om ændring af forordning (EU) 2020/1429 for så vidt angår varigheden af referenceperioden for anvendelsen af midlertidige foranstaltninger vedrørende opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

Jernbanesektoren har strategisk betydning for EU. Den yder et afgørende bidrag til EU's samlede økonomi og beskæftigelse ved direkte at beskæftige over 900 000 mennesker, heraf ca. 500 000 i jernbanevirksomhederne og ca. 400 000 hos infrastrukturforvalterne (ved udgangen af 2018).

Jernbanetransporten er desuden afgørende for EU's strategi for en mere bæredygtig transportsektor, for den økonomiske og sociale samhørighed og for at forbinde europæerne inden for og på tværs af medlemsstaterne. Jernbanetransport er et vigtigt led i EU's samlede transportsystem og giver ren mobilitet og høj effektivitet. Det er den mest bæredygtige og miljøvenlige transportform, og derfor er jernbanetransport afgørende for at nå målene i den grønne pagt.

De europæiske jernbaner transporterede i 2018 ca. 1,6 milliarder ton gods og 7,1 milliarder passagerer. I samme år var mængden af passagertransport i EU nået op på 400 milliarder passagerkilometer ud af de ca. 5 billioner passagerkilometer i alt inden for landtransport som helhed. Jernbanepassagertransporten er hovedsagelig indenlandsk, og blot 7 % af den krydsede grænserne i 2018.

Hvad angår godtransport i EU var mængden i 2018 nået op på 435 milliarder tonkilometer ud af de 2,3 billioner tonkilometer i alt inden for landtransport som helhed. Omkring halvdelen af den samlede jernbanegodstransport er grænseoverskridende. Dette giver jernbanegodstransporten en stærk europæisk dimension.

Siden begyndelsen af 2020 har udbruddet af covid-19 haft en stor indvirkning på jernbanetransporten i Unionen. Jernbanepassager- og godstransporten er faldet grundet begrænsninger af mobiliteten og det deraf følgende fald i efterspørgslen efter transport. I løbet af pandemiens første periode i foråret 2020 indstillede jernbaneoperatørerne de fleste internationale passagertog. Antallet af passagerer i den indenlandske jernbanetransport faldt i den første bølge af pandemien med op til 90 % sammenlignet med det foregående år. Nogle få operatører, særlig nytilkomne operatører, måtte indstille driften, mens jernbanegodsoperatører meldte om et alvorligt fald i mængderne af transporteret gods, da mange sektorer reducerede eller endda indstillede produktionen på grund af pandemien. I hele sommeren 2020 forblev efterspørgslen og transportmængderne lave, både for passager- og godstransport.

Den anden bølge af pandemien i efteråret 2020 gjorde det nødvendigt for mange lande at træffe yderligere restriktive foranstaltninger i forbindelse med borgernes mobilitet. Udbruddet af den tredje bølge af pandemien hindrede en hurtig genopretning af jernbanetrafikken, særlig hvad angår personbefordring med jernbane. I oktober og november 2020 indførte medlemsstaterne nye begrænsninger for mobiliteten og ophævede dem kun delvist og gradvist i løbet af 2021. Antallet af passagerer er fortsat ikke på niveauet før pandemien, og den tid, det vil tage at nå tilbage til niveauet før pandemien, kan være længere end forventet, navnlig for den kommercielle passagertrafik. Derfor er pandemiens virkninger på transportsektoren fortsat betydelige. Fremkomsten af den nye ekstremt smitsomme covid-19-variant omikron, hvis karakteristika stadig er ukendte sammenlignet med de tidligere varianter, i efteråret 2021 giver anledning til bekymring over en fjerde bølge af pandemien og strengere inddæmningsforanstaltninger.

Den 7. oktober 2020 vedtog Europa-Parlamentet og Rådet forordning (EU) 2020/1429 om fastsættelse af foranstaltninger for at bidrage til et bæredygtigt jernbanemarked på baggrund af covid-19-udbruddet. Formålet med forordningen var at sætte interessenter i jernbanesektoren i stand til bedre at håndtere de økonomiske konsekvenser af covid-19-pandemien og opfylde deres presserende likviditetsbehov gennem nedsættelse af, afkald på eller udsættelse af afgifter for minimumsadgangsydelserne og adgangen til infrastruktur, der forbinder servicefaciliteter.

Disse hjælpeforanstaltninger gjaldt for afgifter, der skulle betales i hele den i forordningens artikel 1 fastsatte referenceperiode, som løber fra den 1. marts 2020 til den 31. december 2020 ("referenceperioden"). Anvendelsesområdet var begrænset til denne tidsramme for at sikre, at foranstaltningerne kun gjaldt, så længe det var nødvendigt.

Artikel 5 i forordning (EU) 2020/1429 gav Kommissionen beføjelse til på grundlag af data fra infrastrukturforvaltere, som viser en vedvarende nedgang i jernbanetrafikken, som påviseligt er knyttet til covid-19-udbruddet, at forlænge referenceperioden med op til seks måneder ved hjælp af delegerede retsakter. Referenceperioden kunne forlænges til den 14. april 2022.

Kommissionen udøvede denne delegation af beføjelsen to gange og forlængede referenceperioden til den 31. december 2021. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter for at forlænge referenceperioden blev tillagt Kommissionen for en periode på et år fra den 13. oktober 2020 og er nu udløbet.

Det fremgår af de data, som jernbaneinfrastrukturforvalterne i EU har forelagt Kommissionen for perioden frem til september 2021, at pandemien ramte passagersegmentet hårdere, navnlig den kommercielle passagertransport, hvor udbuddet blev væsentligt reduceret i alle medlemsstater og stadig ikke er nået tilbage til 2019-niveauerne. Antallet af passagertog, der var omfattet af forpligtelser til offentlig tjeneste (PSO), og som kørte på nettet mellem januar og september 2021, er sammenligneligt med antallet i samme periode i 2019, mens det i 2020 var 7,8 % lavere sammenlignet med 2019. Antallet af kommercielle passagertog mellem januar og september 2021 var dog stadig 21,5 % lavere end i samme periode i 2019, hvilket viser, at der ikke var noget opsving sammenlignet med samme periode i 2020, hvor antallet var 23,3 % lavere i forhold til 2019. Antallet af godstog, der kørte på nettet, var stadig 2,5 % lavere end i den tilsvarende periode i 2019. Lignende tendenser kan observeres, når trafikken udtrykkes i tog-km. Mellem januar og september 2021 var PSO-passagertjenesterne udtrykt i tog-km 5,2 % lavere end i samme periode i 2019. Kommercielle passagertjenester udtrykt i tog-km var fortsat 25,6 % lavere i 2021 sammenlignet med samme periode i 2019, hvilket er i overensstemmelse med det (lave) niveau, der blev nået allerede i 2020. Antallet af tog-km tilbagelagt af godstog, der kørte på nettet, viste tegn på nogen genopretning, men forblev 2,6 % lavere mellem januar og september 2021 sammenlignet med samme periode i 2019. Det følger heraf, at nedgangen i omfanget af jernbanetrafikken som følge af covid-19-pandemien er vedvarende.

Det er derfor nødvendigt at ændre forordning (EU) 2020/1429 for at forlænge referenceperioden yderligere.

Da pandemien endnu ikke er overstået, og den fremtidige udvikling til en vis grad stadig er uforudsigelig, er det også nødvendigt at give Kommissionen beføjelse til at forlænge ovennævnte periode yderligere med højest seks måneder af gangen i overensstemmelse med den eksisterende retlige ramme.

Det foreslås derfor at forlænge referenceperioden til den 30. juni 2022 og at give Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter for yderligere at forlænge denne periode indtil den 31. december 2023. Det foreslås også, at denne delegation af beføjelser udløber samme dag, dvs. den 31. december 2023. Alle andre bestemmelser i den nuværende forordning forbliver uændrede.

På grund af covid-19-udbruddets uforudsigelige udvikling, særlig den pludselige fremkomst af nye varianter, der giver anledning til bekymring, har det ikke været muligt at vedtage relevante foranstaltninger i tide. I henhold til forordning (EU) 2020/1429 skal Kommissionen basere sin afgørelse om en eventuel forlængelse af referenceperioden på data, som skulle forelægges af infrastrukturforvalterne, når halvdelen af referenceperiodens forlængelse er forløbet. Kommissionen var ikke været i stand til at vedtage en yderligere forlængelse af referenceperioden inden udløbet af de delegerede beføjelser, da de nødvendige data endnu ikke var tilgængelige på dette tidspunkt.

For at undgå huller i anvendelsen af foranstaltningerne efter den 31. december 2021 (udgangen af den nuværende referenceperiode) bør denne forordning også omfatte perioden forud for dens ikrafttræden. I betragtning af arten af de foranstaltninger, der fastsættes ved denne forordning, fører anvendelse med tilbagevirkende kraft ikke til en tilsidesættelse af de berørte personers berettigede forventninger.