2.12.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 285/3 
II 
(Forberedende  retsakter) 
DE1  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  direktiv  om  tilnærmelse  af medlemsstaternes  lovgiv-
ning  om mærkning  af og præsentationsområder  for levnedsmidler  bestemt  til forbruge-
ren samt  om reklame  for sådanne  levnedsmidler 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 91 af 22. april  1976,  side  3. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  8. april  1976  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 141.  plenarforsamling,  afholdt  i Bru-
xelles  den  29. og 30. september  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  100  i traktaten  om opret-
telsen  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab, 
under  henvisning  til anmodningen  af 8. april  1976  fra 
De europæiske  Fællesskabers  Råd  om en udtalelse, 
under  henvisning  til den  beslutning,  dets  formand  traf 
den 9. april  1976  om at pålægge  Afdelingen  for miljø-
beskyttelse,.  sundhedsvæsen  og forbrug  at udarbejde 
en udtalelse  og beretning  herom, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for miljøbeskyttelse,  sundhedsvæsen  og forbrug  på 
mødet  den  16. september  1976, under  henvisning  til beretning  forelagt  af ordføreren, 
hr. De Grave, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  141.  ple-
narforsamling  den  29. og 30. september  1976,  mødet 
den 29. september  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
enstemmigt,  idet  dog  én undlod  at stemme: 
Udvalget  godkender  direktivforslaget  med  følgende 
bemærkninger. 
Nr. C 285/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 2.12.  76 
1. Generelle  bemærkninger 
1.1. Udvalget  konstaterer,  at der  i fællesskabsret-
ten og dermed  i den  nationale  lovgivning  med  dette 
direktivforslag  indføres  bestemmelser  om  mærkning 
af levnedsmidler,  som  udgør  et vigtigt  fremskridt 
både  for forbrugeroplysningen  og for forbedringen  af 
konkurrenceforholdet  mellem  producenter  og mellem 
handlende.  Det  udtrykker  ønske  om,  at dette  sidste 
punkt  kom  klarere  til udtryk  i en af betragtningerne  i 
direktivforslaget. 
1.2. Udvalget  mener,  at det er absolut  nødvendigt, 
at man  på et marked,  der for tiden  er karakteriseret 
ved overflod  af Varer  og ved stærkere  pres  fra rekla-
mens  og  de salgsfremmende  midlers  side,  sikrer 
købernes  valgfrihed  bedre  ved  hjælp  af objektive  an-
givelser,  der er nødvendige  for en gyldig  sammenlig-
ning  og en velovervejet  beslutning. 
1.3. Før  Kommissionen  vedtog  dette  forslag,  mod-
tog den  3. og 4. juli 1975  og den  3. og 4. september 
1975  betragtninger  fra de forskellige  berørte  kredse 
(landbruget,  industrien,  handelen,  arbejdstagerne  og 
forbrugerne)  via  den  rådgivende  levnedsmiddel-
komité.  Der  tages  i direktivet  i vid udstrækning  hen-
syn til denne  komités  udtalelse. 
1.4. Udvalget  kan  kun  glæde  sig over  oprettelsen 
af denne  rådgivende  levnedsmiddelkomité,  som  ved 
at koble  de forskellige  berørte  grupper  ind på et tid-
ligere  stade  i proceduren  — hvilket  må siges  at være 
det mest  effektive  — har lettet  afdelingens  arbejde  og 
derved  bevist  nytten  af denne  fremgangsmåde. 
1.5. Udvalget  konstaterer,  at direktivet  finder  an-
vendelse  på såvel  færdigpakkede  varer,  som  varer, 
der sælges  i løs vægt  til forbrugeren.  Derimod  finder 
det ikke  anvendelse  på overgangsprodukter. 
1.5. Udvalget  godkender  dette,  men  ønsker,  at der 
træffes  foranstaltninger  enten  på fællesskabsplan  eller 
på nationalt  plan,  således  at de, der køber  overgangs-
produkter  til senere  forarbejdning,  får mulighed  for 
at kende  sammensætningen  af dem,  så direktivet  kan 
overholdes. 
