om disponering over de midler, der stammer fra tilbageførsler under AVS-investeringsfaciliteten fra transaktioner under den 9., 10. og 11. Europæiske Udviklingsfond (EUF), status fra 10. EUF eller fra tidligere EUF'er og frigjorte midler fra projekter under 10. EUF eller tidligere EUF'er

Dette forslag er nødvendigt for at åbne mulighed for at indgå forpligtelser for de midler, der stammer fra de tilbageførsler, der rækker ud over den 31. december 2020. Hvis Rådet ikke har truffet nogen afgørelse, skal de midler, der hidrører fra tilbageførslerne, tilbagebetales pro rata til medlemsstaterne i overensstemmelse med tabellen i den interne aftale om 11. EUF (artikel 1, stk. 2, litra a)).

·I artikel 14, stk. 3, i den interne aftale om den 11. EUF tilføjes det, at denne aftale forbliver i kraft, så længe det er nødvendigt for, at alle operationer, der finansieres i henhold til Cotonouaftalen og den flerårige finansielle ramme for 2014-2020, kan gennemføres fuldt ud (indtil tilbagebetaling og afslutning af operationerne).

·I henhold til artikel 1, stk. 5, i den interne aftale om 11. EUF, sammenholdt med artikel 47, stk. 2, i finansforordningen for 11. EUF, skal de midler, som medlemsstaterne har afsat under 9., 10. og 11. EUF til finansiering af AVS-investeringsfaciliteten, fortsat være til rådighed efter den 31. december 2020 for udbetalinger frem til den 31. december 2030.

·Efter den 31. december 2020 er der ikke længere disponeret over de samlede midler under 11. EUF og de midler, der hidrører fra tilbageførslerne, medmindre Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen træffer anden afgørelse (punkt 5 i bilag Ic til Cotonouaftalen og artikel 1, stk. 5, i den interne aftale om den 11. EUF).

I de retlige rammer for AVS-investeringsfaciliteten fastsættes følgende (for midler fra Den Europæiske Udviklingsfond (EUF)):

AVS-investeringsfaciliteten var et banebrydende finansielt instrument. Den blev oprettet i 2003 i henhold til den interne aftale, som repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer indgik på et møde i Rådet om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand i henhold til finansprotokollen til Cotonouaftalen for at fremme væksten i den private sektor – og bidrage til at mobilisere indenlandsk og udenlandsk kapital til dette formål – i 78 lande i Afrika syd for Sahara, Vestindien og Stillehavet.

Finansielle instrumenter udgør dog stadig en meget lille del af EU's budget for foranstaltninger udadtil. Hovedparten af budgettet for udvikling (ca. 90 % i den flerårige finansielle ramme for 2014-2020) bruges på traditionelle udviklingstilskud, budgetstøtte og andre ordninger for direkte og indirekte støtte til partnerlande.

Da udfordringernes omfang overstiger de ressourcer, der er til rådighed i dag, søger EU nye, innovative og effektive metoder til at skabe en finansieringsramme for udvikling. Brug af investeringer, der foretages af finansielle institutioner og partnere fra den private sektor, som løftestang er et effektivt middel til at udnytte EU's budget bedst muligt.

Selv om vi har været vidne til en global forbedring af levevilkårene for de mest sårbare, er der fortsat store udfordringer. De globale udfordringer er blevet mere komplekse og flerdimensionale, og de udvikler sig hurtigt. For at tackle udfordringerne effektivt skal Den Europæiske Union intensivere sine foranstaltninger udadtil og trække på en række fleksible og effektive politiske instrumenter og finansieringsinstrumenter.

****

Dette forslag om at anvende tilbageførslerne fra AVS-investeringsfaciliteten til nye operationer kommer på et afgørende tidspunkt, hvor EU er i færd med at udforme sin fremtidige udviklingspolitik.

(1)For EU's næste flerårige finansielle ramme for 2021-2027 har Kommissionen foreslået at forhøje budgettet for foranstaltninger udadtil, bl.a. vha. midler fra EU-genopretningsinstrumentet, og at forenkle dets struktur for at gøre det til et mere fleksibelt og effektivt middel til at imødegå globale udfordringer.

(2)Kommissionen har desuden foreslået et vigtigt instrument til brug i forbindelse med EU's foranstaltninger udadtil, nemlig instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde, som omfatter en innovativ og forenklet finansiel struktur for investeringer uden for EU. Dette instrument er baseret på Den Europæiske Fond for Bæredygtig Udvikling Plus (EFSD+) med støtte fra den nye garanti for foranstaltninger udadtil. Forslaget om instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde forhandles i øjeblikket af medlovgiverne.

Kommissionens forslag bygger på alle disse igangværende drøftelser og rapporter.

I forslaget tages der også hensyn til resultaterne og henstillingerne i den afsluttende evaluering af AVS-investeringsfaciliteten, som blev offentliggjort i 2019. Evalueringen førte bl.a. til den konklusion, at selv om AVS-faciliteten har bidraget til Cotonouaftalens mål om at mindske fattigdom, integrere AVS-staterne i verdensøkonomien og støtte deres bæredygtige udvikling, har den ikke maksimeret sit bidrag i den henseende.

Mellem 2003 og 2017 afsatte den revolverende fond 5,2 mia. EUR til projekter, og over 4 mia. EUR blev finansieret gennem EUF.

Den finansielle "additionalitet" (brug af EU-midler til at tiltrække yderligere private investeringer, som ellers ikke var blevet foretaget) var tilfredsstillende, men blev ikke udnyttet fuldt ud. Dette afspejles i den relativt begrænsede anvendelse i lavindkomstlande og skrøbelige lande, hvor yderligere investeringer ville have haft den største virkning. Over halvdelen af operationerne under AVS-investeringsfaciliteten fandt sted i lav- og mellemindkomstlande og 30 % i ganske få lavindkomstlande.

Evalueringen viser, at der var større fokus på finansiel levedygtighed end på udviklingsmålene.

Evalueringen førte desuden til, at der blev fremsat en række anbefalinger. Det blev bl.a. anbefalet at finde en bedre balance mellem udviklingsmål og finansiel levedygtighed ved i højere grad at fokusere på lavindkomstlande og skrøbelige lande, øge brugen af innovative finansielle redskaber såsom garantier, forbedre overvågningen og evalueringen af udviklingsresultater og revidere driftsmodellen.

Ved tidligere evalueringer, såsom midtvejsevalueringen af den eksterne lånemandatgaranti i 2010 og evalueringen vedrørende blandet finansiering i 2016, blev det også konkluderet, at EU's nyetablerede finansielle mekanismer (blandet finansiering og garantier) fungerer, men at deres udviklingsvirkning hænger tæt sammen med styringen af politikudformningen.

****

Det er på denne baggrund, at Kommissionen foreslår Rådet at overføre tilbageførte beløb fra AVS-investeringsfaciliteten til EFSD+ under det fremtidige instrument for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde. Kommissionen agter at investere midlerne i AVS-lande via EIB.

Som det fremgår af det ikke-officielle dokument fra Kommissionen og EIB fra 2019, der er udarbejdet i forbindelse med forhandlingerne om instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde, støtter EIB navnlig: fortsat at anvende tilbageførsler i en årrække uden omkostninger for EU-budgettet og under særlige ordninger (med hensyn til geografi, støtteberettigelse og risikoprofil), som skal fastlægges nærmere.

Kommissionen foreslår desuden i samråd med EIB, at anvendelsen af tilbageførsler gennem EIB primært rettes mod udviklingsinstrumenter med en høj finansiel risiko, navnlig finansieringsordninger med en særlig positiv indvirkning, equity-fonde og operationer i de mindst udviklede lande.

Dette forslag indebærer ingen yderligere bidrag fra medlemsstaterne.

****

For at EU kan bidrage til at nå de mål for bæredygtig udvikling, der er fastsat i 2030-dagsordenen, er det afgørende at maksimere potentialet for at mobilisere privat kapital ved hjælp af innovative finansielle instrumenter ud over den traditionelle udviklingsfinansiering.

Da udfordringerne er langt større end de ressourcer, der er til rådighed, er det nødvendigt at prioritere.

Det er derfor afgørende at samle de mange instrumenter, der er til rådighed for foranstaltninger udadtil, i den samme forvaltningsramme. Dette vil sikre, at midlerne følger princippet om "politik først", hvilket igen sikrer sammenhæng og komplementaritet og maksimerer udviklingsvirkningen.