BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RAADET OG EUROPA-PARLAMENTET Interimsrapport i henhold til artikel 6, stk. 3, litra a), i direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald

INDHOLDSFORTEGNELSE

I. Indledning

II. Medlemsstaternes maaltal for genvinding og genanvendelse

III. Maal, som medlemsstaternes har naaet for genanvendelse, genvinding og genbrug

IV Evaluering af de foreliggende tal

I. INDLEDNING

Retsforskrifter

I artikel 6, stk. 3, litra a), i Raadets direktiv 94/62/EF [1] om emballage og emballageaffald hedder det, at paa grundlag af en interimsrapport fra Kommissionen og, fire aar efter den i stk. 1, litra a), omhandlede dato, paa grundlag af en endelig rapport, vurderer Europa-Parlamentet og Raadet de erfaringer, som medlemsstaterne har gjort ved gennemfoerelsen af de maal, der er fastsat i stk. 1, litra a) og b), og stk. 2, samt resultaterne af forskning og vurderingsteknikker, f. eks. oekobalancer.

[1] EFT L 365 af 31.12.1994, s.10.

Artikel 6, stk. 1, litra a), fastsaetter et maal for genanvendelse paa 50-65 vaegtprocent, der skal vaere naaet senest den 30. juni 2001. Genanvendelse omfatter baade genvinding (herunder kompostering) og forbraending med energiudnyttelse. I artikel 6, stk. 1, litra b), fastsaettes et specifikt maal for genvinding af emballageaffaldsmaterialer paa 25-45 vaegtprocent med et minimum paa 15 vaegtprocent for hvert emballagemateriale, som skal vaeret naaet senest den samme dato.

Artikel 6, stk. 2, omhandler tilskyndelse til, at der ved fremstilling af emballage og andre produkter bruges materialer, som stammer fra genvundet emballageaffald.

Artikel 6, stk. 5, i direktivet fastsaetter, at Graekenland, Irland og Portugal paa grund af deres specifikke situation, dvs. henholdsvis det store antal smaaoeer, den udbredte forekomst af landdistrikter og bjergomraader samt det nuvaerende lave emballageforbrug, kan beslutte:

- at de senest den 30. juni 2001 skal have naaet lavere maal end dem, der er fastsat i artikel 6, stk. 1, litra a) og b), men at de mindst skal vaere naaet op paa 25 % genanvendelse;

- samtidig kan de forlaenge fristen for at naa maalene i stk. 1, litra a) og b), med hoejst fire aar, (dvs. indtil den 31. december 2005).

Undtagelserne for Graekenland, Irland og Portugal gaelder kun for de i artikel 6, stk. 1, litra a) og b), naevnte maal.

Europa-Parlamentets og Raadets vurdering skal som naevnt i artikel 6, stk. 3, litra a), foretages paa grundlag af:

- en interimsrapport fra Kommissionen og

- en endelig rapport, der skal foreligge senest den 30. juni 2005.

Der er ikke fastsat nogen bestemt dato for forelaeggelsen af Kommissionens interimsrapport.

I henhold til artikel 6, stk. 6 kan medlemsstater, som allerede har vedtaget eller planlaegger at vedtage programmer, som raekker ud over maalene i stk. 1, litra a) og b), - og forudsat at de har tilstraekkelig kapacitet til genanvendelse og genvinding - forfoelge disse maal med henblik paa et hoejt miljoebeskyttelsesniveau, saafremt de paagaeldende foranstaltninger hverken giver anledning til forvridning paa det indre marked eller er til hinder for, at andre medlemsstater kan opfylde direktivet. OEstrig, Belgien og Nederlandene har gjort brug af denne foranstaltning, og hidtil har Kommissionen bekraeftet de foranstaltninger, som OEstrig [2] og Belgien [3] har meddelt.

[2] EFT L 14 af 19. 1.1999, s. 24.

[3] EFT L 257 af 2.10.1999s. 20.