1.7. Udvalget  beklager  den  forsinkelse,  der  efter-
hånden  er opstået  inden  for harmoniseringen  af EFs 
levnedsmiddellovgivning.  For  at opnå  en bedre  an-
vendelse  af direktivet  om  mærkning  må  man  bLa. 
fremskynde  vedtagelsen  af de vertikale  direktiver,  der 
er forudset  i programmet  til fjernelse  af tekniske  hin-
dringer  for samhandelen. 1.8. Udvalget  konstaterer,  at direktivet  ikke  inde-
holder  nogen  forpligtelse  vedrørende  angivelse  af 
næringsværdien  (bl.  a. levnedsmidler  bestemt  for 
børn).  På dette  punkt  kunne  man  yderligere  harmoni-
sere efter  først  at have  foretaget  en indgående  under-
søgelse. 
1.9. Udvalget  bemærker,  at direktivet  i visse 
tilfælde  kunne  rejse  anvendelsesvanskeligheder  for 
mindre  emballager.  For  så vidt  som  de særlige  be-
stemmelser  i artikel  10, stk.  3, ikke  gør det muligt  at 
anvende  direktivet  korrekt,  vil Udvalget  være  villig  til 
at indføre  større  fleksibilitet  i anvendelsen  efter  en 
ensartet  fremgangsmåde  på fællesskabsplan  og uden 
at forbrugeren  berøves  nogle  af de oplysninger,  der 
fastsættes  i direktivet.  (Denne  bemærkning  gælder 
flere  af direktivets  artikler). 
Udvalget  foreslår,  at Kommissionen  forelægger,  de 
betragtninger  eller  forslag,  der måtte  fremkomme,  for 
det stående  levnedsmiddeludvalg. 
1.10.  Udvalget  er af den  opfattelse,  at enhver  over-
lapning  må undgås  mellem  bestemmelserne  om visse 
aspekter  af reklame,  som  skal  vedrøre  det af direkti-
vet dækkede  område,  og det kommende  direktiv  om 
reklame. 
1.11.  Udvalget  henleder  Kommissionens  og Rådets 
opmærksomhed  på flere  tilfælde  af uoverensstem-
melse  mellem  de forskellige  sproglige  versioner.  De 
vigtigste  uoverensstemmelser  er anført  i beretningen 
fra Afdelingen  for  miljøbeskyttelse,  sundhedsvæsen 
og forbrug. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Artikel  1, stk. 1 
2.1.1.  Udvalget  beklager,  at udtrykket  »forbruge-
ren« ikke  er defineret,  da medlemsstaterne  fortolker 
det på forskellig  måde  . Denne  situation  kan  medføre 
vanskeligheder  for  handelen  med  færdigpakkede 
varer,  som  bl. a. på grund  af deres  omfang  normalt  er 
bestemt  til kollektiver.  Dette  begreb  kunne  i påkom-
mende  tilfælde  gøres  til genstand  for yderligere  har-
monisering. 
2.1.2.  Udvalget  mener,  at udstillingsvarer  og vare-
prøver  udtrykkeligt  skal  medtages  i direktivet.  Deri-
mod kunne  varer,  der uddeles  til forbrugsafprøvning 
af specialiserede  institutioner,  undtages,  såfremt  de 
hverken  bærer  fabrikantens  varemærke  eller  nogen 
anden  påskrift  bortset  fra et nummer  eller  et identifi-
2.12.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 285/5 
kationsmærke  eller  den  ansvarliges  navn  (i dette 
tilfælde  ovennævnte  specialiserede  institution). 
2.1.3.  Udvalget  ønsker,  at slutningen  af dete  stykke 
affattes  således: 
«... samt  visse  aspekter  i forbindelse  med  præsen-
tationsmåde  og med  reklame  for sådanne  levneds-
midler«. 
2.2. Artikel  1, stk. 2, litra  a) 
2.2.1.  Udvalget  ønsker,  at  definitionen  på 
mærkning  udstrækkes  til at omfatte  angivelser  og 
oplysninger  på låg,  kapsler,  ringe  og andre  lukkesy-
stemer. 
2.3. Artikel  1, stk. 2, litra  b) 
2.3.1.  Udvalget  bemærker,  at den  nuværende  difi-
nition  af færdigpakkede  levnedsmidler  indbefatter 
visse  salgsenheder,  såsom  bundter  af grønsager,  som 
snarere  kunne  betragtes  som  varer  i løs vægt. 
2.4. Artikel  2, stk. 1 
2.4.1.  Udvalget  ønsker,  at begyndelsen  af denne 
artikel  affattes  således: 
»Mærkningen  skal  lette  varens  identificering.  De 
nærmere  bestemmelser  herfor,  herunder  etiketten, 
benævnelsen  og reklamen  må: 
a) ikke  vildlede  eller  kunne  vildlede  køberen«. 
2.4.2.  Udvalget  tager  kommissionsrepræsentantens 
erklæring  til efterretning,  ifølge  hvilken  navnet  på et 
levnedsmiddel  (smør,  mælk,  chokolade,  frugt  usv.) 
hverken  helt  eller  delvist  må anvendes  i benævnelsen 
eller varemærket  for  et andet  levnedsmiddel,  når 
denne  anvendelse  kan  medføre  det indtryk,  af først-
nævnte  levnedsmiddel  indgår  i sidstnævnte. 
2.4.3.  Udvalget  rejser  spørgsmålet  om,  hvor  bevis-
byrden  ligger  med  hensyn  til virkninger  og egenska-
ber, der tillægges  det pågældende  levnedsmiddel.  Det 
mener,  at dette  punkt,  således  som  det er affattet  i det 
foreliggende  dokument,  kunne  åbne  mulighed  for 
meget  forskellige  fortolkninger. 2.4.4.  Ordene  »med  tilstrækkelig  sikkerhed«  og 
»lignende«  i stk. 1, litra  a), afsnit  ii) og iii), bør tilpas-
ses visse  sproglige  versioner,  bl.a.  den  engelske.  I 
sidstnævnte  tilfælde  kan  det  ikke  dreje  sig om for-
skellige  eller  konkurrerende  produkter,  der  kan  er-
statte  hinanden,  men  produkter,  som  virkelig  ligner 
hinanden. 
2.4.5.  Udvalget  bemærker,  at der  for mineralvand 
bør gives  passende  bestemmelser  om  præsentations-
måden  set ud fra dette  synspunkt. 
2.5. Artikel  2, stk. 2 
2.5.1.  Udvalget  konstaterer,  at  Kommissionen 
foreslår,  at der  fastlægges  en liste  over  udtryk,  som 
indeholder  et salgsargument,  og hvis  anvendelse  skal 
forbydes  eller  begrænses.  En sådan  fremgangsmåde 
kan, såfremt  der ikke  træffes  modforholdsregler,  føre 
til, at salgsargumenter;  som  er i modstrid  med  direk-
tivets  ånd,  men  som  ikke  er opført  på den  vedtagne 
liste,  implicit  tillades. 
2.5.2.  Udvalget  anmoder  Kommissionen  om  at 
træffe  alle  nødvendige  foranstaltninger  for at undgå, 
at udtryk,  der ligger  meget  tæt op ad dem,  der figure-
rer på listen,  kan  anvendes.  Man  måtte  da tale  om en 
»vejledende  liste«. 
2.5.3.  Det  anmoder  om,  at den  rådgivende  levneds-
middelkomité  får forelagt  udkastet,  og at bestemmel-
serne  i dette  afsnit  om muligt  vedtages  samtidig  med 
direktivet. 
2.6. Artikel  2, stk. 3-
2.6.1.  Udvalget  deler  Kommissionens  opfattelse,  at 
forbudene  i stk.  1 og 2 skal  gælde  for de omgivelser, 
levnedsmidlerne  udstilles  i. Det  anmoder  dog  om,  at 
det i dette  stykke  skal  fremgå,  at det drejer  sig om 
tilfælde,  hvor  omgivelserne  kan  vildlede  forbrugeren. 
2.6.2.  Endelig  betvivler  det,  at bestemmelserne  i 
stk. 1, litra  a), pkt.  iii),  og stk.  3, litra  b), er tilstræk-
kelige  i tilfælde,  hvor  levnedsmidler  præsenteres  som 
»fås kun  på apoteket«.  I dette  tilfælde  (som  for andre 
produkter,  der ikke  er lægemidler,  men  »kun  fås på 
apoteket«)  kan  præsentationsformen  være  af en 
sådan  art,  at den  vildleder  forbrugeren.  Udvalget  an-
moder  derfor  Kommissionen  om at supplere  sit for-
slag,  såfremt  der er behov  herfor. 
