MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

Udvidelsesstrategi og vigtigste udfordringer 2012-2013

1. Indledning

EU har ført udvidelsespolitik i over fire årtier. I forbindelse med de løbende tiltrædelser er antallet af medlemsstater gradvist steget fra de oprindelige seks til 27. Den 1. juli 2013 bliver Kroatien det 28. medlem. Helt fra starten har EU gennem sin udvidelsespolitik reageret på de europæiske befolkningers naturlige ønske om at blive forenet i et fælles europæisk projekt. EU har bragt nationer og kulturer sammen og tilført EU mangfoldighed og dynamik. Over tre fjerdedele af EU-medlemsstaterne er tidligere "udvidelseslande".

I en tid med store udfordringer for EU og med stor international usikkerhed, hvor den økonomiske, finansielle og politiske integration bliver styrket, bidrager udvidelsespolitikken fortsat til at skabe fred, sikkerhed og velstand i Europa. Inden for en ramme bestående af strenge men rimelige betingelser sætter udsigten til EU-medlemskab gang i politiske og økonomiske reformer, som forandrer samfund og skaber nye muligheder for borgere og virksomheder. Udvidelser øger samtidig Unionens politiske og økonomiske styrker. Ved at udvise lederskab gennem sin udvidelsespolitik kan EU høste fordelene af et stærkere og mere forenet kontinent og samtidig vise, at EU fortsat er en global spiller.

Den seneste udvidelse med landene i Central- og Østeuropa forenede ikke blot øst og vest efter årtiers kunstig adskillelse; den skabte gensidige fordele i form af øget handelsintegration, et større indre marked, stordriftsfordele og øgede investeringer og jobmuligheder. Fra forhandlingerne går i gang, til den egentlige tiltrædelse sker, er EU's eksport til tiltrædelseslandene mere end tredoblet. Det anslås, at en tredjedel af tiltrædelseslandenes i forvejen høje vækst i samme periode var en følge af udvidelsesprocessen.

En styrkelse af retsstatsprincippet og demokratisk regeringsførelse er afgørende for udvidelsesprocessen. Erfaringerne fra tidligere udvidelser viser tydeligt, at det er vigtigt at sætte større fokus på disse områder og forbedre kvaliteten af processen yderligere. Det understøtter og fremmer stabiliteten i en region, som i nyere tid har været ramt af konflikt, og bidrager til at skabe nogle rammer i Sydøsteuropa, der kan generere vækst og tiltrække investeringer, øge det regionale samarbejde og løse fælles udfordringer såsom bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korruption. Der tages hånd om problemstillinger med direkte betydning for borgerne i både EU og i udvidelseslandene på områderne retfærdighed, sikkerhed og grundlæggende rettigheder. Med Rådets godkendelse i juni af Kommissionens forslag til en ny tilgang til områderne retsvæsen og grundlæggende rettigheder og retfærdighed, frihed og sikkerhed som led i forhandlingsrammerne for Montenegro er retsstatsprincippet blevet en fastforankret og central del af tiltrædelsesprocessen, som også danner grundlag for fremtidige forhandlinger.

De aktuelle vanskeligheder i euroområdet har præget EU's politiske dagsorden i det seneste år. Det har sammen med den nylige globale finanskrise understreget de nationale økonomiers indbyrdes afhængighed, både inden for og uden for EU. De udfordringer, som euroområdet står over for, understreger, hvor vigtigt det er at konsolidere den økonomiske og finansielle stabilitet yderligere og skabe reformer og vækst, også i udvidelseslandene. Den styrkede økonomiske, finansielle og politiske integration i EU, som er et resultat heraf, vil også skulle tages i betragtning i udvidelsesprocessen. Styrkelsen af udvidelseslandenes modstandsdygtighed over for kriser er et spørgsmål af fælles interesse. Udvidelsesprocessen er i den forbindelse et effektivt redskab. Et stærkere, udvidet EU vil bedre kunne imødegå disse udfordringer. Dynamikken i den tyrkiske økonomi, Tyrkiets geopolitiske rolle, landets bidrag til energisikkerheden og dets unge befolkning indeholder eksempelvis muligheder for både Tyrkiet og EU i et tiltrædelsesperspektiv.

Det er absolut i vores fælles interesse at imødegå risikoen for ustabilitet på Vestbalkan i betragtning af den krig og opsplitning, som har plaget regionen. Udvidelsesprocessen støtter reformtilhængerne i regionen og styrker dermed overgangen til demokrati i krigens kølvand. Det er med til at forhindre de potentielt langt højere omkostninger til håndtering af konsekvenserne af ustabilitet. Styrkelsen af stabiliteten og demokratiet i Sydøsteuropa er også en investering i et velforankret og varigt demokrati i EU's mere fjerne nabolande. Den fornyede konsensus om udvidelse, som Det Europæiske Råd har godkendt, udgør fortsat grundlaget for EU's udvidelsespolitik. Politikken bygger på principperne om konsolidering af forpligtelser, strenge men rimelige betingelser, god kommunikation med offentligheden samt hensynet til EU's evne til at optage nye medlemsstater. Den aktuelle udvidelsesdagsorden omfatter Vestbalkan, Tyrkiet og Island. EU har konsekvent understreget, at dens politik er rettet mod Vestbalkans optagelse, og det er på flere møder i Det Europæiske Råd blevet bekræftet, at hele regionens fremtid ligger i EU. Stabiliserings- og associeringsprocessen er fortsat den fælles ramme for de nødvendige forberedelser.

Hvis udvidelsesprocessen skal lykkes, er det afgørende, at den forbliver troværdig. Det gælder med hensyn til at sikre, at udvidelseslandene indfører vidtrækkende reformer, således at de kan opfylde de fastsatte kriterier, navnlig Københavnskriterierne. Det gælder også med hensyn til at sikre medlemsstaternes og EU-borgernes opbakning. Det er vigtigt at skabe forståelse og føre en oplyst debat om udvidelsespolitikkens virkninger, især i en tid, hvor EU står over for store udfordringer. I den sammenhæng er princippet om landenes egen præstation afgørende. Det, der afgør, hvor hurtigt et land nærmer sig medlemskab, er nemlig dets indsats for at opfylde de nødvendige betingelser. En udvidelse er således pr. definition en gradvis proces, der bygger på de berørte landes effektive og varige gennemførelse af reformer. Den nye tilgang til forhandlingerne på retsstatsområdet medfører et krav om, at der gennem hele forhandlingsprocessen skal skabes overbevisende resultater i forbindelse med gennemførelsen af reformer. Reformerne er nødt til at være fast forankrede, hvis de skal blive varige reformer.

Kroatiens snarlige tiltrædelse, indledningen af tiltrædelsesforhandlinger med Montenegro og tildelingen af kandidatstatus til Serbien i marts viser, at EU lever op til sine løfter, når landene har opfyldt deres betingelser. Denne positive udvikling sender også et kraftigt signal om udvidelsesprocessens evne til at skabe forandring og om, hvad der muligt i et område, som var hærget af krig for blot en snes år siden. Udviklingen er et incitament og en opmuntring for alle landene i regionen til at optrappe deres egne forberedelser til med tiden at opnå EU-medlemskab.

Der er i det seneste år sket en række fremskridt i udvidelseslandene. Ud over dem, der vedrører Kroatien, Montenegro og Serbien, er der opnået positive resultater i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, hvor tiltrædelsesdialogen på højt plan har medført et skærpet fokus på reformer fra myndighedernes side. Dialogen mellem regeringen og oppositionen i Albanien har i store træk løst den politiske hårdknude og gjort det muligt at vedtage valgreformer og parlamentariske reformer. Tiltrædelsesforhandlingerne med Island skrider godt fremad. Tyrkiet har aktivt støttet den nye positive dagsorden, som blev annonceret sidste år og fremlagt af Kommissionen i maj 2012.

Samtidig venter flere reformer stadig på at blive vedtaget i de fleste lande. Menneskerettigheder, god regeringsførelse, retsstatsprincippet, herunder bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet, administrativ kapacitet, arbejdsløshed, økonomiske reformer og social inklusion udgør fortsat store udfordringer. Der er ofte behov for, at der tages større ansvar for reformerne og udvises den nødvendige vilje til at nå videre. Styrkelsen af ytringsfriheden og mediernes uafhængighed udgør fortsat en stor udfordring. Til tider bliver tiltrædelsesprocessen stadig negativt påvirket af bilaterale problemstillinger.

Udvidelsesprocessen er i sig selv en inddragende proces og kræver, at en bred vifte af interesserede parter deltager. I udvidelseslandene bidrager bred politisk konsensus og befolkningens opbakning til de nødvendige reformer i høj grad til den omstilling, som er en forudsætning for fremskridt på vejen mod EU-medlemskab.

I denne meddelelse vurderes den nuværende status for Den Europæiske Unions udvidelsesdagsorden. Det vurderes på grundlag af de tilhørende dybdegående landeanalyser[1], hvad disse lande har opnået i forbindelse med deres forberedelser til medlemskab, hvor langt de i dag er nået, og hvad deres udsigter for de kommende år er, og der fremsættes i den forbindelse en række anbefalinger. Som i de foregående år lægges der særlig vægt på en række vigtige udfordringer, bl.a. den støtte, som EU yder til udvidelseslandene, f.eks. gennem instrumentet til førtiltrædelsesbistand.

2. Vigtige udfordringer 2.1. Retsstatsprincippet har fået en central plads i udvidelsespolitikken

Erfaringen fra de seneste udvidelser og de udfordringer, som udvidelseslandene står over for, understreger vigtigheden af, at retsstatsprincippet får en mere central plads i udvidelsespolitikken. Der blev i sidste års strategidokument foreslået en ny tilgang til forhandlingerne på områderne retsvæsen og grundlæggende rettigheder og retfærdighed, frihed og sikkerhed, og Rådet tilsluttede sig denne tilgang. Tilgangen afspejles nu i en ramme for forhandlingerne med Montenegro, som blev vedtaget i juni 2012, og som sikrer retsstatsprincippet en fast plads centralt i tiltrædelsesprocessen og desuden danner grundlag for kommende forhandlinger.

Lande, der ønsker at tiltræde Unionen, skal i alle faser af tiltrædelsesprocessen vise, at de i praksis er i stand til at fremme efterlevelsen af de værdier, som Unionen bygger på. De skal fra et tidligt tidspunkt oprette de vigtige institutioner, som er en forudsætning for demokratisk regeringsførelse og retsstatsprincippets overholdelse, og gøre en indsats for, at institutionerne fungerer ordentligt – fra det nationale parlament via regeringen til retsvæsenet, herunder domstolene og den offentlige anklager, og de retshåndhævende myndigheder.

De fleste udvidelseslande står over for en række vigtige udfordringer på følgende områder:

Landene skal sikre, at retsvæsenet er uafhængigt, upartisk og ansvarligt og kan sikre en retfærdig rettergang. Landene skal også sikre, at deres retssystem fungerer effektivt, og at sagsbehandlingstiden ikke er for lang. Der er i den forbindelse nu indført strategier for reformen af retsvæsenet i de fleste lande. De statslige domstolsråds uafhængighed er blevet styrket, og i visse tilfælde er der indført nye udnævnelsesprocedurer inden for retsvæsenet. Der er dog fortsat talrige udfordringer. Der skal navnlig indføres mere effektive procedurer for udnævnelse af dommere og anklagere, findes den rette balance mellem retsvæsenets uafhængighed og ansvarlighed, herunder en løsning på problemet med juridisk immunitet, og i mange tilfælde sikres, at det alt for store efterslæb af sager nedbringes. Der er fortsat problemer med håndhævelsen af retsafgørelser. Ud over retslige og administrative reformer er der i mange tilfælde behov for en ændring af retskulturen, hvor der lægges større vægt på at betjene borgerne.

Korruption er fortsat udbredt i de fleste udvidelseslande. Korruption undergraver retsstatsprincippet, har en negativ indvirkning på erhvervslivet og statsbudgetterne og påvirker borgernes hverdag bl.a. på sundheds- og uddannelsesområdet. Udbredelsen af korruption gør det muligt for organiserede kriminelle grupper at få kontakter i den offentlige og den private sektor. Landene skal sikre en effektiv ramme for forebyggelse af korruption og navnlig sørge for større gennemsigtighed inden for offentlige myndigheder og i forbindelse med anvendelsen af offentlige midler. De retshåndhævende myndigheder er nødt til at være proaktive, koordinerede og effektive, hvis de skal sikre, at korruptionssager, også på højt niveau, undersøges, indbringes for retten og straffes på korrekt vis. I mange udvidelseslande er der behov for en større indsats på følgende områder: finansiering af politiske partier og valgkampagner, håndtering af interessekonflikter, sikring af gennemsigtighed i forbindelse med offentlige indkøb og aktindsigt samt beslaglæggelse og konfiskation af aktiver. Der er i visse tilfælde oprettet specialiserede anklagemyndigheder, som fungerer godt. Der venter et stort arbejde forude med at skabe de nødvendige resultater. Der skal udarbejdes pålidelige statistikker, som kan bidrage til at kontrollere virkningen af politikkerne til korruptionsbekæmpelse.

