KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(94) 515 endelig udg. 
Bruxelles, den 23.11.1994 
BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
OM VIRKNINGEN AF 
MOMSOVERGANGSORDNINGEN 
FOR SAMHANDELEN MELLEM MEDLEMSSTATERNE 
(forelagt i overensstemmelse med artikel 28 L i direktiv 77/388/EØF) 

REFERAT 
I. FØLGERNE AF OVERGANGSORDNINGEN 
Ophævelse af kontrol ved overskridelse af de indre grænser 
Gennemførelsen pr. 1. januar 1993 af princippet om fri bevægelighed inden for 
Fællesskabet forudsatte, at samhandelen inden for Fællesskabet ikke længere 
skattemæssigt blev opfattet som import og eksport. Det var en betingelse for, at de 
hidtil gældende procedurer og formaliteter, bl.a. i forbindelse med moms, kunne 
afskaffes Î forbindelse med overskridelse af de indre grænser. 
Med vedtagelsen af overgangsordningen blev en af målsætningerne i det første 
direktiv opfyldt, idet afgiftsopkrævning ved indførsel og afgiftsfritagelse ved udførsel 
i samhandelen mellem medlemsstaterne blev afskaffet. Dette meget vigtige skridt 
gjorde det muligt at sikre, at kun handelstransaktioner inden for Fællesskabet 
fremover blev afgiftsbelagt. De procedurer, der tidligere var pålagt privatpersoner, 
blev således definitivt afskaffet (f.eks. ved flytninger). Rejsende har nu mulighed for at 
foretage indkøb i en hvilken som helst medlemsstat på de dér gældende 
markedsbetingelser uden at blive pålagt forpligtelser, hvad angår angivelse og 
afgiftsbetaling i deres egen medlemsstat. 
Beskatning på bestemmelsesstedet af transaktioner mellem fradragsberettigede 
afgiftspligtige 
Rådet har ønsket, at man i en overgangsperiode bevarede den generelle regel om 
beskatning i bestemmelseslandet til den dér gældende sats og de dér gældende 
betingelser for transaktioner mellem medlemsstater foretaget af fradragsberettigede 
afgiftspligtige. 
De mekanismer, der blev indført i den henseende (afgiftsfritagelse for levering af 
goder til en anden medlemsstat/beskatning af erhvervelser inden for Fællesskabet), er 
blevet godt modtaget af de erhvervsdrivende og fungerer stort set tilfredsstillende. 
For at princippet om beskatning på bestemmelsesstedet, således som fastsat af Rådet, 
imidlertid kan anvendes fuldt ud, er der indført særbestemmelser for at sikre en 
opfølgning af visse varebevægelser inden for Fællesskabet (overførsel af goder 
mellem medlemsstater, flytning af goder i forbindelse med udførelse af arbejde på 
&_ 
disse goder) samt for visse tjenesteydelser mellem medlemsstater (tjenesteydelser i 
form af transport, tjenesteydelser leveret af formidlere osv.). Anvendelsen af disse 
særbestemmelser er meget indviklet og volder de implicerede vanskeligheder. 
For at afhjælpe disse vanskeligheder foreslog Kommissionen hurtigt foranstaltninger 
med det formål at forenkle behandlingen af en række transaktioner. Man kan 
imidlertid ikke komme længere ad den vej, medmindre de principper, som Rådet har 
ønsket fastholdt om transaktionernes beskatningssted og stedet for udøvelse af 
fradragsretten, ændres fundamentalt. 
Særordningerne vedrørende beskatning på bestemmelsesstedet 
Salg til endelige forbrugere (økonomiske beslutningstagere uden fradragsret) skal i 
princippet beskattes i afgangslandet. Dette indebærer imidlertid risiko for 
konkurrenceforvridning på grund af en utilstrækkelig tilnærmelse af momssatserne. 
Der er derfor indført tre særordninger vedrørende beskatning på bestemmelsesstedet 
(indkøb foretaget i andre medlemsstater af fuldstændig afgiftsfritagne afgiftspligtige 
eller af ikke-afgiftspligtige juridiske personer, fjernsalg og salg af nye 
transportmidler). 
Disse tre særordninger vedrørende beskatning på bestemmelsesstedet medfører en 
række forpligtelser enten for leverandørerne (ordningen vedrørende fjernsalg) eller for 
køberne (indkøb foretaget af afgiftsfritagne afgiftspligtige og ikke-afgiftspligtige 
juridiske personer; køb af nye transportmidler). 
Da der er tale om meget indviklede bestemmelser, har det ført til, at nogle 
erhvervsdrivende, bl.a. små og mellemstore virksomheder, har givet afkald på at købe 
og sælge i andre medlemsstater. Det er klart, at det indre marked på sigt ikke kan 
tolerere sådanne hindringer for samhandelen. 
Gennemførelsen af det indre marked - en opgave, der ikke helt er løst 
I dag, hvor ordningen har fungeret i 22 måneder, må det konstateres, at de 
foranstaltninger, der er indført i forbindelse med overgangsordningen, har gjort det 
muligt for Fællesskabet at sikre en fortsat beskatning på bestemmelsesstedet, samtidig 
med at den skattemæssige kontrol i forbindelse med overskridelse af de indre grænser 
reelt er afskaffet. I den forbindelse skal det understreges, at de ganske vist endnu 
foreløbige oplysninger, der foreligger om medlemsstaternes momsindtægter, generelt 
viser en tendens, der svarer til den økonomiske udvikling i 1993 og de første måneder 
af 1994. Der kan ikke registreres ændringer i indtægtsniveauet, der direkte kan 
tilskrives de nye bestemmelser i overgangsordningen. 
2 
Imidlertid viser de reelle vanskeligheder, som de økonomiske beslutningstagere støder 
på i det daglige, at virksomhederne og forbrugerne endnu ikke har faet alle de 
forventede fordele i forbindelse med det indre marked. Bevisførelse for, at der er tale 
om en transaktion inden for Fællesskabet, forpligtelserne i forbindelse med 
registrering og angivelse og visse bestemmelsers afskrækkende virkning udgør fortsat 
en hindring for udviklingen af samhandelen mellem medlemsstaterne. 
Disse vanskeligheder samt de mange forskellige afgiftsregler gør det vanskeligt at 
anvende det fælles momssystem og stiller på den måde spørgsmålstegn ved selve 
princippernes udformning. 
FRA OVERGANGSORDNINGEN TIL DEN ENDELIGE ORDNING 
De rammer, som følger af det sjette direktiv 
Retningslinjerne for gennemførelsen af princippet om beskatning på 
bestemmelsesstedet, således som fastsat af Rådet, indebærer, at man i 
overgangsordningen har måttet tage højde både for de i det sjette direktiv indeholdte 
muligheder for bestemmelse af transaktionernes beskatningssted og de retningslinjer, 
som medlemsstaterne har fastsat for visse af beskatningselementerne. 
De europæiske virksomheder står derfor over for to vanskelige valg: 
- at lade sig registrere og indlevere angivelse i alle de medlemsstater, på hvis 
område de udfører transaktioner 
- eller at indlede lange og omkostningstunge procedurer for at opnå 
tilbagebetaling af den afgift, som de har betalt i de medlemsstater, hvor de 
ikke udfører transaktioner. 
Disse vanskeligheder skyldes på ingen måde de mekanismer, der er indført med 
overgangsordningen. De er en direkte følge af bestemmelserne i det sjette direktiv, 
hvad angår transaktionernes beskatningssted og stedet for udøvelse af fradragsretten. 
Disse bestemmelser betyder, at der fortsat gælder nogle rammer, der vanskeligt kan 
forenes med gennemførelsen af det indre marked. 
Udfordringerne ved udarbejdelsen af den endelige ordning 
Overgangsordningens bestemmelser har ganske rigtigt gjort det muligt at afskaffe 
kontrollen ved de indre grænser. Indførelsen af det fælles merværdiafgiftssystem 
indgår imidlertid i et perspektiv, som rækker længere end dette ene resultat. 
Harmoniseringen af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter har to 
målsætninger, nemlig: 
- sikre en neutral beskatning af samhandelen inden for de enkelte medlemsstater 
og medlemsstaterne imellem sideløbende med en generel udvikling af 
samarbejdet inden for Fællesskabet 
- således gøre det muligt "inden for rammerne af en økonomisk union at 
etablere et fælles marked, hvor der hersker sunde konkurrenceforhold, og som 
har kendetegn, som svarer til dem i et indre marked". 
At nå disse målsætninger er helt afgørende i Unionens arbejde med at indføre en 
endelig momsordning, der kan sikre, at det indre marked bliver velfungerende. 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
SIDE 
INDLEDNING 9 
1. FØLGERNE AF OVERGANGSORDNINGEN 11 
1.1. OPHÆVELSE AF KONTROL VED DE INDRE GRÆNSER 11 
1.1.1. Situationen før den 1. januar 1993 11 
1.1.2. Situationen efter den 1. januar 1993 12 
1.2. DEN GENERELLE STRUKTUR AF OVERGANGSSYSTEMET 12 
1.2.1. Den generelle opbygning af overgangsordningen 13 
1.2.2. En ny afgiftspligtig transaktion: erhvervelse inden for Fællesskabet af goder 15 
1.2.3. Særordningerne vedrørende beskatning på bestemmelsesstedet 17 
1.2.4. Levering af tjenesteydelser inden for Fællesskabet 19 
1.3. VIRKNINGEN AF DE NYE ORDNINGER - EN KLART POSITIV 
HELHEDSVURDERING 21 
1.3.1. Forbrugeranalyser 22 
1.3.2. Virksomhedsundersøgelser 22 
1.3.3. Virkningerne af de nye ordninger for medlemsstaterne 25 
1.3.4. En klart positiv helhedsvurdering 27 
2. DE NYE AFGIFTSREGLER FOR TRANSAKTIONER INDEN FOR 
FÆLLESSKABET 29 
2.1. BEVIS FOR RET TIL AFGIFTSFRITAGELSE FOR LEVERINGER AF GODER 
INDEN FOR FÆLLESSKABET 29 
2.1.1. Bevis for at goderne har forladt afgangslandet 29 
2.1.2. Bevis forkøberens status 30 
2.1.3. Manglende oplysninger om købers status 31 
2.2. SÆRORDNINGERNE FOR BESKATNING PÅ BESTEMMELSESSTEDET 32 
2.2.1. Indk 
2.3. LEVERING AF TJENESTEYDELSER INDEN FOR FÆLLESSKABET 36 
2.3.1. Transport af goder inden for Fællesskabet og tjenesteydelser knyttet til denne 
transport, herunder formidleres tjenesteydelser 37 
2.3.2. Andre tjenesteydelser leveret af formidlere 37 
2.4. DE FORSKELLIGE RETNINGSLINJER FOR BESKATNING 38 
2.4.1. Begrebet samhandel inden for Fællesskabet 38 
2.4.2. De mange forskellige afgiftsregler 39 
2.4.3. De nationale retningslinjer for gennemførelse af fællesskabsbestemmelserne 39 
2.5. VURDERING AF DE MIDLERTIDIGE ORDNINGER 41 
3. OVERHOLDELSE AF BESKATNINGSPRINCIPPER I SJETTE DIREKTIV 43 
3.1. DET FÆLLES MERVÆRDIAFGIFTSSYSTEMS GENERELLE MEKANISMER 43 
3.1.1. Hvor beskattes transaktionerne 43 
3.1.2. Sted og nærmere bestemmelser for udøvelsen af fradragsret 45 
3.1.3. Omfang og følgevirkninger af disse principielle valg 45 
3.2. BESKATNING AF GODERS OVERFØRSEL INDEN FOR FÆLLESSKABET 47 
3.2.1. Mekanismerne 47 
3.2.2. Omhandlede forhold 48 
3.2.3. Meget bredt formulerede gennemførelsesbestemmelser på grund af praksis 
inden for lagerstyring 48 
3.2.4. Følgevirkninger for de erhvervsdrivende 50 
3.3. AFGIFTSMÆSSIG BEHANDLING AF ARBEJDE UDFØRT PÅ 
LØSØREGENSTANDE 52 
3.3.1. Afgiftsmæssig klassificering af arbejde udført på løsøregenstande 52 
3.3.2. Behandling af transaktioner mellem medlemsstaterne 53 
3.4. TRANSAKTIONER FORETAGET AF IKKE-ETABLEREDE 
AFGIFTSPLIGTIGE PERSONER 55 
3.4.1. Tjenesteydelser i form af transport 55 
3.4.2. Tresidede transaktioner 58 
3.4.3. Kædetransaktioner , 60 
3.5. BETALINGSPLIGTIGE PERSONER 62 
3.5.1. Den generelle problemstilling 62 
3.5.2. Kommissionens retningslinjer '. 64 
3.6. AFGIFTSFRITAGELSER FOR MINDRE VIRKSOMHEDER 65 
3.6.1. Bestemmelserne 65 
3.6.2. Problemerne 65 
3.7. EVALUERING AF BESKATNINGSPRINCIPPERNE I SJETTE DIREKTIV 66 
KONKLUSION 69 
I. INDFØRELSEN AF DE NYE BESKATNINGSREGLER 69 
II. TILPASNINGEN TIL ALLEREDE EKSISTERENDE BESKATNINGSREGLER 69 
III. KRÆNKELSER AF MEKANISMEN FOR OPSPLITNING AF BETALINGEN 70 
IV. HVAD KAN VI LÆRE AF ERFARINGERNE SIDEN 1. JANUAR 1993 71 
BILAG 1: GRÆNSETÆRSKLER I MEDLEMSSTATERNE 73 
BILAG 2: OM HARMONISERING AF MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING 
OM OMSÆTNINGSAFGIFTER 
- xxxx - 75 

INDLEDNING 
(1) Gennemførelsen af det indre marked pr. 1. januar 1993 medførte fire udfordringer 
for det afgiftssystem, der gælder i Fællesskabet, hvad angår merværdiafgift (moms) og 
punktafgifter: 
- gennemførelsen af princippet om fri bevægelighed på Fællesskabets område 
indebar nødvendigvis, at alle toldprocedurer og -formaliteter i forbindelse med 
overskridelse af de indre grænser blev fjernet. Dette var kun muligt, hvis det 
skattemæssige begreb indførsel på forhånd blev afskaffet definitivt for al 
samhandel mellem medlemsstaterne 
- da Rådet havde besluttet, at samhandel mellem virksomheder i medlemsstaterne 
fortsat skulle beskattes i bestemmelseslandet, var det nødvendigt at indføre nye 
beskatningsmekanismer for moms og punktafgifter 
- samtidig var det nødvendigt at tilnærme beskatningsniveauet og -strukturen i 
Fællesskabet, således at princippet om enkeltpersoners frihed til at foretage 
indkøb med afgifter (moms og punktafgifter) betalt i en hvilken som helst 
medlemsstat kunne indføres 
- endelig skulle fremgangsmåden og retningslinjerne for det administrative 
samarbejde mellem medlemsstaterne tilpasses de nye omstændigheder i det 
indre marked samt de nye beskatningsmekanismer. 
(2) Disse fire udfordringer blev taget op, og den 1. januar 1993 blev de nye 
mekanismer indført, og der har kun været fa og forbigående indkøringsproblemer. 
(3) Det foreskrives i artikel 28L i det sjette direktiv, at Kommissionen inden den 
31. december 1994 skal forelægge en rapport om, hvorledes momsovergangsordningen 
for samhandelen mellem medlemstaterne fungerer. 
(4) Nærværende rapport indeholder en gennemgang og vurdering af, hvorledes 
momsovergangsordningen virker på samhandelen mellem medlemsstaterne ud fra følgende 
tre synsvinkler: 
- følgerne af overgangsordningen (del 1); 
- de nye beskatningsregler for transaktioner inden for Fællesskabet (del 2); 
- overholdelse af beskatningsprincipper i sjette direktiv (del 3). 
(5) Formålet med denne rapport er naturligvis at gøre status over de halvandet år, i 
hvilke overgangsordningen har fungeret. Rapporten er ikke udtømmende, og i den 
vurdering, der foretages, lægges der særlig vægt på de problemer, som virksomhederne og 
de offentlige myndigheder i medlemsstaterne støder på. Rapporten forsøger således at 
behandle de spørgsmål og problemer, der har været i forbindelse med virkningen af 
overgangsbestemmelserne. Som en konsekvens af den mangfoldige og indviklede 
anvendelse af bestemmelserne frygter virksomhederne, under forbehold of skatteretternes 
kontrol, kontrolmyndighedernes vurdering af den i praksis anvendte fortolkning af 
gennemførelsen af de nye ordninger. I denne sammenhæng er det tilrådeligt at 
understrege, at EF-domstolen endnu ikke er kommet til en konklusion vedrørende disse 
nye bestemmelser. 
(6) Det vil i denne rapport blive forsøgt at klarlægge årsagerne til de konstaterede 
vanskeligheder og utilsigtede virkninger, således at der kan foretages en analyse af de 
foranstaltninger, der vil kunne råde bod herpå. Derfor indeholder rapporten ligeledes 
forslag fra Kommissionen til Rådet med henblik på overgangen til den endelige 
afgiftsordning for samhandelen inden for Fællesskabet. 
(7) Denne raport omhandler alene virkemåden af samhandlen inden for Fælleskabet. 
Den behandler hverken spørgsmålet om omfanget og niveauet af afgiftssatserne eller 
foranstaltningerne vedrørende administrativt samarbejdet 13> og gensidig bistand mellem 
medlemsstaterne. 
10 
1. FØLGERNE AF OVERGANGSORDNINGEN 
1.1. OPHÆVELSE AF KONTROL VED DE INDRE GRÆNSER 
(8) Gennemførelsen af det indre marked pr. 1. januar 1993 indebar, at de 
administrative procedurer, der var forbundet med overskridelse af en grænse inden for 
Fællesskabet blev afskaffet. En hurtig sammenligning af situationen før og efter 
1. januar 1993 giver en idé om, hvad gennemførelsen af overgangsordningen har medført. 
1.1.1. Situationen før den 1. januar 1993 
(9) Før den 1. januar 1993 var enhver handel med goder inden for Fællesskabet 
forbundet med en systematisk skattemæssig opfølgning, da enhver indførsel af et gode på 
en medlemsstats område skattemæssigt blev betragtet som import. Derfor var al handel 
med goder forbundet med en forpligtelse til at angive og betale moms: 
- uanset oprindelsen (Fællesskabet eller ej) for det gode, der blev indført på en 
medlemsstats område, 
- uanset godets bestemmelsessted (gode, der skulle forblive i medlemsstaten, 
eller havde et andet bestemmelsessted) 
- uanset godets "momsstatus" (afgiftsbelagt eller ikke). 
(10) I betragtning af de følger, som en nøje overholdelse af dette princip ville have 
medført for virksomheder og privatpersoner, blev der indført en forenkling af de 
administrative procedurer og formaliteter i forbindelse med momsopkrævning, feks.: 
- forskellige afgiftsfritagelser ved indførsel gjorde det muligt at afgiftsfritage 
visse indførsler foretaget af privatpersoner (afgiftsfritagelse for rejsende, 
afgiftsfritagelse ved flytning ...) 
- afgiftsfritagelser anvendt af medlemsstaterne, når goderne faldt ind under 
ordningen om suspension af told, gjorde det ligeledes muligt at afgiftsfritage 
goderne, så længe suspensionsordningen varede 
- endvidere har Domstolen i en række præjudicielle sager (feks. dommene 
SCHUL) gjort op med dobbeltbeskatningen mellem medlemsstater, bl.a. under 
påberåbelse af artikel 95 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske 
Fællesskab.. 
11 
(11) Ikke desto mindre blev princippet om en generel beskatning ved indførsel 
fastholdt, og denne manglende ophævelse af de indre grænser indebar uomtvisteligt store 
omkostninger. Faktisk indebar forpligtelsen til ved enhver indførsel at opfylde forskellige 
administrative formaliteter og erlægge afgiften eller garantere betaling heraf betragtelige 
omkostninger og tidsspilde for virksomhederne, ligesom det afholdt privatpersoner fra at 
foretage indkøb i andre medlemsstater. 
(12) I Cecchini-rapporten om prisen for de skatte- og afgiftsmæssige grænser blev det 
endvidere klart påvist, at med en fjernelse af grænsekontrollen ville en tilpasning af det 
fælles momssystem, således at kun salg blev afgiftspligtigt, være af største betydning for 
en styrket konkurrence imellem medlemsstaterne og for at bringe opdelingen af 
markederne til ophør. 
(13) For at nå det indre markeds målsætninger var det derfor nødvendigt hvad angår 
samhandelen mellem medlemsstaterne definitivt at fjerne bestemmelsen, hvorefter indførsel 
udløser afgiftspligt. 
1.1.2. Situationen efter den 1. januar 1993 
(14) Med vedtagelsen den 16. december 1991 af direktiv 91/680/EØF<8> om ændring af 
det sjette momsdirektiv med henblik på afskaffelse af de fiskale grænser tog 
medlemsstaterne et vigtigt skridt mod gennemførelsen af det indre marked. 
(15) For varersamhandlen inden for Fælleskabet er begrebet import blevet afskaffet. 
Den frie cirkulation af varer mellem medlemsstaterne er blevet en realitet og 
handelsmæssige transaktioner af varer eller tjenesteydelser mellem medlemsstaterne giver i 
princippet anledning til en afgiftspligtig transaktion. 
(16) Af disse to grunde blev ordningen etableret i januar 1993 under perspektivet 
"vejen til en fælles beskatningsordning i oprindelseslandet, den dynamiske effekt af 
ophævelsen af grænserne skaber endvidere mere favorable betingelser til denne udvikling" 
(ECOFIN Rådets konklusioner af 13 november 1989 yy). 
1.2. DEN GENERELLE STRUKTUR AF OVERGANGSSYSTEMET 
(17) Tilpasningen af det fælles momssystem for at muliggøre en faktisk afskaffelse af de 
fiskale grænser er foretaget i overensstemmelse med de generelle principper for 
momssystemet, således som de fremgår af sjette direktiv og de regler, der gælder for 
"indenlandske" transaktioner. 
(18) Denne praksis har imidlertid vist sig at være særdeles farlig og vanskelig i 
betragtning af de retningslinjer, der er fastlagt af ECOFIN-Rådet. I konklusionerne fra 
ECOFIN-Rådet den 13. november 1989<7> fastsættes følgende målsætninger: 
12 
- ved transaktioner mellem forskellige medlemsstater foretaget af afgiftspligtige 
skal det tilsikres, at modtageren beskattes i bestemmelseslandet med den sats 
og på de betingelser, der gælder i det pågældende land 
- foretagender, der er afgiftsfritaget og ikke- afgiftspligtige, som foretager køb af 
en vis størrelse i andre medlemsstater, skal behandles ens 
- ved en særordning skal det sikres, at køb af motorkøretøjer og fjernsalg af en 
vis størrelse beskattes i varernes bestemmelsesland 
- de byrder, der er pålagt virksomheder og offentlige myndigheder, skal lettes, og 
konkurrenceforvridning undgås uden at varernes frie bevægelighed dermed 
hindres. 
(19) Endvidere skulle enhver kvantitativ og værdimæssig begrænsning af indkøb med 
afgiften betalt foretaget i andre medlemsstater afrejsende inden for Fællesskabets grænser 
under alle omstændigheder afskaffes. 
(20) For at opfylde alle de af Rådet opstillede målsætninger var det i den situation 
nødvendigt med et tostrenget beskatningssystem, der kombinerer en principiel beskatning i 
oprindelseslandet og nogle undtagelsesbestemmelser for beskatning i bestemmelseslandet. 
1.2.1. Den generelle opbygning af overgangsordningen 
(21) Den generelle opfattelse af overgangssystemet hviler på de tre begreber 
afgiftspligtige transaktioner, oprindelsesstedet for afgiftspligtige transaktioner og 
bestemmelsesstedet for de varer eller tjenesdeydelser som transaktion vedrører: 
Enhver transaktion udgør en leverance af varer eller en præsentation af 
tjenesteydelser der er underlagt merværdiafgift. Hver af disse transaktioner 
består af en leverance udøvet af sælgeren og et køb af hans kunde. 
For enhver transaktion er der tilknyttet et beskatningssted der anses for 
oprindelsesstedet. Dette oprindelsessted anses for at være i den medlemsstat, 
hvor varerne er leveret eller tjenesteydelserne udøvet. 
Bestemmelsesstedet er det sted hvor varen eller tjenesteydelsen anvendes af 
aftageren. For transaktioner mellem virksomheder er stedet for anvendelse 
sammenfaldende med oprindelses stedet for de transaktioner som 
virksomheden udøver med de varer eller tjenesteydelser som den har 
erhvervet. 
(22) Hermed, og i modsætning til hvad der sommetider anføres, er overgangssystemet 
udelukkende baseret på principper bibeholdt siden vedtagelsen af det sjette moms direktiv 
i 1977 med hensyn til afgiftspligtige transaktioner og stedet for beskatning. 
13 
Et uændret princip: beskatning i oprindelseslandet 
(23) Reglerne for fastsættelse af det principielle leveringssted for varer og 
tjenesteydelser i henhold til det sjette direktiv er bevaret i overgangsordningen. Dette 
indebærer en bekræftelse af princippet, hvorefter der skal erlægges afgift i den 
medlemsstat, hvor forsendelsen eller transporten af de pågældende varer og 
tjenesteydelser påbegyndes. 
(24) Salg til endelige forbrugere skal derfor i henhold til overgangsordningen beskattes 
i oprindelseslandet. Selv om rejsende endnu ikke i fuldt omfang har vænnet sig til de 
gennemførte ændringer, kan de nu købe varer i andre medlemsstater, uden at de i deres 
egen medlemsstat skal angive eller betale moms. 
Undtagelser, der er bevaret i overgangsordningen: beskatning på bestemmelsesstedet 
(25) På grund af målsætninger, som ECOFIN-Rådet opstillede, var det nødvendigt at 
sikre beskatning på bestemmelsesstedet for en række transaktioner mellem medlems­
staterne. Der blev derfor indført to bestemmelser: 
- indførelse af en ny afgiftspligtig transaktion, nemlig erhvervelse inden for 
Fællesskabet af goder, og 
- flytning af beskatningsstedet for visse transaktioners vedkommende, nemlig 
fjernsalg og visse tjenesteydelser inden for Fællesskabet. 
(26) Valget mellem disse tekniske former med beskatning på bestemmelsesstedet og 
definitionen af deres område henholdsvis anvendelse tilfredsstiller to behov. At anse 
transaktionen som værende berettiget for beskatning på bestemmelsesstedet (købet eller 
salget) og pålægge angivelsesforpligtelser svarende til de berørte aktører (køberen eller 
sælgeren). Disse to elementer er implementeret på følgende måde: 
- i de tilfælde, hvor det er muligt at sikre beskatning på bestemmelsesstedet hos 
køberen, er den generelle afgiftsordning for erhvervelser inden for Fællesskabet 
af goder blevet indført. Der er indført lignende regler for beskatning af 
tjenesteydelser leveret inden for Fællesskabet til afgiftspligtige 
- når der derimod er tale om en omsætning af en vis størrelse i en anden 
medlemsstat end godernes bestemmelsesland (på grund af sælgerens adfærd), 
skal sælgeren betale afgift. Dette skyldes den særlige afgiftsordning for 
fjernsalg. Dvs. at køberen (normalt en privatperson) ikke er afgiftspligtig og 
derfor under ingen omstændigheder skal angive eller betale moms. 
14 
Medlemsstaternes råderet i kontrollen af transaktionerne 
(27) Al originalitet, men også alle vanskelighederne i forbindelse med konstruktionen af 
overgangssystemet er en følge af det faktum at reglerne om beskatning efter 
bestemmelsesstedsprincippet, der blev behandlet af Rådet, skulle implementeres uden at 
påvirke hver medlemsstats råderet med hensyn til kontrollen af transaktionerne. 
(28) Som en konsekvens heraf skal hver medlemsstat være berettiget til at udøve sin 
beskatnings kompetence unafhængig af de i en anden medlemsstat eller et tredie land 
passerede begivenheder. Inden for rammerne af medlemsstaternes fælles 
beskatningssystem hviler respekten for dette princip udelukkende på de territoriale 
bestemmelser for disse transaktioner. Som en følge heraf henstår beskatningsstedet som en 
væsentlig faktor, der øges som følge af medlemsstaternes ret til at fravige de fælles 
beskatningsregler (salg eller køb som ikke giver ret til fradrag, fakultativ fritagelse, o.s.v.). 
(29) Denne bekyming med hensyn til den uafhængige beskatningskompetence berører 
ikke kun medlemsstaterne, den har også væsentlige konsekvenser for aktørerne indbyrdes. 
Aktørernes ansvar med hensyn til korrekt pålæggelse af afgift kan ikke blive forpligtende 
som en følge af deres partners afgifts adfærd. Betingelserne for beskatning eller afgifts 
fritagelse af en transaktion skal som en konsekvens heraf vurderes på grundlag af aktøren 
der udøver den afgiftspligtige transaktion unaftiængig af dennes handelspartners afgifts 
adfærd. 
(30) Inden for rammerne af overgangssystemet var disse principper genstand for stor 
opmærksomhed. De forklarer i store træk strukturen inklusiv betingelserne for beskatning 
efter bestemmelsesstedsprincippet og de supplerende ordninger der er medtaget 
vedrørende administrativt samarbejde. Det paradoksale skyldes givet at disse nationale 
bestemmelser med hensyn til anvendelsen af overgangssystemet resulterede i en 
indskrænket rækkevidde af systemet. Dette skaber usikkerhed med hensyn til 
ansvarligheden for henholdsvis leverandørene og deres klienter. 
1.2.2. En ny afgiftspligtig transaktion: erhvervelse inden for Fællesskabet af goder 
Beskrivelse af mekanismen 
(31) Det viste sig hurtigt, at når goder blev transporteret mellem to medlemsstater, og 
man befandt sig i en af de situationer, hvor ECOFIN-Rådet ønskede at bevare en 
beskatning på bestemmelsesstedet, kunne man bedst sikre medlemsstaternes uafhængighed 
ved for en og samme økonomiske transaktion at betragte den som en afgiftspligtig 
transaktion i afgangslandet - levering af goder - og som en anden afgiftspligtig transaktion 
i ankomstlandet - erhvervelse inden for Fællesskabet af goder. 
15 
(32) En fuldstændig adskillelse af disse to skattemæssige transaktioner - levering af 
goder foretaget af en sælger i afgangslandet og erhvervelse inden for Fællesskabet af 
goder foretaget af en køber i ankomstlandet - gør det nemlig muligt for de implicerede 
medlemsstater at afgiftspålægge eller afgiftsfritage den pågældende transaktion, uanset 
hvilken fremgangsmåde der anvendes i den anden medlemsstat. Da denne metode 
endvidere indebærer, at medlemsstaterne skattemæssigt supplerer hinanden i tid og rum, 
betyder det, at der ikke opstår et "afgiftshul", idet det for enhver transaktion gælder, at så 
snart afgangslandet ikke længere har skattemæssig kompetence for en given levering, vil 
ankomstlandets regler straks finde anvendelse på den pågældende erhvervelse inden for 
Fællesskabet: 
- På det tidspunkt hvor betingelserne for afgiftsfritagelse af transaktionen i 
oprindelsesmedlemsstaten er opfyldt er betingelserne i den modtagne 
medlemsstat også opfyldt (definitionen af de berørte transaktioner). 
- Enhver transaktion som tilfredsstiller betingelserne for afgiftsfritagelse i 
oprindelsesmedlemsstaten overgår til den territoriale beskatnings kompetence i 
en anden medlemsstat (definitionen af beskatningsstedet for de berørte 
transaktioner). 
(33) Det vil sige, at alle varehandeler mellem afgiftspligtige personer, der giver 
anledning til transport af disse varer mellem Fællesskabets medlemsstater, fremkalder to 
afgiftspligtige transaktioner: 
- en levering af goder, der er afgiftspligtige i afgangslandet, men som kan 
fritages, når følgende to betingelser er opfyldt: 
• goderne forsendes eller transporteres af sælger eller kober eller for deres regning uden 
for afgangslandcts område, men bliver inden for Fællesskabets grænser 
• leveringen af goderne foretages for en anden afgiftspligtig person, der optræder i 
denne egenskab i en anden medlemsstat end godernes afgangsland 
- en erhvervelse indenfor Fællesskabet af goder, hvor erhververen skal betale 
afgift i ankomstlandet; denne erhvervelse defineres ligesom levering af goder 
som "råderet over en løsøregenstand sendt eller transporteret til erhververen af 
sælgeren, erhververen eller for deres regning til en anden medlemsstat end den 
medlemsstat, hvorfra forsendelsen eller transporten er påbegyndt". 
(34) Der er indført en mekanisme, der sidestiller visse overførsler af goder inden for 
Fællesskabet med afgiftspligtige transaktioner (levering og erhvervelse inden for 
Fællesskabet) i de tilfælde, hvor goder flyttes af en afgiftspligtig i Fællesskabet forud for 
en eventuel senere levering. 
16 
(35) Inden for rammerne af særordningerne er de erhvervelser inden for Fællesskabet, 
der foretages af landbrugere, der er underkastet den fælles standardsatsordning, af 
afgiftspligtige uden fradragsret og af ikke-afgiftspligtige juridiske personer ligeledes 
momspligtige i godernes bestemmelsesland, når det årlige beløb overstiger en tærskel, som 
medlemsstaterne fastsætter, men som er på mindst 10 000 ECU (se bilag 1, der indeholder 
en tabel over de tærskler, der anvendes i de forskellige medlemsstater). 
Ledsageforanstaltninger 
(36) For at virksomhederne og skatteforvaltningerne kan fa kendskab til købernes 
skattemæssige status, er der indført en ny central mekanisme, nemlig et moms­
regi streri ngsnummer. 
(37) Hver medlemsstat har måttet træffe foranstaltninger, således at der gives et 
momsnummer til afgiftspligtige, der foretager transaktioner inden for Fællesskabet, dvs. 
"enhver afgiftspligtig, der i indlandet foretager leveringer af goder eller tjenesteydelser, 
der giver ret til fradrag". 
(38) Medlemsstaternes forpligtelse i den henseende gælder ligeledes ikke-afgiftspligtige 
juridiske personer og afgiftspligtige uden fradragsret, hvis erhvervelser inden for 
Fællesskabet er afgiftspligtige (jf. ovenfor nævnte særordning). 
(39) Virksomhederne er forpligtet til at fremsende en oversigt over de 
momsregistrerede erhververe i andre medlemsstater, til hvilke de har leveret afgiftsfrie 
goder. Disse erhververe skal anføres med momsregistreringsnummer, og virksomhederne 
skal angive det samlede beløb for de leveringer, der er foretaget. Disse oplysninger, der 
direkte kan hentes i virksomhedernes regnskaber, gør det muligt for skatteforvaltningen i 
afgangslandet at give de øvrige medlemsstater en liste over de virksomheder, til hvilke der 
er foretaget leveringer af afgiftsfrie goder. 
(40) I forbindelse med kontrol af de udførte transaktioner på dets territorie er hver 
modtagne medlemsstat i stand til at integrere de oplysninger der er transmiteret til dem via 
VIES systemet. 
1.2.3. Særordningerne vedrørende beskatning på bestemmelsesstedet 
(41) Den generelle afgiftsordning for erhvervelser inden for Fællesskabet af goder 
gældende for afgiftspligtige, der er tillagt fradragsret, og andre afgiftspligtige og ikke-
afgiftspligtige juridiske personer, hvis de har en årlig omsætning af en vis størrelse. For 
disse sidste to katagorier af virksomheder eksisterer der endvidere en mulighed for ret til 
beskatning på bestemmelsesstedet. De kan således undergive alle derers køb inden for 
17 
Fælleskabet beskatning i deres egen medlemsstat, uden at skulle føre tilsyn med om 
grænsen for anvendelsen af det generelle system er blevet overskredet. 
(42) Afgiftsordningen for erhvervelser inden for Fællesskabet af goder er ligeledes 
udvidet til også at omfatte indkøb af nye transportmidler foretaget af personer, der ikke er 
omfattet af den generelle ordning, dvs. afgiftspligtige uden fradragsret og ikke-
afgiftspligtige juridiske personer, hvis deres øvrige erhvervelser ligger under 
beskatningstærsklen, samt privatpersoner. 
(43) Ordningen for fjernsalg medfører, at omsætning af en vis størrelse, der opnås af 
sælgere i andre medlemsstater end forbrugslandet, beskattes på bestemmelsesstedet. 
Salg af nye transportmidler inden for Fællesskabet 
(44) Beskatning af erhvervelser inden for Fællesskabet af nye transportmidler sker på 
bestemmelsesstedet i overensstemmelse med ECOFIN-rådets beslutning af 
13. november 1989(7>. Faktisk er salg af automobiler altid af medlemsstaterne blevet 
betragtet som et usædvanligt følsomt spørgsmål (på grund af de mange afgifter der er 
knyttet dertil) og den risiko for konkurrenceforvridning, der følger af en utilstrækkelig 
tilnærmelse af momssatserne. 
(45) Medlemsstaterne fastsatter hvilke foranstaltninger de ønsker at anvende til sikring 
af, at sælgeren fremsender de oplysninger, der er nødvendige for beregningen og 
kontrollen af afgiften, og at køberne opgiver og betaler den afgift, der skal erlægges for de 
pågældende erhvervelser af transportmidler inden for Fællesskabet. 
Flytning af beskatningsstedet ved fjernsalg 
(46) Frygten for en yderligere udvikling af fjernsalg (postordresalg m.v.) fra andre 
medlemsstater end bestemmelseslandet og forbrugslandet har medført, at Rådet for den 
type salg har indført en ordning, hvorefter beskatningen sker i bestemmelseslandet. Denne 
frygt var så meget mere begrundet, som en utilstrækkelig tilnærmelse af momssatserne 
kunne føre til en flytning af indkøb til medlemsstater med lavere momssatser og således 
være konkurrenceforvridende til skade for de virksomheder, der sælger goder fra 
medlemsstater med højere satser (uanset om det drejer sig om indenlandske leveringer 
eller fjernsalg til medlemsstater med lave satser). 
(47) Den vedtagne særordning indebærer, når betingelserne for dens anvendelse er 
opfyldt, at leveringsstedet for den af sælgeren foretagne levering flyttes til godernes 
ankomstland. 
18 
(48) Der skal mindes om, at denne tekniske fremgangsmåde er valgt ud fra et ønske om 
at beskatte sælgerens afsætning i bestemmelseslandet, og ligeledes i betragtning af den 
type købere, der er omfattet af særordningen, nemlig: 
- afgiftspligtige uden fradragsret eller ikke-afgiftspligtige juridiske personer, der 
ikke er momsregistrerede, og hvis omsætning ikke overskrider den tærskel, 
hvorefter der skal betales afgift af deres erhvervelser af goder inden for 
Fællesskabet 
- privatpersoner. 
(49) Fjernsalg defineres som enhver levering af goder, hvor transporten af goderne 
foretages af sælger eller for dennes regning. Det vil omvendt sige, at hvis transporten 
varetages af køber eller for dennes regning, finder særordningen ikke anvendelse. 
Beskatning i oprindelseslandet er derfor begrænset til de tilfælde, hvor goderne leveres til 
køberen hos leverandøren. De afgiftsregler, der finder anvendelse, afhænger således af 
betingelserne i salgskontrakten. 
(50) I øvrigt kan denne særordning kun finde anvendelse, når den afgiftspligtige sælger 
til én og samme medlemsstat foretager leveringer, der overstiger en årlig tærskel, der i 
princippet er fastsat til 100 000 ECU, således at medlemsstaterne imidlertid har ret til at 
nedsætte beløbet til 35 000 ECU (se bilag 1, der indeholder en tabel over de tærskler, der 
anvendes i de forskellige medlemsstater). 
(51) Som alle de øvrige særordninger skaber denne ordning også en række 
vanskeligheder. Disse behandles i forbindelse med analysen af de problemer, der er i 
forbindelse med anvendelsen af overgangsordningen (xxxx). 
1.2.4. Levering af tjenesteydelser inden for Fællesskabet 
(52) Stedfæstelse af tjenesteydelser er kun ændret i overgangsordningen i det omfang, 
det har været nødvendigt, for at ordningen kunne fungere. Derfor er stedfæstelsen kun 
ændret for tjenesteydelser i forbindelse med flytning af goder inden for Fællesskabet for 
ikke at gøre behandlingen af dem for tung. Før den 1. januar 1993 var værdien af 
tjenesteydelser generelt indregnet i beskatningsgrundlaget for de indførte goder, som de 
vedrørte. Denne fremgangsmåde gjorde det muligt for leverandøren at fakturere de 
omhandlede tjenesteydelser uden moms. 
(53) 1 forbindelse med ophævelsen af beskatning ved import mellem medlemsstaterne er 
alle tjenesteydelser udøvet mellem medlemsstaterne beskatningspligtig og til den sats der 
er gældende der hvor de hidrører fra (ophævelse af deres inklusion i 
beskatningsgrundlaget for import): 
- tjenesteydelser i form af transport af goder inden for Fællesskabet 
19 
- tjenesteydelser i tilknytning til denne transport 
- tjenesteydelser leveret af formidlere, der handler i andres navn og for andres 
regning. 
Tjenesteydelser i form af transport af goder inden for Fællesskabet 
(54) Defineret som en inden for Fællesskabet udøvet transport bedragtes enhver 
transport af varer, hvor transporten henholdsvis påbegyndes og afsluttes i to forskellige 
medlemsstater. I overgangsperioden anses disse tjenesteydelser i teorien for at være 
beskatningspligtig i den medlemsstat hvor transporten påbegyndes. 
(55) Når aftageren af en tjenesteydelse er momsregistreret i en anden medlemsstat end 
den, hvor transporten påbegyndes, er transporten afgiftspligtig i den medlemsstat, hvor 
aftageren er momsregistreret. 
(56) i sammenligning med hvad der er gældende for varer implementerer disse regler 
princippet om beskatning efter oprindelsesprincippet (afgangsstedet) og den undtagne 
regel om beskatning efter bestemmelsesstedsprincippet (ankomststedet) afhængig af 
tjenesteyderens "momsstatus". 
(57) Endvidere, og med henblik på at undgå at yderen bliver pålagt - og hvor aftageren 
bliver den ansvarlige - afgift i en medlemsstat, hvor han ikke er etableret var disse 
foranstaltninger supplerende special bestemmelser med henblik på at udpege den 
afgiftspligtige. Afgiften pålægges kun yderen i nedennævnte to situationer: 
- når han er etableret i den afgiftspligtige medlemsstat, 
eller 
- når aftageren af tjenesteydelsen ikke er registreret for moms. 
(58) I alle andre situationer er aftageren afgiftspligtig for transport ydelsen. 
Tjenesteydelser i tilknytning til transport af goder inden for Fællesskabet 
(59) Beskatningsprincipperne for disse tjenesteydelser følger de samme retningslinjer 
som beskatning af transport af goder inden for Fællesskabet, dvs.: 
- den tilknyttede tjenesteydelse er i princippet afgiftspligtig på det sted, hvor den 
faktisk udføres 
- når aftageren imidlertid er momsregistreret i en anden medlemsstat end den 
stat, hvor ydelsen faktisk udføres, er den tilknyttede tjenesteydelse afgiftspligtig 
på det sted, hvor aftageren er momsregistreret. 
20 
(60) Den betalingspligtige fastsættes efter de samme principper som for transport af 
goder inden for Fællesskabet (jf. § 57). 
Ydelser leveret af mellemhandlere 
(61) Med hensyn til tjendesteydelser udøvet af mellemhandlere var den ledende tråd 
efter overgangssystemet at sikre en parralel afgiftsbehandling svarende til den der blev 
pålagt hovedtransaktionen. For så vidt angår moms anses de aktører der handler i en 
andens navn og for dennes regning af en anden som mellemhandler. Som følge herafer de 
fastsatte afgiftsregler i overensstemmelse med det særlige forhold der eksisterer mellem 
ordregiveren, mellemhandleren og den tredje mand som er berørt af transaktionen som 
mellemhandleren formidler (hovedtransaktion). 
(62) Retningslinjerne for beskatning på dette område, som i øvrigt allerede var 
gældende for formidleres levering af immaterielle tjenester, er blevet udvidet til også at 
gælde: 
- tjenesteydelser leveret af formidlere i form af transport af goder inden for 
Fællesskabet og tjenesteydelser i tilknytning til en sådan transport er 
underkastet de ovenfor i § (57) til § (60) beskrevne beskatningsregler; 
- tjenesteydelser leveret af formidlere i forbindelse med andre transaktioner -
dette gælder bl.a. formidlere i forbindelse med levering og/eller erhvervelse 
inden for Fællesskabet af goder - er afgiftspligtige på det sted, hvor 
hovedtransaktionen finder sted. Her gælder imidlertid ligeledes, at når aftageren 
er momsregistreret i en anden medlemsstat, stedfæstes og beskattes 
formidlerens tjenesteydelse i den medlemsstat, hvor aftageren er registreret. 
(63) Den betalingspligtige fastsættes efter de samme principper som for transport af 
goder inden for Fællesskabet (jf. § 57 og 58). 
1.3. VIRKNINGEN AF DE NYE ORDNINGER - EN KLART POSITIV HELHEDSVURDERING 
(64) Straks efter indførelsen af overgangsordningen har Kommissionen sørget for at fa 
oplysninger fra virksomhederne og medlemsstaterne om, hvorledes ordningen virker, for 
på den måde at kunne foreslå forenklinger til hurtig afhjælpning af eventuelle 
vanskeligheder. Kommissionen tog blandt andet i begyndelsen af 1993 initiativ til at 
nedsætte et udvalg for kontakt til erhvervslivet, hvortil virksomhederne direkte kunne 
fremsende deres bemærkninger. 
(65) Endvidere blev der iværksat en række analyser til vurdering af den holdning, som 
de implicerede havde til den nye momsordning. Resultaterne af disse forskellige analyser 
fremgår af nedenstående. 
21 
1.3.1. Forbrugeranalyser 
(66) Der er gennemført en række analyser blandt virksomhederne hvad angår deres 
vurdering af de regler, der har været gældende siden den 1. januar 1993. For forbrugernes 
vedkommende er der kun gennemført fa undersøgelser af, om de mener, at afskaffelsen af 
grænsekontrollen og muligheden for at foretage indkøb med afgiften betalt i en hvilken 
som helst medlemsstat har givet dem fordele. 
(67) Det fremgår imidlertid af en nylig Eurobarometerundersøgelse (offentliggjort i 
nr. 41 af den 5. juli 1994), at forbrugerne er forholdsvis dårligt informeret om de 
muligheder, der har eksisteret siden den 1. januar 1993: 
- Det har vist sig, at to tredjedele af de adspurgte personer ikke siden 
1. januar 1993 har passeret en grænse inden for Fællesskabet, og at to 
tredjedele af de personer, der har begivet sig til andre medlemsstater, mener at 
have vundet tid ved grænseovergangene. 
- 43 % af de adspurgte er imidlertid ikke klar over, at de frit kan foretage indkøb 
i de andre medlemsstater uden at skulle betale afgifter eller foretage 
administrative foranstaltninger i deres hjemland. Kun 20 % af de forbrugere, 
der var bekendt med disse muligheder, har benyttet disse. 
- Endelig mener knap 52 % af de adspurgte personer, at afskaffelsen af 
grænsekontrollen vil føre til prisfald. 75 % mener, at afskaffelsen vil medføre et 
større vareudvalg. 
(68) I lyset af disse data bør anstrengelsen for at oplyse europas borgere forbedres og 
fornyes med henblik på at sikre et bedre kendskab af de muligheder som i fremtiden er 
tilgængelige. 
1.3.2. Virksomhedsundersøgelser 
(69) Siden den midlertidige momsordnings ikrafttrædelse er der gennemført en række 
undersøgelser blandt virksomhederne for at indhente oplysninger om den nye 
momsordning, der har været gældende siden den 1. januar 1993. 
(70) Disse undersøgelser er dels gennemført på privat initiativ (Deloitte Touche 
Tohmatsu-analyse, KPMG Peat Marwick-analyse, den tyske industriforening (BDI) osv.), 
dels på visse medlemsstaters initiativ (analyse iværksat af Det Forenede Kongeriges 
toldvæsen, analyse fra det økonomiske institut for små og mellemstore virksomheder i 
Nederlandene). EF-rådgivningskontorerne har ligeledes via det af Kommissionen nedsatte 
udvalg for kontakt til erhvervslivet viderebragt deres erfaringer med den nye 
momsordning. 
22 
(71) En sammenligning af disse analyser viser, at der blandt de erhvervdrivende er en 
vis enighed - både i positiv og negativ retning - i vurderingen af den midlertidige 
momsordning, og dette bekræfter hovedprincipperne i den statusrapport, som 
Kommissionen fremlagde i oktober 1993, der viser, at vanskelighederne er begrænset til 
visse områder. 
(72) Endvidere er de erhvervsdrivendes ønske om at fa den midlertidige ordning 
erstattet af en endelig ordning pr. 1. januar 1997 ligeledes blevet undersøgt i nogle af 
analyserne. 
Nedbringelse af omkostningerne ved transaktioner inden for Fællesskabet 
(73) Generelt angiver virksomhederne, at der har været en betragtelig 
omkostningsnedbringelse. De hyppigst anførte grunde hertil er følgende: 
- fjernelse af omkostninger til toldformaliteter, som feks. aflønning af 
speditører, der stod for disse formaliteter og proceduren i forbindelse med 
indførsel og udførsel af goder 
- fjernelse af toldkautioner og forhåndsfmansiering af den skyldige moms i 
forbindelse med indførsel, hvilket forbedrer virksomhedernes cash-flow 
- nedbringelse af transportomkostninger, da transporttiden er blevet betragteligt 
nedbragt (mindst 2 dage) som følge af afskaffelsen af alle formaliteter ved 
overskridelse af Fællesskabets indre grænser 
- generel lettelse af de administrative byrder. Selv om der er indført nye byrder 
for de afgiftspligtige (tilføjelse af yderligere to rubrikker i den periodiske 
angivelse og fremsendelse af oversigt), betragtes disse af de fleste virksomheder 
som mindre byrdefulde end de formaliteter, der hidtil skulle opfyldes 
- de øgede muligheder for at gøre indkob i andre medlemsstater har således 
også klart medført en omkostningsnedbringelse. Faktisk anførte en række af de 
adspurgte virksomheder, at der var fordele forbundet med de øgede muligheder 
for at gøre indkøb i de andre medlemsstater og således købe til de mest 
konkurrencedygtige priser på markedet. 
(74) Denne generelle omkostningsnedbringelse fremgår - ganske vist i forskelligt 
omfang - af alle de foretagne analyser. Især viser en af de senest foretagne analyser, der er 
udarbejdet af det økonomiske institut for små og mellemstore virksomheder i 
Nederlandene, at man, efter at ordningen har fungeret i et år, klart kan konstatere en 
lettelse af virksomhedernes administrative byrder. 
(75) Denne omkostningsnedbringelse har klart forbedret virksomhedernes cash-flow og 
har gjort det muligt at frigøre midler, der kan bruges til finansiering af andre aktiviteter. 
23 
De konstaterede vanskeligheder 
(76) Blandt de problemer der generelt rejses når virksomhederne bliver spurgt kan 
følgende punkter nævnes: 
- Det høje omkostnings niveau i forbindelse med implementeringen af den nye 
ordning: de i begyndelsen af 1993 indtrådte omkonstninger betragtes nu som 
fuldt ud kompenseret for som en følge af de fordele, der er resultatet af 
ophævelsen af formaliteterne ved de indre grænser. 
- Visse virksomheder er imidlertidig af den opfattelse at de forpligtelser der er 
pålagt dem i forbindelse med den nye ordning overstiger disse fordele. Denne 
kritik skyldes hovedsagligt at virksomhederne selv gênerait ikke tidligere har 
påtaget sig sådanne indberetninger i forbindelse med transaktioner inden for 
Fællesskabet, især hvad angår statistiske oplysninger. Disse opgaver blev 
tidligere varetaget af en tredie part i forbindelse med de deklaratoriske told 
formaliteter, og blev derfor af virksomhederne betragtet som en ekstern 
omkostning. 
- Utilstrækkelig eller sen oplysning om anvendelsen af de nye afgiftsregler i hver 
enkelt medlemsstat: dette gør sig især gældende med hensyn til fjernsalg, de nye 
rubrikker i moms deklarationen, oversigterne. Behandlingen af trekants handler 
i henhold til direktiv 92/1 l/EØF er ligeledes ikke særlig velkendt og forstået af 
virksomhederne, der som en konsekvens heraf ikke har nogen fordel af de 
forenklede ordninger der ligger åben for dem. 
- Stigende vanskeligheder for virksomheder der udøver transaktioner i 
medlemstater, hvor de ikke er etableret: fastlæggelse af den afgiftspligtige, 
behandling af kæde transaktioner, kendskab til lovgivningen i de berørte 
medlemsstater. 
- Kendskab til den uens implementering af Fællesskabets reglerne i national 
lovgivning. 
(77) Generelt mener mange virksomheder, at momssystemet er blevet alt for indviklet, 
og de har udtrykt frygt for, at det vil blive nødvendigt med afgiftsberigtigelser som følge 
af en forkert anvendelse af reglerne på grund af manglende forståelse. 
En positiv holdning til bestemmelserne 
(78) En sammenligning af de positive og negative aspekter viser en overvejende positiv 
holdning til den nye momsordning i de fleste af de foretagne analyser. / 
24 
(79) Vurderingen er ganske vist forskellig afhængig af, hvilke afdelinger i 
virksomhederne det drejer sig om. Således er transport- og indkøbsafdelingerne normalt 
mere positivt indstillet end regnskabsafdelingerne, for hvem de afgiftsmæssige byrder 
forekommer at være stadig stigende. I en samlet vurdering skal der tages højde for 
oplysninger fra lagerforvaltninger, transportafdelinger og regnskabsafdelinger. 
(80) Denne stort set positive vurdering skal imidlertid nuanceres, når det ikke længere 
drejer sig om "klassisiske" transaktioner inden for Fællesskabet, hvori indgår to 
afgiftspligtige fra forskellige medlemsstater, der foretager leveringer inden for 
Fællesskabet af goder, der transporteres mellem disse to medlemsstater. 
(81) På den anden side hvis virksomhederne er tilfredse med at man ikke skal 
forudfinansiere importmomsen, da kommer denne fordel kun til udtryk i de brancher eller i 
de medlemslande hvor man ikke tidligere har haft ordninger vedrørende udskudt betaling. 
(82) I lyset af arten og omfanget af visse af de vanskeligheder, som virksomhederne 
oplever, blev de endvidere i nogle undersøgelser spurgt, om de ønskede, at den endelige 
ordning blev indført allerede fra 1997. Det fremgår af Deloitte Touche Tohmatsu-
analysen, at 75 % af de virksomheder, der har svaret, udtaler sig for en overgang til den 
endelige ordning, hvis denne kan sikre en ens behandling af indenlandske transaktioner og 
transaktioner inden for Fællesskabet. 
(83) Denne generelle holdning i erhvervskredse blev bekræftet under en konference i 
Bruxelles, der på Kommissionens initiativ blev afholdt den 27. og 28. juni 1994, med 
henblik på en så bred meningsudveksling som mulig om de målsætninger, der skal opstilles 
for den endelige momsordning. 
1.3.3. Virkningerne af de nye ordninger for medlemsstaterne 
(84) Allerede i løbet af de første måneder hvor man anvendte den midlertidige ordning, 
har Kommissionen vedvarende konsulteret medlemslandene for at indsamle deres 
observationer. Disse konsultationer har bevist at den nye ordning generelt fungerer 
tilfredsstillende. Samtidig gjorde medlemsstaterne opmærksom på de vanskeligeheder som 
virksomhederne overfor dem havde ønsket fremhævet. I den sammenhæng har de i særlig 
grad bekræftet den af kommissionen anvendte analyse til at vurderer de første seks 
måneder med den midlertidige ordning, samt undersøgelsen af de ordninger der er 
anvendelige for at forbedre og løse de vanskeligheder der har lagt beslag på hele deres 
opmærksomhed. 
25 
(85) Ligeledes har medlemslandene antydet, at de ikke siden indførelsen af det 
midlertidige momssystem har kunet konstaterer udsving i momsindtægterne som kan 
tilskrives de nye regler. Sandt er det at alle i 1993 konstaterede et fald i statsfinanserne 
som en følge af afskaffelsen af betalingen af importmomsen der blev erstattet af en 
betaling ved erhvervelser inden for Fælleskabet via de periodiske angivelser. Samtlige 
medlemslande har således påpeget nødvendigheden af at vente med den endelige 
evaluering indtil fuldstændige og troværdige data er tilgængelige. På tidpunktet for 
færdiggørelsen af denne rapport er revurderingen fra hver medlemslands side stadig 
ingangværende. 
(86) Sammenligning af de tilgængelige data for 1992 og 1993 støder på alvorlige 
problemer vedrørende den anvendte metode, specielt på grund af manglende fuldstændige 
og troværdige data der kunne tillade en sådan sammenligning. Yderligere er der en række 
faktorer der må antages at have indflydelse (for eksempel, satsændringer, 
angivelsesperioder og betalingsfrister for afgiften). I det hele taget er det vanskeligt at 
vurderer deres relative indflydelse på de konstaterede udsving. Yderligere er 1993, af 
forskellige årsager, et overgangssår. Under disse omstændigheder kan der endnu ikke 
drages endelige konklusioner. Kommissionen vil fortsætte med at undersøge disse 
spørgsmål i tæt samarbejde med medlemsstaterne. 
(87) Man kan imidlertidig allerede slutte at udviklingen i indtægterne svarer i det store 
og hele til de makro-økonomiske tendenser for så vidt angår inflation, forbrug og i 
særdeleshed import. Hvis det samlede momsprovenu i 1993 blev reduceret var den 
afgørende årsag svækkelsen af efterspørgslen på hjemmemarkedet kombineret med, i 
adskillige tilfælde, en positiv udvikling på handelsbalancen. Desruden har afskaffelsen af 
de høje satser, en af bedrifterne med det midlertidige system, samt afskaffelsen af 
misforholdet med importmoms, skubbet til udviklingen i indtægterne. Den konjunktur 
bestemte forbedring, når henses til de månedlige resultater, manifesterer sig kun i bestemte 
medlemslande og kun mod slutningen af året. 
(88) Vurderingen som foretaget ovenfor vedrørende indtægterne, tager på ingen måde 
højde for de administrative besparelser som er opnået i medlemsstaterne: Det er et faktum, 
at den totale afskaffelse af grænsekontrollen for alle transaktioner inden for Fælleskabet 
har gjort det muligt at overfører personale til andre opgaver, så som kontrol af 
indenlandske transaktioner samt transaktioner med tredielande. Effekten af disse tiltag er 
vanskelig at kvantifiserer; men der kan ikke herske tvivl om, at de giver fordele som er 
direkte afledt at afskaffelsen af de fiskale grænser. 
26 
1.3.4. En klart positiv helhedsvurdering 
(89) Den midlertidige momsordning er generelt blevet godt modtaget i erhvervslivet. 
Således er de nye begreber levering inden for Fællesskabet af goder og erhvervelse af 
goder inden for Fællesskabet, der blot er en afgiftsmæssig synsvinkel på 
handelstransaktioner, blevet accepteret uden større vanskeligheder. På samme måde er 
nøgleelementerne i det nye system, som feks. udveksling af momsregistreringsnumre 
mellem virksomhederne og bevis for, at goderne har forladt afgangslandet, hurtigt blevet 
indarbejdet takket være en hurtig tilpasning i virksomhederne. 
(90) Ikke desto mindre kan de vanskeligheder, der har vist sig siden den 1. janaur 1993, 
og som både virksomheder og medlemsstater har nævnt, på ingen måde negligeres. Disse 
vanskeligheder kan opdeles i to kategorier: 
- de vanskeligheder, der er forbundet med de nye beskatningsregler for 
transaktioner inden for Fællesskabet; de behandles i anden del af denne rapport, 
- de vanskeligheder, der har vist sig siden den 1. januar 1993, og som skyldes 
selve udformningen af de regler, der gælder for den fælles momsordning i 
henhold til det sjette direktiv; disse vanskeligheder gennemgås i del 3 i denne 
rapport. 
(91) Det er vigtigt at finde frem til og analysere de egentlige årsager til de 
vanskeligheder, der opstår. Det er en betingelse for, at der kan findes egnede løsninger, og 
den fælles momsordning dermed kan udvikle sig tilfredsstillende. 
27 

2. DE NYE AFGIFTSREGLER FOR TRANSAKTIONER INDEN 
FOR FÆLLESSKABET 
(92) De største vanskeligheder, der opstår ved tilpasningen af afgiftsreglerne for 
transaktioner inden for Fællesskabet efter overgangsordningen, vedrører følgende punkter: 
- bevis for ret til afgiftsfritagelse for leveringer inden for Fællesskabet 
- de særlige ordninger for beskatning på bestemmelsesstedet 
- levering af tjenesteydelser inden for Fællesskabet 
- de mange forskellige afgiftsregler. 
2.1. BEVIS FOR RET TIL AFGIFTSFRITAGELSE FOR LEVERINGER AF GODER INDEN FOR 
FÆLLESSKABET 
(93) Det fremgår af de klager, som virksomhederne i Fællesskabet har indgivet, at der 
er visse vanskeligheder forbundet med at indhente bevismateriale, der gør det muligt at 
fastslå, at de betingelser, der gælder for afgiftsfritagelse for levering af goder inden for 
Fællesskabet, er opfyldt. 
2.1.1. Bevis for at goderne har forladt afgangslandet 
(94) Virksomhederne skal først og fremmest kunne bevise, at de leverede goder faktisk 
har forladt afgangslandet. Når transporten foretages af sælgeren eller en selvstændig 
fragtfører for sælgerens eller køberens regning, har leverandøren transportpapirerne, som 
feks. udleveringsseddel og følgeseddel, der gør det muligt at tilvejebringe ovennævnte 
bevis. 
(95) Når køberen selv står for transporten med sit eget transportmiddel har sælgeren 
kun sin egen indikation af at varerne vil blive transporteret til et anden medlemsstat. Et 
fragtbrev, en erklæring om oplagringsstedet på tidspunktet hvor varerne skal transporteres 
eller en formel erklæring fra køberen, er ikke tilstrækkelig dokumentation for at 
transporten har fundet sted. Under disse omstændigheder, er leverandøren ofte bange for, 
at den givne fritagelse for leverancen kan opfattes som tvivlsom, og at man ved en senere 
kontrol vil forlange forholdet reguleret. 
(96) Disse vanskeligheder kan ligeledes opstå hos køberne, idet visse leverandører 
afviser at afgiftsfritage deres levereringer, hvis køberen selv varetager transporten. I en 
medlemsstat ser det endda ud til, at denne praksis er blevet reglen. Køberen har i det 
29 
tilfælde ingen anden løsning end at lade sig momsregistrere i den pågældende medlemsstat 
for at fa goderne overført til bestemmelseslandet, og denne transaktion skal anføres i en 
periodisk angivelse, hvorefter retten til at fradrage den af leverandøren fakturerede moms 
kan gøres gældende. 
(97) En sådan praksis er i åbenbar strid med de afgørelser, som Rådet traf i forbindelse 
med vedtagelsen af direktiv 91 /680/EØF. Det er klart uacceptabelt, at fritagelse eller 
beskatning af levering af goder inden for Fællesskabet er afhængig af, hvilken person der 
er ansvarlig for transporten af de leverede goder. Det er i modstrid med princippet om 
ligebehandling af salgstransaktioner foretaget på samme vilkår, og det begrænser i høj 
grad virksomhedernes valg af indkøbssted. 
2.1.2. Bevis for køberens status 
(98) Afgiftsfritagelse kan udelukkende indrømmes for levering af goder inden for 
Fællesskabet til en afgiftspligtig person eller en ikke-afgiftspligtig juridisk person, der 
optræder i denne egenskab i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor 
forsendelsen eller transporten af goderne påbegyndes og i denne forbindelse pålæggen en 
forpligtelse til beskatning på bestemmelsesstedet for erhvervelser af varer inden for 
Fællesskabet. 
(99) For at undgå en trafik mellem virksomhederne, af officielle dokumenter til at 
bevise virksomhedernes aktuelle momsstatus, har det midlertidige system forpligtet 
medlemsstaterne til at tildele landets virksomheder et individuelt momsnummer. 
Forpligtelsen til at anvende denne identifikation vedrører to grupper af virksomheder: 
- de afgiftspligtige som har ret til fradrag og Som deltager i transaktioner inden 
for Fælleskabet skal automatisk have tildelt et momsnummer i den medlemsstat 
hvor vedkommende gennemfører transaktioner der giver ret til fradrag. 
- de afgiftspligtige som ikke har ret til fradrag og ikke afgifspligtige juridiske 
enheder der ikke er omfattet af det midlertidige system men kan tildeles et 
momsnummer hvis deres erhververise overskrider en vis beløbsmæssig grænse 
eller i tilfælde af at der er mulighed for beskatning i forbrugslandet. 
(100) Enhver leverandør der handler med andre medlemsstater, kan således via det 
tildelte momsnummer sikre sig varemodtagerens identitet. For at give sælgeren mulighed 
for at sikre sig rigtigheden af de af kunderne oplyste momsnumre, er et effektivt værktøj 
blevet stillet til deres rådighed: "VIES" systemet giver såvel virksomhederne som 
medlemsstaternes administrationer mulighed for at opnå den nødvendige sikkerhed. Hver 
medlemsstat er således forpligtet til at etablerer en database med information om 
momsregistrerede virksomheder. 
30 
(101) Med hensyn til afgiftsfritagelse for levering af goder inden for Fællesskabet skal 
der imidlertid mindes om, at en sådan kontrol hverken er nødvendig eller tilstrækkelig for 
at begrunde en eventuel afgiftsfritagelse. 
(102) Hvis der er tvivl om en af leverandøren indrømmet fritagelse, vil en skriftlig 
bekræftelse på at leverandøren har forespurgt på databasen ikke i sig selv udgøre et bevis. 
Den viser ikke at der er udøvet bestræbelser på at sikre gyldigheden af et 
momsregistreringsnummer oplyst af køberen. Tværtimod, på samme måde kan man heller 
ikke bebrejde leverandøren, at denne ikke har indhentet oplysninger i databasen, hvis han 
var i besiddelse af oplysninger, der indebar, at der ikke var grund til at nære tvivl om 
købers status og om gyldigheden af det oplyste momsregistreringsnummer. 
(103) Nogle virksomheder fandt det mest rigtigt, en gang for alle, i begyndelsen af 1993 
at sikre sig rigtigheden af de oplyste momsnumre for samtlige deres kunder. Det skal 
påpeges, at en sådan kontrol kun giver et øjebliksbillede. Den én gang etablerede 
momsstatus kan ændres (virksomhedsophør, karakteren af de afgiftspligtige transaktioner 
osv....). 
(104) Selvom identiten af en varemodtager der handler inden for Fælleskabet kan fastslås 
via momsnummeret (cf. § 100), har nogle medlemsstater i deres nationale 
gennemførelsesbestemmelser indført regler hvorefter fritagelse gøres afhængig af fremlagt 
bevis for beskatning af erhvervelsen i det land hvor transporten afsluttes. Konfronteret 
med disse krav føler virksomhederne sig dårligt behandlet for så vidt angår deres gode tro 
vedrørende fritagelse for leverencer inden for Fælleskabet: Med sådanne tiltag risikerer de 
at blive gjort afgiftsmæssigt ansvarlige for fejl eller uregelmæssigheder hos en 
samhandelspartner, hvilket er i klar modstrid med principperne om fornuftig 
afgiftsadministration (cf. § 29). 
2.1.3. Manglende oplysninger om købers status 
(105) I de tilfælde, hvor sælger ikke far oplyst, at køber er en momsregistreret 
afgiftspligtig person eller ikke-afgiftspligtig juridisk person, er sælger forpligtet til at 
betale afgift af sin levering i afgangslandet, selv om en erhvervelse inden for Fællesskabet 
skal beskattes i ankomstlandet. 
(106) Noget tyder på at en sådan praksis gennemføres i erhvervssektorer hvor forskellen 
i afgiftsniveauet mellem medlemsstaterne er betydelige: Ved ikke at angive sin erhvervelse 
og videresalget taber køberen enhver ret til fradrag på købet. Han godtgøres imidlertidig 
den belastning der opstår ved betaling af moms i medlemsstaten, hvorfra transporten 
startede. Skabelsen af parralelle forløb af gensalg af varer tillader ham at undgå direkte-
og indirekte skatter på omsætningen som rettelig skal pålignes i medlemsstaten hvortil 
forsendelsen ankommer. 
31 
(107) I den forbindelse skal det nævnes, at denne situation ikke medfører risici for 
sælgeren, idet køberen i dette tilfælde er eneansvarlig for ikke at have givet sælgeren 
meddelelse om sin status. Under alle omstændigheder er ankomstlandets kompetence hvad 
angår beskatning af den erhvervelse inden for Fællesskabet, der er foregået på dets 
område, fuldstændig og uafhængig af den beskatning af leveringen, der har fundet sted i 
afgangslandet. 
(108) At afslører indkøb der ikke er registreret er en vanskelig øvelse. Det gælder såvel 
for indenlandsk samhandel, samhandel med andre medlemsstater som for samhandel med 
tredielande: af andre tiltag er traditionelle lageroptællinger. Når leverandører i andre 
medlemstater er involveret, kan indsamlingen af den information der er nødvendig for at 
kunne konstaterer en eventuel unddragelse ske ved iagtagelse af procedurerne for 
administrativt samarbejde hvorigennem man kan fa relevante leverandøroplysninger. Hvis 
man skal afslører en sådan praksis er det vigtigt at se på, hvorvidt der eksisterer en 
overordnet sammenhæng i de udførte dispositioner, det kan være ved at se på typen eller 
på stedet for aktiviteten. 
2.2. SÆRORDNINGERNE FOR BESKATNING PÅ BESTEMMELSESSTEDET 
(109) De tre særordninger for beskatning på bestemmelsesstedet er klart en begrænsning 
af friheden til at foretage indkøb med afgifter betalt i hele det indre marked. Udsigten til, 
at momssatserne ikke ville blive tilstrækkelig tilnærmet til at undgå fordrejning af 
samhandelen til gunst for medlemsstater med lavere momssatser, er begrundelsen for disse 
særordninger. Det må imidlertid konstateres, at følgerne af disse ordninger ikke blot er en 
bevarelse af medlemsstaternes afgiftsprovenu. 
2.2.1. Indkøb foretaget af ikke-fradragsberettigede afgiftspligtige og ikke-afgiftspligtige 
juridiske personer 
(110) De berørte institutioner skal betale afgift af deres erhvervelser inden for 
Fællesskabet i ankomstlandet, når disse indkøb overstiger en vis tærskel, som 
medlemsstaterne fastsætter, men som er på mindst 10 000 ECU. En tabel over de 
tærskler, der anvendes i medlemsstaterne, findes i bilag 1. 
(111) Hvis erhvervelserne overskrider den tærskel, som den kompetente medlemsstat har 
fastsat, skal de lade sig momsregistrere, således at de indkøb, som de foretager i andre 
medlemsstater, kan fritages der og beskattes i deres egen medlemsstat som erhvervelser 
inden for Fællesskabet af goder. Det vil sige, at de, hvad angår indkøb inden for 
Fællesskabet, behandles som fradragsberettigede afgiftspligtige. De kan ligeledes vælge at 
lade alle deres erhvervelser inden for Fællesskabet beskatte på bestemmelsesstedet, selv 
om den tærskel, som deres medlemsstat har fastsat, ikke er overskredet. 
32 
(112) Denne ordning gør det således muligt at foretage en ensartet beskatning af indkøb 
foretaget i indlandet og i andre medlemsstater. 
(113) Hvorvidt de berørte institutioner faktisk vil foretage indkøb i andre medlemsstater, 
afhænger af forskellene i de gældende momssatser og de administrative forpligtelser, der 
gælder i deres medlemsstat, hvis de skal betale afgift af deres erhvervelser dér. 
(114) Hvis disse administrative forpligtelser er for omfattende, kan de føle sig 
foranlediget til at foretage indkøb i andre medlemsstater til skade for udviklingen af 
samhandelen i Fællesskabet. Man kan endvidere angribe ordningen for at lægge 
begrænsninger på de europæiske virksomheders frie adgang til offentlige udbud i alle 
Fællesskabets medlemsstater. 
(115) Når det tages i betragtning at erhvervslivet i de fleste medlemsstater nyder godt af 
en total fritagelse for momsforpligtigelserne, er det vanskeligt og til ulempe for 
virksomhederne vedvarende at skulle overvåge, hvorvidt afgiftsgrænsen for deres 
erhvervelser overskrides. Forholdet er ligeledes vanskeligt for afgiftsmyndighederne når 
der henses til gennemførelse af kontrol. 
2.2.2. Fjernsalg 
(116) Særordningen vedrørende beskatning i ankomstlandet for den pågældende 
forsendelse eller transport gælder for leveringer af goder til personer, hvis erhvervelser 
inden for Fællesskabet ikke er momspligtige (uanset om det drejer sig om afgiftspligtige 
eller ikke-afgiftspligtige juridiske personer, der ikke har overskredet den ovenfor i 
afsnit 2.2.1 nævnte tærskel, eller privatpersoner), når goderne transporteres uden for 
afgangslandet til en anden medlemsstat af sælger eller for dennes regning. Det drejer sig 
altså om situationer, hvor en virksomhed henvender sig til en række købere i en anden 
medlemsstat end den medlemsstat, hvorfra goderne sælges. 
(117) Denne særordning gælder for alle former for salg af afgiftspligtige goder. 
Ordningen gælder kun for salg af andre goder, hvis sælgeren overstiger den tærskel, der er 
fastsat af ankomstlandet (100 000 ECU eller 35 000 ECU, se bilag 1, der viser de 
forskellige tærskler, der anvendes i de forskellige medlemsstater). Ordningen indebærer, at 
den momssats, som sælgeren skal fakturere til sin kunde, er den sats, der anvendes i 
godernes ankomstland. 
(118) Det skal derfor her understreges, at den indførte ordning i modsætning til visse 
påstande ikke medfører øget risiko for manglende beskatning af de foretagne 
transaktioner. Disse kan nemlig fejlagtigt blive beskattet i afgangslandet, selv om 
beskatningskompetencen er tillagt ankomstlandet, men på grund af den indførte 
mekanisme er en beskatning udelukket. 
33 
(119) Som følge af beskatning på bestemmelsesstedet for fjernsalger sælgeren forpligtet 
til at lade sig momsregistrere i ankomstmedlemsstaten eller lade en fiskal repræsentant 
udpege for at opfylde alle de forpligtelser, herunder angivelsesforpligtelser, der er 
forbundet med at foretage afgiftspligtige transaktioner i den pågældende medlemsstat. 
Den uens beskatningsmodalitet som medlemsstaterne anvender (beskatningsgrænsen, 
omfanget af angivelses forpligtelser, fastlæggelse af den anvendte sats) er uden tvivl 
hæmmende for denne moderne distributionsform, og det sker ikke sjældent, at 
virksomheder giver afkald på at sælge for ikke at overskride den gældende 
omsætningstærskel i ankomstlandet, især hvis de administrative forpligtelser er tunge. 
(120) I den nuværende situation er de mekanismer, der er indført i forbindelse med 
denne særordning, så vanskelige og afskrækkende, at de i flere økonomiske sektorer 
betragtes som en reel hindring for samhandelen inden for Fællesskabet. Det er helt i 
modstrid med målsætningen, da ordningen, fordi den er omkostningskrævende og meget 
indviklet, afskrækker virksomhederne fra at sælge på de afgiftsmæssige betingelser, der 
gælder i ankomstlandet. 
(121) Hertil skal føjes, at da der for de produkter, der er pålagt punktafgifter 
(alkoholholdige drikkevarer feks.), ikke gælder nogen tærskel, udgør ordningen en 
næsten uoverstigelig hindring for samhandel inden for Fællesskabet med disse produkter, 
når sælgeren er ansvarlig for transporten, xxxx Særordningen er forbeholdt de tilfælde, 
hvor transporten foretages af sælgeren eller for dennes regning. Det betyder, at hvis køber 
selv varetager transporten, bliver leveringen afgiftspligtig i den medlemsstat, hvorfra 
transporten af de leverede goder påbegyndes. Det kan derfor konstateres, at de 
bestemmelser, der gælder på momsområdet, kan medføre en ændring af 
transportklausulerne i kontrakter. Da salg afgiftsmæssigt behandles forskelligt afhængig af 
transportbetingelserne, vil man lade transporten foretage af den ene eller den anden part, 
afhængig af hvilket beskatningssted man ønsker at anvende for transaktionen. Under alle 
omstændigheder virker denne ordning hæmmende på salg direkte til den endelige 
forbruger og medfører normalt, at der anvendes en formidler i ankomstlandet. Dette 
forhold resulterer i højere forbrugerpriser, da anvendelse af formidlere indebærer ekstra 
omkostninger. 
(122) De vanskeligheder, der er konstateret i forlagsbranchen siden den 1. januar 1993, 
er et eksempel på ovenstående. Det sker ikke sjældent, at et forlag med udgangspunkt i en 
medlemssstat udsender tidsskrifter i hele Fællesskabet. Salg af tidsskrifter ved abonnement 
giver anledning til forsendelse eller transport foretaget af sælger eller for dennes regning. 
Hvis abonnenten ikke er momsregistreret i en anden medlemsstat end den medlemsstat, 
hvor forsendelsen eller transporten påbegyndes, vil sådanne leveringer falde ind under 
ordningen for fjernsalg, og beskatningen automatisk ske i ankomstlandet. Disse 
34 
virksomheder står derfor over for de vanskeligheder, der er nævnt ovenfor i forbindelse 
med afgiftspligtige transaktioner i denne medlemsstat. 
(123) Selv om de vanskeligheder, der er konstateret ved anvendelsen af ordningen for 
fjernsalg, er en følge af de retningslinjer, Rådet har fastlagt, kan Fællesskabet i sin helhed 
ikke, selv om det kun er en overgangsperiode, acceptere dette element i ordningerne for 
indirekte beskatning. 
(124) På kort sigt vil en ændring af retningslinjerne for fiskal repræsentation kunne gøre 
ordningen mere acceptabel for virksomhederne (se afsnit 3.6 nedenfor). 
(125) En harmonisering af grænserne for beskatning på bestemmelsesstedet vil ligeledes 
blive set som en forenkling af ordningen for fjernsalg. Så snart der er informationer 
tilgængelige vedrørende de relevante omsætningstal vil Kommissionen undersøge denne 
mulighed på ny. 
2.2.3. Nye transportmidler 
(126) I henhold til særordningen skal sådanne goder beskattes i ankomstlandet, uanset 
hvem erhververen er. 
(127) Kategorien nye transportmidler omfatter: 
- transportmidler, der leveres inden for en frist på 3 måneder efter datoen for 
første ibrugtagning, 
og 
- transportmidler, som efter første ibrugtagning højst har tilbagelagt 3 000 km, 
hvis der er tale om et motorkøretøj, har sejlet højst 100 timer, hvis der er tale 
om et fartøj eller har fløjet højst 40 timer, hvis der er tale om et luftfartøj. 
(128) Efter vedtagelsen af direktiv 94/5/EF af 14. februar 1994W er grænserne på 
henholdsvis 3 måneder og 3 000 km for motorkøretøjers vedkommende ændret til 
henholdsvis 6 måneder og 6 000 km. Medlemsstaterne skal anvende disse nye grænser 
senest fra den 1. januar 1995. 
(129) Siden 1. januar 1993 har det været nødvendigt for medlemsstaterne at tage 
specielle forholdsregler med hensyn til at identificere erhvervelser inden for Fællesskabet 
af nye transportmidler på deres territorier og at sikre at en korrekt påligning af moms i 
ankomstmedlemsstaten, især når der er tale om personer og andre som ikke tidligere har 
været registreret hos de ansvarlige afgiftsmyndigheder. 
35 
(130) Det viser sig faktisk, at samtidig med at særordningen har faet en bredere 
anvendelse (48cm3, 6 måneder og 6 000 km), anfører visse medlemsstater, at de har 
vanskeligt ved at kontrollere, om der i ankomstlandet betales afgift af transportmidler, der 
feks. er fritaget for indregistrering (små motorer og mindre skibe på under 9m). 
(131) Da den skattemæssige behandling i afgangslandet som bekendt er fuldstændig 
uafhængig af beskatningen af godet i ankomstlandet, er risikoen for manglende beskatning 
eller dobbeltbeskatning betragtelig og kræver særlig opmærksomhed, når disse 
transaktioner kontrolleres. 
(132) Når sælgeren selv har købt godet hos en privatperson i indlandet, anvender 
medlemsstaterne ikke et af de mest nærliggende midler til kontrol af afgiftsbetaling, nemlig 
sælgers fradrag af den erlagte afgift, idet de i disse situationer afviser et sådant fradrag. 
Det samme kontrolproblem eksisterer, hvis man kun anmoder om oplysninger om salg af 
nye transportmidler til ikke-registrerede købere hos sælgere, der selv er momsregistrerede. 
Disse medlemsstater har i virkeligheden ingen mulighed for at fremsende oplysninger til 
ankomstlandet, hverken på eget initiativ eller efter en eventuel anmodning. 
(133) Ordningen synes under alle omstændigheder at have haft en meget afskrækkende 
virkning, især for privatpersoner, således at visse forbrugerorganisationer endda fraråder 
deres medlemmer at købe nye transportmidler i andre medlemsstater på grund af de mange 
indviklede formaliteter, der følger med. En sådan situation er naturligvis i modstrid med 
målsætningerne for det indre marked og bidrager til, at opdelingen af distributionsnettene 
varer ved. 
(134) Hvert enkelt element ville alene kunne retfærdiggører en begrænsning i 
anvendelsen af den særlige ordning vedrørende nye transportmetoder. Rådet har 
imidlertidig valgt at orienterer sig i den modsatte retning ved at bruge vedtagelsen af 
direktiv 94/5/EF<8>, til at reviderer de gældende kriterier for landtransport. Kommissionen 
vil følge med stor opmærksomhed virkningerne dette valg. 
2.3. LEVERING AF TJENESTEYDELSER INDEN FOR FÆLLESSKABET 
(135) Her behandles udelukkende de tjenesteydelser, for hvilke der pr. 1. januar 1993 er 
indført nye bestemmelser. De særlige vanskeligheder, der opstår i forbindelse med 
anvendelsen af de generelle principper i det sjette direktiv analyseres nedenfor i afsnit 3.4. 
36 
2.3.1. Transport af goder inden for Fællesskabet og tjenesteydelser knyttet til denne 
transport, herunder formidleres tjenesteydelser 
(136) Den territoriale afgrænsning, der anvendes for tjenesteydelser i form af transport 
af goder inden for Fællesskabet, og for tjenesteydelser knyttet til denne transport, hvad 
enten der er tale om lastning eller losning, eller tjenesteydelser leveret af formidlere, der 
overdrages leveringen af disse transporttjenesteydelser eller tilknyttede tjenesteydelser, 
fungerer tilfredsstillende både for virksomhederne og for medlemsstaternes offentlige 
myndigheder. 
(137) Dette skyldes, at de indførte beskatningsregler er meget enkle, således at de 
virksomheder, der leverer de pågældende tjenesteydelser, blot skal have svar på følgende 
tre spørgsmål: 
- Er kunden momsregistreret? 
- I bekræftende fald, er han registreret i samme medlemsstat som virksomheden? 
- Er virksomheden etableret i den medlemsstat, hvor kunden er momsregistreret? 
(138) Ud fra disse tre spørgsmål kan leverandøren afgøre, om han er betalingspligtig og i 
givet fald hvor. Det faktum, at disse regler imidlertid kun gælder i særlige situationer, 
nemlig transport af goder inden for Fællesskabet og dertil knyttede tjenesteydelser, skaber 
vanskeligheder for virksomhederne, når de skal afgøre, om de befinder sig i en sådan 
situation. 
(139) Visse virksomheder, især de virksomheder der beskæftiger sig med lastning og 
losning, har gjort gældende, at de har vanskeligheder med at afgøre, om deres 
tjenesteydelse faktisk betragtes som tilknyttet en transport af goder inden for Fællesskabet 
og i givet fald bevise det. 
(140) Dette indgår imidlertid som en fast bestanddel i de vedtagne regler og kan ikke 
umiddelbart ændres, medmindre man fuldstændigt ændrer reglerne for stedfæstelse af 
tjenesteydelser i form af transport af goder. 
2.3.2. Andre tjenesteydelser leveret af formidlere 
(141) 1 overgangsperioden fraviges princippet, hvorefter leveringsstedet for 
tjenesteydelser anses at være det sted, hvor leverandøren er etableret hvad angår alle 
tjenesteydelser leveret af formidlere i en andens navn og for en andens regning. 
37 
(142) For alle tjenesteydelser leveret af formidlere i forbindelse med andre transaktioner 
end de ovenfor nævnte (jf. § 136 xxxx 140) anses leveringsstedet at være det sted, hvor 
transaktionerne foretages, medmindre aftageren er momsregistreret i en anden 
medlemsstat end sidstnævnte. Hvis dette er tilfældet, anses tjenesteydelsen for at være 
leveret i den medlemsstat, hvor aftageren er registreret. 
(143) Da der er tale om meget vanskelige afgiftsregler, er de implicerede ikke altid helt 
klar over følgerne af disse. 
2.4. DE FORSKELLIGE RETNINGSLINJER FOR BESKATNING 
(144) Virksomhederne står over for en række forskellige retningslinjer for beskatning af 
deres transaktioner, afhængig af om de foretages i indlandet eller mellem forskellige 
medlemsstater. De vanskeligheder, som virksomhederne oplever, skyldes dels en uklarhed 
om begrebet samhandel inden for Fællesskabet, og dels de mange forskellige nationale 
foranstaltninger til gennemførelse af fællesskabsbestemmelserne. 
2.4.1. Begrebet samhandel inden for Fællesskabet 
(145) Samhandel inden for Fællesskabet kan defineres ud fra en række kriterier. 
(146) Det forudsættes for det første, at der er tale om en transport af goder mellem to 
medlemsstater. For det andet hænger begrebet sammen med køberens momsstatus. 
- når denne er momsregistreret i en anden medlemsstat end afgangslandet, er 
leveringen afgiftsfritaget i afgangslandet, men bliver en afgiftspligtig erhvervelse 
hos køberen i ankomstlandet 
- når køberen er registreret i afgangslandet, er leveringen i princippet 
afgiftspligtig hos sælgeren i afgangslandet 
- når køberen ikke er momsregistreret, betales der afgift afleveringen hos sælger 
enten i afgangslandet eller i ankomstlandet. 
(147) Om der er tale om levering inden for Fællesskabet af goder kan ligeledes afhænge 
af en kombination af forskellige kriterier som feks.: 
- en faktisk transport mellem to medlemsstater 
- aftagerens momsstatus (afgiftspligtig eller ikke-afgiftspligtig) 
- momsregistrering eller ikke-momsregistrering for aftagerens vedkommende 
- etablering eller momsregistrering af leverandøren og aftageren i to forskellige 
medlemsstater. 
38 
(148) Disse kriterier stemmer ikke overens med virksomhedernes normale opfattelse af 
hvorledes samhandel inden for Fælleskabet skal defineres: for erhvervslivet bør karakteren 
af "inden for Fælleskabet" mere være en funktion af hjemstedet for deres kunder eller 
leverandører. 
2.4.2. De mange forskellige afgiftsregler 
(149) Beskatning af transaktionerne er ligeledes forskellig afhængig af, hvilken 
transaktion det drejer sig om, og hvor leverandøren af goderne og tjenesteydelserne er 
etableret i forhold til køberen eller aftageren. Således kan det afhængig af det konkrete 
tilfælde enten være leverandøren eller kunden, der bliver betalingspligtig for én og samme 
handel med varer eller tjenesteydelser. 
(150) Sådanne forskellige retningslinjer for beskatning findes i særlig høj grad i 
særordningerne. Således indebærer ordningen for fjernsalg, at leveringsstedet flyttes, 
hvorved leverandøren bliver betalingspligtig i medlemsstater, hvor han ikke er etableret. I 
de to andre særordninger bliver køber betalingspligtig af de foretagne indkøb, en 
forpligtelse han under ingen omstændigheder ville have i en almindelig momsordning. 
Disse retningslinjer ses ligeledes i reglerne for beskatning af tjenesteydelser. 
(151) Dette er en grundlæggende fravigelse fra de principper, der altid har styret 
merværdiafgiften, og som indebærer, at kun den afgiftspligtige sælger af goder eller 
tjenesteydelser i princippet er ansvarlig for og forpligtet til at sikre, at afgiften bliver 
erlagt. 
(152) Med hensyn til virksomheder der handler i eget navn; men for andres risiko er det 
formålstjenligt at huske på, at de antages at købe og sælge de pågældende varer eller 
ydelser til dem selv igen (det gør sig især gældende for kommissionssalg og -køb). Stedet 
og metoden for afgiftspligten på deres aktiviteter er således en funktion af hvilken 
afgiftsmæssig aktivitet som de deltager i: internt salg, salg mellem medlemsstater, 
fjernsalg, udlicitering af transportydelsen, osv... . Disse angivelsesregler bliver tydeliggjort 
i tilfælde af at der foretages en række på hinanden følgende transaktioner vedrørende den 
samme varer elier ydelse. På trods af at de har fungeret siden vedtagelsen af det sjette 
direktiv, synes disse ordninger ikke at være gennemført i tilstrækkelig udstrækning i 
henhold Fællesskabets principper. 
2.4.3. De nationale retningslinjer for gennemførelse af fællesskabsbestemmelserne 
(153) De virksomheder, der arbejder på fællesskabsniveau, støder hele tiden på forskelle 
mellem de beskatningsregler, som medlemsstaterne anvender for at gennemføre sjette 
direktiv. Disse forskelle angår både de bestemmelser, der skal anvendes, og de 
forpligtelser, som de afgiftspligtige pålægges. 
39 
Forskelle i de bestemmelser, der skal anvendes 
(154) Det sjette direktiv indeholder en række muligheder, som på ingen måde er ændret i 
overgangsordningen. Dette viser sig ved, at der i medlemsstaterne anvendes forskellige 
regler på så grundlæggende områder som: 
- tidspunktet for afgiftens forfald 
- omfanget af fradragsretten og fastsættelse af de omkostninger, der ikke er 
omfattet af denne ret samt betingelserne for, hvornår en sådan ret kan gøres 
gældende 
- fastsættelse af de transaktioner, der er afgiftsfritaget 
- fastsættelse af den gældende momssats. 
(155) Dette betyder, at de virksomheder, der arbejder i flere medlemsstater, er nødt til at 
kende de forskellige lovgivninger, og det medfører betragtelige informations­
omkostninger. 
Forskelle i angivelsesforpligtelserne 
(156) De forpligtelser, der pålægges en betalingspligtig i medlemsstaterne, er ligeledes 
meget forskellige. Artikel 22 pålægger enhver betalingspligtig person en række 
forpligtelser. Ikke desto mindre giver den samtidig medlemsstaterne mulighed for at 
fritage visse afgiftspligtige for disse principielle forpligtelser og åbner endvidere mulighed 
for at indføre yderligere forpligtelser. 
(157) Endvidere varierer omfanget af en given forpligtelse betragteligt fra medlemsstat 
til medlemsstat. Med hensyn til de periodiske momsangivelser, kan man feks. konstatere 
forskelle vedrørende: 
- tidsrummet for hvilket angivelsen gælder (måned, kvartal, år) 
- detaljeringsgraden af de oplysninger, der skal figurere på de periodiske 
angivelser, og 
- tidspunktet for betaling af den skyldige nettoafgift i henhold til angivelsen. 
(158) Hvad angår forpligtelsen til at udstede en faktura, støder virksomhederne ligeledes 
på forskellige bestemmelser i medlemsstaterne hvad angår: 
- tidspunktet for obligatorisk udstedelse af en faktura 
- de oplysninger, der skal figurere på fakturaen, og 
- følgerne for fradragsretten. 
40 
(159) Disse meget forskellige metoder giver sig naurligvis udtryk i vanskeligheder og 
ekstraomkostninger for de involverede virksomheder. Direkte afledt af valgmulighederne 
som oprindelig er indeholdt i det sjette direktiv, er denne situation alligevel kommet som 
en overraskelse for virksomhederne: de så klart at med etableringen af det indre marked 
måtte kontrollen og andre formaliteter ved de interne grænser afskaffes. Ligeledes havde 
man en berettiget forventning om ensartet behandling for aktiviteter udført i Fællesskabet. 
Dette andet element, som indgik som en bestanddel i etableringen af det fælles 
momssystem, blev imidlertidig ikke realiseret med det midlertidige system. Erfaringerne 
fra denne situation må ingå i overvejelserne når det endelige momssystem skal formuleres. 
2.5. VURDERING AF DE MIDLERTIDIGE ORDNINGER 
(160) Generelt skyldes de her nævnte problemer de særlige regler, der er indført for at 
sikre beskatning af samhandelen inden for Fællesskabet i løbet af overgangsperioden. Det 
skal dog erindres, at de er en uundgåelig følge af de valg, som Rådet har taget. 
(161) Selv om problemet med bevisførelse for ret til afgiftsfritagelse for så vidt angår 
leveringer af goder ikke er nyt - det forekom allerede inden 1993, især når udførslen blev 
foretaget af køberen af goderne - kan det ikke nægtes, at det tosidede system, der er 
indført med overgangsordningen, har kompliceret situationen ved at knytte to 
kumulerende kriterier til beskatning, eller fritagelse, af leveringer af goder, der foretages 
af en afgiftspligtig, nemlig kendskab til køberens afgiftsmæssige status og forekomsten af 
varebevægelser til en anden medlemsstat. 
(162) Kombinationen af de to kriterier er nødvendigvis kompleks og forklarer delvis de 
vanskeligheder, som opstår for øjeblikket, især med hensyn til bevisførelse for en 
transaktions gennemførelse inden for Fællesskabet, transaktionens beskatningssted eller 
retten til afgiftsfritagelse. Hertil kommer, at overgangsordningen ved at beskatte 
erhvervelser inden for Fællesskabet af goder, der foretages af en afgiftspligtig person eller 
en juridisk person, der ikke er afgiftspligtig, og ved at gøre aftageren betalingspligtig for 
afgifterne i forbindelse med transaktionen stærkt har øget de tilfælde, hvor køberen - og 
ikke sælgeren - er betalingspligtig. 
(163) Det forholder sig ikke anderledes for leveringer af tjenesteydelser. Køberens status 
er afgørende for så vidt som den leverede tjeneste betragtes som foretaget inden for 
Fællesskabet. De erhvervsdrivende har store problemer med at sikre sig, at de er omfattet 
af et af de omhandlede tilfælde. 
41 
(164) Den måde hvorpå fællesskabs bestemmelserne er blevet implementeret 
underminerer i visse tilfælde principperne, hvorpå overgangsordningerne er baseret. Efter 
at have drøftet disse spørgsmål adskillige gange med medlemsstaternes administrationer 
fortsætter Kommissionen med at undersøge disse forhold omhyggeligt, inden for 
rammerne af dets fortsatte gennemgang af implementeringen af fællesskabs 
bestemmelserne. 
(165) Uafhængigt af de vanskeligheder der er opstået i anvendelsen af overgangs 
ordningerne skal det nævnes, at baseret på de oplysninger der er tilgængelige, har de nye 
regler for beskatning af samhandlen inden for Fællesskabet ikke har givet anledning til nye 
typer af bedrageri. Styrkelsen af administrativt samarbejde mellem medlemsstaternes 
administrationer har endvidere tilført de kompetente myndigheder både tilstrækkelige 
instrumenter og oplysninger. Kommissionen vil fortsætte med at undersøge disse forhold 
omhyggeligt i tæt samarbejde med medlemsstaterne. 
42 
3. OVERHOLDELSE AF BESKATNINGSPRINCIPPER 
SJETTE DIREKTIV 
(166) En del af de vanskeligheder, som oftest nævnes af de erhvervsdrivende, skyldes 
selve de grundlæggende valg, som følger af sjette direktiv, og det har i forbindelse med 
overgangsordningen været nødvendigt af drage konsekvenserne heraf ved oprettelsen af 
mekanismerne for beskatning på bestemmelsesstedet. 
(167) Det vil inden en mere grundig gennemgang af problemerne være nyttigt at give en 
kort beskrivelse af det fælles merværdiafgiftssystems generelle mekanismer. 
3.1. DET FÆLLES MERVÆRDIAFGIFTSSYSTEMS GENERELLE MEKANISMER 
3.1.1. Hvor beskattes transaktionerne 
Beskatningsstedet for levering af goder 
(168) Ved et godes leveringssted (bortset fra salg om bord på et fartøj) forstås: 
- i tilfælde, hvor godet forsendes eller transporteres af leverandøren, af 
erhververen eller af tredjemand: det sted, hvor godet befinder sig på det 
tidspunkt, hvor forsendelsen eller transporten til erhververen påbegyndes; 
- når godet af leverandøren eller for hans regning skal installeres eller monteres, 
med eller uden prøvekørsel, anses leveringsstedet for at være det sted, hvor 
installeringen eller monteringen foretages; 
- i tilfælde, hvor godet ikke forsendes eller transporteres: det sted, hvor godet 
befinder sig på tidspunktet for leveringen. 
(169) Transaktioner med goder kan derfor altid, når det drejer sig om levering af et 
gode, stedbestemmes på grundlag af de pågældende goders materielle placering. Der har 
aldrig under forhandlingerne om overgangsordningen været fremsat tvivl om dette princip, 
som har været gældende siden vedtagelsen af andet direktiv og på ny blev bekræftet ved 
sjette direktiv*2*. Rådet har aldrig drøftet noget andet stedbestemmelseskriterium - feks. 
på grundlag af sælgers etableringssted. Tværtimod er reglen om bestemmelse af stedet for 
levering af goder på grundlag af godernes materielle placering blevet bekræftet på ny. 
43 
(170) Da markederne åbnedes for virksomheder fra andre medlemsstater, kunne de 
erhvervsdrivende udvide deres kommercielle virksomhed til Fællesskabets samlede 
område. I betragtning af reglerne om bestemmelse af stedet for beskatningen aflevering af 
goder er sådanne leverandører imidlertid fortsat forpligtet til at anvende afgiften til den 
sats og på de betingelser, som er gældende i hver af de medlemsstater, hvorfra de leverer 
goderne, herunder også i tilfælde, hvor de ikke har oprettet nogen juridisk eller 
kommerciel struktur i den pågældende medlemsstat. 
Beskatningsstedet for leveringer af tjenesteydelser 
(171) Leveringer af tjenesteydelser stedbestemmes i princippet til leverandørens 
etableringssted defineret som "det sted, hvor den, der yder tjenesten, har etableret enten 
hjemstedet for sin økonomiske virksomhed eller et fast forretningssted, hvorfra 
tjenesteydelsen leveres". Der kan imidlertid gøres mange undtagelser fra dette princip, 
bl.a. på grundlag af den leverede ydelse: ejendommens beliggenhed, transportens 
afgangssted eller det sted, hvor transporten finder sted, idet der tages hensyn til 
tilbagelagte strækninger, det sted, hvor tjenesteydelsen faktisk udføres, når den udføres på 
løsøregenstande, eller aftagerens etableringssted, når det drejer sig om en "immateriel" 
tjenesteydelse. 
(172) Alle disse undtagelser medfører begrænsninger for princippet om beskatning på 
etableringsstedet for den, der yder tjenesten, i så stor udstrækning at princippet kun 
anvendes undtagelsesvist, hvorfor en virksomhed i mange tilfælde vil skulle anvende en 
afgift til den sats og på de betingelser, der er gældende i en medlemsstat, hvor 
virksomheden ikke er etableret. Dette princip, som har været gældende siden vedtagelsen 
af sjette direktiv i 1977, er kun delvis ændret i overgangsordningen (jf. afsnit 2.3 i det 
foregående). 
(173) Reglerne for stedbestemmelse af tjenesteydelser har mange konsekvenser for de 
erhvervsdrivende: de er afgiftspligtige i medlemsstater, på hvis områder de ikke er 
etableret, hvorfor de støder på vanskeligheder med at anvende bestemmelser, som de ikke 
kender, og må afholde yderligere administrative omkostninger i forbindelse med deres 
forpligtelse til at indgive en angivelse til andre medlemsstater. Disse vanskeligheder 
berører især rejsebranchen og bygningsindustrien, begge aktivitetssektorer, hvor den frie 
bevægelighed for tjenesteydelser inden for Fællesskabet trods alt er blevet til virkelighed. 
44 
3.1.2. Sted og nærmere bestemmelser for udøvelsen af fradragsret 
(174) Enhver afgiftspligtig person, som foretager afgiftspligtige transaktioner, har ret til 
at fratrække den afgift, der er pålagt de udgifter, han erlægger for at foretage 
transaktionerne, dog kun i den udstrækning sådanne transaktioner er afgiftspligtige eller er 
fritaget for afgifter, enten fordi de er bestemt til udførsel til en anden medlemsstat, eller 
fordi de udføres til et tredjeland. 
(175) Fradragsretten udøves under alle omstændigheder i den medlemsstat, som har 
opkrævet afgifter af de indkøbte goder eller tjenesteydelser. Ved at opretholde princippet 
om beskatning på bestemmelsesstedet af alle goder og tjenesteydelser, som er bestemt til 
afgiftspligtige personer, har man pr. definition med overgangsordningen undgået enhver 
mulighed for fradrag i en anden medlemsstat end den, hvor afgiften er opkrævet. 
(176) På denne baggrund er de afgiftspligtige personer nødt til at udøve deres 
fradragsret under forskellige vilkår afhængigt af, hvorvidt de er etablerede eller ikke eller 
afgiftspligtige i den medlemsstat, hvor deres indkøb eller indførsler beskattes: 
- den afgiftspligtige person, der er etableret eller afgiftspligtig i den medlemsstat, 
hvor han faktureres moms, kan få denne tilbagebetalt ved direkte modregning 
over personens regelmæssige angivelser, 
- den afgiftspligtige person, der hverken er etableret eller afgiftspligtig i den 
medlemsstat, hvor han faktureres moms, kan kun fa dette beløb tilbagebetalt 
ved at anmode om tilbagebetaling i henhold til de betingelser og procedurer, 
der er fastlagt i ottende og trettende direktiv. Når det tages i betragtning, hvor 
lang tid, der går inden tilbagebetaling, drejer det sig om meget besværlige og 
omkostningskrævende procedurer. 
(177) Uafhængigt at de nærmere bestemmelser for udøvelsen (modregning eller 
tilbagebetaling), kan den fradragsret, som tilfalder alle afgiftspligtige, underlægges en 
række begrænsninger, hvis udstrækning fastlægges af den enkelte medlemsstat inden for 
de lofter, der er fastsat i sjette direktiv (dette er feks. tilfældet for rejseudgifter eller 
udgifter i tilknytning til køb eller vedligeholdelse af transportmidler). Som det forholder 
sig med fastlæggelsen af beskatningsstedet for transaktionerne, er bestemmelserne for 
fradragsretten således underlagt de strenge territorialregler. 
3.1.3. Omfang og følgevirkninger af disse principielle valg 
(178) Det fælles merværdiafgiftssystem bygger på princippet om endelig beskatning af 
ethvert endeligt forbrug, som sker i Fællesskabet. Når erhvervelse inden for Fællesskabet 
beskattes ved anvendelsen, modtager den medlemsstat, på hvis område det endelige 
forbrug forudsættes at finde sted, hele afgiftsbeløbet. 
45 
(179) Fremgangsmåden for iværksættelsen af disse principper er forblevet uændret siden 
vedtagelsen af andet direktiv i 1967<2); der tages udelukkende udgangspunkt i reglerne om 
stedet for salgstransaktioner vedrørende goder eller tjenesteydelser. Men stedet, hvor 
leveringer af goder og tjenesteydelser pålægges moms, bestemmes hovedsageligt ud fra 
det sted, hvor sådanne goder eller tjenesteydelser formodes forbrugt: når løsøregenstande 
formodes forbrugt på det sted, hvorfra goderne udtages for at blive overrakt køberen, er 
samme kriterium fastholdt for beskatningsstedet for leveringer og tjenesteydelser i 
tilknytning til samme goder. For så vidt angår transaktioner med fast ejendom afhænger 
stedet for det endelige forbrug af ejendommens beliggenhed, hvorfor dette kriterium 
lægges til grund for beskatningen af de pågældende transaktioner osv. 
Beskatningsreglernes neutralitet 
(180) I betragtning af de principper, der lægges til grund for fastlæggelsen af 
beskatningsstedet, kan beskatningens neutralitet kun vurderes for den enkelte medlemsstat 
og vedrører derfor kun den afgiftsmæssige behandling af transaktioner, der henhører 
under den enkelte medlemsstats beskatningskompetence. 
(181) Det følger først og fremmest af neutraliteten, at ethvert forbrug, endeligt eller 
foreløbigt, i en given medlemsstat pålægges afgiften til samme sats og på samme 
beskatningsbetingelser uanset det pågældende godes eller den pågældende tjenesteydelses 
oprindelse (køb eller fremstilling inden for landets grænser, i en anden medlemsstat eller i 
et tredjeland). For så vidt angår overgangsordningen kommer denne målsætning til udtryk 
i en beskatning på bestemmelsesstedet for salg inden for Fællesskabet, dog med forbehold 
for særlige former for salg til private eller erhvervsdrivende i deres egenskab af 
privatpersoner. Det har dog været nødvendigt at indføre supplerende foranstaltninger for 
tilfælde, hvor goder overføres mellem medlemsstater (jf. afsnit 3.2) og transaktioner 
mellem medlemsstater, som består i arbejde, der udføres på løsøregenstande (jf. 
afsnit 3 3). 
(182) Dernæst kræver overholdelse af neutralitetsprincippet for momsen, at enhver 
salgstransaktion får samme afgiftsmæssige behandling uanset, om den foretages af en 
national erhvervsdrivende, en virksomhed i en anden medlemsstat eller af en 
erhvervsdrivende fra et tredjeland. Det er netop i anvendelsen af dette princip, som er 
forblevet uændret i overgangsordningen, at de erhvervsdrivende møder de fleste 
vanskeligheder: deres vanskeligheder opstår især i tilknytning til alle former for 
afgiftspligtige transaktioner, som de foretager på de medlemsstaters områder, hvor de ikke 
er etableret ( jf. afsnit 3.4). 
46 
(183) Omfanget af vanskelighederne, som grunder i territorialreglernes anvendelse på 
transaktionerne, kommer især til udtryk, når det skal afgøres, hvem der er den 
afgiftspligtige (jf. 3.5), og ved mindre virksomheders transaktioner (jf. afsnit 3.6). 
3.2. BESKATNING AF GODERS OVERFØRSEL INDEN FOR FÆLLESSKABET 
(184) Som supplement til de regler, der finder anvendelse på transaktioner, der foretages 
mellem medlemsstater, og for i fuld udstrækning at gennemføre Rådets målsætning om 
beskatning på bestemmelsesstedet, blev der med overgangsordningen indført særlige 
bestemmelser med henblik på opfølgning af en række varebevægelser inden for 
Fællesskabet: disse bestemmelser omhandler overførsler, som de afgiftspligtige foretager 
mellem medlemsstater. 
3.2.1. Mekanismerne 
(185) Alle afgiftspligtige personer, som sender goder, der tilhører deres virksomhed, til 
en anden medlemsstat, anses for at foretage en levering, som er afgiftspligtig i den 
medlemsstat, hvorfra goderne forsendes eller transporteres. Denne sidestilling har til 
virkning, at den afgiftspligtige person anses for at have leveret goderne til sig selv, hvorfor 
den pågældende skal behandle dette "salg" som enhver anden transaktion med tredjemand. 
(186) I ankomstmedlemsstaten foretager den afgiftspligtige person en erhvervelse inden 
for Fællesskabet af goder: da den pågældende anses for at have købt goder til sig selv, 
skal han derfor anvende afgiften, som han ville skulle gøre det for ethvert andet køb fra 
tredjemand. Beskatningen af erhvervelsen afhænger derfor af de transaktioner, som 
godernes anvendes til (fradragsberettigede transaktioner eller ikke). 
(187) Såfremt den afgiftspligtige person er momsregistreret i hver af medlemsstaterne, 
opfylder den levering, der er foretaget i afgangsmedlemsstaten for transporten, 
fritagelsesbetingelserne for erhvervelser inden for Fællesskabet, hvorfor leveringen anføres 
på oversigten over de momsregistrerede erhververe. 
(188) Formålet med at medtage disse bestemmelser i overgangsordningen er at sikre, at 
ethvert gode, der anvendes til at gennemføre afgiftspligtige transaktioner i en given 
medlemsstat, pålægges afgift til den sats og på de betingelser, som er gældende i samme 
medlemsstat. Hvis ikke ville afgiftssatsen og den eventuelt fradragsberettigede afgift skulle 
fastsættes i overensstemmelse med gældende lovgivning i den medlemsstat, hvorfra godet 
overføres, hvilket strider mod princippet om, at et godes oprindelse skal være neutral i 
forhold til beskatningsbetingelserne. 
47 
3.2.2. Omhandlede forhold 
(189) Det er ikke alle former for varebevægelser inden for Fællesskabet, som giver 
anledning til en overførselsbeskatning: de omhandlede sager er sådanne, hvor de 
transporterede goder er bestemt til at blive anvendt til transaktioner, der finder sted i 
transportens ankomstmedlemsstat, hvorfor fradragsretten skal opfølges i denne 
medlemsstat. 
(190) Overførselsmekanismen neutraliseres derfor hver gang en varebevægelse inden for 
Fællesskabet har midlertidig karakter, nemlig forsendelse af en kran til en byggeplads, 
forsendelse af goder med henblik på reparation osv.... 
(191) Forsendelse af goder til en anden medlemsstat har midlertidig karakter, såfremt 
goderne på tidspunktet for transportens udførelse er bestemt til at vende tilbage til 
afgangsmedlemsstaten. Såfremt denne betingelse med tiden ikke mere skulle være opfyldt, 
skal den erhvervsdrivende efterfølgende bringe sit forhold i overensstemmelse med 
reglerne og angive en afgiftspligtig overførsel. Bestemmelserne tager i vid udstrækning 
udgangspunkt i den procedure for midlertidig indførsel med fritagelse for told, som finder 
anvendelse på varer med oprindelse i tredjelande. 
(192) Hvorvidt en overførsel, som ikke er midlertidig, opfattes som en afgiftspligtig 
transaktion, afhænger ikke af de pågældende goders "beskaffenhed" (goder bestemt til 
videresalg eller investeringsgoder), men det er alligevel hovedsageligt i forbindelse med 
lagerbevægelser, at virksomhederne har måttet anvende ordningen. 
3.2.3. Meget bredt formulerede gennemførelsesbestemmelser på grund af praksis inden for 
lagerstyring 
(193) Det er de erhvervsdrivende, som i deres egenskab af leverandører træffer afgørelse 
om deres lagres placering for bedst og hurtigst at kunne imødekomme kundernes 
forventninger. Valg af oplagringssted afhænger nemlig af faktorer som tilstedeværende 
faciliteter i form af transportinfrastruktur, nedbringelse af lageromkostninger eller varernes 
forsend el sesruter. 
(194) Det er de erhvervsdrivende, som i deres egenskab af kunder fastlægger niveauet 
for lagrenes sammensætning eller fornyelse på grundlag af omsætningens mere eller 
mindre sæsonafhængige karakter eller forventninger til salgstal for at undgå en for 
langvarig immobilisering af likvide beholdninger (feks. lean production). Leverandørerne 
imødekommer disse behov ved at tilbyde kunderne særlige forsyningsvilkar som "call-off 
stock", kommissionssalg osv.... 
48 
(195) Overførselsmekanismen finder anvendelse i alle disse situationer, som fremover vil 
udgøre et dagligdags element i virksomhedernes tilrettelæggelse af deres økonomiske 
aktiviteter uanset sektor eller omsætningsstørrelse. 
"Intra-Community call-off stock" 
(196) Omhandlet forhold. Erhvervsdrivende B anvender for at dække behovene for sin 
virksomhed i medlemsstat 2 meget regelmæssigt goder, som leveres ham af 
erhvervsdrivende A, der er etableret i medlemsstat 1. For at fremskynde leverancerne til 
sin kunde opretter A et varelager i den medlemsstat, hvor B er etableret - almindeligvis i 
B's virksomheds egne lokaler eller i lagerbygninger udpeget af denne - og B udtager fra 
dette lager de nødvendige varemængder efterhånden, som behovet opstår. A flytter derfor 
en del af sine lagre fra medlemsstat 1 til medlemsstat 2. 
(197) Goderne forbliver fuldstændigt virksomhedens (A) ejendom, indtil de reelt udtages 
af B. Det skal i denne henseende erindres, at med hensyn til moms er det overførslen af 
råderetten over goderne, der bestemmer, om en levering har fundet sted: 
- finder overførslen af råderetten sted ved oprettelsen af lageret, skal trans­
aktionen opfattes som et salg foretaget af A, 
- finder overførslen af råderetten ikke sted, drejer det sig om en afgiftspligtig 
overførsel. Formålet med de særlige bestemmelser, som Rådet har vedtaget om 
overførsel af goder, er netop at undgå, at der i Fællesskabet finder vare­
bevægelser sted, uden at sådanne har en "afgiftsmæssig status". 
(198) I ovenfor beskrevne tilfælde sker der derfor en overførsel af afgiftspligtige goder 
ved oprettelsen af lageret i den medlemsstat, hvor A er etableret: da stedet for A's 
levering/salg befinder sig i medlemsstat 2, ophører goderne med at være bestemt til 
afgiftspligtige transaktioner i medlemsstat 1, hvorfor den ændrede territoriale placering 
skal opfattes som en overførsel inden for Fællesskabet. 
Kommissionssalg, salg efter godkendelse og prøvesalg 
(199) Omhandlede forhold: en afgiftspligtig person A forsender goder bestemt til 
videresalg hos en erhvervsdrivende B i en anden medlemsstat. B bliver imidlertid først ejer 
af goderne, når han selv har fundet en kunde til goderne (kommissionssalg), eller hvis 
varerne lever op til hans forventninger (salg efter godkendelse eller prøvesalg). 
(200) Forsendelsen af goderne har det fælles træk, at de forsendes til en potentiel køber, 
som kun vil erhverve dem på en række betingelser, nemlig hvis der findes en kunde 
(kommissionssalg), eller hvis den vare, han har accepteret at modtage, svarer til hans 
forventninger (prøvesalg). 
49 
(201) I tilfælde af en kommissionsforsendelse foretager den afgiftspligtige person A en 
overførsel af afgiftspligtige goder. Sælgeren A skal derfor umiddelbart efter forsendelsen 
lade sig registrere i ankomstmedlemsstaten og angive overførslen som en erhvervelse 
inden for Fællesskabet af goder og pålægge leveringerne til B moms, efterhånden som B 
sælger goderne. 
(202) I tilfælde af salg efter godkendelse eller prøvesalg ville goderne, i fald de kom fra 
et tredjeland, kunne henføres under proceduren for midlertidig indførsel. Mekanismen for 
afgiftspligtige overførsler neutraliseres derfor på tidspunktet for godernes afsendelse. 
Overførslen skal dog beskattes, når forsendelsen ikke mere er midlertidig, men efterfølges 
af et reelt salg. Hvis den potentielle køber derfor vil erhverve de således modtagne goder, 
kan den afgiftspligtige leverandør lade sig momsregistrere i ankomstmedlemsstaten for at 
kunne forestå erhvervelse inden for Fællesskabet af goderne og angive den efterfølgende 
afgiftspligtige levering inden for landets grænser. 
Salg af goder i forbindelse med markeder, messer og udstillinger 
(203) Omhandlede forhold: En forlægger fra en medlemsstat transporterer et lager af 
bøger for at præsentere disse på en bogmesse i en anden medlemsstat. En del af bøgerne 
sælges på stedet, og den resterende del vender tilbage til afgangsmedlemsstaten. 
(204) Forsendelsen af goderne giver ikke anledning til en afgiftspligtig overførsel, da 
goderne, hvis de var kommet fra et tredjeland, ville kunne henføres under proceduren for 
midlertidig indførsel. Overførslen skal dog beskattes, når forsendelsen ikke mere er 
midlertidig, men efterfølges af et reelt salg. 
(205) I det særlige tilfælde af en udstilling bliver overførslen afgiftspligtig, når bogen 
sælges i den medlemsstat, hvor udstillingen er tilrettelagt, da betingelserne for ikke-
beskatning således ikke er opfyldt. Den erhvervsdrivende skal på dette tidspunkt lade sig 
registrere i medlemsstaten for at kunne forestå overførslen og angive de afgiftspligtige 
leveringer inden for landets grænser i takt med salget til de forskellige købere. 
3.2.4. Følgevirkninger for de erhvervsdrivende 
(206) Denne situation har skabt en del skuffelse hos de erhvervsdrivende, som af den nye 
ordning havde forventet ikke at skulle behandle deres bevægelser af deres lagre eller 
investeringsgoder som afgiftspligtige, såvel inden for Fællesskabet som inden for en 
medlemsstats område. Det skal dog erindres, at de afgiftspligtige personer, uafhængigt af 
overførselsmekanismen, under alle omstændigheder er forpligtede til at dokumentere den 
bestemmelse og anvendelse de giver de goder, der indgår i deres virksomheds aktiver. 
50 
(207) Mekanismen gør det muligt i den medlemsstat, hvor den erhvervsdrivende udøver 
sin fradragsret, at følge den bestemmelse, som den pågældende giver de goder, der indgår 
i virksomhedernes aktiver (lagre eller investeringsgoder), og som er anledning til 
fradragsretten. Især er det muligt at efterprøve, om goderne fortsat er bestemt til behov i 
forbindelse med den afgiftspligtige aktivitet og inden for den afgiftspligtige aktivitet 
fortsat er bestemt til gennemførelsen af de afgiftspligtige transaktioner, som er anledning 
til fradragsretten. I tilfælde hvor goderne ikke er til stede i virksomheden, vil 
dokumentationen være: 
- enten den fortegnelse, hvori de goder, som midlertidigt er sendt til en anden 
medlemsstat, står opført, 
- eller oversigten over investeringsgoder osv..., 
- eller realiseringen og bogføringen af den afgiftspligtige transaktion. 
(208) I hver af ovenstående situationer fremgår leverandørens forpligtelse til at lade sig 
momsregistrere i transportens ankomstmedlemsstat ofte som en ny forpligtelse, der er 
indført med overgangsordningen udelukkende i tilknytning til beskatningsmekanismen for 
overførsler. Overførslen opfattes imidlertid kun som en erhvervelse inden for Fællesskabet 
af goder, fordi der dermed foretages afgiftspligtige transaktioner, lejlighedsvis eller ikke, i 
transportens ankomstmedlemsstat. 
(209) Den afgiftspligtige overførsel er derfor kun indført i overgangsordningen som et 
middel til at afgøre, om transaktioner, der foretages ved hjælp af goder, der transporteres 
således, henhører under ankomstmedlemsstatens beskatningskompetence. 
(210) En fjernelse af overførslernes sidestilling med en levering og en erhvervelse inden 
for Fællesskabet af goder vil derfor ikke fjerne de erhvervsdrivendes vanskeligheder, da de 
under alle omstændigheder har samme forpligtelser som på nuværende tidspunkt for at 
sikre, at leveringer af goder foretaget på medlemsstatens område beskattes i 
ankomstmedlemsstaten for varebevægelserne, idet enhver efterfølgende levering nemlig 
betragtes som foretaget fra denne medlemsstat, hvorfor den skal beskattes i samme 
medlemsstat. 
(211) En række medlemsstater har forsøgt at lette følgevirkningerne af bestemmelserne 
om overførsler af goder inden for Fællesskabet. Dette er årsagen til, at de - på meget 
forskellige betingelser og vilkår - tillader, at transaktionen behandles som et salg inden for 
Fællesskabet, hvorved territorialreglerne om beskatning omgås. Salget bliver nemlig 
afgiftspligtigt i transportens afgangsmedlemsstat, selv om det drejer sig om en transaktion 
inden for bestemmelsesmedlemsstatens område. Dette "salg" anses afhængigt af det 
enkelte tilfælde og omstændighederne som foretaget enten på tidspunktet for godernes 
forsendelse med henblik på at oprette et lager eller på tidspunktet for køberens udtagelse 
51 
afgoderne. En række administrationer har endvidere ikke tøvet med at knytte anvendelsen 
af sådanne foranstaltninger til "betingelser om gensidighed", for hvilke de imidlertid ikke 
har fastlagt karakter og omfang. 
(212) Da de er indført uden samråd medlemsstaterne indbyrdes, har sådanne 
foranstaltninger kun forstærket de erhvervsdrivendes manglende forståelse for selve 
formålet med overførselsmekanismen, og de har vist sig at have større begrænsende effekt 
end en streng anvendelse af overgangsordningens bestemmelser. Bestemmelserne omgår 
endvidere selve det princip om opfølgning på goderne, som Rådet har vedtaget, og som 
medlemsstaterne ved talrige lejligheder har bekræftet i arbejdsgrupper i Kommissionens 
regi. 
3.3. AFGIFTSMÆSSIG BEHANDLING AF ARBEJDE UDFØRT PÅ LØSØREGENSTANDE 
3.3.1. Afgiftsmæssig klassificering af arbejde udført på løsøregenstande 
(213) Det var under forhandlingerne om overgangsordningen ikke muligt at harmonisere 
den afgiftsmæssige behandling af transaktioner bestående i arbejde udført på 
løsøregenstande. Det er årsagen til at sondringen mellem lønarbejde og andet arbejde, 
herunder især den afgiftsmæssige klassificering af sådanne transaktioner, varierer 
betydeligt fra den ene medlemsstat til den anden. Dette har to former for uheldige 
følgevirkninger for det indre marked: 
- dels uligheder i behandlingea og konkurrencefordrejninger, 
- dels yderligere omkostninger for de erhvervsdrivende, som i en anden 
medlemsstat lader udføre arbejde, som i denne medlemsstat klassificeres som 
tjenesteydelser, der er pålagt moms, som ikke kan fratrækkes, men kan 
tilbagebetales efter den procedure, der er indeholdt i ottende (eller trettende) 
direktiv. 
Reglen: arbejde udført på løsøregenstand udgør tjenesteydelser 
(214) Ethvert arbejde, der udføres på en løsøregenstand (reparation, overflade­
behandling, tilpasning osv...), udgør i princippet en tjenesteydelse. Sådanne tjenesteydelser 
er afgiftspligtige på det sted, de konkret udføres, og er ikke omfattet af nogen fritagelse, 
bortset fra når de pågældende varer udføres fra Fællesskabet. I betragtning af stedet og 
vilkårene for udøvelse af fradragsretten, må den aftager, som lader arbejde udføre i en 
anden medlemsstat, almindeligvis benytte procedurerne for tilbagebetaling af den moms, 
han faktureres. 
52 
Undtagelsen: begrebet lønarbejde 
(215) Sjette direktiv giver medlemsstaterne mulighed for at anse arbejder, som svarer til 
definitionen af lønarbejde, som leveringer af goder. Da imidlertid ikke alle medlemsstater 
gør brug af denne mulighed, findes der forskellige klassificeringer, hvilket skulle have 
medført, at der i det særlige tilfælde, som vedrører transaktioner mellem medlemsstater, 
skulle være forhold, der ikke beskattes eller dobbeltbeskattes. Derfor er der i 
overgangsordningen indført særlige bestemmelser. 
3.3.2. Behandling af transaktioner mellem medlemsstaterne 
Lønarbejde i den bilaterale ordning inden for Fællesskabet 
(216) Transaktioner inden for Fællesskabet om lønarbejde klassificeres som leveringer af 
goder, når det forarbejdede produkt videreforsendes til den medlemsstat, hvor 
råmaterialerne kom fra. Når kunden er momsregistreret, kan lønarbejderen således fritage 
det arbejde, han har udført, idet transaktionen i øvrigt giver anledning til en beskatning af 
en erhvervelse inden for Fællesskabet i ordregiverens medlemsstat. Selv om forsendelsen 
af de materialer, som skal forarbejdes, ikke opfanges af opfølgningsmekanismen for 
afgiftspligtige overførsler, skal den dog angives særskilt på den oversigt, som skal indgives 
i forbindelse med samhandel med erhvervsdrivende i andre medlemsstater. 
(217) Bestemmelsen gælder kun "bilaterale" transaktioner. I andre tilfælde end det her 
tænkte, vil ordregiveren blive pålagt afgift på de gældende betingelser i lønarbejderens 
medlemsstat som en tjenesteydelse eller en levering af goder afhængig af gældende 
lovgivning i denne medlemsstat. Endvidere skal han opfatte forsendelsen af råmaterialerne 
som en afgiftspligtig overførsel inden for Fællesskabet. 
(218) Som det forholder sig med overførslerne, har de særlige foranstaltninger for 
lønarbejde vist sig af stærk hindrende karakter for de erhvervsdrivende, da erfaringerne 
har bekræftet, at tilfælde af "bilateralt" lønarbejde var relativt sjældne. 
(219) Som eksempel kan nævnes alle de tilfælde, hvor ordregiveren videresælger 
goderne - enten som råmateriale eller som forarbejdet produkt - medens de er til 
forarbejdning hos en lønarbejder i en anden medlemsstat. I betragtning af 
beskatningsstedet for leveringer af goder, giver den nuværende momsordning ikke 
ordregiveren mulighed for at undgå at lade sig registrere i lønarbejderens medlemsstat, 
idet han jo dér foretager leveringer af goder og derfor har de forpligtelser, især til at 
indgive angivelser, som følger deraf. 
53 
(220) På Kommissionens foranledning har det dog været muligt gennem et tålmodigt 
analysearbejde at nå til praktiske arrangementer inden for arbejdsgruppe I, der kan 
forenkle en lang række transaktioner. 
Fritagelsesforanstaltninger for tjenesteydelser inden for den bilaterale ordning inden for 
Fællesskabet 
(221) Det har ikke med overgangsordningen været muligt at sikre, at beskatning af 
arbejde udført på løsøregenstande, bortset fra bilateralt lønarbejde, sker i en medlemsstat, 
hvor kunden direkte kan modregne afgiften. Dette skaber store vanskeligheder, hvorfor 
Rådet på elleve medlemsstaters anmodning har tilladt disse midlertidigt at fritage sådanne 
tjenesteydelser under forudsætning af, at de præsteres til afgiftspligtige personer, som ikke 
er etablerede, og som under alle omstændigheder ville have ret til tilbagebetaling af den 
fakturerede moms i henhold til procedurerne i ottende og trettende direktiv. 
(222) Disse fritagelsesforanstaltninger kan derfor ikke anvendes, når ordregiveren 
videresælger goderne fra den medlemsstat, hvor de er under forarbejdning, uanset salgets 
øvrige omstændigheder: før eller efter færdiggørelsen af forædlingsarbejdet, salg inden for 
landets grænser, til en anden medlemsstat eller til udførsel. 
Supplerende forenklingsforanstaltninger 
(223) Enhver forenkling af den afgiftsmæssige behandling af arbejde, der udføres på 
løsøregenstande, forudsætter en forudgående harmonisering af klassificeringen af sådanne 
arbejder, idet man i øvrigt ikke kan nå til den største forenkling, medmindre lønarbejdet 
ikke mere omfattes af særlige bestemmelser. 
(224) Sideløbende hermed bør stedbestemmelsen for sådanne transaktioner tages op til 
fornyet overvejelse for bedre at imødekomme de erhvervsdrivendes behov og gennemføre 
målsætningerne for det indre marked. Det kan i denne henseende overvejes at indføre en 
beskatning af sådanne tjenesteydelser på grundlag af det sted, hvor ordregiveren er 
momsregistreret i lighed med gældende bestemmelser for tjenesteydelser knyttet til 
transport af goder inden for Fællesskabet (jf. pkt. 59). 
(225) Uafhængigt af det faktum, at sådanne bestemmelser grundlæggende sætter 
princippet om tjenesteyderens anvendelse af afgiften under debat, ville de kun løse en del 
af de eksisterende vanskeligheder. For de ordregivere, som videresælger goderne fra den 
medlemsstat, hvor goderne er under forarbejdning, ville de ikke have nogen virkning: 
- på forpligtelsen til at anvende afgiften til den sats og på de betingelser, som er 
gældende i denne medlemsstat, 
54 
- på den deraf følgende anvendelse af beskatningsmekanismen for en erhvervelse 
inden for Fællesskabet af goder. 
3.4. TRANSAKTIONER FORETAGET AF IKKE-ETABLEREDE AFGIFTSPLIGTIGE 
PERSONER 
(226) Territorialreglerne for leveringer af goder og tjenesteydelser medfører, at 
virksomhederne skal anvende afgiften i en medlemsstat, på hvis område de ikke er 
etableret. De største vanskeligheder har hovedsageligt vist sig inden for transport, 
tresidede transaktioner og kædetransaktioner. For at imødegå vanskelighederne har 
Kommissionen forelagt forslag til forenkling, hvoraf nogle fortsat på tidspunktet for 
udarbejdelsen af denne rapport var under drøftelse i Rådet. 
3.4.1. Tjenesteydelser i form af transport 
(227) Principielt er det sted, hvor tjenesteydelser i form af transport skal beskattes, det 
sted hvor transporten udøves under hensyn til den tilbagelagte strækning. Enhver kontrol 
ved overskridelse af en indre grænse inden for Fællesskabet er ophævet, hvorfor det ikke 
mere er muligt at følge de respektive tilbagelagte strækninger i de forskellige områder på 
ruten. Det var derfor nødvendigt at finde et andet kriterium, i det mindste for transport 
inden for Fællesskabet. 
Personbefordring inden for Fællesskabet 
(228) Forholdene vedrørende beskatning af personbefordring er for øjeblikket temmelig 
kaotiske Det er særligt vanskeligt at anvende reglen om beskatning under hensyn til 
tilbagelagte strækninger, og alle medlemsstater gør i øvrigt i mere eller mindre grad brug 
af den mulighed for fortsat at fritage sådanne tjenesteydelser, der er indeholdt i sjette 
direktiv. 
(229) Dermed opstår den situation, at selv om nationale transporter beskattes i langt de 
fleste medlemsstater uanset transportmiddel, fritages internationale transporter, eller 
nærmere den nationale del af en international transport, i de fleste medlemsstater. 
Transport ad sø- og luftvejen er nemlig fritaget i hele Fællesskabet, hvorimod transport ad 
indre vandveje, jernbane og landevej kun beskattes i nogle medlemsstater. 
(230) Dette forhold skaber naturligvis problemer, især for virksomheder, der udøver 
landevejstransport, da disse skal have kendskab til de regler, der anvendes i de forskellige 
medlemsstater, som de passerer igennem under en personbefordring inden for 
Fællesskabet, ligesom de endvidere skal foretage en opsplitning af transportprisen på 
grundlag af de tilbagelagte strækninger i hver enkelt medlemsstat. Dette er så meget desto 
mere vanskeligt, som beskatnings- eller fritagelsessituationen samt selve den anvendte sats 
for tjenesteydelsen varierer fra medlemsstat til medlemsstat. Man kan derfor tvivle om 
55 
disse stedbestemmelsesregler anvendes reelt, idet medlemsstater nemlig siden ophævelsen 
af kontrollen ved de indre grænser kun har få midler til deres rådighed for at efterprøve 
beskatningen af de strækninger, der er tilbagelagt på deres område. 
(231) For at imødegå problemerne forelagde Kommissionen den 5. november 1992 
Rådet et forslag til direktiv om de nærmere bestemmelser for beskatning af 
personbefordring (KOM(92) 416 endelig udg. af 30. september 1992, EFT C 307 af 
25.11.1992, s. 11). 
(232) For så vidt angår personbefordring ad landevej eller ad indre vandveje indeholder 
forslaget en regel om beskatning på transportens afgangssted uden at dette i øvrigt berører 
de nugældende fritagelser. 
(233) Selv om det for de erhvervsdrivende er lettere at anvende dette afgangskriterium 
end beskatningsprincippet på grundlag af de tilbagelagte strækninger, forpligtes den, der 
udøver transporten, imidlertid til at lade sig momsregistrere i hver af de medlemsstater, 
hvorfra han vil påbegynde en transport, og dér opfylde forpligtelserne, herunder især 
indgivelse af angivelse. 
Transport af goder 
Transport af goder indenfor Fællesskabet for privatpersoners regning 
(234) Alle tjenesteydelser i form af transport inden for Fællesskabet af goder, som 
udføres for aftagere, der ikke er momsregistrerede, er afgiftspligtige i den medlemsstat, 
hvor transporten påbegyndes, uanset transportvirksomhedens etableringssted. 
(235) Internationale flyttevirksomheder især er derfor forpligtet til at lade sig registrere i 
og indgive angivelse i hver af de medlemsstater, hvor leveringen af deres tjenesteydelse 
påbegyndes. De administrative omkostninger i forbindelse med sådanne forpligtelser har 
afholdt en række af sådanne virksomheder fra at efterkomme efterspørgsel på flytninger 
fra medlemsstater, hvor de ikke er etableret. 
Transport indenfor medlemsstaternes egne grænser 
(236) Transporter af goder, der påbegyndes og afsluttes inden for én og samme 
medlemsstat, er afgiftspligtige i denne medlemsstat, uanset transportvirksomhedens 
etableringssted. I tilfælde af cabotage-transport inden for en medlemsstat, hvor 
transportvirksomheden ikke er etableret, er denne forpligtet til at lade sig momsregistrere 
hos hver af de kompetente afgiftsadministrationer og opfylde alle de dertil knyttede 
forpligtelser med hensyn til indgivelse af angivelse og erlæggelse af afgifter, om 
nødvendigt efter at have udpeget en repræsentant over for afgiftsmyndighederne. 
56 
(237) Bestemmelserne medfører, at en aftager af sådanne tjenesteydelser, som hverken er 
etableret eller afgiftspligtig i den medlemsstat, hvor transporten påbegyndes, må benytte 
tilbagebetalingsprocedurerne for den afgift, som således faktureres ham. 
(238) Reglerne finder især anvendelse på de såkaldte "tilslutningstransporter" i 
forbindelse med en transport inden for Fællesskabet, nemlig transporter, som påbegyndes 
og afsluttes inden for én og samme medlemsstat, men udføres "forud for" eller "bagefter" 
en egentlig transport inden for Fællesskabet. Disse situationer opstår ofte som følge af, at 
hovedtransportvirksomheder giver særlige dele af en transport inden for Fællesskabet i 
underleverance, eller at aftageren benytter flere på hinanden følgende 
transportvirksomheder for at transportere goderne fra en medlemsstat til en anden. 
(239) På anmodning fra elleve medlemsstater har Rådet vedtaget en beslutning, hvorved 
de far tilladelse til at indføre midlertidige fritagelsesforanstaltninger for sådanne 
tjenesteydelser under forudsætning af, at aftageren er en momsregistreret afgiftspligtig 
person i en anden medlemsstat og derfor kan fa tilbagebetalt momsen i henhold til ottende 
og trettende direktiv. 
(240) Kommissionen har i det forslag til direktiv, som blev forelagt den 9. marts 1994, 
foreslået, at der på sådanne tilslutningstransporter anvendes de gældende bestemmelser for 
transport inden for Fællesskabet. Tilknyttede tjenesteydelser er ligeledes omfattet af 
forslaget samt foreløbige tjenesteydelser, som indgår i den ene eller den anden type af 
sådanne tjenesteydelser. 
(241) En løsning på de vanskeligheder, som såvel transportvirksomhederne og deres 
kunder møder, er således undervejs. Den foreslåede løsning løser derimod ikke problemet 
om bevisførelse og kontrol i tilknytning til en transport inden for Fællesskabet. 
Transport i tilknytning til en indførsel af goder 
(242) Transporter i tilknytning til en indførsel af goder er, i den udstrækning de er 
omfattet af beskatningsgrundlaget for moms ved indførsel, fritaget for afgifter i den 
medlemsstat, hvor de udføres. Det har siden den 1. januar 1993 vist sig, at en række af 
sådanne transporter på grund af de til udførslen knyttede vilkår ikke indgår i beskatnings­
grundlaget og derfor bør beskatttes på grundlag af de tilbagelagte strækninger. 
(243) For at rette op på dette forhold og dermed forenkle de nærmere bestemmelser for 
beskatning af tjenesteydelser i tilknytning til en indførsel af goder indeholder det forslag, 
der blev forelagt den 9. marts 1994(l°), bestemmelser, hvorved der i beskatningsgrundlaget 
for moms ved indførsel indgår samtlige udgifter i tilknytning til indførslen, uanset i hvilken 
medlemsstat indførslen finder sted, og uanset bestemmelsessted for den transport, der 
finder sted efter indførslen. 
57 
3.4.2. Tresidede transaktioner 
(244) Kommissionen har med tilfredshed noteret sjg, at forenklingsdirektivet fra 
december 1992 på trods af en sen vedtagelse er blevet iværksat i det mindste gennem 
administrative bestemmelser i de fleste medlemsstater fra og med den 1. januar 1993. 
Takket være disse bestræbelser og medlemsstaternes hurtige gennemførelse har problemet 
fået en tilfredsstillende løsning for såvel de berørte virksomheder som de administrationer, 
der har ansvaret for at anvende og kontrollere afgiften. 
Omhandlede transaktioner 
(245) De vedtagne forenklingsforanstaltninger vedrører transaktioner, hvori deltager: 
• tre medlemsstater 
• tre erhvervsdrivende 
• to salg: 
• en transport: MSI, MS2 og MS3 
A, momsregistreret i MS1 
B, momsregistreret i MS3 
C, momsregistreret i MS2 
O sælger 
O køber 
• transportens afgangssted 
• transportens ankomststed 
•»-»-•••-»•* 
c>c>Oc>c>c>Oc> ooooooooootf 
58 
Beskatningsprincipper 
(246) I den udstrækning leveringen fra A til B giver anledning til forsendelse eller 
transport af goder med bestemmelsessted i medlemsstat 2, foretager den afgiftspligtige 
person B i denne medlemsstat en erhvervelse inden for Fællesskabet af goder. Goderne 
befinder sig nemlig i medlemsstat 2 ved forsendelsens eller transportens ankomst. Den 
efterfølgende levering fra B til C er derfor en transaktion inden for medlemsstat 2 og skal 
dér pålægges moms i henhold til de normalt gældende regler i denne medlemsstat. 
(247) I det modsatte tilfælde, hvor B får goderne leveret i medlemsstat 1, eller hvis hans 
køber C i eget navn og for egen regning påtager sig transporten til bestemmelsesstedet i 
ankomst medlemsstat 2, foretager B et køb inden for medlemsstat 1 efterfulgt af en 
levering inden for Fællesskabet fra denne medlemsstat. 
Forenklingsforanstaltningerne 
(248) Formålet med forenklingsforanstaltningerne er at undgå, at erhvervsdrivende B får 
registrerings- og angivelsesforpligtelser i medlemsstat 2. Sådanne finder derfor først 
anvendelse i den situation, der er beskrevet i pkt. 246. 
(249) Den indførte mekanisme består i at "ophæve" beskatningen af erhvervelsen inden 
for Fællesskabet, som i princippet er afgiftspligtig i medlemsstat 2, og overflytte 
beskatningen af B's salg til den endelige erhverver, nemlig C. 
(250) Denne forenkling bygger derfor i al væsentlighed på indførelsen af en fælles 
løsning for den afgiftspligtige person vedrørende den afgift, der skal erlægges i forbindelse 
med en levering foretaget af B i medlemsstat 2. 
(251) B anvender derfor for sin erhvervelse inden for Fællesskabet af goder det 
momsnummer, som han har faet tildelt af en anden medlemsstat end den, hvor transporten 
af goderne ankommer (nummer tildelt af medlemsstat 3). Under disse omstændigheder vil 
bestemmelserne om beskatning i denne medlemsstat af enhver erhvervelse, som ikke reelt 
er afgiftspligtig på transportens ankomststed, i princippet finde anvendelse. For også at 
"ophæve" denne beskatning i medlemsstat 3 er der indført de nødvendige foranstaltninger. 
59 
Betingelser i tilknytning til stedet for momsregistreringen 
(252) Formålet med foranstaltningerne var at undgå B's momsregistrering i den 
medlemsstat, hvor transporten afsluttes. Medlemsstaterne har derfor mulighed for at 
udelukke erhvervsdrivende, som allerede er momsregistrerede i ankomstmedlemsstaten, 
fra forenklingen, idet de allerede har udpeget en repræsentant over for afgiftsmyndig­
hederne der. Der er i øvrigt ikke mulighed for nogen forenkling, hvis B ikke er 
momsregistreret, eller hvis han kun er momsregistreret i afgangsmedlemsstaten for 
transporten. 
(253) For så vidt angår en erhvervsdrivende fra et tredjeland, som deltager i en tresidet 
transaktion uden at have et momsnummer, kan forenklingsforanstaltningerne ikke finde 
anvendelse. En sådan erhvervsdrivende vil, afhængigt af under hvilke forhold denne 
deltager (jf. pkt. 246 og 247), skulle momsregistreres enten i afgangsmedlemsstaten eller i 
godernes ankomstmedlemsstat. 
(254) Man skal dog huske på, at en enkelt afgiftspligtig transaktion i en medlemsstat 
ikke kan begrunde tildeling af et momsnummer, som efterfølgende udelukkende skulle 
tjene til deltagelse i tresidede transaktioner. 
(255) Et sådant problem har været tilfældet i Irland, hvor "High Court" har truffet 
afgørelse om, at et momsnummer skal tildeles, når en virksomhed foretager en 
transaktion, som indebærer køb/videresalg på landets område, selv om transaktionen har 
en enestående karakter. Selv om der ikke kan røres ved dette princip, bør man dog gøre 
sig overvejelser om varigheden af et sådant momsnummers gyldighed. Hvis der ikke 
foretages nogen anden afgiftspligtig transaktion i medlemsstaten, og nummeret kun 
anvendes af en virksomhed med henblik på at deltage i tresidede transaktioner og undgå 
momsregistrering i andre medlemsstater, hvor virksomheden reelt foretager køb/videresalg 
af goder, bør det være muligt at strege eller trække et sådant registreringsnummer tilbage. 
3.4.3. Kædetransaktioner 
(256) Når goder indgår i på hinanden følgende transaktioner, er hvert af sådanne salg 
afgiftspligtig i den medlemsstat, hvor salget formodes foretaget. Selv om reglerne for 
stedbestemmelse af leveringer af goder ikke på nogen måde er ændret i overgangs­
ordningen, så har vanskelighederne i forbindelse med behandlingen af kædetransaktioner 
siden den 1. januar 1993 antaget et nyt omfang. Det er uden tvivl på dette område, at de 
erhvervsdrivende har sværest ved at acceptere hindringerne som følge af definitionen af 
beskatningsstedet. 
60 
(257) For bedre at kunne danne sig et billede af deres vanskeligheder, skal man forstå, 
hvorfor problemet opstod så pludseligt efter 1993. Dernæst skal de nærmere 
bestemmelser for mulige forenklinger på grundlag af principperne i sjette direktiv 
undersøges. 
Kædetransaktioner i tilknytning til goder undergivet toldtilsyn 
(258) Indtil den 31. december 1992 var de fleste produkter i forbindelse med 
kædetransaktioner omfattet af momssuspensionsordninger uanset oprindelse (fællesskabs­
varer, som allerede befandt sig i landet eller fra andre medlemsstater eller tredjelandsvarer) 
og uanset bestemmelse (produkter bestemt til forbrug eller anvendelse i landet, produkter 
bestemt til en anden medlemsstat eller et tredjeland). Bestemmelserne vedrørte 
hovedsageligt varer, som indtil de blev givet en endelig bestemmelse, var henført under 
proceduren for toldoplag eller lignende. Overvågningen af betingelserne for anvendelse af 
disse ordninger blev almindeligvis overladt til medlemsstaternes toldmyndigheder. 
(259) For de erhvervsdrivende har ordningerne den fordel, at de ledsages af en 
afgiftsfritagelse for alle transaktioner med de pågældende goder, idet medlemsstater 
nemlig i bredt omfang har iværksat de muligheder, som sjette direktiv giver dem 
desangående. Medlemsstaternes lovgivninger gav i de fleste tilfælde sideløbende med 
bestemmelserne om afgiftsfritagelse mulighed for en dispensation fra enhver registrerings-
og angivelsesforpligtelse. Gennem foranstaltningerne undgik de erhvervsdrivende at skulle 
opfylde forpligtelser i andre medlemsstater end den, hvor de er etableret, ligesom 
virksomheder fra tredjelande, hvis transaktioner kun vedrørte goder henført under en 
suspensionsordning, derigennem blev fritaget for enhver forpligtelse i Fællesskabet. 
Skyldige afgifter (moms og i givet fald told og punktafgifter) skulle først erlægges, når 
goderne ikke mere var omfattet af den ordning, de var henført under, idet 
beregningsgrundlaget for sådanne beskatninger skulle bestemmes af den transaktion, der 
var anledning til godernes endelige udlevering. 
(260) Siden den 1. januar 1993 har kun tredjelandsvarer kunnet henføres under 
suspensionsproceduren for importafgifter. Anvendelsesområdet for de hidtil anvendte 
foranstaltninger, som omfattede alle varer uafhængigt af varens status som fællesskabsvare 
eller ikke, er derfor i betydelig grad indskrænket. Medlemsstaterne har ikke indført 
oplagsordninger for fællesskabsvarer ud over de egentlige toldoplag, hvorfor 
beskatningsprincipperne for ethvert salg af goder, til gældende satser og betingelser i den 
medlemsstat, hvor goderne befinder sig, har fundet anvendelse i deres fulde udstrækning. 
De erhvervsdrivende har derfor på deres transaktioner måttet anvende den afgift, som de 
var fritaget fra før den 1. januar 1993. 
61 
Øvrige kædetransaktioner 
(261) Med hensyn til kædetransaktioner, der foretages uden anvendelse af 
suspensionsordningerne, har de almindelige regler fundet fuldstændig anvendelse. Især 
skal afgiftspligtige personer, når de deltager i kædetransaktioner i medlemsstater, hvor de 
ikke er etableret, anvende afgiften med de satser og på de betingelser, som er gældende i 
hver af de berørte medlemsstater, og i hver medlemsstat opfylde de dér gældende 
forpligtelser (jf. 3.5.) 
(262) Bestemmelserne, som har mange følgevirkninger for de erhvervsdrivende, er 
imidlertid af afgørende betydning for at sikre, at virksomhedernes etableringssted ikke har 
nogen betydning for momsen. 
Foranstaltninger foreslået af Kommissionen 
(263) Man har siden begyndelsen af 1992 forsøgt at finde en løsning for at lette de 
erhvervsdrivendes problemer. Selv om om der hurtigt blev fastlagt forenklingsforanstalt­
ninger for tresidede transaktioner (jf. 3.4.2.), har det ikke været muligt at finde en generel 
løsning på alle former for kædetransaktioner (terminssalg, transaktioner på varebørser 
eller frie markeder osv.), idet de forskellige påtænkte foranstaltninger på grundlæggende 
vis ikke var på linje med sjette direktivs regler om stedbestemmelse for leveringer af 
goder. 
(264) Kommissionen har under denne svære opgave søgt at sikre, at den afgiftsmæssige 
behandling, som anvendes ved transaktioner med varer, der kan henføres under 
proceduren for toldoplag, også skulle omfatte samme transaktioner med fællesskabsvarer 
på lignende vilkår. Kommissionen har med dette for øje foreslået^10) indførelse af en 
afgiftsmæssig oplagsordning i medlemsstaterne, hvorunder transaktioner med goder under 
toldoplag fritages for afgifter. Godkendes forslaget af Rådet, vil dette være et vigtigt 
skridt på vejen mod en forenkling. Forslaget vil kunne løse en meget stor del af de 
erhvervsdrivendes problemer, herunder især problemer for erhvervsdrivende, som køber 
og videresælger råvarer. Forslaget overholder endvidere strengt de regler, som Rådet har 
vedtaget om beskatningsprincipper i forbindelse med moms. Kommissionens forslag var 
fortsat under drøftelse i Rådet ved udarbejdelsen af denne rapport. 
3.5. BETALINGSPLIGTIGE PERSONER 
3.5.1. Den generelle problemstilling 
(265) Reglerne om beskatningsstedet for transaktioner medfører for de erhvervs­
drivende, at de skal opfylde registrerings-, angivelses- og betalingsforpligtelser i hver af de 
medlemsstater, hvor deres transaktioner finder sted. 
62 
(266) Når de afgiftspligtige personer køber og videresælger goder eller leverer 
tjenesteydelser i en anden medlemsstat end den, hvor de er etableret, er det meget ofte 
nødvendigt, at de benytter en repræsentant over for afgiftsmyndighederne. Denne 
nødvendighed anses af de erhvervsdrivende oftest som usædvanlig besværlig, dyr og ude 
af proportioner. 
(267) Hertil kommer betydelige forskelle mellem de nationale lovgivninger, som gør, at 
den erhvervsdrivende får et oplysningsproblem med hensyn til de forpligtelser, han har i 
hver af de medlemsstater, hvor han foretager transaktioner. 
(268) Kommissionen fremsatte under forhandlingerne om direktiv 92/11 l/EØF et forslag 
om en fuldstændig omskrivning af bestemmelserne vedrørende de betalingspligtige 
personer, da disse bestemmelser syntes at være en af de hyppigste årsager til de 
erhvervsdrivendes problemer i opfyldelsen af deres forpligtelser i en medlemsstat, hvor de 
ikke er etableret. 
(269) Rådet fulgte ikke Kommissionens forslag og valgte kun at ændre bestemmelserne 
om de betalingspligtige personer for så vidt angår behovene i forbindelse behandlingen af 
tresidede transaktioner, idet alle øvrige bestemmelser, som havde været gældende siden 
vedtagelsen af sjette direktiv, blev opretholdt. 
(270) Kommissionen forpligtede sig imidlertid i december 1992 til at forelægge Rådet en 
rapport om repræsentationen over for afgiftsmyndighederne. En grundig gennemgang af 
de bestemmelser, der er iværksat i medlemsstaterne, har bekræftet de meget forskellige 
nærmere bestemmelser for beskatningen, ikke kun for så vidt angår repræsentationen over 
for afgiftsmyndighederne, men mere generelt for udpegelsen af den betalingspligtige 
person. 
(271) De vigtigste problemer, som de afgiftspligtige personer støder på, når de foretager 
transaktioner i en medlemsstat, på hvis område de ikke er etableret, vedrører følgende 
punkter. 
- fastlæggelse af den betalingspligtige person. Medlemsstaternes bestemmelser 
for samme kategori af transaktioner er forskellige. Hertil kommer, at den 
betalingspligtige person ikke altid er den samme for transaktioner, der foretages 
inden for samme medlemsstat afhængig af transaktionens art; 
- karakter og omfang af en betalingspligtig persons forpligtelser. Samme 
betalingspligtige person har forskellige forpligtelser i de forskellige 
medlemsstater eller endog i samme medlemsstat afhængig af den type 
afgiftspligtige transaktioner, han foretager; 
63 
- store forskelle med hensyn til begrebet repræsentant over for afgifts­
myndighederne, ligesom dennes funktion og forpligtelser er forskellige fra 
medlemsstat til medlemsstat; 
- besvær og omkostninger i forbindelse med forpligtelserne, især for små og 
mellemstore virksomheder; 
- store likviditetsomkostninger på grund af medlemsstaternes langvarige 
procedure for tilbagebetaling i henhold til ottende og trettende direktiv. 
3.5.2. Kommissionens retningslinjer 
(272) For bedre at kunne imødegå disse problemer har Kommissionen i sin meddelelse til 
Rådet og Europa-Parlamentet af 3. november 1994<14> fastlagt følgende retningslinjer: 
- sikre én eneste betalingspligtig pr. afgiftspligtig transaktion; 
- i så stor udstrækning som muligt anvende princippet om, at afgiften er pligtig 
for den afgiftspligtige person, som foretager den afgiftspligtige transaktion, og 
dermed afholde sig fra den systematiske anvendelse af den mulighed, som sjette 
direktiv giver for at udpege repræsentanten over for afgiftsmyndighederne eller 
modtageren som den betalingspligtige i stedet for den afgiftspligtige person, 
som ikke er etableret; 
- gøre det muligt for de ikke etablerede afgiftspligtige personer at benytte en 
befuldmægtiget person over for afgiftsmyndighederne på samme vilkår, som de 
vilkår, der er gældende for etablerede afgiftspligtige personer; 
- sluttelig, sikre den mest muligt effektive anvendelse af de juridiske fælles­
skabsinstrumenter for administrativt samarbejde og gensidig bistand. 
(273) Medlemsstaternes iværksættelse af sådanne foranstaltninger ville muliggøre en 
betydelig forenkling af de nuværende problemer, især med hensyn til arten af de ikke 
etablerede afgiftspligtige personers forpligtelser. Erhvervskredsenes forventninger går 
imidlertid videre end bare spørgsmålet om de betalingspligtige personer. Det er 
opfattelsen, at gennemførelsen af det indre marked skal sikre en ensartet afgiftsmæssig 
behandling af samtlige de transaktioner, som erhvervsdrivende foretager i Fællesskabet. 
Forventningen kan imidlertid ikke indfries på grund af de nugældende principper i det 
fælles merværdiafgiftssystem med hensyn til stedbestemmelse af afgiftspligtige trans­
aktioner. Kun en grundlæggende ændring af reglerne vil fuldstændigt kunne løse de 
erhvervsdrivendes nuværende problemer. Spørgsmålet vil fa en central placering i 
overvejelserne i forbindelse med udarbejdelsen af den endelige momsordning. 
64 
3.6. AFGIFTSFRITAGELSER FOR MINDRE VIRKSOMHEDER 
(274) Med hensyn til merværdiafgifter er begrebet "mindre virksomheder" forbeholdt 
erhvervsdrivende, hvis omsætning er usædvanlig lav (jf. den i bilag 1 indeholdte tabel over 
medlemsstaternes omsætningstærskler for anvendelse af ordningen for afgiftsfritagelse). 
For disse virksomheders vedkommende tager de problemer, der almindeligvis opstår i 
forbindelse med anvendelsen af momsreglerne, form af reelle hindringer. 
3.6.1. Bestemmelserne 
(275) De mindre virksomheder under fritagelsesordningen anvender ikke moms på 
afgiftspligtige goder og tjenesteydelser i den medlemsstat, hvor de er etableret. Afgifts­
fritagelsen vedrører ligeledes leveringer inden for Fællesskabet af goder foretaget for 
momsregistrerede købere i en anden medlemsstat, hvorfor de mindre virksomheder ikke 
skal opfylde nogen angivelsesforpligtelser i tilknytning til udførelsen af sådanne 
transaktioner. 
(276) Som enhver anden afgiftspligtig person uden fradragsret skal de derimod pålægge 
deres erhvervelser inden for Fællesskabet afgifter, såfremt det af medlemsstaten fastsatte 
beskatningsloft er nået (jf. afsnit 2.2.1.). I dette tilfælde skal de fra deres lokale 
afgiftsmyndighed fa tildelt et momsnummer, og de forpligtes til at angive de pågældende 
erhvervelser og pålægge disse moms. I betragtning af de lofter, som medlemsstaterne har 
fastsat, er det dog fa af ordningens virksomheder, som skal beskatte deres erhvervelser 
inden for Fællesskabet af goder, bortset fra en eventuel fornyelse af deres anlægsaktiver. 
(277) Det er derfor i al væsentlighed, når de foretager afgiftspligtige transaktioner uden 
for den medlemsstat, hvor de er etableret, at sådanne virksomheder støder på problemer. 
3.6.2. Problemerne 
(278) Anvendelse af ordningen for afgiftsfritagelse er en mulighed, som medlemsstaterne 
har i henhold til sjette direktiv. Anvendelsesområdet er dog nødvendigvis begrænset til 
transaktioner, der foretages på den medlemsstats område, som vælger at gøre brug af 
muligheden. 
(279) De mindre virksomheder er derfor udsat for samme vanskeligheder som de øvrige 
erhvervsdrivende, når de foretager transaktioner på en anden medlemsstats område. I 
sådanne tilfælde skal de opfylde de almindelige forpligtelser om momsregistrering og 
indgivelse af regelmæssige angivelser - i givet fald efter at have udpeget en repræsentant 
over for afgiftsmyndighederne - for de transaktioner, de foretager i en anden medlemsstat, 
selv om om de almindeligvis er fritaget for enhver forpligtelser på det sted, hvor de er 
etableret 
65 
(280) Det er hovedsageligt i anvendelsen af den særlige ordning for beskatning af 
fjernsalg af punktafgiftspligtige produkter, at de mindre virksomheder støder på meget 
vanskelige forpligtelser. 
(281) Disse problemer vil kun kunne løses, hvis de ikke etablerede erhvervsdrivende 
omfattes af afgiftsfritagelsen i hver af de medlemsstater, hvor de foretager transaktioner. 
En sådan udvikling strider dog imod den nugældende definition vedrørende trans­
aktionernes stedbestemmelse. Status af mindre virksomhed kan kun reelt vurderes i den 
medlemsstat, hvor den erhvervsdrivende er etableret. I enhver anden medlemsstat vil 
beløbet for den ikke etablerede virksomheds transaktioner på ingen måde kunne give 
formodning om virksomhedens samlede omsætning. 
(282) Derfor vil kun en grundlæggende ændring af territorialreglerne for transaktionerne 
kunne løse dette problem uden at ændre ved det vigtige princip om neutralitet i 
beskatningsbetingelserne. Der vil ikke inden for den gældende ordning i 
overgangsperioden kunne nås til en tilfredsstillende løsning. 
3.7. EVALUERING AF BESKATNINGSPRINCIPPERNE I SJETTE DIREKTIV 
(283) Det fælles merværdiafgiftssystem bygger i sin nuværende udformning på en 
beskatning på stedet for godernes og tjenesteydelsernes oprindelige placering, idet dette 
sted defineres således, at der sikres en lige behandling af salgstransaktioner, uanset hvor 
goderne kommer fra (indførte goder, goder erhvervet inden for Fællesskabet, goder købt 
indenlandsk) og uanset, hvilken erhvervsdrivende, der foretager salgstransaktionerne 
(etableret eller ikke i beskatningsmedlemsstaten). Som beskatningsstedet er defineret, 
sikres det endvidere, at afgiften opkræves i og af den medlemsstat, hvor det endelige 
forbrug af sådanne goder og tjenesteydelser må formodes sandsynligvis at ville finde sted. 
Denne afgiftsmæssige oprindelse svarer ikke nødvendigvis til den mere økonomiske 
opfattelse, som de erhvervsdrivende måtte ønske, nemlig som oftest det sted, hvor den 
erhversdrivende, som sælger goderne eller leverer tjenesteydelserne, befinder sig. 
Konsekvenserne af disse principielle valg er alment kendte og kommer til udtryk i de 
vanskeligheder, der er nævnt i hele del 3. 
(284) Vanskelighederne får en endnu større betydning, når momsreglerne skal 
kombineres med punktafgifts-, told- eller statistikreglerne. Det er derfor, at der kun har 
kunnet sikres sammenhæng med toldbestemmelserne hver gang, der er indført goder i 
Fællesskabet af en anden medlemsstat end den, hvor goderne var bestemt til, enten ved en 
suspension af afgiftspligtens indtræden ved indførsel eller ved en anvendelse af 
overførselsteknikken efter indførslen, begge fremgangsmåder, der indebærer mange 
forpligtelser for de erhvervsdrivende. På samme måde er sammenhængen med reglerne for 
udlevering af statistiske oplysninger ikke fuldstændig, fordi opfølgningen af de 
66 
kommercielle transaktioner ikke altid svarer til de varebevægelser inden for Fællesskabet, 
som de statistiske oplysninger vedrører. Endelig er reglerne vedrørende punktafgifter ikke 
altid på linje med momsreglerne, hvorfor de erhvervsdrivende møder store problemer, når 
de påbegynder salg af punktafgiftspligtige produkter på fællesskabsplan. På trods af 
konstante forsøg på at skabe større sammenhæng i anvendelsen af de toldmæssige, de 
afgiftsmæssige (moms og punktafgifter) og statistiske bestemmelser er hvert regelsæt 
udformet på så forskellig vis, at det ikke helt er lykkedes at gennemføre denne 
målsætning. 
(285) Alle disse vanskeligheder hænger sammen med de nugældende principper om 
stedbestemmelse af salgstransaktioner. Samme vanskeligheder ville opstå på samme måde 
og med samme pludselighed, hvis de særlige regler i overgangsperioden blev ophævet 
uden ændring af den nuværende definition på beskatningsstedet for salg af goder og 
tjenesteydelser. 
67 

KONKLUSION 
(286) Selv om denne rapport ikke kan dække alle aspekter, har sigtet med den været at 
analysere, hvorledes overgangsordningen fungerer, at beskrive de vigtigste resultater og at 
evaluere de markante problemer, som præger anvendelsen af det fælles merværdi­
afgiftssystem efter ophævelsen af kontrollen ved de indre grænser. Af analysen kan der nu 
udledes flere vigtige ledetråde. 
I. INDFØRELSEN AF DE NYE BESKATNINGSREGLER 
(287) De foranstaltninger, der indførtes pr. 1. januar 1993, gjorde det muligt at sikre 
ophævelsen af kontrollen ved de indre grænser i Fællesskabet og dermed inden for den 
givne frist at gennemføre de nødvendige forudsætninger for oprettelsen af det indre 
marked. De nye bestemmelser blev ganske vist vedtaget på et sent tidspunkt, hvilket 
skabte problemer for medlemsstaternes gennemførelse og i enkelte tilfælde gik ud over 
oplysningerne til de erhvervsdrivende og forbrugerne. 
(288) Den nye ordning vurderes i sin helhed som positiv, som det fremgår af 
forespørgsler hos de forskellige berørte parter, og som Kommissionen har kunnet 
konstatere i anledning af de møder, som den regelmæssigt tilrettelægger med såvel de 
erhvervsdrivende som medlemsstaternes myndigheder. Bestemmelserne har ført til en 
faktisk endelig ophævelse af den kontrol, der tidligere af afgiftsmæssige årsager var 
påkrævet ved overskridelse af en indre grænse, samtidigt med at det af Rådet vedtagne 
princip om beskatning på bestemmelsesstedet reelt er blevet anvendt. 
II. TILPASNINGEN TIL ALLEREDE EKSISTERENDE BESKATNINGSREGLER 
(289) Selv om overgangsordningens bestemmelser generelt fungerer tilfredsstillende, kan 
Kommissionen dog ikke begrænse sin evaluering af det fælles merværdiafgiftssystem i sin 
helhed til denne konstatering. De erhvervsdrivendes vanskeligheder minder dagligt om, at 
virksomhederne og forbrugerne endnu ikke drager den fulde nytte af de fordele, der indgik 
i forventningerne til et indre marked. Især er de erhvervsdrivendes forventninger til en 
ensartet behandling af samtlige de transaktioner, de foretager inden for Fællesskabet, 
endnu langt fra indfriet. 
69 
(290) Dette forhold er forårsaget af selve de beskatningsprincipper, som det fælles 
merværdiafgiftssystem bygger på, idet overgangsordningens bestemmelser kun udgør en 
tilpasning af disse principper udelukkende med henblik på samhandelen inden for 
Fællesskabet. Beskatningsstedet for transaktionerne er nemlig fortsat fastlagt på grundlag 
af det sted, hvor goderne og tjenesteydelserne forbruges, og nødvendigheden af en 
"materiel" opfølgning på goder og tjenesteydelser, der underlægges kommercielle 
transaktioner, er opretholdt. 
(291) De erhvervsdrivende er derfor forpligtede til fortsat at sondre mellem transaktioner 
med bestemmelsessted i andre medlemsstater og andre transaktioner. En transaktion inden 
for Fællesskabet defineres ud fra flere forskellige kriterier afhængig af transaktionstypen, 
hvilket i særlig grad komplicerer anvendelsen af overgangsperiodens bestemmelser. 
Problemerne, som har fået en række erhvervsdrivende, herunder især små og mellemstore 
virksomheder, til at afholde sig fra at købe og sælge i andre medlemsstater, rammer 
ligeledes privatpersoner i forbindelse med ordningen for nye transportmidler. 
(292) Disse komplicerede mekanismer er prisen for i overgangsperioden at kunne 
opretholde reglerne om beskatning på bestemmelsesstedet og dermed sikre såvel 
medlemsstaternes som de erhvervsdrivendes beskyttelse over for risici for de 
konkurrencefordrejninger, som er forbundet med en utilstrækkelig tilnærmelse af 
bestemmelserne om satserne. 
III. KRÆNKELSER AF MEKANISMEN FOR OPSPLITNING AF BETALINGEN 
(293) Den seneste udvikling af det fælles merværdiafgiftssystem er præget af en stor 
stigning i antallet af transaktioner, hvor afgiften skal erlægges af køberen eller aftageren. 
Dette gælder ikke kun for erhvervelse inden for Fællesskabet af goder, men også mange 
leveringer af tjenesteydelser for ikke etablerede afgiftspligtige personer. Især kan der ikke 
mere sikres neutralitet i afgiftens gennemførelsesbestemmelser, især ikke i tilfælde hvor 
beskatningen afhænger af stedet for kundernes momsregistrering, så meget desto mindre 
som de erhvervsdrivende selv vælger, hvorvidt de vil oplyse deres momsnummer, og 
endvidere i tilfælde af flere registreringer selv kan vælge det nummer, under hvilket de 
modtager tjenesteydelsen. 
(294) Dette er en bekymrende udvikling i den udstrækning, den strider mod en af 
momsens væsentlige karakteristika. Moms har især den fordel frem for andre 
70 
forbrugsafgiftssystemer, at beskatningsvilkårene og -mekanismerne er meget simple, da 
beskatningen af en transaktion udelukkende beror på leverandørens status som 
afgiftspligtig person og den afgiftsmæssige karakter af den af ham foretagne transaktion. 
(295) Denne "objektivitet" i anvendelsesvilkårene for afgiften gør, at leverandørerne på 
ingen måde skal skaffe sig oplysninger om deres kunders afgiftsmæssige status, ligesom 
den nødvendigvis skaber en tydelig fordeling af de to parters respektive ansvar: 
beskatningsansvaret for et salg påhviler udelukkende sælgeren, idet køberens ansvar 
udelukkende knytter sig til at dokumentere en eventuel fradragsret for den afgift, han 
faktureres. Bestemmelserne garanterer de erhvervsdrivende, at deres ansvar ikke afhænger 
af deres kundes eller leverandørs afgiftsmæssige adfærd. 
(296) Enhver krænkelse af disse generelle principper skaber vanskeligheder. Dette 
kommer bl.a. til udtryk i spørgsmålene om bevisførelse for fritagelsesbetingelserne i 
forbindelse med en levering inden for Fællesskabet af goder samt i tilfælde af levering af 
tjenesteydelser, der er afgiftspligtige på det sted, hvor aftageren er momsregistreret. 
(297) Fortsætter en sådan udvikling, vil det, fordi den hovedsageligt er knyttet til den 
nuværende manglende mulighed for at fratrække enhver moms, der er faktureret i en 
anden medlemsstat, føre til en grundlæggende ændring af selve merværdiafgiftens karakter 
henimod en købsafgift. I så tilfælde må niveauet for satserne og bestemmelserne for 
kontrol med anvendelsen af afgiften ændres tilsvarende. Det nuværende princip, hvor 
leverandøren beskatter og køberen fratrækker, garanterer medlemsstaterne, at de i takt 
med det økonomiske forløb kan indkassere afgiftsindtægterne, og gør det muligt at 
anvende høje satser, hvilket intet andet system udelukkende med beskatning ved salg til en 
endelig forbruger vil kunne garantere. 
IV. HVAD KAN VI LÆRE AF ERFARINGERNE SIDEN 1. JANUAR 1993 
(298) Den målsætning om at fjerne kontrol ved overskridelse af en indre grænse i 
Fællesskabet, som blev fastlagt ved fællesakten, ligger på linje med "målsætningen om 
ophævelse af afgifter ved indførsel og afgiftsgodtgørelser ved udførsel i samhandelen 
mellem medlemsstaterne", som blev fastlagt i første direktiv og gennemført med 
vedtagelsen af overgangsordningen. 
71 
(299) Indførelsen og udviklingen af det fælles merværdiafgiftssystem indgår i et 
perspektiv, som imidlertid favner bredere end denne ene gennemførelse. Selve forløbet af 
harmoniseringen af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter kan ikke skilles 
fra to øvrige målsætninger, nemlig: 
- sikre en neutral beskatning af samhandelen inden for de enkelte medlemsstater 
og medlemsstaterne imellem sideløbende med den generelle udvikling i 
opbygningen af Fællesskabet; 
- således gøre det muligt i overensstemmelse med traktaten "inden for rammerne 
af en økonomisk union at etablere et fælles marked, hvor der hersker sunde 
konkurrenceforhold, og som har kendetegn, som svarer til dem i et internt 
marked*2)". 
(300) Når Fællesskabet har sat sig hvert af disse mål, er det uden tvivl udtryk for et 
grundlæggende valg, som Fællesskabet fremover skal søge realiseret inden for rammerne 
af arbejdet med at indføre en endelig momsordning, der kan sikre, at det indre marked 
fungerer korrekt. 
72 
GRÆNSETÆRSKLER I MEDLEMSSTATERNE 
(i ECU) 
BELGIQUE/BELGIE 
DANEMARK 
DEUTSCHLAND 
ELLAS 
ESPANA 
FRANCE 
IRELAND 
ITALIA 
LUXEMBOURG 
NEDERLAND 
PORTUGAL 
UNITED KINGDOM BESKATNINGS-
GRÆNSE 
FOR 
ERHVERVELSE 
10 000 
10 000 
12 255 
10 000 
10 000 
10 000 
41 600 
10 000 
10 000 
10 000 
10 000 
59 000 BESKATNINGS-
GRÆNSE 
FOR 
FJERNSALG 
35 000 
35 000 
100 000 
35 000 
35 000 
100 000 
35000 
35 000 
100 000 
100 000 
35 000 
100 000 BEGRÆNSNING I 
ANVENDELSEN AF 
AFGIFTS­
FRITAGELSER 
5 000 
1 200 
12 255 
6 000 
2 000 
-•— 
10 000 
50 000 
— 
10 000 
— 
6 600 
9 445 
59 000 
^^ 

BILAG 1 
OM HARMONISERING AF MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING OM 
OMSÆTNINGSAFGIFTER 
- Henvisninger -
I. OM HARMONISERING AF MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING OM 
OMSÆTNINGSAFGIFTER 
(1) RÅDETS FØRSTE DETEKTIV af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning om omsætningsafgifter (67/227/EØF) - ETF L 71 af 14.4.67, s. 1301/67 
(2) RÅDETS ANDET DIREKTIV af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystems struktur og de 
nærmere regler for dets anvendelse - (67/228/EØF) - ETF L 71 af 14.4.67, s. 1303/67 
(3) RÅDETS ANDET DIREKTIV af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystems: ensartet 
beregningsgrundlag - (77/388/EØF) -ETF L 145 af 13.6.77, s. 1: 
• Råds direktiver: 
- Rådets Niende Direktiv af 26. juni 1978 om harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning om omsætningsafgifter (78/583/EØF) - ETF L 194 af 19.7.78, s. 16 
- Rådets Tiende Direktiv af 31. juli 1984 om harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning om omsætningsafgifter som ændring af direktiv 77/388/EØF -
anvendelse af merværdiafgift ved udlejning af Iosoregenstande (84/386/EØF) -
ETF L 208 af 3.8.84, s. 58 
- Rådets Ellevte Direktiv af 26. marts 1980 om harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning om omsætningsafgifter - Udelukkelse af de oversøiske franske 
departermenter fra anvendelsesområdet for direktiv 77/388/EØF - (80/368/EØF) -
ETF L 90 af 3.4.80, s. 41 
- Rådets Femtende Direktiv af 19. december 1983 om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - udsættelse af fristen for Den 
hellenske Republiks gcnncmforclsc af del fælles merværdiafgiftssystem -
(83/648/EØF) -ETFL 360 af 23.12.83, s. 49 
- Rådets Attende Direktiv af 18. juli 1989 om harmonisering af medlemsstaternes 
lovgivning om omsætningsafgifter - ophævelse af visse undtagelser i henhold til 
artikel 28, slk. 3, i sjette direktiv 77/388/EØF - (89/465/EØF) - ETF L 226 af 
3.8.89, s. 21 
li 
- Rådets Enogtyvende Direktiv af 16. juni 1986 om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - udsættelse af fristen for Den 
hellenske Republiks gennemførelse af det fælles merværdiafgiftssystem -
(86/247/EØF) - ETF L 164 af 20.6.86, s. 27 
• Akter vedrorende tiltrædelser af Fællesskabet: 
- for den Hellenske Republik (EFT nr. L L 291 af 19.11.79, s. 95, 163, 169) 
- for Kongeriget Spanien og Republikken Portugal (EFT nr. L 302 af 15.11.85, 
s. 167 og 168) 
(4) RÅDETS OTTENDE DIREKTIV af 6. december 1979 om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - foranstaltninger til tilbagebetaling 
af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet -
(79/1072/EØF) - ETF L 331 af 27.12.79, s. 11 
(5) RÅDETS TRETTENDE DIREKTIV af 17 november 1986 om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - foranstaltninger til tilbagebetaling 
af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret på Fælleskabets område -
(86/560/EØF) - ETF L 326 af 21.11.86, s. 40 
II. FORMÅLET MED FJERNELSEN AF DE FISKALE GRÆNSER MELLEM 
MEDLEMSSTATERNE 
(6) FORSLAG TIL RÅDS DIREKTIVER FORELAGT AF KOMMISSIONEN: 
- Genncmforelse af det indre marked: indvyrdes tilnærmelse af afgiftssatser of 
harmonisering af afgiftsstrukturer - sammenfattende meddelelse fra Kommissionen -
KOM (87) 320 endelig udg. 
- Forslag til Rådets direktiv om tilfojelse til det fælles merværdiafgiftssystem og om 
ændring af direktiv 77/388/EØF - Indbyrdes tilnærmelse af momssatserne - forslag 
forelagt af Kommissionen til Rådet den 7.8.87 - KOM (87) 321 endelig af 4.8.87 rettet 
af KOM (87) 321 endelig udg/2 - (ETF C 250 af 18.9.87, s. 2) 
- Forslag til Rådets direktiv om tilfojelse til det fælles merværdiafgiftssystem og om 
ændring af direktiv 77/388/EØF - Fjernelse af afgiftsmæssige grænser - forelagt af 
Kommissionen til Rådet den 7.8.1987 - KOM (87) 322 endelig af 4.8.87 rettet af 
KOM (87) 322 endelig udg/2 - (ETF C 252 af 22.9.87, s. 2) 
- Gennemførelse af det indre marked - Indførelse af en momskompensationsordning for 
omsætning inden for fællesskabet - oversendt til Rådet 7.8.87 og til E.P. 19.7.88 -
KOM (87) 323 endelig udg af 4.8.87 rettet af KOM (87) 323 endelig/2 
76 
- Forslag til Rådets direktiv om indforclsc af en metode for tilnærmelse af moms- og 
puntafgiflssatscrne forelagt af Kommissionen til Rådet den 7.8.1987 - KOM (87) 324 
endelig af 4.8.87 rettet af KOM (87) 324 cndclig/3 - (ETF C 250 af 18.9.87, s. 3) 
(7) ECOFBV RÅDETS KONKLUSIONER: Rådets General Sekretariat -
Pressemeddelelse 9850/89 (Presse 206 - G)* 
III. ORDNINGER I KRAFT SIDEN 1. JANUAR 1993 
(8) OVERGANGSORDNINGER FOR BESKATNING AF SAMHANDLEN MELLEM 
MEDLEMSSTATERNE: 
- Overgangsordninger med henblik på etablering af det indre marked - Forslag til 
ændring af forslaget til Rådets direktiv om tilføjelse til det fælles 
merværdiafgiftssystem og ændring af direktiv 77/388/EØF forelagt af Kommissionen 
til Rådet den 17.5.90 og til E.P. 10.7.90 - KOM (90) 182/endelig udg - SYN 274 af 
19.6.90 rettet af KOM (90) 182 cndclig/2 - ETF C 176 af 17.7.90, s. 8 
- Ændring til forslag til Rådets direktiv om tilfojelse til det fælles 
merværdiafgiftssystem og ændring af direktiv 77/388/EØF - Afskaffelse af de 
afgiftsmæssige grænser og en overgangsordning på afgiftsområdet med henblik på 
gennemførelsen af det indre marked forelagt af Kommissionen til Rådet den 2.5.91 og 
til E.P. 14.5.91 -KOM (91) 157 endelig af 2.5.91 (ETF C 131 af 22.5.91, s. 3) 
- ' Rådets direktiv af 16. december 1991 om tilfojelse til det fælles merværdiafgiftssystem 
og ændring af direktiv, med henblik på afskaffelse af de fiskale grænser, af direktiv 
77/388/EØF - 91/680/EØF - ETF L 376 af 31.12.91, s. 1 
- Rådets direktiv af 14. februar 1994 om ændring af direktiv 69/169/EØF og 
77/388/EØF og om forhojclse af værdien af den afgiftsfrie indførsel for rejsende fra 
tredjelande og af grænsen for afgiftsfrie kob i forbindelse med rejser inden for 
Fællesskabet - 94/4/EØF - ETF L 60 af 3.3.94, s. 14 
- Rådets direktiv af 14. februar 1994 om ændring af direktiv 77/388/EØF - Særordning 
for brugte genstande, kunstgenstande, samlerobjekter og antikviteter - 94/5/EØF -
ETF L 60 af 3.3.94, s. 16 
77 
(9) MOMSSATSERNE 
- KOM (87) 321 (se ovennævnte punkt 6) 
- Ændring til forslag til Rådets direktiv om tilføjelse til det fælles 
merværdiafgiftssystem og ændring af direktiv 77/388/EØF - Indbyrdes tilnærmelse af 
momssatserne - forelagt af Kommissionen til Rådet den 24.1.92 og til E.P. 28.1.92 -
KOM (92) 005 endelig af 23.1.92 - (ETF C 44 af 19.2.92, s. 21) 
- Rådets direktiv af 19. oktober 1992 om tilføjelse til det fælles merværdiafgiftssystem 
og ændring af direktiv 77/388/EØF - Indbyrdes tilnærmelse af momssatserne -
92/77/EØF-ETF L 316 af 31.10.92, s. 1 
(10) FORENKLINGSFORANSTALTNINGER MED HENSYN TIL FUNKTIONEN AF 
OVERGANGS ORDNINGERNE: 
- Forslag til Rådets direktiv om tilfojelse til direktiv 77/388/EØF og introduktion af 
forenklingstiltag -forelagt af Kommissionen til Rådet den 4.11.92 og til E.P. 5.11.92 -
KOM (92) 448 endelig af 4.11.92 - (ETF C 335 af 18.12.92, s. 10) 
- Rådets direktiv af 14. december 1992 om ændring af direktiv 77/388/EØF og om 
forenklingsforanstaltninger med hesyn til merværdiafgift - 92/1 Il/EØF - ETF L 384 
af 30.12.92, s 47) 
- Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/388/EØF og om nye 
forenklingsforanstaltninger vedrorende moms - anvendelsesområdet for visse 
fritagelser og reglerne for deres praktiske genncmforelse - forelagt af Kommissionen 
til Rådet den 2.3.94 - KOM (94) 58 - (ETF C 107 af 15.4.94, s. 7) 
(11) OM ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE INDEN FOR OMRÅDET INDIREKTE 
SKATTER: 
- Forslag til Rådets Forordning (EØF) om administrativt samarbejde inden for området 
indirekte skatter - forelagt af Kommissionen til Rådet den 17.5.90 og til E.P. 10.7.90 -
KOM (90) 183 endelig - SYN 275 af 19.6.90 - (ETF C 187 af 27.7.90, s. 23) 
- Ændring til forslag til Rådets Forordning (EØF) om administrativt samarbejde inden 
for området indirekte skatter - forelagt af Kommissionen til Rådet den 7.5.91 og til 
E.P. 21.5.91 -KOM (91) 115 endelig - SYN 275 af 30.4.91 - (ETF C 131 af 22.5.91, 
s. 112) 
- Rådets forordning (EØF) nr. 218/92 af 27. januar 1992 om administrativt samarbejde 
inden for området indirekte skatter (moms) - ETF L 24 af 1.2.92, s. 1 
78 
IV. RAPPORTER OG MEDDELELSER FORELAGT AF KOMMISSIONEN OM FUNKTIONEN 
AF OVERGANGS ORDNINGERNE FOR OPKRÆVNINGEN AF MOMS I FORBINDELSE 
MED SAMHANDLEN INDEN FOR FÆLLESSKABET. 
(12) Fin Scrivener's tale til ECOFIN Rådet af 25.10.93 - seks måneders operation af det nye 
indirekte beskatnings system: en generel positiv førstehånds vudering. 
(13) Rapport fra Kommissionen til Rådet og E.P. - Gennemførelse af Rådets forordning (EØF) 
nr. 218/92 af 27. januar 1992 om administrativt samarbejde inden for området indirekte 
skatter (moms) - KOM (94) 262 endelig af 23.6.94 
(14) Meddelelse og Rapport fra Kommissionen til Rådet og E.P. - Det fælles 
merværdiafgiftssystem: fremgangsmåderne ved beskatning af transaktioner udført af ikke-
etablerede afgiftspligtige - KOM(94)471 endelig af 3.11.1994 
79 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 515 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 02 
Katalognummer : CB-CO-94-555-DA-C 
ISBN 92-77-82715-7 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
Lr2985 Luxembourg