Nr. C 285/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 2.12.  76 
2.7. Artikel  3 
2.7.1.  Udvalget  mener,  at emballagen  skal  angive 
en ansvarlig  inden  for  Fællesskabet  og anmoder  om, 
at nr. 6 affattes  således: 
»Navn  eller  firmanavn  og adresse  på den  virk-
somhed  inden  for  Fællesskabet,  der  har  tilvirket 
eller  pakket  varen,  eller  på en sælger,  der er etab-
leret  inden  for Fælleskabet«. 
2.7.2.  Ordet  »undtagelsestilfælde«  i nr.  7 synes 
ikke  at høre  hjemme  i en juridisk  tekst.  Selv  om 
Udvalget  er enig  med  Kommissionen  i grundene  til, at 
dette  udtryk  er anvendt  i direktivet,  ønsker  det  dog, 
at dette  afsnit  affattes  på en anden  måde,  uden  at 
indholdet  ændres. 
2.7.3.  I  de forskellige  sproglige  versioner  henvises 
der i nr. 7 enten  til levnedsmidlets  virkelige  oprin-
delse  eller  virkelige  natur.  Da begge  disse  udtryk  an-
vendes  i dette  særlige  tilfælde,  bør  teksten  affattes 
således: 
»... kunne  skabe  usikkerhed  om  levnedsmidlets 
oprindelse  og/eller  virkelige  natur«. 
2.8. Artikel  4 
2.8.1.  Udvalget  godkender  bestemmelserne  i denne 
artikel.  Det  konstaterer,  at det er vanskeligt  i en juri-
disk tekst  at sikre,  at der  kun  i undtagelsestilfælde  vil 
blive  afveget  fra direktivet,  uden  at det  går  ud over 
informeringen  af køberen,  og i virkeligt  berettigede 
tilfælde. 
2.8.2.  Det  ønsker,  at Kommissionen,  når  den  af en 
medlemsstat  får  forelagt  en sag  i henhold  til denne 
artikel,  indhenter  udtalelse  fra de berørte  kredse  eller 
i det mindste  informerer  dem  om,  at der foreligger  en 
anmodning  om  afvigelse.  Den  rådgivende  levneds-
middelkomité  kunne  være  det  bedst  egnede  instru-
ment  hertil. 
2.9. Artikel  5, stk. 3 
2.9.1.  Udvalget  anmoder  om,  at parentesen  supple-
res med  følgende  behandlingsform: 
»(.. hærdet)« 
2.10.  Artikel  6, stk. 1 
2.10.1  Ordet  »bilaget«  ændres  til »bilagene« 2.10.2.  Udvalget  ønsker,  at det  udtrykkeligt  skal 
angives,  at det i tilfælde,  hvor  levnedsmidlet  består  af 
en enkelt  ingrediens,  er tilstrækkeligt  at angive 
benævnelsen  for at efterkomme  forpligtelsen  til at an-
give ingredienslisten. 
2.10.3.  For  varer  sammensat  af to ingredienser 
(f.eks.  »tun  i olivenolie«)  kan  denne  forpligtelse 
opfyldes  enten  som  angivet  i direktivforslaget  eller 
ved at anføre  udtrykket  »uden  tilsætning  af andre  in-
gredienser  eller  tilsætningsstoffer«  under  benævnelsen. 
2.11.  Artikel  6, stk. 2, litra  b) 
* 
2.11.1.  Udvalget  henviser  til de almindelige  be-
mærkninger  vedrørende  ovennævnte  stykke  (b):  det 
er ikke  altid  let for  visse  mindre  næringsdrivende 
(bagere,  konditorer,  viktualiehandlere)  at kende  sam-
mensætningen  af de ingredienser,  de anvender,  og 
navnlig  ikke  når  det  kommer  til visse  tilsætningsstof-
fer i disse  ingredienser. 
2.12.  Artikel  6, stk. 2, litra  c) 
2.12.1.  Udvalget  glæder  sig over,  at Kommissionen 
har taget  hensyn  til problemet  med  »carry-over« 
(ikke-tilsigtede  pesticidrester). 
2.12.2.  Det  mener  dog,  at dette  begreb  bør  define-
res klarere: 
»Pesticidrester,  bortset  fra  sådanne  produkter  til 
ydre  behandling  af frugt  og  grønsager  efter 
høsten«. 
2.12.3.  For  øvrigt  ønsker  Udvalget,  at Kommissio-
nen skal  stille  forslag  om  en fællesskabsliste  over 
disse  behandlingsprodukter,  hvoraf  nogle  allerede  er 
opført  på fællesskabslisten  over  tilsætningsstoffer  til 
levnedsmidler. 