Bekæmpelsen af organiseret kriminalitet er fortsat et vigtigt indsatsområde og udgør et stort problem i de fleste udvidelseslande. Det forhold, at mange kriminelle aktiviteter foregår på tværs af grænserne, betyder, at der er behov for et effektivt samarbejde mellem de retshåndhævende myndigheder og retsvæsenet i regionen, med EU-medlemsstaterne og internationalt. De retshåndhævende myndigheder skal udstyres med effektive juridiske og efterforskningsmæssige værktøjer, så de kan bekæmpe og straffe organiseret kriminalitet ordentligt. Navnlig skal deres kapacitet til at foretage efterforskninger af finansielle forhold forbedres. Der sker fremskridt, men i de fleste lande skal der gøres langt mere for at sikre proaktive efterforskninger, en effektiv juridisk opfølgning og et styrket nationalt og internationalt samarbejde. Kommissionen støtter fortsat oprettelsen af et regionalt anklagernetværk, som bistås af udsendte eksperter fra medlemsstaterne. Der bør tilstræbes et operationelt samarbejde med de relevante europæiske agenturer, især Europol.

Reformen af den offentlige forvaltning er fortsat et vigtigt indsatsområde under de politiske kriterier i de fleste udvidelseslande. Reformen er afgørende for den demokratiske regeringsførelse og retsstatsprincippet og har til formål at styrke åbenheden, ansvarligheden og effektiviteten og sikre større fokus på borgernes og erhvervslivets behov. Passende administrative procedurer, bl.a. med hensyn til menneskelige ressourcer og forvaltning af de offentlige finanser, herunder inddrivelse af skatter, og pålidelige og uafhængige statistiske systemer er afgørende for, at staten kan fungere, og for, at de reformer, som er en forudsætning for integrationen i EU, bliver gennemført. Landene er nødt til at gøre en større indsats for at forbedre deres offentlige forvaltning på alle niveauer med udgangspunkt i nationale helhedsstrategier. I anerkendelse af de udfordringer, som udvidelseslandene står over for, vil Kommissionen styrke sin vurderings- og kontrolkapacitet med henblik på at påpege afgørende mangler og yde hjælp til planlægning, fastsættelse af prioriteter og gennemførelse af reformer.

Civile, politiske, sociale og økonomiske rettigheder samt mindretalsrettigheder er vigtige problemstillinger i de fleste udvidelseslande. Disse grundlæggende rettigheder er generelt garanteret i lovgivningen, men der er i mange tilfælde stadig problemer med udøvelsen af dem. Der er i visse tilfælde stadig huller i lovgivningen, eksempelvis hvad angår rækkevidden af lovgivning til bekæmpelse af forskelsbehandling. Der er ofte behov for en markant styrkelse af de nationale menneskerettighedsinstitutioner, bl.a. ombudsmandsinstitutioner, og af de retshåndhævende myndigheders håndtering af problemer såsom hadforbrydelser og kønsrelateret vold. Den generelle samfundsmæssige holdning til udsatte grupper som for eksempel etniske minoriteter, handicappede samt bøsser, lesbiske, biseksuelle og transpersoner er stadig et udbredt problem.

Udvidelseslandene er generelt kendetegnet ved pluralistiske medielandskaber. I nogle lande er der gjort fremskridt med hensyn til at afkriminalisere ærekrænkelser. I en række lande vækker den begrænsede ytringsfrihed dog stadig alvorlig bekymring som følge af eksempler på politisk indblanding, økonomisk pression, selvcensur og utilstrækkelig beskyttelse af journalister mod chikane og sågar voldelige overgreb. Navnlig i Tyrkiet er ytringsfriheden endnu ikke tilstrækkeligt beskyttet i lovgivningen, og det store antal retssager og efterforskninger, der er indledt mod journalister, og det urimelige pres på medierne vækker alvorlig bekymring.

I lyset af de tilbageværende udfordringer på dette område planlægger Kommissionen i første halvår 2013 at lave en opfølgning på konferencen "Speak Up!", som blev afholdt i maj 2011. Begivenheden ventes at bringe interessenter fra medierne og civilsamfundet på Vestbalkan og i Tyrkiet sammen til en drøftelse af regeringernes indsats for at opfylde de vigtige kriterier for at opnå EU-standarder for ytringsfrihed. Kommissionen vil fortsat arbejde tæt sammen med Europa-Parlamentet på dette område. Disse problemstillinger vedbliver med at indtage en prominent plads i tiltrædelsesprocessen.

I betragtning af de aktuelle udfordringer og reformernes langsigtede karakter vil der blive taget fat på kapitlerne om retsvæsen og grundlæggende rettigheder og om retfærdighed, frihed og sikkerhed på et tidligt tidspunkt i forhandlingerne for at sikre længst mulig tid til at udforme lovgivning, oprette institutioner og skabe overbevisende resultater, inden forhandlingerne afsluttes. Forhandlingerne vil blive indledt på grundlag af handlingsplaner, som skal godkendes af de nationale myndigheder. Kommissionen vil i sine screeningsrapporter yde omfattende vejledning til støtte for kandidatlandenes udarbejdelse af disse handlingsplaner. Et nyt tiltag er indførelsen af foreløbige benchmarks, som fastsættes ved indledningen af forhandlingerne. Først når disse benchmarks er nået, vil Rådet fastsatte endelige benchmarks.

På den måde føres forhandlingerne inden for en struktureret ramme, der tager højde for, hvor lang tid det tager at gennemføre reformerne ordentligt og skabe overbevisende resultater. Processen omfatter også beskyttelsesforanstaltninger og korrigerende foranstaltninger, der eksempelvis giver mulighed for at ajourføre benchmarks og sikre en overordnet balance i forhandlingernes udvikling på tværs af de forskellige kapitler. Den nye tilgang ventes også at sikre større åbenhed og inddragelse i forhandlingerne og reformprocessen, eftersom kandidatlandene opfordres til at fastsætte deres reformprioriteter på grundlag af en høringsproces, hvor de relevante interesserede parter inddrages, for at sikre maksimal opbakning til reformernes gennemførelse. Kommissionen vil i forbindelse med sin kontrol sætte større fokus på fremskridtene inden for disse områder. Målet med IPA-midlerne vil forsat være at støtte gennemførelsen af reformer.

Styrkelsen af retsstaten og den offentlige forvaltning er afgørende for, at udvidelseslandene kan nærme sig EU og med tiden fuldt ud påtage sig forpligtelserne ved medlemskab. Selv inden tiltrædelsesforhandlingerne begynder, sættes der i den nye tilgangs ånd større fokus på retsstatsprincippet. Screeningen af de vigtige retsstatskapitler blev endog påbegyndt, inden de generelle forhandlinger med Montenegro var blevet indledt. De øvrige kandidatlande, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Serbien, blev desuden indbudt til oplysende møder om screening. De vigtigste kriterier, som skal opfyldes, før der kan indledes tiltrædelsesforhandlinger med Albanien, vedrører overvejende retsstatsprincippet. Retsstatsspørgsmål har central betydning for de forskellige landespecifikke initiativer, som Kommissionen iværksatte sidste år, og som er beskrevet i afsnit 3.

2.2. Regionalt samarbejde og forsoning på Vestbalkan

Regionalt samarbejde og gode naboskabsforbindelser er vigtige elementer i stabiliserings- og associeringsprocessen, og de overvåges derfor nøje af Kommissionen i alle faser af tiltrædelsesprocessen. Der er gjort nye fremskridt på dette område i det forgangne år. Der er skabt flere bilaterale og multilaterale kontakter mellem ledere og politikere i regionen, også på følsomme områder såsom krigsforbrydelser, grænsespørgsmål, flygtninges tilbagevenden, organiseret kriminalitet og politisamarbejde, og inden for regionale fora såsom Energifællesskabet, det fælles europæiske luftfartsområde, det centraleuropæiske frihandelsområde (CEFTA) og den regionale offentlige forvaltningshøjskole. Der er blevet udnævnt en ny generalsekretær for Det Regionale Samarbejdsråd (RCC). Kommissionen ser frem til, at RCC videreudvikler sin rolle i det regionale samarbejde og bliver en platform, der kan fremme spørgsmål af betydning for hele regionen og dens EU-perspektiv, og at samarbejdsrådet dermed i højere grad vil fremme integreringen af det regionale samarbejde i landenes politiske dagsorden. Det regionale samarbejde bør ejes og styres regionalt.

Stridigheder, der vedrører forholdet mellem forskellige etniske grupper eller status, navnlig i Bosnien-Hercegovina og Kosovo[2], forhindrer fortsat institutionerne i at fungere ordentligt og griber ind i reformprocessen, nogle gange med vidtrækkende regionale konsekvenser til følge. Landene løser bedst disse problemer ved at fortsætte tilnærmelsen til EU. Vanskelige etnisk relaterede problemer kan løses gennem dialog og kompromiser, hvilket den igangværende gennemførelse af Ohrid-rammeaftalen i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien er et eksempel på. Uenighederne om Kosovos status hindrer fortsat udviklingen af tættere forbindelser til EU. Spørgsmålet om det nordlige Kosovo er stadig en stor udfordring. Hvis der skal ske fremskridt på disse områder, kræver det, at alle involverede aktører samarbejder konstruktivt.

Der blev opnået nye resultater i dialogen mellem regeringerne i Beograd og Pristina i form af aftaler på områderne regionalt samarbejde og repræsentation og integreret grænseforvaltning. Aftalen på sidstnævnte område er endnu ikke blevet gennemført. Serbiens fortolkning af aftalen om regionalt samarbejde og Kosovos repræsentation blev efterhånden afklaret og vurderes på grundlag af den foreløbige gennemførelse ikke længere at stå i vejen for et bredt regionalt samarbejde. Gennemførelsen af andre aftaler på områderne fri bevægelighed, person- og matrikelregister, toldstempler og gensidig anerkendelse af eksamensbeviser har været mere eller mindre vellykket og har indtil videre haft begrænset virkning i praksis. Det haster med at opnå nye fremskridt i denne proces.

Der er et stigende ønske om forsoning i den brede befolkning, hvilket skaber et stærkere grundlag for at løse spørgsmål om bl.a. krigsforbrydelser, flygtninge og spændinger mellem forskellige etniske befolkningsgrupper. Initiativer fra ngo'ers og civilsamfundets side, såsom ungdomsinitiativet for menneskerettigheder, Sandheds- og Forsoningskommissionen og Igman-initiativet, har stor betydning for at styrke forsoningen blandt indbyggerne i regionen og bør støttes. Der vil ikke desto mindre stadig skulle udvises agtpågivenhed i de kommende år for at forhindre nationalistiske strømninger. Navnlig skal regeringerne og de politiske ledere gøre en større indsats for at skabe forhold, der giver mulighed for at rette op på fortiden. Disse problemer, som udløber af tidligere konflikter, og andre uløste bilaterale spørgsmål udgør fortsat store udfordringer for stabiliteten på Vestbalkan og er nødt til at blive løst hurtigt. Hvis problemerne løses, vil det fjerne en væsentlig hindring på Vestbalkans vej mod EU-medlemskab.

Hvis der skal opnås varig forsoning, er det med hensyn til krigsforbrydelser afgørende at få afsluttet den proces, som skal sikre retfærdighed til ofre for forbrydelser begået under krigene i det tidligere Jugoslavien. Samarbejdet med Det Internationale Krigsforbrydertribunal vedrørende Det Tidligere Jugoslavien (ICTY) fortsætter. Det sker efter, at landene i regionen tidligere har taget afgørende skridt, som giver ICTY et godt grundlag for at færdiggøre sit arbejde, om end visse retssager risikerer at fortsætte efter det tidligere angivne skæringstidspunkt, december 2014. ICTY's arbejde nedtrappes, men de berørte regeringer står over for en stor opgave med at håndtere ustraffede krigsforbrydelser inden for deres egen jurisdiktion. Med politisk vilje, øget fokus på ressourcer, øget regionalt samarbejde og løsning af problemer med udlevering af egne statsborgere kan landene i regionen sikre, at retfærdigheden sker fyldest for de tusindvis af krigsofre. Der er ikke fundet en endelig løsning på spørgsmålet om forsvundne personer. Kommissionen støtter fuldt ud den igangværende undersøgelse i EULEX-regi af påståede forbrydelser, bl.a. organhøst begået i perioden under og efter konflikten i Kosovo og omhandlet i Marty-rapporten, der er godkendt af Europarådets Parlamentariske Forsamling.

