KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(92) 84 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 24. marts 1992 
MEPPELEISE FRA KOMMISSIONEN 
FÆLLESSKABETS STRUKTURPOLITIK 
STATUS OG PERSPEKTIVER 

> 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
INDLEDNING 1 
I. STRUKTURELLE ULIGHEDER OG HANDICAP 1 
1. Forskelle med hensyn til indkomst og produktivitet 2 
2. Menneskelige ressourcer 3 
3. Regionale uligheder med hensyn til de økonomiske 
udviklingsfaktorer 5 
II. VIRKNINGEN AF MEDLEMSSTATERNES OG FÆLLESSKABETS POLITIK 8 
1. Den økonomiske politiks rolle i styrkelsen af 
samhørigheden 8 
2. Samhørighedens fem mål 9 
2.1. Formulering af behovene ved hjælp af planerne 10 
2.2. De foranstaltninger, der blev iværksat i 1989, svarer 
til specifikke behov i de støttede områder 11 
2.3. Tysklands forening og Fællesskabets bidrag 14 
3. Strukturpolitikkens bidrag til omlægning af den 
overordnede økonomiske indsats 14 
3.1. Interventionernes omfang 14 
3.2. Status over virkningen af EF-interventionerne 15 
3.3. Positive følgevirkninger for hele Fællesskabet 19 
4. Strukturpolitikkens instrumenter 20 
4.1. Synergivirkninger og integration mellem fondene: 
en nødvendighed, hvis effektiviteten skal øges 21 
4.2. Kombinationen af lån og tilskud bør udvides 21 
4.3. Partnerskabet: et vigtigt resultat 21 
4.4. Programmeringsmetode og -procedurer 24 
4.5. Differentiering af størrelsen af interventionen 25 
4.6. Finansiel forvaltning og finansieringskanaler 26 
4.7. Komplementaritetsprincippet 26 
5. Den budgetmæssige gennemførelse af strukturpolitikken 
er tilfredsstillende 26 
III. PERSPEKTIVERNE 29 
1. Behovet for kontinuitet og styrkelse af indsatsen 
på lang sigt 30 
1.1. Kontinuitet og styrkelse af indsatsen 30 
1.2. En langsigtet proces 31 
2. En ny sammenhæng 34 
3. Instrumenterne til opnåelse af samhørighed 37 
3.1. De prioriterede mål i strukturpolitikken: 
de nødvendige tilpasninger 37 
3.2. Forbedring af interventionernes effektivitet og 
instrumenternes udvikling 40 
4. Samhørighed, konvergens og vækst 43 
> 
Indholdsfortegnelse (fortsat) 
Bilag - Kapitel I 1-17 
Tabel 1 1 
Bruttonationalprodukt i løbende priser pr. indbygger 
Tabel la la 
Bruttonationalprodukt i markedspriser pr. indbygger 
Tabel 2 2 
BNP pr. indbygger i medlemsstaterne, 1980-1990 
Tabel 3 3 
Forskelle i BNP pr. indbygger i Fællesskabets regioner, 1980-1989 
Tabel 4 3 
Forskelle i regionale arbejdsløshedsprocenter, 1983-1990 
Tabel 5 4 
Nøgleindikatorer for beskæftigelsen i Fællesskabet 
Tabel 6 5 
Oplysninger om arbejdsløshed i Fællesskabet 
Tabel 7 6 
Udgifter til forskning og udvikling pr. indbygger 
Tabel 8 7 
Indikatorer for infrastrukturressourcer 
Tabel 9 8 
Landbrugets andel i BNP 
Tabel 10 9 
Beskæftigelse inden for landbrug, skovbrug, jagt og fiskeri 
Tabel 11 10 
Betingelser for regional konvergens i økonomisk vækst 
Tabel 12 10 
Tendenser og forskelle i BNP og BNP per capita i medlemsstaterne 
i 1980'erne 
Tabel 13 10 
Betingelser for regional konvergens i øget beskæftigelse 
Tabel 14 11 
Investeringsindikatorer for EUR 4 
Tabel 15 12 
Udvælgelse af indikatorer for visse regioners afhængighed 
af fiskeriet 
Tabel 16 13 
Vigtige oplysninger om fiskerisektoren (1989) 
Tabel 17 14 
Beskæftigelse, bruttoværditilvækst, indkomst og produktivitet 
i mål 1-områderne 
Figur 1 15 
Tendenser i de regionale indkomstforskelle i Fællesskabet 1980-1990 
Figur 2 16 
Beskæftigelseskoefficent for befolkningen i arbejdsdygtig alder 
i mål 1-områder og andetsteds i Fællesskabet 1985-1989 
Figur 3 17 
Andelen af unge under uddannelse og erhvervsuddannelse 
i medlemsstaterne 
T&. 
Indholdsfortegnelse (fortsat) 
Bilag - Kapitel II 18-29 
Sammenfattende tabel 18 
Basisoplysninger om de fem hovedmål 
Tabel 1 19 
Strukturfonde - opdeling efter mål 
Tabel 2 19 
Den relative makroøkonomiske betydning af FSR og 
Fællesskabets strukturfonde (1989-1993) 
Tabel 3 20 
Udgifter til FSR pr. kategori 
Tabel 4 21 
Finansiel gennemførelse af mål nr. 1 
Tabel 5 22 
Finansiel gennemførelse af mål nr. 2 
Tabel 5 (fortsat) 23 
Finansiel gennemførelse af mål nr. 2 
Tabel 6 24 
Finansiel gennemførelse af mål nr. 3 og 4 
Tabel 6 (fortsat) 25 
Finansiel gennemførelse af mål nr. 3 og 4 
Tabel 7 26 
Finansiel gennemførelse af mål nr. 5a 
Tabel 7 (fortsat) 27 
Finansiel gennemførelse af mål nr. 5a 
Tabel 8 28 
Finansiel gennemførelse af mål nr. 5b 
Tabel 8 (fortsat) 29 
Finansiel gennemførelse af mål nr. 5b 
Bilag - Kapitel III 
Tabel 1 30 
Konvergensindikatorer 

- 1 -
FÆLLESSKABETS STRUKTURPOLITIK 
STATUS OG PERSPEKTIVER 
Indledning 
I dokument KOM(92) 2000 udstak Kommissionen politiske retningslinjer for 
Fællesskabets indsats på strukturområdet efter 1993 set i lyset af alle de 
nye mål og de finansielle perspektiver. Disse forslag har en direkte 
sammenhæng med Maastricht-traktaten, hvori der lægges større vægt på 
Traktatens henvisninger til den økonomiske og sociale samhørighed, og der 
oprettes en ny samhørighedsfond. 
Det svar, der blev givet på mødet i Det Europæiske Råd i Maastricht 
vedrørende samhørigheden i et snævrere integreret Fællesskab, må også ses i 
forlængelse af de langsigtede bestræbelser, Fællesskabet iværksatte i 
70'erne for at afhjælpe de regionale skævheder, og navnlig som en 
udmøntning af den styrkede forpligtelse i Den Europæiske Fælles Akt og i de 
flerårige budgetbeslutninger, der er truffet herefter. Andre elementer, der 
indgår, er den langsigtede udvikling i de økonomiske og sociale uligheder 
og de dybtgående strukturproblemer, der ligger til grund for disse 
uligheder. 
Dette dokument er udarbejdet for at underbygge de anvisninger og 
retningslinjer for fremtiden, der er indeholdt i dokument KOM(92) 2000. 
Det vedrører navnlig de eksisterende forskelle og strukturelle handicap, en 
første midtvejsevaluering af strukturfondenes funktion og den nye baggrund 
for strukturindsatsen i perioden 1993-1997 og virkningerne heraf. 
- 2 -
I. Strukturelle uligheder og handicap 
Indledning 
I 1986 fastlagde Fællesakten nye mål for Fællesskabet. Disse vedrører 
gennemførelsen af det indre marked inden udgangen af 1992 og en 
styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed. Den store vægt, 
der tillægges en mindskelse af de økonomiske og sociale uligheder i 
Fællesskabet, kan begrundes både ved disses omfang i absolutte tal og 
den lidet tilfredsstillende udvikling. Det er almindeligt anerkendt, 
at forekomst af betydelige uligheder vil kunne bringe gennemførelsen 
af programmet for det indre marked i fare, og det er derfor 
nødvendigt, at Fællesskabet styrker sin indsats for at mindske disse 
uligheder. 
I dette kapitel gøres der kort rede for de økonomiske og sociale 
uligheder på det tidspunkt, hvor reformen af fondene blev sat i værk, 
for at der kan opnås et grundlag for vurdering af fremskridtene i 
reformens første år og af behovene for de kommende år. BNI og BNP pr. 
indbygger eller pr. beskæftiget samt størrelsen af beskæftigelsen er 
de overordnede indikatorer, der er mest relevante i forbindelse med 
en vurdering af de økonomiske og sociale uligheder. De faktorer, der 
har betydning for den regionale konkurrencedygtighed, og de 
potentielle udviklingsmuligheder er ligeledes relevante. Heriblandt 
er de vigtigste kvaliteten af den grundlæggende infrastruktur, 
tilstedeværelse af kvalificeret arbejdskraft og innovativ kapacitet. 
De forskelle, der påvirker samhørigheden, skal ikke kun vurderes på 
grundlag af indikationernes størrelse, men også under hensyntagen til 
udviklingen heraf i tiden. Regioner i tilbagegang kan ligeledes blive 
marginaliserede, skønt løsning af deres problemer ikke nødvendigvis 
kræver samme type intervention som i de mindre udviklede regioner. 
1. Forskelle med hensyn til indkomst og produktivitet 
En analyse af de langsigtede tendenser for BNP og BNI pr. indbygger i 
Fællesskabet (tabel 1, la) viser to adskilte faser: 
i) En første fase med konvergens mellem medlemsstaterne og 
regionerne, som blev afsluttet med den økonomiske recession i 
midten af 70'erne. 
- 3 -
ii) En periode, hvor den ringe generelle vækst i Fællesskabet havde 
negativ indflydelse på udviklingen i regionerne og gav 
anledning til en fase med tilbagegang, der har medført en ny 
forøgelse af de økonomiske forskelle. 
De regionale forskelle blev fortsat øget indtil 1986, da de første 
tegn på stabilisering viste sig. 
På trods af en mindre forbedring og siden en øget vækstrytme faldt 
gennemsnitsindkomsten i de tilbagestående regioner (regioner med et 
BNP pr. indbygger på under 75% af BNP i EUR 12 = 100) set under ét 
med 1% i forhold til EF-gennemsnittet i de fem år forud for reformen 
af fondene (fra 67,9% af EF-gennemsnittet i 1983 til 66,9% i 1988). 
Forskellene målt på regionalt niveau er endnu mere udtalte end på 
nationalt niveau. I 1989 havde de ti bedst stillede regioner en 
indkomst pr. indbygger, der var over tre gange så stor som i de ti 
dårligst stillede regioner (tabel 3). 
Størrelsen af forskellene i produktivitet udtrykt i BNP pr. 
beskæftiget (tabel 2) har udviklet sig på en måde, der set under ét 
svarer til forskellene i indkomst pr. indbygger. 
Menneskelige ressourcer 
De regionale forskelle i arbejdsløshed i Fællesskabet er endnu større 
end forskellene i indkomst. 1970'erne og første halvdel af 1980'erne 
var præget af en generel tendens til stigende arbejdsløshed og øgede 
regionale forskelle. Arbejdsløsheden i Fællesskabet steg fra 2% i 
1970 til over 6% i 1980 og til næsten 11% i 1985 og 1986. I forlæn­
gelse af den øgede vækst i Fællesskabet viste de første positive tegn 
på formindskelse af arbejdsløsheden sig i 1987, der var det første 
år, hvor den stigende tendens vendte (tabel 4 og 5). 
De regionale forskelle i arbejdsløshed kulminerede i 1986, da de 25 
dårligst stillede regioner havde en gennemsnitlig arbejdsløshed på 
over fem gange arbejdsløsheden i de 25 bedst stillede regioner. I 
denne forbindelse må det ikke glemmes, at ovennævnte tal vedrører ret 
store geografiske enheder og dermed i et vist omfang skjuler de meget 
alvorlige arbejdsløshedsproblemer i mindre geografiske enheder som 
f.eks. bycentrene og industriområder i tilbagegang. 
Der forekommer ligeledes betydelige forskelle i arbejdsløsheden 
mellem de forskellige demografiske grupper (tabel 6). Arbejdsløsheden 
er således væsentligt større hos unge end hos den erhvervsaktive 
befolkning som helhed. Der kan iagttages en tydelig forskel mellem de 
mindst udviklede regioner, hvor ungdomsarbejdsløsheden er på 32,3% 
(april 1990) og resten af Fællesskabet, hvor ungdomsarbejdsløsheden 
kun udgør 11,3%. Bortset fra Det Forenede Kongerige er kvinders 
arbejdsløshed større end mænds. Det gælder navnlig i Sydeuropa, hvor 
arbejdsløsheden hos kvinder er 2-3 gange større end hos mænd. For 
alle regioner under mål nr. 1 er arbejdsløsheden hos kvinder på over 
21% mod 9% i resten af Fællesskabet. 
Halvdelen af alle arbejdsløse har været uden beskæftigelse i over et 
år. Dette er særlig foruroligende, når det erindres, at nyere 
erfaringer har vist, at det selv i perioder med hurtig vækst i 
beskæftigelsen er vanskeligt for langtidsledige at finde beskæfti­
gelse igen. 
Et yderligere element til vurdering af antallet af arbejdssøgende er 
forholdet mellem beskæftigelsen og befolkningen i den erhvervsaktive 
alder. Jo mindre denne koefficient er, jo større er sandsynligheden 
for, at der findes personer, der står uden for arbejdsmarkedet, men 
som kan tænkes at ville søge tilknytning hertil i en periode med 
skabelse af arbejdspladser, hvorved bekæmpelsen af den eksisterende 
arbejdsløshed bliver endnu vanskeligere. I 1985 var denne koefficient 
i gennemsnit på 60% i de mest udviklede dele af Fællesskabet, hvilket 
navnlig afspejler højere erhvervsfrekvens hos kvinder, medens 
koefficienten var på under 50% i regionerne under mål nr. 1 (fig. 2). 
Når vægten lægges på de økonomiske indikatorer, skjules visse af de 
problemer i forbindelse med den sociale samhørighed, der både 
vedrører by- og landområder og ugunstigt stillede sociale grupper. 
Skønt der ikke foreligger relevante tal for de forskellige regioner, 
er det åbenlyst, at de forskelle, der er knyttet til sociale 
faktorer, som forekomsten af behandlings- og uddannelsesfaciliteter, 
fattigdom osv., er betydelige. I landdistrikterne medfører 
affolkningen en forringelse af de tjenesteydelser, der stilles til 
rådighed for virksomheder og privatpersoner, og opsplitningen af 
samfundene på landet fremskyndes. Den procentvise andel af 
beskæftigelsen i Fællesskabets landbrug faldt fra 21% i 1960 til 7% i 
1989, og landbrugsproduktionens andel af Fællesskabets BNP faldt fra 
4% i 1980 til 3% i 1988. 
- 5 -
Regionale uligheder med hensyn til de økonomiske udviklingsfaktorer 
De regionale indkomstforskelle i EF er snævert forbundet med 
ulighederne med hensyn til de faktorer, der er bestemmende for 
regionernes konkurrencedygtighed. De tilbagestående regioner lider 
under alvorlige handicap på praktisk taget alle områder af betydning 
for konkurrencedygtigheden. Det fremgår af nyere oplysninger, at de 
grundlæggende økonomiske infrastrukturer (transport, telekommunika­
tion, energi, vand, miljøbeskyttelse) i de 10 fattigste regioner kun 
er udbygget i et omfang svarende til en tredjedel af, hvad der findes 
de 10 mest velstillede regioner. Selv hvis der tages hensyn til 
forskellen i befolkningstætheden, overstiger transportinfrastruktu­
rernes niveau i de regioner, der er omfattet af mål nr. 1, ikke 50-
60% af EF-gennemsnittet. Tilsvarende overstiger udbygningen af 
telekommunikationsmidlerne i de tre dårligst stillede medlemsstater 
ikke to tredjedele af EF-gennemsnittet, og edb er kun udbygget i et 
omfang af en tredjedel af EF-gennemsnittet. Der forekommer forskelle 
af tilsvarende omfang inden for andre dele af de grundlæggende 
infrastrukturer, f.eks. energiforsyning og vandforsyning eller 
miljøbeskyttelse (tabel 8). 
På mellemlang og lang sigt bestemmes en økonomis vækst først og 
fremmest af størrelsen af investeringerne, både private og 
offentlige. Økonomierne med efterslæb i EF er i almindelighed mindre 
kapitalintensive end i resten af Fællesskabet. Kapitalapparatet pr. 
arbejdstager i Portugal og Grækenland udgør kun knap halvdelen af EF-
gennemsnittet (tabel 14). Behovet for, at offentlige og private 
investeringer og EF-midler og private udenlandske investeringer 
supplerer hinanden kan ikke overvurderes. Der er brug for offentlig 
kapital for at skabe et tiltrækkende miljø for privatkapital 
(infrastrukturer, faglige kvalifikationer og grundlæggende 
tjenesteydelser, tilskyndelse til investeringer), medens konstant 
tilførsel af private investeringer er afgørende, hvis der skal sikres 
en effektiv overordnet anvendelse af ressourcerne, og de offentlige 
investeringer skal bære frugt. 
Det er klart, at ulighederne i viden er mindst lige så vigtige som 
ulighederne i infrastrukturer. Andelen af unge på 15-19 år, der går i 
skole eller modtager erhvervsuddannelse, svinger fra under 40% i 
Portugal til over 85% i Tyskland, Nederlandene og Danmark (fig. 3). 
De regionale forskelle er endnu større hvad angår forskning og 
teknologisk udvikling. Ca. 75% af alle udgifter til forskning og 
teknologisk 
6 -
udvikling i Fællesskabet er koncentreret i Tyskland, Frankrig og Det 
Forenede Kongerige. I de samme lande er de offentlige udgifter til 
forskning og teknologisk udvikling udtrykt i procent af landenes BNP 
4-7 gange højere end i Fællesskabets svageste lande. De samlede 
udgifter pr. indbygger i Tyskland er 13 gange højere end i Grækenland 
og Portugal, medens udgifterne pr. indbygger til forskning og 
teknologisk udvikling i de tyske virksomheder er 40 gange højere end 
i de græske og portugisiske virksomheder (tabel 7). Selv inden for de 
fattigste lande er der betydelige forskelle fra region til region. I 
Italien er 72% af udgifterne til forskning og udvikling koncentreret 
i landets nordvestlige del, hvorimod den sydlige del kun modtager 5%. 
Lissabon lægger beslag på over 70% af de samlede udgifter til 
forskning i Portugal, Madrid og Katalonien næsten lige så meget i 
Spanien. 
Fællesskabets landdistrikter står over for et stort antal handicap, 
der præger de mindst udviklede regioner med hensyn til levestandard, 
beskæftigelsesmuligheder, sociale faciliteter og infrastrukturer 
(tabel 9 og 10). Endvidere forværres de eksisterende problemer af den 
uomgængelige omstrukturering af landbruget. De regioner, der er 
stærkt afhængige af fiskeri, står også over for lignende problemer 
(tabel 15 og 16). 
Samnmenfattende viser de statistiske data, at de gjorte fremskridt 
har været meget lidt tilfredsstillende, og at ulighederne mellem 
medlemsstaterne med hensyn til indkomst og produktivitet i 1987 
fortsat var store og af tilsvarende omfang som i begyndelsen af 
70'erne. Disse uligheder er snævert knyttet til de meget betydelige 
forskelle mellem de grundlæggende faktorer, der er bestemmende for 
regionernes konkurrencedygtighed. 
Endvidere er de regionale forskelle i EF fortsat større end de 
forskelle, der findes i de fleste enhedsstater eller føderale 
systemer. Forskellene med hensyn til faktorindkomst i Fællesskabet er 
store, og forskellene i den disponible indkomst endnu større, idet 
der ikke findes specifikke fordelingsmekanismer. 
- 7 -
Spaniens og Portugals tiltrædelse i 1986 øgede forskellen mellem de 
rigeste og de fattigste regioner i Fællesskabet. Udgangsvilkårene er 
således højst forskellige fra region til region i Fællesskabet på et 
tidspunkt, hvor regionerne står over for udfordringerne og 
mulighederne i forbindelse med det indre marked. Det er på denne 
baggrund, at Fællesskabet har besluttet at fordoble bevillingerne i 
faste priser til strukturfondene mellem 1987 og 1993 og at reformere 
de procedurer og bestemmelser, der gælder for fondenes virke. 
Disse beslutninger er imidlertid ikke tænkt som en endelig løsning på 
ulighederne i Fællesskabet. Det har altid været klart, at en konstant 
og langsigtet indsats er nødvendig for at mindske ulighederne 
mærkbart og varigt. 
Skønt forskelle og handicap ofte stikker meget dybt, er de dog ikke 
uovervindelige, som det kan ses af de erfaringer, der er gjort i 
visse regioner (f.eks. den senere tids resultater i de fleste spanske 
regioner). 
De regionale erfaringers forskelligartethed viser, at en succesfuld 
løsning af disse problemer ikke kun afhænger af det makroøkonomiske 
klima og størrelsen af den ydede støtte, men også af kvaliteten af 
den førte politik og de iværksatte foranstaltninger. 
- 8 -
II. VIRKNINGEN AF MEDLEMSSTATERNES OG FÆLLESSKABETS POLITIK 
Den økonomiske politiks rolle i styrkelsen af samhørigheden 
Hvis der skal ske en effektiv formindskelse af de økonomiske og 
sociale uligheder i Fællesskabet, må der gøres en sammenhængende 
indsats på flere niveauer. 
Det fremgår af artikel 130 B i Fællesakten, at medlemsstaterne skal 
tage hensyn til samhørigheden, når de fører og samordner deres 
økonomiske politik. Det fremgår endvidere, at gennemførelsen af 
fælles politik, oprettelsen af det indre marked og mere specielt 
strukturfondenes interventioner skal medvirke til at opnå 
samhørighed. Maastricht-traktaten har udvidet anvendelsesområdet for 
artikel 130 B, idet det understreges, at der skal tages hensyn til 
samhørigheden allerede ved planlægningen og udformningen af 
Fællesskabets politik og indsats. Endvidere forpligter Kommissionen 
sig til regelmæssigt at analysere de gjorte fremskridt og disse 
bestemmelsers specifikke bidrag. 
Styrkelsen af samhørigheden nødvendiggør en positiv udvikling i det 
økonomiske miljø, der kun kan opnås ved hjælp af en aktiv samordning 
af en effektiv økonomisk politik, som føres af hver enkelt 
medlemsstat. For at opnå størst muligt udbytte af strukturfondene 
skal et land fungere i et makroøkonomisk miljø uden større uligevægt 
og præget af en stabil og usvækket vækst. En sådan baggrund øger EF-
interventionernes funktion som løftestang og deres multiplikator­
virkning og gør, at en økonomi med udviklingsefterslæb hurtigere kan 
indhente dette efterslæb. 
På det budgetmæssige plan må der ske en videreførelse og i visse 
tilfælde endda en styrkelse af den indsats, der allerede er iværksat 
for at opnå en stram styring af de offentlige udgifter med henblik på 
at gøre det muligt at sikre en hurtig faktisk konstateret konvergens. 
Ved at fremme investeringerne og undgå enhver forøgelse af de løbende 
udgifter vil landene med udviklingsefterslæb kunne øge de komparative 
og konkurrencemæssige fordele, de er i færd med at udvikle. En sådan 
politik skulle gøre det muligt at udvide de potentielle muligheder 
med hensyn til produktion, de råder over, og skabe baggrund for, at 
de i højere grad kan udnytte fordelene i forbindelse med Den 
Økonomiske og Monetære Union. 