2.12.4.  Udvalget  konstaterer,  at  den  moderne 
teknologi  nu gør  det muligt  at ændre  sammensætnin-
gen eller  farven  af visse  levnedsmidler  (smør,  æg osv.) 
ved anvendelse  af tilsætningsstoffer  ikke  i levneds-
midler  men  allerede  i dyrets  foder.  Dette  problem  kan 
hverken  formelt  eller  juridisk  tages  op i det  forelig-
gende  direktivforslag.  Men  Udvalget  mener,  at be-
stemmelserne  vedrørende  foder  og  produkter,  der 
indtages  af dyrene,  ikke  kan  forbigå  virkningerne  på 
levnedsmidlerne. 
2.12.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 285/7 
2.13.  Artikel  6, stk. 3, litra  a) 
2.13.1.  Udvalget  konstaterer,  at det kun  på frem-
stillingsstedet  kan  kontrolleres,  om  bestemmelserne 
om, at angivelsen  af indholdet  skal  omfatte  ingredien-
serne  på det tidspunkt,  hvor  de indgår  i fremstillings-
processen  overholdes. 
2.13.2.  Ved  denne  lejlighed  anmoder  Udvalget 
Kommissionen  om  at undersøge,  om  og i hvilket 
omfang  det  forekommer  hensigtsmæssigt  at foreslå 
en harmonisering  eller  en tilpasning  af kontrolmeto-
derne. 
2.14.  Artikel  6, stk. 3, litra  b) 
2.14.1.  Udvalget  ønsker,  at sidste  punktum  i denne 
litra affattes  således: 
»I de bestemmelser,  der  gælder  for visse  særlige 
levnedsmidler,  kan  der  fastsættes  andre  katego-
rier, under  forudsætning  af, at det  ikke  går  ud 
over forbrugeroplysningen«. 
2.15.  Artikel  6, stk. 5, litra  b) 
2.15.1.  Udvalget  mener,  at første  led bør  affattes 
således: 
»— gærede  eller  alkoholholdige  drikkevarer«. 
2.16.  Artikel  7, stk. 1 
2.16.1.  Dette  stykke  affattes  således: 
»Såfremt  det af et levnedsmiddels  mærkning  eller 
præsentationsmåde  fremgår,  at der  eventuelt  i 
ringe  mængde  findes  en eller  flere  ingredienser, 
som er karakteriserende  for dette  levnedsmiddel, 
skal den  mindste  eller  største  andel,  som  ingre-
dienserne  udgjorde  ved  fremstillingen,  angives  i 
procent«. 
2.17.  Artikel  7, stk. 2, litra  a) 
2.17.1.  Udvalget  henviser  til de bemærkninger,  det 
har fremsat  til artikel  2, stk.  1, om anvendelse  af nav-
net på  et  levnedsmiddel  i benævnelsen  eller 
varemærket  for  et sammensat  levnedsmiddel.  Det 
anmoder  om,  at dette  punkt  suppleres  således: 
»— forbeholdte  betegnelser  under  forbehold  af 
artikel  2, stk. 1«. 2.18.  Artikel  7, stk. 2, litra  b) 
2.18.1.  Urter  bør  tilføjes  på listen  over  ingredien-
ser, der anvendes  for at give  aroma. 
2.19.  Artikel  8, stk. 1 
2.19.1.  Udvalget  mener,  at for visse  koncentrerede 
eller tørrede  produkter  bør  etiketten  både  angive  den 
nettomængde,  der  er indeholdt  i den  færdigpakkede 
vare,  og den  mængde,  der fås efter  varens  tilberedelse 
eller behandling. 
2.20.  Artikel  8, stk. 3 
2.20.1.  Udvalget  tager  den  kendsgerning  til efter-
retning,  at denne  bestemmelse  om levnedsmidler,  der 
normalt  sælges  stykvis,  kan  gøres  til genstand  for 
yderligere  harmonisering. 
2.21.  Artikel  9 
2.21.1.  I  forbindelse  med  konservering  af et lev-
nedsmiddel  gør  flere  faktorer  sig  gældende:  sam-
mensætning,  temperaturforhold,  lagertidens  længde, 
og eventuelt  behandling  for  at mindske  eller  fjerne 
bakterieforekomst.  I særlige  tilfælde  kan  andre  fæno-
mener  opstå:  aromatab(kaffe),  levnedsmidlet  og be-
holderen  indgår  forbindelse  (konservessyre)  og galva-i 
niserede  konservesdåser  og luftpåvirkning  (oxyde-
ring).  Endelig  er nogle  produkter  kendetegnet  ved  de-
res næsten  fuldkomne  uforanderlighed  (alkohol). 
2.21.2.  Enhver  samvittighedsfuld  fabrikant  har 
indgående  kendskab  til sine  produkter.  Han  kan 
forudse  disses  tilstand  på et senere  tidspunkt,  da det 
er ham,  der  har  valgt  kvaliteten  af råstofferne  og 
fremstillingsmetoderne. 
2.21.3.  Så  snart  et levnedsmiddel  forlader  fabrik-
ken, har  fabrikanten  ikke  længere  kontrol  med  det, 
og hvor  længe  det  bevarer  sine  særlige  egenskaber 
afhænger  hovedsageligt  af, hvordan  det  oplagres  og 
distribueres.  Det  er derfor  nødvendigt  at fabrikanten 
på emballagen  angiver,  hvordan  det skal  opbevares. 
2.21.4.  Når  disse  betingelser  er præciseret,  kan 
fabrikanten  med  en  rimelig  sikkerhedsmargin 
fastsætte  den  frist,  inden  for hvilken  levnedsmidlet  er 
fuldt  ud spiseligt  og bevarer  alle  sine  væsentligste 
kvaliteter  (friskhed,  udseende,  aroma,  bakteriologiske 
kvaliteter  osv.). 
Nr. C 285/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 2.12.  76 
2.21.5.  På  grund  af de forskelligartede  foreliggende 
situationer: 
a) er Udvalget  enig  i princippet  med  datoangivelse; 
b) mener  Udvalget,  at datoen  for den  mindste  hold-
barhedsfrist  skal  være  direktivets  generelle  regel; 
c) mener  Udvalget,  at det  i måske  talrige  tilfælde 
kunne  være  nødvendigt  at vedtage  et andet  system 
efter  fremgangsmåden  i artikel  4: 
— vedtagelse  af en anden  dato; 
— samtidig  vedtagelse  af to datoer  (fremstillings-
dato  og holdbarhedsfrist  f.eks.); 
— ingen  angivelse  af dato; 
d) opfordrer  Udvalget  Kommissionen  til at indsamle 
de betragtninger  og anmodninger,  den  måtte  få i 
hænde  om dette  punkt  og til at forelægge  det råd-
givende  levnedsmiddeludvalg  og endvidere  Det 
økonomiske  og sociale  Udvalg  forslag  til nærmere 
indkredsning  af varernes  virkelighed  og nødven-
digheden  af bedre  forbrugeroplysning. 
2.21.6.  Udvalget  går ud fra,  at de kredse,  der er in-
teresseret  i tilføjelsen  af en anden  dato  eller  udela-
delse  af dato  eller  en ændring  af datoens  art,  ikke  vil 
undlade  at meddele  Kommissionen  dette  hurtigst 
muligt. 
2.22.  Artikel  10,  stk. 2 
2.22.1.  Sidste  punktum  affattes  således: 
»Angivelserne  må endvidere  ikke  indgå  i anden 
kontekst  end  den,  der er fastsat  i direktivet,  eller 
som følger  af artikel  4, stk.  2«. 
2.22.2.  Udvalget  mener,  at disse  angivelser  skal 
være  adskilt  fra enhver  reklame,  men  dette  krav  er 
noget  vagt.  Det  ville  i lige  så høj  grad  være  uhen-
sigtsmæssigt,  om disse  angivelser  druknede  i en tekst 
af anden  art,  f.eks.  brugsanvisning,  opskrifter,  vejled-
ning  osv. 
2.23.  Artikel  10,  stk. 4 
2.23.1.  Udvalget  tager  til efterretning,  at den  udvi-
delse,  der er nævnt  i dette  stykke,  kan  besluttes  i ver-
tikale  direktiver  eller  i mangel  af harmoniserede 
bestemmelser,  af medlemsstaterne. 2.24.  Artikel  11 
2.24.1.  Udvalget  mener,  at det  ville  være  at 
foretrække,  om bestemmelserne  om  ikke-færdigpak-
lcede  varer  ligeledes  vedtages  i et EF-direktiv  for at 
sikre  en ensartet  anvendelse  i de forskellige  medlems-
stater.  Disse  bestemmelser  kunne  vedtages  i en 2. 
etape  for ikke  at forsinke  vedtagelsen  af dette  direk-
tivforslag. 