Med hensyn til flygtninge undertegnede Serbien, Kroatien, Bosnien-Hercegovina og Montenegro i november 2011 i Beograd en ministererklæring, som fornyer den politiske forpligtelse til at afslutte Sarajevo-processen. Der er vedtaget et regionalt genhusningsprogram, som blev præsenteret på en international donorkonference i april 2012, hvor EU og det internationale samfund gav tilsagn om ny omfattende finansiel støtte. De nationale myndigheder er nødt til at sikre gennemførelsen af dette program, som har til formål at gøre det lettere for de mest udsatte flygtninge enten at vende tilbage til deres oprindelsessted eller blive integreret lokalt i det område, som de er flygtet til. Det vil gøre det muligt at lukke de sidste modtagelsescentre, som huser flygtninge og internt fordrevne fra regionen, og afslutte den formelle afregistrering af de nuværende 74 000 tilbageværende flygtninge. Kommissionen glæder sig over denne udvikling og opfordrer landene til at gøre en ihærdig indsats for at løse de tilbageværende spørgsmål om flygtninge og internt fordrevne.

Spørgsmål vedrørende mindretal er fortsat en stor udfordring på Vestbalkan. Der er generelt indført forsvarlige og udførlige retlige rammer til beskyttelse af mindretal, men gennemførelsen i praksis er ofte kompliceret, navnlig når nyere konflikter spiller ind. Der er behov for at tilskynde til en generel anerkendelse af mindretal gennem uddannelse, brede offentlige debatter og oplysningskampagner. Sager om hadforbrydelser og forskelsbehandling skal håndteres proaktivt. Romaerne er stadig særligt udsatte i hele regionen. Kommissionen vil fortsat støtte foranstaltninger på dette område, bl.a. i forbindelse med initiativet "årtiet for integration af romaer". Landene bør gennemføre de operationelle konklusioner, som de tilsluttede sig ved de roma-seminarer, som Kommissionen afholdt i 2011.

Tidligst muligt i udvidelsesprocessen skal de berørte parter i god naboskabsånd og under hensyn til EU's overordnede interesser målrettet løse uafklarede bilaterale problemer. Der er i det forgangne år kun gjort få fremskridt på dette område. Kommissionen tilskynder parterne til – i tråd med gældende principper og midler – at sætte alt ind på at løse uafklarede stridigheder, bl.a. ved at indbringe spørgsmålene for Den Internationale Domstol eller andre tvistbilæggelsesorganer, der fungerer på fast basis eller på ad hoc-basis. Bilaterale problemstillinger bør ikke forsinke tiltrædelsesprocessen. Kommissionen er parat til at hjælpe med at skabe det politiske incitament, der skal til for, at der kan findes en løsning, og vil støtte initiativer i forbindelse hermed. Aftalen om bilæggelse af grænsestriden mellem Slovenien og Kroatien, hvis gennemførelse blev påbegyndt 2012, baner vejen for en løsning af denne bilaterale problemstilling og er et godt eksempel på, hvad der skal til. Kommissionen understreger vigtigheden af Kroatiens erklæring om at ville fremme europæiske værdier i Sydøsteuropa og især Kroatiens tilslutning til, at bilaterale spørgsmål ikke må stå i vejen for kandidatlandenes tiltrædelsesproces. Med hensyn til Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien understreger Kommissionen, at det fortsat er afgørende at finde en gensidigt acceptabel forhandlingsløsning på navneproblematikken i FN-regi. Der skal findes en løsning nu.

2.3. Økonomiske og sociale udfordringer

Styrkelse af den økonomiske genopretning i udvidelseslandene

Der tegner sig et blandet billede med hensyn til den socioøkonomiske udvikling i udvidelseslandene. Alle udvidelseslande har i store træk opretholdt den overordnede makroøkonomiske stabilitet, men de finanspolitiske risici er øget markant i en række af dem. Konsekvenserne af den økonomiske krise mærkes i hele regionen, hvor Vestbalkan atter oplever recession på grund af en lav konkurrenceevne, lave indkomst- og investeringsniveauer og høj og stigende arbejdsløshed.

Væksten i den tyrkiske økonomi beror i vid udstrækning på landets forsigtige makroøkonomiske politikker og på reformer, som blev iværksat i god tid inden den globale krise. For at fastholde væksten og yderligere styrke økonomien skal der dog gøres meget endnu. Det positive momentum i den tyrkiske økonomi giver lejlighed til at iværksætte yderligere strukturreformer, navnlig på områderne uddannelse, infrastruktur og arbejdsmarkedspolitik.

Efter banksystemets sammenbrud blev den samlede islandske økonomi reduceret med 12 %. Med udgangspunkt i eksporttallene og den kraftige indenlandske efterspørgsel begyndte opsvinget i 2011 og er fortsat i år. Det er lykkedes at stabilisere økonomien gennem en målrettet omstrukturering og styrkelse af banksektoren, en konsolidering af de offentlige finanser og en forsvarlig politiksammensætning. Der blev dog også indført kontrol med kapitalbevægelserne, og afskaffelsen af denne kontrol udgør fortsat en udfordring.

Efter et lille opsving i 2010 og 2011 oplevede de fleste af økonomierne på Vestbalkan atter tilbagegang i 2012 som følge af den negative udvikling i Den Europæiske Union. Kroatien, Bosnien-Hercegovina og Serbien er tilbage i recession. Albanien, Kosovo og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien klarer sig bedre under de ugunstige forhold. Deres økonomier fortsatte med at vokse, for disse lande har været i stand til at fastholde den hjemlige efterspørgsel og er mindre påvirket af tilbagegangen i samhandelen. Den finansielle sektor er forblevet stabil i alle landene, om end kvaliteten af låneporteføljerne er blevet forringet yderligere.

Den langvarige økonomiske tilbagegang har tydeligt forværret de i forvejen vanskelige sociale forhold. Arbejdsløsheden fortsatte med at stige og ligger nu på 21 % i gennemsnit på Vestbalkan, men er langt højere i Bosnien-Hercegovina, Serbien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Kosovo. De unge er særlig hårdt ramt. Endnu mere foruroligende er det, at de gode resultater med at bekæmpe fattigdom i perioden før krisen er ved at være væk. Navnlig den spirende middelklasse er blevet mere sårbar, idet husholdningernes finansielle stødpude er væk og deres opsparing opbrugt. Forskellige meningsmålinger viser, at befolkningens utilfredshed med den økonomiske og sociale situation er voksende, fordi mange ofte ikke længere har råd til basale varer og tjenesteydelser. Denne udvikling samt den svagere vækst i år eller endog en ny recession peger på, at der er behov for en langt mere proaktiv politisk løsning for at afbøde forværringen af de sociale forhold, bl.a. arbejdsløshed og fattigdom, ved eksempelvis at fremme investeringer og dermed støtte beskæftigelsen og ved at målrette investeringerne bedre inden for den sociale sektor.

Landene er klar over behovet for vigtige reformer og vækst- og jobskabende foranstaltninger. Den politiske vilje til at gennemføre reformerne er dog ofte for svag. Skatteinddrivelsen, budgetplanlægningen og budgetgennemførelsen er ikke blevet forbedret i tilstrækkelig grad gennem årene. Budgetoverførsler er fortsat dårligt målrettede og bidrager ikke til at forbedre den sociale situation. Der er stort set ikke gennemført arbejdsmarkedsreformer, og erhvervsuddannelsessystemerne bidrager ikke til at mindske den manglende overensstemmelse mellem de udbudte og de efterspurgte kompetencer. Det betyder, at arbejdstagerne ofte søger job i udlandet, hvilket på kort sigt gavner økonomierne i kraft af pengeoverførsler og lavere arbejdsløshedstal. I det lange løb hæmmer det dog vækstpotentialet på grund af den mindskede arbejdsstyrke og hjerneflugt. På det mikroøkonomiske plan har mange lande gennemført reformer, der skal gøre det lettere at oprette virksomheder, eller indført ordninger, der skal tiltrække udenlandske investorer, men erhvervslivet er fortsat hæmmet af de usikre retsstatsforhold og den store uformelle sektor.

EU er opsat på fortsat at støtte landene med politisk rådgivning og finansiel bistand og arbejder tæt sammen med de internationale finansielle institutioner for at kanalisere gunstige lån i retning af prioritetsområder.

Kommissionen vil fortsat knytte udvidelseslandene til Europa 2020-strategien. Den vil undersøge muligheden af en mere målrettet udnyttelse af møderne om stabiliserings- og associeringsaftalen til at løse problemerne med konkurrenceevne og beskæftigelse. Til det formål og i overensstemmelse med Europa 2020-tilgangen opfordres udvidelseslandene til at overveje nationale mål på områderne beskæftigelse, innovation, klimaændringer, energi, uddannelse, fattigdomsbekæmpelse og social inklusion. Desuden vil Kommissionen fra 2013 og frem gradvist indlede en dialog med udvidelseslandene om beskæftigelsesprogrammer og programmer for social reform for at skabe en samlet tilgang til beskæftigelse og socialpolitik. Kommissionen vil også fremme en bedre deltagelse i EU-programmer, således at udvidelseslandene kan samarbejde med medlemsstaterne på områder, som omfatter Europa 2020-flagskibsinitiativer.

Regionalpolitiske grupper og Det Regionale Samarbejdsråd har gjort gode fremskridt med hensyn til at tilpasse Europa 2020-processen til de regionale behov og forhold. I år forpligtede ministrene med ansvar for handel og investeringer sig til regelmæssigt at analysere politikkerne på områderne regional samhandel, privat forskning, iværksætterkultur og jobskabelse. Kommissionen vil støtte denne fælles reformindsats og den regionale tilgang til kontrol, bl.a. med IPA-midler.

Et styrket regionalt økonomisk samarbejde kan være med til at begrænse konsekvenserne af krisen. Den regionale samhandel udgør i gennemsnit ca. 17 % af al handel i regionen. Samhandelen mellem CEFTA-landene har været mindre påvirket af krisen og er i den seneste tid vokset hurtigere end samhandelen med EU. Der er dog primært tale om handel med fødevarer og råstoffer, mens forarbejdede varer kun udgør en lille del af handelsstrømmene. CEFTA har deltaget i liberaliseringen af udvalgte tjenesteydelser, som kan give alle parter vigtige fordele. Integreringen af energi- og transportmarkederne gør regionen mere konkurrencedygtig og skaber de rette betingelser for at tiltrække investorer på disse områder.

Formålet med oprettelsen af investeringsrammen for Vestbalkan (WBIF) var at bringe nationale donorer og internationale finansielle institutioner sammen og udvikle en projektpipeline i landene. Under WBIF støtter Kommissionen, bilaterale donorer og internationale finansielle institutioner investeringer til en værdi af 8 mia. EUR inden for transport, energi, miljø, klimaændringer, den sociale sektor og den private sektor/udvikling af små og mellemstore virksomheder. WBIF vil spille en stadig større rolle, når det gælder bidrag til at forberede og støtte de investeringer, der er mest nødvendige for at fremme vækst og beskæftigelse.

EU's økonomiske styring og udvidelseslandene

I lyset af de vidtrækkende ændringer i EU's økonomiske styring, som er undervejs, er det vigtigt fortsat at informere udvidelseslandene om denne proces og i højere grad knytte dem til den, bl.a. i betragtning af deres betydelige økonomiske integration med EU.

Europa-Kommissionen råder over en række instrumenter, der kan anvendes til at holde udvidelseslandene underrettet om udviklingen i EU's økonomiske politikker. Der er bl.a. tale om den almindelige bilaterale politiske og økonomiske dialog samt den multilaterale økonomiske dialog mellem Kommissionen, EU-medlemsstaterne og kandidatlandene i forbindelse med overvågningen af statsfinanserne forud for tiltrædelse.

Kommissionen vil gradvist tilpasse den økonomiske overvågning i udvidelseslandene til den skærpede økonomiske styring i EU. Landene vil i den forbindelse blive anmodet om at styrke de økonomiske programmer, som har et mellemlangt sigte, ved at sætte øget fokus på at fastholde deres eksterne position og fjerne de vigtigste strukturelle hindringer for vækst i tråd med Europa 2020-strategien. Det er også nødvendigt at lægge større vægt på at styrke de nationale finanspolitiske rammer, som skal opfylde visse kvalitetsstandarder. Kandidatlandene vil blive anmodet om at gøre en markant politisk indsats for at følge op på de vedtagne henstillinger på det årlige fælles møde i ECOFIN. Det fælles møde i ECOFIN og forberedelserne forud for dette møde samt fora vedrørende stabiliserings- og associeringsaftalen vil desuden blive brugt til at sætte fokus på økonomisk og budgetmæssig overvågning og, i den udstrækning det er relevant, til at informere kandidatlandene om andre udviklingstiltag, som former EU's økonomiske styring.

De kommende oplysende møder om screening vil også blive anvendt til at give landene indsigt i ændringerne af forpligtelserne i lovgivningen vedrørende Den Økonomiske og Monetære Union samt den nye finansielle tilsynsstruktur. Kommissionen vil undersøge muligheden for at invitere de kandidatlande, med hvem der endnu ikke er indledt forhandlinger, med til disse møder. Kommissionen vil muligvis også afholde ekstra screeningmøder i løbet af tiltrædelsesforhandlingerne i forbindelse med vedtagelsen af vigtig ny EU-lovgivning.

3. Fastholdelse af udvidelses- og reformtempoet

Udvidelseslandene står over for mange udfordringer, især på områder såsom retsstatsprincippet, korruption, organiseret kriminalitet, økonomi og social samhørighed. I en tid med økonomisk stagnation er der desuden risiko for populisme og modstand mod vigtige reformer. På navnlig Vestbalkan er det afgørende, at landene holder ufravigeligt fast i reformprocessen, lader fortid være fortid og investerer i deres europæiske fremtid. EU har også en interesse i, at reformerne bliver gennemført ordentligt. Udvidelsesprocessen er en fælles bestræbelse. Fastholdelsen af udvidelsestempoet og af reformtempoet er to sider af samme sag.

Kommissionen forsøger i stigende grad at finde innovative indgangsvinkler til håndteringen af de udfordringer, der opstår i udvidelseslandene og i tiltrædelsesprocessen. Kriterierne og betingelserne for medlemskab er stadig de samme. På mange områder er der dog behov for landespecifikke, skræddersyede tilgange til at håndtere vanskelige situationer, f.eks. hårdknuder i tiltrædelsesprocessen. Det gælder ikke kun retsstatsprincippet og reformen af den offentlige forvaltning, men også styrkelsen af demokratiet, god regeringsførelse og økonomiske og sociale anliggender. Sådanne initiativer sætter skub i reformerne. De erstatter ikke tiltrædelsesforhandlingerne, men bygger bro til dem.

På grundlag af strategidokumentet om udvidelse fra 2011 og Rådets konklusioner fra december 2011 blev der i maj 2012 lanceret en positiv dagsorden for forbindelserne mellem EU og Tyrkiet med det formål at støtte tiltrædelsesforhandlingsprocessen i overensstemmelse med forhandlingsrammerne og de relevante rådskonklusioner. Dagsordenen omfatter en bred vifte af områder af fælles interesse, bl.a. politiske reformer, udenrigspolitisk dialog, tilpasning til gældende EU-ret, visum, mobilitet og migration, handel, energi, terrorbekæmpelse og Tyrkiets deltagelse i EU-programmer.

Der blev indledt en tiltrædelsesdialog på højt plan med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien i marts 2012 i Skopje. Denne dialog satte EU-integration øverst på den nationale dagsorden og gav den et løft ved at sikre en struktureret drøftelse på højt plan om de primære reformændringer og muligheder. De vigtigste spørgsmål vedrører ytringsfrihed, retsstatsprincippet, forholdet mellem de forskellige etniske befolkningsgrupper, valgreformer, reformen af den offentlige forvaltning, styrkelse af markedsøkonomien og gode naboskabsforbindelser. Regeringen gør fremskridt med hensyn til at nå de ambitiøse reformmål, bl.a. i sin køreplan, som beskriver de specifikke foranstaltninger og fastsætter tidsrammen for deres gennemførelse.

I Albanien arbejdede Kommissionen tæt sammen med regeringen og oppositionen for at hjælpe landet med at fjerne de politiske hindringer, der stod i vejen for nye valgreformer og parlamentariske reformer, og skabe nogle forhold, der kan føre til yderligere fremskridt, især til støtte for EU-dagsordenen. Dette åbnede inden for en gennemsigtig og inddragende proces op for en ændring af handlingsplanen vedrørende prioritetsområderne i Kommissionens udtalelse. Nu hvor EU-dagsordenen har fået en prominent plads i regeringens arbejdsprogram, opnår landet konkrete resultater i overensstemmelse med handlingsplanens mål, bl.a. på området valgreformer og parlamentariske reformer, retsstatsprincippet og menneskerettigheder.

Der blev i Bruxelles i juni 2012 indledt en dialog på højt plan vedrørende tiltrædelsesprocessen med Bosnien-Hercegovina. Formålet med dette initiativ var at hjælpe landet med at komme videre i EU-tiltrædelsesprocessen ved at redegøre for kravene og metoden bag tiltrædelsesforhandlingerne og for de konkrete forventninger til et land i EU-tiltrædelsesprocessen. Målet er at fastholde det politiske momentum for EU-dagsordenen trods den aktuelle politiske krise. På mødet i juni blev der vedtaget fælles konklusioner og en køreplan for EU-integration, som har fokus på opfyldelsen af betingelserne for stabiliserings- og associeringsaftalens ikrafttræden og for, at landet kan indgive en troværdig ansøgning om EU-medlemskab. Dette krævede en mekanisme for koordinering mellem alle myndighedsniveauer med kompetence i EU-spørgsmål, således at landet på den måde kunne tale med én stemme. Kommissionen finder det beklageligt, at de foreløbige resultater ligger langt under forventningerne. Den strukturerede dialog om retlige anliggender, som blev indledt med Bosnien-Hercegovina i 2011, har haft en positiv indvirkning på gennemførelsen af strategien for reformen af retsvæsenet 2009-2013.

Europa-Kommissionen og Kosovo indledte en struktureret dialog om retsstatsprincippet i maj 2012. Denne dialog har til formål at hjælpe Kosovo med at imødegå udfordringerne på retsstatsområdet, som udgør et markant problem for Vestbalkan som helhed. Kommissionen vil på nuværende tidspunkt fokusere på retsvæsenet og på bekæmpelsen af organiseret kriminalitet og korruption.

Kommissionen vil arbejde videre med disse og andre initiativer for at fastholde tiltrædelsesprocessens momentum og dens evne til at skabe forandring og for at sikre, at udvidelsespolitikken er imødekommende.

4. Fremskridt i udvidelseslandene og strategi for 2012-13 4.1. Vestbalkan

Kroatien

Sideløbende med denne meddelelse har Kommissionen vedtaget en meddelelse om hovedkonklusionerne i den omfattende overvågningsrapport om status for Kroatiens parathed til EU-medlemskab. Kommissionen vil frem til tiltrædelsestidspunktet fortsat overvåge de forpligtelser, som Kroatien indgår, og forventer at udsende en meddelelse om en endelig overvågningsrapport i foråret 2013.

Montenegro

Det Europæiske Råd godkendte den 29. juni 2012 Rådets afgørelse om at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Montenegro. Afgørelsen byggede på en rapport fra Kommissionen. Forhandlingerne blev indledt samme dag under den første regeringskonference. Tiltrædelsesforhandlingerne vil blive ført i henhold til de forhandlingsrammer, som Rådet har vedtaget, og som integrerer den nye tilgang til kapitlerne om retsvæsen og grundlæggende rettigheder og om retfærdighed, frihed og sikkerhed, hvilket dermed øger fokus på retsstatsprincippet under forhandlingerne.

Indledningen af tiltrædelsesforhandlingerne afspejlede Montenegros fortsatte fremskridt med vigtige reformer. Montenegro opfylder de politiske kriterier i tilstrækkelig grad. De lovgivningsmæssige og institutionelle rammer og politikker er blevet forbedret for at sikre et mere velfungerende parlament og retsvæsen, en mere effektiv politik for korruptionsbekæmpelse og en bedre beskyttelse af menneskerettigheder og mindretal. De igangværende reformer af forfatningen og den offentlige forvaltning skrider fremad. Montenegro fortsatte planmæssigt arbejdet med at opfylde sine forpligtelser i henhold til stabiliserings- og associeringsaftalen. Landet spiller stadig en konstruktiv rolle i regionen og overholder sine internationale forpligtelser.

Montenegro skal gøre en større indsats for at skabe resultater på retsstatsområdet, så gennemførelsen af varige reformer sikres, især af hensyn til sager om organiseret kriminalitet og korruption, herunder på højt plan. Montenegro skal færdiggøre arbejdet med forfatningsændringerne for at beskytte retsvæsenets uafhængighed. Der er fortsat problemer med retsvæsenets ansvarlighed. I betragtning af den montenegrinske forvaltnings lille størrelse bliver det desuden en generel udfordring at opbygge den nødvendige administrative kapacitet til at gennemføre EU-retten.

I tråd med den nye tilgang og i henhold til Det Europæiske Råds opfordring fra december 2011 indledte Kommissionen allerede i foråret 2012 screeningen af kapitlerne om retsvæsen og grundlæggende rettigheder og om retfærdighed, frihed og sikkerhed. Screeningen af de øvrige kapitler begyndte i september 2012 og ventes afsluttet i sommeren 2013.

Kommissionen vil fortsat støtte Montenegros arbejde med at gennemføre EU-relaterede reformer.

Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien fik tildelt kandidatstatus i 2005. I 2009 vurderede Kommissionen, at landet opfyldte de politiske kriterier i tilstrækkelig grad, og anbefalede at indlede forhandlinger. Kommissionen gentog denne anbefaling i 2010 og 2011 og gentager den nu i 2012. Det er Kommissionens klare overbevisning, at det er nødvendigt at gå videre til næste fase i dette lands tiltrædelsesproces for at fastholde reformtempoet og sikre reformernes varighed, især på retsstatsområdet, og for at styrke forholdet mellem de forskellige etniske befolkningsgrupper. Regionen som helhed vil få gavn heraf.

Landet opfylder fortsat sine forpligtelser i henhold til stabiliserings- og associeringsaftalen. Kommissionen fastholder sit forslag om at indlede anden fase af associeringsprocessen og opfordrer Rådet til straks at følge op herpå i henhold til den relevante bestemmelse i stabiliserings- og associeringsaftalen.

Landet opfylder fortsat i tilstrækkelig grad de politiske kriterier. Regeringen har gjort EU-dagsordenen til et centralt punkt i sit arbejdsprogram. Tiltrædelsesdialogen på højt plan med Kommissionen har været en katalysator for fremskyndelsen af reformer og har bidraget til store fremskridt på en række vigtige politikområder. Regeringen har fremsat forslag for parlamentet vedrørende forbedringer af de retlige rammer for afholdelse af valg og for afkriminalisering af ærekrænkelser af hensyn til ytringsfriheden. Regeringens første undersøgelse af gennemførelsen af Ohrid-rammeaftalen er et nyttigt redskab, som kan styrke dialogen mellem forskellige samfundsgrupper.

Reformtempoet skal fastholdes på alle områder, som vedrører de politiske kriterier, især for at sikre reformernes gennemførelse. Navnlig skal retsstatsområdet, bl.a. ytringsfriheden, styrkes. Rundborgsdialogen mellem regeringen og journalistforeningen ventes fortsat være et nyttigt forum, hvor vigtige udfordringer vedrørende medierne kan behandles. Spændingerne mellem de forskellige samfundsgrupper efter de voldelige episoder i første halvår 2012 vakte bekymring. Regeringen håndterede situationen klogt og skal bygge videre på denne erfaring for at styrke forholdet mellem de forskellige etniske befolkningsgrupper yderligere og skabe forsoning, bl.a. i lyset af debatten om, hvilken status ofrene for konflikten i 2001 har.

Vi nærmer os tyveåret for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens optagelse i De Forenede Nationer, men striden med Grækenland om landets navn er endnu ikke blevet løst. Dialogen i FN-regi har været i gang siden 1990'erne og har siden 2009 været suppleret af bilaterale kontakter, bl.a. på premierministerniveau. Disse tiltag har dog indtil videre ikke givet nogen resultater. I december afgjorde Den Internationale Domstol, at Grækenland havde overtrådt sin interimsaftale med landet ved at sætte sig imod dets optagelse i NATO under topmødet i Bukarest i 2008. Det er vigtigt at opretholde gode naboskabsforbindelser og finde en gensidigt acceptabel forhandlingsløsning på navneproblematikken i FN-regi. Der er behov for at finde en løsning straks. Tiltag og udtalelser, som kan påvirke de gode naboskabsforbindelser i negativ retning, bør undgås.

Serbien

På Det Europæiske Råds møde i marts 2012 fik Serbien tildelt status som kandidatland.

Landet sikrede stabile og funktionsdygtige institutioner op til og i kølvandet på præsident-, parlaments- og lokalvalgene og valgene i Vojvodina. Trods en nedgang i den lovgivningsmæssige aktivitet i forbindelse med valgene blev der noteret visse fremskridt med gennemførelsen af reformer på de fleste områder. Serbien fastholdt det fulde samarbejde med Det Internationale Krigsforbrydertribunal vedrørende Det Tidligere Jugoslavien (ICTY). Serbien gennemfører planmæssigt sine forpligtelser i henhold til interimsaftalen/stabiliserings- og associeringsaftalen. Der blev opnået resultater i dialogen med Pristina, men gennemførelsen af de indgåede aftaler var mindre vellykket. To nyere fremskridt er i den forbindelse Serbiens undertegnelse af den tekniske protokol om integreret grænseforvaltning og afklaringen af Serbiens fortolkning af aftalen om regionalt samarbejde og Kosovos repræsentation, som på grundlag af den foreløbige gennemførelse ikke længere vurderes at stå i vejen for et bredt regionalt samarbejde. Serbiens nye regering har understreget sin vilje til at gennemføre alle de aftaler, som allerede er indgået i dialogen med regeringen i Pristina, og til at begynde at løse mere generelle politiske problemstillinger. Dette er afgørende, hvis Serbien skal videre til næste fase i sin EU-integration.

Serbien arbejder fortsat på i tilstrækkelig grad at opfylde de politiske kriterier og betingelserne i stabiliserings- og associeringsprocessen. Serbien skal dog sætte særligt fokus på retsstatsområdet, navnlig retsvæsenet, hvor den seneste tilbagegang understreger behovet for nye tilsagn om reformbestræbelser, og landet skal sikre et uafhængigt, upartisk og effektivt retsvæsen under samtidig hensyntagen til forfatningsdomstolens seneste afgørelser og behovet for at genoprette borgernes tillid, som blev svækket på grund af svaghederne i proceduren for genudnævnelse af dommere og anklagere. I lyset af de seneste begivenheder er der behov for særligt fokus på udsatte gruppers rettigheder og på at sikre vigtige institutioners uafhængighed, f.eks. centralbankens uafhængighed. Serbien bør fortsat deltage konstruktivt i det regionale samarbejde og styrke forbindelserne til nabolandene. Der skal sættes fornyet skub i reformerne og gøres nye fremskridt for at skabe en synlig og varig forbedring af forbindelserne med Kosovo.

Med hensyn til at anbefale, at der indledes forhandlinger med Serbien om tiltrædelse af Den Europæiske Union, og i tråd med Rådets konklusioner af 5. december 2011 fremlægger Kommissionen en rapport, så snart den har vurderet, om Serbien opfylder medlemskabskriterierne og betingelserne i stabiliserings- og associeringsprocessen i nødvendigt omfang, navnlig det vigtige spørgsmål om Kosovo, som beskrevet i Rådets konklusioner. Der er behov for en synlig og varig forbedring af forbindelserne mellem Serbien og Kosovo, så de begge kan fortsætte på deres respektive vej mod EU, og det samtidig undgås, at de blokerer hinandens indsats i den forbindelse.

Albanien

Den politiske aftale fra november 2011 mellem regeringsmagten og oppositionen markerede afslutningen på en lang periode med politisk dødvande, som udsprang af parlamentsvalget i 2009. Aftalen skal føre til valgreformer og parlamentariske reformer og skabe en politisk situation, der muliggør en fælles reformindsats på andre områder. Den politiske dialog og det politiske samarbejde er som følge heraf blevet markant forbedret, hvilket åbner op for fremskridt på centrale reformområder. Præsidentvalget blev afholdt i overensstemmelse med forfatningen, men den politiske proces før, under og efter valget var ikke så rummelig som forventet. Trods en efterfølgende midlertidig opbremsning i reformtempoet er den politiske aftale nu ved at blive gennemført.

Albanien har gjort gode fremskridt med hensyn til at opfylde de politiske EU-medlemskabskriterier og har gennemført en række reformer inden for de tolv vigtige prioritetsområder i Kommissionens udtalelse fra 2010. Generelt gennemfører Albanien stadig planmæssigt stabiliserings- og associeringsaftalen og spiller en konstruktiv rolle i regionen. Albanien har opfyldt kriterierne på fire af de tolv prioritetsområder, nemlig dem, der vedrører et velfungerende parlament, vedtagelsen af ikke-vedtagne love, der kræver kvalificeret flertal, udnævnelsen af en ombudsmand og fastlæggelsen af hørings- og afstemningsprocesserne i vigtige institutioner samt ændringen af de retlige rammer for afholdelse af valg.

Albanien er godt på vej til at opfylde de to vigtige kriterier, som vedrører reformen af den offentlige forvaltning og forbedring af forholdene for indsatte. En god koordinering af EU-integrationsprocessen fra regeringens side og en samarbejdsvillig opposition gjorde det muligt at skabe moderate fremskridt på vigtige indsatsområder, som vedrører reformen af retsvæsenet og korruptionsbekæmpelse, bl.a. i form af ændringen af immunitetsordningen for offentlige embedsmænd og dommere samt vedtagelsen af loven om forvaltningsdomstole. Der blev også opnået fremskridt på de resterende prioritetsområder vedrørende bekæmpelse af organiseret kriminalitet, ejendomsreformer samt politikker til bekæmpelse af forskelsbehandling med fokus på kvinders rettigheder, herunder flere vigtige tiltag, navnlig en øget beslaglæggelse af ulovlige aktiver, vedtagelsen af en omfattende strategi for ejendomsreformerne samt ændringer af straffeloven, som skærper straffen i sager om vold i hjemmet.

Albanien skal bygge videre på de opnåede fremskridt og tage konkrete skridt til at fremskynde korruptionsbekæmpelsen og reformen af retsvæsenet for at sikre et uafhængigt, effektivt og ansvarligt retsvæsen. Reformerne inden for den offentlige forvaltning og retsvæsenet skal færdiggøres og parlamentets forretningsorden revideres. Der skal lægges større vægt på at opfylde forpligtelserne på menneskerettighedsområdet, herunder hensynet til romasamfundets levevilkår. Den politiske dialog er nødt til at fortsætte, hvis landets demokratiske institutioner skal fungere ordentligt og styrkes yderligere. Parlamentsvalget i sommeren 2013 bliver en vigtig test af den nye valglov og af, om der fortsat er vilje til at gennemføre reformer på tværs af partier. Det vil være afgørende, at landet fastholder reformtempoet og lægger særlig vægt på gennemførelsen af lovgivning og politikker på retsstatsområdet.

Bosnien-Hercegovina

Oprettelsen af udøvende og lovgivende myndigheder blev afsluttet med aftalen om en centralregering efter 16 måneders politisk dødvande, som fulgte efter parlamentsvalget i oktober 2010. Dannelsen af det nye ministerråd og vedtagelsen af to vigtige EU-relaterede love medførte i starten et fokusskifte i retning af EU-integration. Dette momentum blev dog ikke fastholdt. Den politiske konsensus, som var opstået, forsvandt, og fremskridtene med EU-dagsordenen gik i stå. Der blev taget skridt til en omstrukturering af statslige, føderale og kantonale myndigheder, men processen blev blokeret af politiske uoverensstemmelser og retlige problematikker. Bosnien-Hercegovina har gjort begrænsede fremskridt med hensyn til opfyldelsen af de politiske kriterier. Der er sket få fremskridt i forbindelse med opbygningen af funktionsdygtige, koordinerede og bæredygtige institutionelle strukturer. Der skal gøres en markant indsats for at styrke det retlige område i overensstemmelse med de prioritetsområder, som blev udpeget i forbindelse med den strukturerede dialog om retlige anliggender mellem EU og Bosnien-Hercegovina. Det er også nødvendigt at styrke indsatsen for at bekæmpe korruption og organiseret kriminalitet og for at videreføre reformen af den offentlige forvaltning.

Politikerne har endnu ikke en fælles vision om landets overordnede kurs og fremtid og om dets institutionelle opbygning, der kan sikre et kvalitativt skridt fremad på landets vej mod EU-medlemskab.

Det er vigtigt at indføre en effektiv mekanisme for koordinering mellem de forskellige myndighedsniveauer med henblik på gennemførelse og håndhævelse af EU-lovgivning, så landet kan tale med én stemme i EU-spørgsmål og udnytte EU's førtiltrædelsesbistand effektivt. Der blev med det formål indledt en dialog på højt plan om tiltrædelsesprocessen i Bruxelles den 27. juni.

Der blev vedtaget en intern køreplan for EU-integration, som har fokus på opfyldelsen af betingelserne for at stabiliserings- og associeringsaftalens ikrafttræden og for, at landet kan indgive en troværdig ansøgning om EU-medlemskab, som fastsat i relevante rådskonklusioner, men tidsfristen (31. august) for en politisk aftale om ændring af forfatningen med henblik på at sikre dens overensstemmelse med Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols afgørelse om forskelsbehandling på grund af etnisk oprindelse i forbindelse med varetagelse af hverv i landets institutioner (sagen om Sejdic Finci) blev ikke overholdt. I august indgav tre politiske partier separate og ukoordinerede forslag til forfatningsændringer til den parlamentariske forsamling. Den omstændighed, at forfatningen endnu ikke er blevet tilpasset til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols afgørelse i sagen om Sejdic Finci, vækker fortsat alvorlig bekymring. Hvis landet skal opfylde sine forpligtelser i henhold til interimsaftalen og stabiliserings- og associeringsaftalen, skal det iværksætte en troværdig proces for håndtering af denne tilpasning, og desuden skal det opfylde sine forpligtelser på statsstøtteområdet.

Styringen af landet involverer fortsat international tilstedeværelse på grundlag af et eksekutivt mandat. Fredsimplementeringsrådets Styringskomité godkendte i maj Den Høje Repræsentants Kontors beslutning om at suspendere tilsynet og lukke kontoret i Brčko den 31. august som følge af de markante fremskridt med hensyn til gennemførelsen af den endelige afgørelse af spørgsmålet om Brčko. Kontoret i Brčko blev efterfølgende lukket den 31. august. EU åbnede kontorer i Brčko og Mostar og styrkede det eksisterende kontor i Banja Luka.

Da mandatet for EU's særlige repræsentant blev adskilt fra Den Høje Repræsentants Kontor, gik EU i kraft af sin styrkede tilstedeværelse forrest på en række områder for at bistå myndighederne i forbindelse med gennemførelsen af målene på EU-dagsordenen. EU vil i den forbindelse fortsat øge sin støtte til landets institutioner.

Der skal gøres en markant større indsats for at opfylde de tilbageværende krav og lette overgangen fra international styring og beskyttelse til et system med nationale institutioner og fuldt ejerskab over den politiske og lovgivningsmæssige proces – i overensstemmelse med de krav, der stilles til et land, som ønsker at blive medlem af EU. Der er helt overordnet behov for stabile politiske forhold og en central plads til EU-dagsordenen i den politiske proces. Den politiske vilje til at nå frem til en aftale på grundlag af kompromiser er nøglen til at virkeliggøre landets og borgernes ønske om EU-medlemskab.

Kosovo

Sideløbende med denne meddelelse har Kommissionen vedtaget en meddelelse om en undersøgelse af gennemførligheden af en stabiliserings- og associeringsaftale med Kosovo.

4.2. Tyrkiet

Tyrkiet er en vigtig partner for EU i betragtning af landets dynamiske økonomi, dets strategiske beliggenhed og dets vigtige regionale rolle, som bidrager til EU's udenrigspolitik og energisikkerhed. Tyrkiet er i vid udstrækning allerede integreret i EU via toldunionen og er blevet værdifuld for Europas konkurrenceevne. Omvendt er EU fortsat den vigtigste retningsgiver for Tyrkiets økonomiske og politiske modernisering. Begge parter vil have gavn af en videreudvikling af forbindelserne.

De muligheder, som forholdet mellem EU og Tyrkiet rummer, kan kun udnyttes fuldt ud inden for rammerne af en aktiv og troværdig tiltrædelsesproces. Tiltrædelsesprocessen er fortsat den bedst egnede ramme med hensyn til at fremme EU-relaterede reformer, udbygge dialogen om udenrigs- og sikkerhedspolitiske spørgsmål, styrke den økonomiske konkurrenceevne og øge samarbejdet på energiområdet og på området retlige og indre anliggender. Processen skal være i tråd med EU's forpligtelser og de fastsatte betingelser.

Kommissionen lancerede i den forbindelse i maj 2012 en positiv dagsorden vedrørende forbindelserne med Tyrkiet for at genoplive tiltrædelsesprocessen efter en periode med stilstand og bringe ny dynamik ind i forbindelserne mellem EU og Tyrkiet. Den positive dagsorden er ikke et alternativ til tiltrædelsesforhandlingerne, men snarere en måde at støtte dem på. Den har fokus på områder af fælles interesse såsom tilpasning af lovgivning, styrket energisamarbejde, visum, mobilitet og migration, toldunion, udenrigspolitik, politiske reformer, bekæmpelse af terrorisme og øget deltagelse i mellemfolkelige programmer. Seks ud af de otte arbejdsgrupper, som er blevet oprettet under den positive dagsorden med henblik på at støtte tilpasningen til EU-retten, har afholdt deres første møde. Tyrkiets aktive støtte til den positive dagsorden og landets europæiske perspektiv er fortsat afgørende. Det er i både EU's og Tyrkiets interesse, at der kommer gang i tiltrædelsesforhandlingerne igen, ikke mindst for at sikre, at EU forbliver pejlemærket for Tyrkiets reformproces.

Rådet opfordrede desuden Kommissionen til at skabe en bredere dialog og bredere rammer for samarbejdet mellem EU og Tyrkiet i forbindelse med behandlingen af alle de politikområder, der vedrører retlige og indre anliggender. Rådet opfordrede også Kommissionen til i et langsigtet perspektiv gradvist at tage skridt til en visumfritagelsesordning sideløbende med undertegnelsen af tilbagetagelsesaftalen mellem Tyrkiet og EU. Aftalen blev paraferet i juni, og det er nu afgørende, at Tyrkiet undertegner den, så gennemførelsen af køreplanen for visumfritagelse kan påbegyndes.

I betragtning af Tyrkiets mulighed for at udvikle sig til et "energiknudepunkt" og i lyset af de fælles udfordringer, som Tyrkiet og EU står over for, besluttede Kommissionen og Tyrkiet også at styrke deres samarbejde om en række vigtige energispørgsmål.

Den politiske dialog med EU om udenrigs- og sikkerhedspolitik er blevet styrket markant. Udviklingen i Tyrkiets og EU's fælles naboregion bekræftede Tyrkiets vigtige rolle og værdifulde bidrag til EU's udenrigspolitik og energisikkerhed. Tyrkiet spillede en positiv rolle i kraft af sin støtte til reformbevægelsen i landene i Nordafrika og Mellemøsten. Samarbejdet om Syrien er intensivt. På politiske dialogmøder, bl.a. på ministerniveau, blev der drøftet udenrigspolitiske spørgsmål af fælles interesse for EU og Tyrkiet, bl.a. om Nordafrika, Mellemøsten, Vestbalkan, Afghanistan/Pakistan og Sydkaukasus.

Den tyrkiske økonomi vokser fortsat hurtigt, men navnlig markante eksterne ubalancer og et stort inflationspres truer den makroøkonomiske stabilitet. Den store udbredelse af sort arbejde og de segmenterede arbejdsmarkeder udgør stadig en udfordring, og der er fortsat problemer med at få afsluttet reformen af lovgivningen om fagforeninger. Kommissionen er ved at undersøge, hvordan der kan tages hensyn til Tyrkiets betænkeligheder vedrørende toldunionen, bl.a. hvad angår de frihandelsaftaler, som EU har indgået med tredjelande. Den understreger samtidig ønsket om at modernisere toldunionen og behovet for at tage hånd om de irritationskilder, som hæmmer samhandelen mellem Tyrkiet og EU. Kommissionen har anmodet Verdensbanken om at foretage en vurdering af toldunionen med henblik på en senere modernisering.

Kommissionen vil fortsætte arbejdet med at gennemføre den positive agenda for at give tiltrædelsesprocessen nyt liv og skabe mere konstruktive forbindelser.

Der er voksende bekymring over, at Tyrkiet ikke gør markante fremskridt med hensyn til at sikre den fulde opfyldelse af de politiske kriterier. Det vækker også alvorlig bekymring, at landet ikke overholder grundlæggende rettigheder – trods nyere forbedringer af forskellige retlige bestemmelser på området. Krænkelser af retten til frihed og sikkerhed og til en retfærdig rettergang samt af ytringsfriheden og forsamlings- og foreningsfriheden er et tilbagevendende problem, som skyldes den uensartede anvendelse af lovgivningen om terrorisme og organiseret kriminalitet. Det er vigtigt, at Tyrkiet tager hånd om alle spørgsmål, der vedrører retsvæsenets uafhængighed, upartiskhed og effektivitet. Nye begrænsninger af mediefriheden i praksis og det stigende antal retssager mod forfattere og journalister er fortsat et alvorligt problem. Som en konsekvens heraf bliver selvcensur stadig mere udbredt. Kommissionen glæder sig over den tyrkiske regerings ønske om hurtigt at fremlægge den fjerde juridiske reformpakke og opfordrer den til at behandle alle de centrale spørgsmål, som i dag påvirker udøvelsen af ytringsfriheden i praksis.

Det kurdiske spørgsmål udgør desuden stadig et stort problem for Tyrkiets demokrati, og det haster med at finde en politisk løsning. Generelt skal Tyrkiet stadig gøre en markant større indsats for at nå de højeste demokratiske og menneskeretlige standarder. Det igangværende arbejde med en ny forfatning kunne være et vigtigt incitament i den forbindelse.

Terrorangreb udført af PKK, som er opført på EU's liste over terrororganisationer, er taget voldsomt til, især inden for de seneste få måneder. EU fordømte på det kraftigste og gentagne gange terrorangrebene. EU og Tyrkiet fastholder en aktiv dialog om terrorbekæmpelse, og bekæmpelsen af terrorisme er et vigtigt punkt på den positive dagsorden for Tyrkiet.

Tyrkiet har afskåret forbindelserne til det roterende formandskab for Rådet for Den Europæiske Union i andet halvår 2012 og bl.a. afvist at deltage i ethvert møde, som afholdes under ledelse af det cypriotiske formandskab. Kommissionen gentager sin alvorlige bekymring over de tyrkiske udmeldinger og trusler og opfordrer landet til at udvise fuld respekt for Rådets formandskab, som er en grundlæggende institutionel del af EU, der omhandlet i EU-traktaten.

Forhandlingerne i regi af FN's Generelsekretær med henblik på at finde en samlet løsning på spørgsmålet om Cypern gik i hårdknude i foråret 2012. En samlet løsning er i alle parters interesse, eftersom det vil øge stabiliteten i det sydøstlige Middelhavsområde, skabe nye økonomiske muligheder for medlemsstaterne og Tyrkiet og være et kraftigt incitament i Tyrkiets forhandlinger om tiltrædelse af EU. Tyrkiet opfordres derfor til at samarbejde med alle parter for at fremme en vellykket gennemførelse af processen.

EU har også fremhævet EU-medlemsstaternes suveræne rettigheder, bl.a. retten til at indgå bilaterale aftaler og efterforske og udnytte egne naturressourcer i overensstemmelse med EU-retten og international ret, herunder FN's havretskonvention. Kommissionen gentager i tråd med Rådets og Kommissionens holdning gennem de seneste år, at det er vigtigt, at Tyrkiet hurtigt opfylder sin forpligtelse til i fuld udstrækning at gennemføre tillægsprotokollen og skabe fremskridt, der kan normalisere de bilaterale forbindelser med Republikken Cypern. Den opfordrer også til at undgå enhver form for trussel eller handling, som kan skade de gode naboskabsforbindelser og hindre en mindelig løsning af uoverensstemmelser. EU vil fortsat følge op på og revidere fremskridtene på disse områder i overensstemmelse med de relevante rådsafgørelser.

Tyrkiet er nødt til at øge indsatsen for at løse bilaterale problemer med sine naboer, bl.a. uenigheder om grænsedragning. Grækenland og Cypern har talrige gange officielt klaget over Tyrkiets krænkelse af deres territorialfarvande og luftrum.

4.3. Island

Islands tiltrædelse indebærer gensidige fordele. EU og Island har flere og flere fælles interesser, bl.a. på områderne vedvarende energi og klimaændringer og i lyset af den strategiske betydning af EU's politik for Arktis. Islands store demokratiske legitimitet vil styrke EU.

Tiltrædelsesforhandlingerne med Island skrider godt fremad, og der er overordnet set et højt niveau af tilpasning til EU-retten, hvilket skyldes Islands medlemskab af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) og fulde deltagelse i Schengen siden 2001. Der er nu indledt forhandlinger om over halvdelen af kapitlerne, og forhandlingerne om 10 af dem er foreløbigt afsluttet. Spørgsmålet om EU-medlemskab giver fortsat anledning til heftig offentlig debat i Island. Kommissionen vil fortsat yde støtte til oplysningsaktiviteter i den forbindelse og til mellemfolkelig dialog. Kommissionen er overbevist om, at EU vil kunne fremlægge en forhandlingspakke, der tager hensyn til Islands særlige forhold og forventninger, inden for de vedtagne rammer for tiltrædelsesforhandlingerne og under fuld beskyttelse af EU's principper og gældende EU-ret. Det vil til sin tid også sikre, at den islandske befolkning kan træffe en velfunderet beslutning.

Island opfylder fortsat de politiske kriterier. Landet er et fungerende demokrati med stærke institutioner og dybt rodfæstede traditioner for repræsentativt demokrati. Landets retssystem er af en høj standard, og Island styrker løbende sin i forvejen omfattende beskyttelse af grundlæggende rettigheder.

Efter en alvorlig og langvarig recession har det økonomiske opsving fået fat med pæne væksttal i 2011 og 2012 og forbedringer af landets makroøkonomiske forhold.

Generelt er Islands resultater i forbindelse med gennemførelsen af EØS-forpligtelserne i stor udtrækning tilfredsstillende. Det skal dog bemærkes, at der er visse mangler på områder såsom finansielle tjenesteydelser, fødevaresikkerhed og frie bevægelighed for kapital. De midlertidige restriktioner af den frie kapitalbevægelighed, som blev indført i kølvandet på finanskrisen i 2008, er endnu ikke blevet ophævet. EFTA-Tilsynsmyndigheden har anlagt sag mod Island ved EFTA-Domstolen i forbindelse med Icesave.

5. Støtte og bistand til udvidelseslandene 5.1. Finansiel bistand

Kommissionen støtter udvidelseslandene i deres forberedelser til tiltrædelse ved at yde finansiel og teknisk bistand gennem et målrettet finansielt instrument, instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA). I perioden 2007-2013 udgør IPA-midlerne 11,6 mia. EUR. De foreløbigt vigtigste resultater omfatter øget kapacitet og flere reformer i modtagerlandene på retsstatsområdet og på områderne retlige og indre anliggender, reform af den offentlige forvaltning, grundlæggende rettigheder samt civilsamfundsudvikling og -dialog. Resultaterne bidrog bl.a. til den positive afslutning af Kroatiens EU-tiltrædelsesforhandlinger og til indledningen af tiltrædelsesforhandlinger med Montenegro i juni 2012. Der ydes støtte til investeringer i økonomisk og social udvikling og udvikling af landdistrikter og til det regionale samarbejde på Vestbalkan. Som eksempel på specifik projektstøtte kan nævnes uddannelse af montenegrinske politifolk i bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korruption, forvaltning af en tilskudsordning til støtte for kvinders beskæftigelse i Tyrkiet og finansiering af jernbaneforbedringer i Kroatien på den europæiske korridor X, som skal give mulighed for en sammenkobling med det serbiske jernbanenet.

Inden for den næste flerårige finansielle ramme for 2014-2020 har Kommissionen foreslået at bevilge 14,1 mia. EUR til det nye IPA II-instrument, et beløb, der i konstante priser svarer bevillingen under den nuværende finansielle ramme.

Kommissionen fremsatte sit forslag til den nye IPA II-forordning i december 2011 som en del af en pakke af instrumenter under den næste flerårige finansielle ramme. Øget strategisk fokus på finansiel førtiltrædelsesbistand i kraft af stærkere forbindelser til prioritetsområderne i udvidelsesstrategien samt flerårig planlægning er nogle af de vigtigste nye tiltag i IPA II. Den forbedrede strategiske planlægning af IPA-bistanden vil blive afspejlet i den fælles strategiske ramme og i lande- og flerlandestrategidokumenterne for hele den periode, som er dækket af den næste finansielle ramme, og som på mere sammenhængende vis dækker et begrænset antal politikområder, der vil erstatte de nuværende "komponenter". Der vil i den henseende blive indført et resultatelement og fastsat klare bistandsrelaterede mål med realistiske indikatorer i lande- og flerlandestrategidokumenterne. Resultatelementet vil gøre det muligt at belønne lande, der skaber gode resultater, og vil forbedre mulighederne for at omfordele midler, også i tilfælde af en utilfredsstillende indsats. Under IPA II vil både kandidatlande og potentielle kandidatlande desuden få adgang til den samme type støtte, som primært vil blive fastsat på grundlag af deres behov og kapacitet og deres resultater i forbindelse med anvendelsen af førtiltrædelsesbistand.

Med hensyn til operationelle programmer og lignende, der har tilknytning til andre eksterne EU-instrumenter, vil de aftaler om samfinansiering af sektorstrategier, som er indgået med modtagerlandene, blive styrket og finansieringen af individuelle projekter mindsket, dvs. at den del af bistanden, der finansieres gennem støtte på sektorniveau, øges (herunder sektorbudgetstøtte til udvalgte politikområder). Der vil også blive indført en mere systematisk flerårig programmering af overgangbistand og bistand til institutionsopbygning (f.eks. reformen af den offentlige forvaltning, reformen af retsvæsenet osv.), hvilket vil bidrage til en effektiv gennemførelse af de relaterede sektorstrategier. Formålet er at anvende EU-midler til at fremme storstilede reformer på en måde, der sikrer et større udbytte af pengene med hensyn til landenes forberedelse til EU-medlemskab, end der kan opnås gennem individuelle isolerede projekter.

De to vigtigste formål med IPA er at støtte modtagerlandenes tiltrædelsesproces og socioøkonomiske udvikling.

