EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 7.6.2011 
SEK(2011) 810 endelig 
  
Henstilling med henblik på 
RÅDETS HENSTILLING 
om Italiens nationale reformprogram for 2011 
  
med Rådets udtalelse 
 
om Italiens opdaterede konvergensprogram for 2011-2014 
{SEK(2011) 720 endelig} 
 
 
DA 2   DA Henstilling med henblik på 
RÅDETS HENSTILLING 
om Italiens nationale reformprogram for 2011 
  
med Rådets udtalelse 
 
om Italiens opdaterede konvergensprogram for 2011-2014 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION, 
som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 
2, og artikel 148, stk. 4, 
som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af 
overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske 
politikker
1, særlig artikel 5, stk. 3, 
som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen2, 
som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd, som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget, 
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og 
som tager følgende i betragtning: (1) Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske  Råd Europa-Kommissionens forslag 
til en ny strategi for vækst og beskæftig else, Europa 2020, baseret på en øget 
koordinering af de økonomiske politikker, so m vil fokusere på nøgleområder, hvor der 
skal gøres en særlig indsat s for at øge EU's potentiale  for bæredygtig vækst og 
konkurrenceevne. 
(2) Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilli ng om de overordnede retningslinjer for 
medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. ok-tober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om re tningslinjer for medlemsstaternes beskæf-
tigelsespolitikker
3, som tilsammen udgør de "integrere de retningslinjer". Medlems-
staterne blev opfordret til at  tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres 
nationale økonomiske politik  og beskæftigelsespolitik. 
                                                 
1 EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. 
2 EUT C af , s. . 
3 Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011. 
 
DA 3   DA (3) Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som 
markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første 
europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er 
forankret i Europa 2020-strategien.  
(4) Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske  Råd sig prioriteterne for finanspolitisk 
konsolidering og strukturreformer (i overe nsstemmelse med Rådets konklusioner af 
15. februar og 7. marts 2011 og i forlængels e af Kommissionens årlige vækstunder-
søgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter 
og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af arbejdsmarkeds-
reformer og nye bestræbelser på at øge væ ksten. Det opfordrede me dlemsstaterne til at 
omsætte disse prioriteter til konkrete forans taltninger, der skal medtages i deres 
stabilitets- eller konvergensprogra mmer og nationale reformprogrammer. 
(5) Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæis ke Råd tillige de medlemsstater, der 
deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god ti d, at de kan indgå i 
deres stabilitets- eller konvergensprogr ammer og nationale reformprogrammer. 
(6) Den 27. april 2011 afleverede Italien sit opda terede stabilitetsprogram for perioden 
2011-2014 og sit nationale reformprogram for 2011. For at tage hensyn til de 
indbyrdes sammenhænge mellem de to progra mmer er de blevet vurderet sammen.  
(7) Italiens økonomi havde lidt af strukt ursvagheder længe før den igangværende 
økonomiske og finansielle verdenskrise. Mellem 2001 og 2007 lå den gennemsnitlige realvækst i BNP omkring 1 %, altså kun det halve af gennemsnittet for euroområdet, 
og det skyldtes hovedsagelig træghed i pr oduktivitetsudviklingen. Da denne udvikling 
berørte hele landet, blev de store økono miske forskelle mellem regionerne ikke 
formindsket. Selvom økonomien ikke var præget af store interne ubalancer i den 
private sektor, ramtes den hårdt af den gl obale krise. Eksporten brød sammen, fulgt af 
investeringerne, og det fremkaldte en kraf tig nedgang i det reale BNP på omkring 7 % 
i andet kvartal af 2008 og i ande t kvartal af 2009. Efter at have været støt faldende 
igennem de foregående ti år steg den o ffentlige bruttogæld til 119 % ved udgangen af 
2010, hvilket også afspejler det kraftige fald i BNP. Beskæftigelsen faldt ikke nær så 
meget, holdt oppe som den blev af en stat sstøttet ordning for arbejdstidsreduktion, så 
derfor steg arbejdsløsheden kun modera t i 2008-09. Med eksporten som lokomotiv 
begyndte økonomien at komme sig i anden ha lvdel af 2009, men det gik langsomt. På 
arbejdsmarkedet var situationen stadig skr øbelig i 2010: arbejdsløs heden stabiliserede 
sig omkring 8,5 % ved årets slutning. I lyset af den meget høje offentlige gældskvote førte Italien en passende fo rsigtig finanspolitik under kr isen og afholdt sig fra at 
iværksætte en større finanspolitisk stim ulering af økonomien, og derfor holdt det 
offentlige underskud sig under euroområdets gennemsnit i 2009-10.  
(8) Baseret på vurderingen af det opdatere de stabilitetsprogram i henhold til Rådets 
forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske 
scenario, der danner grundlag for programmet , er plausibelt. Programmet sigter mod at 
bringe underskuddet på de offentlige finans er ned under referenceværdien på 3 % af 
BNP frem til 2012; det skal ske ved fortsa t tilbageholdenhed med udgifterne og øgede 
indtægter i kraft af bedre overholdelse af skattelovgivningen. Når der er rettet op på 
det uforholdsmæssigt store underskud, skal planen føre videre frem mod den 
mellemfristede målsætning om en strukture lt afbalanceret budgets tilling ved program-
periodens udløb (2014) støttet af en forp ligtelse på yderligere tilbageholdenhed med 
 
DA 4   DA de primære udgifter. Programmet sigter mod, at den offentlige gældskvote skal toppe i 
2011 og derefter falde i stigende tempo i ta kt med et stigende primært overskud. Den 
årsgennemsnitlige finanspolitiske indsat s i 2010-2012 er sat højere end de 0,5 % af 
BNP, som Rådet henstillede under procedur en i forbindelse med uforholdsmæssigt 
store underskud, og det planlagte tilpasningstempo er et godt stykke højere end foreskrevet i stabilitets- og vækstpakke n. Realiseringen af ovennævnte underskuds- og 
gældsmål forudsætter en streng budgetgenne mførelse, samtidig med at der er behov 
for yderligere oplysninger om de planlagt e konsolideringsforanstaltninger for at øge 
programmets troværdighed.  
(9) Den meget store offentlige gæld – om kring 120 % af BNP i 2011 – gør det uomgæn-
geligt nødvendigt for Italien at  føre en holdbar og troværdig  konsolideringspolitik og 
vedtage strukturforanstaltninger for at sæ tte skub i væksten. I perioden frem til 2012 
kan stabilitetsprogrammets mål for underskuddet på de offentlige finanser og dermed afviklingen af det uforholdsmæssigt  store underskud inden udgangen af 2012 kun 
realiseres, hvis de vedtagne foranstalt ninger gennemføres uindskrænket. Hvis for 
eksempel indtægterne fra forbedret overhol delse af skattelovgivningen bliver mindre 
end budgetteret, eller hvis der opstår vanske ligheder med at fastholde den planlagte 
begrænsning i kapitaludgifterne, må der tr æffes yderligere forans taltninger. For 2013-
2014 fastsættes det i de nye treårige budgetra mmer, at de konkrete foranstaltninger til 
støtte for stabilitetsprogrammets konsolid eringsindsats skal ve dtages i oktober 2011. 
Selvom budgetrammerne er blevet styrket væse ntligt i de senere år, er det hensigten at 
fremme den finanspolitiske disciplin og st yrke troværdigheden af den mellemfristede 
budgetstrategi ved at indføre bindende udgiftslofter og yderligere forbedre 
budgetovervågningen i alle dele af den offentlige sektor. 
(10) Trods en forholdsvis stærk jobskabelse i årene før kris en udviser det italienske 
arbejdsmarked en række strukturelle sv agheder. Ansatte med tidsubegrænsede 
kontrakter har større beskyttels e end løst eller midlertidigt ansatte, og især hvis de er 
officielt registreret som selvstændigt erhve rvsdrivende, men reelt står i et almindeligt 
ansættelsesforhold. For de førstnævntes  vedkommende tillader arbejdsmarkeds-
lovgivningen kun i ganske få tilfælde kollektive afskedigelser og afskedigelser af økonomiske grunde. Samtidig er det ikke alle arbejdstagere, der får en tilstrækkelig understøttelse, når de mist er deres arbejde, da opde lingen af arbejdsmarkedet 
modsvares af et opsplittet system for ar bejdsløshedsunderstøttels e. For unge under 25 
år nåede arbejdsløsheden i 2010 op på 27,8 %,  med en skæv geografisk fordeling, som 
betød, at ungdomsarbejdsløshe den var dobbelt så stor i syd som i nord. Muligheden 
for at oprette lære- og uddannelsesplad ser udnyttes ikke nok. En meget nyttig og 
nødvendig ting som et fælles, la ndsdækkende system for attest ering af færdigheder og 
anerkendelse af faglige uddannelsessta ndarder findes ikke, og det hæmmer 
arbejdskraftens mobilitet og beskæftigelsesmulighederne i hele Italien. Arbejdsformidlingskontorerne s effektivitet kan forbedre s, især i egne med stor 
arbejdsløshed. Endelig er sort arbejde st adig et udbredt fænomen i Italien.  
(11) Italiens stadige tab af konku rrenceevne siden 1990'erne gør det vigtigt at koble løn-
udviklingen til produktivitetsvæksten. Her kan lokale forhandlinger på virksomheds-niveau få væsentlig betydning, ligesom de kan være med til at rette op på regionale arbejdsmarkedsskævheder. 2009-reformen af overenskomstforhandlingssystemet gav bl.a. mulighed for "åbningsklausuler" (dvs. af vigelser fra den sektor løn, der er aftalt på 
landsplan), men de har endnu ikke vundet større udbredelse. 
 
