1. 2. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 26/13 
Artikel 3 
1. Medlemsstaterne træffer straks de nødvendige 
foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv. De 
underretter straks Kommissionen herom. 
2. Hver medlemsstat anvender om fornødent og under 
hensyntagen til de andre medlemsstaters interesser alle 
eller en del af de i artikel 2 omhandlede instrumenter. 
Når disse instrumenter finder anvendelse på kapitalbe­
vægelser, der forekommer mellem valutaindlændinge i 
Fællesskabets medlemsstater, kan de kun sættes i kraft 
på de betingelser og i henhold til de procedurer, der er 
defineret i Traktatens bestemmelser om anvendelse af 
en beskyttelsesklausul eller i bestemmelserne i artikel 2 
og 3 i direktiv .../.../EØF om gennemførelse af artikel 67 
i Traktaten. 
Uanset disse bestemmelser kan Kommissionen henstille 
til medlemsstaterne, at alle eller en del af de i artikel 2 
omhandlede instrumenter sættes i kraft, hvis kortfriste-
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 108 og 
235, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, forelagt 
efter høring af Det Monetære Udvalg, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til Traktatens artikel 108 træffer Rådet efter 
henstilling fra Kommissionen afgørelse om ydelse af 
gensidig bistand i tilfælde af, at en medlemsstat har 
vanskeligheder eller alvorligt trues af vanskeligheder med 
hensyn til sin betalingsbalance; Det Europæiske Råds 
resolution af 5. december 1978 om oprettelsen af Det 
Europæiske Monetære System og om spørgsmål i forbin­
delse hermed bekræftede nødvendigheden af en fælles­
skabsordning for mellemfristet betalingsbalancestøtte; 
en långivningstransaktion bør kunne iværksættes så betids, 
at den begunstigede medlemsstat kan nå at træffe de pengestrømme fra eller til tredjelande muligvis på 
alvorlig måde vil kunne forstyrre den indenlandske 
monetære situation og stabilitet af valutakurserne inden 
for Det Europæiske Monetære System. 
3. Når de i artikel 2 omhandlede instrumenter 
anvendes, drager Kommissionen omsorg for en snæver 
samordning mellem medlemsstaternes myndigheder. 
Artikel 4 
Under udøvelsen af de beføjelser, som er tillagt den i 
henhold til dette direktiv handler Kommissionen efter 
høring af Det Monetære Udvalg og Centralbankchefko­
mitéen. 
Artikel 5 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.« 
Artikel 2 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
foranstaltninger, som kan hindre, at der opstår en akut 
betalingsbalancekrise; 
en finansieringsfacilitet i form af oprettelse af en kreditlinje 
eller et lånetilsagn til en medlemsstat, som forpligter sig til 
at iværksætte et program for liberalisering af kapitalbevæ­
gelserne til trods for en skrøbelig betalingsbalancesitua­
tion, vil kunne bidrage til, at programmet gennemføres 
under velordnede valutakursforhold; 
enhver långivningstransaktion bør gøres betinget af, at den 
begunstigede medlemsstat vedtager økonomisk-politiske 
foranstaltninger, som kan genskabe eller sikre en holdbar 
betalingsbalancesituation, og som er afpasset efter, hvor 
alvorlig situationen er og hvorledes den udvikler sig; 
det er vigtigt på forhånd at fastsætte passende procedurer 
og instrumenter, som giver Fællesskabet og medlemsstater­
ne mulighed for i givet fald at iværksætte en mellemfristet Forslag til Rådets forordning (EØF) om indførelse af en enhedsordning for mellemfristet 
betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne 
KOM(87) 550 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 4. november 1987) 
(88/C 26/03) 
Nr. C 26/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 1. 2. 88 
finansiel støtte med kort varsel, særlig såfremt omstændig­
hederne kræver en øjeblikkelig handling; 
for at sikre finansieringen af den støtte, der bevilges, bør 
Fællesskabet kunne udnytte sit gode omdømme til selv at 
tilvejebringe midler, som det derefter stiller til rådighed for 
medlemsstaterne i form af lån; transaktioner af denne art er 
nødvendige for at virkeliggøre Fællesskabets mål, således 
som de er fastsat i Traktaten, særlig for så vidt angår den 
harmoniske udvikling af de økonomiske aktiviteter i 
Fællesskabet som helhed; i Traktaten er der ikke hjemmel 
for sådanne transaktioner; 
ved beslutning 71/143/EØF (l), senest ændret ved beslut­
ning 86/656/EØF (2), indførte Rådet et system til ydelse af 
finansiel bistand på mellemlang sigt, som oprindelig var 
gyldigt i en periode af fire år fra 1. januar 1972; denne 
ordning er siden blevet videreført og senest ved beslutning 
86/656/EØF forlænget med to år til den 31. december 
1988; i henhold til denne ordning yder medlemsstaterne 
inden for bestemte beløbsgrænser mellemfristede lån til en 
eller flere medlemsstater, som har betalingsbalancevanske­
ligheder; 
ved forordning (EØF) nr. 682/81 (?), ændret ved forord­
ning (EØF) nr. 1131/85 (4), indførte Rådet en mekanisme 
med fællesskabslån bestemt til støtte af medlemsstaternes 
betalingsbalancer; i henhold til denne ordning kan 
Fællesskabet efter behov og inden for en bestemt beløbs­
ramme optage lån med henblik på at udlåne de tilvejebragte 
midler til en eller flere medlemsstater, der har betalings­
balancevanskeligheder ; 
mekanismen med fællesskabslån har vist sig at fungere 
effektivt; dens generelle udformning og principperne for 
dens anvendelse stemmer overens med Fællesskabets mål; 
under hensyntagen til Fællesskabets muligheder for at 
optage lån i finansielle institutioner og på kapitalmarkeder­
ne og vilkårene for disse transaktioner kan denne 
mekanisme udgøre det vigtigste middel til iværksættelse af 
den i Traktatens artikel 108 nævnte gensidige bistand; den 
kan endvidere under visse omstændigheder og i en passende 
form være et ledsageinstrument til et program for 
liberalisering af kapitalbevægelserne; den beløbsramme, 
som er knyttet til denne mekanisme, bør tilpasses i 
overensstemmelse hermed; 
medlemsstaternes finansielle forpligtelser i henhold til 
systemet til ydelse af finansiel bistand på mellemlang sigt 
bør dog fortsat være gældende indtil overgangen til den 
endelige fase af Det Europæiske Monetære System, således 
at dette kan bevare sin indre sammenhæng og stabilitet 
(!) EFT nr. L 73 af 27. 3. 1971, s. 15. . 
(2) EFT nr. L 382 af 31. 12. 1986, s. 28. 
(3) EFT nr. L 73 af 19. 3. 1981, s. 1. 
(4) EFT nr. L 118 af 1. 5. 1985, s. 59. uafhængigt af forholdene på de internationale kapitalmar­
keder ; de nuværende procedurer, der anvendes i tilfælde af, 
at en medlemsstat fritages for at deltage i finansieringen af 
en transaktion, eller i tilfælde af, at medlemsstaterne får 
udbetet deres tilgodehavender, bør imidlertid forenkles; 
det vil være hensigtsmæssigt at erstatte systemet til ydelse af 
finansiel bistand på mellemlang sigt og mekanismen med 
fællesskabslån med en enhedsordning for mellemfristet 
finansiel støtte og samtidig bibeholde de finansierings­
former, der er knyttet til de oprindelige ordninger — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1. Kommissionen er bemyndiget til på Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskabs vegne, i overensstemmelse med 
den afgørelse, som Rådet træffer i henhold til artikel 3 eller 
artikel 4, og efter høring af Det Monetære Udvalg at optage 
lån på kapitalmarkederne med det formål at udlåne de 
tilvejebragte midler til en eller flere medlemsstater, som har 
vanskeligheder eller alvorligt trues af vanskeligheder med 
hensyn til betalingsbalancen, eller som forpligter sig til at 
iværksætte et program for liberalisering af kapitalbevægel­
serne, skønt deres betalingsbalance er skrøbelig. 
2. Det samlede beløb for hovedstolen i de lån, der kan 
tildeles medlemsstaterne i henhold til bestemmelserne i 
stk. 1, er begrænset til ... milliarder ECU. 
Artikel 2 
Såfremt en medlemsstat overvejer at tilvejebringe midler 
uden for Fællesskabet med henblik på en betinget 
finansiering, konsulterer den først Kommissionen og de 
øvrige medlemsstater for bl.a. at undersøge, hvilke 
muligheder fællesskabsordningen for mellemfristet finan­
siel støtte frembyder. Denne konsultation finder sted i Det 
Monetære Udvalg. 
Artikel 3 
1. På foranledning af Kommissionen, som handler i 
henhold til Traktatens artikel 108, eller på foranledning af 
en medlemsstat, som har betalingsbalancevanskeligheder, 
og som ønsker at opnå et fællesskabslån, træffer Rådet 
efter en undersøgelse af situationen i denne medlemsstat og 
af det genopretningsprogram, som medlemsstaten for­
pligter sig til at gennemføre, i princippet under samme 
samling, afgørelse om: 
1. 2. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 26/15 
— ydelse af lånet og lånesummen; 
— den gennemsnitlige løbetid og de nærmere vilkår for 
lånet, som kan udbetales på én gang eller i rater; 
— de'økonomisk-politiske betingelser, der knyttes til lånet, 
med henblik på at genskabe en holdbar betalings­
balancesituation. 
2. Såfremt den disponible margen inden for det samlede 
forpligtelsesloft, som er nævnt i artikel 1, stk. 2, viser sig at 
være utilstrækkelig, eller såfremt der ikke kan optages lån 
på de internationale kapitalmarkeder under tilfredsstillen­
de vilkår, finansieres fællesskabslånene til de medlemssta­
ter, som har betalingsbalancevanskeligheder, helt eller 
delvis af de øvrige medlemsstater inden for det i bilaget 
anførte beløbsgrænser for hovedstolen. 
I dette tilfælde træffer Rådet foruden de afgørelser, som er 
nævnt i stk. 1, afgørelse om størrelsen af medlemsstaternes 
bidrag til finansieringen af lånet samt de finansielle 
betingelser, der knyttes til de lån, som de bevilger med 
henblik herpå. Rådet kan fritage en eller flere medlemssta­
ter, som har vanskeligheder eller trues af vanskeligheder 
med hensyn til betalingsbalancen, for at deltage i 
finansieringen. 
Artikel 4 
1. På foranledning af en medlemsstat, som forpligter sig 
til at iværksætte et program for liberalisering af kapitalbe­
vægelserne, skønt den befinder sig i en skrøbelig betalings­
balancesituation, træffer Rådet efter en undersøgelse af 
situationen i denne medlemsstat og af det ledsageprogram, 
som den forelægger til støtte for sin anmodning, i 
princippet under samme samling, afgørelse om: 
— ydelse af en finansieringsfacilitet i form af en kreditlinje 
eller et lånetilsagn, som kan aktiveres på anmodning af 
den begunstigede medlemsstat, efterhånden som de 
faktiske behov opstår, og i en periode, som i princippet 
ikke kan overstige et år, 
— summen af de tildelte midler, , 
— de ledsageforanstaltninger, der skal iværksættes i 
tilknytning til liberaliseringen af kapitalbevægelserne, 
med henblik på at sikre en holdbar betalingsbalancesi­
tuation. 
2. Løbetiden for de træk, der foretages på den finansie­
ringsfacilitet, som bevilges i henhold til stk. 1, er i 
princippet et år og kan fornys én gang. 
3. Såfremt der indføres eller genindføres restriktioner for 
kapitalbevægelserne i lånets løbetid, kan dette lån kun 
konsolideres ved hjælp af et lån med længere løbetid, som 
ydes i form af gensidig bistand i overensstemmelse med 
bestemmelserne i Traktatens artikel 108. 
Artikel 5 
Kommissionen træffer de nødvendige foranstaltninger for 
med jævne mellemrum og i samarbejde med Det Monetære 
Udvalg at kontrollere, at den økonomiske politik i en medlemsstat, som har modtaget et lån fra Fællesskabet, er i 
overensstemmelse med genopretnings- eller ledsagepro­
grammet og eventuelle andre betingelser, som er vedtaget af 
Rådet i henhold til artikel 3 eller artikel 4. Med henblik 
herpå stiller medlemsstaten alle nødvendige oplysninger til 
rådighed for Kommissionen. Afhængigt af resultaterne af 
denne kontrol foretager Kommissionen og i givet fald 
kreditormedlemsstaterne de successive udbetalinger af 
trancherne. Rådet træffer afgørelse om eventuelle tilpas­
ninger af de oprindeligt fastsatte økonomisk-politiske 
betingelser. 
Artikel 6 
1. De lån, der bevilges som finansiel støtte på mellemlang 
sigt, har en løbetid på et år eller mere. De kan anvendes til 
konsolidering af en kortfristet monetær støtte, som 
bevilges af medlemsstaternes centralbanker. 
2. På anmodning af den begunstigede medlemsstat kan 
der til lånet knyttes en klausul om indfrielse før forfald. 
3. I princippet kan en medlemsstat inden for rammerne af 
denne mekanisme ikke låne mere end 50 % af det 
maksimumsbeløb, der er nævnt i artikel 1, stk. 2. 
Artikel 7 
1. De i artikel 1 omhandlede lånoptagelsestransaktioner 
og tilsvarende långivningstransaktioner sker med samme 
valørdato og må for Fællesskabet hverken indebære nogen 
ændring af forfaldsdagen eller risici i tilknytning til 
valutakurs- og renteudviklingen. 
Såfremt et lån angives, udbetales eller tilbagebetales i en 
medlemsstats valuta, kan det først optages efter høring af 
denne medlemsstats kompetente myndigheder. 
Såfremt en medlemsstat modtager et lån, hvortil der er 
knyttet en klausul om indfrielse før forfald, og beslutter at 
gøre brug af denne mulighed, træffer Kommissionen de 
nødvendige foranstaltninger efter høring af Det Monetære 
Udvalg. 
2. På anmodning af debitormedlemsstaten kan Kommis­
sionen, hvis omstændighederne tillader en forbedring af 
udlånsrentesatsen, efter høring af Det Monetære Udvalg 
foretage en refinansiering eller ændre de finansielle 
betingelser for sin oprindelige lånoptagelse eller dele heraf. 
En sådan refinansiering eller ændring må ikke resultere i en 
forlængelse af den gennemsnitlige løbetid for det berørte 
lån eller i en forhøjelse af restgælden, opgjort til den 
løbende valutakurs, på datoen for disse transaktioner. 
Nr. C 26/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 1. 2. 88 
3. Fællesskabets udgifter i forbindelse med iværksættel­
sen og gennemførelsen af hver transaktion afholdes af den 
begunstigede medlemsstat. 
Artikel 8 
1. Enhver medlemsstat, som er kreditor i henhold til 
denne ordning, og som får betalingsbalancevanskeligheder 
og/eller problemer som følge af et brat fald i valutareserver­
ne, kan anmode om udbetaling af sit tilgodehavende. Under 
hensyntagen til omstændighederne træffer Rådet afgørelse 
om denne udbetaling, som bl.a. kan gennemføres ved 
anvendelse af følgende fremgangsmåder eller en passende 
kombination af disse: 
— gennem en refinansiering ved, at Fællesskabet optager 
lån i finansielle institutioner eller på kapitalmarkederne 
— overdragelse af en fordring til andre kreditormedlems­
stater 
— indfrielse før forfald af en del af eller hele debitormed­
lemsstatens eller -medlemsstaternes andel. 
2. I tilfælde af en refinansiering i overensstemmelse med 
stk. 1 erklærer debitormedlemsstaten sig indforstået med, 
at benævnelsen for den valuta, hvori gælden oprindelig var 
udtrykt, erstattes med benævnelsen for den valuta, der 
anvendes ved refinansieringen. I påkommende tilfælde 
bærer debitormedlemsstaterne de supplerende udgifter i 
forbindelse med en eventuel ændring af rentesatsen samt 
Fællesskabets udgifter i forbindelse med iværksættelsen og 
gennemførelsen af transaktionen. 
3. Enhver kreditormedlemsstat kan indgå aftale med en 
eller flere andre medlemsstater om hel eller delvis 
overdragelse af sin fordring. De berørte medlemsstater 
underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om 
denne overdragelse. 
4. Enhver medlemsstat, som deltager i finansieringen af et 
lån, hvortil der er knyttet en klausul om indfrielse før 
forfald, træffer de nødvendige foranstaltninger, såfremt 
debitormedlemsstaten beslutter at benytte sig af denne 
mulighed. De berørte medlemsstater underretter Kommis­
sionen og de øvrige medlemsstater om denne transaktion. 
Artikel 9 
Ved anvendelsen af de lofter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, 
og i artikel 3, stk. 2, bogføres långivningstransaktionerne til 
den valutakurs, der gælder på datoen for lånets optagelse. 
Tilbagebetalingerne bogføres til den valutakurs, der gælder 
på datoen for optagelsen af det tilsvarende lån. 
Artikel 10 
De i artikel 3, 4, 5 og 8 omhandlede afgørelser træffes af 
Rådet med kvalificeret flertal på grundlag af forslag, som 
Kommissionen forelægger efter høring af Det Monetære 
Udvalg. Artikel 11 
Den Europæiske Fond for Monetært Samarbejde træffer de 
nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre 
forvaltningen af lånene. 
Midlerne må kun indbetales til centralbankerne og 
udelukkende til det i artikel 1 nævnte formål. 
Artikel 12 
Senest fem år efter vedtagelsen af denne forordning 
undersøger Rådet på grundlag af en rapport fra Kommis­
sionen, i henhold til udtalelse fra Det Monetære Udvalg og 
efter høring af Europa-Parlamentet, hvorvidt de princip­
per, retningslinjer og lofter, der gælder for den indførte 
ordning, fortsat er i overensstemmelse med de behov, der 
har foranlediget dens indførelse. 
Artikel 13 
1. Forordning (EØF) nr. 682/81 og beslutning 71/143/ 
EØF ophæves. 
2. Den endnu ikke tilbagebetalte del af de løbende 
fællesskabslån, som er optaget i henhold til forordning 
(EØF) nr. 682/81 inden datoen for ikrafttrædelsen af 
nærværende forordning, afskrives på det i artikel 1, stk. 2, 
omhandlede loft på grundlag af sin oprindelige modværdi i 
ECU. 
3. Henvisningerne til de retsakter, der er ophævet i 
henhold til stk. 1, betragtes som henvisninger til nærværen­
de forordning. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder 
umiddelbart i hver medlemsstat. 
BILAG 
De i artikel 3, stk. 2, nævnte forpligtelseslofter er: 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det forenede Kongerige 
lait ECU 
875 
407 
2 715 
235 
1 132 
2 715 
158 
1810 
31 
905 
227 
2 715 
13 925 I % af 
det samlede 
beløb 
6,28 
2,92 
19,50 
1,69 
8,13 
19,50 
1,13 
13,00 
0,22 
6,50 
1,63 
19,50 
100,00