Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets henstilling om forebyggelse af narkotikamisbrug og reduktion af de med misbruget forbundne risici"

(KOM(2002) 201 endelig - 2002/0098 (CNS))

(2003/C 61/31)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 10. juni 2002 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede An Le Nouail-Marlière til ordfører.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg udpegede på sin 394. plenarforsamling den 24. oktober 2002 An Le Nouail-Marlière til hovedordfører og vedtog følgende udtalelse med 93 stemmer for, 1 imod og 3 hverken for eller imod.

1. Resumé af Kommissionens forslag til Rådets henstilling

1.1. EU's medlemsstater har vedtaget fælles tiltag til bekæmpelse af narkotikamisbrug siden slutningen af 1980'erne. I 1990 vedtog Det Europæiske Råd i Rom den første EU-plan til bekæmpelse af narkotika. Den blev derefter revideret og opdateret på Det Europæiske Råd i Edinburgh i 1992. EU's narkotikahandlingsplan (1995-1999) understregede behovet for en integreret reaktion på tværs af forskellige fagområder, som fokuserer på reduktion af narkotikaefterspørgslen og -forsyningen, bekæmpelse af ulovlig handel og internationalt samarbejde og koordination.

1.2. Amsterdam-traktaten udpeger narkotika som et alvorligt onde og en fare for folkesundheden, og narkotika er fortsat et klart prioriteringsområde for fællesskabstiltag på folkesundhedsområdet. I tredje afsnit af artikel 152, stk. 1, hedder det, at "Fællesskabet supplerer medlemsstaternes indsats for at begrænse narkotikarelaterede helbredsskader, herunder oplysning og forebyggelse." Begrænsning af narkotikarelaterede helbredsskader optræder her som en ny målsætning for samarbejde mellem medlemsstaterne ved siden af det traditionelle samarbejde inden for forebyggelse.

1.3. EU's narkotikastrategi (2000-2004)(1), som blev godkendt af Rådet i december 1999, har tre hovedmålsætninger på folkesundhedsområdet:

- En betydelig mindskelse over en femårig periode af forekomsten af ulovligt narkotikamisbrug samt antallet af nye stofmisbrugere, navnlig blandt unge under 18.

- En betydelig mindskelse over en femårig periode af forekomsten af sygdomme som følge af narkotikamisbrug (hiv, hepatitis B og C, tuberkulose m.m.) og af antallet af dødsfald som følge af narkotikamisbrug.

- En væsentlig stigning i antallet af stofmisbrugere, der med held gennemgår en behandling.

1.4. Hovedformålet med dette forslag til henstilling, som har hjemmel i traktatens artikel 152, er at fremme virkeliggørelsen i medlemsstaterne af den anden folkesundhedsmålsætning.

1.5. I forslaget indgår foranstaltninger, der skal sikre en bedre bedre koordination mellem social- og sundhedstjenesterne. Disse foranstaltninger skal ligeledes støtte udviklingen af uddannelse af sundhedspersonale inden for dette område og sikre forebyggelse af de infektionsrisici, der er forbundet med narkotikamisbrug.

1.6. Det henstilles, at medlemsstaterne gør forebyggelse af narkotikamisbrug og reduktion af de med anvendelse af psykotrope stoffer forbundne sundhedsrisici til en målsætning på folkesundhedsområdet med henblik på den overordnede politik for forebyggelse og behandling, og at de udarbejder en aktuel vurdering, så man kan sikre en mere effektiv forebyggelse af narkotikamisbrug, herunder brug af videnskabeligt baserede data og en mere tidssvarende vurdering af behovene.

1.7. Der fokuseres særligt på informationsudvekslingen i EU, som bør udbygges.

2. Almene bemærkninger

2.1. Hvorfor foreslås en henstilling og ikke et mere bindende retligt instrument?

Subsidiaritetsbestemmelsen tillader ikke strengere retlige foranstaltninger på folkesundhedsområdet. Det hedder i traktatens artikel 152: "Rådet kan også med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen vedtage henstillinger med henblik på at nå målene i denne artikel". Dette er den eneste henstilling på folkesundhedsområdet, men der er henstillinger, som mere går på håndhævelse af lovgivningen (f.eks. leveringssiden).

2.2. Udvalget bemærker, at andre instrumenter for øjeblikket er under udarbejdelse:

- Forslag til Rådets rammeafgørelse om fastsættelse af mindsteregler for, hvad der udgør kriminelle handlinger, og for straffene for ulovlig narkotikahandel.

- Initiativ fra Kongeriget Spanien med henblik på godkendelse af en konvention om toldmyndighedernes bekæmpelse af ulovlig narkotikahandel på åbent hav.

- Udkast til resolution vedtaget af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om behandling af narkotikamisbrugere i forbindelse med strafafsoning.

- Udkast til Rådets resolution om generisk klassificering af nye former for syntetisk narkotika.

- Udkast til Rådets henstilling med henblik på udarbejdelse af en protokol om udtagning af prøver af beslaglagt narkotika.

3. Formålet med nærværende henstilling er at iværksætte forebyggelsesprogrammer på basis af allerede gennemførte projekter i visse medlemsstater og udvide anvendelsesområdet i samarbejde med de aktører, der står for denne forebyggelse.

3.1. Formålet med narkotikaprogrammet er at fremme samarbejde mellem medlemsstaterne, tilvejebringe støtte til deres tiltag og styrke koordinationen af deres politik med henblik på forebyggelse af afhængighed af ulovlig narkotika. Programmet dækkede oprindeligt perioden 1996-2000, men blev senere forlænget til udgangen af 2002.

3.2. Aktiviteterne har fokuseret på:

- Bedre kendskab til narkotikaafhængighed og konsekvenserne heraf;

- metoder til forebyggelse af narkotikaafhængighed;

- bedre information og uddannelse på området, navnlig i forhold til unge og sårbare grupper.

3.3. Programmet søgte også at styrke samarbejdet med andre lande og internationale organisationer, der er aktive inden for narkotikaforebyggelse. Foranstaltningerne er blevet gennemført i tæt samarbejde med medlemsstater.

3.4. For at sikre, at Fællesskabets indsats er omkostningseffektivt og udgør en værdiforøgelse, har man prioriteret projekter i stor skala, som er relevante fra en metodemæssig synsvinkel, innovative dér, hvor de gennemføres, og som formodes at have en reel indvirkning på bestræbelserne for at opfylde programmets forskellige mål. De skal sammenknytte offentlige og ikke-statslige organisationer, der bevisligt har kompetence på området, og som sandsynligvis vil opmuntre til samarbejde på tværs af faggrænser.

3.5. De fleste af de støttede projekter er inden for folkesundhed snarere end ren forskning, men med vægt på evaluering. Antallet af støttede projekter under hele perioden er på ca. 180, og den samlede bevilling udgør 38 mio. EUR. Ansøgerlandene har deltaget i nogle af disse projekter.

3.6. Ved udgangen af indeværende år afsluttes handlingsprogrammet - sammen med de andre otte specifikke eller vertikale folkesundhedsprogrammer - og vil blive erstattet af et nyt folkesundhedsprogram for perioden 2003-2008 med et samlet budget på 312 mio. EUR. Den fragmenterede tilgang i det gamle program vil blive erstattet af et horisontalt integreret program med tre indsatsområder:

1. Forbedret sundhedsinformation

2. Hurtig reaktionsmekanisme

3. Tackling af sundhedsdeterminanter gennem forebyggelse og sundhedsfremme.

3.7. Narkotikaproblemerne bliver et integreret element i det tredje indsatsområde. Intet tyder på, at dette vigtige område vil få tillagt mindre vægt end i dag, især da det fastsættes i traktatens artikel 152, at "Fællesskabet supplerer medlemsstaternes indsats for at begrænse narkotikarelaterede helbredsskader, herunder oplysning og forebyggelse."

4. Narkotikapolitikken i medlemsstaterne

4.1. Narkotikapolitikken varierer fra den ene EU-medlemsstat til den anden. I den ene ende af spektret finder man den mest tvangsorienterede strategi. Det overordnede mål i visse medlemsstater er et "narkotikafrit samfund". Narkotikamisbrug betragtes som uacceptabelt og bør aldrig blive en naturlig del af samfundet. Problemet med narkotikamisbrugere bliver behandlet som et strafferetsanliggende snarere end et socialforsorgsanliggende. Metoder til risikoreduktion anvendes og accepteres i et vist omfang, men er underlagt streng kontrol. Metadonvedligeholdelse bliver i ét tilfælde kontrolleret med regler, der er fastlagt af det nationale sundheds- og velfærdsråd, og der er fastsat et loft for antallet af patienter.

4.2. I den anden ende af spektret er det centrale mål at reducere risiciene for narkotikamisbrugere, deres nærmeste omgivelser og samfundet som helhed. Visse medlemsstater skelner klart mellem "bløde stoffer", f.eks. cannabis, og "hårde stoffer" såsom opiumholdige stoffer og amfetamin. Der bliver gjort store anstrengelser for at hindre misbrugere i at ende i et ulovligt miljø, hvor det kan være svært at foretage opsøgende arbejde.

5. Risikoreduktion/skadereduktion

5.1. Risikoreduktion er et overordnet begreb, som dækker reduktion af enhver type skade forårsaget af enkeltpersoner eller af sociale og/eller lægelige indgreb. På narkotikaområdet bliver det især brugt om reduktion af infektionsricisi og andre typer sygelighed hos narkotikamisbrugere, som vedbliver med at anvende narkotika.

5.2. Man har diskuteret det moralske ved skadereduktion, der efter visses opfattelse betyder, at man tolererer eller fremmer narkotikamisbrug, men tilhængerne påpeger, at det er realistisk og bidrager til at holde narkotikamisbrugerne uden for fare og i live og respekterer valgfriheden og individets frihed. Hovedlinjen i politikkerne går i retning af pragmatisme med vægt på evaluering. Forskningens situation begrunder ikke ekstreme holdninger.

5.3. Ved at bruge begrebet risikoreduktion i stedet for skadereduktion bliver henstillingen mere neutral, og risikoreduktion accepteres faktisk næsten overalt.

5.4. Typer praktiske metoder. Der eksisterer mange forskellige metoder til risikoreduktion. Mange af de metoder, der er nævnt i nærværende henstilling, bliver allerede brugt i mange eller alle medlemsstater, men i forskelligt omfang. Det skal bemærkes, at visse af disse metoder er nævnt i denne henstilling.

A. Metoder nævnt i henstillingen.

Metadonvedligeholdelse.

Vaccinationer.

Information.

Rene kanyler og sprøjter.

Opsøgende arbejde, lavtærskeltilbud.

B. Metoder til risikoreduktion, der ikke er nævnt i henstillingen

Heroin efter lægerecept.

"Sprøjterum".

Kontrol på stedet.

Åbne narkomiljøer.

6. Behovet for evaluering

Evaluering omfatter præcisering og definition af begreber og metoder samt vurdering af effekten af indgreb. Kommissionen har som medarrangør af to europæiske konferencer om emnet fremmet evaluering inden for narkotikaområdet. Handlingsprogram med henblik på forebyggelse af stofmisbrug fastslår, at data, forskning og evaluering er de vigtigste indsatsområder. Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN) spiller i den forbindelse en afgørende rolle. Dets vigtigste opgave er at tilvejebringe objektiv, troværdig og sammenlignelig information på EU-niveau vedrørende narkotiske stoffer og stofmisbrug og konsekvenserne heraf.

7. Konklusion

7.1. EØSU bemærker, at målet med denne henstilling er at nedbringe narkotikas helbredsskadelige virkninger i overensstemmelse med artikel 152 i EF-traktaten, der især omhandler oplysninger om og forebyggelse af risici samt specifikke løsninger på behovet for at reducere efterspørgselen. EØSU bemærker dog også, at den ikke vedrører reduktionen af udbudet, og beklager, at de mål, der fastlægges i henstillingen, ikke omfatter en tværgående dimension, der gør det muligt at skabe synergi mellem de aktioner, der iværksættes på forskellige områder: sundhed, politi, uddannelse, socialforsorg og beskæftigelse.

7.2. EØSU er enig i, at man med henblik på at reducere og forebygge de med misbruget forbundne risici bør slå til lyd for og styrke gennemførelsen af specifikke programmer til forebyggelse af AIDS og andre smitsomme sygdomme.

7.3. Som det fremgår af EØSU's tidligere udtalelse(2), er EØSU enig i, at aktioner, som målrettes folkesundheden, med fordel kan iværksættes på specifikke niveauer (skoler, sundhedsnetværk, virksomheder osv.). Således kan man på nærmeste hold følge befolkningerne på et lille geografisk område og samtidig følge deres sociale udvikling. Risikofaktorerne er i konstant udvikling, og beskyttelsesmetoderne skal tilpasses hertil.

7.4. Forebyggelse og de forskellige former for bekæmpelse af afhængighed kan indarbejdes i programmerne for sundhed og hygiejne på arbejdspladsen. En virksomhed er ikke nødvendigvis et sted, hvor der opstår risiko for afhængighed af narkotika, men det kan være et sted, hvor afhængighedsforhold gøres permanente. Det er hensigtsmæssigt ud over de traditionelle aktører inden for sundhed og sociale anliggender at inddrage arbejdsmarkedets parter i fastlæggelsen af programmer for forebyggelse eller reintegration af afhængige lønmodtagere, når dette er nødvendigt.

7.5. Således kunne man i kapitel 2 eller 3 inden for rammerne af de overordnede programmer for sundhed på arbejdspladsen fastlægge programmer for forebyggelse (information, bevidstgørelse, målretning mod sundhedstjenester samt aktioner, der sigter mod at lette adgang til behandling). De sektorer, hvori der er en høj risiko, skal prioriteres, og arbejdsmarkedets parter skal inddrages.

7.6. EØSU støtter henstillingen og mener, at forebyggelsen og reduktionen af de med misbruget forbundne risici bør indgå i de fællesskabsaktioner, der gør det muligt at udveksle erfaringer om god praksis samt beskytte de personer, som berøres af en gammel samfundsplage, der kan ramme alle, og som hele tiden skifter form og ansigt.

Bruxelles, den 24. oktober 2002.

Roger Briesch

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's udtalelse om "Den Europæiske Unions handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug (2000-2004)" - EFT C 51 af 23.2.2000.

(2) EØSU's udtalelse om "Den Europæiske Unions handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug (2000-2004)" - EFT C 51 af 23.2.2000.