DA 5   DA (12) Kvindernes beskæftigelsesfrekvens ligger ove r 20 procentpoint under mændenes i hele 
landet. I syd var det kun knap en tredjedel af kvinde rne mellem 20 og 64, der var i 
beskæftigelse i 2009, og det skyldtes både relativt lavere erhve rvsfrekvens og højere 
ledighed. Italien har ret høj sk at på arbejde, og det mindsker incitamentet, især for 
forsørgelsesberettigede ægtefæller, til at  øge udbuddet af arbejdskraft og hæmmer 
virksomhedernes efterspørgsel efter arbejdskraft. For at bidrage til øget kvindelig erhvervsfrekvens gør det nationale reformprogr am brug af den plan, der blev vedtaget 
i 2010 for at samordne de forskellige forva ltningsniveauers indsats for at gøre det 
lettere at forene arbejds- og familielivet. Regeringen har for nylig indført skattelettelser til virksomheder, der ansætter ugunstigt stillede arbejdstagere, herunder arbejdstagere i brancher eller fag med sæ rlig stor kønsskævhed, i arbejdsløsheds-
plagede regioner. Programmet annoncerer også en  reform af skattesystemet for gradvis 
at flytte skattebyrden fra arbejdskraft til forbrug, hvilket ville kunne bidrage til at øge 
beskæftigelsen. 
(13) Trods den senere tids indsats for at forb edre erhvervsklimaet i Italien og gøre den 
offentlige forvaltning mere præstationsorie nteret og ansvarlig er der stadig store 
omkostninger forbundet med at drive en forretning, især i syd, sammenlignet med 
forholdene andre steder i EU. Der er stadig  et betydeligt behov for at rense ud i de 
bureaukratiske og administrati ve hindringer på produkt- og servicemarkederne, især i 
de liberale erhverv. I 2009 bl ev der fremsat forslag om en "årlig konkurrencelov" som 
et lovgivningsredskab til at øge konkurrenc en og styrke forbrugerbeskyttelsen, men 
den er ikke vedtaget endnu. Den tid, det ta ger at gennemtvinge kont rakter, er endnu en 
svaghed ved Italiens erhvervsklima. Andre k ilder til finansiering af virksomhedsvækst 
end banker er stadig temmelig sjældne i Italien, især for smv'er. Især spiller egenkapitalfinansiering og risikov illig kapital fortsat en beskeden rolle, selvom det er 
gode metoder til at fremme vækst i virk somheders størrelse, ekspansion mod nye 
globale markeder og bedre selskabsledelse.  
(14) Udgifterne til F&U er kun steget beskedent ge nnem de sidste ti år. F&U-intensiteten er 
derfor stadig ringe, omkring 1,27 % af  BNP, og et godt stykke under EU-
gennemsnittet (1,90 %). Dette skyldes især den lave industriforskning, idet F&U-intensiteten i virksomhederne kun ligger på 0,64 % af BNP sammenlignet med et 
gennemsnit for EU-27 på 1,23 %. Intensitete n for risikovillig kapital er også meget 
lav. Det nationale reformprogr am indeholder flere elemente r, herunder tidsbegrænsede 
skattelettelser for virksomheder, der invest erer i forskningsprojek ter på universiteter 
eller andre institutioner i den offentlige se ktor, men det mål på 1,53 % af BNP, der er 
fastsat for F&U-intensiteten, ligger kun lige over det nuværende niveau.  
(15) Italien er med cirka 8 % af hele EU's samhørighe dsbudget i årene 2007-2013 den 
tredjestørste modtager af midler fra samhørighedsfondene. Midtvejs gennem 
programperioden er kun 16,8 % af EU-midlerne faktisk mobiliseret, og tallet er meget 
lavere i de sydlige konvergensregioner.  
(16) Italien har afgivet en række  tilsagn i europluspagten
4. Det nationale reformprogram 
nævner en række nylig vedtagne foransta ltninger og skitserer  hovedtrækkene i 
fremtidige reformplaner, som skal forbedre de offentlige finansers holdbarhed og den finansielle stabilitet, fre mme konkurrencen og øge beskæfti gelsen i overensstemmelse 
                                                
 
4 Nærmere oplysninger om tilsagnene i europluspagten kan findes i SEK(2011) 720. 
 
DA 6   DA med europluspagtens principper. Et væsentlig t nyt tilsagn, der spec ifikt har til formål 
at opfylde pagten, går ud på , at regeringen vil ændre fo rfatningen for at styrke 
budgetdisciplinen. Disse elementer er bl evet vurderet og taget i betragtning i 
henstillingerne. 
(17) Kommissionen har vurderet stabilitetsprog rammet og det nationale reformprogram, 
herunder Italiens tils agn under europluspagten5. Den har ikke blot taget hensyn til 
deres relevans for en holdbar finanspolit ik og socioøkonomisk politik i Italien, men 
også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da 
der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, 
ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale besl utninger. På denne 
baggrund er det Kommissionens opfattelse, at  Italiens konsolideringsplan for 2011-14 
er troværdig frem til 2012, mens den bør underbygges med konkrete foranstaltninger for 2013-14, således at den meget store offe ntlige gæld kommer ind på en stabilt 
faldende kurs. Det nationale reformprogram skitserer et omfattende sæt af initiativer på alle områder af Europa 2020-strategien, men yderligere foransta ltninger anses for at 
være nødvendige som middel mod gamle stru kturelle svagheder, som krisen har 
forværret. For at øge Italie ns potentiale for vækst og j obskabelse og sætte skub i de 
sydlige regioners indhentningsproces bør de r tages yderligere skri dt i 2011-2012 for at 
forbedre arbejdsmarkedets funktionsevne, åbne service- og produktmarkederne for 
mere konkurrence, forbedre erhvervsklim aet, styrke forsknings- og innovations-
politikken og fremme en hurtigere og bedr e udnyttelse af EU's samhørighedsmidler. 
(18) På baggrund af denne vurdering og under hens yntagen til Rådets he nstilling af 2. juni 
2010 i medfør af artikel 126, stk. 7, i tr aktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde har Rådet unde rsøgt 2011-opdateringen af Ita liens stabilitetsprogram, 
og Rådets udtalelse
6 afspejles især i henstillingens nr. 1) nedenfor. Under hensyntagen 
til Det Europæiske Råds konklusioner af  25. marts 2011 har Rådet gennemgået 
Italiens nationale reformprogram, 
HENSTILLER, at Italien træffer foranstaltn inger i perioden 2011-2012 med henblik på 
følgende: 
1) Den planlagte finanspolitiske konsolid ering bør gennemføres  i 2011 og 2012 for at 
sikre, at det uforholdsmæ ssigt store underskud afvikles . Eventuelle budgetforbed-
ringer ud over forventningerne bør udnytte s til at nedbringe underskud og gæld 
hurtigere, og regeringen bør stå klar til at forhindre skred i budgetgennemførelsen. 
Målene for 2013-14 bør støttes med konkrete fo ranstaltninger truffet senest i oktober 
2011 efter planen i de nye flerårige budge trammer. Disse rammer bør styrkes ved 
indførelse af bindende budgetlofter og be dre overvågning af alle dele af den 
offentlige sektor. 
2) Der bør træffes foranstaltninger for at  bekæmpe opsplitningen af arbejdsmarkedet 
ved at revidere udvalgte aspekter af lovgi vningen om ansættelsessikkerhed og ved at 
iværksætte en omfattende reform af de t i øjeblikket opsplittede system for 
arbejdsløshedsunderstøttelse. Indsatsen mod sort arbejde bør intensiveres. Derudover 
bør der tages skridt til at få flere kvinde r ud på arbejdsmarkedet ved at øge udbuddet 
                                                 
5 SEK(2011) 720. 
6 Jf. artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97. 
 
DA 7   DA af muligheder for børnepasning i hele lande t og ved at tilvejebringe budgetneutrale 
økonomiske incitamenter for ægte fæller til at tage arbejde. 
3) På grundlag af loven fra 2009 om reform af overenskomstforhandlingssystemet og 
efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national praksis bør 
der tages skridt til at fremme en bedre overensstemmelse mellem løn- og 
produktivitetsudviklingen og vilkårene på l okalt niveau og på virksomhedsniveau.  
4) Der bør træffes foranstaltninger for at øge  konkurrencen i servicesektoren, især inden 
for de liberale erhverv. Den "årlige konkurrencelov" bør vedtages i 2011 under 
hensyntagen til anbefalingerne fra antitru stmyndigheden. Retssager om kontraktgen-
nemtvingelse bør gennemføres hurtigere. Der bør tages skridt til at fremme smv'ers 
adgang til kapitalmarkederne ved at fjerne reguleringsmæssige hindringer og nedsætte omkostningerne. 
5) Rammerne for den private sektors investeringer i forskning og innovation bør 
forbedres gennem udvidet anvendelse af  skattemæssige incitamenter, bedre 
betingelser for risikovillig kapital og støtte til innovativ e indkøbsordninger. 
6) Der bør tages skridt t il at fremskynde vækstfremmende udgifter med tilskud fra 
samhørighedsfondene for at indsnævre de  vedholdende forske lle mellem regionerne 
ved at forbedre den administrative kapacite t og den politiske styring. Forpligtelser 
indgået i den nationale stra tegiske referenceramme med hensyn til størrelsen af 
ressourcerne og kvaliteten af udgi fterne bør respekteres.  
Udfærdiget i Bruxelles, den 
 På Rådets vegne 
 Formand