Styrkelsen af demokratiske institutioner og retsstatsprincippet, reformen af den offentlige forvaltning og god regeringsførelse vil ligesom bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet, udvikling af civilsamfundet og fremme og beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder fortsat være vigtige fokusområder i alle modtagerlande under IPA II. Som en naturlig følge af den "nye tilgang" til kapitel 23 og 24 og i betragtning af den langsigtede karakter af reformerne på disse områder og behovet for at opbygge resultater inden tiltrædelsen vil IPA II-bistanden fra et tidligt tidspunkt have fokus på de krav, som modtagerlandene skal opfylde på disse områder.

Bistanden vil også blive givet til støtte for den økonomiske og sociale udvikling, regionalt samarbejde og territorialt samarbejde (grænseoverskridende, tværnationale og interregionale samarbejdstiltag). Støtten til økonomisk og social udvikling vil have fokus på spørgsmål såsom udvikling af fysisk kapital, forbedring af forbindelserne til EU-net og regionale net, beskæftigelsesfremme og udvikling af menneskelig kapital samt sikring af social og økonomisk inklusion.

For at få tildelt finansiel støtte skal udvidelseslandene vedtage omfattende og bæredygtige politikker og strategier på prioritetsområder såsom retlige og indre anliggender, offentlig forvaltning, udvikling af den private sektor, transport, energi, miljø og klimaændringer, social udvikling, landbrug og udvikling af landdistrikter. Et af de forventede resultater af denne proces er at sikre et større lokalt ejerskab og bred konsensus om disse strategier og derved forbedre IPA-landenes planlægnings-, gennemførelses- og kontrolkapacitet og integrere dette i deres mere generelle forberedelser til EU-medlemskab.

5.2. Fordele ved en tættere integration inden tiltrædelse

Borgerne i udvidelseslandene nyder i dag en lang række fordele inden den egentlige tiltrædelse. I kraft af deltagelse i EU-programmer, civilsamfundsinitiativer mv., visumfri indrejse og handel i henhold til stabiliserings- og associeringsaftaler bringes borgerne tættere på EU.

De fleste kandidatlande og potentielle kandidatlande kan deltage i EU-programmer, og det foreslås i et forslag, som Kommissionen udarbejdede i 2012, at udvide denne mulighed til Kosovo. Sådan deltagelse gør landene fortrolige med EU's politikker og arbejdsmetoder og giver mulighed for en progressiv integration i diverse EU-netværk. Der er eksempelvis et stigende antal studerende, som benytter muligheden for at deltage i Erasmus- eller Erasmus Mundus-programmer, og et stigende antal videnskabsfolk og forskere fra regionen, som arbejder sammen med kolleger i EU-landene under det syvende forskningsrammeprogram.

Visumfri indrejse i EU er en af de tydeligste fordele af tættere EU-integration for udvidelseslandenes borgere. Island er allerede en del af Schengenområdet. På Vestbalkan har kroatiske statsborgere i nogen tid haft adgang til visumfri indrejse i hele EU. Statsborgere fra Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Montenegro og Serbien opnåede i december 2009 visumfri indrejse i Schengenområdet, og det samme gjaldt året efter statsborgere fra Albanien og Bosnien-Hercegovina.

Disse nyere beslutninger om visumfri indrejse bygger på landenes opfyldelse af en række krav, som blev fastsat i forbindelse med de visumfritagelsesdialoger, der blev ført under ledelse af Kommissionen. Dialogerne har fungeret som et kraftigt reformincitament med henblik på opnåelse af EU-standarder på området retlige og indre anliggender, styrkelse af retsstatsprincippet og bekæmpelse af organiseret kriminalitet på tværs af grænserne, korruption og ulovlig indvandring. Da det efterfølgende viste sig, at der havde været et vist misbrug af visumfritagelsesordningen og asylsystemet, oprettede Kommissionen i januar 2011 en mekanisme til efterkontrol af visumfritagelsen, som har medført en skærpet kontrol i landene. Visse EU-medlemsstater modtager stadig et højt antal grundløse asylansøgninger, og det er derfor nødvendigt, at de enkelte lande i regionen fortsat træffer foranstaltninger, der kan forhindre misbrug. Mere generelt er der vedtaget nye forslag, som gør det muligt midlertidigt at ophæve eksisterende visumfritagelsesordninger med et tredjeland i tilfælde at en pludselig tilstrømning af personer.

I januar 2012 indledte Kommissionen en visumfritagelsesdialog med Kosovo.

EU og Tyrkiet har intensiveret deres samarbejde om visum- og migrationsspørgsmål. Tilbagetagelsesaftalen mellem EU og Tyrkiet er blevet paraferet. Det er afgørende, at aftalen undertegnes hurtigt og gennemføres på effektiv vis, bl.a. hvis der i et langsigtet perspektiv gradvist skal tages yderligere skridt i retning af visumfritagelse.

EU yder fortsat omfattende støtte til civilsamfundsorganisationer i udvidelseslandene, primært gennem civilsamfundsfaciliteten. Gennem støtten får organisationerne hjælp til at styrke deres kapacitet og faglighed, de tilskyndes til at danne netværk på alle niveauer – på EU-niveau og på nationalt og regionalt niveau – og de får mulighed for at deltage i en effektiv dialog med offentlige og private aktører og følge udviklingen med hensyn til bl.a. overholdelsen af retsstatsprincippet og grundlæggende rettigheder.

Civilsamfundsaktiviteter har afgørende betydning for et fuldgyldigt demokrati og for menneskerettighedernes og retsstatsprincippets overholdelse. Et aktivt civilsamfund er med til at styrke den politiske ansvarlighed, øge forståelsen af, inddragelsen i og opbakningen til tiltrædelsesrelaterede reformer og støtte forsoningen i samfund, der er splittet af konflikt. Montenegro har taget skridt til at inddrage civilsamfundsorganisationer i forberedelsen af tiltrædelsesforhandlingerne. I de fleste udvidelseslande fortsætter udviklingen af civilsamfundet. I nogle tilfælde skal der gøres mere for at opnå en generel anerkendelse af civilsamfundsorganisationer samt indføres bedre muligheder og de rette betingelser for en bedre politisk dialog. Der er fortsat finansieringsmæssige problemer, bl.a. hvad angår statsstøtte og bæredygtighed. Der ydes IPA-støtte til løsning af disse problemer under civilfundsfaciliteten, men i kraft af de forventede ændringer under finansforordningen vil Kommissionen kunne samarbejde med større civilsamfundsorganisationer i regionen og yde mindre lån til lokale græsrodsorganisationer, hvilket vil gøre det muligt at forbedre den demokratiske kontrol og løse problemstillinger af mere direkte betydning for borgerne.

5.3. Information og kommunikation

Hvis udvidelsespolitikken og navnlig nye medlemsstaters tiltrædelse skal være vellykket og bæredygtig, kræver det borgernes forståelse og opbakning. Det er en udfordring i en situation, hvor der navnlig i lyset af den aktuelle finans- og statsgældskrise i stigende grad sættes spørgsmålstegn ved offentlige myndigheders rolle, herunder Den Europæiske Unions rolle. Hvis disse udfordringer skal imødegås, mener Kommissionen, at udvidelsesprocessen skal være mere gennemsigtig, sammenhængende og troværdig set fra borgeres og interessenters synsvinkel i både medlemsstaterne og udvidelseslandene. Ligesom på andre politikområder forventer offentligheden at se synlige beviser på, at EU-udvidelsesprocessen er effektiv og kan skabe forandring i de berørte lande og merværdi for EU som helhed.

Alle EU-institutioner vil derfor i endnu højere grad end tidligere skulle informere om udvidelsesprocessen, de involverede lande og betydningen for EU og dermed bidrage til en oplyst offentlig debat om udvidelse. Det er nødvendigt at aflive falske myter og fjerne frygten for udvidelsesprocessen og samtidig tage hensyn til borgernes reelle bekymringer.

Medlemsstaterne og udvidelseslandene spiller den primære rolle i informations- og kommunikationsindsatsen over for deres borgere, hvor regeringens budskab i de nationale debatter skal supplere informationen fra EU-institutionerne. Medlemsstaterne skal informere borgerne og redegøre for de beslutninger, som de i fællesskab træffer om udvidelsesspørgsmål i EU-organer. De politiske ledere i udvidelseslandene er nødt til at forklare, at deres reformbeslutninger både er forbundet til tiltrædelsesprocessen og i sig selv har betydning for en mere velfungerende stat. I lande, hvor forskellen mellem regeringens politik og borgernes holdning til EU-udvidelse er blevet større, kan det være med til at vende stemningen. Det kan også skabe den brede offentlige opbakning til de reformer, der er nødvendig for, at udvidelseslandene kan opfylde de strenge men rimelige betingelser for EU-medlemskab.

6. Konklusioner og anbefalinger

Kommissionen fremsætter på baggrund af ovenstående analyse følgende konklusioner og anbefalinger:

I

1. Helt fra starten har EU gennem sin udvidelsespolitik reageret på de europæiske befolkningers naturlige ønske om at blive forenet i et fælles europæisk projekt. De oprindelige seks medlemslande bliver den 1. juli 2013 til 28, når EU byder Kroatien velkommen.

2. I en tid med store udfordringer for EU og med stor international usikkerhed, hvor den økonomiske, finansielle og politiske integration bliver styrket, bidrager udvidelsespolitikken fortsat til at skabe fred, sikkerhed og velstand i Europa. Kroatiens forestående tiltrædelse af EU, indledningen af tiltrædelsesforhandlinger med Montenegro og Serbiens opnåelse af status som kandidatland sender et kraftigt signal om udvidelsesprocessens evne til at skabe forandring, og om, hvad der er muligt i et område, som var hærget af krig for blot en snes år siden. Udvidelsen mod sydøst er med til at forhindre de langt højere omkostninger til håndtering af konsekvenserne af ustabilitet. Det er en investering i bæredygtigt demokrati og viser, at EU fortsat er en global spiller.

3. De udfordringer, som euroområdet står over for, samt den nylige globale finanskrise har understreget de nationale økonomiers indbyrdes afhængighed, både inden for og uden for EU. De fremhæver, hvor vigtigt det er at konsolidere den økonomiske og finansielle stabilitet yderligere og skabe reformer og vækst, også i udvidelseslandene. Udvidelsesprocessen er i den forbindelse et effektivt redskab.

4. Inden for en ramme bestående af strenge men rimelige betingelser, hvor princippet om landenes egen præstation tillægges stor betydning, sætter udsigten til EU-medlemskab gang i politiske og økonomiske reformer, som forandrer samfund, konsoliderer retsstatsprincippet og skaber nye muligheder for borgere og virksomheder. I en tid med økonomisk stagnation mindsker det risikoen for modstand mod vigtige reformer.

5. Hvis udvidelsesprocessen skal lykkes, er det afgørende, at den er troværdig. Fastholdelsen af udvidelsestempoet og af reformtempoet er to sider af samme sag. Den fornyede konsensus om udvidelse, som Det Europæiske Råd har godkendt, udgør fortsat grundlaget for EU's udvidelsespolitik. Gennemførelsen er pr. definition en gradvis proces, som bygger på de berørte landes effektive og varige gennemførelse af reformer. Udvidelsespolitikken er blevet tilpasset på grundlag af erfaringerne fra tidligere tiltrædelser for at sikre en gnidningsløs integration af nye medlemsstater og for bedre at imødekomme behovene i lande, der undergår forandring, især på retsstatsområdet.

6. Styrkelsen af retsstatsprincippet og demokratisk regeringsførelse er afgørende for udvidelsesprocessen. Med Rådets godkendelse af Kommissionens forslag til en ny tilgang til forhandlingerne om retsvæsen og grundlæggende rettigheder og om retfærdighed, frihed og sikkerhed er retsstatsprincippet, herunder fælles udfordringer såsom bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korruption, blevet en fastforankret og central del af udvidelsespolitikken. Tiltrædelsesforhandlingerne om disse kapitler vil blive indledt tidligt i processen og afsluttet til sidst for at sikre længst mulig tid til at skabe overbevisende resultater og indføre varige reformer. Kommissionen vil også fortsat sætte fokus på retsstatsspørgsmål, i god tid inden der indledes tiltrædelsesforhandlinger, bl.a. gennem strukturerede dialoger og sektorstøtte under IPA II.

7. I en række lande vækker krænkelser af ytringsfriheden stadig alvorlig bekymring. I lyset af de tilbageværende udfordringer på dette område vil Kommissionen fortsat fokusere på dette spørgsmål i tiltrædelsesprocessen. Kommissionen planlægger i første halvår 2013 at lave en opfølgning på konferencen "Speak Up!", som blev afholdt i maj 2011. Denne begivenhed ventes at bringe interessenter fra medierne og civilsamfundet på Vestbalkan og i Tyrkiet sammen. Der vil blive taget højde for resultaterne og opfølgningen af denne konference i Kommissionens overvågningsarbejde og rapportering. Kommissionen vil fortsat arbejde tæt sammen med Europa-Parlamentet på dette område.

8. På mange områder er der behov for landespecifikke tilgange til at håndtere vanskelige situationer, f.eks. hårdknuder i tiltrædelsesprocessen. Kommissionen har bl.a. lanceret en positiv dagsorden med Tyrkiet og iværksat en række dialoger på højt plan samt strukturelle dialoger på Vestbalkan. Sådanne initiativer er allerede ved at sætte skub i reformerne. De erstatter ikke tiltrædelsesforhandlingerne, men bygger bro til dem. Kommissionen er tilhænger af denne form for engagement og vil fortsat have fokus på nøgleområder såsom retsstatsprincippet, demokratisk regeringsførelse og økonomiske reformer.

9. Regionalt samarbejde og gode naboskabsforbindelser er væsentlige elementer i stabiliserings- og associeringsprocessen. Problemer, som skyldes tidligere konflikter, herunder krigsforbrydelser, flygtninges tilbagevenden, behandlingen af mindretal og sikring af lige rettigheder for alle borgere, påvirker stadig stabiliteten på Vestbalkan og skal løses hurtigt. Fremskridtene i de regionale fora og rummeligheden i det regionale samarbejde skal styrkes. Stridigheder, der vedrører forholdet mellem forskellige etniske grupper eller status, kan løses gennem dialog og kompromiser.

10. Tidligst muligt i udvidelsesprocessen skal de berørte parter i god naboskabsånd og under hensyntagen til EU's overordnede interesser målrettet løse bilaterale problemstillinger. Bilaterale spørgsmål bør ikke forsinke tiltrædelsesprocessen. Kommissionen tilskynder parterne til – i tråd med gældende principper og midler – at sætte alt ind på at løse uafklarede stridigheder, bl.a. ved at indbringe spørgsmålene for Den Internationale Domstol eller andre tvistbilæggelsesorganer, der fungerer på fast basis eller på ad hoc-basis. Tiltrædelsesforhandlingerne kan være med til at skabe et større politisk incitament til at løse stridigheder. Kommissionen er parat til at fremme løsningsprocessen.

11. Styrkelsen af den økonomiske genopretning i udvidelseslandene er altafgørende. Arbejdsløsheden stiger fortsat, og de fleste af økonomierne på Vestbalkan er atter i tilbagegang. Den tyrkiske økonomi vedblev at vokse, om end langsommere end tidligere. Opsvinget startede på Island i 2011 og fortsatte i år. EU er opsat på fortsat at yde politisk rådgivning og finansiel bistand til landene. Investeringsrammen for Vestbalkan vil blive anvendt til i tæt samarbejde med de internationale finansielle institutioner at hjælpe med at forberede og støtte de investeringer, der er mest nødvendige for, at der kan komme gang i væksten og beskæftigelsen. Kommissionen vil også fortsat knytte udvidelseslandene til Europa 2020-strategien.

12. I lyset af de vidtrækkende ændringer af EU's økonomiske styring, som er undervejs, vil Kommissionen fortsat informere udvidelseslandene om denne proces og i højere grad knytte dem til den. Den vil i den forbindelse gradvist tilpasse det nuværende økonomiske tilsyn med udvidelseslandene og undersøge muligheden for en mere målrettet anvendelse af møder vedrørende stabiliserings- og associeringsaftalen til at løse spørgsmål om konkurrenceevne og beskæftigelse.

13. I december 2011 fremsatte Kommissionen sit forslag til den nye IPA II-forordning, der dækker den samme periode som den flerårige finansielle ramme for 2014-2020. IPA II skal sikre en tættere forbindelse til prioritetsområderne i udvidelsesstrategien og bl.a. styrke demokratiske institutioner og retsstatsprincippet og rette større fokus på den socioøkonomiske udvikling. Instrumentet vil sikre øget støtte til sektorstrategierne samt øget fleksibilitet og forenklede procedurer.

14. Borgerne i udvidelseslandene nyder i dag en lang række fordele i kraft af samhandel i henhold til stabiliserings- og associeringsaftaler, visumfri indrejse og deltagelse i EU-programmer. I januar 2012 indledte Kommissionen en visumfritagelsesdialog med Kosovo. Tilbagetagelsesaftalen mellem EU og Tyrkiet er blevet paraferet. Det er nødvendigt, at aftalen undertegnes hurtigt og gennemføres på effektiv vis, hvis der eksempelvis skal tages yderligere skridt i retning af visumfritagelse. Landene bør samtidig styrke foranstaltninger, der kan forhindre misbrug af visumfritagelsesordningen.

15. Hvis udvidelsespolitikken skal være effektiv og bæredygtig, kræver det offentlighedens opbakning og støtte. Medlemsstaterne og udvidelseslandene spiller den primære rolle i informations- og kommunikationsindsatsen over for deres borgere. Det er vigtigt at skabe forståelse og føre en oplyst debat om udvidelsespolitikkens virkninger, især i en tid, hvor EU står over for store udfordringer. Kommissionen vil for sin del fortsat informere om udvidelsesprocessen og således bidrage til en oplyst offentlig debat om udvidelse.

16. Udvidelsesprocessen er i sig selv en inddragende proces og kræver, at en bred vifte af interesserede parter deltager. I udvidelseslandene bidrager bred politisk konsensus og befolkningens opbakning til de nødvendige reformer i høj grad til den omstilling, som er en forudsætning for fremskridt på vejen mod EU-medlemskab. Kommissionen vil også fortsat yde støtte gennem civilsamfundsfaciliteten og lægge større vægt på mindre tilskud til lokale græsrodsbevægelser på civilsamfundsområdet.

II

17. Kroatien: Sideløbende med denne meddelelse har Kommissionen vedtaget en meddelelse om hovedkonklusionerne i den omfattende overvågningsrapport om status for Kroatiens parathed til EU-medlemskab. Kommissionen konkluderer, at Kroatien fortsat gør fremskridt med hensyn til vedtagelsen og gennemførelsen af EU-regler og nu er ved at færdiggøre sin tilpasning til EU-retten. Kommissionen har dog fremhævet områder, hvor der fortsat skal gøres en yderligere indsats, og påpeget nogle få problemstillinger, som landet i de kommende måneder skal arbejde mere intensivt med. Det drejer sig navnlig om områderne konkurrencepolitik, retsvæsen og grundlæggende rettigheder – især retsvæsenets effektivitet – og retfærdighed, frihed og sikkerhed. Det er afgørende, at Kroatien skærper sit fokus for at sikre, at forberedelserne afsluttes til tiden, og at dette kan afspejles i den meddelelse om en endelig overvågningsrapport om Kroatiens tiltrædelsesproces, som Kommissionen skal fremlægge i foråret 2013.

18. Montenegro: De politiske kriterier er fortsat opfyldt i tilstrækkelig grad. Indledningen af tiltrædelsesforhandlinger i juni 2012 afspejlede landets fortsatte fremskridt med vigtige reformer. Screeningsprocessen er påbegyndt og ventes afsluttet i sommeren 2013. Tiltrædelsesforhandlingerne integrerer den nye tilgang til kapitlerne om retsvæsenet og grundlæggende rettigheder og om retfærdighed, frihed og sikkerhed og øger dermed fokus på retsstatsområdet. I løbet af forhandlingerne vil Montenegro skulle skabe flere resultater på dette område for at sikre en varig gennemførelse af reformer, især hvad angår bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korruption, herunder på højt plan.

19. Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien: De politiske kriterier er fortsat opfyldt i tilstrækkelig grad. Regeringen har gjort EU-dagsordenen til et centralt punkt i sit arbejdsprogram. Tiltrædelsesdialogen på højt plan med Kommissionen var en katalysator for fremskyndelsen af reformer og har bidraget til store fremskridt på en række vigtige politikområder. Reformtempoet skal fastholdes på alle områder, især for at sikre reformernes gennemførelse. Fokus på retsstatsområdet, bl.a. med hensyn til ytringsfrihed, og på forholdet mellem de forskellige etniske befolkningsgrupper og på forsoning skal fastholdes.

Kommissionen anbefaler for fjerde gang, at der indledes tiltrædelsesforhandlinger med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Det er Kommissionens overbevisning, at det er nødvendigt at gå videre til næste fase i landets tiltrædelsesproces for at fastholde reformtempoet og sikre reformernes varighed og dermed mindske risikoen for tilbageskridt samt for at styrke forholdet mellem de forskellige etniske befolkningsgrupper. Det vil også styrke EU's troværdighed og være en tilskyndelse til at fremme reformindsatsen andre steder i regionen.

Kommissionen understreger, at det stadig er vigtigt at opretholde gode naboskabsforbindelser og finde en gensidigt acceptabel forhandlingsløsning på navneproblematikken i FN-regi.

Hvis Det Europæiske Råd beslutter at indlede tiltrædelsesforhandlinger, vil det bidrage til at skabe de betingelser, der kan føre til en sådan løsning. Kommissionen er i den forbindelse parat til straks at fremsætte et forslag til en forhandlingsramme, som bl.a. tager hensyn til behovet for at løse navneproblematikken på et tidligt tidspunkt i tiltrædelsesforhandlingerne. Der vil i den forbindelse blive taget højde for tidligere forhandlingsrammer og navnlig principperne i den nye tilgang, som Rådet godkendte i december 2011. Ovennævnte tilgang kræver et stort politisk engagement fra alle sider forud for Det Europæiske Råds møde.

20. Serbien: På Det Europæiske Råds møde i marts 2012 fik Serbien tildelt status som kandidatland. Serbien arbejder fortsat på i tilstrækkelig grad at opfylde de politiske kriterier og betingelserne i stabiliserings- og associeringsprocessen. Serbien skal dog sætte særligt fokus på retsstatsområdet, navnlig retsvæsenet, hvor den seneste tilbagegang understreger behovet for nye tilsagn om reformbestræbelser, og landet skal sikre et uafhængigt, upartisk og effektivt retsvæsen under samtidig hensyntagen til forfatningsdomstolens seneste afgørelser. I lyset af de seneste begivenheder er der behov for særligt fokus på udsatte gruppers rettigheder og på at sikre vigtige institutioners uafhængighed, f.eks. centralbankens uafhængighed. Serbien bør fortsat deltage konstruktivt i det regionale samarbejde og styrke forbindelserne til nabolandene. Der skal sættes fornyet skub i reformerne og gøres nye fremskridt for at skabe en synlig og varig forbedring af forbindelserne med Kosovo. To nyere fremskridt er i den forbindelse Serbiens undertegnelse af den tekniske protokol om integreret grænseforvaltning og afklaringen af Serbiens fortolkning af aftalen om regionalt samarbejde og Kosovos repræsentation, som på grundlag af den foreløbige gennemførelse ikke længere vurderes at stå i vejen for et bredt regionalt samarbejde.

I tråd med Rådets konklusioner af 5. december 2011, som Det Europæiske Råd godkendte den 9. december 2011, vedrørende betingelserne for at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Serbien vil Kommissionen fremlægge en rapport, så snart den vurderer, at Serbien opfylder kriterierne for medlemskab i tilstrækkelig grad, især det vigtige kriterium om at tage skridt til en synlig og varig forbedring af forbindelserne med Kosovo. Kommissionen opfordrer Serbien til i god tro at gennemføre alle aftaler, som er indgået til dato, og til at engagere sig konstruktivt i hele rækken af spørgsmål med hjælp fra EU.

Der er behov for en synlig og varig forbedring af forbindelserne mellem Serbien og Kosovo, så de begge kan fortsætte på deres respektive vej mod EU, og det samtidig undgås, at de blokerer hinandens indsats i den forbindelse. Denne proces ventes gradvist at resultere i en fuld normalisering af forholdet mellem Serbien og Kosovo og give udsigt til, at begge i fuld udstrækning kan udøve deres rettigheder og leve op til deres ansvar inden for EU. Løsningen af problemerne i det nordlige Kosovo under hensyntagen til Kosovos territoriale integritet og lokalbefolkningens særlige behov vil være et væsentligt element i denne proces.

Kommissionen understreger, at de skridt, der kan føre til en normalisering af forholdet mellem regeringerne i Beograd og Pristina, bl.a. bør drøftes inden for rammerne af de kommende tiltrædelsesforhandlinger med Serbien.

Kommissionen understreger vigtigheden af, at parterne målrettet iværksætter denne samlede tilgang med fuld opbakning fra EU.

21. Albanien: En styrket dialog mellem regeringen og oppositionen, navnlig efter indgåelsen af aftalen fra november 2011, har gjort det muligt for Albanien at gøre gode fremskridt med hensyn til opfyldelsen af de politiske kriterier for EU-medlemskab. Albanien har gennemført en række vigtige reformer inden for de 12 prioritetsområder, som Kommissionen fastsatte i sin udtalelse fra 2010, og som er en forudsætning for, at der kan indledes tiltrædelsesforhandlinger m