Styrkelsen af samhørigheden forudsætter imidlertid frem for alt, at 
der udvikles og iværksættes en effektiv politik for strukturinterven­
tioner, som kan gøre det muligt at øge produktionskapaciteten, 
arbejdskraftens kvalifikationer og konkurrencefordelene i et land 
eller i en region. Disse interventioner giver mulighed for en stabil 
og varig vækst, som kan give grundlag for gradvis at løse de 
problemer, der ligger til grund for de pågældende områders hidtidige 
ringe udvikling (utilstrækkelige infrastrukturer, ringe adgangs­
muligheder, ukvalificeret arbejdskraft, som ikke kan tilpasse sig 
ændringerne på arbejdsmarkedet, ringe udbredelse af tekniske 
- 9 
fremskridt, ringe produktivitet og forkert specialisering i land­
distrikterne osv.). Fællesskabets strukturfonde spiller en afgørende 
rolle både ved at yde væsentlig støtte til de pågældende landes 
økonomiske aktivitet og ved at skabe reelle muligheder for, at de kan 
indhente deres strukturelle efterslæb. Fondene bidrager således i 
disse lande til at lette den økonomiske konvergens, hvilket er 
nødvendigt, hvis de skal deltage i Den Økonomiske og Monetære Unions 
slutetaper. 
2. Samhørighedens fem mål 
Med henblik på at styrke samhørigheden og øge effektiviteten af 
Fællesskabets indsats på strukturområdet blev der ved reformen i 1988 
opstillet et begrænset antal mål for strukturfondene. Der blev 
udvalgt fem prioriterede mål. Den geografiske dækning, den berørte 
befolkning og omfanget af EF-støtten for hvert af disse mål fremgår 
af den sammenfattende oversigt (s. 18 i bilaget). 
Fællesskabet er gået i gang med at identificere behovene i de lande 
eller regioner, hvor der er behov for at støtte den offentlige 
intervention. 
Udviklingen på mellemlang sigt i Fællesskabets lande eller regioner 
var med undtagelse af de integx*erede Middelhavsprogrammer, de 
integrerede udviklingsforanstaltninger og en del af støtten fra EFRU 
indtil 1988 aldrig blevet betragtet over en længere periode, idet 
Fællesskabets strukturinterventioner hovedsagelig blev tilrettelagt 
på årsbasis. 
Reformen i 1988 betegnede et definitivt brud med fortiden og gjorde 
det muligt at fremme en ny fremgangsmåde, der byggede på medlems­
staternes udpegning af behovene, en strategisk overvejelse på 
mellemlang sigt (fem år) og flerårig programmering. Disse elementer 
tilsammen udgør hovedhjørnestenen i rationaliseringen af 
Fællesskabets indsats på strukturområdet. 
Denne nye opfattelse af Fællesskabets interventioner har foranlediget 
Kommissionens tjenestegrene til at gøre en stor indsats for at 
evaluere virkningen af reformens mekanismer og strukturfondenes 
mulige økonomiske virkning. 
Denne fremgangsmåde er blevet fulgt under hele gennemførelsen af 
reformen fra udarbejdelsen af interventionsprogrammerne til de 
kvantitative og kvalitative skøn over den forventede virkning af de 
vedtagne foranstaltninger. Denne evaluering, der skal foretages i 
henhold til forordningerne om reformen, er blevet gennemført i 
partnerskab mellem Kommissionen og de nationale og regionale 
myndigheder i forbindelse med udarbejdelsen af udviklings- og 
omstillingsplaner. Den er blevet videreført i tilsynsudvalgene, 
således at der har været mulighed for at foretage de nødvendige 
justeringer af prioriteterne og dermed sikre, at interventionerne 
bliver mere effektive. 
- 10 -
Parallelt hermed har Kommissionen støttet denne indsats ved hjælp af 
sine egne evalueringsundersøgelser med bistand fra eksterne 
eksperter, hvis uafhængige bedømmelser styrker den vurdering, som 
tjenestegrenene kan foretage på grundlag af de eksisterende 
ordninger. Disse undersøgelser omfatter hvert af reformens hovedmål, 
og evalueringen foretages enten for de enkelte fællesskabsstøtte­
rammer eller operationelle programmer eller for større områder eller 
sektorer. Dette arbejde er ikke helt afsluttet, og det må i øvrigt 
videreføres efterfølgende, men de allerede foreliggende resultater 
giver mulighed for at danne sig et helhedsbillede. 
2.1. Formulering af behovene ved hjælp af planerne 
Indførelsen af begrebet plan i bestemmelserne har gjort det muligt at 
basere Fællesskabets indsats på en analyse af behovene, som formu­
leres af medlemsstaterne selv i kraft af subsidiaritetsprincippet. 
Ånden i forordningen er ikke altid blevet overholdt, idet det var 
hensigten med planerne at gøre det muligt at danne sig et billede af 
samtlige nationale og regionale ressourcer, der er afsat til 
udvikling, og ikke kun ressourcerne i forbindelse med de foran­
staltninger, der kan opnå støtte fra Fællesskabet. På dette område 
har medlemsstaterne i almindelighed opfattet begrebet plan, som 
Kommissionen ønskede at fremme, restriktivt. 
På trods af disse begrænsninger af planernes potentielle anvendel­
sesområde har de ydet et væsentligt bidrag til kvantificeringen af 
behovene. Denne kvantificering af medlemsstaternes indsats kunne 
betragtes som kendt for visse typer offentlige udgifter, f.eks. 
aktive foranstaltninger til fordel for beskæftigelsen, eller for 
visse lande, der som Frankrig med de såkaldte "Contrats de plan" 
havde iværksat en programmering af de offentlige udgifter længe før 
1988-reformen. Derimod havde hverken de tilbagestående regioner (mål 
nr. 1) eller landdistrikterne foretaget nogen kvantificering af 
udviklingsefterslæbet og af omkostningerne til afhjælpning heraf og 
bragt denne kvantificering til Fællesskabets kendskab, idet der var 
tale om en ny problematik på EF-niveau. Det samme gælder i mindre 
grad for regionerne i industriel tilbagegang. 
Det fremgår af ansøgningerne om støtte i de planer, medlemsstaterne 
forelagde i 1989 i forbindelse med de fem prioriterede mål, at denne 
første kvantificering af behovene langt oversteg de EF-midler, der 
var til rådighed efter fordoblingen af strukturfondene. Endvidere er 
det sandsynligt, at størstedelen af medlemsstaterne ikke har indgivet 
ansøgninger til dækning af alle deres behov, da de var klar over, at 
midlerne var begrænsede. 
11 -
For Fællesskabets mest ugunstigt stillede regioner gav forhandlin­
gerne i forbindelse med vedtagelsen af fællesskabsstøtterammerne 
anledning til, at Kommissionen i forhold til ansøgningerne nedskar 
alle udgifter. Det var ikke muligt at efterkomme et stort antal 
ønsker om støtte til udgifter til menneskelige ressourcer, udvikling 
af landdistrikter og investeringer. Ansøgningerne var ca. to 
tredjedele større end de ressourcer, der var afsat til mål nr. 1. 
Resultatet heraf var en begrænsning af interventionerne, der 
medførte, at visse foranstaltninger måtte opgives, eller at 
Fællesskabets procentvise finansiering blev formindsket, hvilket 
medfører en tilsvarende forøgelse af de udgifter, der i sidste ende 
skal afholdes over den pågældende medlemsstats budget eller af den 
private sektor. Lånoptagning i et vist omfang (EIB) gjorde det i 
visse tilfælde muligt at supplere finansieringsplanen. 
For de øvrige måls vedkommende oversteg de behov, der kom til udtryk, 
også de disponible ressourcer væsentligt, skønt medlemsstaterne selv 
havde foretaget en første udvælgelse af de foranstaltninger, der 
eventuelt kunne finansieres. 
Med hensyn til omstillingen i regionerne i industriel tilbagegang 
(mål nr. 2) er omfanget af den politik, der føres af medlemsstaternes 
offentlige myndigheder og af virksomhederne, helt ude af trit med 
Fællesskabets muligheder for deltagelse. Det samme gælder beskæfti­
gelsespolitikken (mål nr. 3 og 4), hvor foranstaltningerne til 
integrering og bekæmpelse af arbejdsløsheden er begrundet i det 
stadig store antal arbejdsløse. 
Med hensyn til udvikling af landdistrikterne under mål nr. 5b er 
Fællesskabets bidrag trods kvaliteten af de indsendte planer stadig 
af meget begrænset omfang i sammenligning med den indsats, der gøres 
af de regionale og nationale myndigheder. 
Dette samlede forsøg på kvantificering af behovene over en flerårig 
periode har ikke desto mindre været en værdifuld indikator for, hvor 
store midler der er nødvendige for at sikre samhørighed. 
2.2. De foranstaltninger, der blev iværksat i 1989, svarer til specifikke 
behov i de støttede områder 
Størrelsen af ressourcerne (60,3 mia. ECU for femårsperioden, hvortil 
kommer 3 mia. ECU for de fem nye tyske delstater) er ikke et 
tilstrækkeligt mål for virkningen af Fællesskabets indsats. En måling 
af effektiviteten i forbindelse med tildelingen af ressourcerne gør 
det muligt at vurdere den kvalitative virkning af de iværksatte 
foranstaltninger i forhold til de forfulgte mål. 
- 12 -
Evalueringen har derfor bl.a. omfattet egnetheden af programmeringen, 
fællesskabsstøtterammerne og programmerne til at løse de specifikke 
udviklingsproblemer i de regioner, der opnår støtte i henhold til de 
regionale mål (mål nr. 1, 2 og 5b), og problemerne i forbindelse med 
erhvervsmæssig integrering (mål nr. 3 og 4). 
For mål nr. 5a er de igangværende foranstaltninger blevet videreført 
i højt tempo. Fællesskabsstøtterammerne i forbindelse med forord­
ningerne vedrørende forbedring, forarbejdning og afsætning af 
landbrugsprodukter og skovbrugsprodukter er blevet iværksat. Man er 
gang med at evaluere dette mål. 
Resultaterne af dette arbejde er opmuntrende. For de regioner, der er 
omfattet af mål nr. 1, fremgår det af evalueringen, hvoraf en del er 
foretaget af eksterne eksperter, at de generelle retningslinjer i de 
af Kommissionen godkendte fællesskabsstøtterammer i vidt omfang 
afspejler egnethed til at løse de store strukturtilpasningsproblemer, 
der forekommer. 
Omlægningen af strukturindsatsen i disse lande, hvadenten den 
finansieres af medlemsstaterne eller af Fællesskabet, går i retning 
af en styrkelse af disse landes stilling, navnlig ved at muliggøre en 
betydelig udvikling af investeringerne i den økonomiske udviklings 
nøglesektorer. 
Fællesskabsstøtterammerne afspejler de hovedprioriteter i forbindelse 
med strukturforanstaltningerne, som Kommissionen agter at støtte i 
disse lande, og målet er at fjerne de flaskehalse, der hæmmer de 
pågældende landes økonomi. 
Forbedret adgang, som først og fremmest indebærer en forbedring af de 
grundlæggende infrastrukturer, er fortsat hovedprioriteten i 
regionerne under mål nr. 1, idet 29% af de samlede midler i forbin­
delse med dette mål vil blive anvendt hertil. I forbindelse med denne 
prioritet er de grundlæggende infrastrukturer inden for transport, 
telekommunikation og energi dominerende. De repræsenterer ca. 7 500 
mio. ECU svarende til 70% af midlerne i forbindelse med denne 
prioritet. 
I overensstemmelse med retningslinjerne i Fællesskabets regional­
politik har Kommissionen lagt hovedvægten på EF-støtte til styrkelse 
af de produktive sektorer. Således er 15% af de flerårige bevillinger 
blevet afsat til denne prioritet. De specifikke mål med denne indsats 
er at forbedre virksomhedernes konkurrenceevne, fremme turismen og 
styrke den teknologiske kapacitet. 
13 -
Udnyttelse af de menneskelige ressourcer er ligeledes et hovedelement 
i alle regionerne under mål nr. 1. Der er afsat 7 748 mio. ECU eller 
21% af det samlede beløb hertil. Der er hovedsagelig tale om 
foranstaltninger til fordel for erhvervsuddannelse på sekundærtrinnet 
og lærlingeuddannelse samt foranstaltninger til udbygning af 
uddannelsesinfrastrukturen. Hertil kommer for regionerne under mål 
nr. 1 de foranstaltninger, der skal gennemføres i henhold til mål nr. 
3 og 4. 
Endelig vedrører det fjerde prioriterede felt for Fællesskabets 
intervention, som er fælles for alle regioner under mål nr. 1, 
udviklingen af landdistrikterne, navnlig udnyttelse af ressourcerne i 
landbrug og fiskeri. Bevillingerne fra EUGFL, Udviklingssektionen, 
udgør 15% af den samlede EF-støtte. Når hertil lægges Fællesskabets 
bidrag fra de to øvrige fonde til foranstaltninger til udvikling af 
landdistrikterne, er der tale om et samlet beløb på ca. 10 mia. ECU 
til udvikling af landdistrikterne. 
Det kan ligeledes konstateres, at der er god overensstemmelse mellem 
fællesskabsstøtterammernes prioriteter og de konstaterede behov i de 
regioner, der er omfattet af mål nr. 2. Der er allerede opnået 
kvalitative ændringer. Med hensyn til omstilling af områder i 
industriel tilbagegang er det nu klart, at programmeringen rent 
faktisk har været baseret på en omstillingsstrategi og ikke længere 
på en videreførelse af punktuelle foranstaltninger, sådan som det alt 
for ofte var tilfældet i disse områder tidligere. 
I programmerne lægges hovedvægten på udvikling af virksomhederne og 
erhvervsuddannelse. Disse to typer udgifter udgør ca. 47% af de 
samlede bevillinger til nye foranstaltninger. 
På trods af de beskedne midler, der er afsat til mål nr. 5b, har 
fællesskabsstøtterammerne vist EF-politikkens evne til at skabe 
betydelige multiplikatorvirkninger på alle niveauer, både nationalt, 
regionalt og lokalt, med medvirken ikke kun af de administrative 
instanser, men også af hvert enkelt led i det økonomiske og sociale 
net i de pågældende regioner. 
For mål nr. 3 og 4 udgør overgangen fra en indsats baseret på 
enkeltprojekter til en flerårig programmering også en væsentlig 
ændring, som er foranlediget af reformen, men tilpasningen af 
Fællesskabets indsats i forbindelse med disse mål er også en følge af 
EF-midlernes ringe andel (knap 4%) af medlemsstaternes samlede 
offentlige udgifter til fordel for aktive beskæftigelsesfremmende 
foranstaltninger. 
- 14 
2.3. Tysklands forening og Fællesskabets bidrag 
Foruden reformens fem mål, der er blevet iværksat siden 1989, har 
Tysklands forening foranlediget Fællesskabet til en ny indsats for at 
lette integrationen af de fem nye delstater og Østberlin i EF. Rådet 
afsatte i slutningen af 1990 et budget på 3 000 mio. ECU som 
Fællesskabets bidrag til foreningen i perioden 1991-1993, hvortil 
kommer lån fra EIB og EKSF på ca. 2 600 mio. ECU. 
Iværksættelsen sker i vidt omfang på samme måde som for landene under 
mål nr. 1: en enkelt fællesskabsstøtteramme, der omfatter de tre 
fondes indsats, og som udarbejdes efter den sædvanlige procedure med 
programmering under partnerskabet. Fællesskabsstøtterammen bygger på 
en udviklingsplan og resulterer i 25 operationelle programmer og 
visse tekniske bistandsforanstaltninger. Infrastrukturforanstalt­
ninger af økonomisk interesse og de produktive investeringer lægger 
beslag på 50% af ressourcerne, udnyttelse af menneskelige ressourcer 
og arbejdsløshedsbekæmpelse på 30% og udvikling af landdistrikterne 
og af landbrugsstrukturerne på 20%. 
Manglen på pålidelige og sammenlignelige statistikker i de nye 
delstater har hæmmet bedømmelsen af den økonomiske situation. Det er 
først i 1992, at de første statistikker har vist, at BNP pr. 
indbygger i løbende ECU i de nye delstater udgør ca. halvdelen af EF-
gennemsnittet. 
Strukturpolitikkens bidrag til omlægning af den overordnede 
økonomiske indsats 
Som tidliere nævnt er der afsat 60 mia. ECU til nærmere definerede 
mål for at øge den strukturelle økonomiske effektivitet i disse 
regioner (se tabel 1). 
3.1. Interventionernes omfang 
Målt i forhold til Fællesskabets BNP er den samlede forøgelse af 
ressourcerne mellem 1989 og 1993 begrænset, idet der er tale om en 
stigning på 0,2 til 0,3%, men som det fremgår af tabel 2 er den 
finansielle indsats af betydeligt makroøkonomisk omfang, navnlig for 
de lande, der er omfattet af mål nr. 1. EF-støtten i fællesskabs­
støtterammerne for Portugal, Grækenland og Irland (lande som er helt 
omfattet af mål nr. 1) udgør således henholdsvis 3,5%, 2,9% og 2,3% 
af BNP, medens den fer de øvrige lande, der er omfattet af dette mål, 
udgør mellem 1,7% og 0,8% af de pågældende regioners BNP. Med hensyn 
til investeringer spiller EF-interventionen en afgørende rolle, idet 
den f.eks. i 1992 vil udgøre 11% af de samlede investeringer i 
Grækenland, 8% i Portugal og 7% i Irland. 
- 15 -
De beløb, der er bestemt til omriderne under mil nr. 2 og 5b, er 
mindre, men for alle de regioner, der modtager EF-støtte, er 
Fællesskabets bidrag en vigtig støtte, som i visse tilfælde udgør en 
betydelig andel af investeringerne og under alle omstændigheder i høj 
grad medvirker til at udvide produktionsmulighederne og dermed 
forbedre regionernes udviklingsperspektiver. 
Foruden den simple overførsel af støtten giver gennemførelsen af 
reformen pi stedet sig ofte udtryk i en tilpasning af medlemsstatens 
egen politik som følge af samarbejdet om programmeringen. I Spanien 
f.eks. har myndighederne ændret loven om den interterritoriale 
kompensationsfond for at harmonisere den spanske regionalpolitik og 
bringe den i overensstemmelse med Fællesskabets regionalpolitik. De 
spanske myndigheder har ogsi regionaliseret deres nationale 
forsknings- og udviklingsplaner. 
I mange tilfælde spiller strukturfondene en afgørende rolle i 
forbindelse med miljøbeskyttelse, som lægger beslag pi 7% af 
bevillingerne under mil nr. 1, eller gennemførelse af interventioner 
som forbedret adgang til et land eller udvikling af uddannelse eller 
forskning og udvikling, der pi grund af de begrænsede midler ikke 
ville have kunnet finde sted uden EF-støtte. I Grækenland vil de 
beløb, der investeres i de store vejforbindelser i de fem ir, 
fællesskabsstøtterammen løber over, være mere end dobbelt si store 
som de beløb, der blev investeret i de fem ir forud for 
fællesskabsstøtterammen, medens investeringerne i uddannelse og 
forskning og udvikling i Portugal tatfket være støtten og struktur­
fondenes tilskyndende virkning vil blive multipliceret med 
henholdsvis 5 og 2,5. 
Omfanget af disse interventioner afspejler sig i resultatet af 
evalueringen, hvor det forsøges at mile de økonomiske virkninger, der 
kan forventes af gennemførelsen af interventionerne. 
3.2. Status over virkningen af EF-interventionerne 
Bide pi makroøkonomisk niveau for landene under mil nr. 1 og med 
hensyn til udvikling og omlægning af produktionsstrukturerne for de 
omrider, der er berørt af mil nr. 2 og 5b, kan det konstateres, at 
EF-interventionen allerede har medført en begyndende indhentning af 
efterslæbet, som, hvis tendensen fortsætter, vil kunne resultere i en 
varig styrkelse af Fællesskabets økonomiske og sociale samhørighed. 
Mil nr. 1 
Med hensyn til den makroøkonomiske virkning vil reformen af 
strukturfondene for de lande, hvor det er muligt at foretage en sidan 
analyse, fi en klart positiv virkning. For perioden 1989-1993 viser 
skøn, at det eksisterende efterslæb for visse landes vedkommende 
- 16 -
bliver mindre. Det forventes, at væksten i Irland, Portugal og 
Spanien i disse fem år vil blive højere end i Fællesskabet som helhed 
(skønsmæssigt 3,1% om året for perioden 1987-1992 og 2,4% om året i 
perioden 1989-1993). Investeringerne vil blive øget i tilfredsstil­
lende tempo (mellem 2 og 3 point), hvilket vil give et grundlag for 
en konstant vækst på lang sigt. 
Resultaterne af evalueringen af virkningen af strukturfondene som 
sådanne viser, at det største bidrag til forøgelse af væksten, 
henholdsvis 0,7% og 0,5% om året, vil blive opnået i Portugal og 
Grækenland. For de øvrige lande og regioner, der er omfattet af mål 
nr. 1, ventes væksten at blive på ca. 0,3% om året. Set under et vil 
den mulige virkning af strukturfondene på BNP i landene og regionerne 
under mål nr. 1 således blive øget med mellem 1,5% og 3,5% i 1993. En 
sådan forøgelse af væksten vil få positive virkninger på beskæfti­
gelsen: i perioden 1989-1993 ventes Fællesskabets indsats at gøre det 
muligt at skabe ca. 500 000 nye arbejdspladser. Det bedste resultat i 
absolutte tal ventes opnået i Spanien (med ca. 120 000 nye arbejds­
pladser), fulgt af Italien (85 000 arbejdspladser) og Portugal 
(70 000 arbejdspladser). 
I og med at strukturfondene skaber en forøget efterspørgsel, vil de 
også bidrage til øget økonomisk aktivitet. Fællesskabets tilskud er 
imidlertid rettet mod investeringer i realkapital og menneskelige 
ressourcer, hvis indvirkning på væksten først vil blive synlige på 
længere sigt. 
Det er imidlertid for tidligt at foretage nogen brugbar vurdering af 
virkningen på udbuddet. Skøn i Irland og Portugal viser, at den 
samlede virkning frem til år 2000 formentlig vil være af samme 
størrelsesorden som virkningen på efterspørgslen, og at denne 
virkning på længere sigt vil blive fremherskende i forbindelse med 
skabelse af vækst. Disse resultater må imidlertid bekræftes af en 
evaluering af selve foranstaltningerne. Det er dog bemærkelsesvær­
digt, at størstedelen af investeringerne er koncentreret inden for 
infrastrukturer, investeringsstøtte og uddannelse (se tabel 3), som 
er de områder, der med størst sandsynlighed vil skabe øget udbytte og 
medføre, at den samlede vækst bliver stabil. 
En gennemgang af de igangværende programmer gør det muligt at 
illustrere disse forhold med nogle eksempler. Der er således ydet EF-
støtte til 1 600 km motorvej i Spanien. Tilsvarende omfatter 
programmerne for Irland modernisering af de store vejforbindelser, 
herunder den, der sammen med en moderniseret jernbanelinje vil gøre 
det muligt at skabe bedre forbindelser mellem Dublin og Belfast. I 
øvrigt vil ikke mindre end 200 000 personer deltage i uddannelses­
programmer i forbindelse med det operationelle program for industrien 
- 17 -
i Irland. Dette program ventes pi længere sigt at medføre oprettelse 
af ca. 70 000 nye arbejdspladser. Reuzet-lufthavnen pi Guadeloupe vil 
få sin modtagelseskapacitet øget fra 1,5 til 2,5 millioner rejsende 
om året. Et godscenter for landevejstransport og omstrukturering af 
jernbanenettet vil give Napoli-området rådighed over moderne 
infrastrukturer, og systemet af dæmninger og vandreservoirer i 
Puglia-Basilicata vil yde et væsentligt bidrag til løsningen af de 
strukturelle vandproblemer. 
PEDIP 
Det skal ligeledes bemærkes, at det særlige program for industri­
udvikling i Portugal (PEDIP) vil bidrage til at styrke det 
industrielle grundlag i dette land med hensyn til infrastrukturer, 
menneskelige ressourcer og produktive investeringer og mere generelt 
forbedring af industriens produktivitet. 