Artikel 12 i direktiv 94/62/EF foreskriver, at der skal oprettes databaser om emballage og emballageaffald efter de skemaer, der er fastlagt i Kommissionens beslutning 97/138/EF [4] af 3. februar 1997 om fastlaeggelse af de skemaer, der i henhold til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald skal benyttes i forbindelse med databasesystemet, for at medlemsstaterne og Kommissionen kan overvaage, hvorledes direktivets maal naas. De foerste data, der skulle omfatte kalenderaaret 1997, skulle indsendes til Kommissionen inden den 30. juni 1999. Der skal indgives data om, hvilke maengder emballagematerialer der er markedsfoert, genbrugt (frivilligt), genanvendt, genvundet, bortskaffet (ogsaa frivilligt). Endvidere skal disse data i henhold til artikel 7 i Kommissionens beslutning 97/138/EF tjene som oplysningskilde og danne grundlag for fremtidig beslutningstagning.

[4] EFT L 52 af 22.2.1997, s. 22.

Artikel 17 i direktiv 94/62/EF paalaegger medlemsstaterne en rapporteringspligt om, hvorledes direktivet er blevet gennemfoert. I overensstemmelse med Raadets direktiv 91/692/EOEF [5] om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemfoerelse af en raekke miljoedirektiver blev der den 27. maj 1997 vedtaget et spoergeskema til brug ved rapporteringen (Kommissionens beslutning 97/622/EC [6] om spoergeskemaerne til medlemsstaternes rapporter om gennemfoerelsen af visse direktiver om affald (gennemfoerelse af Raadets direktiv 91/692/EOEF)).

[5] EFT L 377 af 31.12.1991, s. 48.

[6] EFT L 256 af 19.9.1997, s. 13.

Paa grundlag af dette spoergeskema skal medlemsstaterne meddele Kommissionen oplysninger om anvendelsen af artikel 4 (forebyggelse), 6 (genanvendelse og genvinding), 7 (retur-, indsamlings- og genanvendelsessystemer), 9 (vaesentlige krav), 11 (tungmetaller), 12 (informationssystemer), 13 (oplysninger til emballagebrugerne), 14 (haandteringsplaner), 15 (oekonomiske instrumenter) og 16 (anmeldelse).

Selv om rapporteringspligten ifoelge forskrifterne omfatter perioden fra 1998-2000, har Kommissionen opfordret medlemsstaterne til saa vidt muligt at indsende oplysninger om gennemfoerelsen af direktivet paa et tidligere tidspunkt. Danmark og de flanderske regioner i Belgien har indsendt rapporter, som ogsaa er blevet benyttet til at udarbejde naervaerende rapport.

Interrimsrapportens raekkevidde, datakilder og struktur

Denne interimsrapport har til formaal at give Raadet og Europa-Parlamentet relevante oplysninger, saaledes at de kan undersoege medlemsstaternes praktiske erfaringer og resultaterne af videnskabelig forskning og evalueringsteknikker, f. eks, ecobalancer. Da der ikke foreligger nogen relevante oplysninger om sidstnaevnte emner, fokuserer interimsrapporten foerst og fremmest paa "hvilke praktiske erfaringer der er gjort for at naa de fastlagte maal".

Ud fra et generelt synspunkt er dette et bredt emne, da der kan vaere tale om baade de kvantitative maal, som medlemsstaterne har sat sig, og de organisatoriske, forskriftsmaessige og administrative strukturer, der er indfoert med henblik paa at naa disse maal.

Der foreligger imidlertid kun ufuldstaendige data fra alle medlemsstaterne vedroerende de indhoestede praktiske erfaringer, isaer med hensyn til, hvilke "infrastrukturer" der er indfoert for at naa de fastlagte maal. Der boer tages hensyn til, at der generelt er indtruffet forsinkelser med gennemfoerelsen af direktivet i de nationale lovgivninger, og derfor kan der ikke altid drages nogen konklusioner om de indhoestede erfaringer. Forsinkelserne i gennemfoerelsen af direktivet skyldes for stoerstedelens vedkommende, at de omraader, der skulle reguleres, var komplekse og navnlig har der vaeret diverse modstridende interesser hos de beroerte aktoerer, hvilket ofte har vanskeliggjort de nationale lovgiveres opgave med at faa vedtaget gennemfoerelsesbestemmelserne inden for de frister, der var fastsat i direktivet.

Der er indgaaet data vedroerende medlemsstaternes maalsaetninger og ogsaa om, hvilke genvindings- og genanvendelsesprocenter der hidtil er naaet. Derfor fokuserer interimsrapporten fortrinsvis paa de foreliggende oplysninger vedroerende bestemmelserne i artikel 6, stk. 1, litra a), og litra b) i direktiv 94/62/EF. Der er dog ogsaa andre nyttige oplysninger, f. eks. om genbrug af emballage, og om hvilken brug der hidtil er gjort af artikel 6, stk. 6, for saa vidt angaar muligheden for at overskride de maal, der er sat i artikel 6, stk. 1, litra a) og b).

Ved kompileringen af de foreliggende data har Kommissionen benyttet de data, som er blevet meddelt officielt fra nogle af medlemsstaterne, men ogsaa andre kilder, nemlig data, der er offentliggjort af oekonomiske beslutningstagere, undersoegelser, der er gennemfoert af eller for industrisammenslutninger, og data, som har vaeret fremlagt paa konferencer om direktiv 94/62/EF. Kommissionen har isaer gjort brug af data fra foelgende undersoegelser "Eco-balances for policy-making in the domain of packaging and packaging waste" (RDC og Coopers & Lybrand, maj 1997) og "Management systems for packaging waste" (Pricewaterhouse Coopers, 1998, gennemfoert for ERRA).

Tallene i denne rapport er de nyeste, som Kommissionen har kunnet fremskaffe. Nogle af statistikkerne for genvinding lider under, at tallene i visse lande beregnes samlet for "genbrug og genvinding". Generelt maa de foreliggende data dog siges at give et realistisk billede af situationen. Og det giver et klart fingerpeg om, hvor vidt de maal, der er sat for den foerste femaars periode (1996-2001), vil kunne naas. Oplysningerne vil ogsaa vaere nyttige, naar der skal tages stilling til kravet i artikel 6, stk. 1, litra c), om at der skal ske en kraftig stigning i maaltallene fremover

Det er relevant at bemaerke, at nogle af tallene i denne rapport tildels er baseret paa arbejdsdokumenter, der er blevet forelagt medlemsstaterne i det udvalg, som er nedsat i henhold til artikel 21 i direktiv 94/62/EF, med henblik paa kommentarer og supplering af eventuelle forglemmelser. Da de paagaeldende medlemsstater ikke har reageret, gaar Kommissionen ud fra, at tallene er realistiske og egnede til at blive benyttet i denne interimsrapport..

For saa vidt angaar den endelige rapport, der i henhold til direktivets artikel 6, stk. 3, litra a), senest skal udarbejdes i aar 2005, boer det bemaerkes, at der til den tid kun vil blive medtaget officielle data, der opfylder de godkendte rapporteringskrav.

II. MEDLEMSSTATERNES MAALTAL FOR GENVINDING OG GENANVENDELSE

Medlemsstaterne kan fastsaette deres egne specifikke maal, bestemmelser og tidsfrister, forudsat at de overholder direktivets forskrifter; det er grunden til, at de tal, der er angivet i det foelgende, varierer meget fra land til land.

I OEstrig skal oekonomiske beslutningstagere (emballageproducenter, importoerer, paafyldningsvirksomheder og distributoerer), som efter aftale med de offentlige myndigheder medvirker i en indsamlings- og genvindingsordning, naa et genvindingsmaal paa 25 %, med et minimum paa 15 % for hvert emballagemateriale Dette skal naas hvert kalenderaar, begyndende i 1997. OEkonomiske beslutningstagere, der ikke deltager i en aftalt ordning, skal for hvert kalenderaar naa foelgende genvindingsmaal (i vaegtprocent):

Papir, karton, pap, boelgepap // 90%

Glas // 93%

Keramisk emballage // 95%

Metal // 95%

Plast // 40%

Kompositemballage til drikkevarer // 40%

Anden kompositemballage // 15%

Hver oekonomisk beslutningstager skal indsamle eller tage 90 % af det emballagemateriale, han markedfoerer, tilbage. Hvis han i virkeligheden kun indsamler eller tager mindre end 90, men over 50 % af det emballagemateriale, han har markedsfoert, tilbage, har han pligt til at kompensere for op til de 90 % ved at deltage i en aftalt indsamlings- og genvindingsordning og overholde de fastsatte maal. Hvis han indsamler eller tager mindre end 50 % af det emballagemateriale, som han har markedsfoert, tilbage, har han pligt til at kompensere for op til 100 % ved at deltage i en aftalt indsamlings- og genvindingsordning og overholde de fastsatte genvindingsmaal.

Der er fastsat foelgende maal udtrykt i volumenprocent for genpaafyldning, miljoemaessigt forsvarlig genvinding og energiudnyttelse af drikkevareemballager, der saelges paa hjemmemarkedet:

>TABELPOSITION>

Dertil kommer, at kun foelgende andet emballageaffald (andre end drikkevareemballager) maa bortskaffes i affaldsbehandlingsanlaeg, naar saadanne anlaeg ikke foretager materialegenvinding eller varmeudnyttelse (deponering, forbraending uden energiudnyttelse).

>TABELPOSITION>

Alle disse maal i forening foerte OEstrig til at overskride maksimalmaalet for genvinding i direktiv 94/62/EF. OEstrig har derfor gjort brug af direktivets artikel 6, stk. 6. Der blev vedtaget en kommissionsbeslutning (1999/42/EC) den 22. december 1998, som bekraeftede de foranstaltninger, som OEstrig havde meddelt i henhold til naevnte artikel.

I Belgien er der sat nedenstaaende maal i en tvaerregional samarbejdsaftale. I dette land har forbundsstaten kun myndighed til at omsaette de produktrelaterede bestemmelser (f.eks. artikel 9 og bilag II) i direktiv 94/62/EF til nationale forskrifter. Fastsaettelse af maal for genanvendelse og genvinding af emballagematerialer i emballageaffald i overensstemmelse med direktivets artikel 6 henhoerer under regionernes enekompetence. For at sikre, at gennemfoerelsen af direktiv 94/62/EF og dets omsaetning til nationale bestemmelser var sammenhaengende og skete konsekvent, det gaelder ikke mindst direktivets artikel 6, fandt de tre belgiske regioner det noedvendigt at indgaa en samarbejdsaftale om forebyggelse og behandling af emballageaffald. Denne aftale, som er juridisk bindende, udgoer omsaetningen af direktivets artikel 6 til nationale forskrifter.

>TABELPOSITION>

Senest den 1. januar 1998 skulle genvindingsniveauet paa 15% vaere naaet for hvert emballagemateriale. I overensstemmelse med artikel 6, stk. 6, i direktivet anmeldte Belgien den 13. juli 1996 de foranstaltninger, der indeholder maal, som raekker ud over maalene i direktiv 94/62/EF.

I Danmark foreligger der en ny redegoerelse om en affaldsstrategi, som bl. a. saetter foelgende genbrugs- og genvindingsmaal for aar 2001.

Papir og pap // 55%

Glas // 65%

Plast // 15%

Den nationale handlingsplan "Affald 21" (1998-2004) fastsaetter, at senest aar 2001 forventes 45% af emballageaffaldet at blive genvundet, og den samlede genanvendelse forventes at overstige 80%.

Finland har sat et kombineret maal for genbrug og genvinding til 82%, som skal naas senest den 30. juni 2001. Til samme dato er der ogsaa sat foelgende specifikke maal for genvinding og genanvendelse:

>TABELPOSITION>

I Frankrig skal direktivets maal vaere naaet senest den 30. juni 2001.

Derudover har "Eco-Emballages" [7]

[7] Eco-Emballages - Den organisation, der varetager ordningen for indsamling, genvinding og finansiering af emballageaffald i Frankrig.

fastsat et maal for genanvendelse af emballageaffald fra husholdningerne paa 75% for 2003 med en genanvendelsesprocent paa mindst 60% for hvert enkelt materiale.

Tysklands generelle maal for genvinding (45 %) og genanvendelse (65 %) skal vaere naaet senest den 30. juni 2001.

Maalene for genvinding af specifikke materialer, der skal vaere naaet den 1. januar 1999, er foelgende:

Glas // 75%

Blik // 70%

Aluminium // 60%

Papir/pap // 70%

Komposit // 60%

Plast // 36% (mekanisk genvinding)

Der er ogsaa sat et maal for genanvendelse af plast paa 60% for samme dato.

Graekenland stiler mod at naa de maal, der er fastlagt i direktivet (dvs. gennemfoerelse i henhold til landets rettigheder i direktivets artikel 6, stk. 5).

Irland, der gennemfoerer bestemmelserne i henhold til landets rettigheder efter artikel 6, stk. 5, har sat sig foelgende maal for genanvendelse pr. 30. juni 2001:

Papir // 31%

Glas // 45%

Plast // 10%

Aluminium // 25%

Staal // 5%

Metal // 10%

I ALT // 27%

Italiens lovgivning om emballageaffald indeholder de maal med samme vaerdigraenser, som er fastlagt i direktivet (genvinding 25-45% - med et minimum paa 15% for hvert materiale - genanvendelse 50-65%), og som skal vaere naaet senest i marts 2002. I den generelle plan for forebyggelse og haandtering af emballageaffald, der er udarbejdet som led i lovgivningen fastlaegges for aar 2001 et genanvendelsesmaal paa 49% og en genvindingsprocent paa 42. Maalene synes dog kun at vaere retningsgivende.

Man forventer at naa op paa foelgende genanvendelses- og genvindingsprocenter for bestemte affaldsmaterialer:

>TABELPOSITION>

Luxembourg har sat et maal for genvinding paa 45%, med et minimum for hvert materiale paa 15%, og et genanvendelsesmaal paa 55%. Begge maal skal vaere naaet pr. 30. juni 2001.

I Nederlandene er maksimalmaalene for genvinding (45% med et minimum paa 15% for hvert materiale) og for genanvendelse (65%) i direktiv 94/62/EF blevet indarbejdet i en forordning; maalene skal vaere naaet senest i august 1998. I en "emballagekontrakt" fastlaegges et generelt maal for genvinding af materiale paa 65%, som skal naas pr. 30 juni 2001, og foelgende specifikke maal:

Glas // 90%

Papir/pap // 85%

Metal // 80%

Plast // 27%

Trae // 15%

Der er ogsaa fastlagt et maal paa 9% for kemisk genvinding af plast. Endelig sigtes der paa nedbringe emballageaffaldsdannelsen med 10 % i forhold til 1986.

Portugal sigter mod at naa de maal, der er fastsat i direktivet (dvs. gennemfoerelse i henhold til landets rettigheder i direktivets artikel 6, stk. 5).

Spanien har sat maal som fastlagt i direktivet. Desuden skal man pr. april 2000 naa op paa at genvinde 15 % med et minimum paa 10 % for hvert emballagemateriale. Der er ogsaa fastlagt et maal paa 10% for nedbringelsen af emballageaffaldsdannelsen.

I Sverige er der sat foelgende maal for genbrug og genvinding pr. 1. januar 1997:

Genbrug og genvinding (eksklusive biologisk behandling)

Aluminium (drikkevareemballager) // 90%

Aluminium (andre emballager end til drikkevarer) // 50%

Staal // 50%

PET (drikkevareemballager) // 90%

Plast (andre PET-emballager end til drikkevarer) // 30%

Papir/andet pap end boelgepap // 30%

Boelgepap // 65%

Returflasker af glas til vin og spiritus, der er paafyldt i Sverige // 90% (genbrug)

Returflasker af glas til oel og laeskedrikke, der er paafyldt i Sverige // 95% (genbrug)

Glas // 70%

Senest den 30. juni 2001 skal foelgende maal vaere naaet i Sverige:

>TABELPOSITION>

Der er sat foelgende maal i Det Forende Kongerige:

>TABELPOSITION>

Tabel II.1: Oversigt over de maal, som medlemsstaterne har fastlagt for aar 2001 [%]

>TABELPOSITION>

(1) Genanvendelse omfatter genvinding, men ikke genbrug (undtagen i Finland, som har sat et faelles maal for genanvendelse og genbrug). (2) Graekenland, Irland og Portugal kan saette lavere maal, men de skal naa op paa mindst 25% for genanvendelse og skal naa de andre maal inden 1. januar 2006. (3) OEkonomiske beslutningstagere, som deltager i en aftale (4) Andre oekonomiske beslutningstagere.

III. Maal, SOM MEDLEMSSTATERNE HAR NAAET FOR GENANVENDELSE, GENVINDING OG GENBRUG

Dataene i tabel III.1 hidroerer fra rapporter om emballage og emballageaffald, der er udfaerdiget for 1997 i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF. Data om befolkningstal hidroerer fra Eurostat.

>TABELPOSITION>

Tabel III.1: Oversigtstabel over markedsfoerte maengder fordelt paa de forskellige materialer pr. medlemsstat

Dataene i tabel III.2 stammer fra forskellige aar, saa der kan kun foretages en generel sammenligning paa grundlag heraf. Kun ca. halvdelen af medlemsstaterne har indrapporteret om emballage og emballageaffald i henhold til artikel 12 i direktiv 94/62/EF og Kommissionens deraf foelgende beslutning 97/138/EF.

Mere detaljerede oplysninger om de genvindings- og genanvendelsesmaal, der er naaet (herunder datoer og kilder) findes i tabel III.3, 4 og 5 med en opdeling paa kommunalt og ikke-kommunalt affald.

>TABELPOSITION>

(1) Graekenland, Irland og Portugal kan saette lavere maal, men skal mindst naa op paa 25% genanvendelse, og de skal naa de andre maal inden 1. januar 2006

Tabel III.2: Oversigtstabel over de maal, som medlemsstaterne har naaet [%]

Tabel III.3: Genvinding [%]

>TABELPOSITION>

Kilde: "Management systems for packaging waste" Pricewaterhouse Coopers 1998 for ERRA;

undtagen:

Italien: Programma generale di prevenzione e gestione dei rifiuti di imballaggio- CONAI - 1999.

og de foelgende, der er angivet med ( )*:

OE, D, DK, FIN, FR, NL, SV, UK: Rapporter om emballage og emballageaffald for 1997 i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF.

Tabel III.4: Genanvendelse [%]

>TABELPOSITION>

Kilde: "Management systems for packaging waste" Pricewaterhouse Coopers 1998 for ERRA;

undtagen:

Italien: Programma generale di prevenzione e gestione dei rifiuti di imballaggio- CONAI - 1999

og de foelgende, der er angivet med ( )*:

OE, D, DK, FIN, FR, NL, SV, UK: Rapporter om emballage og emballageaffald for 1997 i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF.

Tabel III.5: Genvinding pr. fraktion [%]

>TABELPOSITION>

Kilder:

A - "Eco-balances for policy-making in the domain of packaging and packaging waste" (RDC and Coopers and Lybrand) maj 1997 Europa-Kommissionen (data fra 1994/95)

B - Glass Gazette September 1998 (FEVE, data fra 1997)

C - EEA (data fra 1997)

D - ERRA, AIM, CIAA (December 1998 Rapport, data fra Graekenland: 1995/96)

E - APEAL News Oktober 96 (data fra 1995)

F - Programma generale di prevenzione e gestione dei rifiuti di imballaggio - CONAI - 1999 (data fra 1998).

G - Rapport fra Tyskland om emballage og emballageaffald i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF (data fra 1997).

H - Rapport fra Sverige om emballage og emballageaffald i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF (data fra 1997).

I - Rapport fra Finland om emballage og emballageaffald i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF (data fra 1997).

J - Rapport fra Det Forenede Kongerige om emballage og emballageaffald i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF (data fra 1997)

K - Rapport fra Nederlandene om emballage og emballageaffald i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF (data fra 1997).

L - Rapport fra OEstrig om emballage og emballageaffald i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF (data fra 1997).

M - Rapport fra Danmark om emballage og emballageaffald i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF (data fra 1997).

N - Rapport fra Frankrig om emballage og emballageaffald i henhold til Kommissionens beslutning 97/138/EF (data fra 1997).

Tabel III.6 viser de maal, der er naaet for genbrug af forskellige drikkevareemballager

>TABELPOSITION>

Kilde: Genbrug af primaeremballager. Endelig rapport 1999 (Abfallberatung Muellvermeidung & Recycling, Andreas Golding D-72074 Tuebingen)

Som supplement til disse data har Finland givet Kommissionen foelgende oplysninger om genbrug af emballagematerialer.

>TABELPOSITION>

IV. EVALUERING AF DE FORELIGGENDE TAL

Genbrug

Paa grundlag af de foreliggende tal for genbrug af emballager i medlemsstaterne, kan der drages foelgende konklusioner.

Gennemsnitlig genbruges en tredjedel af emballagen til laeskedrikke, mineralvand og vin i EU. Men genbrugssystemer er langt mere udbredt i de nordlige medlemsstater end i de sydlige. Det er hovedsagelig glasemballager (alle drikkevarer) og PET-emballager [8] (mineralvand og laeskedrikke), der genbruges..

[8] PET - Polyethylenterephthalat.

De hoejeste genbrugsprocenter naas for mineralvand i Danmark, Finland, OEstrig, Tyskland og Sverige, hvor de naar op omkring 90 % udtrykt i volumen (glas og PET), medens der er de oevrige medlemsstater er tale om meget lave genbrugsprocenter. OEstrig og Finland naar op paa meget hoeje genbrugsprocenter inden for vinsektoren [9], men ogsaa i Sverige og Portugal er der tale om hoeje genbrugsprocenter (over 50 %) inden for denne sektor.

[9] Tallene vedroerer 1994 og boer derfor tages med et vist forbehold.

I OEstrig, Tyskland, Sverige, Finland og Portugal genbruges mellem en og to tredjedele af glasemballager til laeskedrikke. I Danmark er det over 80 %, medens genbrugstallene i de andre lande, for hvilke der foreligger data, ikke overstiger 10-15%. Finland og Sverige har ogsaa naaet hoeje genbrugsprocenter for PET-emballager til laeskedrikke.

For saa vidt angaar oelemballager, er forskellen mellem nord og syd mindre ioejnefaldende, idet kun Italien, Det Forende Kongerige, Irland og Frankrig ligger under 20 %, medens alle de oevrige lande genbruger mellem 30% og 50% (Sverige, Spanien) eller endog over 70% af emballagerne, med Danmark og Nederlandene i toppen med naesten 100%.

Endelig opretholder Det Forenede Kongerige, OEstrig og Nederlandene - og Belgien i mindre grad -. et genbrugssystem for maelkeemballager.

Selv om direktiv 94/62/EF ikke saetter specifikke maengdemaessige maal for genbrug af emballage, er genbrug - som omhandlet i artikel 1, stk. 2, - et grundlaeggende princip i emballagehaandteringen. Direktivets artikel 5 tilskynder til indfoerelse af genbrugssystemer for emballage, der kan genbruges paa en miljoemaessigt fornuftig maade i overensstemmelse med traktaten. Desuden fastsaettes det i direktivets artikel 3, nr.. 5, at genbrugt emballage foerst bliver til emballageaffald, naar det ikke laengere kan genbruges.

Genvinding

Ud fra de foreliggende tal (se tabel III.2 og III.3) kan der drages den konklusion, at de maal for genvinding, der blev fastlagt i emballagedirektivet i 1994, bevisligt har kunnet naas. Alle de medlemsstater, der skulle opfylde det generelle genvindingsmaal paa 25 %, har allerede - fire aar forud for den fastlagte frist - naaet maalet. Irland, Portugal og Graekenland er omfattet af saerlige bestemmelser i henhold til direktivets artikel 6, stk. 5, der tillader dem at naa lavere maal eller de samme maal paa et senere tidspunkt. Heraf har Graekenland og Irland allerede naaet et maal for genvinding paa henholdsvis 25 og 18 %.

Det maksimale maal paa 45 %, der var sat for genvinding, er blevet overskredet af OEstrig, Belgien og Nederlandene, som da ogsaa har gjort brug af artikel 6, stk. 6, men de foreliggende statistikker synes at vise, at ogsaa Sverige og Tyskland, som hidtil ikke har gjort brug af artikel 6, stk. 6, har overskredet genvindingsmaalet. Danmark og Finland er ikke langt fra at have naaet maksimalmaalet, medens Italien, Luxembourg og Det Forenede Kongerige har naaet genvindingsprocenter, der ligger - om end ikke meget - saa dog over minimalmaalet.

Der, hvor der foreligger statistikker, viser tallene, at minimalmaalet for genvinding af hvert enkelt materiale er blevet langt overskredet i de fleste medlemsstater ( se tabel III.2 og III.5). Genvindingen af staal og aluminium overskrider 50 % i de nordlige lande, medens de sydlige lande halter bagefter, selv om genvindingen ogsaa er for opadgaaende i disse lande.

Glas og papir er de materialer, hvor der forekommer de mindste geografiske forskelle. Genvindingen af glas ligger paa mellem 70 og 90% i OEstrig, Tyskland, Belgien, Nederlandene, og Sverige. Frankrig, Italien, Finland, Portugal, Det Forenede Kongerige, Spanien og Graekenland genvinder alle over 25% og i flere tilfaelde op mod 50%. Disse tal bekraeftes ogsaa via de statistikker, der er offentliggjort af "European Federation for Glass Packaging" (den europaeiske sammenslutning af glasemballagevirksomheder). For papir er genvindingsprocenterne meget hoeje ikke blot i lande med en veletableret tradition for genvinding, men ogsaa i andre lande, saasom Luxembourg og Italien.

Det eneste materiale, hvor genvindingen i flere lande stadig ligger under de maal, der er fastlagt i direktivet, er plast. Det maal paa 15%, der var fastsat for genvinding af plast, er blevet overskredet af Tyskland (45% inklusive den saakaldte "feed stock recycling") og OEstrig (20%). Imidlertid er Nederlandene, Italien, Sverige og Finland - fire aar forud for maaldatoen den 30. juni 2001 - ikke langt fra at have naaet dette tal.

For stoerstedelen af medlemsstaternes vedkommende har Kommissionen ingen tal for genvinding af kompositmaterialer, saa som maelke- og drikkevarekartoner. Genvindingen af drikkevarekartoner er oftest medregnet i tallene for genvinding af papir og pap, selv om det er klart, at drikkevarekartoner af komposit ikke boer anses som papiremballage.

Genanvendelse

Minimalmaalet paa 50% er allerede naaet i de fleste af de medlemsstater, der skulle naa dette maal senest i juni 2001.

Maksimalmaalet for genanvendelse paa 65% er overskredet i OEstrig, Belgien, Danmark og Nederlandene. Desuden synes statistikkerne at vise, at ogsaa Sverige, Tyskland og Danmark kan blive noedt til at anmode om at maatte anvende artikel 6, stk. 6, i direktivet, for saa vidt angaar de genanvendelsesmaal, der er naaet. Tyskland og Sverige er ikke langt fra maksimalmaalet for genanvendelse, medens Italien og Det Forenede Kongerige ikke har kunnet minimalmaalet paa 50 % for genanvendelse, selv om de har rapporteret hoeje genvindingsprocenter.