2.24.2.  De  nationale  bestemmelser  om denne  arti-
kel bør i alle tilfælde  først  vedtages,  efter  Kommissio-
nen er blevet  underrettet. 
2.24.3.  Udvalget  tager  i øvrigt  til efterretning,  at 
det foreliggende  direktiv  ikke  berører  de nationale 
lovgivninger,  der  pålægger  restauranter  at give  be-
stemte  oplysninger  på deres  menukort. 
2.25.  Artikel  12 
2.25.1.  Udvalget  kan ikke  indse,  hvorfor  fantasipak-
ninger  skal  underkastes  en smidigere  ordning  end 
andre  produkter.  Det  mener,  at denne  type  emballage 
bør anføre  de angivelser,  der  er fastsat  i direktivet. 
Uden  nødvendigvis  at ville  fjerne  enhver  mulighed  for 
særundtagelser,  som  kunne  være  berettiget,  mener 
Udvalget,  at udtrykkene  »fantasipakninger«  og »sou-
venirartikler«  er alt for  brede.  Udvalget  frygter  for 
den mulige  udvikling  af begrebet  »fantasipakning«, 
som sælges  efter  mindre  strenge  regler,  end  dem  der 
er pålagt  den  traditionelle  handel.  Deraf  kunne  følge 
en slags  parallel-marked  med  mindre  gode  levneds-
midler  uden  angivelse  heraf,  som  ville  skade  »nor-
male«  produkter. 
2.26.  Artikel  18 
2.26.1.  Udvalget  ønsker,  at ordet  »vigtigste«  udgår. 
2.27.  Bilag  1 
(Liste  over  ingredienser,  for hvilke  angivelsen  af kate-
gorien  kan  erstatte  angivelsen  af det særlige  navn). 
2.27.1.  På  grund  af de væsentlige  pris-  og kvalitets-
forskelle  på disse  levnedsmidler  er de almindelige 
benævnelser  »olie«  eller  »fedtstof«  eventuelt  supple-
ret med  angivelse  af den  animalske  eller  vegetabilske 
oprindelse  eller  deres  hærdning  ganske  utilstrække-
lige. 
2.12.76  De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende  Nr.  C 285/9 
2.27.2.  Forskellen  mellem  to olier  eller  fedtstoffer 
er i virkeligheden  mindst  lige  så vigtig  for  forbruge-
ren som  forskellen  mellem  stivelse  og modificeret  sti-
velse,  som  skal  angives. 
2.27.3.  Udvalget  konstaterer  dog,  at der  er ved  at 
blive  udarbejdet  et direktiv  om  olie  og fedtstoffer. 
Det mener  derfor,  at for  produkter,  der  dækkes  af 
dette  udkast  til direktivforslag,  kan  direktivforslaget 
om mærkning  af levnedsmidler  anvendes  som  det 
foreligger,  i det  mindste  midlertidigt,  dog  uden  at 
kommende  bestemmelser  på området  foregribes. 
2.27.4.  For  andre  levnedsmidler  end  dem,  der 
omhandles  af det  »vertikale«  forslag  om olier  og fedt-
stoffer  (dybfrosne  eller  forkogte  pommes  frites, 
mayonnaise  og salatdressing  f.eks.),  skal  fedtstoffets 
art angives.  Første  led  i bilag  1 skal  præciseres  på 
dette  punkt. 
2.27.5.  Denne  angivelse  er betydningsfuld  for per-
soner,  som  på grund  af diæt  kun  må  indtage  visse 
typer  fedtstoffer,  enten  efter  lægeordination  eller 
fordi  de følger  visse  fedtstofproducenters  diætetiske 
råd. 
2.27.6.  Udvalget  mener,  at det  er absolut  nødven-
digt at angive  den  nøjagtige  benævnelse  på den  an-
vendte  fisk  eller  ost  i tilfælde,  hvor  fisk  eller  ost  er 
den vigtigste  ingrediens  (færdigtilberedte  ingredien-
ser til ostefondue,  fiskekroketter  ovs.).  Det  anmoder 
derfor  om,  at 4. og 5. led  præciseres  i denne  hen-
seende. 