De nye delstater 
For de nye delstaters vedkommende kan der allerede konstateres en vis 
forøgelse af den økonomiske akvititet, skønt antallet af registrerede 
arbejdsløse stadigvæk er stigende. De lange traditioner i et stærkt 
industrialiseret område, den betydelige indsats fra medlemsstatens og 
Fællesskabets side og den private sektor interventioner vil med tiden 
få gunstige virkninger, skønt det er vanskeligt af kvantificere dem 
på indeværende tidspunkt. 
Mål n. 2 
Med hensyn til mål nr. 2 er mulighederne for en kvantitativ 
fremgangsmåde mere begrænsede, skønt EF-bistandens funktion som 
løftestang i visse tilfælde er betragtelig. Det er ikke desto mindre 
klart, at myndighederne i de støtteberettigede omrider under dette 
mil mi tillægger bistanden fra strukturfondene en betydelig vægt, som 
gir langt ud over EF-bistandens økonomiske dimension. 
De regionale parters deltagelse har gjort det muligt at gennemføre en 
virkelig omlægning af EF-bevillingerne, der i fremtiden i højere grad 
end tidligere vil blive benyttet til at støtte foranstaltninger, som 
direkte er knyttet til oprettelse af arbejdspladser og støtte til 
produktive investeringer. De grundlæggende infrastrukturer, der 
allerede i vidt omfang er udviklet, vil modtage betydelig mindre 
støtte end tidligere. Oprettelse af alternative aktiviteter og 
udbygning af produktionsapparatet, der har været ramt af store 
omstruktureringsproblemer, begynder nu at give de første resultater 
og betegner begyndelsen pi et virkeligt opsving i disse regioner. 
Udbredelse af teknologiske innovationer til de smi og mellemstore 
virksomheder i beskæftigelsesomriderne under omstilling i Frankrig 
- 18 
bygger siledes pi oprettelse eller udvikling af centre for teknologi­
overførsel, der er tilpasset de lokale industriers behov. I Det 
Forenede Kongerige og Tyskland bidrager de interventioner, der er 
truffet beslutning om, bl.a. til fornyelse i bycentrene eller 
forbedring af den økologiske kvalitet i for eksempel Ruhr-dalen. 
Mål nr. 3 og 4 
En oversigt over foranstaltninger i forbindelse med mål nr. 3 og 4 
viser, at de har ydet deres bidrag til politikken til fordel for 
langtidsarbejdsløse og erhvervsmæssig integrering. Den forøgede 
arbejdsløshed og udviklingen i sammensætningen heraf betyder 
desværre, at disse mål fortsat er berettigede. Den indflydelse, 
Fællesskabet kan have på bekæmpelse af langtidsarbejdsløshed og 
erhvervsmæssig integrering af unge, afhænger imidlertid ogsi af det 
ringe omfang af EF-finansieringen i forhold til den nationale indsats 
for beskæftigelsen og af omfanget af det problem, der er omfattet af 
mil nr. 3 og 4, som ganske vist er veldefinerede men meget 
omfattende, hvorved det bliver vanskeligt at koncentrere 
Fællesskabets intervention om milrettede foranstaltninger. 
Mil nr. 5a 
En evaluering af foranstaltningerne under mil nr. 5a viser, at de 
ikke kun har bidraget til at forbedre landbrugsstrukturerne, men ogsi 
til at opretholde landbefolkningen, beskytte miljøet i sirbare 
omrider og udvikle landdistrikterne i almindelighed. 1 200 000 
landbrugere, dvs. en fjerdedel af bedrifterne i de ugunstigt stillede 
omrider, har modtaget udligningsgodtgørelser, som udgør en meget 
betydelig del af landbrugsbedrifternes indkomster i disse omrider. 
Støtten til investeringer på bedrifterne og støtten til forarbejdning 
og afsætning af landbrugsprodukter har tjent til at tilpasse 
produktionen bedre til markedsbehovene, samtidig med at man har 
undgiet produktionsudvidelse i følsomme sektorer. I denne sammenhæng 
er der sket en koncentration af støtten til bedrifterne med den 
laveste indkomst og til de smi bedrifter, og i forarbejdningssektoren 
er der lagt vægt pi forbedring af produkternes kvalitet. Endvidere 
har foranstaltninger som støtte til ekstensivering, udtagelse af 
agerjord og tilplantning med skov pi landbrugsarealer klart bidraget 
til at indskrænke produktionskapaciteten. Endelig har etablerings­
støtten til ca. 40 000 unge landmænd om iret ogsi medvirket til at 
gøre driften af landbrugene mere dynamisk. 
- 19 -
Mil nr. 5b 
Gennemførelsen af foranstaltningerne i forbindelse med mil nr. 5b 
blev først indledt i løbet af 1990, og det er endnu for tidligt at 
foretage nogen socioøkonomisk analyse af virkningen af dette mil. De 
første erfaringer tyder pi, at foranstaltningerne svarer til 
behovene, og at det har været muligt at iværksætte strategier, som 
kan yde et væsentligt bidrag til udnyttelse af muligheder i 
landdistrikterne. 
Som følge af udviklingsmilene og de begrænsede økonomiske ressourcer 
er bevillingerne blevet koncentreret pi et mindre antal prioriteter, 
der kan bidrage til at udvikle de pigældende områders muligheder: 
omlægning, forbedring og differentiering af landbrugsproduktionen, 
infrastruktur og tilplantning med skov (36%), udvikling af smi og 
mellemstore virksomheder (24%), udvikling af menneskelige ressourcer 
(18%), miljø (12%), turisme (10%). 
De programmerede interventioner ventes at give anledning til en ny 
dynamik i udviklingen af de pågældende landdistrikter takket være 
støtte til alle lokale og regionale initiativer. 
Fiskeri 
Med hensyn til fiskeri (forbedring af vilkårene for afsætning og 
forarbejdning af fiskerivarer) er man først for nylig begyndt at 
iværksætte foranstaltninger, som der er truffet aftale om i 
forbindelse med fællesskabsstøtterammerne, og der er endnu ikke 
foretaget nogen evaluering. Ikke desto mindre fremgår det klart af 
forhandlingerne om fællesskabsstøtterammerne, at retningslinjerne for 
Fællesskabets intervention i fremtiden vil indebære, at hovedvægten 
skal lægges på behovene for modernisering og teknologisk innovation, 
navnlig til fordel for de små og mellemstore virksomheder, og på 
forbedring af hygiejnen. Det forventes, at der vil blive ydet støtte 
til 210 moderniseringsprojekter i sektoren i forbindelse med de nye 
operationelle programmer, som er godkendt. 
3.3. Positive følgevirkninger for hele Fællesskabet 
Det bliver ikke kun de regioner, der direkte omfattes af EF-
intervention, der vil drage fordel af støtten. Der vil direkte eller 
indirekte opstå positive følgevirkninger for hele Fællesskabet af den 
nye aktivitet, der bliver en følge af støtten. 
Gennemførelsen af foranstaltningerne i fællesskabsstøtterammerne vil 
medføre en forøget direkte import af produkter fra andre medlems­
stater. Ifølge resultaterne af en foreløbig undersøgelse, hvori 
indgår en beregning af investeringers importindhold, viser det sig, 
at når der investeres 100 ECU i Portugal, vender 46 tilbage til EF-
partnerne i form af import. For 100 ECU investeret i Grækenland, 
Irland og de omfattede regioner i Italien og Spanien svinger den 
tilsvarende andel, der vender tilbage til EF-landene, mellem 16 og 35 
- 20 -
ECU. Det er ganske vist rigtigt, at en betydelig andel af EF-
interventionerne omfatter andre aktiviteter, f.eks. erhvervsuddan­
nelse, der har en lavere importandel. En større ibning af markederne 
for offentlige indkøb mod de i øvrige EF-lande vil imidlertid helt 
sikkert kunne spille en positiv rolle i denne forbindelse. 
De nye bestemmelser for offentlige indkøb vil sammen med en udvidelse 
heraf og iværksættelse af store projekter i de regioner, der modtager 
EF-støtte, fremme oprettelse af europæiske virksomhedskonsortier fra 
de mest udviklede lande, som vil blive særdeles konkurrencedygtige. 
Forbedret adgang til regionerne vil i øvrigt lette europæiske 
produkters adgang til markeder, som hidtil ikke har været særlig 
tilgængelige for de mere avancerede europæiske regioners distri­
butionsnet. 
Hvis den tendens for samhandelen mellem medlemsstaterne, der kunne 
iagttages i slutningen af 80'erne, videreføres, vil de mest udviklede 
lande fi øgede eksportmuligheder. 
Fremskyndelse af væksten i landene med udviklingsefterslæb vil fi 
positive virkninger pi de øvrige medlemsstater og vil pi længere sigt 
gøre det muligt at øge væksten i hele Fællesskabet. 
En succesfuld iværksættelse af strukturpolitikken vil i øvrigt fi 
positive virkninger for befolkningsbevægelserne bide i de regioner, 
der modtager støtte, og i de regioner eller byer, der ellers ville 
være blevet udsat for et øget befolkningspres. Hvis immigrationen 
blev øget, ville disse byer og regioner fi endnu større problemer med 
integration af fremmed arbejdskraft, samtidig med at de regioner, 
emigrationen udgir fra, ville miste unge og/eller kvalificerede 
arbejdstagere, der er af stor betydning for udvikling af 
produktionsstrukturerne. Tilsvarende bør det i forbindelse med en 
integreret politik for udvikling af landdistrikterne sikres, at 
personer, der mi forlade landbruget, kan overgå til anden 
beskæftigelse på stedet, således at bortvandringen fra landet 
bremses, og der opretholdes en vis minimumsbefolkning i visse af 
disse områder. 
Strukturpolitikkens instrumenter 
I 1988 blev udvælgelsen af de prioriterede mål for Fællesskabets 
strukturindsats ledsaget af udarbejdelse af reformerede interven­
tionsmetoder. 
Tre år efter denne reforms ikrafttræden er det muligt at gøre en 
foreløbig status over anvendelsen af disse nye interventionsmetoder. 
Denne status understreger de positive resultater, der er opnået, men 
viser ligeledes, at indsatsen må fortsættes, hvis de forventninger, 
der blev knyttet i forbindelse med udformningen af reformens 
principper, skal indfries ved den praktiske gennemførelse heraf. 
- 21 -
4.1. Synergivirkninger og integration mellem fondene: en nødvendighed, 
hvis effektiviteten skal øges 
I forbindelse med reformen af strukturfondene blev det fastsat, at 
programmeringen skal foregi pi grundlag af fem prioriterede mil, 
medens finansieringsinstrumenterne snarere defineres for hver enkelt 
kategori af støtteberettigede foranstaltninger. 
Følgelig er det vigtigt at sikre integration mellem de strukturfonde, 
der udnyttes i forbindelse med samme prioriterede mil, hvis man skal 
sikre, at foranstaltningerne bliver effektive. En af hovedopgaverne i 
forbindelse med udarbejdelsen af fællesskabsstøtterammerne har derfor 
været si vidt muligt at udvirke, at fondene supplerer hinanden. Denne 
indsats blev videreført under forhandlingerne mellem medlemsstaterne 
og Kommissionen om indholdet af de operationelle programmer, der ofte 
har taget form af integrerede programmer eller flerfondsprogrammer 
(ca. 200 ved slutningen af 1991). 
Indsatsen har hovedsagelig omfattet: 
styrkelse af de produktive sektorer, hvilket bide indebærer 
indsats med hensyn til investeringer og støtte til teknisk og 
faglig uddannelse af de menneskelige ressourcer; 
- udvikling af landdistrikternes økonomi, herunder landbrugssek­
toren, hvilket i særlig grad nødvendiggør kombineret indsats fra 
de tre strukturfonde; 
udvikling af menneskelige ressourcer, der dels skal bygge pi 
uddannelsesinfrastrukturer, hvor EFRU deltager i finansieringen, 
dels intervention til fordel for uddannelsesforanstaltninger med 
støtte fra ESF. 
Selv om det i nogle tilfælde er lykkedes at opnå integration, har den 
eksisterende kompetencefordeling i medlemsstaternes og Fællesskabets 
administration og de for korte frister til tilrettelæggelse af 
interventionerne ikke gjort det muligt fuldt ud at tilvejebringe den 
tilstræbte synergivirkning mellem foranstaltningerne. På trods af de 
gjorte fremskridt har det vist sig, at samordningen og integrationen 
af finansieringsinstrumenterne stadig i mange tilfælde er for 
ufleksibel. 
4.2. Kombinationen af lån og tilskud bør udvides 
For at opnå større effektivitet er det nødvendigt at kombinere de 
forskellige EF-instrumenter, således at man kan tilbyde den 
finansieringsform, der er bedst egnet til de forskellige typer 
foranstaltninger. Med andre ord bør man konkret bestræbe sig på at 
kombinere lån og tilskud på en måde, som både er velbegrundet og 
samtidig lægger beslag på så få budgetressourcer som muligt. I denne 
forbindelse inddrages Den Europæiske Investeringsbank og 
Fællesskabets øvrige låneinstrumenter, navnlig EKSF. 
22 -
Med hensyn til EIB har den samordnede planlægning og evaluering af 
investeringerne været relativt begrænset, skønt en betydelig del af 
lånene er givet til regioner, som opfylder betingelserne for at 
modtage støtte fra strukturfondene (53% af et samlet beløb på 23 mia. 
ECU i 1989-90). Denne situation afspejler bl.a. bindinger i 
forbindelse med visse landes lånoptagning og adgang til andre 
finansieringskilder, men den kan ligeledes forklares ved de 
betydelige forskelle med hensyn til tankegang og procedure for 
beslutningstagning. EIB*s virksomhed er først og fremmest baseret på 
projekter; både i Traktaten og i EIB's egne vedtægter har der hidtil 
kun været tale om finansiering af projekter. 
Den nye artikel 198E skulle imidlertid give grundlag for, at EIB kan 
bidrage til programmering af lån, der indgår i strukturfondenes 
programmering. 
EKSF-lånene har ligesom lånene fra EIB været koncentreret om 
regionerne under mål nr. 1 og 2 (80% af 1,7 mia. ECU i 1989-90), uden 
at der er sket nogen effektiv programmering, der tager hensyn til 
foranstaltninger, der specifikt fremgår af fællesskabsstøtterammerne. 
Derimod vil den nye metode, der bliver iværksat i 1992 for 
omstillingslånene, i højere grad lægge vægten på koncentration, 
partnerskab og programmering. Der vil blive gjort status over denne 
metode i 1993. 
4.3. Partnerskabet: et vigtigt resultat 
Partnerskabet defineres i rammeforordningen som en snæver samordning, 
der inddrager Kommissionen, medlemsstaterne og de kompetente 
myndigheder, der er udpeget af disse på nationalt, regionalt eller 
andet niveau. Partnerskabet omfatter udarbejdelse, finansiering, 
opfølgning og evaluering af foranstaltningerne. En effektiv 
anvendelse af dette princip forudsætter, at de forskellige 
administrationers og instansers opgaver defineres klart, og at der 
anvendes metoder og hjælpemidler, som er egnede til samordning. Der 
må søges en ligevægt mellem de muligheder for samordning, overordnet 
tilrettelæggelse og stordriftsfordele, der kan opnås på et mere 
centralt administrationsniveau, og det større kendskab til de lokale 
behov og den fleksibilitet, der findes på et mere decentraliseret 
niveau. I denne forbindelse har reformen været en uomtvistelig 
succes, og erfaringen viser, hvilke veje der skal følges med henblik 
på yderligere fremskridt i denne retning. 
Med hensyn til de regionale instansers rolle har mulighederne for at 
inddrage dem i udformningen og iværksættelsen af Fællesskabets 
interventioner været højst forskellige afhængigt af medlemsstaternes 
institutionelle strukturer: 
- 23 -
Ved udarbejdelsen af planerne har medlemsstaterne i almindelighed 
valgt at forelægge en enkelt plan for hvert land for de fleste 
regioner under mil nr. 1 og for mil nr. 3 og 4 (eventuelt med en 
regional opdeling for disse foranstaltningers vedkommende). Dette 
valg, som medlemsstaterne har truffet, har i et vist omfang 
begrænset mulighederne for, at de regionale instanser kan bidrage 
til udformningen af strategier og planlægning af interventionen. 
I forbindelse med forhandlingerne om fællesskabsstøtterammerne og 
programmerne har de regionale partnere i større omfang været 
inddraget i planlægningen af Fællesskabets intervention. Dette har 
gjort det muligt i højere grad at fremhæve fællesskabsstøtteram­
mernes regionale dimension og at etablere en direkte dialog med de 
regionale myndigheder i det omfang, medlemsstaternes institutio­
nelle strukturer gjorde dette muligt. 
Det tilsynsudvalg, der er oprettet pi regionalt niveau, har været 
et vigtigt led i tilvejebringelsen af et virkeligt tresidet 
partnerskab. Selv i de medlemsstater, hvor regionaliseringen er 
mindre fremskreden, har en pragmatisk fremgangsmide gjort det 
muligt at sikre, at de regionale instanser i et vist omfang har 
deltaget i tilsynet med interventionen. 
De regionale og lokale instanser har biret et stort ansvar i 
forbindelse med gennemførelsen af de trufne beslutninger. Det mi 
dog beklages, at medlemsstaterne ikke i højere grad har anvendt 
globaltilskud, der er tænkt som et effektivt middel til at 
inddrage de lokale partnere i gennemførelsen af EF-interventionen. 
Denne form for intervention er derimod blevet benyttet til 
gennemførelsen af visse EF-initiativer. 
Decentraliseringen af ansvaret for gennemførelsen har understreget de 
eksisterende forskelle mellem de forskellige regionale og lokale 
administrationer for si vidt angir deres tekniske og administrative 
kapacitet. I mindst én medlemsstat er de foranstaltninger, der 
planlægges pi regionalt niveau, stærkt forsinkede i forhold til de 
programmer, som styres centralt, hvilket eventuelt kan nødvendiggøre 
en omprogrammering af foranstaltningerne pi regionalt og multi-
regionalt niveau. Den tekniske bistand til regionerne, der skulle 
have ledsaget denne decentralisering og gjort det muligt at afhjælpe 
de opståede vanskeligheder, er ikke blevet tilstrækkeligt anvendt af 
medlemsstaterne. 
På trods af Kommissionens indsats har arbejdsmarkedets parters 
deltagelse ofte været utilstrækkelig. Disse instanser er kun sjældent 
repræsenteret i tilsynsudvalgene, bortset fra dem, der vedrører mål 
nr. 3 og 4, og de informeres i visse tilfælde kun som udenforstående 
i forbindelse med møderne. De forskellige kontakter, der i nogle 
tilfælde er blevet knyttet med de repræsentative organisationer, har 
været meget nyttige, men de muliggør ikke en egentlig inddragelse af 
parterne i programmeringen og tilsynet. 
- 24 -
4.4. Programmeringsmetode og -procedurer 
Udbredelse af en programmerings- og styringsmetode, der bygger pi 
partnerskabet, er en hjørnesten i reformen. Det kan imidlertid 
konstateres, at der er meget stor forskel fra mil til mil og fra 
medlemsstat til medlemsstat pi, hvor let de pigældende administra­
tioner har overtaget denne metode. 
For regionerne under mil nr. 1 har udbredelsen af programmetoden 
fungeret som udgangspunkt for en meget piskønnet læreproces. Som det 
kunne forventes i betragtning af det store omfang af de foran­
staltninger, der skal programmeres, og det administrative systems 
svaghed, som ofte er en af bestanddelene i det økonomiske efterslæb, 
har denne proces dog i visse tilfælde været vanskelig, og den har 
endnu ikke givet alle de forventede resultater. 
I omriderne under mål nr. 2 og 5b er overtagelsen af disse metoder 
sket hurtigere, selv om de pågældende myndigheder har beklaget sig 
over, at metoderne er for besværlige i forhold til de programmerede 
ressourcer. 
For foranstaltninger, der er gennemført i henhold til mål nr. 3 og 4, 
er visse myndigheder af den opfattelse, at disse foranstaltninger 
snarere skal betragtes som afhængige af den eksterne efterspørgsel i 
forbindelse med situationen på arbejdsmarkedet, og at de derfor er 
vanskeligere at programmere. 
Endelig har de foranstaltninger, der finansieres under mål nr. 5a 
(bortset fra foranstaltninger vedrørende forarbejdning og afsætning 
af landbrugs-, skovbrugs- og fiskeriprodukter), stået uden for 
programmeringsprocessen, idet disse interventioner fortsat bygger på, 
at medlemsstaterne refunderer en del af udgifterne som led i de 
eksisterende støtteordninger. 
Den flerårige programmeringsteknik har foranlediget partnerne til at 
gå ind for en "strategisk metode", der medfører større selektivitet 
og indbyrdes overensstemmelse mellem de foranstaltninger, der 
samfinansieres af Fællesskabet. Denne ændring har endnu ikke givet 
alle de forventede resultater. Det kan ofte konstateres, at de 
planer, der forelægges af medlemsstaterne, ikke i tilstrækkelig grad 
kvantificerer de mål, som skal nås. Den forudgående evaluering, som 
skulle have gjort det muligt at forberede fællesskabsstøtterammerne 
og programmerne bedre, har vist sig vanskelig at gennemføre, navnlig 
som følge af de meget korte frister for forberedelsen af interven­
tionen. Følgelig bygger den anvendte metode ofte på begrebet 
støtteberettigede foranstaltninger, og den påvirkes af en forudgående 
fordeling af ressourcerne mellem de forskellige finansieringsinstru­
menter i stedet for at være centreret om iværksættelse af foran­
staltninger, der indbyrdes støtter hinanden, og som er defineret i 
forhold til præcise mål. 
- 25 -
Den eksisterende programmeringsprocedure er opdelt i tre faser: 
udarbejdelse af planerne, fastlæggelse af fællesskabsstøtterammerne 
og fastlæggelse af interventionsformerne. Den anvendes i meget 
forskellige situationer for si vidt angir de benyttede ressourcer: i 
over 50% af fællesskabsstøtterammerne overstiger EF-støtten ikke 50 
mio. ECU, medens der for fire fællesskabsstøtterammer (Mezzogiorno, 
de spanske regioner under mil nr. 1, Portugal, Grækenland) ydes en 
EF-støtte pi over 6 mia. ECU. Tilsvarende iværksættes visse fælles­
skabsstøtterammer ved hjælp af et meget stort antal 
interventionsformer, medens der for andre kun anvendes et enkelt 
operationelt program. Det er derfor klart, at 
fællesskabsstøtterammerne ikke altid er af samme art: visse 
fællesskabsstøtterammer udgør et rammeinstrument, der giver temmelig 
generelle anvisninger, medens andre indeholder analytiske oplysninger 
om de foranstaltninger, der skal gennemføres. 
Den dobbelte procedure for vedtagelse og ændring af fællesskabs­
støtterammerne og programmerne har ofte vist sig at være for 
ufleksibel. Endvidere har anvendelsen af denne metode i forbindelse 
med de mindre fællesskabsstøtterammer medført en omfattende admini­
stration, der vanskeligt kan begrundes ud fra effektivitetshensyn. 
I forlængelse af den allerede gjorte indsats for forenkling bør man 
derfor i fremtiden differentiere mekanismerne afhængigt af størrelsen 
af de ressourcer, der skal programmeres, og arten af de interven­
tioner, der skal gennemføres. 
4.5. Differentiering af størrelsen af interventionen 
De satser for Fællesskabets samfinansiering, der fremkommer efter 
forhandlingerne om fællesskabsstøtterammerne og interventionerne, 
afspejler de trufne valg med hensyn til koncentrering og anvendelse 
af forordningernes kriterier (navnlig evnen til at skabe indtægter og 
de fastsatte lofter for støtteordningerne). Differentieringen af 
interventionernes omfang har ikke været tilstrækkelig til at opfylde 
de virkelige behov. 
Satserne for samfinansiering i forbindelse med fællesskabsstøtte­
rammerne under mål nr. 1 ligger på mellem 45% og 55% af de samlede 
omkostninger og mellem 50% og 60% af de offentlige udgifter. Der er 
derfor stadig meget lang vej igen til lofterne i forordningen for 
dette mål: 75% af de samlede omkostninger. Dette valg af samfinansie­
ringens størrelse har i nogle tilfælde bidraget til vanskeligheder i 
visse medlemsstater med at afholde den nationale samfinansiering af 
EF-interventionen. 
For de øvrige mål svinger støttesatserne mellem 20 og 50% for 
fællesskabsstøtterammerne under mål nr. 2, mellem 40 og 45% for 
fællesskabsstøtterammerne under mål nr. 3 og 4 og mellem 24 og 30% 
for fællesskabsstøtterammerne under mål nr. 5b. Også i disse tilfælde 
ligger satserne langt under forordningens lofter. 
- 26 -
4.6. Finansiel forvaltning og finansieringskanaler 
De finansielle styringsmekanismer er blevet finpudset i løbet af 
reformens første anvendelsesperiode, og der er blevet foretaget en 
række tilpasninger, som skal gøre dem mere fleksible. Yderligere 
forenkling er imidlertid pikrævet. 
Finansieringskanalerne for EF-støtten i medlemsstaterne er ofte 
komplicerede. Endvidere er der en række forskellige kanaler, 
afhængigt af hvilken fond det drejer sig om. Alle disse faktorer 
forklarer de i mange tilfælde meget store forsinkelser i betalingen, 
der ofte kan konstateres i forbindelse med finansieringen af 
programmerne. Disse forsinkelser skaber usikkerhed hos de endelige 
modtagere og mindsker den økonomiske effekt af Fællesskabets 
intervention. Selv om der ikke i alle tilfælde rent faktisk opstir 
forsinkelser, gør alene muligheden herfor det usikkert at opstille 
prognoser for de endelige modtageres likviditet. Følgelig fremgir det 
af de analyser, der er gennemført i denne forbindelse, at de 
nuværende finansieringskanaler gør det vanskeligt at anvende 
samfinansieringsprincippet, og at de fleste medlemsstater betragter 
EF-støtten som refusion. En forbedring af disse kanaler er en af de 
vigtigste forudsætninger for at gøre Fællesskabets indsats mere 
effektiv. 
4.7. Komplementaritetsprincippet 
Der kan ikke foretages en forudgiende kontrol af overholdelse af 
komplementaritetsprincippet, hvis indarbejdning i forordningerne var 
en vigtig fornyelse i 1988-reformen, men en standardbestemmelse i 
fællesskabsstøtterammerne fastsætter, at Kommissionen skal foretage 
denne kontrol i hele fællesskabsstøtterammens gennemførelsesperiode. 
Kommissionen har anmodet medlemsstaterne om at stille de nødvendige 
oplysninger til ridighed. Nir overførslerne er betydelige, og 
medlemsstaterne er fuldt ud støtteberettigede, giver denne kontrol 
ikke anledning til særlige vanskeligheder. De vigtigste vanske­
ligheder, der har forekommet, stir i forbindelse med adgangen til 
informationer i de tilfælde, hvor det har vist sig vanskeligt at fi 
de nødvendige oplysninger fra flere medlemsstater, og nødvendigheden 
af at sikre, at EF-midlerne nir frem til -de regioner, de er bestemt 
for. 
5. Den budgetmæssige gennemførelse af strukturpolitikken er 
tilfredsstillende 
Da Ridet i februar 1988 besluttede at fordoble strukturfondenes 
budget inden 1993 og tildele midlerne til de dirligst stillede 
regioner, bevilgede det et beløb pi 60,3 mia. ECU (i 1989-priser) til 
strukturforanstaltninger. Heraf er 38,3 mia. afsat til milene under 
mil nr. 1, som er dem, der drager størst fordel af bestræbelserne pi 
at opni samhørighed. 
- 27 -
Denne fordobling af ressourcerne var for alle strukturpolitikkens 
parter, navnlig de ugunstigt stillede regioner, en udfordring bide 
med hensyn til evnen til at omlægge medlemsstaternes egne offentlige 
udgifter, således at de kunne afholde deres del af omkostningerne, og 
med hensyn til at inddrage alle parter i udarbejdelsen og gennem­
førelsen af programmer og projekter, der gjorde det muligt at 
mobilisere fællesskabsstøtterammernes ressourcer. 
Efter tre års gennemførelse (1989, 1990 og 1991) er det den generelle 
opfattelse, at gennemførelsen af foranstaltningerne i denne periode 
har været tilfredsstillende, både med hensyn til forpligtelsesbevil­
lingerne og betalingsbevillingerne. En detaljeret gennemgang af denne 
gennemførelse findes i bilaget (se tabel 4-8). 
De hovedtendenser, der kan uddrages heraf, er følgende: 
For landene under mål nr. 1 som helhed svarer forpligtelserne fuldt 
ud til planerne, og de har dermed fulgt den rytme i udgifterne, der 
blev programmeret i 1989 i fællesskabsstøtterammerne og i de 
tilhørende programmer. Visse medlemsstater er endog forud for 
programmeringen. Dette gælder Spanien og Irland. For Grækenland, 
Portugal og Spanien kunne forpligtelserne have været større end de 
rent faktisk var, hvis der havde været flere midler til rådighed på 
1991-budgettet. 
Tilsynet med de foranstaltninger, der er gennemført som følge af 
reformen, har i hele gennemførelsesperioden gjort det muligt at 
udpege startvanskelighederne for visse foranstaltninger og i samråd 
med hver enkelt berørt medlemsstat at omprogrammere foranstalt­
ningerne. 
For de øvrige måls vedkommende er gennemførelsen ligeledes forløbet 
særdeles tilfredsstillende. Ved afslutningen af første programme-
ringsfase for foranstaltningerne under mål nr. 2 (1989-1991) kan det 
konstateres, at der har kunnet indgås forpligtelser for næsten alle 
bevillinger, og at kun en meget lille del af de ikke anvendte midler 
skal overføres til de nye fællesskabsstøtterammer, der er godkendt 
for perioden 1992-93. 
For mål nr. 3 og 4 er de samlede forpligtelser for treårsperioden en 
smule større end beløbene i fællesskabsstøtterammerne for den 
tilsvarende periode. 
Der skal mindes om, at ESF i overensstemmelse med forordningerne i 
1989 fortsat fungerede under reglerne fra før reformen. 
- 28 -
Med hensyn til mål nr. 5a er forpligtelserne indgået i et meget 
stabilt tempo. For mål nr. 5b, der blev iværksat senest, idet 
fællesskabsstøtterammerne først blev godkendt i 1990, var det muligt 
at indhente en betydelig del af efterslæbet i 1991, således at 
forpligtelserne udgjorde 88% af de planlagte beløb for perioden 1989-
1991. 
Forpligtelsesrytmen for strukturfondene alene er ikke et helt 
tilfredsstillende udtryk for gennemførelsen af strukturforanstalt­
ningerne i praksis. I denne forbindelse er det mere hensigtsmæssigt 
at se på størrelsen af Fællesskabets virkelige betalinger, der er 
direkte proportionale med gennemførelsen af foranstaltningerne. 
Omfanget af de betalinger, fondene i de tre forløbne år har foretaget 
for de enkelte mål, nemlig 61% af forpligtelserne for mål nr. 2 og 5b 
(programmerne begyndte med en vis forsinkelse for disse to måls 
vedkommende, idet det først var nødvendigt at udpege de 
støtteberettigede områder), 70% for mål nr. 1 og over 80% for mål nr. 
3 og 4 må derfor samlet set betragtes som yderst tilfredsstillende og 
viser, at foranstaltningerne i praksis næsten følger den 
gennemførelsesrytme, der blev planlagt i interventionsformerne. 
- 29 -
III. PERSPEKTIVERNE 
Indledning 
Den seneste udvikling viser, at ulighederne stadig er meget 
betydelige på trods af en mindre forbedring af den økonomiske og 
sociale samhørighed, der skyldes en forbedret økonomisk situation, en 
mere effektiv samordning af medlemsstaternes og Fællesskabets indsats 
og senest en betydelig forøgelse af interventionerne, og at de kun 
mindskes langsomt eller i visse tilfælde slet ikke. 
Der er derfor grund til at fortsætte og styrke indsatsen. Visse 
tilpasninger er nødvendige for at tage hensyn til den ændring i den 
økonomiske og sociale situation, der er en følge af dels frem­
skridtene med hensyn til den europæiske integration, dels de 
dybtgående ændringer i den økonomiske verdensorden i de senere år. De 
er også et svar på den lære, der kan uddrages af reformens tre første 
anvendelsesår. Dette er hovedelementerne i de ændringer af Traktaten, 
herunder protokollen om den økonomiske og sociale samhørighed, der 
blev vedtaget i Maastricht. 
Indførelsen af det indre marked, den øgede konkurrence mellem 
virksomheder og regioner, der følger heraf, og nødvendigheden af en 
væsentlig og hurtig formindskelse af forskellene med hensyn til den 
økonomiske ligevægt mellem medlemsstaterne, således at det bliver 
muligt at iværksætte Den Økonomiske og Monetære Union, gør det mere 
nødvendigt og hastende at styrke og tilpasse strukturerne i de 
tilbagestående regioner. 
Endvidere nødvendiggør Fællesskabets forpligtelse til at tilpasse sig 
den økonomiske verdenssituation under stadig ændring, at der med 
arten af interventionerne tages hensyn til behovet for af at øge 
Fællesskabets konkurrencedygtighed og til de sociale følger heraf. 
Endvidere må støtten til liberalisering af verdenshandelen inden for 
rammerne af GATT og til de central- og østeuropæiske landes udvikling 
mod markedsøkonomi videreføres under skyldig hensyntagen til 
Fællesskabets overordnede bestræbelser på at sikre samhørighed. 
Interventionerne må fortsat hovedsagelig koncentreres om struktur­
politikkens prioriterede mål, men visse tilpasninger vil blive 
nødvendige, navnlig for yderligere at intensivere bestræbelserne på 
tilpasning i de mindst udviklede regioner, lette strukturændringer i 
industrien, i højere grad deltage i styrkelsen af konkurrenceevnen, 
imødegå de voksende problemer som følge af befolkningsbevægelser og 
tage bedre hensyn til de fordringer, der hænger sammen med 
udviklingen af landdistrikterne. Endvidere er det nødvendigt at sikre 
omstilling i de regioner, der er afhængige af fiskeri. 
- 30 -
Samtidig må interventionerne gøres mere fleksible, hvis de skal være 
mere effektive. Styrkelse af partnerskabet, forbedring af 
evalueringsprocedurerne og forenkling af beslutningsprocedurerne kan 
medvirke til at forbedre strukturfondenes funktion, hvis man bygger 
på tidligere erfaringer. Ved at udvide anvendelsesområdet for 
Fællesskabets interventioner, gøre satserne for deltagelse mere 
differentierede og tillægge EF-initiativer større vægt tages der 
hensyn til konklusionerne fra topmødet i Maastricht. 
1. Behovet for kontinuitet og styrkelse af indsatsen på lang sigt 
1.1. Kontinuitet og styrkelse af indsatsen 
Nyere data viser, at de mindst udviklede medlemsstater på trods af 
deres handicap generelt har haft en større vækst inden for produktion 
og indkomst pr. indbygger end resten af Fællesskabet i anden halvdel 
af 1980'erne. Det følger heraf, at den tidligere tendens til 
forøgelse af ulighederne afsvækkes, og at der i visse medlemsstater 
og regioner endog kan konstateres en svag tendens til konvergens. 
Navnlig er investeringerne i realkapital blevet øget i temmelig stort 
omfang i flertallet af de mindst udviklede lande. 
Dette billede af generel vækst viser imidlertid ikke, at væksten ikke 
har været ensartet fordelt, og at et stort antal af Fællesskabets 
svagest stillede regioner kun har gjort ringe fremskridt mod EF-
gennemsnittet eller endog fortsat har fjernet sig herfra. Det kan 
endvidere konstateres, at disse regioner kun kan opretholde deres 
indkomstniveau ved hjælp af flere og flere eksterne overførsler og 
ikke i kraft af deres egen produktion. 
Arbejdsløsheden kulminerede med 11% i 1985. Siden da og indtil 
slutningen af 80'erne medførte den øgede vækst i Fællesskabet en 
årlig forøgelse af beskæftigelsen på 1,4%, således at der indtil 1990 
var skabt over 9 millioner arbejdspladser. Ændringen i verdenskon­
junkturerne i 1991 har siden da bevirket, at dette tempo i 
oprettelsen af arbejdspladser er blevet meget stærkt formindsket. 
- 31 -
På trods af en mindre forbedring mellem 1985 og 1990 er forskellene i 
arbejdsløsheden i Fællesskabets regioner fortsat meget store. I 1990 
var arbejdsløsheden næsten 20% i store dele af Spanien, Syditalien, 
Irland og den sydligste del af Frankrig. Til gengæld var den under 4% 
i Sydtyskland, Norditalien og Sydengland. Ovennævnte tal gælder for 
temmelig store geografiske omrider, og de dækker defor over endnu 
alvorligere lokale problemer. 
Reformen af Fællesskabets strukturpolitik har ved at støtte 
medlemsstaternes politik medvirket til en vis formindskelse af 
ulighederne. I visse tilfælde har de reformerede strukturfonde 
spillet en afgørende rolle med hensyn til at fremme samhørigheden. 
Navnlig ville konvergensen have været mindre i regionerne under mål 
nr. 1, hvor størstedelen af Fællesskabets indsats med henblik på 
samhørighed er blevet gjort, hvis strukturfondene ikke havde 
eksisteret. 
1.2. En langsigtet proces 
Selvom der er gjort fremskridt, udgør økonomisk konvergens stadigvæk 
en stor udfordring både med hensyn til realvæksten, som er nødvendig, 
og med hensyn til, i hvor lang en periode den til stadighed må 
støttes. 
En beregning af den forskel i den årlige vækst, der er nødvendig, 
hvis en tilbagestående region skal indhente sit efterslæb i en given 
periode, viser, hvor vanskeligt det er at løse dette problem, og hvor 
lang tid dette kræver. Hvis man f.eks. i en region med et BNP pr. 
indbygger på 50% af EF-gennemsnittet skal hæve BNP med 20 points, 
således at det bliver på 70% af EF-gennemsnittet, må forskellen i 
årlig vækst være på 1 3/4% i 20 år eller 2 1/4% i 15 år. Hvis den 
gennemsnitlige årlige vækst pr. indbygger i Fællesskabet med andre 
ord var på 3% om året, skulle det tilsvarende tal være 5 1/4% i den 
pågældende region i de næste 15 år eller 4 3/4% i de næste 20 år 
(tabel 11-13). 
Ulighederne er fortsat betydelige, men navnlig er "lige muligheder" 
langt fra at være en realitet i Fællesskabet. Visse regioner råder 
endnu ikke over den kapital (realkapital, menneskelig og teknologisk 
kapital), der er nødvendig, hvis de skal kunne konkurrere på lige 
fod. Visse grupper af personer har stadig kun adgang til en begrænset 
velfærd, og deres reelle chancer for at øge denne er temmelig ringe. 
- 32 -
Kommissionen har foretaget beregninger for at finde ud af, hvor store 
investeringer der er nødvendige for at udligne forskellen mellem 
regionerne under mål nr. 1 og resten af Fællesskabet med hensyn til 
infrastrukturer og knowhow. Man har ligeledes skønnet over, hvilken 
samfinansiering der er nødvendig for at sikre landdistrikternes 
udvikling og produktive investeringer i tilstrækkeligt omfang. Skønt 
disse beregninger er foretaget omhyggeligt, må de fortolkes med 
forsigtighed. Ikke alene er der tale om vanskeligt kvantificerbare 
forhold, men resultaterne bygger også på et antal hypoteser med 
hensyn til Fællesskabets fremtidige udvikling. Hertil kommer, at 
disse oplysninger kun vedrører regionerne under mål nr. 1 og ikke 
omfatter regionernes behov i det tidligere DDR. 
Den årlige investering, der er nødvendig, hvis forskellen med hensyn 
til infrastrukturer inden for transport, telekommunikation og energi 
skal udlignes, er på ca. 26 mia. ECU om året (1992-priser). 
- De samlede investeringer, der er nødvendige mellem 1994 og 2010 
for at hæve transportinfrastrukturen til EF-niveau, skønnes at 
udgøre 10,5 mia. ECU om året. 
De samlede omkostninger til udbygning og forbedring af telekommu­
nikationsinfrastrukturen i de tilbagestående regioner, således at 
de når op på samme niveau som resten af Fællesskabet i 2010, 
skønnes at udgøre ca. 8 mia. ECU om året. 
På grundlag af investeringsplanerne i gas- og el-sektoren skønnes 
behovene for investering i infrastrukturer mellem 1994 og 2000 at 
udgøre ca. 7,5 mia. ECU om året. 
Foruden ovennævnte investeringsbehov er ekstra udgifter ligeledes 
påkrævede i andre sektorer. 
Det har ikke været muligt at kvantificere behovene på alle områder, 
f.eks. forskning og udvikling. Med hensyn til miljø er der blevet 
iværksat flere endnu ikke afsluttede undersøgelser for at 
kvantificere de investeringer, der er nødvendige for at opfylde 
normerne i de allerede eksisterende eller planlagte EF-bestemmelser 
vedrørende spildevand, kommunalt affald og industriaffald samt 
luftkvalitet. Ifølge de foreløbige resultater kan behovet anslås til 
mindst 3 mia. ECU om året. 
- 33 -
De investeringer i infrastrukturer, der er nødvendige for at gøre det 
muligt for de tilbagestående regioner at sikre, at andelen af unge 
mellem 15 og 19 år, der går i skole eller modtager erhvervssuddan-
nelse, bliver af samme størrelsesorden som i de mest udviklede lande, 
skønnes mellem 1994 og 2010 at udgøre 1 mia. ECU om året. Der er 
udelukkende tale om investeringer på sekundærtrinnet og i 
erhvervsuddannelse og ikke i universitetsuddannelse og forskning. 
Hvis investeringerne inden for industri og tjenesteydelser skal 
fremmes i regionerne under mål nr. 1, vil det være nødvendigt med ca. 
8 mia. ECU indtil 2010, hvis man går ud fra, at investeringsstøtten 
pr. indbygger i disse regioner er 20% større end i resten af 
Fællesskabet. Disse skøn bygger på investeringsstøtten pr. indbygger 
i perioden 1986-1989. 
Med hensyn til de løbende udgifter til erhvervsuddannelse i 
regionerne under mål nr. 1 anslås behovene til 7 mia. ECU om året, 
hvis deltagelsen i disse foranstaltninger i regionerne under mål nr. 
1 skal tilnærmes niveauet i Fællesskabets øvrige regioner. 
Det vedvarende fald i beskæftigelsen i landbruget er et andet vigtigt 
problem i regionerne under mål nr. 1, hvoraf flere stadig er stærkt 
afhængige af landbruget og fortsat først og fremmest har karakter af 
landdistrikter. Hvis man satser på at skabe 150 000 arbejdspladser i 
landdistrikterne og halvere forskellen i faste investeringer i 
landbruget mellem regionerne under mål nr. 1 og EF-gennemsnittet, 
forudsætter det offentlige udgifter på ca. 6 mia. ECU om året mellem 
1994 og 1998. 
Da ovennævnte tal kun vedrører regionerne under mål nr. 1, er det 
klart, at man må tilføje behovene i andre regioner, som er 
støtteberettigede under andre mål (2 og 5b), hvis billedet skal være 
komplet. 
De samlede behov, der er redegjort for i det foregående, er på over 
50 mia. ECU om året svarende til 9-10% af BNP i regionerne under mål 
nr. 1. Dette beløb udgør ca. 1% af Fællesskabets BNP. Disse tal 
illustrerer størrelsen af udfordringen for de offentlige myndigheder 
og betydningen af, at der i tilstrækkeligt omfang findes private 
investorer. De viser, at en fornyet solidaritet fra Fællesskabets 
side er nødvendig. 
- 34 -
2. En ny sammenhæng 
Indførelsen af det indre marked 
Udfordringerne som følge af indførelsen af det indre marked vil ikke 
ophøre den 31. december 1992. Konkurrencepresset pi de svageste 
medlemsstaters og regioners økonomi vil vokse gradvis, efterhinden 
som de stærkeste dele af Fællesskabet udnytter afviklingen af de 
ikke-toldmæssige hindringer. De tilbagestiende regioner må fremskynde 
deres strukturtilpasning og søge gradvis at opgive de aktiviteter, 
der giver dem en kortsigtet fordel med hensyn til lønomkostninger, 
men som er koncentreret i sektorer med ringe teknologiindhold uden 
fremtidsperspektiver. Hvis dette ikke sker, vil der være fare for, at 
den nuværende geografiske arbejdsdeling og de eksisterende regionale 
uligheder mellem centrum og randområder vil blive opretholdt. 
I betragtning af de fleste tilbagestående regioners strukturelle 
handicap, herunder den ringe teknologiske kapacitet og mere generelt 
de vedvarende mangler, der præger den lokale forvaltning af de 
midler, der gives til udvikling, er de desværre dårligt i stand til 
at foretage omstrukturering og modernisering af de eksisterende 
aktiviteter uden støtte. I visse af de tilbagestående regioner vil 
omstillingsprocessen endvidere kunne blive meget bekostelig på det 
sociale plan. Der vil kunne gå særdeles mange arbejdspladser tabt på 
kort sigt, og behovene for erhvervsuddannelse må prioriteres meget 
højt. 
Den Økonomiske og Monetære Union 
Et generelt sundt økonomisk miljø er en vigtig forudsætning for øget 
samhørighed. Maastricht-traktaten har skabt et nyt grundlag for 
målene for EF-landenes økonomiske politik i de kommende år. Der er 
opstillet mål for skabelsen af Den Økonomiske og Monetære Union, der 
hovedsagelig går ud på at tilvejebringe økonomisk konvergens. For at 
blive fuldgyldige medlemmer af Den Økonomiske og Monetære Union og 
udnytte fordelene i forbindelse med den fælles europæiske valuta, må 
medlemsstaternes økonomi kunne opfylde Traktatens kriterier med 
hensyn til økonomisk konvergens. 
- 35 -
Skønt det er oplagt, at visse af de vigtigste fordele i Den 
Økonomiske og Monetære union vil være af særlig interesse for 
Fællesskabets tilbagestiende regioner, navnlig pi længere sigt 
(f.eks. afskaffelse af omkostningerne i forbindelse med overførsler 
og nedsættelse af rentesatserne), er det lige si klart, at omfanget 
af tilpasningerne og disses hastende karakter samt de supplerende 
bindinger, der skyldes behovet for konvergens, vil øge presset på 
disse regioner endnu mere i anden fase af Den Økonomiske og Monetære 
Union. 
I løbet af Den Økonomiske og Monetære Unions overgangsperiode, dvs. 
perioden forud for fase III, skal medlemsstaternes økonomi gennemgå 
omfattende tilpasninger, hvis den nødvendige konvergens skal sikres. 
Formålet med disse tilpasninger er at forbedre de makroøkonomiske 
resultater. Endvidere er monetær stabilitet, en sund skattepolitik og 
forøgelse af markedets effektivitet nødvendige forudsætninger, hvis 
fordelene i forbindelse med et integreret europæisk enhedsmarked skal 
udnyttes. Vejen mod Den Økonomiske og Monetære Union gør det nødven­
digt at øge tempoet i disse tilpasninger. 
Alle medlemsstater står ikke lige i forbindelse med denne nødvendige 
forøgelse af tempoet. For de mindst udviklede medlemsstater, hvor de 
økonomiske strukturer ikke er særlig effektive, og hvor 
markedsmekanismernes funktion er utilstrækkelig, vil tilpasningerne 
kunne tage lang tid, hvis der ikke gribes ind. I denne situation 
ville de pågældende medlemsstater ikke stå på lige fod med deres 
partnere i Fællesskabet med hensyn til fuldstændig integration i Den 
Økonomiske og Monetære Union. 
Den tilpasning, der kræves af de tilbagestående medlemsstater med 
henblik på Den Økonomiske og Monetære Union, er følgelig større end 
for de øvrige medlemsstater. Dette skyldes dels, at man endnu er 
langt fra at have nået den tilstræbte faktisk konstaterede konver­
gens, dels at de står over for påtrængende udviklingsproblemer. 
I de dårligst stillede medlemsstater og regioner er kapitaludrust­
ningen (både realkapital og menneskeligt, herunder teknologi) for 
øjeblikket meget ringere end i andre medlemsstater, således at 
vilkårene ikke er lige for alle. Denne situation skyldes i vidt 
omfang allokeringsfejl, og den gør det nødvendigt, at de offentlige 
myndigheder griber ind for at stille offentlige goder og tjeneste­
ydelser til rådighed på områder som f.eks. grundlæggende infra­
struktur, erhvervsuddannelse, undervisning og miljø. Det ville ikke 
være acceptabelt, hvis overgangen til Den økonomiske og Monetære 
Union for de dårligst stillede medlemsstater skete på bekostning af 
udbuddet (det nutidige og fremtidige) af de offentlige goder og 
tjenesteydelser, de kun i ringe omfang har adgang til. 
- 36 -
Overgangen til Den Økonomiske og Monetære Union mi heller ikke ske på 
bekostning af den økonomiske vækst. Hvis ulighederne skal formind­
skes, forudsætter det, at væksten i de dårligst stillede medlems­
stater ikke alene er konstant, men at den er hurtigere end i de andre 
medlemsstater. Det fleksibilitetstab, der skyldes, at man ikke 
længere kan ændre valutakurserne, er mere mærkbart for dem end for de 
medlemsstater, der har en mere solid økonomi. Det vil derfor blive 
nødvendigt at forbedre markedernes fleksibilitet, hvis der skal 
sikres en harmonisk udvikling af alle Fællesskabets regioner. 
Den sociale og miljømæssige dimension 
Fremskridtene i Maastricht mod en politisk, økonomisk og monetær 
union gør det endnu mere påtrængende at harmonisere de sociale og 
miljømæssige krav i Fællesskabet. Der er her tale om endnu en 
udfordring for visse af Fællesskabets dårligst stillede regioner, 
hvis konkurrenceevne hidtil i høj grad har bygget på relativt lave 
lønomkostninger og i visse tilfælde utilstrækkelige miljøkrav. 
Da ansvaret på miljøområdet er voksende, og miljøet spiller en stadig 
større rolle i forbindelse med lokaliseringen af den økonomiske 
aktivitet, er betydningen af denne politik for samhørigheden 
voksende. Dette er grunden til, at Traktaten i artikel 130R inde­
holder principper, som skal gøre det muligt at sikre en mere effektiv 
samordning mellem miljøpolitikken og bestræbelserne på at opnå 
samhørighed. 
Harmonisering af de sociale bestemmelser i Fællesskabet er i sig selv 
et højst ønskeligt mål, men det er ligeledes klart, at en hurtig 
harmonisering forudsætter hastige fremskridt med hensyn til mind­
skelse af forskellene i produktivitet mellem de tilbagestående 
regioner og resten af Fællesskabet. 
Udfordringer fra tredjelande 
Det øgede anvar, Fællesskabet påtog sig i Maastricht i forhold til 
tredjelande, vil bevirke, at det vil komme til at spille en større 
rolle på verdensscenen. Denne udvikling vil imidlertid også medføre 
et øget pres på Fællesskabet for at få det til at spille en mere 
aktiv rolle ved løsningen af visse af de store problemer i verden af 
i dag. Fællesskabet står for øjeblikket over for store udfordringer, 
nemlig behovet for at finde løsninger på de central- og østeuropæiske 
landes økonomiske problemer, forbedre forholdet til landene i 
Middelhavsområdet og i den tredje verden og afslutte forhandlingerne 
i Uruguay-Runden med et positivt resultat. 
- 37 -
Udvikling af samhandelen vil være en fordel for hele Fællesskabet, 
idet der vil opsti nye eksportmuligheder for avancerede produkter og 
tjenesteydelser, men der er fare for, at disse fordele især vil blive 
udnyttet af de mere velstiende regioner, medens det kan frygtes, at 
de umiddelbare omkostninger som følge af ibningen af EF-markedet for 
import af landbrugsprodukter og produkter med ringe teknologiindhold 
alt andet lige vil ramme hirdest i de fattigere regioner, hvis 
økonomi i mange tilfælde afhænger af industrier som tekstil og 
beklædning. De mindst velstillede regioner, der fortsætter med at 
bygge deres økonomi pi sektorer med lave lønomkostninger, vil blive 
mere og mere sårbare over for den voksende konkurrence fra 
udviklingslandene og de østeuropæiske lande, hvor lønomkostningerne 
ofte er betydeligt lavere end i Sydeuropa. 
Hvis det lykkes for de central- og østeuropæiske lande at overgå til 
markedsøkonomi, er der fare for, at den centrale og østlige del af 
Europa i stigende grad vil tiltrække private multinationale 
investeringer på bekostning af Fællesskabets svageste dele. På trods 
af den senere tids dårlige økonomiske resultater i Central- og 
Østeuropa har disse lande i modsætning til Fællesskabets ugunstigt 
stillede regioner en lang industritradition, og arbejdskraften er i 
almindelighed bedre kvalificeret. 
Instrumenterne til opnåelse af samhørighed 
I den kommende tid må strukturinstrumenterne gøres mere fleksible, 
hvis de skal kunne yde et passende svar på de mange forskellige 
økonomiske, sociale og regionale situationer. 
Det bliver ligeledes nødvendigt i højere grad at gøre indsatsen for 
samhørighed og politikken med henblik på økonomisk konvergens 
komplementære. Disse to målsætninger står ikke i modsætning til 
hinanden, men må forfølges samtidig. 
3.1. De prioriterede mål i strukturpolitikken: de nødvendige tilpasninger 
Principperne om geografisk koncentration og koncentration af 
Fællesskabets indsats på de prioriterede mål må opretholdes (ifølge 
de finansielle forslag i dokument KOM(92) 2000 og 2001 skal 70% af 
strukturfondenes intervention koncentreres på regionerne under mål 
nr. 1), men målene må til en vis grad tilpasses for at tage hensyn 
til strukturpolitikkens nye opgaver efter Maastricht. 
Mål nr. 1 og 2 vil ikke undergå væsentlige ændringer. Derimod er 
ændringer nødvendige for de mål, der vedrører sociale spørgsmål og 
landdistrikterne. 
- 38 
Under alle omstændigheder mi forfølgelsen af disse mil ledsages af 
større fleksibilitet. 
i) Udviklingen af regionerne med et strukturelt efterslæb (mil nr. 1), 
som fra 1994 skal omfatte de fem nye delstater, hvor problemerne 
kvalitativt set er forskellige, er hovedudfordringen for Fællesskabet 
for si vidt angir samhørighed. Intensivering og videreførelse af 
indsatsen er en nødvendig forudsætning, hvis udviklingsprocessen i 
disse regioner skal opni succes pi længere sigt. De støtteberettigede 
regioner skal defineres pi grundlag af samme kriterier som i 1988. 
ii) Med hensyn til det mål, der vedrører områder i industriel tilbagegang 
(mål nr. 2), må bestræbelserne på geografisk koncentration 
opretholdes. De kriterier, der ligger til grund for udvælgelsen af 
områderne, vil stadig hovedsagelig bygge på EF-statistik vedrørende 
arbejdsløshed og omfanget af beskæftigelsen i industrien. Andre 
faktorer, f.eks. foregribelse af virkningerne af industrielle 
ændringer og af udviklingen i produktionssystemerne skal ligeledes 
tages i betragtning. Det er også vigtigt, at Kommissionen ved 
udvælgelse af områderne i samråd med medlemsstaterne kan udøve et 
vist skøn. 
iii) Ifølge den nye affattelse af artikel 123 skal mål nr. 3 og 4 
tilpasses for at tage hensyn til Den Europæiske Socialfonds nye 
opgaver. Bekæmpelse af arbejdsløsheden vil fortsat være en prioritet 
for strukturfondenes indsats. Fællesskabets støtte til nationale 
foranstaltninger på dette område skal først og fremmest omfatte 
langtidsledige, unge arbejdsløse og personer, der står uden for 
arbejdsmarkedet, men som er omfattet af foranstaltninger med henblik 
på erhvervsmæssig integrering. I forhold til tidligere vil der blive 
lagt større vægt på omlægning af uddannelsessystemerne i de tilfælde, 
hvor de har vist sig at være ineffektive. Strukturfondenens indsats 
skal også hjælpe arbejdstagerne til at tilpasse sig ændringerne i 
industrien og i produktionssystemerne, navnlig gennem uddannelse og 
omskoling. Der er her tale om en ny opgave for strukturinstrumen­
terne, der har til formål at skabe et miljø, der kan gøre de 
europæiske virksomheder mere konkurrencedygtige. Fællesskabets 
indsats skal tage sigte på forebyggelse af beskæftigelsesmæssige 
følger af disse ændringer, tilpasning til nye funktioner i 
produktionen og omskoling til nye arbejdsopgaver. Disse foran­
staltninger vil blive gennemført ved hjælp af programmer, der 
udarbejdes i samarbejde med medlemsstaterne, virksomhederne og 
erhvervsuddannelsesinstitutionerne. De skal gennemføres på 
arbejdsstedet (on the job training) eller i skoler eller 
erhvervsuddannelsesinstitutioner, der yder generel eller faglig 
uddannelse. EF-bistand vil kunne ydes til alle sektorer og alle 
former for virksomhed. 
- 39 -
Da anvendelsesomridet for mål nr. 3 og 4 er blevet udvidet, må det 
overvejes, hvorledes deres horisontale karakter kan opretholdes, 
samtidig med at der sondres mellem områder, hvor der ydes bistand, og 
andre områder. I sidstnævnte skal uddannelsesforanstaltningerne 
koncentreres om demonstrationsprojekter og innoverende foranstalt­
ninger. 
iv) Fællesskabets strukturindsats med hensyn til udvikling af land­
distrikterne skal koncentreres om følgende punkter: 
a) For regionerne under mål nr. 1 skal den forstærkede indsats for 
modernisering i landbruget, hvis strukturer stadig er svagt 
udviklet, ledsages af en forøget indsats for differentiering af 
økonomien i landdistrikterne. 
b) Interventionerne under mål nr. 5b skal styrkes som følge af de 
negative tendenser, der fortsat svækker landdistrikterne. Disse 
interventioner kan udvides til at omfatte nye områder afhængigt af 
de disponible ressourcer, uden at udvælgelseskriterierne ændres og 
under overholdelse af princippet om koncentration. 
c) For at øge samhørigheden og effektiviteten af indsatsen for 
regional udvikling og udvikling i landdistrikterne skal foran­
staltningerne med henblik på forbedring af landbrugsstrukturerne 
(mål nr. 5a) i fremtiden gennemføres under overholdelse af 
procedurer for programmering og partnerskab svarende til dem, der 
gælder for de øvrige mål, samtidig med at der tages hensyn til de 
særlige forhold, der gør sig gældende for denne type foranstalt­
ninger. Disse foranstaltninger vil blive videreført under 
hensyntagen til den nye situation, der bliver en følge af reformen 
af den fælles landbrugspolitik. Dette indebærer, at støtten til 
miljøbeskyttelse, ekstensivering, braklægning, tilplantning med 
skov og førtidspension erstattes af de ledsageforanstaltninger, 
der indgår i reformen af den fælles landbrugspolitik. De midler, 
der er afsat til mål nr. 5a, skal som hovedregel opretholdes; 
dette udelukker imidlertid ikke en vis formindskelse af midlerne 
til afsætning og forarbejdning. 
d) De foranstaltninger, der skal tilskynde til lokale initiativer til 
fordel for udvikling af landdistrikterne, må styrkes. 
I dokument KOM(92) 2000 mindes der om, at de særlige krav, som 
udviklingen af landdistrikterne stiller, i princippet må medføre, at 
der etableres et særligt instrument til udvikling af landdistrik­
terne, som senere vil kunne erstatte EUGFL, Udviklingssektionen. Det 
understreges i dokument KOM(92) 2000, at der blot er tale om at 
trække et perspektiv op, når det til sin tid bliver muligt at vurdere 
følgerne af reformen af den fælles landbrugspolitik og resultaterne 
af ledsageforanstaltningerne. 
- 40 -
v) Strukturforanstaltningerne i fiskerisektoren må åbnes på to fronter, 
internt (i forhold til de øvrige dele af den fælles fiskeripolitik) 
og eksternt (i forhold til de øvrige EF-foranstaltninger). Denne 
åbning er nødvendig af følgende grunde: der må sikres en større 
synergivirkning og intern samhørighed, en mere smidig og omfattende 
programmering, en strategi, der tager hensyn til alle fiskeriets 
strukturaspekter, øget subsidiaritet og hyppigere anvendelse af 
partnerskabet samt større bidrag til styrkelse af den økonomiske og 
sociale samhørighed. Endvidere gør den uomgængelige omstrukturering 
af fiskeriet det nødvendigt at indføre ledsageforanstaltninger, der 
kan lette fiskernes sociale tilpasning og den økonomiske omstilling 
af de berørte områder, idet indsatsen koncentreres i de områder, der 
er afhængige af fiskeri, og hvor denne sektor yder et betydeligt 
eller endog dominerende bidrag til opretholdelsen af de sociale og 
økonomiske strukturer på lokalt plan. 
I betragtning af de særlige forhold, som gør sig gældende i de 
regioner og områder, som er direkte afhængige af fiskeri, kan det 
overvejes at føje et nyt mål nr. 6 til strukturpolitikken, som skal 
omfatte strukturforanstaltninger til fordel for de regioner, som er 
afhængige af fiskeri. Dets opgave skulle være at lette nødvendige 
omstruktureringer under hensyntagen til de økonomiske, regionale og 
sociale virkninger. Nogle af de pågældende områder er tilbagestående 
regioner (mål nr. 1), mens andre ikke er det. De områder, der er 
særligt afhængige af fiskeri, bør derfor defineres nærmere. De 
horisontale foranstaltninger bør ændres til at ledsage omstruk­
tureringer. 
3.2. Forbedring af interventionernes effektivitet og instrumenternes 
udvikling 
I dokument KOM(92) 2000 udpeges de områder, hvor det er nødvendigt at 
tilpasse de nugældende regler og procedurer. 
Disse tilpasninger skal omfatte styrkelse af partnerskabet, 
forenkling af beslutningsprocedurerne, øget evaluering, udvidelse af 
området for Fællesskabets intervention, øget differentiering af 
satserne for Fællesskabets deltagelse samt styrkelse af EF-
initiativernes rolle. 
Styrkelsen af partnerskabet er en vigtig forudsætning for 
forbedringen af systemet. Der er i løbet af de senere år blevet 
etableret et solidt grundlag for et effektivt samarbejde mellem 
Kommissionen og de nationale, regionale eller lokale myndigheder. Det 
- 41 
drejer sig nu om at uddybe og udvide disse forbindelser i lyset af en 
ny ansvarsfordeling. Under alle omstændigheder er det vigtigt, at de 
regionale og lokale myndigheder i højere grad inddrages i udarbej­
delsen af planerne og gennemførelsen af foranstaltningerne. 
Arbejdsmarkedets parter skal i højere grad end tidligere inddrages i 
programmeringen. For øjeblikket spiller Kommissionen sin rolle fuldt 
ud i forbindelse med alle aspekter af programmeringen, gennemførelsen 
og tilsynet med Fællesskabets interventioner. I fremtiden bør 
Kommissionen i medfør af subsidiaritetsprincippet i højere grad 
koncentrere sig om de opgaver, der specielt påhviler den. Den bør 
indskrænke sin deltagelse i den detaljerede gennemførelse og 
parallelt hermed øge sin indsats i forbindelse med opstilling af 
strategier og retningslinjer, evaluering, tilsyn og kontrol. 
For at imødekomme det behov for at forenkle procedurerne i de 
tilfælde, hvor de er unødvendigt komplicerede og tunge, der både 
føles af medlemsstaterne og af Kommissionen selv, må der ske 
ændringer i definitionen og gennemførelsen af EF-interventionen. 
Styrkelsen af programmeringen indebærer, at de nationale, regionale 
og lokale myndigheder råder over tilstrækkelig tid og tilstrækkelige 
ressourcer til at udarbejde udviklingsplanen. Med henblik herpå skal 
Kommissionen stille den fornødne tekniske bistand til rådighed. 
Kommissionens bidrag skal bygge på dels resultaterne af evalueringen, 
dels de prioriteter, den har opstillet i sin egen politik på de 
forskellige områder. EF-interventionen fastlægges dernæst som led i 
partnerskabet og under hensyntagen til de forskellige situationer og 
disponible beløb. De tre nuværende faser i programmeringsproceduren 
(planen, fællesskabsstøtterammen, de operationelle programmer) skal 
indskrænkes til to. De nærmere bestemmelser vedrørende gennemførelsen 
af interventionerne, herunder en detaljeret fastlæggelse af disse, 
skal tilpasses de forskellige situationer for at sikre den fornødne 
fleksibilitet. Der skal ligeledes fastlægges regler for tilpasning af 
programmeringen for at tage hensyn til interventionernes faktiske 
forløb. 
De administrative opgaver i forbindelse med Kommissionens 
beslutninger vedrørende hver enkelt intervention skal begrænses. 
Derimod kan der opnås større effektivitet, hvis Kommissionens rolle 
øges i forbindelse med evaluering og tilsyn. Den grundigere 
forberedelse af interventionerne ventes at gøre det muligt at 
foretage en nøjere præcision af de forventede resultater. De allerede 
eksisterende evalueringsstrukturer skal styrkes: aktiv deltagelse i 
42 -
fastlæggelse af strategier for udvikling og omstilling forudsætter en 
grundig forudgiende evaluering. Evalueringer i bestemte sektorer 
eller på særlige områder skal gøre det muligt at forberede EF-
interventionerne på visse områder bedre. Evalueringen skal bl.a. gøre 
det muligt at udpege de indikatorer, der kan medvirke til at vurdere 
foranstaltningernes forløb og virkning. Det er også nødvendigt at 
styrke de pågældende medlemsstaters evalueringskapacitet. Den 
eksisterende kapacitet i EF med hensyn til evaluering bør samles og 
struktureres på grundlag af erfaringerne. 
Nødvendigheden af større fleksibilitet i forvaltningen af struktur­
fondene understreges i den protokol om samhørighed, der er knyttet 
til Traktaten. Det understreges ligeledes, at det nuværende systems 
mangel på fleksibilitet kan hindre en optimal allokering af 
ressourcerne og hæmme interventionernes nødvendige fleksibilitet og 
en optimal integrering af de foranstaltninger, der skal gennemføres 
for at nå hvert mål. 
I regionerne under mål nr. 1 kan EF-interventionen i de tilfælde, 
hvor mangler i disse sektorer udgør en hindring for udviklingen, 
omfatte foranstaltninger på områder som uddannelse og sundhed, der 
hidtil kun sjældent har modtaget EF-støtte. 
For at øge Fællesskabets kapacitet med hensyn til at imødekomme 
regionernes specifikke behov bør satserne for EF-interventionen 
differentieres under hensyntagen til den økonomiske kapacitet i den 
organisation, der har ansvaret for foranstaltningens gennemførelse, 
den pågældende medlemsstats budgetsituation samt mulighederne for at 
opnå indtægter i forbindelse med de pågældende foranstaltninger. I 
regionerne under mål nr. 1 kan satserne for Fællesskabets interven­
tion øges i forhold til satserne i de nuværende fællesskabsstøtte­
rammer, således at Fællesskabets bidrag kan hæves uden tilsvarende 
forøgelse af de nationale bidrag, og således at Fællesskabets 
intervention i højere grad kan koncentreres om prioriterede felter 
inden for på forhånd fastlagte økonomiske rammer. 
De programmer, der iværksættes på EF-initiativ, skal spille en 
styrket rolle og være mere effektive. Iværksættelse af sådanne pro­
grammer skal være berettiget i henhold til subsidiaritetsprincippet: 
Kommissionens initiativ skal som forudsætning have stordriftsfordele 
eller opnåelse af mål, der bedre kan realiseres på EF-niveau. Denne 
43 -
indsats skal omfatte områder, der er knyttet til strukturpolitikkens 
prioriterede mål, og som er af særlig interesse for Fællesskabet, men 
som ikke er omfattet eller kun er utilstrækkelig omfattet af de af 
medlemsstaterne opstillede udviklingsplaner. Et beløb af størrelses­
ordenen 15% af strukturfondenes ressourcer afsættes til disse 
foranstaltninger. En sådan forøgelse kan til dels begrundes i behovet 
for at opretholde en reserve til imødekommelse af uforudsete behov. 
De erfaringer, der er gjort i de to sidste år, viser, at en sådan 
fleksibilitet er nødvendig. 
I den kommende tid foreslås det at udpege et mere begrænset antal 
initiativer, hvortil der skal afsættes tilstrækkelige ressourcer i 
forhold til målene, og som skal tilrettelægges omkring visse 
prioriterede temaer, således at der kan opnås en virkelig 
effektivitet og koncentration. Følgende retningslinjer skal lægges 
til grund for udarbejdelse og effektiv gennemførelse af disse 
initiativer: 
som det fremgår af de nugældende bestemmelser, kan disse 
initiativer omfatte virkningen og gennemførelsen af EF-politik på 
andre områder eller problemer, som er fælles for flere kategorier 
af regioner. Imødegåelse af forandringer inden for industrien kan 
også omfattes af disse initiativer. 
Der bør lægges vægt på EF-initiativernes overnationale karakter, 
f.eks. grænseregioner, interregionale og internationale sam­
arbejdsnet mellem økonomiske beslutningstagere og lokale og 
regionale organer og mere generelt udbredelse af teknologi, nye 
arbejdsmetoder og knowhow i hele EF. 
For at sikre større fleksibilitet skal disse initiativer ikke 
underkastes for strenge bindinger med hensyn til, hvilke områder 
der kan komme i betragtning i forbindelse med foranstaltninger, 
der finansieres i forbindelse med initiativerne. I behørigt 
begrundede tilfælde skal der være en vis frihed til ved hjælp af 
en særlig reserve, der oprettes til dette formål, at ændre den 
geografiske støtteberettigelse på grundlag af statistiske 
kriterier for således at imødekomme reelle behov, der opstår i 
forbindelse med programmeringen og herefter. 
4. Samhørighed, konvergens og vækst 
Der er en snæver sammenhæng mellem den konvergens, der er nødvendig 
for overgangen til tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union, 
unionens samhørighed og stabil og harmonisk økonomisk vækst i 
Fællesskabet. 
- 44 -
Virkeliggørelse af de konvergensmål, der er beskrevet i Maastricht­
traktaten, er ikke kun en forudsætning for overgang til tredje fase 
af Den Økonomiske og Monetære Union, men er også nødvendig for at 
sikre stabil vækst på længere sigt. Som det mere og mere klart 
fremgår, svækker fortsat uligevægt væksten og bringer også virkelig­
gørelsen af visse forudsætninger for konvergens i fare, f.eks. 
budgetligevægt, idet skattegrundlaget formindskes. Det er klart, at 
en konstant ekspansion vil gøre det lettere at opnå ligevægt i de 
offentlige finanser. 
Der består ligeledes en snæver sammenhæng mellem konvergens og 
samhørighed. Styrkelsen af samhørigheden mellem regioner og 
medlemsstater må ledsages af en styrkelse af strukturerne og 
udvidelse af mulighederne for tilpasning i de mindst gunstigt 
stillede lande. Dette mere solide økonomiske grundlag vil utvivlsomt 
lette opnåelse af konvergens, navnlig i priserne, ved at udvide 
produktionsgrundlaget, øge produktionsapparatets fleksibilitet og 
siledes opni ligevægt mellem udbud og efterspørgsel. 
Endvidere vil bestræbelserne pi at opni samhørighed direkte bidrage 
til udviklingen, og pi længere sigt vil de gøre det muligt for 
Fællesskabet at udnytte sine vækstmuligheder fuldt ud. Det siger sig 
selv, at perioder med stabil vækst vil gøre det lettere at mindske de 
økonomiske og sociale forskelle. 
Pi trods af denne snævre og positive forbindelse mellem konvergens, 
vækst og samhørighed kan der navnlig på kort sigt forekomme visse 
modsætninger mellem disse mål, som hænger sammen med den korte frist 
for overgangen til Den Økonomiske og Monetære Unions slutstadium og 
de meget forskellige situationer og muligheder i de pågældende 
medlemsstater og regioner. 
Det påhviler Fællesskabet at søge at opnå den nødvendige synergi­
virkning mellem Fællesskabets og medlemsstaternes indsats og at 
indføre den nødvendige smidighed i interventionerne, således at 
samhørighed, konvergens og vækst i Fællesskabet kan opnås 
sideløbende. Mere specielt må Fællesskabet sørge for, at 
formindskelsen af budgetunderskuddet ikke sker på bekostning af 
væksten, selv på kort sigt, og at fremskridtene mod samhørighed 
videreføres. 
Den politik, der føres af medlemsstaterne og på EF-niveau, skal 
tilvejebringe det nødvendige grundlag til sikring af en fortsat stærk 
vækst i BNP i faste priser uden inflationspres eller større intern og 
ekstern uligevægt. Hvis der skal opnås en hurtig økonomisk og social 
konvergens, påhviler hovedansvaret de mindst gunstigt stillede 
45 -
lande selv. Den senere tids udvikling har bekræftet, at en sund 
makroøkonomisk politik er af afgørende betydning for forbedring af 
vilkårene for intern vækst i disse lande (se tabel 1). Med hensyn til 
denne politiks instrumenter vil fastfrysningen af valutakurserne 
bevirke, at den nationale monetære politik opgives til fordel for en 
fælles politik, der bygger på prisstabilitet, og at medlemsstaterne 
opnår mindre frihed i deres budgetpolitik, selv om denne dog 
forbliver autonom. En dynamisk vækst på mellemlang sigt i de 
medlemsstater, der økonomisk set er stærkere, vil lette konvergensen. 
Der findes en meget snæver forbindelse mellem strukturfondenes 
interventioner og udviklingen i medlemsstaternes budgetter. Struktur­
fondene skal så vidt muligt gøre det lettere på én gang at opnå 
større stramhed og effektivitet, højere grad af konvergens og 
samhørighed i de pågældende medlemsstaters budgetpolitik. Dette er 
grunden til, at de eksisterende strukturfonde bør gøres mere 
fleksible, både med hensyn til de områder, hvortil der kan ydes 
støtte, og en differentiering af satserne for samfinansiering, og at 
der bør oprettes et nyt finansieringsinstrument til fremme af 
samhørigheden. Fleksibiliteten i anvendelsen af fondene må 
naturligvis ikke opnås på bekostning af princippet for tildelingen, 
dvs. at EF-støtte ikke må træde i stedet for de bestræbelser på 
tilpasning, der gøres på nationalt niveau. I betragtning af den 
makroøkonomiske betydning af fondenes intervention og deres vægt i 
medlemsstaternes budgetter er det endvidere nødvendigt at sørge for, 
at de finansielle overførsler indgår bedst muligt i den samlede 
konvergensstragtegi for den pågældende medlemsstats økonomi. 
Samhørighedsfonden 
Forbindelsen mellem de ugunstigt stillede medlemsstaters konvergens 
mod Den Økonomiske og Monetære Union og EF-støtten er særlig tydelig 
i forbindelse med den samhørighedsfond, Rådet skal oprette i medfør 
af Maastricht-aftalen. 
Som for de eksisterende strukturfonde skal samhørighedsfonden 
medvirke til at indskrænke de økonomiske og sociale uligheder i 
Fællesskabet. Den skal bidrage til de offentlige udgifter, der 
afholdes for at styrke strukturerne, og øge mulighederne for 
afbalanceret vækst i medlemsstater med strukturelle svagheder, der 
har finansielle vanskeligheder. Fonden vil således lette reel og 
nominel konvergens, der er en af forudsætningerne for at deltage i 
Den Økonomiske og Monetære Union. 
- 46 -
De potentielle modtagere er de medlemsstater, hvis BNI pr. indbygger 
er mindre end 90% af EF-gennemsnittet, og som har deres eget program 
for tilvejebringelse af økonomisk konvergens. Konvergensprogrammet 
vil udgøre rammen for udarbejdelsen af den samlede strukturindsats, 
der er nødvendig for integration i Den Økonomiske og Monetære Union, 
og hvortil Fællesskabet vil yde støtte. 
De programmer, der kan finansieres af samhørighedsfonden, skal 
omfatte transportinfrastrukturer i forbindelse med transeuropæiske 
net eller miljøinfrastrukturer. De skal tage udgangspunkt i EF-
beslutninger og bygge pi milsætningerne i EF-programmer vedrørende 
miljø og transeuropæiske net. Da samhørighedsfonden skal anvendes pi 
omrider, hvortil der kan ydes støtte fra strukturfondene, er det en 
pitrængende opgave at sikre si stor sammenhæng som muligt mellem de 
respektive fonde. 
Den anden betingelse for støtteberettigelse er, at Ridet pi forhind 
udarbejder et program for økonomisk konvergens, hvis iværksættelse 
fortsat skal overviges pi EF-plan som led i den multilaterale 
overvigning. 
I betragtning af behovet for si hurtigt som muligt at støtte de 
modtagende medlemsstaters konvergensbestræbelser bør samhørigheds­
fonden sættes i kraft i 1993 med et irligt begyndelsesbudget pi 1 500 
mio. ECU, der gradvis øges til 2 500 mio. ECU i 1997. 
Den andel, der finansieres af Fællesskabet, kan være stor (85-90%), 
og der skal ydes relativt store forskud pi de irlige beløb. 
B I L A G 
Kapitel 1 s. 1 - 17 
+ tabel 1-17 
+ figur 1-3 
Kapitel 2 s. 18-29 
+ sammenfattende tabel 
+ tabel 1-8 
Kapitel 3 
tabel 1 
4> 
TABEL 
Bruttonational: løbende pr-iser pr. irdbygge 
;KKS EUR 12; EUR 12 = 100) 
0* KO Gft IRL NL UK 
Kilde: Statistisk bilag til Ejropas Økonomi, nov. 1991, Kommissionens tjenestegrene EUR12 
I960 
1961 
1962 
1963 
1964 
1965 
1966 
196 7 
1968 
1969 
1970 
1971 
1972 
1973 
1974 
1975 
1976 
1977 
19 78 
1979 
1980 
1981 
1982 
1963 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 95.4 
95.4 
96.5 
96.5 
97.5 
96 . 7 
96. 1 
96.5 
95.7 
96.7 
98.9 
99. 9 
101 . 1 
101.2 
103.5 
103.1 
104.2 
101. 9 
101.8 
100.8 
104.1 
103.2 
104.1 
103.0 
103.0 
101.6 
100.6 
100. 1 
100.9 
101.3 
102.6 
103.0 
103.4 118.2 
119. 0 
121. C 
116 . 6 
12C.6 
12C . 9 
119.5 
119. 1 
11 / . / 
118.2 
115.2 
114. 7 
115.9 
112 . 1 
11c. 0 
uc.s 112.4 
111.0 
109. 3 
109.4 
107.8 
107.2 
109.8 
111.1 
113.6 
115.8 
117.0 
114.2 
110.7 
108.8 
108.2 
109.0 
110.2 117.9 
116 . -> 
116.2 
114.2 
115.C 
116 . 0 
114. 7 
*. A. *- . <. 
111.8 
113.0 
113.2 
112.6 
112.6 
111.1 
109. 7 
109.9 
111.5 
112.2 
112.4 
113.5 
113.6 
113.6 
112.5 
113.0 
114.2 
114.2 
114.0 
112.9 
112.2 
111.7 
112.8 
114.2 
113.6 38.6 
40.7 
29.6 
42.0 
43.2 
45.5 
46 .4 
47.1 
47.8 
49.8 
51.6 
53.7 
56.1 
56.8 
53.7 
57.3 
57.6 
57.2 
58.6 
58.2 
58.1 
57.8 
57.3 
56.4 
56.4 
56.7 
55.9 
•54.2 
54.3 
54.1 
52.6 
52.5 
52.1 60.3 
63.8 
66. 7 
69.5 
69.6 
70.8 
72.7 
72.8 
73.4 
75.3 
74.7 
75.6 
78.1 
79.0 
81.2 
81.9 
80.1 
79.5 
77.6 
74.5 
74.2 
73.4 
73.5 
73.4 
72.8 
72.5 
72.8 
74.7 
75.7 
76.9 
77.8 
79.0 
79.9 105.8 
105.7 
106.8 
106.7 
107.0 
107.4 
108.7 
109.8 
108.6 
109.5 
110.4 
111.9 
111.4 
110.4 
111.1 
111.8 
111.4 
111.9 
112.1 
111.7 
111.6 
112.6 
113.9 
112.6 
111.5 
110.6 
110.1 
108.9 
108.4 
108.6 
108.6 
108.7 
108.8 60.8 
61.3 
60.8 
61.1 
60.2 
59.0 
57.6 
59.0 
60.7 
60.8 
59.5 
59.6 
60.2 
58.9 
S9.S 
62.7 
60.0 
62.4 
64.2 
63.2 
64.0 
65.4 
65.8 
64.3 
65.2 
65.2 
63.4 
64.5 
64.7 
67.0 
69.0 
68.9 
68.9 66.5 
89.0 
90.6 
91.7 
89.2 
68.4 
90.2 
93.5 
94.6 
94.7 
95.4 
94.0 
92.5 
93.3 
96.3 
94.6 
96.1 
96.5 
97.0 
99.4 
102.5 
103.5 
103.0 
102.3 
102.9 
103.1 
103.0 
103.2 
103.5 
103.6 
103.1 
103.1 
103.2 158.5 
150.5 
141.5 
138.1 
140.9 
136.3 
132.8 
132.0 
132.4 
140.4 
141.4 
130.8 
133.6 
141.9 
152.8 
126.7 
125.7 
119.1 
119.4 
118.6 
118.5 
117.1 
118.7 
118.3 
120.7 
122.4 
126.2 
123.1 
124.4 
129.7 
125.6 
127.8 
130.0 118.6 
115.4 
114.1 
112.6 
114.8 
115.2 
113.2 
114.6 
115.4 
115.3 
115.8 
116.4 
114.9 
112.1 
115.0 
115.5 
115.4 
114.4 
112.4 
111.8 
110.9 
109.7 
106.9 
106.5 
107.1 
107.0 
106.0 
_, 103.4 
101.7 
102.2 
103.1 
103.9 
102.7 38.7 
39.0 
40.2 
40.8 
41.5 
43.2 
43.6 
45.8 
47.7 
47.0 
48.9 
51.2 
53.5 
56.4 
55.4 
52.2 
52.3 
53.1 
52.8 
S3. 6 
55.0 
55.6 
56.0 
54.7 
52.1 
52.0 
52.5 
53.6 
53.7 
54.9 
55.7 
56.3 
56.3 128. 6 
125 . 9 
121.6 
121.2 
121.0 
119.1 
117. 0 
115.8 
114.6 
110. 6 
108.5 
107. 5 
107.C 
108.5 
105.2 
105. 9 
104. 2 
104.0 
104. 9 
104.5 
101.1 
100.0 
101.2 
102.4 
103.2 
104.2 
105.4 
107. 2 
108.0 
106.9 
105.1 
102.1 
102.1 100.0 
100. C 
100. 0 
100. C 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
10C.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
<~X3 NEL: Henvisningen til BNP ka* medføre en overdrivelse, for så vidt overførsler af indkomstertil udlarce: kan have 
oversteget den maksimale vækst i BNP. 
TABEL 1A 
Bruttcrationalp'cdukt i markedspriser pr. indbygger 
1980 
1981 
1982 
1983 
1984 
1985 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 B 
103.2 
102.5 
102.9 
101.8 
102.0 
100.3 
99.5 
99.4 
100.1 
100.3 
101.3 
102.0 
102.4 
102.7 DX 
105.0 
104.0 
106.0 
107.5 
109.2 
111.3 
112.5 
110.1 
107.0 
104.7 
104.1 
105.4 
107.1 
108.8 WD 
114.0 
114.3 
112.9 
113.7 
115.5 
115.5 
115.1 
114.0 
113.4 
113.3 
114.3 
115.8 
114.7 
113.2 GX 
60.0 
59.5 
58.8 
57.1 
56.6 
56.5 
55.4 
53.8 
54.1 
53.7 
52.6 
52.2 
51.8 
51.6 £ 
73.5 
72.5 
72.7 
72.4 
' 71.9 
71.9 
72.4 
74.3 
75.2 
76.5 
77.4 
78.7 
79.6 
80.4 F 
112.0 
113.1 
114.4 
112.7 
111.3 
110.4 
110.0 
109.0 
108.6 
108.7 
108.7 
108.9 
109.0 
109.1 IXL 
61.5 
62.6 
61.5 
59.3 
58.9 
58.2 
56.9 
58.4 
57.2 
58.6 
61.7 
61.8 
61.5 
61.6 1 
102.6 
103.2 
102.7 
102.0 
102.6 
102.7 
102.5 
102.9 
103.2 
103.0 
102.2 
102.3 
102.3 
102.6 L 
143.9 
148.2 
164.9 
168.3 
169.4 
173.3 
173.7 
166.5 
168.5 
175.5 
169.5 
170.6 
171.2 
173.1 NL 
110.6 
109.5 
107.2 
107.0 
107.3 
107.6 
106.0 
103.6 
101.7 
102.2 
103.2 
104.1 
103.0 
102.3 KKS Ewr. 
P . 
53.5 
53.4 
53.0 
51.9 
49.0 
49.3 
50.8 
S2.4 
52.7 
54.0 
55.5 
56.4 
56.5 
56.4 l, £•;*;<*. 
'JK 
101 . 1 
100.4 
101.5 
104.3 
104.0 
104. 3 
106 . 1 
107.* 
1C3.0 
107 0 
10 5.3 
101.5 
102.3 
102. ? * IOC 
t-JH.12 
100.0 
100.0 
100.0 
100 .0 
100.0 
100.0 
100 .0 
100.0 
100.0 
100.c 
100.0 
100.0 
100.0 
100.0 
Kilde: Eurostat 
S\ -\ 
BNP pr. indbygg; •erle-sstaterne, 1980 - 1990 
(i KKS, EUR 12 = 100) 
Hedlens-
siat 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
P 
UK 
EUR 3C) 
EUR 9(2) 
Forskel(3) 1930 
110.9 : 
90.6 
106.6 
63.4 
94.0 • 
110.3 ! 
75.4 
104.9 
110,1 ; 
130.7 ; 
52.9 • 
89.6 ; 
60.3 
102.9 
14.4 1981 
110.3 
39.3 
106.0 
59.6 
94.9 
110,7 
"7.5 
104.5 
106.3 
130.0 
52,5 
90.8 
53.3 
103.1 
14.6 1982 
111,5 
90,5 
105,3 
59,3 
95,3 
111,1 
77,9 
102,4 
107,5 
129,1 
53,7 
92,5 
59,3 
103,1 
14.1 1983 
110,6 
90,4 
106,1 
57,6 
95,3 
109,9 
77,5 . 
100,6 
106.1 
130,5 
53,0 
94,8 
58.2 
103,1 
14,1 1984 
110,6 
90.7 
106,6 
57,7 
97,1 
110,1 
80.6 
100,9 
107,1 
131,6 
51,6 
92.9 
58.0 
103.1 
,4'J 1985 
108,8 
90,6 
106,0 
57,8 
98,3 
110,3 
82,6 
100.8 
107,9 
130,5 
52.1 
93.1 
58.4 
103,1 
14.1 1986 
107,9 
89,5 
105,4 
57,1 
98.0 
110,5 
80.7 
100.7 
107,6 
128,1 
54,7 
94.2 
59.1 
103.0 
!3.6 1987 
107,7 
86,8 
104,8 
56,8 
96.6 
110.5 
83.5 
101,5 
103,0 
125,7 
56.5 
95, 
60.1 
102,9 
13., 
• 1988 
108.3 
84,7 
105,7 
57,1 
96,4 
111,1 
83,7 
101,7 
102,3 
124,8 
57,5 
93,8 
60,7 
102.3 
13.2 1989 
109.9 : 
84,6 ; 
105,8 ; 
57,3 ; 
96.0 i 
111.3 : 
86.0 : 
102.2 : 
102.4 \ 
125.5 ' 
58.6 
92.6 
61.5 
102.7 
13.3 1990 
110,4 
34.3 
- 106.3 
56.r 
95.3 
111.4 
37.1 
102.7 
102.6 
126.1 
59.3 
91.T 
6i .7 
102.7 
'• 3.5 
Kilde: Fjerde Pericdiske Beretning, 1991, Statistiske bilag, s. 82, Kommissionens tjenestegrene 
(1) 3R, IRL, P 
(2) Øvrige 
(3) Vejet standardafvigeise i 
i 
t> 
- 3 -
TABEL 3 
forskelle i BNP pr. indbygger i Fsl lesskabets regioner 1980 - 1988 
(i KKS, EUR 12 100) 
Gennemsnit for de 10 
svaqeste reqioner 
Gennemsnit for de 10 
staerkeste regioner 
Gennemsnit for de 25 
svageste regioner 
Gennemsnit. for de 25 
staerkeste regioner 
Forskel(2) 1980 1981 1982 
4 7 46 46 
145 146 147 
57 57 56 
135 136 136 
26 1 26.5 26 8 1986 
45 
151 
55 
118 
279 1987 
45 
151 
56 
117 
27 5 1988 \<\fr\ 
45 ^ X 
151 >5\ 
56 «J \ 
11/ >\* 
27 5 31, °> 
(1) NUTS 2: OQ, Agorerne og Madeira ikke medregnet af dataarsager 
(2) Vejet standardafvigelse 
Kilde: Fjerde Periodiske Beretning, 1991, Statistiske bilag, s. 87, 
Kommissionens tjenestegrene 
TABEL 4 
orskelle i reqionale arbejdsUshedsprocenter 1983 - 1990 
ArbejdsUshedsprocenter 
FUH 12 
Gennemsni t 25 h0jeste 
Gennemsnit 25 laveste 
forskel 1983 
9.6 
18.3 
5.3 
13.0 1984 
10.6 
21.0 
5.4 
15.7 1985 
10.7 
22.7 
5.2 
17.5 1986 
10.7 
22.2 
4.5 
17.8 1987 
10,5 
21.6 
4.3 
17,4 1988 
9.9 
20.6 
3.9 
16.7 1989 
9.0 
19,3 
1.2 
16.1 1990 
8.3 
17.8 
3.1 
14.7 
Kilde: I ierde Periodiske Beretning, 1991, Statistiske bilag, s. 89. 
i1 
TABEL 5 
Ncagleindikatorer for beskaeftigelsen i Faellesskabet 
I ALT 
Befolkning i ait (gennemsnit) 
Befolkning i arbejdsdygtig aider (14-64 âr)(gennemsnit) 
Beskaef tigelse i ait 
Forhold beskaeftigelse/befolkning i arbejdsdygtig alder(V) 
Arbejdeloshed i ait 
Arbejdsl0shedsprocent (%) 
Arbejdsl0shed hos unge (14-24 âr)(%) 
Beska-f tigel ne i landbruget 
Beskaef tigelse i induBtrien 
Beskaef tigelse i servicef agene 
Andel af beskaef t igel se i landbruget (%) 
Andel al beskaef tigelse i industrien ( \ ) 
Andel af. beskaef t igelse i servicef agene (%) 1965 
293,2 
188,0 
122,6 
65,2 
2,6 
2,1 
20,1 
49,5 
53,1 
16,4 
40,4 
43,3 1975 
312,4 
198,1 
124,3 
62,8 
5,3 
4,1 
13,9 
48;3 
62,2 
11,2 
38,8 
50,0 (mio. 
1965 
321,9 
215,4 
125,3 
58,1 
14,9 " 
10,8 
23,1 
10,4 
41,1 
73,8 
8,3 
32.8 
58,9 ) 
1988 
324,6 
222,3 
130,6 
59,8 
13,9 
9,7 
19,6 
9,4 
41,5 
79,6 
7,2 
31,8 
60,9 1989 
326,1 
223,8 
132,6 
" 59,2 
. 12,7 
8,9 
17.3 
9,0 
42,1 
81,5 
6,8 
31,8 
61,4 1990 
328,6 
-225,4 
134,7 
59,8 
12,0 
8,4 
16,0 
8,6 
42,7 
83,4 
6,4 
31,7 
61,9 
Befolkning i ait (gennemsnit) 
Beskaef tigelse i ait 
Arbejdsl0shed i ait 
Arbe jdsl.0shedsprocent (V) 
Arbe;jdsl0shed hoe unge (14-24 âr) (V) 
Beskaef tigelse i landbruget 
Benk<rf t i gel se i industrien 
Beskaef t. igel uc i servicef agene 
Andel af beskaef tigel se i landbruget (%) 
Andel af beskaef tigelse i industrien (%) 
Andel af beskaef tigelse i servicef agene (%) .42,3 
83,0 
13,3 
38,0 
31,6 
16,0 
45,8 
38,0 152,0 
81,9 
3,3 
9,1 
37,1 
35,7 
11,1 
45,3 
43,6 156,5 
78,7 
8,0 
9,4 
21,5 
6,8 
31,6 
40,5 
8,6 
40,2 
51,5 158,0 
80,2 
6,8 
7,8 
17,3 
6,1 
31.6 
42,5 
7,6 
39,4 
53,0 158,8 
81,3 
6,0 
7,0 
14,9 
5,9 
32,3 
43,2 
7,3 
39,7 
53,1 160,0 
82,2 
5,6 
6,5 
13,9 
KVINUKK 
Befolkning i ait (gennemsnit) 
Besk.i-1 t i <)«•! se; i ait 
Ai be jds l «slied i ait 
Ai be jds 1 Miiliedspi ocent ( t ) 
Ai be jds 1 0shed hos unge (1.4-24 âr ) (%) 
Benkaeftigel.se i landbruget 
Beskaef t igelse i industriel» 
liesk.rl t i <|e 1 se l lier V i <•'• t agene 
Andel ,i 1 beskcrl t igelse i 1 rjndhr uget ( \ ) 
Andel al be:sk<ctt igelse i industriel! (\) 
Ande;l al beskaef t igelse i servicef agene (V) 150,9 
39,6 
6,8 
11,6 
21,:, 
17,2 
29,0 
54,2 160,4 
42,5 
2,3 
4,8 
1U 
26,5 
11,3 
26,4 
62,4 165,4 
46,6 
6,9 
13.0 
25,1 
3,6 
9.5 
33,6 
7,8 
20,4 
71.9 166,6 
50,4 
7,1 
12,6 
22,3 
3,3 
9,9 
37,1 
6,6 
19,8 
73,7 167,3 
51,3 
6,7 
11.7 
20,0 
3,1 
9,8 
38,3 
6.1 
19,2 
74,7 168,6 
52,6. 
6,4 
11,1 
18,3 
Kilde: Beskaef t i gelse i Europa, 1991, e. 41 
TABEL 6 
Oplysninger o* aroejcslzshed i Fsllesskabet (x 1 OOC; 
MEDLEMS- SAMLET ARBEJDS- i LANGTIDS-ARBEJDS-! ARBEJDSLØSHED !ARBEJDSLØSHED J 
STAT LØSHED I LØSHED (l) } HOS UNGE 1HOS KVINDER i 
e 
DK ! 1985 
449 
215 1990 
283 
242 1985 
227 
53 1990 
155 
58 1985 
150 
68 
i 1990 
71 
64 1985 
267 
119 1990 
175 
119 
c 
GR 
* 
I 
i F 
I ! IRL 
i 
i ' 
, L 
: NL 
; P 
': UK 
I alt 1932 
30* 
2436 
234 
2154 
5 
-601 
' 
3151 1491 
281 
2426 
2259 
186 
2313 
3 
526 
229 
2008 
12247 732 
77 
708 
98 
541 
0.7 
251 
1085 618 
78 
778 
727 
91 
785 
0.7 
202 
62 
553 
4102 5*8 
129 232 
128 
| 950 
i 
1012 
87 
1313 
2 
2C2 
1156 672 
59 
1151 
1 
156 
103 
618 
4204 945 
162 763 
174 
| 1268 
i 
1281 
79 
1207 
2 
247 
1248 1286 
67 
1354 
1 
291 
137 
821 
6457 I 
I 
Kilde: EUROSTAT 
Udarbejdet af Kommissionens tjenestegrene 
(1) Over 25 ar; arbejdsløse i 12 måneder og derover 
(2) Sairlet arbejdsløshed for unge under 25 Ir 
- 6 -
TABEL 7 
Udgifter til forskning og udvikling 
pr. indbygger (EUR 12 = 100) 1989 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grskenland 
Spanien 
Frankrig 
Ir land 
Ital ien 
Nederlandene 
Portugal 
Det For'. Kongerige BNP 
102 
108 
113 
54 
76 
109 
66 
105 
103 
55 
104 (1) 
79* 
86 
167 
13 
28 
131 
27* 
69 
110* 
13* 
114* (2) 
90 
73 
187 
4 
26 
121 
23* 
61* 
104* 
5* 
116* 
(1) Interne bruttoudgifter FSU 
(2) Udgifter for F&U-virksomheder 
ekskl. Luxembourg 
*: tal 1988 
Kilde: BNP - Kommissionens tjenestegrene, Statistiske bilag til 
Europas økonomi, november 1991 
Udarbejdet af Kommissionens tjenestegrene 
J <1 
- 7 
TABEL 8 
Indikatorer for infrastrukturressourcer 
EF7 
IRL 
GR 
SP 
P Transport 
100.0 
57. 7 
32.0 
56.8 
41 . 7 Kommunikat 
100.0 
50.5 
7S.6 
56.7 
27.8 ion Energi 
100.0 
46.5 
22.1 
37.1 
35.5 I alt, inkl 
uddannelse 
100.0 
66.5 
43.4 
60.5 
35. 3 
EF7 : FRG, F, B, NL, L, UK, DK 
(de syv mest udviklede medlemsstater) 
Kilde: 1985 data from BIEHL £ Colloborators, Study on Infrastructural 
Endowments, Infrastructural Financing and the Regional 
Development, 1986 
s s 
8 -
TABEL 9 
LANDBRUGETS ANDEL I BNP 
(NVT/BNP) 
1904 *989 
LUR 12 .3,9 3» i 
Belgien 2,7 2-4 
Danmark 5,5 4-2 
Tyskland 2,0 -l«-7 
Grækenland 16,8 16,5 
Spanien 5,7 4,7 
Frankrig 4,0 3'3 
Irland 11,8 10,5 
Italien g ^ 4,0 
Luxembourg 2;7 2,4 
Nederlandene 4,5 4,6 
Det Forenede Kongerige sr5 5,5 
2,2 1.5 
Kilde: Rapport om Landbrugets Stilling i Fællesskabet 
1986 f 1991, Kommissionens tjenestegrene 
\'é 
TABEL 10 
BESKÆFTIGELSE INDEN FOR LANDBRUG, SKOVBRUG, JAGT OG FISKERI 
1 000 personer 
1985 
1 
Rtm 12 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grækenland 
Spanien 
Frankrig 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portugal 
Det Forenede Kongerige 10.373 (8,G) 
105 (2,9) 
182 (7,1) 
1.390 (5,6) 
1.037 (28,9) 
1.766 (16,9) 
1.582 (7,6) 
169 (16,0) 
2.296 (11,2) 
7 (4,3) 
250 (4,9) 
969 (23,9) 
620 (2,6) 1990 
1 
8.69 2 (6,6) 
101 (2,8) 
158 (6,O) 
961 (3,4) 
930 (25,3) 
1.486 (11,8) 
1.325 (6,1) 
167 (15,0) 
1.895 (9,0) 
6 (3,3) 
289 (4,6) 
795 (17,8) 
569 (2,2) 
Kilde: landbrugets Stilling i Fæl lesskabet 
1) Den civile erhvervsaktive befolknings andel (%) 
\> 
10 -
Tabel 11 
Betingelser for regional konvergens i 
økonomisk vækst Ændring i indekset for BNP perl Tidsrum (år) 
capit (EUR 12 = 100) . 10 15 20 
Fra 
A 
50 
50 
70 Til 
B 
70 
90 
90 Pakravet regional vækstafvigelse i 
forhold til EF-gennemsnittet(1) 
3.5 
6 6,5 
2.5 2.25 
4-4.5 
1,75 1.75 
3 
1,25 
Tabel-12 
Tendenser o (1) Sådanne beregninger kan laves efter følgende formel (Gr - G) = 
(1 + G) x (yB/A - 1), hvor Gr og G er vækstraterne i regionen og 
Fællesskabet, A er indekset for regionens BNP pr. capita (EUR12 = 
100) ved tidsrummet t's begyndelse og B det tilsvarende indeks 
ved dets slutning. Tabellen læses saledes. For at en region med 
et indeks for BNP pr. capita pa halvdelen af fællesskabsgennem­
snittet (50) kan nå op på 70 i løbet af 10 år, skal regionens 
vakst per capita \isre 3 1/2 point større end Fallesskabets gen­
nemsnitlige vakst. Gar man ud fra, at EF's vækst per capita er 
på 2% p.a. i dette tidsrum, skal regionens vakst være pa 2 + 3 1/2 
5 1/2 p.a. 
g forskelle i BNP og BNP per capita i medlemsstaterne i 1980'erne 
Land 
GR 
E 
IRL 
P 
I alt (EUR 4) 
0vrige <EUR 8> 
EUR 12 hYlig v 
1982-1985 
1,6 
1.8 
1.5 
0,9 
1,9 
1.8 
1.8 1986-1990 
1.8 
4.5 
3.7 
4.5 
4.2 
3,0 
3.1 1986 
0,8 
3,3 
-0,3 
4,1 
2,9 
2,6 
2,6 BNP 
1987 
-0,1 
5.5 
4.9 
5,3 
4.8 
2;6 
2.9 1988 
4,0 
5,0 
3,7 
3,9 
4,7 
3,7 
3,8 1989 
2,9 
4,9 
5,7 
5.4 
4,8 
3,2 
3.4 1990 
1.6 
3,8 
4,6 
4,0 
3,6 
2,9 
3,0 Befolk­
ningstil­
vækst 
1986-1990 
0,3 
0,4 
0.1 
0.3 
0,3 
0.3 
0,3 BNP per capita 
(EUR 12 - 100) 
1986 
56 
72 
63 
53 
66 
108 
100 1990 
53 
77 
65 
56 
69 
107 
100 
Tabel 13 
Betingelser 
beskæftigel for regional konvergens i øget 
se Ændring i arbejdsløs­
hedsprocenter {%) 
Fra Til 
A B 
20 
20 15 
10 ' Lds_r Lun_{_ar-, 
10 15 
Påkrævet forøgelse af beskæftigelsen 
(% om året) (l) 
2,25 
3,5 1.5 
2.25 
(l) Sådanne beregninger kan laves efter følgende forme 
GI) x\/(l - B)/(1-A) - 1, hvor Ge er væksten i bes 
A er arbejdsløshedsprocenten før og B arbejdsløshe 
efter tidsrummet t, og GI er væksten i arbejdsstyr 
tages at \jxre pa_j_% ^.a^J 1,5 
1,75 
1 Ge = (1 + 
kæftigelsen, 
dsprocenten 
ken (der an-
Kilde. Fjerde Periodiske Beretning, 1991, Statistiske bilag, s. 93 
-i v 
- 11 -
TABEL 14 
Investering sindikatorer for EUR 4 
(gennemsnit 1989-1991 ) 
GR 
E 
1RL 
P Afkast af 
fast kapital* 
7.8 
9.7. 
8.0 
7.6 Fast brutt 
privat 
15.8 
19.6 
16.3 
23.2 oinvestering 
offentlig 
3.1 
4.6 
1.9 
3.0 er 
i alt 
18.9 
24.2 
18.1 
26.2 Nettovakst 
af 
kapitalvardi 
2.0 
3.5 
2,4 
3.8 Kap 
pr. 
erh' italvardi 
vervsaktiv 
58.5 
78.2 
81.6 
51.9 
EUR1?. 5.3 17.8 2.8 20.6 1.6 107.5 
* Udtrykt ved: 0konomiens bruttodriftsoverskud 
kapitalvardi 
Kilde/Udarbejdelse : Kommissionens tjenestegrene 
COHES / CHAP 1 
Si 
- 12 
TABEL 15 
Udvælgelse af indikatorer for visse regioners afhængighed 
af fiskeriet 
Medlemsstat Valgt <- - - indikatorer - - -> 
& indikatorer region national lokal 
DK Bornholm 
arbejdspladser i sektoren/erhvervsaktiv befolkning 0,5% 7,0% 
arbejdspladser i forarbejdningsvirksomheder 8% 
værdi af landinger 11% 
flåde (sum af antal, BRT og kW) 10% 
udvikling i flåden 1984-1989: 
- i tons - 1% + 42% 
- i motorkraft 0% + 9% 
E Galicia 
antal fiskere 39% 
arbejdspladser i sektoren/erhvervsaktiv befolkning 0,6% 2,9% 
flåde: fartøjer 46,8% 
flåde: BRT 45,4% 
flåde: kW 36,3% 
F Bretagne 
arbejdspladser i sektoren/erhvervsaktiv befolkning 0,08% 0,73% 
værdi af landinger 42% 
Azorerne 
arbejdspladser i sektoren/erhvervsaktiv befolkning 0,8% 5,3% 
værdi af landinger 7% 
flåde: fartøjer 11,7% 
flåde: BRT 8,5% 
flåde: kW 9,3% 
UK Skotland 
befolkning i alt 9% 
antal fiskere i alt 39% 
værdi af landinger 775 
UK Shetlands 
sektorens samlede bidrag til husholdningernes indkomst 16,5% 
sektorens andel i regionens 
eksport (ekskl. jordolieprodukter) 68,3% 
Kilde: forskellige kilder, bl.a. medlemsstaterne 
Udarbejdelse: Kommissionens tjenestegrene 
* forholdet lokal/national i %. ^O 
Tabei 15 
CAN^ST * 
FL&CE 
a~tai ~artsjer 
tonnage 
raotorkraft' 
forholc 3RT/£artzj 
forhold kW/fartaj 
LANDINGER 
vardi i mio. ECU 
i % af BNP 
ARBEJDSPLADSER 
antai i ait 
heraf deltidsbesk. 
i % af nat.arb .sty 
mand/fartej 
INDIKATORER 
intensitet BRT/mam 
intensitet kW/mand 
kapital ECU/BRT 
kapital ECU/kW 
arbejde ECU/mand -
FORARBEJDNING -ke 
i 
virksomheder 
arbejdspladser 
produktion mio. ECU 
AKVAKULTUR 
arbejdspladser 
vardi mio. ECU 
Kilder; forskelligi e kild 3 
0 
2/a 
c/a 
d 
e 
e/a 
b/e 
c/e 
d/b 
d/c 
d/e 
9 
h 
' 
er, 
Udarbejdelse: Kommissionens 
Noter: 
linje land 
alle D 
d undt. P+E 
d E+P 
d DK 
d IRL , 
e F 
f+g B 
f+g NL 
d+j D bemær knin 
med undta 
landinger 
landinger 
heraf 
nec un 
overs 
1987 
1988 
inkl. 25% 
dtag 
lag 
de • 3 
205 
25.-45 
78.450 
124 
383 
. 78 
0,057 
1.271 
363 
0,033 
6,2 
20,0 
61,7 
3.065 
994 
61.369 
82 
1.182 
253,5 
191 
5, 1 0K 
2.921 
122.265 
521 .150 
42 
178 
454 
0,487 
7.323 
0,256 
2,5 
^,7 
71,2 
3.713 
871 
61.996 
419 
13.492 
789,4 
625 
87,4 D 
591 
47.900 
127.300 
81 
216 
138 
0,013 
1.895 
3.007 
3,2 
25,3 
67,4 
2.881 
1.080 
72.823 
172 
23.683 
1 .100,8 
14.026 
'17,8 
bl.a. EUROSTAT, medlemsstater 
tjeneste 
ger 
gelse af 
fra nat 
fra nat 
i værdi 
else af 
fem nye i grene 
de fern nye de 
ionale farteje Istater 
r i ind' 
ionale fartejer i ind' 
(74% i mangde Vigtigste cpl 
"£l 
21.394 
129.729 
576.288 
6 
26 
504 
1,023 
40.164 
12.050 
1,012 
1,8 
3,2 
14,3 
3.885 
' ' 875 
12;549 
< 100 
2.500 
67,8 
1 .200 
22,9 
, OECD og und 
(undt. linje ysninger -- ris<erisekt 
20.759 10.361 
619.329 205.303 
1.951.296 '.145.993 
30 20 
94 in 
1.764 943 
0,518 0,109 
89.074 18.000 
0,600 0,075 
<>,3 1,7 
7,0 11,4 
21,9 63.7 
2.848 4.593 
904 823 
19.804 52.389 
396 250 
14.740 6.000 
1.254,6 1.043,6 
3.336 22.149 
200,8 333,5 
ers0gelser foretaget af 
b) 
en- og udenlandske havne 
enlandske havne 
) til industriel anvendelse (mei og fiskeol: 
0sters, muslinge-- og 
delstater laks ore- (1989) 
:RL 
1 .796 
55.322 
203.109 1 
31 
113 
111 
0,363 
7.900 
4.520 
0,606 
7, ! 
25,7 
1.988 
547 
14.051 
92 
3.400 
99,7 
2.017 
40,8 n.d. 
282.567 
.746.921 
n.d. 
n.d. 
1.252 
0,160 
n.d. 
n.d. 
n.d. 
n.d. 
n.d. 
n.d. 
4.431 
717 
n.d. 
251 
4.620 
455,8 
12.000 
278,8 
Kommissionen 
ie) >JL 
663 
n.d. 
-81.960 
n.d. 
72* 
n.d. 
n.d. 
3.311 
0,050 
5,2 
n.d. 
145,6 
n.d. 
n.d. 
n.d. 
454 
7.000 
322,9 
»4 3 
54,2 3 
"6.'95 
195.375 
500..90 
12 
31 
275 
0,670 
38.924 
3.31.2 
2,« 
12,9 
1.404 
549 
7.065 
191 
11.900 
312,2 
2.-CO 
5 7; j< 
3.233 
206.934 
1.155.212 
25 
139 
622 
0,083 
22.422 
5.137 
0,073 
2 7 
9.2 
51,5 
3.006 
538 
27.741 
880 
21.000 
1.712,6 
3.300 
205,7 I 
tt\ 
Tabel 1-
Beskaeftigelse, bruttoværditilvækist, indkomst og produktivitet i rnål 1-regionerne 
Region 
Fllada 
Espana 
Galicia 
Astunas 
CastiUa Leon 
CastiUa Mancr.a 
Extremadura 
Comm. Vaienc.ana 
\ndalucia 
\turcia 
Ceuta Y Meniia 
Cananas 
1 alt mal 1 
France 
Corse 
D.O.M.' 
I alt mal 1 
Ireland 
Italia 
Campania 
\b'-zzz: 
Mouse 
Pugiia 
Basiiicaia 
Calabria 
S .ciiia 
Sardegna 
I alt mal 1 
Portusal 
United Kingdom 
Northern [re.ar.i 
Gennemsn. for mal 1 
Gennemsn. for 
rvri?e reeioner 
EUR 12 Okononuens sektorstrukrur 
Sektorernes andel af den samlede 
beskæftigelse M986) 
Landbrug Industri 
28.5 j 26.2 
«.- ! 
21.2 I 35.7 
26.5 i 28.4 
25.9 i 31.6 
50.4 21.0 
13.0 1 36.3 i 
19 6 i 24.0 
'. S 4 ! 3 i .0 
• 1 
14.3 j 20.3 
23 9 ; 2".5 
6.4 | :7.9 
v.v j 20.4 
16.0 i 20.1 
lo.O | 29.6 
! 
.5 8 i 24.9 
'4 : ' 26 9 
25 7 : 22.2 
20.5 , 25.9 
22.5 ! 2" 2 
20.0 : 20.5 
'.3.6 ; 22.2 
13.0 i 24.7 
.7.8 24.2 
21.5 
4.6 
21.3 33.9 
28.9 
27.5 
1 
5.2 i 35.0 
8.: ! 33." Tjeneste­
ydelser 
54 9 
42 
45 
42 
-8 
20 
56 
50 3 
i 
2 
4 
4 
_ 
2 
o4.6 
48.0 
"5." 
"V. . 
"0.4 
53.9 
59 4 
: 7 :.' 
54.0 
53o 
50 3 
59 " 
59 2 
Ol. J 
53.0 
44.5 
63.6 
51.1 
59.3 
, 57." Procentvis fordeling af 
bruttotilvaksten pa 
Landbrug 
1 1.7 
4.4 
12.0 
14.4 
15.1 
5.o 
10 5 
3.3 
1.2 
o.o 
9.6 
3.3 
10.6 
8 2 
:0.1 
'. 1.5 
: 1.4 
3.1 
8.9 
".3 
3.3 
8.0 
4.5 Industri 
34.7 
45.0 
35.6 
.34.9 
29.8 
35.8 
29.0 
36.4 
14.9 
20.5 
33.1 
22.5 
34.9 
32.7 
56 3 
37.5 
33." 
39.o 
30.4 
30.1 
34.3 
32.7 
37.1 
35.4 
; Tjeoeste-
ydelser 
53.6 
50.6 
52.3 
50.7 
55.2 
58.6 
60.5 
54,8 
33.9 
"2.9 
5 ~..3 
"4.2 
54.5 
60.2 
55.5 
52.4 
54 8 
49.0 
6: .5 
610 
58.4 
58.5 
54.3 
60.0 1 ' 
BNP 
EUR12 
pr. indbygger 
1983 
56.4 
62.5 
"3.3 
"1.5 
58.4 
4-1.1 
"1.3 
-6 3 
?" 0 
-9.5 
-4.9 
"5«i 
i 1 .4 
-: .t 
Z * "' 
64.3 
"7.5 
• * : 
~z 2 
_ j 
- 5: 
-. '. 5 
"'. .6 
" 6.0 
- • <; 
:'4.6 
"3.3 
~r~ ,} 1988 
54 5 
64.7 
79.2 
72.0 
61.6 
49.7 
784 
58.3 
66." 
53.9 
^3.0 
65.9 
76.2 
41.6 
4"0 
65.1 
o-.O 
it 9 
"9 1 
"2.8 
64.; 
58.8 
"0.2 
"5.0 
"0.1 
54.0 
79.9 
66.9 
103.2 
1 _H 
100.C \LKS 
- 100 
pr. beskaftijet 
1983 
, , , .,, 
2~.5 
65.5 
92.4 
36.6 
80.0 
66.8 
96.1 
39.4 
96.6 
112.4 
92.6 
8 5.5 
94J 
" 0 
31 7 
V 3 
S3.2 
83." 
"2 6 
"6.7 
90." 
90.2 
84.5 
52.3 
83.6 
74.5 
103.6 
100.0 1988 
"0.1 
95.3 
90.1 
35.6 
"5.6 
95.7 
92.0 
92o 
37 0 
107.; 
89.0 
91,o 
83." 
82.3 
90.2 
30.2 
30." 
- - • 
"5 
83.5 
88.8 
33.6 
57.5 
83.3 
"5.3 
103.5 
100.0 
1 \'arionaie .-:;.-:' 
Kilde: Fjerde Periodiske Beretning, 1991, Statistiske bilag, s. 86. 
15 
Figur 1 
Tendenser i de regionale indkomstforskelle i Fællesskabet, 1980-1990 (1) 
30-, 
25 
; 2ø-
r 
15 
10 forikpl i BNP/indbyggpr rpginnprn* impllpm 
forskpl i BNP/indbyggpr mpdlemsstatprne imellpm 
forskel i BNP/t,psk»f t igpt medlems) ta ttrnp imel 
1980 1 
1982 —r— 
1984 198b 1988 1990 
Ar 
/ forskellene måles ved hjirlp af den vejede standardafvigelse af de regionale ml for II NT i kfbekiaftsstandardet. Standai,la/ugrl 
sen er et statistisk mål, der anvendes forskellige steder i denne beretning til maling nf fonkrllr o\rr tiden Den er altid 
positiv jo højere tal, desto stente spredning. 
I denne sammenhang bliver den for at undgå, at store og små legioner får samme \<rgt i beregningen af standarda/xigrlsrn. vrjet 
efter befolkningstallet i hver enkelt region {eller I givet fald I hver rnkelt medlemsstat) 
Den vejede standardafvigelse udtrykkes som I |Y ( Xt -X)'l.".,' " , hvoi \ rr det gennemsnitlige nXP pr Indbygger ( 100). 
Xr regionens RNP pr. Indbygger udtrvkt som "« af f:l gennemsnittet og II / og II befolkningstallet i henholdsvis regionen og 
Ictllesskabet som helhed 
/7/Vr pr. beskirftlger er baseret på oplvsnins>et fia medlemsstaterne. 
Kilde: Fjerde Periodiske Beretning, 1991, Statistiske bilag, s. 21. 
6"S 
- 16 -
Figur 2 
Beskæftigelseskoefficient for befolkning i arbejdsdygtig alder i mål 1-
regioner og andetsteds i Fællesskabet 
70 
<>0 
50 
40 
30 
20 
10 % 
*• v.irv:. m '989 
EUR 12 Mål 1 Andre 
I alt 5 8% J 70 
60 
50 
H 40 
30 
20 
10 
EUR 12 Mål 1 Andre 
Kvinder 
Kilde: Beskæftigelse i Europa, 1991, s. 26 
*Vi 
- 17 
I iqur ,i 
Andelen af unge under uddannelse og erhvervsuddannelse i medlemsstaterne (l) 
100 
X 9&\ 
70 
60 
50H E3 almindelig uddannelse 
• erhvervsuddannelse 
OK 
(1) Data for forskellige ar fra 1984 til 1987 
* Opdelinq foreliqqer ikkc 
Kilde: I jerde Per i od i '.kc. Herel n i tiq , 1091, Statist.iske bilaq, ;.. 01 
65 
-18-
0) > o 
rH -C 
* 4H 4-> 
OJ * 
TJ ^ 
C Ë 
d r? 
g -5 
5 d 
rrj m 
W j* 
O. 
O 
in 
•H 
(0 
rd 
m rd 
Vi 
4H 
0) 
•P 
-P 
S 
•P 
l/l *—. CN 
»— 
0J 
c 0J 
T3 
C 
0 
4H 
VI 
3 
-P 
M 
3 
Vi 
•P 
to VI 
OJ 
to 
•rH 
u ØH 
1 
Ol 
00 
Ol 
r-i 
1 
ro 
Ol 
Ol 
rH 
1 
Ol 
00 
Ol 
rH 
"-» —* D 
U 
W 
• 0 
•H 
g 
01 
d 
4H -H 
rd d 
rV 
rH rH 
01 o 
TJ 4H 
d oi 
< XI 
4J 
0) 
4H TJ 
rd ord 
Vi 
-t g 
0) O 
TJ I 
d tu 
Vl 
OJ 
r-i 
r-i 
OJ d 
O 
TJ -ri 
d 01 
rd OJ 
•4 Vl 
ord 
X I I 
Vi OJ 
3 0> 
-P rd 
r* XI 
3 rH 
JH -H 
-P -P 
to 
•2 O» 
O 
Oi 
d 
-H 
rH 
r* 
•H > 
TJ 3 Vl 
0) 
d 
o 
rd -A 
Oi 
Oi 01 
d vi 
V% 0) 
rH ord 
-H 4-> 
4-> U) Vl 
0) 
d 
o 
•H 
Oi 
0> 
Vl 
o 
vu 
•S Oi XJ 
OJ rH 
Vl -H 
•p 
4-1 
rd rH 
OJ 
01 -H 
d Vl 
•ri 4J 
r-i 10 
rH 3 
•H TJ d 
OJ 
TJ 
3 
Vl rH 
OJ 
4J rH 
rd «rd 
•P g 
to 
10 Vl g o 
OJ 4H 
rH 
TJ d 
OJ OJ 
g TJ 
3 
Ol *-r 
4H 
Oi rd 
S TJ 
OJ 
OJ Xi 
0) 01 
r-i -ri 
01 TJ 
a, OJ 
g r-i « 10 
,* TJ 
01 -H 
XI -P OJ 
Vl 
Oi 
OJ 
•p 
d 
•ri OJ 
01 
0) d 
Oi 3 
•H 
10 OJ 
tO TJ 
g *rl 
to rd ord 
g 
m JH in 
rH o oi 
«d* 4H r^ 
ro d CN 
OJ 
TJ 
3 
-P 
OJ 
XI 
rd 
M 
V) 
to 
OJ 
OJ 
X! 
JH rH 
OJ 
4J r-i 
rd ord 
•P g 
to 
tO Vl g o 
OJ 4H 
rH 
TJ d 
OJ OJ 
g TJ 
3 
Oi w Vl 
OJ 
d 
o 
•H 
Oi 
0) 
Vl 
o m 
Vl 
OJ 
4H 4-> 
rd X 
•ri 
01 Vl 
"2 Vl 
0> 
oi 
d 
-H 
d 
•P 
rH 
rd 
•P 
to 
d 
rd 
Vl 
o 
4H 
to 
Oi 
d 
rd 
Oi 
Vl 
0) 
> 
o -H 
•p 
Vl 
OJ 
JC 
-p 
OJ 
Oi 
•H 
4-> 
-p 
01 
Vl 
OJ 
rQ 
Vl 
OJ 
TJ 
JH 
OJ 
d 
o 
•H 
Cn 
0) 
Vl 
Vl 
o 
4H 
rH 
OJ 
TJ 
Vl 
0 
4H 
•H 
-P 
Vi 
OJ 
d 
o 
•H 
•P 
d 
OJ > 
Vl 
OJ 
•p 
d 
•H 
Vl 
OJ 
OH 
>I 
-P 
XI . s 
Ol rH 
00 OJ 
01 XI rd 
•ri 
to 
Vl o 
X 
u 
OJ 
d 
o 
•H 
Oi 
OJ 
Vl 
O 00 
TJ 
d 
rd 
rH 
Vl 
•H 
TJ 
JH 
O 
rZ 
rd ri 
in O 
•v rj 
rH M 
0) 05 
W TJ 
O 
05 rH 
D --• ord 
g 
JH 
OJ 
TJ 
d 
3 Oi O 
0) M 
2. 
O. W 
W Q 0) 
d 
OJ 
JH 
Oi 
OJ 
•P 
to 
OJ 
d 
OJ 
éé 
- 19 -
Tabel 1 
STRUKTURFONDE - OPDELING EFTER MÅL 
i mia. ECU % % AF FÆLLESSKABETS 
1989-priser BEFOLKNING 
Mål nr. 1 (tilbagestående regioner) 
Mål nr. 2 (industriel tilbagegang) 
Mål nr. 3 og 4 (beskæftigelse) 
Mål nr. 5a (landbrugsstrukturer) 
Mål nr. 5b (landdistrikter) 
Overgangsforanstaltninger og 
fællesskabsinitiativer 38.3 63.4% 21.5% 
7.2 11.9% 16.0% 
7.5 12.4% (a) 
3.4 5.6% (a) 
2.8 4.6% 5.0% 
1.1 2.0% (a) 
I ALT 60.3 100.0% 42.5% 
a) Foranstaltningerne under mål nr. 3, 4 og 5a og overgangsforanstaltnin­
gerne er "horisontale" og vedrører ikke specifikke sektorer af 
befolkningen. 
b) Oplysningerne om mål nr. 5a omfatter ikke regioner under mål nr. 1. 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
Tabel 2 
DEN RELATIVE MAKROØKONOMISKE BETYDNING 
AF FSR OG STRUKTURFONDE (1989-1993) 
Offentlige udgifter til FSR 
(strukturfonde + behov for 
national finansiering) Strukturfonde 
mio. ECU % af regionalt 
1989-priser BNP 
Italien (Mezzogiorno) 
Irland (hele landet) 
Grækenland (hele landet) 
Spanien (70% af landet) 
Portugal (hele landet) mio. ECU % af regionalt 
1989-priser BNP 
14 062 
6 126 
12 995 
16 507 
14 026 1.5 
3.8 
5.2 
2.0 
6.6 7 583 
3 672 
7 193 
9 779 
7 368 0.8 
2.3 
2.9 
1.2 
3.5 
Kilde: FSR, Kommissionens tjenstegrene 
L\ 
- 20 -
Tabel 3: UDGIFTER TIL FSR PR. KATEGORI 
Udgifter til FSR pr. kategori 
Grækenland Irland Portugal Spanien* Italien* 
Infrastrukturer 
Støtte til produktiv 
investering 
heraf industri 
Landbrug 
Arbejdskraft 
Regionale programmer 
Diverse 31.3 25.4 
7.0 16.2 
5.9 8.4 
13.3 18.0 
13.7 39.6 
34.5 ** 
0.4 0.6 27.3 
17.0 
13.5 
11.9 
28.0 
15.6 
0.2 53.1 47.3 
9.9 29.0 
7.9 17.9 
14.0 8.3 
22.7 14.8 
** ** 
0.3 0.6 
Offentlige udgifter i alt 100.0 100.0 100.0 100.0 100.0 
* Regioner under mål 1 
** Medtaget i de øvrige regioner 
Kilde: FSR, Kommissionens tjenestegrene 
C-h' 
- 21 -
TABEL 4 04-Mar-92 
FINANSIEL GENNEMFØRELSE MAL 1 
mio ECU (1989-priser) 
I Land 
| ELLAS 
I ELLAS IALT 
| ESPANA 
IESPANA IALT 
| FRANCE 
|FRANCE IALT 
| IRELAND 
| IRELAND IALT 
| ITALIA 
| ITALIA IALT 
| PORTUGAL 
|PORTUGAL IALT 
| UNITED KINGDOM Fond 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
IUNITED KINGDOM IALT 
|EFRU IALT 
|ESF IALT 
lEUGFL IALT 
PIAL IALT I Overslag 
IFSR 89-91 
I 
I 1974 
959 
777 
3710 
3405 
1211 
620 
5236 
225 
177 
89 
491 
867 
783 
354 
2004 
2657 
939 
441 
4037 
1939 
1095 
645 
3679 
206 
190 
77 
473 
11273 
S354 
3003 
19630 I 1989 - 1991 iForpligtelser I Beta linger I 
Forpligtelser Betalinger I Overslag Forpligtelser I 
1939 
973 
747 
3660 
3556 
1279 
729 
5564 
136 
213 
135 
484 
800 
1004 
398 
2202 
2494 
780 
408 
3682 
1R85 
1003 
685 
3572 
193 
191 
73 
458 
11003 
5444 
3176 
19622 1328 j 
693 | 
576 | 
2597 | 
2750 | 
867 | 
605 | 
4222 | 
101 | 
145 | 
105 | 
351 | 
706 | 
700 | 
345 | 
1751 | 
1153 | 
493 | 
250 | 
1896 | 
1417 | 
656 | 
536 | 
2609 | 
133 | 
140 | 
54 | 
327 | 
7588 | 
3693 | 
2471 | 
13753 | 98% | 
102% | 
96% | 
99% | 
104% | 
106% | 
118% j 
106% | 
60% | 
121% | 
151% | 
99% | 
92% | 
128% | 
112% | 
110% j 
94% | 
83% | 
93% | 
91% | 
97% | 
92% | 
106% | 
97% | 
94% | 
101% | 
95% | 
97% | 
98% | 
102% j 
106% | 
100% | 68% | 
71% | 
77% | 
71% | 
77% | 
68% | 
83% | 
76% | 
74% | 
68% | 
78% | 
73% | 
88% | 
70% | 
87% | 
80% | 
46% | 
63% | 
61% | 
51% | 
75% | 
65% | 
78% | 
73% | 
6W | 
73% | 
74% | 
71% | 
69* j 
68% j 
78% | 
70% | 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
N.B.: Oplysningerne om den finansielle gennemførelse er forel«ibelige, 
6<i 
- 22 -
TABEL 5 04-Mar-92 
FINANSIEL GENNEMFØRELSE MÅL 2 
mio ECU (1989-prise) 
I Land 
| BELGIQUE 
I BELGIQUE IALT 
| DANMARK 
I DANMARK IALT 
| DEUTSCHLAND Fond 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
| DEUTSCHLAND IALT 
| ESPANA 
| ESPANA IALT 
| FRANCE 
| FRANCE IALT 
| ITALIE 
jITALIE IALT 
| LUXEMBOURG EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
|LUXEMBOURG IALT 
| NEDERIAND 
|NEDERLAND IALT EFRU 
ESF 
EUGFL lOverslag I 1989 - 1991 I Forpligtelser I Beta linger I 
IFSR 89-91 I Forpligtelser BetalingeH Overslag forpligtelser I 
I K6 I i A9 i i ° i 
i 195 i 
I 22 | 
i 8 j 
I ° I 
I 30 I 
I 261 | 
1 94 1 
i ° i 
1 355 | 
1 576 | 
1 159 | 
i ° i 
I 735 ! 
I 515 | 
I 185 I 
i ° i 
I 700 I 
I 179 I 
i 86 j 
I ° i 
I 265 | 
I 15 1 
i ° i ° 1 
1 15 1 
1 57 | 
1 3t> 1 
i ° i 
1 95 | 145 
57 
0 
202 
24 
8 
0 
32 
271 
76 
0 
347 
561 
159 
0 
719 
481 
179 
0 
660 
171 
64 
0 
235 
5 
0 
0 
5 
42 
33 
0 
75 77 I 24 | 
0 | 
101 | 
17 | 
6 j 
0 | 
23 | 
109 | 
40 | 
0 j 
149 | 
373 | 
99 j 
0 | 
472 | 
291 | 
131 j 
0 | 
422 | 
71 | 
57 | 
° I 
128 | 
4 | 
0 
0 j 
4 | 
16 | 
20 j 
0 j 
36 | 99% | 
117% j 
103% | 
109% | 
103% j 
108% | 
104% | 
81% j 
98% | 
97% | 
100% j 
98% | 
93% | 
97% | 
94% | 
96% | 
75% j 
89% | 
32% | 
32% | 
74% | 
86% | 
79% | 53% | 
41% | 
50% | 
71% | 
70% j 
70% | 
40% | 
52% j 
43% | 
67% | 
63% j 
66% | 
60% | 
73% j 
64% | 
41% | 
89% j 
54% | 
85% | 
85% | 
38% | 
63% j 
49% | 
N.B.: Oplysningerne om den finansielle gennemførelse er forelébelige, 
^ 
- 23 -
TABEL 5 
FINANSIEL GENNEMFØRELSE MAL 5 04-Mar-92 
!]P E.c.y._U989-p.riis_e) + 
Land Fond Overslag j 1989 - 1991 Forpligtelser!Betalinger j 
IfSR .39r91.'.. iocpl.ifltelser-Beta.LijTgec.+.. QueesLag... J^qjligieisec.' 
UNITED KINGDOM EFRU j M59 | 1128 705 | 97% | 62% | 
ESF | 351 | 332 245 | 94% j 74% | 
EUGFL I o | 0 o | | I 
United Kingdom 
EFRU IALT 
ESF IALT 
EUGFL IALT 
MAL IALT IALT | 
I 
I 
I 
I 1510 
2930 
970 
0 
3900 I 
I 
I 
I 
I 1460 
2827 
907 
0 
3735 950 
1663 
621 
0 
2284 I 
I 
I 
I 
I 97% | 
96% | 
94% | 
I 
96% | 65% 
59% 
68% 
61% 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
N.B.: Oplysningerne om den finansielle gennemførelse er foreldbelige. 
h 
- 24 -
TABEL 6 04-Mar-92 
FINANSIEL GENNEMFØRELSE MAL 384 
mio ECU (1989-priser) 
Land 
| BELGIQUE 
| Belgique IALT 
| DANMARK 
| Darmark IALT 
| DEUTSCHLAND 
| Deutschalrd IALT 
| ESPANA 
(ESPANA IALT 
| FRANCE 
|FRANCE IALT 
| ITALIE 
IITALIE IALT 
| LUXEMBOURG 
|LUXEM30URG IALT 
| NEDERLAND 
|NEDERLAND IALT Fond 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ASF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL | Overslag 
IFSR 89-91 
I 0 
108 
0 
108 
0 
67 
0 
67 
0 
370 
0 
370 
0 
371 
0 
371 
0 
581 
0 
581 
0 
362 
0 
362 
0 
4 
0 
4 
0 
U3 
0 
143 | 1989 - 1991 forpligtelser petalinger | 
forpligtelser Betalingerj Overslag forpligtelser j 
0 
98 
0 
98 
0 
67 
0 
67 
0 
429 
0 
429 
0 
363 
0 
363 
0 
572 
0 
572 
0 
304 
0 
304 
0 
4 
0 
4 
0 
H6 
0 
146 0' | 
75 | 
0 j 
75 | 
0 | 
58 | 
0 j 
58 | 
0 | 
308 | 
0 | 
308 | 
0 | 
281 | 
0 | 
281 | 
0 | 
523 | 
0 | 
523 | 
o ; 
234 | 
0 j 
234 | 
0 | 
3 | 
0 | 
3 | 
0 | 
13C j 
0 | 
132 | 91% | 
91% | 
100% | 
100% | 
116% | 
116% | 
98% | 
98% | 
98% | 
98% | 
84X | 
84% | 
100% | 
100% | 
103% | 
103% | 77% | 
77% | 
86% | 
86% | 
72% | 
72% | 
77% | 
77% | 
91% | 
91% | 
77% | 
77% | 
72% | 
72% | 
90% | 
90% | 
N.B.: Oplysningerne om den finansielle gememférelse er forelébelige. 
H 
- 25 - 04-Mar-92 
TABEL 6 
FINANSIEL GENNEMF0RELSE MAL 384 
mio ECU (1989-prise) 
• + + - • + • 
I Land Fond lOverslag I 1989-1991 I ForpligtelserlBetalinger | 
I FSR 89-91 iForpligtelser Betalirgerl Overslag iForpligtelserl 
• - 4 .4 4 ..4 4 
| UNITED KINGDOM EFRU | 0 | 0 0 | | | 
j ESF | 690 j 750 642 | 109% j 85% j 
I EUGFL I 0 | 0 0 | | | 
+ 4 ---4 --.-- .... .- 4..... __4 ......4 
| UNITED KINGDOM IALT | 690 | 750 642 | 109% | 85% | 
+ + + + + + 
IEFRU IALT | 0 | 0 0 | | | 
|ESF IALT I 2696 | 2734 2256 | 101% | 83% | 
IEUGFL IALT I 0 I ° ° I I I 
4- - - - + -.-.--. ..4. .... 4. -.4...- 4 
|MAL IALT I 2696 I 2734 2256 I 101% I 83% I 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
N.B.: Oplysningerne om den finansielle gennemférelse er foreldbelige, 
33 
04-Mar-92 
- 26 -
TABEL 7 
FINANSIEL GENNEMF0RELSE MAL 5a 
mio ECU (1989-priser) 
(Land 
| BELGIQUE 
(Belgique IALT 
| OANMARK 
(DANMARK IALT 
| DEUTSCHLANO Fond 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
|DEUTSCHLAND IALT 
| ESPANA 
|ESPANA 
| FRANCE 
IFRANCE 
| 1TALIE 
|ITALIE IALT 
IALT 
IALT 
| i uxi MiirxiFd EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
EFRU 
ESF 
EUGFL I Overs 
IFSR 89 lagl 1989 - 1991 
-91 Forpligtelser Betalinger 
o | 
o | 
0 | 
0 ( 
0 | 
0 j 
0 | 
0 | 
0 | 
0 j 
0 j 
0 | 
0 | 
0 j 
0 j 
0 | 
0 | 
0 | 
0 j 
0 | 
0 | 
o I 
0 j 
0 | 
0 | 
0 j 
0 | 0 
0 
73 
73 
0 
0 
49 
49 
0 
0 
446 
446 
0 
0 
99 
99 
0 
0 
652 
652 
0 
0 
250 
250 
0 
0 
13 0 
0 
47 
47 
0 
0 
39 
39 
0 
0 
414 
414 
0 
0 
74 
74 
0 
0 
589 
589 
0 
0 
178 
178 
0 
0 
13 Forpligtelser 
I Overs lag 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
I 
i i Betalinger I 
'Forpligtelserl 
I 65x I 
I 65X ( 
I B0X I 
| 80% | 
I 93x I 
I 93x I 
I 75x I 
I 75x I 
j 90% j 
| 90% | 
I 71X I 
I 71* I 
I 95* I 
LUXEMBOURG IALT 13 " I 95% 
N.B.: Oplysningerne om den finansielle gennemfdrelse er foreldbelige. 
>4 
- 27 -
TABEL 7 04-Mar-92 
FINANSIEL GENNEMFØRELSE MAL 5a 
mio ECU (1989-priser) 
JLand 
| NEDERLAND 
I 
I Fond 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
INEDERLAND IALT 
| UNITED KINGDOM 
I 
I EFRU 
ESF 
EUGFL 
(UNITED KINGDOM IALT 
|EFRU IALT 
|ESF IALT 
lEUGFL IALT lOverslag 
FSR 89^1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
I 
1 0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 | 1989 - 1991 nbrpligtelser 
forpligtelser Betalinger I Overslag 
| 0 0 
( O 0 
| 46 34 
| 46 34 
| 0 0 
j 0 0 
| 187 167 
| 187 167 
| 0 0 
| 0 0 
j 1814 1555 |Betalinger ( 
forpligtelser j 
I 74% | 
I 7« | 
| i'/a ( 
| 89% ( 
| 86% | 
|MAL IALT 1814 1555 | 86% | 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
(*) De interventioner i forbindelse med aktioner som led i FSR, der frirst 
blev godkendt for nylig, udgrir kun en begranset andel af mål nr. 5a. 
En sammenligning mellem de i FSR anfrirte belrib og forpligtelserne og 
betalingerne for dette mil i lobet af perioden 1989-1991 er derfor uden 
betydning. 
N.B.: Oplysningerne om den finansielle gennemfrirelse er forelribelige. 
",* 
- 28 -
TABEL 8 O^-Mar-92 
FINANSIEL GENNEMFØRELSE MAL 5b 
mio ECU (1989 priser) 
Land 
| BELGIQUE Fond 
EFRU I 
ESF I 
EUGFL I 
| BELGIQUE IALT | 
| DANMARK EFRU | 
ESF | 
EUGFL | 
. DANMARK IALT | 
| DEUTSCHLAND 
|DEUTSCHLAND 
| ESPANA EFRU 
ESF 
EUGFL 
IALT 
EFRU 
ESF 
EUGFL 
|ESPANA IALT 
| FRANCE EFRU 
ESF 
EUGFL 
;FRANCE IALT 
| ITALIE EFRU 
ESF 
EUGFL 
|ITALIE IALT 
| LUXEMBOURG EFRU 
ESF 
EUGFL 
|LUXEMBOURG IALT 
| NEDERLAND EFRU 
ESF 
EUGFL Overslag | 1989 -
FSR 89-91 (Forpligtelser 
3 | 
5 | 
5 j 
12 ( 
6 | 
2 | 
1 | 
10 | 
113 | 
35 j 
44 1 
192 | 
20 | 
16 | 
63 | 
100 | 
179 | 
82 | 
131 j 
I 392 l 
I A0 I 
I 21 I 
I 60 I 
I 121 I 
| 0 | 
I ° I 
I 1 i 
| 1 | 
I u I 
I 3 I 
i u i 3 
4 
4 
11 
6 
1 
1 
8 
86 
24 
41 
151 
29 
16 
61 
106 
155 
73 
133 
361 
32 
13 
53 
98 
0 
0 
0 
1 
12 
3 
4 1991 forpligtelser |Betalinger | 
Betalinger I Overslag Fprpligtelser | 
2 | 111% | 
3 | 79% j 
2 | 85% j 
7 ( 89% | 
4 | 92% | 
2 | 58% | 
0 | 97% | 
7 | 84% | 
43 | 76% | 
14 j 69% | 
23 | 93% j 
79 | 79% | 
15 | 143% | 
11 | 100% | 
47 ( 96% ( 
73 | 106% | 
111 | 87% | 
39 | - 89% | 
75 I 101% | 
224 1 92% | 
15 | 79% | 
7 | 64% j 
31 | 88% | 
53 1 81% | 
0 | 150% | 
0 | OX | 
(J | 96X j 
0 | 97% | 
8 | 82% ( 
5 | 100% | 
2 | 100% | 52% | 
95% J 
47% j 
65% | 
77% | 
158% | 
48% | 
87% | 
50% | 
58% | 
55% | 
53% ( 
51% | 
67% | 
78% | 
69% | 
71% | 
53% | 
52% | 
61% | 
48% | 
49% | 
53% | 
-51% j 
33% | 
58% j 
48% | 
67% | 
209% | 
51% | 
INEDERLAND IALT 20 18 15 | 88% | 85% | 
4 + 
0,2 mio. ECU for (°) Tallene for EFRU for Luxembourg er inden afrunding 
overslag og og 0,3 mio. ECU for forpligtelser. 
N.B. Oplysningerne om den finansielle gennemfrirelse er forelribelige, 
^b 
- 29 -
TABEL 8 04-Mar-92 
FINANSIEL GENNEMF0RELSE MAL 5b 
lLand 
+ 
1 UNITED KINGDOM mio ECU (1989 priser) 
I 1989 - 1991 forpligtelser $etalinger 
• de^Jl9 I Forpligtelser Betalingeir Overslag iForpligtelser 4 riiR -OrrYJ + * 4 Fond 
EFRU 
ESF 
EUGFL 200 | 
37 | 
13 I 164 
37 
9 110 ) 
20 | 82% 
98% 
67% 67% | 
53% J 
93% I 
(UNITED KINGDOM IALT 
EFRU IALT 
(ESF IALT 
EUGFL IALT 
MAL IALT | 250 
| 577 
j 201 
I 321 
| 1098 I 
I 
I 
I 
I 209 
487 
1/0 
305 
962 137 | 
306 | 
101 j 
189 I 
596 | 84% | 
84% ( 
85% j 
95 X j 
88% | 66% | 
63% | 
59% | 
59% | 
61% | 
Kilde: Kommissionens tjenestegrene 
Tallene er afrurdet til hele tal, men dog beregnet ud fra de ndjagtige beldb 
i Idbende priser. 
N.B.: Oplysningerne om den finansielle gennemfrirelse er foreldbelige, 
n 
-30-
Tabel 1 : KONVERGENSINDIKATORER 
Spanien 
Portugal 
Grskenlanc 
Irland 
Fellesskat>et Inflation 
1985 1992 
8.2 5.6 
19.4 9.5 
18.3 14.3 
5.0 3.0 
6.0 4.5 
i Langfristet 
1985 
13,4 
25,4 
15.8 
12.7 
10.9 rentesats 
1992 
12,4 
17,1 
9.2 
10.4 i 
Budgetunderskud 
1985 1992 
- 6,9 - 3,6 
-10,1 - 4,6 
-13,8 -14,4 
-11.2 - 4,1 
- 5,2 - 4,3 
Kilde: Konm:ssionens tjenestegrene / 1992 : skrin 
(a) forbrugerpriser : procentvise ædringer i forhold til året frir 
(b) i % af BNP i markedspriserne 
w 

ISSN 0254-1459 
KOM(92) 84 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 01 
Katalognummer: CB-CO-92-112-DA-C 
ISBN 92-77-42100-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg