den ansvarlige 
myndighed og i givet fald underrette ejeren eller den, der 
på hans vegne fører tilsyn med besætningen, på hurtigst 
mulige måde. 
2. Indtil de i artikel 4, stk. 1, fastsatte foranstaltninger 
er bragt i anvendelse, træffer ejeren af dyr, som mis­
tænkes for at være syge, eller den, der på hans vegne 
fører tilsyn med besætningen, de fornødne foranstalt­
ninger for at sikre, at nævnte stykke overholdes. 
3. Hvis der indgår oplysning om, at et eller flere dyr 
mistænkes for at være smittet eller inficeret med en af de 
pågældende sygdomme, iværksætter den ansvarlige 
myndighed straks en officiel undersøgelse for at få be-
eller afkræftet sygdomsagensets tilstedeværelse. Embeds­
dyrlægen foretager en klinisk undersøgelse af dyrene og 
den pågældende besætning. 
4. Hvis mistanken om smitte er begrundet, sørger den 
anvarlige myndighed for at denne forordnings bestem­
melser iværksættes og overholdes. Artikel 4 
1. Når der er mistanke om, at et eller flere dyr på en 
bedrift er smittet, lader den ansvarlige myndighed 
bedriften stille under officielt tilsyn og foreskriver især: 
a) at der skal foretages en officiel tælling af alle katego­
rier af dyr af modtagelige arter med angivelse for 
hver kategori af antallet af dyr, der allerede er døde, 
smittet, eller som kan tænkes at være smittet eller infi­
ceret; ejeren eller den, der på hans vegne fører tilsyn 
med besætningen, ajourfører tællingen med tallene 
for dyr, der fødes eller dør i den periode, hvor der 
foreligger mistanke; oplysningerne fra denne tælling 
skal fremvises på forlangende og kan kontrolleres ved 
hvert besøg 
b) at alle dyr af modtagelige arter på bedriften skal 
holdes isoleret i deres stalde eller et andet sted, hvor 
de kan isoleres, idet der i givet fald tages hensyn til 
den rolle, vektorer eventuelt kan spille 
c) at dyr af modtagelige arter ikke må føres til og fra 
bedriften 
d) at andre dyrearter ikke må føres til og fra bedriften 
uden den ansvarlige myndigheds tilladelse 
e) at personer ikke har adgang til og ikke må forlade 
bedriften uden den ansvarlige myndigheds tilladelse 
f) at køretøjer ikke har adgang til og ikke må forlade 
bedriften uden tilladelse fra den ansvarlige 
myndighed, som fastsætter de nødvendige betingelser 
for at undgå spredning af sygdomsagenset 
g) at det er forbudt af fjerne animalske produkter, foder, 
redskaber, genstande eller andre materialer, såsom 
affald, der kan tænkes at overføre den pågældende 
sygdom, fra bedriften uden den ansvarlige myndig­
heds tilladelse 
h) at der anvendes passende desinfektionsmidler ved 
indgangene til og udgangene fra stalde, hvori der 
holdes dyr af modtagelige arter og ved selve bedrif­
tens ind- og udgange 
i) at der gennemføres en epizootiologisk undersøgelse 
efter artikel 8, stk. 1. 
2. Den ansvarlige myndighed sørger for, at der 
udtages prøver til laboratoriemæssig undersøgelse, hvis 
der ikke allerede er blevet udtaget prøver og foretaget 
undersøgelser i henhold til artikel 3, stk. 3. 
3. Den ansvarlige myndighed kan lade de i stk. 1 fast­
satte foranstaltninger omfatte andre bedrifter, hvor 
dyrene kan være blevet smittet på grund af deres belig­
genhed og direkte eller indirekte kontakt med den 
bedrift, hvor der er mistanke om sygdommen. 
Nr. C 148/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.6.91 
4. De i stk. 1 og 3 omhandlede foranstaltninger 
ophæves først, når mistanken om sygdommen er officielt 
afkræftet. 
Artikel 5 
Når der er bekræftet smitte på en bedrift, indfører den 
ansvarlige myndighed følgende foranstaltninger: 
1. Ud over de foranstaltninger, der omhandles i 
artikel 4, stk. 1, træffes der omgående følgende foran­
staltninger: 
a) alle dyr af modtagelige arter på bedriften aflives på 
bedriften på en sådan måde, at enhver risiko for 
spredning af sygdomsagenset undgås 
b) efter at være blevet aflivet destrueres ovennævnte dyr 
ved at blive brændt eller nedgravet, om muligt på 
bedriften; er det ikke muligt at brænde eller nedgrave 
dem, destrueres de på en destruktionsanstalt. Arbejdet 
skal gøres på en sådan måde, at enhver risiko for 
spredning af sygdomsagenset undgås 
c) efter fjernelsen af dyrene af modtagelige arter 
rengøres og desinficeres staldene, disses omgivelser 
og køretøjer, der har været anvendt til transport, samt 
alt materiel, der kan være inficeret, som angivet i 
artikel 11, og der træffes foranstaltninger til at sikre 
effektiv bekæmpelse af agensets vektorer 
d) eventuelt inficerede materialer, jf. artikel 4, stk. 1, 
litra g), destrueres eller behandles på en sådan måde, 
at et eventuelt tilstedeværende agens destrueres 
e) der foretages en epizootiologisk undersøgelse efter 
artikel 8, stk. 1, og artikel 8, stk. 2. finder anvendelse. 
2. Den ansvarlige myndighed sørger for, at der 
udtages prøver, således at der foreligger oplysninger til 
en grundig epizootiologisk undersøgelse. 
3. Den ansvarlige myndighed kan anvende de i stk. 1 
fastsatte foranstaltninger på andre bedrifter, hvor dyrene 
kan være blevet smittet på grund af deres beliggenhed og 
direkte eller indirekte kontakt med den smitteramte 
bedrift. 
4. Den ansvarlige myndighed giver tilladelse til 
genindsættelse af ny besætning på bedriften efter at 
embedsdyrlægen har foretaget en tilfredsstillende kontrol 
af den rengøring og desinfektion, som er udført i 
henhold til artikel 11. 
Artikel 6 
Hvis det skønnes, at vildtlevende dyr kan være smittet, 
træffes der passende foranstaltninger i henhold til artikel 
4 og 5. Artikel 7 
1. Hvis en bedrift har to eller flere adskilte produk­
tionsenheder, kan den ansvarlige myndighed dispensere 
fra kravene i artikel 5, stk. 1, litra a) og b), for så vidt 
angår sunde produktionsenheder på en smitteramt 
bedrift, såfremt embedsdyrlægen har bekræftet, at disse 
enheders struktur og størrelse og den virksomhed, der 
foregår, er således, at de er fuldstændigt adskilt hvad 
angår opstaldning, pasning og fodring, såedes at agenset 
ikke kan spredes fra den ene enhed til den anden. 
2. Ved anvendelsen af stk. 1 finder Kommissionens 
beslutning 88/397/EØF (') tilsvarende anvendelse. 
3. Den i stk. 2 omhandlede beslutning kan ændres for 
den pågældende sygdoms vedkommende efter proce­
duren i artikel 17 for at tage hensyn til sygdommens 
særlige karakter. 
Artikel 8 
1. Den epizootiologiske undersøgelse skal omfatte: 
a) det tidsrum, hvori sygdommen kan have eksisteret på 
bedriften, før den blev anmeldt eller mistanken 
opstod 
b) sygdommens mulige,oprindelse på bedriften og iden­
tifikation af andre bedrifter, hvor der findes dyr af 
modtagelige arter, som kan være blevet smittet eller 
inficeret 
c) personer, køretøjer og materialer, som kan tænkes at 
have overført agenset til eller fra de pågældende 
bedrifter 
d) den eventuelle tilstedeværelse af vektorer og deres 
udbredelse. 
2. For fuldt ud at kunne koordinere alle de foranstalt­
ninger, der er nødvendige, for at sygdommen kan 
udryddes hurtigst muligt, og for at kunne gennemføre 
den epizootiologiske undersøgelse, oprettes der en krise­
gruppe. 
De almindelige bestemmelser for medlemsstaternes og 
Fællesskabets krisegruppe, der er fastsat ved Rådets 
forordning (EØF) nr. ../.., finder anvendelse. 
(') EFT nr. L 189 af 20. 7. 1988, s. 25. 
7.6.91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 148/15 
Artikel 9 
1. Hvis embedsdyrlægen konstaterer eller på grundlag 
af bekræftede oplysninger mener, at en sygdom kan være 
overført fra andre bedrifter til den i artikel 4 omhand­
lede bedrift eller fra sidstnævnte bedrift til andre 
bedrifter via personer, dyr eller køretøjer eller på anden 
måde, stilles disse andre bedrifter under officielt tilsyn 
efter artikel 4, og dette tilsyn ophører først, når mis­
tanken om sygdommens tilstedeværelse på bedriften er 
blevet officielt afkræftet. 
2. Hvis embedsdyrlægen konstaterer eller på grundlag 
af bekræftede oplysninger mener, at en sygdom kan være 
overføn fra andre bedrifter til den i artikel 5 omhand­
lede bedrift eller fra sidstnævnte bedrift til andre 
bedrifter via personer, dyr eller køretøjer eller på anden 
måde, stilles disse andre bedrifter under officielt tilsyn 
efter artikel 4, og dette tilsyn ophører først, når 
mistanken om sygdommens tilstedeværelse på bedriften 
er blevet officielt afkræftet. 
3. Når en bedrift er blevet underkastet bestemmel­
serne i stk. 2, håndhæver den ansvarlige myndighed 
bestemmelserne i artikel 4 på bedriften i en periode, som 
mindst svarer til én inkubationstid efter det sandsynlige 
tidspunkt for smitteoverførslen som fastslået ved den 
epizootiologiske undersøgelse, der er foretaget i henhold 
til artikel 8. 
4. Når den ansvarlige myndighed finder, at forhol­
dene tillader det, kan den begrænse de foranstaltninger, 
der omhandles i stk. 1 og 2, til en del af bedriften og de 
dyr, som befinder sig i denne del, såfremt bedriften kan 
opfylde betingelserne i artikel 7, eller til kun at omfatte 
dyr af modtagelige arter. 
Artikel 10 
1. Når diagnosen er officielt bekræftet, afgrænses der 
straks et iagttagelsesdistrikt og et overvågningsområde. 
Ved afgrænsningen af distrikter og områder skal der 
tages hensyn til naturlige grænser og kontrolfaciliteter. 
2. Iagttagelsesdistriktet og overvågningsområdet om­
kring den smitteramte bedrift eller de smitteramte 
bedrifter skal hvert have følgende minimumsradius: 
a) henholdsvis 10 km og 25 km, når det gælder kvæg­
pest eller fåre- og gedepest 
b) henholdsvis 3 km og 10 km, når det gælder smitsomt 
blæreudslet hos svin, fåre- og gedekopper, lumpy skin 
disease eller smitsom svinelammelse (Teschener syge) 
c) henholdsvis 50 km og 100 km, når det gælder vesi-
kulær stomatitis, bluetongue eller Rift Valley fever. 
3. Hvis et distrikt eller et område som omhandlet i 
stk. 1 omfatter dele af flere medlemsstaters område, 
samarbejder de pågældende medlemsstaters ansvarlige 
myndigheder om at afgrænse det. 4. Størrelsen af de i stk. 2 omhandlede distrikter og 
områder tages op til revision, om nødvendigt på 
grundlag af et besøg aflagt af Kommissionen. Der kan 
efter proceduren i artikel 17 træffes afgørelse om 
ændring af områderne, idet der tages hensyn til: 
— den geografiske beliggenhed 
— vejrforholdene 
— tilstedeværelsen og fordelingen af vektorarter, 
— resultaterne af de epizootiologiske undersøgelser, der 
er foretaget i henhold til artikel 8 
— alle foreliggende serologiske resultater 
— iværksatte bekæmpelsesforanstaltninger, især om der 
foretages nedslagning på stedet. 
5. Følgende foranstaltninger skal træffes i iagttagelses-
distrikterne : 
a) optælling af alle bedrifter, der holder dyr af modtage­
lige arter; de bedrifter, der betragtes som de mest 
udsatte, skal besøges hurtigst muligt 
b) forbud mod flytning og transport af dyr af modtage­
lige arter ad offentlig eller privat vej, bortset fra 
bedrifternes interne forbindelsesveje 
c) forbud mod fjernelse af dyr af modtagelige arter fra 
, den bedrift, hvor de befinder sig, medmindre de 
under officielt tilsyn transporteres direkte til nødslagt­
ning på et slagteri, som ligger i distriktet, eller, hvis 
der ikke findes noget slagteri under dyrlægetilsyn i 
distriktet, til et slagteri i overvågningsområdet, som er 
udpeget af den ansvarlige myndighed. 
Den ansvarlige myndighed giver først tilladelse til 
sådanne transporter, når embedsdyrlægen har foretaget 
en undersøgelse af alle dyr af modtagelige arter på 
bedriften og bekræftet, at ingen af dyrene mistænkes for 
at være smittet. Den myndighed, der er ansvarlig for 
slagteriet, skal underrettes om, at dyrene sendes til slag­
teriet. 
6. De i stk. 5 omhandlede foranstaltninger skal 
vedvare i mindst én inkubationstid efter fjernelsen af dyr 
fra den smitteramte bedrift som fastsat i artikel 5 og 
gennemførelsen af rengøring og desinfektion som fastsat 
i artikel 11. Hvis sygdommen er overført af en insekt­
vektor, fastsættes foranstaltningernes varighed og det 
eventuelle behov for kontroldyr dog af Den Stående 
Veterinærkomité efter proceduren i artikel 17. 
Ved udløbet af denne periode finder de for overvåg­
ningsområdet gældende bestemmelser også anvendelse i 
iagttagelsesdistriktet. 
Nr. C 148/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 6. 91 
7. Følgende foranstaltninger skal træffes i overvåg­
ningsområdet: 
a) optælling af alle bedrifter, der holder dyr af modtage­
lige arter 
b) forbud mod flytning af dyr af modtagelige aner ad 
offentlig vej, medmindre de skal føres til græsning 
eller opstaldning 
c) transport af dyr af modtagelige arter i overvågnings­
området må kun finde sted med den ansvarlige 
myndigheds tilladelse 
d) dyr af modtagelige arter må ikke fjernes fra overvåg­
ningsområdet i en periode, der mindst svarer til én 
inkubationstid efter det seneste udbrud. Derefter kan 
dyr fjernes fra det nævnte område for under officielt 
tilsyn at blive transporteret direkte til et slagteri til 
nødslagtning. Den ansvarlige myndighed giver først 
tilladelse til sådanne transporter, når embedsdyrlægen 
har foretaget en undersøgelse af alle dyr af modtage­
lige arter på bedriften og har bekræftet, at ingen af 
dyrene mistænkes for at være smittet. Den 
myndighed, der er ansvarlig for slagteriet, skal under­
rettes om, at dyrene sendes til slagteriet. 
8. Foranstaltningerne i overvågningsområdet skal 
håndhæves i mindst én inkubationstid efter fjernelsen af 
alle de i artikel 5 nævnte dyr fra bedriften og gennemfø­
relsen af rengøring og desinfektion som fastsat i artikel 
11. Hvis sygdommen er overført af en insektvektor, fast­
sættes foranstaltningernes varighed og det eventuelle 
behov for kontroldyr dog af Den Stående Veterinærko­
mité efter proceduren i artikel 17. 
9. a) Hvis der i et bestemt område forekommer en 
epizooti af usædvanlig alvorlig karakter med 
tendens til spredning, skal et territorialt afgrænset 
område, som mindst omfatter alle iagttagelsesdi-
strikter og overvågningsområder i det pågældende 
område, erklæres for »højrisikoområde«. 
b) Størrelsen af de områder, der omhandles i stk. 1, 
kan straks ændres eventuelt på grundlag af et 
besøg aflagt af Kommissionen. Der kan efter 
proceduren i artikel 17 træffes afgørelse om at 
ændre områderne. 
c) Medlemsstaterne skal bringe alle de foranstalt­
ninger, der er truffet i iagttagelsesdistrikterne, i 
anvendelse i »højrisikoområdet«. 
d) Hvis den usædvanligt alvorlige situation vedvarer, 
træffes der efter proceduren i artikel 17 afgørelse 
om alle de foranstaltninger, de pågældende 
medlemsstater skal træffe. e) »Højrisikoområdets« grænser kan ændres i takt 
med ophævelsen af iagttagelsesdistrikterne. De i 
litra c) og d) omhandlede foranstaltninger ophører 
med at gælde, efter at det sidste iagttagelsesdistrikt 
i »højrisikoområdet« er ophævet. 
10. Den ansvarlige myndighed træffer alle de 
fornødne foranstaltninger, herunder tydelig afskiltning 
og advarende kundgørelse samt brug af medierne, såsom 
presse og fjernsyn, for at sikre, at alle i iagttagelsesdi-
striktet og overvågningsområdet har fuldt kendskab til 
de gældende restriktioner, og træffer de dispositioner, 
der anses for at kunne sikre, at disse foranstaltninger 
håndhæves. 
Artikel 11 
1. De desinfektionsmidler og i givet fald insekticider, 
der skal anvendes, og koncentrationerne heraf, skal være 
godkendt af den ansvarlige myndighed. 
2. Rengøringen, desinfektionen og insektudryddelsen 
skal udføres på en sådan måde, at der ikke er risiko for, 
at sygdomsagenset spredes eller overlever. 
3. Efter afslutningen af dette arbejde skal den ansvar­
lige myndighed påse, at foranstaltningerne er blevet 
gennemført på rette vis, og at der er hengået en passende 
periode, som mindst skal være på 21 dage, således at det 
sikres, at agenset er totalt udryddet. 
Artikel 12 
1. Laboratorieundersøgelser til sygdomspåvisning 
udføres af de nationale laboratorier, der er udpeget i 
henhold til stk. 5. Ved disse laboratorieundersøgelser bør 
der om nødvendigt og især ved nyudbrud foretages 
bestemmelse af virustype, -undertype eller -variant, som 
om nødvendigt kan bekræftes af et af Fællesskabet 
udpeget referencelaboratorium. 
2. Samordning af standarder og diagnosticeringsme­
toder i den enkelte medlemsstat varetages af et af de i 
stk. 1 omhandlede nationale laboratorier. 
3. De i stk. 1 omhandlede nationale laboratorier skal 
samarbejde med de EF-referencelaboratorier, som er 
nævnt i bilag II. EF-referencelaboratoriernes beføjelser 
og pligter fastsættes efter proceduren i artikel 17, hvis de 
ikke allerede er omfattet af artikel 28 i Rådets beslutning 
90/424/EØF (>). 
4. Diagnosticeringsmetoderne for hver af de i bilag I 
anførte sygdomme fastlægges efter proceduren i artikel 
17. 
(') EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 19. 
7. 6. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 148/17 
5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de 
øvrige medlemsstater, hvilke laboratorier der er udpeget 
til at udføre diagnostiske prøver i henhold til artikel 4 og 
5. 
Artikel 13 
(1) Det er forbudt at vaccinere mod de i bilag I 
nævnte sygdomme. Hvis der er udsigt til, at epizootien 
breder sig, kan der efter proceduren i artikel 17 træffes 
afgørelse om at indføre vaccination, i så fald skal foran­
staltningerne omfatte: 
— afgrænsning af det geografiske område, hvor der skal 
vaccineres 
— fastlæggelse af dyrearten og alderen på de dyr, der 
skal vaccineres 
— fastlæggelse af vaccinationskampagnens varighed 
— andre foranstaltninger, der er hensigtsmæssige i en 
krisesituation. 
2. I det i stk. 1 omhandlede tilfælde: 
a) er det forbudt at vaccinere eller revaccinere dyr af 
modtagelige arter på de i artikel 4 omhandlede 
bedrifter 
b) er hyperimmun serumbehandling forbudt 
c) skal vaccinetype og anvendelsesmetode fastlægges 
efter proceduren i artikel 17 
d) kan Kommissionen om nødvendigt udpege 
EF-vaccine-referencelaboratorier for den pågældende 
sygdom. EF-referencelaboratoriernes beføjelser og 
pligter fastsættes efter proceduren i artikel 17, hvis de 
ikke allerede er omfattet af artikel 28 i beslutning 
90/424/EØF. 
3. Hvis der foretages vaccination, gælder følgende 
bestemmelser: 
a) alle vaccinerede dyr skal identificeres efter en 
godkendt metode 
b) så længe vaccinationsområdet opretholdes, skal alle 
vaccinerede dyr forblive i området, medmindre de 
sendes til et slagteri udpeget af den ansvarlige 
myndighed til omgående slagtning, i hvilket tilfælde 
der først må gives tilladelse til transporten af dyr, når 
embedsdyrlægen har foretaget en undersøgelse af alle 
dyr af modtagelige arter på bedriften og bekræftet, at 
ingen af dyrene mistænkes for at være smittet. 
4. Der kan efter proceduren i artikel 17 gives tilladelse 
til flytning af dyr af modtagelige arter fra vaccinations-
området, når der er gået et passende tidsrum efter vacci­
nationens afslutning. 5. Medlemsstaterne underretter regelmæssigt Kom­
missionen om forløbet af vaccinationsforanstaltningerne. 
Efter proceduren i artikel 17 kan der træffes afgørelse 
om ændring, udvidelse eller ophævelse af foranstaltnin­
gerne. 
Artikel 14 
1. Hver medlemsstat udarbejder en katastrofeplan 
med angivelse af, hvordan den iværksætter de foranstalt­
ninger, som er fastsat i denne forordning, hvis der fore­
kommer udbrud af en af de i bilag I anførte sygdomme 
eller eventuelle andre epizootiske sygdomme. 
Planen skal tage sigte på tilvejebringelse af faciliteter, 
udstyr, personale og diverse materialer, som er nødven­
dige for en hurtig og effektiv udryddelse af udbruddet. 
2. Kriterierne i Kommissionens beslutning 
91/42/EØF O finder tilsvarende anvendelse for udarbej­
delsen af de i stk. 1 omhandlede planer. 
Kommissionen kan efter proceduren i artikel 17 ændre 
eller supplere kriterierne under hensyn til sygdommens 
særlige karakter. 
3. Planerne, der udarbejdes efter de kriterier, som 
omhandles i stk. 2, forelægges Kommissionen senest 3 
måneder efter denne forordnings ikrafttrædelsestids­
punkt. 
4. Kommissionen gennemgår planerne for at afgøre, 
om de gør det muligt at nå det ønskede mål, og forelår 
den pågældende medlemsstat eventuelle ændringer, som 
kræves, for at planerne kan være forenelige med de 
øvrige medlemsstaters. 
Kommissionen godkender planerne, med eventuelle 
ændringer, efter proceduren i artikel 17. 
Planerne kan siden ændres eller suppleres efter samme 
procedure for at tage hensyn til udviklingen. 
Artikel 1") 
Kommissionen kan ændre bilagene til denne forordning 
efter proceduren i artikel 17 for at tage hensyn til den 
tekniske udvikling og til nye sygdomsproblemer. 
I så fald ændrer Kommissionen efter samme fremgangs­
måde artikel 10 for så vidt angår størrelsen af det iagt-
tagelsesdistrikt og overvågningsområde, der er indført 
for den pågældende sygdom. 
Artikel 16 
Kommissionen bistås af Den Stående Veterinærkomité, 
der er nedsat ved Rådets afgørelse 68/361 /EØF (2), i det 
følgende benævnt »komitéen«. 
C) EFT nr. L 33 af 29. 1. 1991, s. 29. 
(2) EFT nr. L 255 af 18. 10. 1968, s. 23. 
Nr. C 148/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 6. 91 
Kommissionen tager størst muligt hensyn til komitéens 
udtalelse. Den underretter komitéen om, hvorledes den 
har taget hensyn til dens udtalelse. 
Artikel 18 
Denne forordning træder i kraft på tredvtedagen efter 
offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
BILAG I 
LISTE OVER ANMELDELSESPLIGTIGE SYGDOMME 
Sygdom 
Kvægpest 
Fåre- og gedepest 
Smitsomt blæreudslet hos svin 
Bluetongue 
Fåre- og gedekopper (Capripox) 
Vesikulær stomatitis 
Teschener syge 
Lumpy skin disease 
Rift Valley fever Inkubationstid 
21 dage 
21 dage 
28 dage 
40 dage 
21 dage 
21 dage 
40 dage 
28 dage 
30 dage 
BILAG II 
LISTE OVER EF-REFERENCELABORATORIER FOR DIAGNOSTICERINGSMETODER 
For virussygdomme, der overføres af artkropoder: 
— Aristotelian University 
Faculty of Veterinary Medicine 
GR-54006 Thessaloniki. Artikel 17 
Når der henvises til proceduren i denne artikel, gælder 
følgende bestemmelser: 
Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et 
udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen 
afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, 
som formanden kan fastsætte under hensyntagen til, 
hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald 
ved afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har 
hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning 
indføres i mødeprotokollen.