[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 24.7.2007

KOM(2007) 456 endelig

2005/0211 (COD)

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit, vedrørende

Rådets fælles holdning til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategi-rammedirektivet)

2005/0211 (COD)

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit, vedrørende

Rådets fælles holdning til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategi-rammedirektivet)

(EØS-relevant tekst)

1. SAGSFORLØB

Forslag sendt til Europa-Parlamentet og Rådet (dokument KOM(2005)505 endelig - 2005/0211 (COD)): | 24.10.2005 |

Udtalelse afgivet af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg: | 20.4.2006 |

Udtalelse afgivet af Regionsudvalget: | 26.4.2006 |

Udtalelse afgivet under Europa-Parlamentets førstebehandling: | 14.11.2006 |

Fælles holdning vedtaget: | 23.07.2007 |

2. FORMÅLET MED KOMMISSIONENS FORSLAG

Europas havmiljø er udsat for alvorlige og stadig voksende trusler. Biodiversiteten i Europas have er faldende og undergår stadige ændringer. De marine habitater ødelægges, forringes og forstyrres. Der er endvidere institutionelle hindringer for en bedre beskyttelse af Europas havmiljø og betydelige huller i vores viden på området.

Den forringelse af havmiljøet, vi er vidne til, og den heraf følgende nedbrydning af havets økologiske kapital vil kunne undergrave de muligheder for velstand og beskæftigelse, Europas have og oceaner rummer. Gøres der ikke noget ved dette problem, vil EU’s maritime sektor ikke kunne yde noget væsentligt bidrag til gennemførelsen af Lissabon-dagsordenen.

Formålet med det foreslåede rammedirektiv om en havstrategi er at genoprette de europæiske haves økologiske sundhed ved at opnå og bevare en "god miljøtilstand" inden 2021. I betragtning af de forskelligartede vilkår og problemer, der gør sig gældende for havmiljøet i EU, er opstiller forslaget en række europæiske havregioner ud fra geografiske og miljømæssige kriterier.

Der vil ikke blive fastsat specifikke forvaltningsforanstaltninger på EU-plan. Direktivet vil udgøre en integreret ramme, som tager alle de forskellige belastninger i betragtning og opstiller klare, konkrete tiltag med sigte på en mere effektiv beskyttelse af havmiljøet. Direktivet skal omsættes og gennemføres på havregion-plan.

Strategierne vil i første omgang bygge på vurderinger af miljøtilstanden. Herved kan der træffes beslutninger på et informeret grundlag med støtte i den bedste tilgængelige videnskabelige viden. I en senere fase vil de enkelte medlemsstater - i tæt samarbejde med andre medlemsstater og relevante tredjelande inden for den pågældende havregion - udarbejde og gennemføre havstrategier for deres havområder med det formål at nå en "god miljøtilstand". Ved udarbejdelsen af deres havstrategier vil medlemsstaterne blive opfordret til at arbejde inden for rammerne af de forskellige regionale havkonventioner – OSPAR for det nordøstlige Atlanterhav, HELCOM for Østersøen, Barcelona-konventionen for Middelhavet og Bukarest-konventionen for Sortehavet.

Det forslåede havstrategi-rammedirektiv indgår i det sjette miljøhandlingsprogram, som blev vedtaget i 2002. Direktivet skal også ses i en bredere sammenhæng, nemlig som led i udviklingen af en ny havpolitik for EU som bebudet i grønbogen Mod en fremtidig havpolitik for EU: En europæisk vision for havene”, vedtaget af Kommissionen den 7. juni 2006[1]. Det foreslåede havstrategi-rammedirektiv kommer til at udgøre den miljøpolitiske søjle i EU's fremtidige havpolitik.

3. BEMÆRKNINGER OM DEN FÆLLES HOLDNING

3.1 Generelle bemærkninger

Kommissionen har accepteret 52 af de 87 ændringer, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen, i deres helhed, delvist eller principielt. 37 af disse 52 ændringer er indarbejdet i den fælles holdning.

Kommissionen har accepteret ændringer, der understreger betydningen af en økosystemtilgang til forvaltningen af Europas miljø, af fælles samarbejde mellem medlemsstater og tredjelande om udvikling og gennemførelse af havstrategier på regionalt plan og af nødvendigheden af at fremme miljøintegrationen. Kommissionen har også accepteret ændringer, der gør teksten klarere, navnlig med hensyn til definitioner, sammenhængen med andre direktiver (f.eks. vandrammedirektivet, fugledirektivet og habitatdirektivet), den geografiske dækning (indlemmelse af Sortehavet i direktivets anvendelsesområde), henvisninger til relevante internationale aftaler og indføjelse af en række deskriptorer for "god miljøtilstand".

Kommissionen har afvist ændringer, som ville fremrykke gennemførelsesfristen, da dette ikke ville være realistisk. Kommissionen har også afvist ændringer, der gik ud på, at direktivet skulle indeholde bestemmelser om obligatorisk udpegning af beskyttede havområder. Disse områder bør betragtes som et middel til at nå en "god miljøtilstand" og ikke som et mål i sig selv, og bør derfor være fakultative. Med hensyn til det vigtige spørgsmål om indføjelse af deskriptorer for "god miljøtilstand" kunne Kommissionen acceptere nogle af Parlamentets forslag, men foretrækker klart deskriptorer, der er baseret på miljøkvalitetselementer og ikke på bestemte miljøbelastninger. Med en tilgang, der udelukkende er baseret på miljøbelastninger, ville man uundgåeligt overse potentielle risici og trusler, og det ville ikke give EU mulighed for at fjerne sig fra den hidtil fragmenterede tilgang til forvaltning af havmiljøet. Endelig har Kommissionen afvist ændringer, der slår til lyd for, at der ydes økonomisk ad hoc -støtte til gennemførelsen af det foreslåede havdirektiv, eller at visse regioner indrømmes en særlig status.

3.2 Detaljerede bemærkninger

3.2.1 Parlamentsændringer, der er accepteret af Kommissionen, og som helt eller delvist er indarbejdet i den fælles holdning.

Følgende ændringer er indarbejdet i den fælles holdning: 1, 3, 6, 7, 8, 12, 15, 16, 18, 22, 23 (betragtninger), 25 , 26 , 27 , 28, 29, 31, 33, 36, 37, 39, 41 , 42 , 43, 47 , 48 , 49 , 50 , 51 , 53 , 56 , 60 , 63 , 70 , 75, 77 og 84 (artikler).

Ændring 1 om udvidelse af direktivets geografiske dækning med bl.a. Sortehavet er godkendt af Rådet, men ikke henvisningen til Det Arktiske Hav. Ændring 3 , der fremhæver presset på havenes ressourcer, ændring 6, der fremhæver økosystemernes betydning, og ændring 7 , der nævner biologiske og miljømæssige mål, er accepteret delvist.

Ændring 8 er indarbejdet delvist. Henvisningen til integration er omarbejdet, så Kommissionen nu kan acceptere den fuldt ud.

Ændring 12 om vigtigheden af samarbejde med tredjelande er stort set accepteret (f.eks. 11a (ny)), dog ikke tanken om udvikling af partnerskaber.

Ændring 15 om omkostningseffektivitet og behovet for forskning og overvågning er indarbejdet.

Ændring 16, som tilføjer en henvisning til økologiske funktioner, er også i det væsentlige indarbejdet.

Ændring 18 om betydningen af havforskning i det syvende forskningsrammeprogram er i det væsentlige indarbejdet.

Ændring 22, der fremhæver, at direktivet skal tages i betragtning i den fælles fiskeripolitik, er accepteret.

Ændrings 23 med henvisninger til en økosystembaseret tilgang og til forsigtighedsprincippet er indarbejdet i betragtning (5), (7) og (40).

Ændring 25 , der indeholder en nyttig henvisning til kvaliteten af associerede staters og ansøgerlandes havmiljø, dækkes indirekte af artikel 6, som omhandler samarbejde mellem medlemsstater og tredjelande.

Ændring 84 , der indføjer en henvisning til beskyttede havområder i en ny betragtning, er indarbejdet i sin helhed.

Ændring 26 om bestående forpligtelser og tilsagn på internationalt plan er delvist indføjet i definitionen på 'havområder' ( artikel 3 ) i den fælles holdning via henvisningen til FN's havretskonvention.

Ændring 27 er indarbejdet i artikel 3 med listen over definitioner. Som i Europa-Parlamentets ændring dækker definitionerne 'havområder', 'miljøtilstand', 'god miljøtilstand' og 'forurening'. Imidlertid er der i visse tilfælde sket ændringer i definitionernes indhold. Navnlig er definitionen på 'havområder' i den fælles holdning begrænset til områder på søsiden af den basislinje, hvorfra bredden af de territoriale farvande måles, og indskrænker derved krydsdækningen med vandområder på søsiden af den basislinje, som vandrammeprogrammet gælder for, til kun at omfatte elementer af betydning for beskyttelsen af havmiljøet, som ligger uden for vandrammedirektivets anvendelsesområde. Definitionen i ændring 27 omfatter derimod tidevande og indebærer således en bredere krydsdækning med de vandområder, der er omfattet af vandrammedirektivet. Desuden er definitionen på 'god miljøtilstand' i den fælles holdning ikke så detaljeret som i ændring 27 . Endelig omfatter ændring 27 en definition på 'beskyttede havområder', som ikke er medtaget i den fælles holdning. Derimod indeholder den fælles holdning definitioner, som ikke optræder i ændring 27 ('miljømål', 'specifikt område', 'regionalt samarbejde' og 'regional havkonvention')

Ændring 28 er indarbejdet, ved at Sortehavet er føjet til listen over havregioner (artikel 4).

Ændring 29 , som henviser til behovet for overensstemmelse med de relevante internationale aftaler, er indirekte og delvist indarbejdet i den fælles holdning (dvs. henvisningen til overensstemmelse med FN's havretskonvention i artikel 3).

Ændring 31 medtages i den fælles holdning, hvis der med samordnede havstrategier for den enkelte havregion menes en kompilation af nationale strategier og ikke en enkelt regional havstrategi. Den større vægt, der er lagt på regionalt samarbejde i den fælles holdning (artikel 6), bør kunne bidrage til forberedelsen af velkoordinerede strategier på regionalt og subregionalt plan. Ændring 33 , 37 og 47 , som også går ud på, at der udarbejdes regionale havstrategier, er også indarbejdet (artikel 6), ud fra den betragtning, at der med regionale havstrategier forstås en kompilation af nationale strategier, som ikke indebærer kollektivt ansvar.

Ændring 36 er indarbejdet (artikel 5, stk. 3), for så vidt som der hermed er tale om en mekanisme til hurtig gennemførelse. Henvisningen til EU-støtte er delvist indarbejdet – på en måde, Kommissionen kan acceptere – i artikel 5, hvor Kommissionen opfordres til at bistå medlemsstaterne.

Ændring 39 om beskyttede havområder er indarbejdet i artikel 13, stk. 4, i den fælles holdning, dog ikke det krav om at etablere sådanne områder, som Parlamentet har indført, og som Kommissionen ikke kan acceptere.

Ændring 41 om regionalt samarbejde er omfattet af artikel 6 i den fælles holdning. Det samme gælder ændring 42 og 43 – bortset fra henvisningen til samarbejde med tredjelande, hvis skibe opererer i EU's havregioner.

Ændring 48 går ud på, at der indføjes en henvisning til økosystemfunktioner i artikel 8. En sådan henvisning er indarbejdet i den fælles holdning, dog i artikel 3, stk. 4, (definition på 'miljøtilstand').

Ændring 49 , der hovedsagelig sigter mod, at der tages hensyn til relevante allerede foreliggende vurderinger ved udarbejdelsen af den indledende vurdering, jf. artikel 8, er indarbejdet i den fælles holdning gennem en henvisning til "andre relevante vurderinger såsom vurderinger, der er gennemført i fællesskab inden for rammerne af regionale havkonventioner", i artikel 8, stk. 2.

Ændring 51 , som opstiller specifikke krav til samordning af og overensstemmelse mellem vurderingerne, indarbejdes indirekte i den ovennævnte tilføjelse til artikel 8, stk. 2, og udmøntes også i mere direkte henvisninger til regionalt samarbejde i den fælles holdning.

Ændring 53 er delvist indarbejdet i den fælles holdning. Mens Parlamentets redaktionelle justeringer ikke er medtaget, har begge institutionerne indvilliget i, at der skulle indføjes en henvisning til et nyt bilag (bilag I) om generiske, kvalitative deskriptorer. Det skal imidlertid bemærkes, at der er store forskelle mellem Rådet og Europa-Parlamentet, hvad indholdet af disse bilag angår.

Ændring 56 , som hovedsagelig vedrører indføjelse af henvisninger til fugledirektivet og habitatdirektivet (79/409/EØF og 92/43/EF) i artikel 11 (overvågningsprogrammer), er delvist medtaget, da den fælles holdning indeholder henvisninger til begge direktiverne i artikel 13 (indsatsprogrammer). Den yderligere henvisning til global miljø- og sikkerhedsovervågning (GMES) i ændring 56 er ikke medtaget. Mens henvisningerne til specifikke vanddirektiver (91/271/EØF og 2006/7/EF) i ændring 50 og 63 ikke er medtaget formelt, indeholder den fælles holdning henvisninger til 'andre relevante vurderinger' i artikel 8, stk. 2, og til 'relevante foranstaltninger, der kræves ifølge fællesskabslovgivningen' i artikel 13, stk. 2, hvorved disse punkter er medtaget implicit.

Ændring 60 er indarbejdet, om end kun delvist. Der er således en henvisning til den økosystembaserede tilgang i den fælles holdning (artikel 1). Betragtningerne indeholder en henvisning til forsigtighedsprincippet. Henvisningerne til forebyggende indgreb, forureneren betaler-princippet og grænseoverskridende virkninger er ikke medtaget eksplicit.

Ændring 70 , hvorefter Kommissionen fire år efter gennemførelsen skal offentliggøre en rapport om eventuelle konflikter, er kun medtaget delvist og indirekte i den fælles holdning ( artikel 20 ), som under litra g) nævner 'en sammenfatning af bidraget fra andre relevante fællesskabspolitikker til opfyldelse af dette direktivs målsætninger'.

Ændring 75 og 77 , som bringer teksten i tråd med afgørelse 2006/512/EF om udvalgsprocedurerne, er medtaget ( artikel 22 og 23 ).

3.2.2 Parlamentsændringer, som Kommissionen har accepteret, men som ikke er medtaget i den fælles holdning

Med hensyn til betragtningerne er ændring 2, hvor det hedder, at EU er en halvø, ikke medtaget. Ændring 9 om regionalt samarbejde er ikke medtaget.

Ændring 46 , hvor de ansvarlige myndigheder bestemmes nærmere ("nationale"), er ikke medtaget.

Ændring 52 og 58 om regler om dataadgang er ikke medtaget i den fælles holdning. Dog henvises der i artikel 8, stk. 2, til andre relevante vurderinger, der er foretaget som led i regionale havkonventioner. Kravet om, at vurderinger og overvågningsprogrammer forelægges Europa-Parlamentet, er imidlertid ikke medtaget. Endelig er der i artikel 19, stk. 3, i den fælles holdning taget hensyn til Kommissionens forbehold som følge af, at der ikke er nogen henvisning til INSPIRE-direktivet i Parlamentets ændringer.

Ændring 55 er ikke medtaget. Det samme gælder kravet om, at der bør tages hensyn til relevante grænseoverskridende virkninger og forhold, som Kommissionen kunne acceptere, og resten af ændringen vedrørende gennemførelsesfristen, som Kommissionen ikke kunne tilslutte sig.

Ændring 57 , hvor det hedder, at medlemsstaterne bør samarbejde for at sikre, at overvågningsmetoderne er sammenhængende, er ikke medtaget i den fælles holdning.

Ændring 66 er stort set ikke medtaget i den fælles holdning. Dog gik begge institutionerne med til at omdøbe artikel 14 'Undtagelser'. Den fælles holdning indeholder ingen henvisninger til klimaændringer, hvilket Kommissionen kunne tilslutte sig. Endvidere er de dele af Parlamentets ændringer, som Kommissionen ikke kunne acceptere som følge af deres geografiske fokusering, ikke medtaget i den fælles holdning. Imidlertid er Parlamentets krav om, at Kommissionen reagerer på henvendelser fra medlemsstaterne, når kompetencen til at træffe foranstaltninger tilkommer Fællesskabet, i vid udstrækning medtaget i den fælles holdning, men i en anden artikel (artikel 15).

Ændring 67 og 68 om inddragelse af de berørte parter er ikke medtaget.

Ændring 73 , der præciserer formålene med den fornyede undersøgelse af direktivet, er ikke medtaget i den fælles holdning.

Ændring 80, 81, 82, 91 og 92 om deskriptorer for god miljøtilstand udgør en langt længere liste over deskriptorer end listen i den fælles holdning (21 i stedet for 11). Den vigtigste forskel består i, at Parlamentet har indført 9 deskriptorer, der beskriver 'god miljøtilstand' ud fra belastningerne fra specifikke menneskelige aktiviteter (såsom offshore-industri (litra l) og n)), skibstransport (litra m) og o)), andre menneskelige aktiviteter (litra p)-t)). I den fælles holdning er en del af de andre 'tilstands'- eller 'belastnings'-baserede deskriptorer medtaget, dog i en mere sammenfattet form.

3.2.3 Parlamentsændringer, som Kommissionen har afvist, men som er medtaget i den fælles holdning

Ændring 38, der går ud på at gøre Østersøen til et pilotområde, er ikke medtaget eksplicit, men muligheden for at udpege 'pilotprojekter' som led i gennemførelsen af direktivet nævnes dog i den fælles holdning (artikel 5, stk. 3).

Ændring 62 og 64 om indførelse af krav om udpegning af beskyttede havområder er ikke medtaget i den fælles holdning i deres helhed. De er imidlertid delvist medtaget i tilføjelsen af to afsnit om indføjelse af beskyttede havområder i de indsatsprogrammer, der skal udarbejdes (artikel 13, stk. 4). Det skal bemærkes, at den fælles holdning ikke indeholder noget udtrykkeligt krav om udpegning af beskyttede havområder.

3.2.4 Parlamentsændringer, der er afvist Kommissionen, og som ikke er medtaget i den fælles holdning

Hvad betragtningerne angår, er ændring 4 , hvor Østersøens særlige situation fremhæves, afvist. Ændring 5 om kvantitative og kvalitative mål er ikke medtaget. Ændring 10 , hvorefter der bør finde koordination sted mellem medlemsstater og tredjelande, som er flagstater for fiskerfartøjer, der opererer i EU's havområder, er afvist. Ændring 11 om en rationel tilgang til Natura 2000-nettet er også afvist. Ændring 13 og 17 , hvorefter forskning i visse områder bør prioriteres højere, er ikke medtaget.

Ændring 14 og 88 , der går ud på at medlemsstaterne skal etablere strukturer for tværsektorielt samarbejde, er afvist.

Ændring 19 og 74 om økonomisk støtte fra Fællesskabet til gennemførelsen er også afvist.

Ændring 20 , 34 , 35 , 69 , 79 og 85 om fremrykning af gennemførelsesfristerne er ikke medtaget.

Ændring 21 strider mod traktatens bestemmelser om fiskeriforvaltning og er ikke medtaget.

Ændring 30 , som tilføjer Kroatien til listen over medlemsstater i Adriaterhavet ( artikel 4 ), er ikke medtaget. Rådet har valgt at fjerne enhver henvisning til medlemsstater i denne artikel.

Ændring 32 , der skærper forpligtelsen til at opnå en 'god miljøtilstand', er afvist. Den fælles holdning er lempeligere end Kommissionens oprindelige tekst på dette vigtige punkt.

Ændring 40 , der ændrer overskriften til artikel 6 , er ikke medtaget.

Ændring 44 , der går ud på, at der indføres et særligt regelværk for infrastrukturprojekter i havmiljøet, er afvist.

Ændring 45 om den fælles landbrugspolitik er ikke medtaget.

Ændring 54 , der fjerner alle henvisninger til udvalgsproceduren i tilknytning til videreudviklingen af deskriptorer for 'god miljøtilstand', er ikke medtaget.

Ændring 59 og 61 om vedtagelse af foranstaltninger og programmer til sporing af havforurening er afvist.

Ændring 65 , hvorefter Kommissionen skal vedtage kriterier for forsvarlig havforvaltning, er ikke medtaget.

Ændring 71 om bestemmelser om beskyttelse af Det Arktiske Hav er afvist.

Ændring 72 , som vedrører beskyttede havområder og går ud på, at der skal aflægges fremskridtsrapporter om etableringen af sådanne områder, er ikke medtaget.

Ændring 76 , der går ud på, at den nye udvalgsforskriftsprocedure med kontrol skal anvendes ved vedtagelsen af metode-standarder, er afvist.

Ændring 78 , der ville forpligte medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger i farvande uden for EU's jurisdiktion eller overhøjhed, er ikke medtaget.

Ændring 90 , som ville resultere i, at radionuklider slettes fra listen over stoffer, der skal vurderes, er ikke medtaget.

3.2.5 Yderligere ændringer til forslaget fra Rådets side

Den fælles holdning indeholder et antal vigtige ændringer set i forhold til Kommissionens oprindelige forslag. Disse ændringer svækker desværre forslaget.

De vigtigste ændringer vedrører:

- Et lavere ambitionsniveau for direktivet som følge af ændringen af artikel 1 . Mens der ifølge Kommissionens oprindelige forslag skulle opstilles havstrategier 'med henblik på at opnå en god miljøtilstand', er dette krav svækket i den fælles holdning, idet det hedder 'med det formål at opnå en god miljøtilstand'.Medlemsstaterne skal imidlertid stadig kunne opvise en generel udvikling hen imod en god miljøtilstand inden udgangen af 2021. Ifølge den fælles holdning vil det ikke være tilstrækkeligt at fremlægge sådanne havstrategier inden 2021, hvis disse ikke fører til bedre beskyttelse af havmiljøet . Desuden forbliver endemålet med direktivet fuldstændig opnåelse af en god miljøtilstand, da andre henvisninger i direktivet til dette begreb ikke er blevet ændret (f.eks. i artikel 13).

- Indføjelse af en ny bestemmelse, der undtager medlemsstaterne fra at træffe visse gennemførelsesforanstaltninger, hvis der ikke er nogen væsentlig risiko for havmiljøet, eller hvis omkostningerne ville blive uforholdsmæssigt store : Denne nye bestemmelse er en tilføjelse til forholdsregler vedrørende gennemførelsesomkostninger, der allerede fandtes i forslagsudkastet (særlig artikel 13, stk. 3). Det fremgår ikke tilstrækkeligt klart i den fælles holdning, at det skal kunne påvises, at der ikke foreligger nogen væsentlig risiko, eller at omkostningerne er uforholdsmæssige.

Andre vigtige ændringer:

- Sammenhængen mellem havstrategien og vandrammedirektivet, hvad det geografiske anvendelsesområde angår : Definitionen på havområder i artikel 3 er ændret således, at havområder også omfatter havområder, der er omfattet af vandrammedirektivet, i det omfang det drejer sig om elementer af betydning for beskyttelsen af havmiljøet, der ligger uden for vandrammedirektivets anvendelsesområde. Det er nødvendigt at udvide havdirektivets anvendelsesområde til også at omfatte havområder, der henhører under vandrammedirektivet, for at kunne sikre en sammenhængende gennemførelse af begge direktiverne, da havøkosystemerne ikke kender til kunstige administrative grænser. En mere omfattende geografisk sammenhæng mellem de to direktiver, som også skulle omfatte kystfarvande og endog overgangsvande (dvs. overfladevande i nærheden af flodmundinger, der har et vist saltindhold som følge af de nærtliggende kystvande), ville have været at foretrække.

- Kommissionens kontrol med gennemførelsen (artikel 12 og 16) : Den fælles holdning svækker Kommissionens kontrol med gennemførelsen, som nu er begrænset til rådgivning baseret på medlemsstaternes underretninger.

- Ny bestemmelse om hurtig gennemførelsesplan for pilotprojekter (artikel 5, stk. 3): Den fælles holdning indeholder en ny bestemmelse om muligheden for at fremskynde gennemførelsen i såkaldte pilotprojekt-regioner, der skal udpeges af de pågældende medlemsstater.

- Fjernelse af henvisninger til medlemsstaterne i artikel 4 : Den fælles holdning opstiller blot en liste over havregioner og foreslåede subregioner uden at angive, hvilke medlemsstater der grænser op til disse regioner og subregioner.

4. KONKLUSION

Efter Kommissionens mening er den fælles holdning, der er vedtaget af alle medlemsstaterne bortset fra én (Italien afholdt sig fra at stemme), et vigtigt skridt hen imod vedtagelsen af havstrategi-rammedirektivet.

Kommissionen mærker sig imidlertid, at den fælles holdning ikke er så ambitiøs som Kommissionens oprindelige forslag, især ikke hvad angår forslagets overordnede ambition, den bindende karakter af målet om opnåelse af en god miljøtilstand og gennemførelsesomkostningerne. Med hensyn til det sidstnævnte punkt vil Kommissionen minde om, at god politik afhænger af information af høj kvalitet, og at de nuværende vurderings- og overvågningsprogrammer på EU-plan hverken er integrerede eller fuldstændige.

Kommissionen ser dog med tilfredshed, at den fælles holdning fuldt ud erkender, at der er presserende behov for en europæisk integreret tilgang, hvis vi skal kunne beskytte vores have og oceaner mere effektivt. Det er også et positivt træk, at der henvises til vigtigheden af samarbejde og samordning mellem medlemsstater og tredjelande om udvikling og gennemførelse af havstrategier regionalt. Endelig er tilføjelsen af elementer til definitionen på "god miljøtilstand" også nyttig, selv om Kommissionen ville foretrække definitioner, der er fokuseret på miljøkvalitetselementer og ikke på bestemte miljøbelastninger.

[1] KOM(2006) 275 endelig.