2.27.7.  Udvalget  anmoder  om,  at der  tilføjes  et 
9. led: 
»— ethvert  syntetisk  aro-  kunstigt  ...  aro-
mastof,  der  anvendes  i mastof  eller  kun-
stedet  for  et naturligt  stigt  aromastof«, 
aromastof,  når  antallet 
af komponenter  i disse 
aromastoffer  overstiger 
tre 
2.27.8.  En  yderligere  betragtning  bør  henvise  til 
den manglende  fællesskabsliste  over  aromastoffer 
med  ofte  adskillige  ingredienser  og til, at det  forelig-
gende  direktiv  kan  revideres  efter  vedtagelsen  af et 
fællesskabsdirektiv  indeholdende  en positiv  liste  over 
aromastoffer;  en  sådan  liste  foreligger  allerede  i Italien  og  Forbundsrepublikken  Tyskland  (og  som 
forslag  i Nederlandene). 
2.27.9.  Udvalget  udtrykker  i hvert  fald  ønske  om, 
at Kommissionen  så snart  som  muligt  stiller  forslag 
om dette  »aroma«-direktiv. 
2.28.  Bilag  II 
(Bestanddele,  som  skal  opføres  med  kategoriens 
navn). 
2.28.1.  Udvalget  bemærker,  at for  en række  kate-
gorier  i dette  bilag,  som  endnu  ikke  er gjort  til gen-
stand  for  definition  på fællesskabsplan,  må man  hen-
holde  sig tir de nationale  lovgivninger  eller  i mangel 
heraf  til kutyme  og Codex-arbejderne. 
2.28.2.  Da  der  består  en forskel  mellem  naturlige 
farvestoffer  og de tilsvarende  syntetiske  farvestoffer, 
der har  samme  nummer,  men  som  kan  indeholde  ska-
delige  urenheder  (f. eks.  ammoniakkaramel,  for  hvil-
ket den  videnskabelige  levnedsmiddelkomité  har  fast-
sat en midlertidig  A.D.I.),  anmoder  Udvalget  Kom-
missionen  om  at undersøge,  om  det  ikke  ville  være 
hensigtsmæssigt  at fastsætte  en skelnen  mellem  de to 
forskellige  oprindelser  eller  forbyde  anvendelsen  af 
order  »karamel«,  når  det  drejer  sig  om  et syntetisk 
produkt. 
2.28.3.  Udvalget  ønsker,  at elvte  led  affates  såle-
des: 
— aromastoffer  (i tilfælde,  der  ikke  er dækket  i 
bilag  I)«. 
2.28.4.  Det  ønsker,  at der  tilføjes  et sekstende  led: 
»— drivgas«. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  29.  september  1976. 
Henri  CANONGE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Nr. C 285/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 2.12.  76 
BILAG 
til udtalelse  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
I. Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Punkt  1.5 
Dette  punkt  affattes  således: 
»Udvalget  konstaterer,  at direktivet  finder  anvendelse  på færdigpakkede  levnedsmidler 
og kan  finde  anvendelse  på levnedsmidler,  der sælges  i løs vægt  til forbrugeren. 
Derimod  finder  det ikke  anvendelse  på overgangsprodukter«. 
Afstemningsresultat 
2 stemte  for,  et flertal  stemte  imod,  mens  5 undlod  at stemme. 
II. Følgende  tekst  i afdelingen  udtalelse  blev  ændret  efter  vedtagelse  af et ændringsforslag 
under  debatten: 
Punkt  2.21.4 
»Når  disse  betingelser  er præciseret,  kan  fabrikanten  med  en rimelig  sikkerhedsmargin 
fastsætte  den  frist,  inden  for hvilken  levnedsmidlet  er fuldt  ud spiseligt  og bevarer  alle 
sine væsentligste  kvaliteter«. 
Afstemningsresultat 
Enstemmigt  vedtaget. 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  beslutning  om  indførelse  af den  fælles  procedure  for 
udveksling  af oplysninger  vedrørende  kvaliteten  af fersk  overfladevand  i Fællesskabet 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 133  af 14.  juni  1976,  side  25. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  12.  maj  1976  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om  oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne.