EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 23.2.2022 COM(2022) 68 final 2022/0047(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om harmoniserede regler om fair adgang til og anvendelse af data

(dataforordningen) (EØS-relevant tekst) {SEC(2022) 81 final} - {SWD(2022) 34 final} - {SWD(2022) 35 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Denne begrundelse ledsager forslaget til forordning om harmoniserede regler om fair adgang til og anvendelse af data (dataforordningen). Data er et centralt element i den digitale økonomi og en vigtig ressource med hensyn til at sikre den grønne og den digitale omstilling. Den mængde af data, der genereres af mennesker og maskiner, er steget eksponentielt i de seneste år. De fleste data udnyttes imidlertid ikke, eller deres værdi er samlet hos relativt få store virksomheder. Lav tillid, modstridende økonomiske incitamenter og tekniske hindringer vanskeliggør en fuld udnyttelse af potentialet i datadreven innovation. Det er derfor afgørende, at dette potentiale frigøres ved at skabe muligheder for videreanvendelse af data samt ved at fjerne hindringer for den europæiske dataøkonomis udvikling i overensstemmelse med de europæiske regler og værdier og målet om at mindske den digitale kløft, således at alle kan drage fordel af disse muligheder. En bedre balance i fordelingen af værdi, der hidrører fra data, i takt med den nye bølge af industrielle ikkepersonlige data og udbredelsen af produkter forbundet med tingenes internet vil betyde et enormt potentiale for at kunne fremme en bæredygtig dataøkonomi i Europa. Regulering af adgangen til og anvendelsen af data er en grundlæggende forudsætning for at kunne udnytte de muligheder, som den digitale tidsalder giver. Kommissionens formand, Ursula von der Leyen, anførte i sine politiske retningslinjer for Kommissionen for 2019-2024, at Europa er nødt til at finde "den rette balance mellem strømmen af data og anvendelsen af disse og samtidig bevare en høj grad af beskyttelse af privatlivets fred, sikkerhed og etiske standarder". Kommissionens arbejdsprogram for 2020 indeholder en række strategiske målsætninger, herunder den europæiske strategi for data, som blev vedtaget i februar 2020. Strategien har til formål at opbygge et ægte indre marked for data og gøre Europa førende på verdensplan inden for den data-agile økonomi. Derfor er dataforordningen en vigtig søjle og det andet store initiativ, der bebudes som led i datastrategien. Forordningen bidrager navnlig til en tværsektoriel forvaltningsramme for adgang til og anvendelse af data ved hjælp af lovgivning vedrørende spørgsmål, der påvirker forholdet mellem aktører i dataøkonomien, med henblik på at skabe incitamenter til horisontal datadeling på tværs af sektorer. I Det Europæiske Råds konklusioner af 21.-22. oktober 2021 påpegedes vigtigheden af "at gøre hurtige fremskridt med andre nuværende og fremtidige initiativer, særlig udnyttelse af værdien af data i Europa, navnlig gennem en omfattende regelramme, der er befordrende for innovation, fremmer bedre dataportabilitet og fair dataindsigt og sikrer interoperabilitet". Den 25. marts 2021 understregede Det Europæiske Råd betydningen af "en bedre udnyttelse af potentialet i data og digitale teknologier til gavn for samfundet og økonomien". Den 1.-2. oktober 2020 understregede Rådet "behovet for at gøre data af høj kvalitet lettere tilgængelige og fremme og muliggøre en bedre udveksling og pooling af data samt interoperabilitet". Hvad angår cloudtjenester vedtog EU-medlemsstaterne den 15. oktober 2020 enstemmigt en fælles erklæring om opbygning af den næste generation af cloud til virksomheder og den offentlige sektor i EU. Det vil for eksempel kræve en næste generation af cloudtjenester i EU, der opfylder de højeste standarder for portabilitet og interoperabilitet. Europa-Parlamentet opfordrede i sin beslutning af 25. marts 2021 om en europæisk strategi for data Kommissionen til at fremlægge en dataretsakt for at tilskynde til og muliggøre en større og mere fair dataudveksling i alle sektorer, mellem virksomheder, mellem virksomheder og offentlige myndigheder samt mellem offentlige myndigheder. I sin beslutning af 25. marts 2021 fremhævede Europa-Parlamentet også behovet for at skabe fælles europæiske dataområder med henblik på fri udveksling af ikkepersondata på tværs af grænser og sektorer samt mellem virksomheder, den akademiske verden, relevante interessenter og den offentlige sektor. Ud fra dette perspektiv opfordrede Parlamentet Kommissionen til at præcisere brugsrettighederne, navnlig i en B2B- og B2G-markedskontekst. Parlamentet understregede, at ubalancer på markedet som følge af koncentrationen af data begrænser konkurrencen, øger hindringerne for markedsadgang og mindsker den bredere adgang til og anvendelse af data. I sin beslutning bemærkede Europa-Parlamentet også, at B2B-kontrakter ikke nødvendigvis garanterer tilstrækkelig adgang til data for små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Dette skyldes ulige forhandlingsstyrke eller ekspertise parterne imellem. Europa-Parlamentet understregede derfor nødvendigheden af, at kontrakter klart fastsætter forpligtelser og ansvar i forbindelse med adgang til, behandling, deling og lagring af data for at begrænse misbrug af sådanne data. Kommissionen og EU-medlemsstaterne blev som sådan opfordret til at undersøge aktørernes rettigheder og forpligtelser med hensyn til at få adgang til data, som de har medvirket til at generere, og til at øge deres bevidsthed, navnlig om retten til at få adgang til data, til at tage dem med sig (portabilitet), til at opfordre en anden part til at ophøre med at bruge dem eller til at rette eller slette dem, samtidig med at indehaverne identificeres, og rettighedernes nærmere karakter afgrænses. Hvad angår forholdet mellem virksomheder og myndigheder opfordrede Europa-Parlamentet Kommissionen til yderligere at definere de omstændigheder, betingelser og incitamenter, i forbindelse med hvilke den private sektor bør være forpligtet til at stille data til rådighed for den offentlige sektor, f.eks. når datadeling er nødvendig for organiseringen af datadrevne offentlige tjenester, samt også at undersøge obligatoriske B2G-datadelingsordninger i tilfælde af eksempelvis force majeure. På denne baggrund fremlægger Kommissionen den foreslåede dataforordning med det formål at sikre retfærdighed i fordelingen af værdi, der hidrører fra data, blandt aktører i dataøkonomien og fremme adgangen til og anvendelsen af data. Forslaget vil bidrage til at nå de bredere politiske mål om, at EU-virksomheder i alle sektorer skal kunne innovere og konkurrere, at enkeltpersoner skal stå stærkere med hensyn til deres data, og at virksomheder og offentlige myndigheder skal være bedre udrustede med en forholdsmæssig og forudsigelig mekanisme til håndtering af større politiske og samfundsmæssige udfordringer, bl.a. offentlige nødsituationer og andre ekstraordinære tilfælde. Virksomheder vil let kunne flytte deres data og andre digitale aktiver mellem konkurrerende udbydere af cloudtjenester og andre databehandlingstjenester. Datadeling inden for og mellem økonomiske sektorer kræver en interoperabilitetsramme for proceduremæssige og lovgivningsmæssige foranstaltninger for at øge tilliden og forbedre effektiviteten. Oprettelsen af fælles europæiske dataområder for strategiske sektorer i økonomien og områder af offentlig interesse vil bidrage til et ægte indre marked for data, hvor det er muligt at dele og anvende data på tværs af sektorer. Denne forordning bidrager derfor til disse forvaltningsrammer og -infrastrukturer samt datadeling uden for dataområder. Forslagets specifikke mål er skitseret nedenfor. –Nemmere adgang til og anvendelse af data for forbrugere og virksomheder, samtidig med at incitamenterne til at investere i måder at skabe datadrevet værdi på bevares. Dette omfatter en øget retssikkerhed med hensyn til deling af data, der er opnået fra eller genereret ved brug af produkter eller relaterede tjenester, samt en operationalisering af reglerne for at sikre retfærdige datadelingsaftaler. Forslaget præciserer anvendelsen af relevante rettigheder i henhold til direktiv 96/9/EF om retlig beskyttelse af databaser (databasedirektivet) på dets bestemmelser. –Sikring af, at offentlige myndigheder og Unionens institutioner, agenturer og organer kan anvende data, som virksomheder er i besiddelse af, i visse tilfælde, hvor der er et ekstraordinært behov. Dette vedrører primært offentlige nødsituationer, men også andre ekstraordinære tilfælde, hvor obligatorisk datadeling mellem virksomheder og offentlige myndigheder er berettiget, med henblik på at støtte evidensbaserede, effektive og resultatorienterede offentlige politikker og tjenester. –Nemmere flytning mellem cloud- og edgetjenester. Adgangen til konkurrencedygtige og interoperable databehandlingstjenester er en forudsætning for en blomstrende dataøkonomi, hvor data nemt kan deles inden for og på tværs af sektorspecifikke økosystemer. Graden af tillid til databehandlingstjenesterne er afgørende for, om brugerne tager tjenesterne til sig på tværs af økonomiske sektorer. –Indførelse af sikkerhedsforanstaltninger mod ulovlig dataoverførsel uden underretning fra cloudtjenesteudbyderens side. Dette skyldes, at der er givet udtryk for bekymring over adgangen til data for regeringer uden for EU/Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS). Sikkerhedsforanstaltningerne bør yderligere styrke tilliden til de databehandlingstjenester, der i stigende grad understøtter den europæiske dataøkonomi. –Udarbejdelse af interoperabilitetsstandarder for data, der skal genanvendes på tværs af sektorer, med henblik på at fjerne hindringer for datadeling på tværs af områdespecifikke fælles europæiske dataområder i overensstemmelse med sektorspecifikke interoperabilitetskrav samt deling af andre data, der ikke er omfattet af et specifikt fælles europæisk dataområde. Med forslaget støttes også fastsættelsen af standarder for "intelligente kontrakter". Det er computerprogrammer på elektroniske hovedbøger, som udfører og afvikler transaktioner ud fra på forhånd fastsatte betingelser. De kan give dataindehavere og datamodtagere garanti for, at betingelserne for datadelingen er overholdt.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område Forslaget er i overensstemmelse med de eksisterende regler om behandling af personoplysninger (herunder den generelle forordning om databeskyttelse ("GDPR")), beskyttelse af privatlivets fred og fortroligheden af kommunikation samt beskyttelse af alle data (personoplysninger og andre oplysninger end personoplysninger), der er lagret i og tilgås fra terminaludstyr (e-databeskyttelsesdirektivet, der skal erstattes af e-databeskyttelsesforordningen, som i øjeblikket er genstand for lovgivningsmæssige forhandlinger). Forslaget supplerer de eksisterende rettigheder, navnlig rettighederne vedrørende data, der er generet af en brugers produkt, der er forbundet med et offentligt tilgængeligt elektronisk kommunikationsnet. Med forordningen om fri udveksling af andre data end personoplysninger blev en vigtig byggesten i den europæiske dataøkonomi lagt, idet det sikredes, at andre data end personoplysninger kunne lagres, behandles og overføres overalt i Unionen. Forordningen indebar også en selvreguleringstilgang til problemet med "leverandørbinding" for så vidt angår udbydere af databehandlingstjenester, idet der blev indført adfærdskodekser for at gøre det lettere at flytte data mellem cloudtjenester (adfærdskodekser udarbejdet af industrien med henblik på skift mellem cloududbydere og dataportering ("Switching Cloud Providers and Porting Data" — SWIPO)). Dette forslag bygger videre herpå og hjælper virksomheder og borgere med at få mest muligt ud af retten til at skifte cloududbyder og til dataportering. Forslaget er også fuldt ud i overensstemmelse med direktivet om urimelige kontraktvilkår for så vidt angår aftaleret. Da selvreguleringstilgangen med hensyn til cloudtjenester ikke synes at have haft væsentlig indvirkning på markedsdynamikken, indeholder dette forslag en lovgivningsmæssig tilgang til problemet som fremhævet i forordningen om fri udveksling af andre data end personoplysninger. International databehandling og -lagring og internationale dataoverførsler er omfattet af GDPR, handelsforpligtelser inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO), den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) og bilaterale handelsaftaler. Konkurrenceretten finder anvendelse i forbindelse med blandt andet fusionskontrol, datadeling mellem virksomheder eller en virksomheds misbrug af sin dominerende stilling. Databasedirektivet indeholder bestemmelser om sui generis-beskyttelse af databaser, der er oprettet som følge af en væsentlig investering, selv om selve databasen ikke er en original intellektuel frembringelse, der er beskyttet ved ophavsret. Med udgangspunkt i den betydelige mængde retspraksis, hvori bestemmelserne i databasedirektivet er fortolket, tager dette forslag fat på den aktuelle juridiske usikkerhed om, hvorvidt databaser, der indeholder data, der er genereret ved eller opnået fra brug af produkter eller relaterede tjenester, som f.eks. sensorer, og andre typer maskingenererede data er omfattede af en sådan beskyttelse. Ved forordningen om platforme og virksomheder er der indført gennemsigtighedsforpligtelser, der pålægger platforme at beskrive de data, der genereres fra leveringen af tjenesten, for erhvervsbrugere. Ved direktivet om åbne data er der fastsat minimumsregler for videreanvendelse af data, som den offentlige sektor er i besiddelse af, og offentligt finansierede forskningsdata, der gøres offentligt tilgængelige gennem datasamlinger. Initiativet Et Interoperabelt Europa har til formål at indføre en samarbejdsbaseret interoperabilitetspolitik med henblik på en moderniseret offentlig sektor. Initiativet udsprang af ISA2, et EU-finansieringsprogram, der løb fra 2016 til 2021, og som støttede udviklingen af digitale løsninger med henblik på interoperable offentlige tjenester på tværs af grænser og sektorer. Dette forslag supplerer den nyligt vedtagne datastyringsforordning, som skal lette enkeltpersoners og virksomheders frivillige deling af data, og som harmoniserer betingelserne for anvendelse af visse data fra den offentlige sektor uden at ændre de materielle rettigheder vedrørende dataene eller erhvervede rettigheder vedrørende adgang til og anvendelse af data. Forslaget supplerer også forslaget til forordning om digitale markeder, hvorved visse udbydere af centrale platformstjenester, der er udpeget som "gatekeepere", blandt andet vil skulle sikre en mere effektiv portabilitet af data, der genereres gennem erhvervs- og slutbrugeres aktiviteter. Dette forslag berører ikke eksisterende regler på områderne immateriel ejendomsret (undtagen anvendelsen af sui generis-retten i databasedirektivet), konkurrence, retlige og indre anliggender samt beslægtet (internationalt) samarbejde, handelsrelaterede forpligtelser og retlig beskyttelse af forretningshemmeligheder. Der er behov for lovgivningsmæssige tilpasninger på flere områder for at fremme den digitale omstilling. Der vil blive fastsat klare regler for adgang til specifikke data, der er nødvendige for visse produkters cirkularitet og bæredygtighed i hele deres livscyklus og i ikkeekstraordinære situationer, i forbindelse med det europæiske digitale produktpas (som led i initiativet om bæredygtige produkter). Privatretlige regler er et vigtigt element i den overordnede ramme. Med denne forordning tilpasses aftaleretten og andre regler derfor for at forbedre betingelserne for videreanvendelse af data på det indre marked og for at forhindre, at parter i aftaler udnytter ubalancer i forhandlingsstyrken til skade for svagere parter. Dataforordningen er et horisontalt forslag og indeholder grundlæggende regler for alle sektorer hvad angår ret til at anvende data, f.eks. inden for intelligente maskiner og forbrugsgoder. Rettighederne og forpligtelserne vedrørende adgang til og anvendelse af data er imidlertid også blevet reguleret i varierende grad på sektorniveau. Med dataforordningen vil der ikke blive ændret på en sådan eksisterende lovgivning, men fremtidig lovgivning på områderne bør i princippet bringes i overensstemmelse med de horisontale principper i dataforordningen. Konvergensen med dataforordningens horisontale regler bør vurderes, når de sektorspecifikke instrumenter skal revideres. Dette forslag giver mulighed for, at der ved vertikal lovgivning kan fastsættes mere detaljerede regler for opnåelsen af sektorspecifikke reguleringsmål. I betragtning af den eksisterende sektorspecifikke lovgivning vil revisionen af Inspire-direktivet for så vidt angår oprettelsen af dataområdet for den grønne pagt give mulighed for yderligere åben tilrådighedsstillelse og videreanvendelse af geodata og miljødata. Initiativet vil gøre det lettere for offentlige myndigheder, virksomheder og borgere i EU at støtte omstillingen til en grønnere og CO2-neutral økonomi samt mindske den administrative byrde. Det forventes at støtte tjenester for genanvendelige data i stor skala for at bidrage til indsamling, deling, behandling og analyse af store mængder data, som er relevante for at sikre overholdelsen af miljølovgivningen og overensstemmelse med den grønne pagts prioriterede tiltag. Initiativet vil strømline rapporteringen og byrdereduktionen gennem bedre videreanvendelse af eksisterende data samt automatisk generering af rapporter ved hjælp af datamining og business intelligence. I henhold til EU's elektricitetsforordning skal transmissionssystemoperatører levere data til regulerende myndigheder og med henblik på ressourcetilstrækkelighedsvurdering, mens EU's elektricitetsdirektiv indeholder bestemmelser om gennemsigtig og ikkeforskelsbehandlende adgang til data og giver Kommissionen mandat til at udarbejde relaterede interoperabilitetskrav og -procedurer for at lette en sådan adgang. Andet betalingstjenestedirektiv åbner op for visse typer betalingstransaktionsoplysninger og kontooplysninger på visse betingelser og muliggør datadeling mellem virksomheder inden for fintech. I mobilitets- og transportsektoren findes der en bred vifte af regler for dataadgang og datadeling. Reparations- og vedligeholdelsesoplysninger fra motorkøretøjer og landbrugsmaskiner er underlagt specifikke forpligtelser vedrørende adgang til og deling af data i henhold til typegodkendelseslovgivningen. Der er imidlertid behov for nye regler for at sikre, at den eksisterende lovgivning om typegodkendelse af køretøjer er egnet til den digitale tidsalder og fremmer udviklingen af renere, opkoblede og automatiserede køretøjer. Med udgangspunkt i dataforordningen som en ramme for adgang til og anvendelse af data vil disse regler tage fat på sektorspecifikke udfordringer, herunder adgangen til køretøjers funktioner og ressourcer. Inden for rammerne af direktivet om intelligente transportsystemer er der blevet udarbejdet en række delegerede forordninger, som der vil blive bygget videre på, navnlig for at præcisere datatilgængeligheden for vejtransport og multimodal passagerbefordring, især gennem nationale adgangspunkter. Inden for lufttrafikstyring er ikkeoperationelle data vigtige for at kunne forbedre intermodaliteten og konnektiviteten. Operationelle data vedrørende lufttrafikstyring vil blive omfattet af den særlige ordning, der er fastlagt inden for rammerne af det fælles europæiske luftrum. Inden for trafikovervågning af skibsfarten er fartøjsrelaterede data (sporing) vigtige for at kunne forbedre intermodaliteten og konnektiviteten; sådanne data falder ind under den særlige ordning, der er fastlagt i VTMIS-direktivet. De falder også ind under Det Digitale Maritime System og Digitale Maritime Tjenesteydelsers ansvarsområde. I forslaget til forordning om etablering af infrastruktur for alternative brændstoffer specificeres de relevante datatyper, der skal stilles til rådighed, i synergi med den overordnede ramme, der er fastlagt i direktivet om intelligente transportsystemer. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Forslaget er i overensstemmelse med Kommissionens prioritet om at gøre Europa klar til den digitale tidsalder og opbygge en fremtidsorienteret økonomi, der tjener alle, og hvor digitaliseringen af det indre marked er kendetegnet ved en høj grad af tillid, sikkerhed og flere valgmuligheder for forbrugerne. Digitaliseringen af det indre marked er yderst konkurrencepræget takket være en ramme, der fremmer gennemsigtighed, konkurrence og innovation, og som er teknologineutral. Den støtter genopretnings- og resiliensfaciliteten, tager ved lære af erfaringerne fra covid-19-pandemien og drager nytte af fordelene ved lettere tilgængelige data, hvor det er nødvendigt. Forslaget støtter den afgørende rolle, som data spiller med hensyn til at nå målene i den europæiske grønne pagt på forskellige måder. For det første ved at udvide regeringers, virksomheders og enkeltpersoners forståelse af den indvirkning, som produkter, tjenesteydelser og materialer på tværs af hele forsyningskæden har på samfundet og økonomien. For det andet ved at mobilisere det eksisterende væld af relevante data fra den private sektor for at overvinde udfordringer med hensyn til klima, biodiversitet, forurening og naturressourcer i overensstemmelse med målene i den europæiske grønne pagt, de relevante rådskonklusioner og Europa-Parlamentets holdninger. For det tredje ved at udfylde vidensgab og håndtere relaterede kriser ved hjælp af øgede foranstaltninger til afbødning, forberedelse, beredskab og genopretning. Forslaget omhandler i tråd med industristrategien højstrategiske teknologier såsom cloudcomputing og systemer med kunstig intelligens — områder, hvor EU på tærsklen til den næste industrielle databølge endnu ikke har udnyttet det fulde potentiale. Med forslaget gennemføres datastrategiens mål om, at virksomheder skal kunne innovere og konkurrere på grundlag af EU's værdier, og princippet om frie datastrømme på det indre marked. Forslaget stemmer også overens med handlingsplanen for intellektuel ejendomsret, hvori Kommissionen har påtaget sig at revidere databasedirektivet.

Dette forslag bør også være i overensstemmelse med principperne i handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder og tilgængelighedskravene i direktiv (EU) 2019/882 om tilgængelighedskrav for produkter og tjenester. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Retsgrundlaget for dette forslag er artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, hvis formål er det indre markeds oprettelse og funktion ved at styrke foranstaltningerne til indbyrdes tilnærmelse af de nationale regler. Formålet med forslaget er at fremme gennemførelsen af et indre marked for data, hvor data fra den offentlige sektor, virksomheder og enkeltpersoner udnyttes bedst muligt, samtidig med at rettighederne vedrørende dataene overholdes, og de investeringer, der foretages for at indsamle dem, respekteres. Bestemmelserne om skift mellem databehandlingstjenester har til formål at skabe retfærdige og konkurrenceprægede markedsvilkår for det indre marked for cloudtjenester, edgetjenester og relaterede tjenester. Beskyttelsen af fortrolige forretningsoplysninger og forretningshemmeligheder er et vigtigt aspekt af et velfungerende indre marked, ligesom det også er tilfældet i andre sammenhænge, hvor der udveksles tjenesteydelser og handles med varer. Med dette forslag garanteres fortroligheden af forretningshemmeligheder i forbindelse med virksomheder eller forbrugeres anvendelse af data. Initiativet vil gøre det muligt for Unionen at drage fordel af det indre markeds omfang, da produkter og relaterede tjenesteydelser ofte udvikles ved hjælp af data fra forskellige medlemsstater og senere markedsføres i hele Unionen. Nogle medlemsstater har truffet lovgivningsmæssige foranstaltninger for at løse de ovenfor beskrevne problemer i B2B- og B2G-scenarier, mens andre ikke har. Det kan føre til lovgivningsmæssig fragmentering på det indre marked, forskellige regler og praksis på tværs af Unionen og dertil forbundne omkostninger for virksomheder, som vil skulle overholde forskellige ordninger. Det er derfor vigtigt, at de foreslåede foranstaltninger anvendes konsekvent i alle medlemsstater. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) I betragtning af den grænseoverskridende karakter af anvendelsen af data og de mange områder, som dataforordningen har indvirkning på, kan de spørgsmål, som dette forslag omhandler, ikke behandles effektivt på nationalt niveau. Fragmentering som følge af forskelle mellem nationale regler bør undgås, da det vil føre til højere transaktionsomkostninger, manglende gennemsigtighed, retsusikkerhed og uønsket forumshopping. Dette er særlig vigtigt at undgå i alle tilfælde, der vedrører dataaspekter i relationer mellem virksomheder, herunder rimelige aftalevilkår og forpligtelser for producenter af IoT-produkter eller relaterede tjenester — aspekter, der kræver en ensartet ramme i hele Unionen. En vurdering af de grænseoverskridende aspekter af datastrømmene inden for datadeling mellem virksomheder og myndigheder viser også et behov for handling på EU-plan. Mange af de private aktører, der er i besiddelse af relevante data, er multinationale virksomheder. Disse virksomheder bør ikke stilles over for en fragmenteret retlig ordning. Cloudcomputingtjenester udbydes sjældent i kun én medlemsstat. I overensstemmelse med GDPR og forordningen om fri udveksling af andre data end personoplysninger, som gør det muligt for forbrugere og virksomheder at behandle personoplysninger og andre data end personoplysninger overalt i Unionen, er grænseoverskridende behandling af data i Unionen afgørende for at kunne drive forretning på det indre marked. Det er derfor afgørende, at bestemmelserne om skift mellem databehandlingstjenester anvendes på EU-plan, så en skadelig fragmentering på et ellers ensartet marked for databehandlingstjenester undgås. Kun ved en fælles indsats på EU-plan er det muligt at nå de mål, der er fastsat i dette forslag, bl.a. at sikre innovative og konkurrenceprægede lige vilkår for datadrevne virksomheder samt at styrke borgernes indflydelse. Den fælles indsats er et sikkert skridt mod realiseringen af visionen om et ægte indre marked for data. •Proportionalitetsprincippet Dette forslag afvejer de berørte interessenters rettigheder og interesser med det overordnede mål om at fremme en bredere anvendelse af data for en bred vifte af aktører. Forslaget skaber en befordrende ramme, der ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå målene. Det tager fat på eksisterende hindringer for en bedre udnyttelse af den potentielle værdi af data blandt virksomheder, forbrugere og den offentlige sektor. Ligeledes fastlægger det en ramme for fremtidige sektorspecifikke regler for at undgå fragmentering og retsusikkerhed. Forslaget præciserer eksisterende rettigheder og tilvejebringer i de tilfælde, hvor det er nødvendigt, dataadgangsrettigheder og bidrager dermed til at udvikle et indre marked for datadeling. Initiativet tillader en betydelig grad af fleksibilitet med hensyn til anvendelsen på sektorspecifikt niveau. Dette forslag vil medføre finansielle og administrative omkostninger. De skal afholdes hovedsagelig af nationale myndigheder, producenter og tjenesteudbydere, så de opfylder de forpligtelser, der er fastsat i denne forordning. Udforskningen af forskellige løsningsmuligheder og deres forventede omkostninger og fordele har imidlertid ført til en afbalanceret udformning af instrumentet. Ligeledes vil omkostningerne for databrugere og dataindehavere blive opvejet af den værdi, der vil blive opnået ved en bredere adgang til og anvendelse af data samt udbredelsen af nye tjenesteydelser. •Valg af retsakt Valget af en forordning blev truffet, fordi det er den mekanisme, der bedst tjener de bredere politiske mål om, at alle virksomheder i Unionen skal kunne innovere og konkurrere, at forbrugerne skal have bedre kontrol over deres data, og at Unionens institutioner, agenturer og organer skal være bedre udrustede til at imødegå store politiske udfordringer, herunder offentlige nødsituationer. I betragtning af det mål om omfattende harmonisering, som forfølges med forslaget, er en forordning nødvendig for at skabe retssikkerhed og gennemsigtighed for de økonomiske aktører, herunder mikrovirksomheder og SMV'er, og for at give juridiske og fysiske personer i alle medlemsstater de samme rettigheder og forpligtelser, der kan håndhæves juridisk, samt for at sikre en ensartet håndhævelse i alle medlemsstater og et effektivt samarbejde mellem kompetente myndigheder i forskellige medlemsstater. Med forslaget styrkes det indre marked for data, idet retssikkerheden øges, og en ensartet, horisontal og sammenhængende retlig ramme garanteres. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

Forslaget bygger delvis på den seneste evaluering af databasedirektivet og Kommissionens undersøgelse til støtte for revisionen af direktivet. Ved databasedirektivet blev der blandt andet indført en særlig sui generis-ret til beskyttelse af databaser, hvis databaseproducenten i væsentlig grad har investeret i indsamlingen, kontrollen og præsentationen af dataene. Direktivet er blevet evalueret to gange, siden det blev vedtaget. Begge evalueringer blev suppleret med Kommissionsmeddelelser om politikken for dataøkonomien. Den Europæiske Unions Domstol har skærpet forståelsen af væsentlige investeringer i en database og præciseret, at sui generis-retten har til formål at beskytte investeringerne i indsamlingen og ikke genereringen af data som et biprodukt af en anden økonomisk aktivitet. Der er imidlertid fortsat usikkerhed for så vidt angår utilsigtet anvendelse af sui generis-retten på databaser, der indeholder maskingenererede data, dvs. data, der er opnået fra eller genereret ved brug af produkter eller relaterede tjenester. Der er behov for at afveje de politiske mål om beskyttelse af immateriel ejendom for sådanne databaser i en dataøkonomi, hvor eneret til data som et ikkerivaliserende gode generelt betragtes som en hindring for innovation. For at sikre overensstemmelse med de lovgivningsmæssige indgreb, der foreslås i dette forslag, omhandler indgrebet vedrørende sui generis-retten specifikt den afgrænsede, problematiske anvendelse af sui generis-retten i forbindelse med tingenes internet. Kommissionen er også i færd med at forberede en evaluering af forordning (EU) 2018/1807, som forventes foretaget i november 2022. De første rapporter fra de eksterne kontrahenter har vist, at SWIPO-adfærdskodekserne har en begrænset virkning på cloudflytninger. •Høringer af interesserede parter Under den forrige Kommissions mandat blev der indledt et omfattende arbejde med at kortlægge de problemer, der forhindrer Unionen i at udnytte det fulde potentiale i datadreven innovation i økonomien. Forslaget bygger på tidligere høringstiltag såsom den offentlige høring i 2017 til støtte for Kommissionens meddelelse "Opbygning af en europæisk dataøkonomi", den offentlige høring i 2017 som led i evalueringen af databasedirektivet, den offentlige høring i 2018 om revisionen af direktivet om videreanvendelse af den offentlige sektors informationer, SMV-panelhøringen i 2018 om principper og retningslinjer for udveksling af data mellem virksomheder og Kommissionens onlinehøring om datastrategien fra februar til maj 2020. En indledende konsekvensanalyse blev offentliggjort på portalen for bedre regulering den 28. maj 2021, og det var muligt at komme med feedback i fire uger. Kommissionen modtog 91 bidrag på portalen for bedre regulering, hovedsagelig fra virksomheder. En offentlig onlinehøring om dataforordningen blev efterfølgende offentliggjort den 3. juni 2021. Den blev afsluttet den 3. september 2021. Høringen omhandlede emner, der er omfattet af initiativet, med relevante afsnit og spørgsmål. Den var rettet mod alle typer interessenter, og formålet var at indhente input om datadeling, adgang til og anvendelse af data mellem virksomheder og mellem virksomheder og myndigheder, forbrugerindflydelse og dataportabilitet samt den rolle, som tekniske foranstaltninger såsom intelligente kontrakter, brugernes mulighed for at skifte mellem cloudtjenester, immaterielle ejendomsrettigheder (dvs. beskyttelse af databaser) og garantier for andre data end personoplysninger spiller i international sammenhæng. Efter at have foretaget en dybdegående analyse af svarene offentliggjorde Kommissionen en sammenfattende rapport på sit websted. Der blev modtaget i alt 449 bidrag fra 32 lande. Erhvervsmæssige enheder tegnede sig for det største antal bidrag og omfattede 122 erhvervssammenslutninger og 105 virksomheder/erhvervsorganisationer. Yderligere 100 respondenter var offentlige myndigheder, og 58 var enkeltpersoner. Generelt bekræftede svarene, at der er en lang række hindringer for effektiv datadeling i alle typer dataforbindelser. På trods af at datadeling mellem virksomheder er almindelig praksis, påpegede de respondenter, der havde oplevet vanskeligheder, hindringer på området, f.eks. tekniske hindringer (formater og mangel på standarder — 69 %), direkte afslag på adgang, der ikke er forbundet med konkurrenceproblemer (55 %), eller misbrug af aftalemæssige skævheder (44 %). Hvad angår aftaleretlige spørgsmål var næsten halvdelen af respondenterne for at indføre en urimelighedsprøve (46 %) — mere end dobbelt så mange som dem, der var imod (21 %). Blandt SMV'er var der stærk støtte (50 %) til en urimelighedsprøve, og et betydeligt antal store virksomheder var også for en sådan prøve (41 %). Tilsvarende udviste 46 % af interessenterne på tværs af sektorer støtte til generelle adgangsregler baseret på fair, rimelige og ikkediskriminerende vilkår (46 %). 60 % af respondenterne, navnlig SMV'er og mikrovirksomheder (78 %), var enige i, at en model for aftalevilkår ville kunne bidrage til øget datadeling. 70 % af interessenterne gav udtryk for, at der er et retfærdighedsproblem med hensyn til data, der genereres i forbindelse med tingenes internet, og at producenterne af forbundne produkter og relaterede tjenester ikke bør være i stand til ensidigt at afgøre, hvad der skal ske med de data, der genereres af sådanne produkter. 79 % af respondenterne mente, at intelligente kontrakter kunne være et effektivt redskab til teknisk gennemførelse af adgang og anvendelse for så vidt angår samgenererede IoT-data. Retsusikkerhed og hindringer, negative kommercielle incitamenter og mangel på passende infrastruktur var blandt de vigtigste faktorer, som respondenterne fremhævede som hindringer for datadeling mellem virksomheder og myndigheder. Næsten alle offentlige myndigheder mente, at der var behov for en indsats (på EU-plan eller nationalt plan) vedrørende datadeling mellem virksomheder og myndigheder, mod 80 % af de akademiske institutioner/forskningsinstitutionerne og 38 % af virksomhederne/erhvervsorganisationerne/erhvervssammenslutningerne. Et klart flertal af interessenterne (navnlig borgere og offentlige forvaltninger) gav også udtryk for, at datadeling mellem virksomheder og myndigheder burde være obligatorisk med klare sikkerhedsforanstaltninger for specifikke brugstilfælde af klar offentlig interesse og nødsituationer samt med henblik på krisehåndtering, officielle statistikker, miljøbeskyttelse og et sundere samfund generelt. Respondenterne bekræftede også, at en ret til at skifte mellem cloudcomputingtjenester for erhvervsbrugere ville være nyttig. Med hensyn til sikkerhedsforanstaltninger for andre data end personoplysninger i internationale sammenhænge opfattede 76 % af respondenterne udenlandske myndigheders potentielle adgang til data på grundlag af udenlandsk lovgivning som en risiko for deres organisation, og 19 % angav, at det udgjorde en stor risiko. •Indhentning og brug af ekspertbistand Forslaget understøttes af flere undersøgelser, workshopper og andre input fra eksperter: –Undersøgelse til støtte for konsekvensanalysen om øget anvendelse af data i Europa, herunder samtaler med udvalgte interessenter. Dette omfattede to tværsektorielle workshopper om B2B- og B2G-datadeling samt en afsluttende valideringsworkshop, der blev afholdt i foråret 2021. –Undersøgelse vedrørende en model for aftalevilkår, kontrol af rimeligheden i forbindelse med datadeling og cloudkontrakter samt dataadgangsrettigheder, hvor navnlig retfærdighedsaspekter i forbindelse med datadeling mellem virksomheder blev vurderet, og som omfattede målrettede samtaler med interessenter og en valideringsworkshop. –Undersøgelse af økonomiske tab som følge af urimelige og ubalancerede vilkår i cloudcomputingkontrakter. Dette omfattede en onlineundersøgelse af et udvalg af SMV'er og opstartsvirksomheder, der bruger cloudcomputing til at drive deres virksomhed. –Undersøgelse af skift af cloudtjenesteudbydere, herunder en tværsektoriel workshop i andet kvartal af 2017. –Undersøgelse til støtte for revisionen af databasedirektivet, herunder samtaler med udvalgte interessenter. Denne undersøgelse har bidraget til Kommissionens udarbejdelse af den konsekvensanalyse, der ledsager revisionen af databasedirektivet, samt i forbindelse med dataforordningen og opnåelsen af de to retsakters indbyrdes forbundne mål. –Metodologisk støtte til konsekvensanalysen af anvendelse af privatejede data til officielle statistikker. Dette arbejde gav input til vurderingen af virkningen af B2G-videreanvendelse af data til officielle statistikker ved at udarbejde en metodisk tilgang og beskrive fordelene og omkostningerne ved videreanvendelse af data og udvalgte brugstilfælde for forskellige statistiske områder og forskellige typer data fra den private sektor. Desuden har det bidraget til den igangværende forskning og de aktuelle drøftelser med henblik på en bedre forståelse af B2G-datadeling. –Webinarer om persondataplatforme og industrielle dataplatforme. Der blev afholdt tre webinarer den 6., 7. og 8. maj 2020. De samlede de relevante dataplatformsprojekter i porteføljen offentligt-private partnerskaber med stor big data-værdi. –Rapport fra ekspertgruppe på højt niveau om datadeling mellem virksomheder og myndigheder. Denne rapport indeholdt en analyse af problemerne i forbindelse med datadeling mellem virksomheder og myndigheder i Unionen og fremsatte en række anbefalinger med henblik på at sikre skalerbar, ansvarlig og bæredygtig datadeling mellem virksomheder og myndigheder i offentlighedens interesse. Ud over anbefalingen til Kommissionen om at undersøge muligheden for en retlig ramme på området fremlagdes der i rapporten flere måder, hvorpå private virksomheder kunne tilskyndes til at dele deres data. Det omfattede monetære og ikkemonetære incitamenter, f.eks. skatteincitamenter, investering af offentlige midler til at støtte udviklingen af pålidelige tekniske værktøjer og anerkendelsesordninger for datadeling.

–Workshop om mærkning/certificering af udbydere af tekniske løsninger til dataudveksling. Omkring hundrede deltagere fra erhvervslivet (herunder SMV'er), europæiske institutioner og den akademiske verden deltog i webinaret den 12. maj 2020. Formålet var at undersøge, om en mærknings- eller certificeringsordning kunne fremme udbredelsen af dataformidlere blandt virksomheder ved at øge tilliden til dataøkosystemet. –Ti workshopper, der blev afholdt mellem juli og november 2019, og som involverede mere end 300 interessenter og omfattede flere sektorer. På workshopperne blev det drøftet, hvordan tilrettelæggelsen af datadeling på visse områder såsom miljø, landbrug, energi og sundhedspleje kan være til gavn for samfundet som helhed og hjælpe offentlige aktører med at udforme bedre politik og forbedre offentlige tjenester samt private aktører med at producere tjenester, der bidrager til at imødegå samfundsmæssige udfordringer. –Høring af SMV-panel. Panelhøringen blev afholdt fra oktober 2018 til januar 2019 for at indhente SMV'ers holdninger til Kommissionens principper og retningslinjer for udveksling af data mellem virksomheder, som blev offentliggjort i meddelelsen "Om et fælles europæisk dataområde" og i det ledsagende arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene af 25. april 2018. –Den seneste Eurobarometer-undersøgelse om digitaliseringens indvirkning. Denne generelle undersøgelse af europæernes dagligdag omfattede spørgsmål om borgernes kontrol over og deling af personoplysninger. Den blev offentliggjort den 5. marts 2020 og indeholder oplysninger om de europæiske borgeres villighed til at dele deres personoplysninger, herunder på hvilke betingelser. –Udtalelse fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS) om den europæiske strategi for data. Den 16. juni 2020 vedtog EDPS udtalelse 3/2020 om den europæiske strategi for data. EDPS hilste strategien velkommen og betragter gennemførelsen af den som en mulighed for at vise et eksempel på en alternativ dataøkonomisk model. •Konsekvensanalyse Forslaget ledsages af en konsekvensanalyse, der blev forelagt Udvalget for Forskriftskontrol den 29. september 2021 og den 13. december 2021. Den 21. januar 2022 afgav Udvalget en positiv udtalelse med forbehold. •Målrettet regulering og forenkling Som følge af præciseringen af, at sui generis-retten i henhold til databasedirektivet (direktiv 96/9/EF) ikke finder anvendelse på databaser, der indeholder data genereret eller opnået ved brug af produkter eller relaterede tjenester, sikres det med forslaget, at sui generis-retten ikke griber ind i virksomheders og forbrugeres ret til at få adgang til og anvende data samt til at dele data i henhold til denne forordning. Præciseringen vil bringe anvendelsen af sui generis-retten i overensstemmelse med formålet med det lovgivningsmæssige forslag og have en positiv indvirkning på den ensartede anvendelse af reglerne på det indre marked og i dataøkonomien. Idet det gøres lettere at få adgang til og anvende data bør byrderne blive mindsket med dataforordningen, både i den offentlige sektor og blandt virksomheder, hovedsagelig som følge af lavere transaktionsomkostninger og effektivitetsgevinster. Inden for rammerne af "én ind, én ud-tilgangen", som skal minimere byrden for borgere og virksomheder i forbindelse med konsekvenserne af og omkostningerne ved lovgivningens anvendelse, indikerer dataforordningens anslåede administrative nettobyrde baseret på konsekvensanalysen fordele, der sandsynligvis ikke blot vil udligne, men i høj grad opveje, de dermed forbundne administrative omkostninger. •Grundlæggende rettigheder Forslaget er i overensstemmelse med EU-lovgivningen om beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred i kommunikation og terminaludstyr og indeholder yderligere sikkerhedsforanstaltninger vedrørende adgang til personoplysninger og tilfælde, der er omfattet af immaterielle ejendomsrettigheder. I kapitel II styrkes et højt forbrugerbeskyttelsesniveau med den nye ret til at få adgang til brugergenererede data i tilfælde, der ikke tidligere var omfattet af EU-retten. Retten til at bruge og disponere over lovligt erhvervet ejendom styrkes med en ret til at få adgang til data, der er genereret ved brug af en IoT-genstand. På denne måde kan ejeren nyde godt af en bedre brugeroplevelse og et større udvalg af f.eks. reparations- og vedligeholdelsestjenester. Med hensyn til forbrugerbeskyttelse kræver børns rettigheder som sårbare forbrugere særlig opmærksomhed, og reglerne i dataforordningen vil bidrage til at skabe klarhed om adgang til og anvendelse af data. Tredjeparters ret til at få adgang til IoT-data efter anmodning fra brugeren begrænser friheden til at oprette og drive egen virksomhed og aftalefriheden for producenten eller designeren af et produkt eller en relateret tjeneste. Begrænsningen er berettiget for at styrke forbrugerbeskyttelsen, navnlig for at fremme forbrugerens økonomiske interesser. Producenten eller designeren af et produkt eller en relateret tjeneste har typisk enekontrol over anvendelsen af data, der er genereret ved brug af et produkt eller en relateret tjeneste, og det bidrager til bindinger og hæmmer markedsadgangen for aktører, der tilbyder eftersalgsservice. Retten til at få adgang til IoT-data afhjælper denne situation, idet forbrugere, der bruger produkter eller relaterede tjenester, gives yderligere mulighed for at få kontrol over, hvordan de data, der er genereret ved deres brug af produktet eller den relaterede tjeneste, anvendes, og idet flere markedsaktører får mulighed for at innovere. Forbrugerne kan derfor drage fordel af et større udvalg af eftersalgsservice såsom reparation og vedligeholdelse og er ikke længere afhængige af producentens tjenesteydelser. Med forslaget gøres det lettere at flytte brugerens data til tredjeparter, og dermed muliggøres et konkurrencepræget udbud af eftersalgsservice samt bredere databaseret innovation og udvikling af produkter og tjenester, der ikke er forbundet med de produkter eller tjenester, som brugeren oprindeligt købte eller abonnerer på. Begrænsningen af producentens eller designerens frihed til at indgå aftaler og oprette og drive egen virksomhed står i et rimeligt forhold til formålet og afbødes af producentens eller designerens uberørte mulighed for også at anvende data, for så vidt dette er i overensstemmelse med den gældende lovgivning og aftalen med brugeren. Desuden vil producenten eller designeren også have ret til at kræve godtgørelse for tredjeparters adgang. Adgangsretten berører ikke registreredes eksisterende adgangs- og portabilitetsret i henhold til GDPR. Yderligere sikkerhedsforanstaltninger sikrer, at tredjeparters anvendelse af data står i et rimeligt forhold til formålet. Kapitel IV omhandler et retfærdigt og effektivt system til beskyttelse mod urimelige aftalevilkår i forbindelse med datadeling, som vil gøre det lettere for mikrovirksomheder og SMV'er at drive virksomhed. Bestemmelsen begrænser i mindre omfang de omfattede virksomheders aftalefrihed, da den kun finder anvendelse på urimelige aftalevilkår vedrørende adgang til og anvendelse af data, som en aftalepart ensidigt har påtvunget en mikrovirksomhed eller en SMV. Dette er berettiget, da SMV'er typisk befinder sig i en svagere forhandlingsposition og ofte ikke har andet valg end at acceptere aftalevilkår om "alt eller intet". Aftalefriheden berøres i vidt omfang ikke, da kun yderligtgående og urimelige vilkår ugyldiggøres, og den indgåede aftale så vidt muligt forbliver gyldig uden de urimelige vilkår. Desuden kan parterne stadig individuelt forhandle et bestemt aftalevilkår. Kapitel V indeholder bestemmelser vedrørende datadeling mellem virksomheder og myndigheder baseret på et ekstraordinært behov, som vil øge de offentlige myndigheders evne til at træffe foranstaltninger til gavn for almenvellet, f.eks. for at reagere på, forebygge eller bistå med genopretningen efter en offentlig nødsituation. Den private sektor vil også drage fordel af strømliningen af procedurerne for dataanmodninger. Kapitel VI indeholder bestemmelser om skift af databehandlingsudbyder, som styrker erhvervskunders position og beskytter deres mulighed for at skifte leverandør. Begrænsningen af databehandlingsudbyderes ret til at oprette og drive egen virksomhed er berettiget, da de nye regler omhandler bindingsvirkninger på cloud- og edgemarkedet og styrker erhvervsbrugeres og enkeltpersoners valgfrihed med hensyn til databehandlingstjenester. I kapitel X præciseres det, at indgrebet i databasedirektivets sui generis-ret ikke begrænser samme direktivs beskyttelse af immateriel ejendom. Snarere bidrager det til retssikkerheden i de tilfælde, hvor beskyttelsen af sui generis-retten tidligere var uklar. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

Forslaget har ingen budgetmæssige konsekvenser. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering På sektor- og makroøkonomisk plan vil den igangværende overvågningsundersøgelse af datamarkedet bidrage til at følge det nuværende forslags økonomiske indvirkning på væksten på datamarkedet i Unionen. Konsekvenserne for SMV'er, navnlig deres opfattelse af problemerne i forbindelse med adgang til og anvendelse af data, vil blive vurderet ved hjælp af en SMV-panelhøring fem år efter vedtagelsen af dataforordningen. I betragtning af den centrale rolle, som de fælles europæiske dataområder spiller i gennemførelsen af den europæiske datastrategi, vil mange af dette initiativs virkninger blive overvåget på sektorspecifik dataområdeplan, og Støttecenteret for Dataområder, som skal finansieres inden for rammerne af programmet for et digitalt Europa, vil indsamle viden. Det regelmæssige samspil mellem Kommissionens tjenestegrene, Støttecentret og Det Europæiske Datainnovationsråd (som skal oprettes efter datastyringsforordningens ikrafttræden) bør tjene som en pålidelig informationskilde til vurdering af fremskridtene. Endelig vil der blive iværksat en evaluering fire år efter vedtagelsen af dataforordningen for at evaluere initiativet og forberede yderligere tiltag efter behov. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget I kapitel I beskrives forordningens genstand og anvendelsesområde, og de definitioner, der anvendes i instrumentet, fastsættes. Kapitel II omhandler en forøgelse af retssikkerheden for forbrugere og virksomheder med hensyn til adgang til data, der genereres af de produkter eller relaterede tjenester, de ejer, lejer eller leaser. Producenter og designere skal udforme produkterne på en måde, der gør dataene let tilgængelige som standard, og de skal være gennemsigtige med hensyn til, hvilke data der er tilgængelige, og hvordan der opnås adgang til dem. Bestemmelserne i kapitlet berører ikke producenternes mulighed for at få adgang til og anvende data fra produkter og relaterede tjenester, som de udbyder, hvis dette er aftalt med brugeren. Dataindehaveren er forpligtet til at stille sådanne data til rådighed for tredjepart efter anmodning fra brugeren. Brugerne vil have ret til at give dataindehaveren tilladelse til at give tredjepartstjenesteudbydere såsom udbydere af eftersalgsservice, adgang til dataene. Mikrovirksomheder og SMV'er vil være undtaget fra disse forpligtelser. I kapitel III fastsættes generelle regler om forpligtelse til at stille data til rådighed. I de tilfælde, hvor en dataindehaver er forpligtet til at stille data til rådighed for en datamodtager som omhandlet i kapitel II eller anden EU-lovgivning eller national lovgivning, omhandler den generelle ramme de betingelser, hvorunder dataene skal stilles til rådighed, og godtgørelsen for tilrådighedsstillelsen. Alle betingelser skal være rimelige og ikkediskriminerende, og enhver godtgørelse skal være rimelig, uden at det forhindrer udelukkelse af godtgørelse eller en fastsættelse af en lavere godtgørelse for at stille data til rådighed ved anden EU-lovgivning eller national lovgivning til gennemførelse af EU-retten. Enhver godtgørelse til SMV'er må ikke overstige de omkostninger, der er forbundet med at stille dataene til rådighed, medmindre andet er fastsat i sektorlovgivningen. Tvistbilæggelsesorganer, der er certificeret af medlemsstaterne, kan bistå de parter, der er uenige om en godtgørelse eller betingelserne, i at nå til enighed. Kapitel IV omhandler urimelige vilkår i aftaler om datadeling mellem virksomheder i tilfælde, hvor en part ensidigt påtvinger en mikrovirksomhed eller en SMV et aftalevilkår. Med dette kapitel sikres det, at kontraktlige aftaler om adgang til og anvendelse af data ikke udnytter ubalancer i forhandlingspositionen mellem aftaleparterne. Urimelighedsprøven omfatter som instrument en almindelig bestemmelse, hvorved det fastsættes, hvad urimelighed i forbindelse med et aftalevilkår vedrørende datadeling består i, suppleret med en liste over klausuler, der enten altid er urimelige eller formodes at være urimelige. I tilfælde med ulige forhandlingsposition beskytter prøven den svageste aftalepart med henblik på at undgå urimelige aftaler. En sådan uretfærdighed hindrer nemlig begge aftaleparters anvendelse af data. Derfor sikrer bestemmelserne en mere retfærdig fordeling af værdien i dataøkonomien. En model for aftalevilkår, som anbefales af Kommissionen, kan hjælpe handelsparterne med at indgå kontrakter på rimelige vilkår. Kapitel V vedrører fastlæggelsen af en harmoniseret ramme for offentlige myndigheders og Unionens institutioners, agenturers og organers anvendelse af data, som virksomheder er i besiddelse af, i tilfælde, hvor der er et ekstraordinært behov for dataene. Rammen bygger på en forpligtelse til at stille data til rådighed og vil kun finde anvendelse i tilfælde af offentlige nødsituationer eller i situationer, hvor offentlige myndigheder har et ekstraordinært behov for at anvende visse data, men disse data ikke må indhentes på markedet, på sigt ved vedtagelse af ny lovgivning eller ved hjælp af eksisterende rapporteringsforpligtelser. Hvis der opstår et ekstraordinært behov for at reagere på en offentlig nødsituation, f.eks. folkesundhedsmæssige kriser eller større naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer, vil dataene blive stillet gratis til rådighed. I andre tilfælde, hvor der er et ekstraordinært behov, herunder for at forhindre en offentlig nødsituation eller lette genopretningen efter en sådan, bør den dataindehaver, der stiller dataene til rådighed, have ret til en godtgørelse, som omfatter omkostningerne forbundet med tilrådighedsstillelsen af de relevante data plus en rimelig margen. For at sikre, at retten til at anmode om data ikke misbruges, og at den offentlige sektor forbliver ansvarlig for anvendelsen af dataene, skal dataanmodningerne være forholdsmæssige, klart angive formålet og respektere interesserne hos den virksomhed, der stiller dataene til rådighed. De kompetente myndigheder vil sikre, at alle anmodninger er gennemskuelige og offentligt tilgængelige. De vil også behandle eventuelle klager. Kapitel VI omhandler indførelsen af reguleringsmæssige minimumskrav af aftalemæssig, kommerciel og teknisk karakter, som pålægges udbydere af cloud-, edge- og andre databehandlingstjenester, for at gøre det muligt at skifte mellem sådanne tjenester. Med forslaget sikres det navnlig, at kunderne bevarer den funktionelle ækvivalens (et minimum af funktionalitet) i tjenesten, efter at de har skiftet til en anden tjenesteudbyder. Forslaget indeholder en undtagelse i tilfælde af teknisk umulighed, men bevisbyrden i denne henseende påhviler tjenesteudbyderen. Forslaget indeholder ikke krav om specifikke tekniske standarder eller grænseflader. Dog kræves det, at tjenesterne er kompatible med europæiske standarder eller åbne tekniske interoperabilitetsspecifikationer, hvis sådanne forefindes. Kapitel VII omhandler tredjeparters ulovlige adgang til andre data end personoplysninger i Unionen ved hjælp af databehandlingstjenester, der udbydes på EU-markedet. Forslaget berører hverken retsgrundlaget for anmodninger om adgang til data, som EU-borgere eller -virksomheder er i besiddelse af, eller Unionens ramme for databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred. Det indeholder specifikke sikkerhedsforanstaltninger, idet udbydere skal træffe alle rimelige tekniske, retlige og organisatoriske foranstaltninger til at forhindre en sådan adgang, som er i strid med forpligtelser i henhold til EU-retten til at beskytte dataene, medmindre strenge betingelser er opfyldt. Forordningen er i overensstemmelse med Unionens internationale forpligtelser i WTO og i henhold til bilaterale handelsaftaler. Kapitel VIII indeholder bestemmelser om væsentlige krav, der skal opfyldes, med hensyn til dataområdeoperatørers og databehandlingstjenesteudbyderes interoperabilitet, samt væsentlige krav vedrørende intelligente kontrakter. Kapitlet omhandler også åbne interoperabilitetsspecifikationer og europæiske standarder for databehandlingstjenesters interoperabilitet med henblik på at fremme et sømløst cloudmiljø med flere leverandører. I kapitel IX fastsættes gennemførelses- og håndhævelsesrammen med de kompetente myndigheder i hver medlemsstat, herunder en klagemekanisme. Kommissionen vil anbefale en frivillig model for aftalevilkår for adgang til og anvendelse af data. Der skal anvendes sanktioner ved overtrædelse af denne forordning. Kapitel X indeholder en bestemmelse med henblik på, at sui generis-retten i direktiv 96/9/EF ikke finder anvendelse på databaser, der indeholder data, der er indhentet fra eller genereret ved brug af et produkt eller en relateret tjeneste, og således hindrer brugernes effektive udøvelse af deres ret til at få adgang til og anvende data, jf. denne forordnings artikel 4, eller af retten til at dele sådanne data med tredjepart, jf. denne forordnings artikel 5. I kapitel XI gives Kommissionens mulighed for at vedtage delegerede retsakter med henblik på at indføre en mekanisme til overvågning af flytningsgebyrer, som pålægges udbydere af databehandlingstjenester, for yderligere at præcisere de væsentlige krav vedrørende interoperabilitet og offentliggøre referencen for åbne interoperabilitetsspecifikationer og europæiske standarder for databehandlingstjenesters interoperabilitet. Kapitlet indeholder også bestemmelser om udvalgsproceduren til vedtagelse af gennemførelsesretsakter med henblik på at lette vedtagelsen af fælles specifikationer for interoperabilitet og intelligente kontrakter i de tilfælde, hvor der ikke forefindes harmoniserede standarder, eller de er utilstrækkelige til at sikre overensstemmelse med væsentlige krav. Forslaget præciserer også forholdet til andre EU-retsakter, hvorved rettigheder og forpligtelser vedrørende datadeling reguleres. 2022/0047 (COD)

Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om harmoniserede regler om fair adgang til og anvendelse af data

(dataforordningen) (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)I de seneste år har datadrevne teknologier haft omskabende virkning på alle sektorer i økonomien. Navnlig udbredelsen af produkter, der er forbundet med tingenes internet, har øget mængden og den potentielle værdi af data for forbrugere, virksomheder og samfundet. Interoperable data af høj kvalitet fra forskellige områder øger konkurrenceevnen og innovationen og sikrer bæredygtig økonomisk vækst. Det samme datasæt kan potentielt anvendes og genanvendes til forskellige formål og i ubegrænset omfang, uden at dets kvalitet eller omfang forringes. (2)Hindringer for deling af data vanskeliggør en optimal datafordeling til gavn for samfundet. Disse hindringer omfatter manglende incitamenter for dataindehavere til frivilligt at indgå aftaler om datadeling, usikkerhed om rettigheder og forpligtelser vedrørende data, omkostninger ved indgåelse af aftaler og gennemførelse af tekniske grænseflader, den høje grad af fragmentering af viden i datasiloer, ringe metadataforvaltning, manglende standarder for semantisk og teknisk interoperabilitet, flaskehalse, der hindrer dataadgang, en mangel på fælles praksis for datadeling samt misbrug af aftalemæssige skævheder for så vidt angår adgang til og anvendelse af data. (3)I de sektorer, der er kendetegnet ved tilstedeværelsen af mikrovirksomheder og SMV'er, mangler der ofte digital kapacitet og digitale færdigheder til at indsamle, analysere og anvende data, og adgangen er ofte begrænset til en enkelt aktør i systemet eller begrænset som følge af manglende interoperabilitet mellem data, mellem datatjenester eller på tværs af grænserne. (4)For at imødekomme den digitale økonomis behov og fjerne hindringer for et velfungerende indre marked for data er det nødvendigt at fastlægge en harmoniseret ramme, der præciserer, hvem der, bortset fra producenten eller andre dataindehavere, har ret til at få adgang til de data, der genereres af produkter eller relaterede tjenester, på hvilke betingelser og på hvilket grundlag. Medlemsstaterne bør derfor ikke vedtage eller opretholde yderligere nationale krav vedrørende spørgsmål, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde, medmindre det udtrykkeligt er fastsat i denne forordning, da dette vil påvirke den direkte og ensartede anvendelse af denne forordning. (5)Ved denne forordning sikres det, at brugere af et produkt eller en relateret tjeneste i Unionen rettidigt kan få adgang til de data, der genereres ved brugen af det pågældende produkt eller den pågældende relaterede tjeneste, og at brugerne kan anvende dataene, bl.a. ved at dele dem med tredjeparter efter eget valg. Dataindehavere pålægges en forpligtelse til at stille data til rådighed for brugere og de tredjeparter, der er udpeget af brugerne, under visse omstændigheder. Med forordningen sikres det også, at dataindehavere stiller data til rådighed for datamodtagere i Unionen på fair, rimelige og ikkediskriminerende vilkår og på en gennemsigtig måde. Privatretlige regler er vigtige i den overordnede ramme for datadeling. Forordningen tilpasser derfor aftaleretlige regler og forhindrer udnyttelse af aftalemæssige skævheder, der hindrer fair adgang til og anvendelse af data for mikrovirksomheder og SMV'er som omhandlet i henstilling 2003/361/EF. Ved forordningen sikres det også, at dataindehavere stiller de data, der er nødvendige for udførelsen af opgaver i offentlighedens interesse, til rådighed for medlemsstaternes offentlige myndigheder og for Unionens institutioner, agenturer eller organer, hvis der er et ekstraordinært behov herfor. Desuden har denne forordning til formål at gøre det lettere at skifte mellem databehandlingstjenester og at forbedre interoperabiliteten af data og datadelingsmekanismer og -tjenester i Unionen. Denne forordning bør ikke fortolkes således, at der ved den anerkendes eller skabes et retsgrundlag for, at dataindehaveren kan være i besiddelse af, have adgang til eller behandle data, eller at dataindehaveren tillægges en ny ret til at anvende data, der er genereret ved brug af et produkt eller en relateret tjeneste. I stedet tages der udgangspunkt i den kontrol, som dataindehaveren faktisk eller retligt har over data, der er genereret af produkter og relaterede tjenester. (6)Datagenerering er resultatet af handlinger foretaget af mindst to aktører, designeren eller producenten af et produkt og brugeren af det produkt. Det giver anledning til spørgsmål om retfærdighed i den digitale økonomi, fordi de data, der registreres af produkter eller relaterede tjenester, er et vigtigt input i eftersalgsservice, accessoriske tjenesteydelser og andre tjenester. For at kunne udnytte de vigtige økonomiske fordele ved data som et ikkerivaliserende gode for økonomien og samfundet er en generel tilgang til tildeling af adgangs- og brugsrettigheder til data at foretrække frem for eksklusive adgangs- og brugsrettigheder. (7)Den grundlæggende ret til beskyttelse af personoplysninger er navnlig sikret ved forordning (EU) 2016/679 og forordning (EU) 2018/1725. Direktiv 2002/58/EF beskytter desuden privatlivets fred og kommunikationshemmeligheden, herunder ved fastsættelse af betingelser for enhver form for personoplysninger og andre oplysninger end personoplysninger, der er lagret i og tilgås fra terminaludstyr. Disse instrumenter danner grundlaget for bæredygtig og ansvarlig databehandling, også når datasæt omfatter en blanding af personoplysninger og andre data end personoplysninger. Denne forordning supplerer, og berører ikke, EU-lovgivningen om databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred, navnlig forordning (EU) 2016/679 og direktiv 2002/58/EF. Ingen bestemmelse i denne forordning bør anvendes eller fortolkes på en sådan måde, at retten til beskyttelse af personoplysninger, retten til privatlivets fred eller kommunikationshemmeligheden mindskes eller begrænses. (8)Principperne om dataminimering og indbygget databeskyttelse og databeskyttelse gennem standardindstillinger er afgørende, når behandlingen indebærer betydelige risici for fysiske personers grundlæggende rettigheder. Under hensyntagen til det aktuelle tekniske niveau bør alle parter i en datadeling, herunder inden for denne forordnings anvendelsesområde, gennemføre tekniske og organisatoriske foranstaltninger for at beskytte disse rettigheder. Sådanne foranstaltninger omfatter ikke kun pseudonymisering og kryptering, men også anvendelse af stadig mere tilgængelig teknologi, der gør det muligt at overføre algoritmer til data og opnå værdifuld indsigt uden overførsel mellem parterne eller unødvendig kopiering af de rå eller strukturerede data.

(9)Denne forordning supplerer, og berører ikke, EU-lovgivning, der har til formål at fremme forbrugernes interesser og sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau for at beskytte deres sundhed, sikkerhed og økonomiske interesser, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 93/13/EØF. (10)Denne forordning berører ikke EU-retsakter, der indeholder bestemmelser om deling af, adgang til og anvendelse af data med henblik på forebyggelse, efterforskning, afsløring eller retsforfølgning af strafbare handlinger eller fuldbyrdelse af strafferetlige sanktioner eller til told- og skatteformål, uanset det retsgrundlag i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som de er vedtaget på grundlag af. Sådanne retsakter omfatter Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/784 af 29. april 2021 om håndtering af udbredelsen af terrorrelateret indhold online, [forslagene vedrørende elektronisk bevismateriale [COM(2018) 225 og 226], når de er vedtaget], [forslaget til] Europa-Parlamentets og Rådets forordning om et indre marked for digitale tjenester (forordningen om digitale tjenester) og om ændring af direktiv 2000/31/EF samt internationalt samarbejde i denne forbindelse, navnlig på grundlag af Europarådets konvention om IT-kriminalitet ("Budapestkonventionen") fra 2001. Denne forordning berører ikke medlemsstaternes beføjelser med hensyn til aktiviteter vedrørende offentlig sikkerhed, forsvar og national sikkerhed i overensstemmelse med EU-retten og toldaktiviteter vedrørende risikostyring samt generelt kontrol af økonomiske operatørers overholdelse af toldkodeksen. (11)EU-lovgivning, hvorved der er fastsat krav vedrørende den fysiske udformning af og datakrav til produkter, der skal bringes i omsætning på EU-markedet, bør ikke berøres af denne forordning. (12)Denne forordning supplerer, og berører ikke, EU-lovgivning, der har til formål at fastsætte tilgængelighedskrav for visse produkter og tjenester, navnlig direktiv 2019/882. (13)Denne forordning berører ikke medlemsstaternes beføjelser med hensyn til aktiviteter vedrørende offentlig sikkerhed, forsvar og national sikkerhed i overensstemmelse med EU-retten og toldaktiviteter vedrørende risikostyring samt generelt kontrol af økonomiske operatørers overholdelse af toldkodeksen. (14)Fysiske produkter, der ved hjælp af deres komponenter opnår, genererer eller indsamler data vedrørende deres ydeevne, anvendelse eller omgivelser, og som er i stand til at formidle disse data via en offentligt tilgængelig elektronisk kommunikationstjeneste (ofte kaldet tingenes internet), bør være omfattet af denne forordning. Elektroniske kommunikationstjenester omfatter landbaserede telefonnet, kabel-TV-net, satellitbaserede net og nærfeltskommunikationsnet. Sådanne produkter kan omfatte køretøjer, husholdningsudstyr og forbrugsvarer, medicinsk og sundhedsmæssigt udstyr og landbrugs- og industrimaskiner. Dataene repræsenterer en digitalisering af brugerhandlinger og -begivenheder og bør derfor være tilgængelige for brugeren, mens oplysninger, der opnås fra eller udledes af dataene — hvis opbevaret lovligt — ikke bør anses for at være omfattet af denne forordnings anvendelsesområde. Disse data er potentielt værdifulde for brugeren og støtter innovation og udviklingen af digitale tjenester og andre tjenester, der beskytter miljøet, sundheden og den cirkulære økonomi, navnlig ved at lette vedligeholdelse og reparation af de pågældende produkter. (15)Visse produkter, der primært er beregnet til at vise eller afspille indhold eller til at optage og overføre indhold, bl.a. til brug for en onlinetjeneste, bør imidlertid ikke være omfattet af denne forordning. Sådanne produkter omfatter for eksempel personlige computere, servere, tablets og smartphones, kameraer, webkameraer, lydoptagelsessystemer og tekstscannere. De kræver menneskeligt input for at producere forskellige former for indhold såsom tekstdokumenter, lydfiler, videofiler, spil og digitale kort. (16)Det er nødvendigt at fastsætte regler for forbundne produkter, hvori der indgår, eller som er forbundet med, en tjeneste på en sådan måde, at fraværet af tjenesten ville forhindre udførelsen af produktets funktioner. Sådanne relaterede tjenester kan være omfattet af købs-, leje- eller leasingaftalen, eller de leveres sædvanligvis sammen med produkter af samme type, og brugeren kan med rimelighed forvente leveringen i betragtning af produktets karakter og eventuelle offentlige udsagn fremsat af eller på vegne af sælger, udlejer, leasinggiver eller andre personer i forudgående led i transaktionskæden, herunder producenten. Disse relaterede tjenester kan selv generere data af værdi for brugeren uafhængigt af det forbundne produkts kapacitet til at indsamle data. Denne forordning bør også finde anvendelse på relaterede tjenester, der ikke leveres af sælger, udlejer eller leasinggiver selv, men som i henhold til købs-, leje- eller leasingaftalen leveres af tredjepart. I tilfælde af tvivl om, hvorvidt leveringen af tjenesten er omfattet af salgs-, leje- eller leasingaftalen, bør denne forordning finde anvendelse. (17)Data, der er genereret ved brug af et produkt eller en relateret tjeneste, omfatter data, som brugeren bevidst har optaget. Sådanne data omfatter også data, der er genereret som et biprodukt af brugerens handlinger, f.eks. diagnostiske data, data, der er genereret uden handling fra brugerens side, f.eks. mens produktet har været i standbytilstand, og data, der er optaget, mens produktet har været slukket. Disse data bør omfatte data i den form og det format, som de er genereret i af produktet, men ikke data, der hidrører fra en softwareproces, hvorved der fra dataene beregnes afledte data, da sådanne softwareprocesser kan være omfattet af immaterielle ejendomsrettigheder. (18)Brugeren af et produkt bør forstås som den juridiske eller fysiske person, f.eks. en virksomhed eller en forbruger, der har købt, lejet eller leaset produktet. Afhængigt af den ejendomsret, med hvilken brugeren anvender produktet, bærer brugeren de risici og nyder godt af de fordele, der er forbundet med at bruge det forbundne produkt, og bør også have adgang til de data, det genererer. Brugeren bør derfor have ret til at drage fordel af de data, der er genereret af produktet og enhver relateret tjeneste. (19)I praksis er ikke alle de data, der genereres af produkter eller relaterede tjenester, let tilgængelige for brugeren, og der er ofte begrænsede muligheder for at portere data genereret af produkter, der er forbundet med tingenes internet. Brugeren er ude af stand til at indhente de data, der er nødvendige for at gøre brug af leverandører af reparationstjenester og andre tjenester, og virksomheder er ude af stand til at tilbyde innovative, mere effektive og bekvemme tjenester. I mange sektorer kan producenterne gennem deres kontrol over produktets eller de relaterede tjenesters tekniske udformning ofte bestemme, hvilke data der genereres, og hvordan de kan tilgås, selv om de ikke har nogen juridisk ret til dataene. Det er derfor nødvendigt at sikre, at produkter udformes og fremstilles, og relaterede tjenester leveres, på en sådan måde, at de data, der genereres ved deres anvendelse, altid er let tilgængelige for brugeren. (20)Hvis flere personer eller enheder ejer et produkt eller er part i en leasing- eller lejeaftale og har adgang til en relateret tjeneste, bør der gøres en rimelig indsats i forbindelse med udformningen af produktet, den relaterede tjeneste eller den relevante grænseflade, så alle personerne kan få adgang til de data, de genererer. Typisk kræves det, at brugere af produkter, der genererer data, skal oprette en brugerkonto. Det gør det muligt for producenten at identificere brugeren og er et middel til at kommunikere med henblik på udførelse og behandling af anmodninger om dataadgang. Producenter eller designere af et produkt, der typisk anvendes af flere personer, bør indføre en mekanisme, der gør det muligt for individuelle personer at have særskilte brugerkonti i de tilfælde, hvor det er relevant, eller for flere personer at benytte den samme brugerkonto. Brugeren bør få adgang efter simple anmodningsmekanismer, hvor udførelsen sker automatisk, og det ikke er nødvendigt med undersøgelse eller godkendelse fra producentens eller dataindehaverens side. Det betyder, at dataene kun bør stilles til rådighed, når brugeren rent faktisk ønsker det. Hvis det ikke er muligt at udføre anmodningen om dataadgang automatisk, f.eks. via en brugerkonto eller en ledsagende mobilapplikation leveret sammen med produktet eller tjenesten, bør producenten oplyse brugeren om, hvordan der kan opnås adgang til dataene. (21)Produkter kan være udformet således, at visse data kan stilles til rådighed direkte fra en datalagring i enheden eller fra en fjernserver, som dataene videresendes til. Der kan opnås adgang til datalagringen på enheden med kabelbaserede eller trådløse lokale net, der er forbundet med en offentligt tilgængelig elektronisk kommunikationstjeneste eller et mobilnet. Serveren kan være producentens eller en tredjeparts egen lokale serverkapacitet eller kapacitet hos en cloudtjenesteudbyder, der fungerer som dataindehaver. De kan være udformet med henblik på at gøre det muligt for brugeren eller en tredjepart at behandle data i produktet eller i et databehandlingsinstans fra producenten. (22)Virtuelle assistenter spiller en stadig større rolle i digitaliseringen af forbrugermiljøer og fungerer som en brugervenlig grænseflade til at afspille indhold, få adgang til oplysninger eller aktivere fysiske genstande, der er forbundet med tingenes internet. Virtuelle assistenter kan fungere som en fælles portal i for eksempel et intelligent hjemmemiljø og generere betydelige mængder relevante data om, hvordan brugerne interagerer med produkter, der er forbundet med tingenes internet, også produkter fremstillet af andre parter, og kan overflødiggøre brugen af grænseflader leveret af producenten såsom touchscreens eller smartphoneapplikationer. Brugeren ønsker måske at stille disse data til rådighed for tredjepartsproducenter og drage fordel af nye intelligente hjemmetjenester. Sådanne virtuelle assistenter bør være omfattet af den ret til dataadgang, der er fastsat i denne forordning, også for så vidt angår data, der genereres, før den virtuelle assistent aktiveres ved hjælp af hot word, og data, der genereres, når en bruger interagerer med et produkt via en virtuel assistent, der er leveret af en anden enhed end producenten af produktet. Det er imidlertid kun de data, der stammer fra interaktionen mellem brugeren og produktet via den virtuelle assistent, der er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde. Data, der er produceret af den virtuelle assistent, men som ikke vedrører anvendelsen af et produkt, er ikke omfattet af denne forordning. (23)Inden der indgås en aftale om køb, leje eller leasing af et produkt eller levering af en relateret tjeneste, bør brugeren oplyses klart og tilstrækkeligt om, hvordan der kan opnås adgang til de generede data. Denne forpligtelse sikrer gennemsigtighed for så vidt angår de genererede data og fremmer en let adgang for brugeren. Denne oplysningspligt berører ikke den dataansvarliges forpligtelse til at oplyse den registrerede i henhold til artikel 12, 13 og 14 i forordning (EU) 2016/679. (24)Ved nærværende forordning pålægges dataindehavere en forpligtelse til at stille data til rådighed under visse omstændigheder. For så vidt som personoplysninger behandles, bør dataindehaveren være dataansvarlig som omhandlet i forordning (EU) 2016/679. I de tilfælde, hvor brugeren er en registreret, bør dataindehaveren være forpligtet til at give brugeren adgang til vedkommendes data og til at stille dataene til rådighed for tredjeparter efter brugerens valg i overensstemmelse med nærværende forordning. Nærværende forordning skaber imidlertid ikke et retsgrundlag i henhold til forordning (EU) 2016/679 for, at dataindehaveren kan give adgang til personoplysninger eller stille dem til rådighed for tredjepart, når en bruger, der ikke er en registreret, anmoder herom, og bør ikke forstås således, at den giver dataindehaveren nogen ny ret til at anvende data, der er genereret ved brug af et produkt eller en relateret tjeneste. Dette gælder navnlig, hvis producenten er dataindehaveren. I så fald bør grundlaget for producentens anvendelse af andre data end personoplysninger være en kontraktlig aftale mellem producenten og brugeren. En sådan aftale kan være en del af salgs-, leje- eller leasingaftalen vedrørende produktet. Enhver kontraktbestemmelse i aftalen, der fastsætter, at dataindehaveren kan anvende data, der er genereret af brugeren af et produkt eller en relateret tjeneste, bør være gennemskuelig for brugeren, herunder med hensyn til det formål, som dataindehaveren har til hensigt at anvende dataene til. Denne forordning bør ikke være til hinder for aftalevilkår, hvis virkning er at udelukke eller begrænse dataindehaverens anvendelse af data eller visse kategorier af data. Denne forordning bør heller ikke forhindre sektorspecifikke reguleringskrav i henhold til EU-retten eller national lovgivning, der er forenelig med EU-retten, som af veldefinerede hensyn til den offentlige orden udelukker eller begrænser dataindehaverens anvendelse af visse sådanne data. (25)I de sektorer, der er kendetegnet ved koncentration af et lille antal producenter, der leverer til slutbrugere, har brugerne kun begrænsede muligheder hvad angår datadeling med disse producenter. Under sådanne omstændigheder kan kontraktlige aftaler være utilstrækkelige til at nå målet om brugerindflydelse. Dataene forbliver som regel under producenternes kontrol, hvilket gør det vanskeligt for brugerne at opnå værdi af de data, der er genereret af det udstyr, de køber eller leaser. Der er derfor et begrænset potentiale for, at innovative mindre virksomheder kan tilbyde databaserede løsninger på en konkurrencedygtig måde, og en begrænset mulighed for en mangfoldig dataøkonomi i Europa. Denne forordning bør derfor bygge på den seneste udvikling i specifikke sektorer, som f.eks. adfærdskodeksen for deling af landbrugsdata ved kontraktmæssig aftale. Sektorspecifik lovgivning kan fremlægges for at imødekomme sektorspecifikke behov og mål. Dataindehaveren bør endvidere ikke anvende data, der er genereret ved brug af produktet eller den relaterede tjeneste, til at opnå indsigt i brugerens økonomiske situation, aktiver eller produktionsmetoder eller på anden vis, som kan underminere brugerens forretningsmæssige stilling på de markeder, hvor vedkommende er aktiv. Dette kan for eksempel være, hvis viden om en virksomheds eller en bedrifts overordnede resultater anvendes til skade for brugeren i kontraktforhandlinger med brugeren om potentiel erhvervelse af brugerens produkter eller landbrugsprodukter, eller hvis sådanne oplysninger for eksempel anvendes i større databaser vedrørende bestemte markeder samlet set (f.eks. databaser over høstudbyttet i den kommende høstsæson), da en sådan anvendelse indirekte kan påvirke brugeren negativt. Brugeren bør have den nødvendige tekniske grænseflade til rådighed til at kunne forvalte tilladelser, helst med detaljerede valgmuligheder (f.eks. "tillad én gang" eller "tillad, så længe denne applikation eller tjeneste anvendes"), herunder muligheden for at trække tilladelser tilbage. (26)I aftaler mellem en dataindehaver og en forbruger som bruger af et produkt eller en relateret tjeneste, der genererer data, finder direktiv 93/13/EØF anvendelse på aftalevilkårene for at sikre, at forbrugeren ikke er underlagt urimelige vilkår. For så vidt angår urimelige aftalevilkår, der ensidigt påtvinges en mikrovirksomhed eller en SMV som defineret i artikel 2 i bilaget til henstilling 2003/361/EF, fastsættes det i denne forordning, at sådanne urimelige vilkår ikke bør være bindende for den pågældende virksomhed. (27)Dataindehaveren kan kræve en hensigtsmæssig brugeridentifikation for at kontrollere brugerens ret til at få adgang til dataene. Hvis personoplysninger behandles af en databehandler på vegne af den dataansvarlige, bør dataindehaveren sørge for, at anmodningen om adgang modtages og behandles af databehandleren. (28)Brugeren bør frit kunne anvende dataene til et hvilket som helst lovligt formål. Dette omfatter levering af de data, som brugeren har modtaget under udøvelse af retten i henhold til denne forordning, til en tredjepart, der udbyder eftersalgsservice, som kan være i konkurrence med en tjeneste, der leveres af dataindehaveren, eller instruks til dataindehaveren om at gøre dette. Dataindehaveren bør sikre, at de data, der stilles til rådighed for tredjepart, er lige så nøjagtige, fuldstændige, pålidelige, relevante og ajourførte som de data, som dataindehaveren selv har eller har ret til at få adgang til i forbindelse med brugen af produktet eller den relaterede tjeneste. Enhver forretningshemmelighed og alle immaterielle ejendomsrettigheder bør respekteres i forbindelse med behandlingen af dataene. Det er vigtigt at bevare incitamenterne til at investere i produkter med funktioner baseret på anvendelsen af data fra sensorer, der er indbygget i det pågældende produkt. Formålet med denne forordning bør derfor forstås som fremme af udviklingen af nye, innovative produkter og relaterede tjenester, stimulering af innovationen på eftermarkederne, men også stimulering af udviklingen af helt nye tjenester, der gør brug af dataene, bl.a. på grundlag af data fra en række produkter eller relaterede tjenester. Samtidig sigtes der mod at undgå at underminere investeringsincitamenterne for den type produkt, som dataene stammer fra, f.eks. hvis dataene anvendes til at udvikle et konkurrerende produkt.

(29)En tredjepart, som data stilles til rådighed for, kan være en virksomhed, en forskningsorganisation eller en nonprofitorganisation. Når dataindehaveren stiller data til rådighed for tredjepart, bør dataindehaveren ikke misbruge sin stilling til at opnå en konkurrencemæssig fordel på markeder, hvor dataindehaveren og tredjeparten kan være i direkte konkurrence. Dataindehaveren bør derfor ikke anvende data, der er genereret ved brug af produktet eller den relaterede tjeneste, til at opnå indsigt i tredjepartens økonomiske situation, aktiver eller produktionsmetoder eller på anden vis, som kan underminere tredjepartens forretningsmæssige stilling på de markeder, hvor vedkommende er aktiv. (30)Brugen af et produkt eller en relateret tjeneste kan, navnlig når brugeren er en fysisk person, generere data, der vedrører en identificeret eller identificerbar fysisk person (den registrerede). Behandlingen af sådanne oplysninger er underlagt reglerne i forordning (EU) 2016/679, herunder når personoplysninger og andre data end personoplysninger i et datasæt er knyttet uløseligt sammen. Den registrerede kan være brugeren eller en anden fysisk person. Kun en dataansvarlig eller en registreret kan anmode om personoplysninger. En bruger, der er en registreret, har under visse omstændigheder ret i henhold til forordning (EU) 2016/679 til at få adgang til personoplysninger om sig selv, og disse rettigheder berøres ikke af nærværende forordning. I henhold til nærværende forordning har en bruger, der er en fysisk person, yderligere ret til at få adgang til alle de data, der er genereret af produktet, personoplysninger såvel som andre data end personoplysninger. I andre tilfælde end fælles husholdningsbrug af produktet, vil brugeren, hvis denne ikke er den registrerede, men en virksomhed, herunder en enkeltmandsvirksomhed, være dataansvarlig i henhold til forordning (EU) 2016/679. En sådan bruger som dataansvarlig, der har til hensigt at anmode om personoplysninger, der er genereret ved brug af et produkt eller en relateret tjeneste, skal derfor have et retsgrundlag for behandlingen af oplysningerne i henhold til artikel 6, stk. 1, i forordning (EU) 2016/679, som f.eks. den registreredes samtykke eller en legitim interesse. En sådan bruger bør sikre sig, at den registrerede er behørigt oplyst om de angivne, eksplicitte og legitime formål med behandlingen af oplysningerne, og hvordan den registrerede effektivt kan udøve sine rettigheder. Hvis dataindehaveren og brugeren er fælles dataansvarlige som omhandlet i artikel 26 i forordning (EU) 2016/679, skal de på gennemsigtig vis ved hjælp af en aftale mellem dem fastlægge deres respektive ansvar for overholdelse af nævnte forordning. Det bør forstås, at en sådan bruger, når dataene er blevet stillet til rådighed, kan blive dataindehaver, hvis vedkommende opfylder kriterierne i nærværende forordning og dermed bliver omfattet af forpligtelsen til at stille data til rådighed i henhold til nærværende forordning. (31)Data, der er genereret ved brug af et produkt eller en relateret tjeneste, bør kun stilles til rådighed for tredjepart efter anmodning fra brugeren. Denne forordning supplerer således den ret, der er fastsat i artikel 20 i forordning (EU) 2016/679. I nævnte artikel fastsættes en ret for registrerede til at modtage personoplysninger om sig selv i et struktureret, almindeligt anvendt og maskinlæsbart format og til at flytte disse oplysninger til andre dataansvarlige, hvis oplysningerne behandles på grundlag af artikel 6, stk. 1, litra a), eller artikel 9, stk. 2, litra a), eller en kontrakt i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b). Registrerede har også ret til at få transmitteret personoplysningerne direkte fra en dataansvarlig til en anden, hvis det er teknisk muligt. I artikel 20 præciseres det, at artiklen vedrører personoplysninger fra den registrerede, men det præciseres ikke, om dette kræver en aktiv adfærd fra den registreredes side, eller om artiklen også finder anvendelse i situationer, hvor et produkt eller en relateret tjeneste gennem dets udformning observerer den registreredes adfærd eller genererer andre oplysninger vedrørende den registrerede på passiv vis. Retten i henhold til nærværende forordning supplerer retten til at modtage og portere personoplysninger i henhold til artikel 20 i forordning (EU) 2016/679 på flere måder. Ved forordningen gives brugerne ret til at få adgang til data, der er genereret ved brug af et produkt eller en relateret tjeneste, og stille dem til rådighed for tredjepart, uanset om der er tale om personoplysninger, uanset om der er tale om data, der er leveret aktivt eller genereret passivt, og uanset retsgrundlaget for behandlingen. I modsætning til de tekniske forpligtelser i artikel 20 i forordning (EU) 2016/679 sikrer nærværende forordning den tekniske gennemførlighed af tredjeparters adgang til alle de typer data, der falder ind under dens anvendelsesområde, uanset om der er tale om personoplysninger eller andre data end personoplysninger. Med forordningen gives dataindehaveren mulighed for at fastsætte en rimelig godtgørelse, der skal betales af tredjepart, men ikke af brugeren, for eventuelle omkostninger ved at give direkte adgang til de data, der er genereret af brugerens produkt. Hvis en dataindehaver og en tredjepart ikke kan nå til enighed om vilkårene for en sådan direkte adgang, bør den registrerede på ingen måde forhindres i at udøve de rettigheder, der er indeholdt i forordning (EU) 2016/679, herunder retten til dataportabilitet, ved at gøre brug af retsmidler i overensstemmelse med nævnte forordning. Det skal i denne forbindelse forstås, at en kontraktlig aftale i overensstemmelse med forordning (EU) 2016/679 ikke tillader dataindehaverens eller tredjepartens behandling af særlige kategorier af personoplysninger. (32)Adgang til data, der er lagret i og tilgås fra terminaludstyr, er omfattet af direktiv 2002/58/EF og kræver abonnentens eller brugerens samtykke som omhandlet i nævnte direktiv, medmindre det er strengt nødvendigt for leveringen af en informationssamfundstjeneste, som brugeren eller abonnenten udtrykkeligt har anmodet om (eller udelukkende med det formål at overføre kommunikation). Med direktiv 2002/58/EF ("e-databeskyttelsesdirektivet") (og den foreslåede e-databeskyttelsesforordning) beskyttes integriteten af brugerens terminaludstyr hvad angår anvendelsen af behandlings- og opbevaringsfunktioner og indsamlingen af oplysninger. IoT-udstyr betragtes som terminaludstyr, hvis det er direkte eller indirekte forbundet med et offentligt kommunikationsnet. (33)For at forhindre, at brugerne udnyttes, bør tredjeparter, for hvem der er stillet data til rådighed efter anmodning fra brugeren, kun behandle dataene til de formål, der er aftalt med brugeren, og kun dele dem med en anden tredjepart, hvis dette er nødvendigt for at levere den tjeneste, som brugeren har anmodet om. (34)I overensstemmelse med dataminimeringsprincippet bør tredjeparten kun få adgang til yderligere oplysninger, der er nødvendige for leveringen af den tjeneste, som brugeren har anmodet om. Efter at have fået adgang til dataene bør tredjeparten udelukkende behandle dem til de formål, der er aftalt med brugeren, uden indblanding fra dataindehaverens side. Det bør være lige så let for brugeren at afvise eller afbryde tredjepartens adgang til dataene, som det er for brugeren at give tilladelse til adgang. Tredjeparten bør ikke tvinge, vildlede eller manipulere brugeren på nogen måde ved at undergrave eller svække brugerens autonomi, beslutningstagning eller mulighed for at træffe valg, herunder ved hjælp af en digital grænseflade med brugeren. I denne forbindelse bør tredjeparter ikke benytte sig af såkaldte mørke mønstre i udformningen af deres digitale grænseflader. Mørke mønstre er designteknikker, der presser eller vildleder forbrugere til at træffe beslutninger, der har negative konsekvenser for dem. Disse manipulerende teknikker kan bruges til at overtale brugerne, navnlig sårbare forbrugere, til at opføre sig imod deres ønsker, til at vildlede dem ved at presse dem til at træffe beslutninger om at videregive deres data eller til på urimelig vis at påvirke deres beslutningstagning på en måde, der undergraver og forringer deres autonomi, beslutningstagning eller mulighed for at træffe valg. Almindelig og legitim handelspraksis, der er i overensstemmelse med EU-retten, bør ikke i sig selv anses for at udgøre mørke mønstre. Tredjeparter bør leve op til deres forpligtelser i henhold til den relevante EU-lovgivning, navnlig kravene i direktiv 2005/29/EF, direktiv 2011/83/EU, direktiv 2000/31/EF og direktiv 98/6/EF. (35)Tredjeparter bør også afholde sig fra at bruge data til at profilere enkeltpersoner, medmindre sådanne behandlingsaktiviteter er strengt nødvendige for at levere den tjeneste, som brugeren har anmodet om. Kravet om, at oplysninger slettes, når de ikke længere er nødvendige til det formål, der er aftalt med brugeren, supplerer den registreredes ret til sletning i henhold til artikel 17 i forordning (EU) 2016/679. Hvis tredjeparten er udbyder af en dataformidlingstjeneste som omhandlet i [datastyringsforordningen], finder foranstaltningerne til beskyttelse af den registrerede i nævnte forordning anvendelse. Tredjeparten kan anvende dataene til at udvikle et nyt og innovativt produkt eller en ny og innovativ relateret tjeneste, men ikke til at udvikle et konkurrerende produkt. (36)Opstartsvirksomheder, SMV'er og virksomheder fra traditionelle sektorer med mindre udviklet digital kapacitet har svært ved at få adgang til relevante data. Denne forordning har til formål at lette adgangen til data for disse enheder, samtidig med at de tilsvarende forpligtelser begrænses så forholdsmæssigt som muligt for at undgå overdreven regulering. Samtidig er der dukket et lille antal meget store virksomheder op, som har opnået betydelig økonomisk magt i den digitale økonomi gennem akkumulering og aggregering af store mængder data, og som har den teknologiske infrastruktur til at udnytte dataene kommercielt. Dette omfatter virksomheder, der udbyder centrale platformstjenester, der kontrollerer hele platformsøkosystemer i den digitale økonomi, og som eksisterende eller nye markedsaktører ikke er i stand til at udfordre eller konkurrere mod. [Forordningen om åbne og retfærdige markeder i den digitale sektor (forordningen om digitale markeder)] har til formål at afhjælpe sådanne ineffektiviteter og ubalancer ved at give Kommissionen mulighed for at udpege udbydere som "gatekeepere" og pålægge udpegede gatekeepere en række forpligtelser, bl.a. et forbud mod at kombinere visse data uden samtykke, samt en forpligtelse til at sikre en effektiv ret til dataportabilitet i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EU) 2016/679. I overensstemmelse med [forordningen om åbne og retfærdige markeder i den digitale sektor (forordningen om digitale markeder)] og i betragtning af disse virksomheders enestående evne til at erhverve data vil det ikke være nødvendigt for at nå målet med nærværende forordning at lade retten til dataadgang omfatte disse gatekeepervirksomheder, og det ville være uforholdsmæssigt i forhold til de dataindehavere, der er underlagt sådanne forpligtelser. Det betyder, at en virksomhed, der udbyder centrale platformstjenester, og som er udpeget som gatekeeper, ikke kan anmode om eller få adgang til brugerdata, der er genereret ved brug af et produkt eller en relateret tjeneste eller genereret af en virtuel assistent, på grundlag af bestemmelserne i nærværende forordnings kapitel II. Virksomheder, der udbyder centrale platformstjenester, og som er udpeget som gatekeepere i henhold til forordningen om digitale markeder, bør forstås som alle juridiske enheder i en koncern, hvor en juridisk enhed udbyder en central platformstjeneste. Ydermere må tredjeparter, for hvem der stilles data til rådighed efter anmodning fra brugeren, ikke stille dataene til rådighed for en udpeget gatekeeper. For eksempel må tredjeparten ikke give tjenesteleveringen i underentreprise til en gatekeeper. Dette forhindrer dog ikke tredjeparten i at anvende databehandlingstjenester, der udbydes af en udpeget gatekeeper. Udelukkelsen af udpegede gatekeepere fra anvendelsesområdet for adgangsretten i henhold til nærværende forordning forhindrer ikke disse virksomheder i at indhente data på andre lovlige måder. (37)I betragtning af det nuværende teknologiske niveau er det alt for byrdefuldt at pålægge yderligere designforpligtelser vedrørende produkter, der fremstilles eller udformes, og relaterede tjenester, der leveres, af mikrovirksomheder og små virksomheder. Det er imidlertid ikke tilfældet, når en mikrovirksomhed eller en lille virksomhed gives fremstillingen eller udformningen af et produkt i underentreprise. I disse tilfælde er den virksomhed, der har udliciteret til mikrovirksomheden eller den lille virksomhed, i stand til at yde en passende godtgørelse til underleverandøren. En mikrovirksomhed eller en lille virksomhed kan dog være omfattet af kravene i denne forordning som dataindehaver, hvis den ikke er producent af produktet eller udbyder af relaterede tjenester. (38)Denne forordning indeholder generelle regler om adgang, når en dataindehaver ved lov er forpligtet til at stille data til rådighed for en datamodtager. En sådan adgang bør være baseret på retfærdige, rimelige, ikkediskriminerende og gennemsigtige betingelser for at sikre konsekvens i datadelingspraksis på det indre marked, herunder på tværs af sektorer, og for at tilskynde til og fremme fair datadelingspraksis, selv på områder, hvor der ikke gives en sådan ret til dataadgang. Disse generelle regler om adgang finder ikke anvendelse på forpligtelser til at stille data til rådighed i henhold til forordning (EU) 2016/679. Frivillig datadeling berøres ikke af disse regler. (39)På grundlag af princippet om aftalefrihed bør parterne fortsat frit kunne forhandle de præcise betingelser for at stille data til rådighed i deres kontrakter inden for rammerne af de generelle adgangsregler for tilrådighedsstillelse af data. (40)For at sikre, at betingelserne for obligatorisk dataadgang er rimelige for begge parter, bør der i de generelle regler om dataadgangsrettigheder henvises til reglen om undgåelse af urimelige aftalevilkår. (41)For at opveje den manglende viden om betingelserne i forskellige aftaler, hvilket gør det vanskeligt for datamodtageren at vurdere, om betingelserne for at stille dataene til rådighed er ikkediskriminerende, bør det påhvile dataindehaveren at påvise, at et aftalevilkår ikke er diskriminerende. Der er ikke tale om ulovlig forskelsbehandling, når en dataindehaver anvender forskellige aftalevilkår for at stille data til rådighed eller forskellig godtgørelse, hvis disse forskelle er begrundet i objektive forhold. Disse forpligtelser berører ikke forordning (EU) 2016/679. (42)For at tilskynde til fortsat investering i generering af værdifulde data, herunder investeringer i relevante tekniske værktøjer, omfatter denne forordning det princip, at dataindehaveren kan anmode om rimelig godtgørelse, når denne er retligt forpligtet til at stille data til rådighed for datamodtageren. Disse bestemmelser bør ikke forstås som betaling for selve dataene, men for mikrovirksomheder og SMV'ers vedkommende for de omkostninger og investeringer, der er nødvendige for at stille dataene til rådighed. (43)I begrundede tilfælde, herunder ved behov for at sikre forbrugernes deltagelse og konkurrencen eller for at fremme innovation på bestemte markeder, kan der ved EU-retten eller national lovgivning til gennemførelse af EU-retten pålægges reguleret godtgørelse for tilrådighedsstillelse af specifikke typer data. (44)For at beskytte mikrovirksomheder og SMV'er mod urimeligt store økonomiske byrder, som ville gøre det for vanskeligt for dem kommercielt at udvikle og drive innovative forretningsmodeller, bør den godtgørelse for at stille data til rådighed, som de skal betale, være ikkediskriminerende og ikke overstige de direkte omkostninger ved at stille dataene til rådighed. (45)De direkte omkostninger ved at stille data til rådighed er de omkostninger, der er nødvendige for reproduktion, elektronisk formidling og lagring af dataene, men ikke for indsamlingen eller genereringen af dataene. De direkte omkostninger ved at stille data til rådighed bør begrænses til den andel, der kan henføres til de enkelte anmodninger, idet der tages hensyn til, at dataindehaveren permanent skal indføre de nødvendige tekniske grænseflader eller relateret software og konnektivitet. Langsigtede aftaler mellem dataindehavere og datamodtagere, f.eks. via en abonnementsmodel, kan reducere de omkostninger, der er forbundet med at stille data til rådighed, i regelmæssige eller gentagne transaktioner i en forretningsforbindelse. (46)Det er ikke nødvendigt at gribe ind i tilfælde af datadeling mellem store virksomheder, eller når dataindehaveren er en SMV, og datamodtageren er en stor virksomhed. I disse tilfælde anses virksomhederne for at være i stand