6.5.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/9 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om fælles regler for international personbefordring med 
bus 
KOM(87) 79 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 15. april 1987) 
(87/C 120/08) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro­
pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 75, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og so­
ciale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til traktatens artikel 75, stk. 1, litra a), skal der 
som led i den fælles transportpolitik bl.a. fastsættes fælles 
regler for international personbefordring ad landevej; 
sådanne fælles regler blev fastsat i Rådets forordning 
(EØF) nr. 117/66 O, Rådets forordning (EØF) nr. 
516/72 O og Rådets forordning (EØF) nr. 517/72 (J), 
og de deri nedfældede principper er stadig gyldige; 
fri bevægelighed for tjenesteydelser er et grundlæggende 
princip i den fælles transportpolitik og indebærer, at 
transportvirksomheder fra alle medlemsstaterne uden 
forskelsbehandling på grundlag af nationalitet eller hjem­
sted bør have fri adgang til de internationale transport­
markeder; 
der er allerede fastsat en fleksibel ordning for lejligheds­
vis kørsel, og denne ordning bør videreføres; 
rutekørsel og pendulkørsel bør fortsat kun kunne udfø­
res på grundlag af tilladelser, men med visse lempelser, 
navnlig for så vidt angår fremgangsmåderne for medde­
lelse af tilladelse; 
det bør sikres, at konkurrencereglerne overholdes; 
C) EFT nr. 147 af 9. 8. 1966, s. 2688/66. 
(2) EFT nr. L 67 af 20. 3. 1972, s. 13. 
(') EFT nr. L 67 af 20. 3. 1972, s. 19. de administrative formaliteter bør i videst muligt omfang 
gøres mindre byrdefulde, uden at de nødvendige kon­
trol- og straffeforanstaltninger dog opgives; 
for at den internationale personbefordring skal kunne 
bevare sit høje serviceniveau og fortsat have brugernes 
tillid, er det absolut nødvendigt, at der træffes foranstalt­
ninger til at sikre, at trafiksikkerheden overholdes; 
medlemsstaterne bør vedtage de love og administrative 
forskrifter, der er nødvendige for gennemførelsen af 
denne forordning — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
AFSNIT I 
GENERELLE BESTEMMELSER 
Artikel 1 
Anvendelsesområde 
Bestemmelserne i denne forordning gælder for internati­
onal personbefordring ad landevej med køretøjer, der er 
registreret i en medlemsstat, og som i kraft af deres kon­
struktion og udstyr er beregnet til at medføre mere end 
ni personer, herunder chaufføren, 
— fra en medlemsstats område til samme eller en anden 
medlemsstats område, herunder kørsel gennem en el­
ler flere medlemsstater; 
— for så vidt angår rejser mellem en medlemsstat og et 
tredjeland, for den del af rejsen, der tilbagelægges 
inden for Fællesskabet. 
Artikel 2 
Definitioner 
1. Ved rutekørsel forstås personbefordring med nær­
mere angivne tidsmellemrum ad bestemte ruter, hvor 
passagerer tages op og sættes af ved forud fastsatte stop­
pesteder. 
Nr. C 120/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 5. 87 
Al form for kørsel, der omfatter befordring af bestemte 
kategorier af passagerer med udelukkelse af andre passa­
gerer, betragtes som rutekørsel, for så vidt som kørselen 
udføres på de i første afsnit anførte betingelser. Sådan 
kørsel, og navnlig befordring af arbejdstagere til og fra 
arbejdsstedet eller af skolebørn til og fra skole, benævnes 
i det følgende »særlig rutekørsel«. Det ændrer ikke dens 
karakter af rutekørsel, at ydelsen ændres efter de befær­
dedes behov. 
a) Ved pendulkørsel forstås befordring ved hjælp af 
gentagne ud- og tilbageture, hvor på forhånd sam­
mensatte grupper af passagerer transporteres fra ét 
afgangssted til ét bestemmelsessted og derefter til­
bage til afgangsstedet. Ved afgangssted og bestem­
melsessted forstås henholdsvis det sted, hvor rejsen 
begynder, og det sted, hvor den slutter, i begge til­
fælde med omgivende lokaliteter. — den finder sted med en vis hyppighed, 
— ruten må ændres undervejs, eller rejsen må af­
brydes; 
c) ved lejlighedsvise rundture med lukkede døre kan 
der optages passagerer på forskellige steder i den 
medlemsstat, hvori rejsen indledes, og disse kan af­
sættes på de samme steder på tilbageturen; 
d) i forbindelse med international lejlighedsvis kørsel 
kan en transportvirksomhed udføre lejlighedsvis 
kørsel i en anden medlemsstat end den, hvori den 
har hjemsted; under sådan kørsel kan der befor­
dres passagerer, som ikke tilhører samme gruppe, 
men som er transporteret til den pågældende med­
lemsstat af samme transportvirksomhed. 
Uanset ovennævnte definition 
— kan passagerer under visse omstændigheder fo­
retage tilbageturen med en anden gruppe, 
— kan passagerer tages op eller sættes af under­
vejs, 
— kan den første udtur og den sidste tilbagetur 
foretages som tomkørsel; 
b) ved pendulkørsel med indlogering forstås beford­
ring, 
i) der ud over transporten omfatter indlogering 
af rejsegruppen med eller uden forplejning, på 
bestemmelsesstedet og eventuelt under rejsen, 
ii) af mindst tre dages varighed for rejse og op­
hold på bestemmelsesstedet for hver gruppe, 
iii) hvorved der betales en samlet pris for rejse og 
ophold. 
a) Ved lejlighedsvis kørsel forstås befordring, der 
hverken falder ind under definitionen af rutekørsel 
eller definitionen af pendulkørsel. Sådan befor­
dring omfatter navnlig 
— rundture med lukkede døre, dvs. kørsel, hvor 
samme køretøj anvendes til at befordre den 
samme gruppe af passagerer under hele rejsen 
og bringe dem tilbage til afgangsstedet, 
— kørsel, hvor udturen foretages med passagerer 
og tilbageturen som tomkørsel eller omvendt; Artikel 3 
1. En transportvirksomhed kan få tilladelse til at ud­
føre personbefordring med bus mellem medlemsstater 
uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet eller 
hjemsted, hvis den 
— er etableret i en medlemsstat i overensstemmelse med 
den pågældende stats lovgivning, 
— i den pågældende medlemsstat har tilladelse til at ud­
føre international personbefordring i form af rutekør­
sel, lejlighedsvis kørsel eller pendulkørsel med bus, 
— opfylder betingelserne i Rådets direktiv 74/562/ 
EØF (*) om adgang til erhvervet med personbefor­
dring ad landevej i indenlandsk og international 
transport og i de foranstaltninger, som virksom­
hedens hjemland har truffet for at gennemføre dette 
direktiv, 
— opfylder kravene i national og international lovgiv­
ning vedrørende trafiksikkerhed gældende for chauf­
fører og køretøjer. 
2. En transportvirksomhed skal for frit at yde trans­
port inden for Fællesskabet, 
— for så vidt angår en fysisk person, være statsborger i 
en medlemsstat, 
— for så vidt angår en juridisk person, 
— være under vedvarende og faktisk ledelse af per­
soner, hvoraf flertallet er statsborgere i medlems­
staterne, 
b) kørselen ophører ikke med at være lejlighedsvis 
kørsel, når O EFT nr. L 308 af 19. 11. 1974, s. 23. 
6. 5. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/11 
— være oprettet således, at de personer, der direkte 
eller indirekte oppebærer hovedparten af trans­
portvirksomhedens finansielle udbytte, eller som 
råder over flertallet af andele med stemmeret eller 
af stemmerne, er statsborgere i en medlemsstat. 
3. Efter høring af Kommissionen kan en medlemsstat 
indrømme undtagelser fra stk. 2, hvis dette ikke fører til 
forstyrrelse på de internationale markeder for person­
befordring. 
AFSNIT II 
LEJLIGHEDSVIS KØRSEL 
Artikel 4 
Adgang til markedet 
Lejlighedsvis kørsel og al tomkørsel i forbindelse hermed 
kan udføres uden tilladelse. 
Artikel 5 
Kontroldokumentet 
1. En transportvirksomhed, der udfører lejlighedsvis 
kørsel, skal udfylde et kontroldokument inden hver rejse. 
2. Kontroldokumentet skal indeholde oplysninger om 
a) kørselens art; 
b) en plan for chaufførernes køre- og hviletider; 
c) hovedruten uden lokale ophold eller udflugter. 
3. Kontroldokumentet udleveres af de kompetente 
myndigheder i den medlemsstat, hvori transportvirksom­
heden har hjemsted. Det skal på opfordring forevises en­
hver, der er bemyndiget til at udøve kontrol på dette 
område. 
4. Kommissionen foreskriver efter at have hørt med­
lemsstaterne en model for kontroldokumentet og for an­
vendelsen af dette dokument. 
AFSNIT III 
PENDULKØRSEL 
Artikel 6 
Adgang til markedet 
Pendulkørsel kan kun udføres på grundlag af en tilla­
delse efter artikel 8-14. — tilbageturen foretages med en anden gruppe passage­
rer end den, der var med på udturen, 
— passagerer tages op forskellige steder under udturen 
og sættes af forskellige steder under tilbageturen in­
den for den medlemsstats område, hvor kørselen 
havde sit udgangspunkt, 
— passagerer sættes af forskellige steder under udturen 
og tages op forskellige steder under tilbageturen på 
den medlemsstats område, hvor kørselens bestemmel­
sessted er beliggende. 
2. Stk. 1 gælder for pendulkørsel uden indlogering, 
når 
— det samlede antal passagerer som omhandlet i stk. 1, 
første led, ikke overstiger 30 % af antallet af de pas­
sagerer, der deltog i udturen, 
— antallet af yderligere steder som omhandlet i stk. 1, 
andet og tredje led, højst er seks på udturen og seks 
på tilbageturen. 
Artikel 8 
Tilladelse 
1. Tilladelse til pendulkørsel udstedes i transportvirk­
somhedens navn og kan ikke overdrages. 
2. Tilladelsernes gyldighedsperiode er højst to år. 
3. Tilladelserne skal indeholde følgende oplysninger: 
a) ruten, navnlig udgangspunkt og bestemmelsessted; 
b) en køreplan; 
c) en plan for chaufførernes køre- og hviletider; 
d) tilladelsens gyldighedsperiode. 
4. Der kan for udstedelse af tilladelse kræves et rime­
ligt administrationsgebyr. 
5. Tilladelserne skal svare til en model, der foreskrives 
af Kommissionen efter høring af medlemsstaterne. 
Artikel 7 
Særlige tilfælde 
1. Ved tilladelse meddelt efter artikel 6 bemyndiges en 
transportvirksomhed til at udføre pendulkørsel med ind­
logering i følgende særlige tilfælde: Artikel 9 
Tilladelsens gyldighedsområde 
Transportvirksomhederne kan udføre den pendulkørsel, 
som tilladelsen gælder for, i alle de medlemsstater, som 
pendulkørselens rute går igennem. 
Nr. C 120/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.5.87 
Artikel 10 
Ansøgning om tilladelse 
1. Ansøgning om tilladelse til pendulkørsel indgives til 
de kompetente myndigheder i den medlemsstat, på hvis 
område udgangspunktet for pendulkørselen er belig­
gende, i det følgende benævnt »den tilladelsesmedde-
lende myndighed«. Artikel 13 
Voldgiftsprocedure 
1. Kan de kompetente myndigheder i den medlems­
stat, hvori bestemmelsesstedet er beliggende, ikke tilslutte 
sig den i artikel 12 omhandlede afgørelse, henviser den 
tilladelsesmeddelende myndighed sagen til Kommissio­
nen inden tre måneder fra ansøgningstidspunktet. 
2. Den, der ansøger om tilladelse til at udføre pendul­
kørsel, giver den tilladelsesmeddelende myndighed alle 
relevante oplysninger. 
3. Ansøgninger skal svare til en model, der foreskrives 
af Kommissionen efter høring af medlemsstaterne. 
Artikel 11 
Behandling af ansøgningerne 
1. Tilladelse til pendulkørsel med indlogering medde­
les efter proceduren i artikel 12. 
2. Tilladelse til pendulkørsel uden indlogering.medde­
les efter proceduren i artikel 12, medmindre det kan på­
vises, at kørselen vil påføre eksisterende transportvirk­
somhed i det pågældende område urimelig konkurrence. 
3. De tilladelsesmeddelende myndigheder kan afslå de 
i stk. 1 og 2 omhandlede ansøgninger, hvis ansøgeren 
tidligere har undladt at overholde betingelser og opfylde 
krav i forbindelse med en tilladelse til at udføre internati­
onal personbefordring eller har begået alvorlige lovover­
trædelser for så vidt angår trafiksikkerheden, de med kø­
retøjet forbundne sikkerhedskrav eller køre- og hvileti­
der. 
4. De tilladelsesmeddelende myndigheder kan kun af­
slå de i stk. 1 og 2 omhandlede ansøgninger af grunde, 
der er forenelige med nærværende forordnings bestem­
melser. 2. Efter at have hørt de berørte medlemsstater vedta­
ger Kommissionen inden 30 dage en beslutning, som får 
virkning 30 dage efter dens meddelelse til de berørte 
medlemsstater. 
Artikel 14 
Meddelelse af tilladelser 
1. Når fremgangsmåden i artikel 12 og 13 er tilende­
bragt, meddeles der transportvirksomheden tilladelse til 
at udføre pendulkørsel, eller ansøgningen afslås formelt. 
2. De tilladelsesmeddelende myndigheder sender en 
kopi af alle meddelte tilladelser til de i artikel 12 om­
handlede kompetente myndigheder. 
3. Afgørelser efter denne forordning skal begrundes. 
Medlemsstaterne sikrer, at transportvirksomhederne får 
lejlighed til på passende måde at varetage deres interesser 
i forbindelse med sådanne afgørelser. 
AFSNIT IV 
RUTEKØRSEL 
Artikel 15 
Adgang til markedet, befordringsforpligtelse og tilladelse 
1. Rutekørsel og særlig rutekørsel kan kun udføres på 
grundlag af en tilladelse efter artikel 18-22. 
Artikel 12 
Procedure ved meddelelse af tilladelser 
Inden der meddeles tilladelse, hører de tilladelsesmedde­
lende myndigheder de kompetente myndigheder i den 
medlemsstat, hvori bestemmelsesstedet er beliggende, og 
underretter de kompetente myndigheder i de medlems­
stater, gennem hvis område pendulkørselen går, om den 
afgørelse, der påtænkes truffet. 
Den tilladelsesmeddelende myndighed træffer afgørelse 
inden tre måneder efter ansøgningstidspunktet, jf. dog 
artikel 13. 2. Transportvirksomheder har pligt til at befordre pas­
sagerer på rutekørsel, når 
— passagererne opfylder de krav for transport, der er 
fastsat af virksomheden eller de kompetente myndig­
heder, 
det er muligt at befordre passagererne med normale 
transportmidler, og 
personbefordringen ikke hindres af omstændigheder, 
som ligger uden for transportvirksomhedens kontrol. 
6. 5. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/13 
3. Artikel 8 anvendes tilsvarende på tilladelser til rute­
kørsel, herunder særlig rutekørsel, idet følgende dog 
gælder: 
— tilladelsens gyldighedsperiode er højst syv år, 
— tilladelsen indeholder desuden nærmere oplysning om 
a) stoppesteder, 
b) takster og befordringsbetingelser. 
4. Tilladelsens indehaver kan før tilladelsens gyldig­
hedsperiode er udløbet ikke uden samtykke fra den tilla-
delsesmeddelende myndighed ændre de i tilladelsen 
fastsatte betingelser eller indstille en transporttjeneste, jf. 
dog bestemmelserne i artikel 22. 
Artikel 16 
Krav om angivelse af befordringsbetingelser 
Transportvirksomheden skal fremlægge oplysninger om 
rute, stoppesteder, køreplan, takster og de øvrige befor­
dringsbetingelser, såfremt disse ikke er fastsat ved lovgiv­
ningen på en sådan måde, at de er let tilgængelige for 
alle brugere: 
Artikel 17 
Anvendelsesområde 
Transportvirksomheden kan udføre den rutekørsel og 
den særlige rutekørsel, som tilladelsen omfatter, i de 
medlemsstater, gennem hvis område den pågældende 
kørsel foregår. 
Artikel 18 
Indgivelse og behandling af ansøgninger om tilladelse 
1. Artikel 10 og artikel 11, stk. 2 og 3, anvendes for 
alle ansøgninger om tilladelse til rutekørsel og særlig ru­
tekørsel, for ændring af betingelserne for disse former 
for rutekørsel og for fornyelse af tilladelser. 
2. I tilfælde af ansøgning om fornyelse af tilladelser 
skal myndighederne ligeledes kontrollere, om befordrin­
gen har været udført i overensstemmelse med vilkårene 
for tilladelsen. 
Artikel 19 
Ændring af tilladelser 
Uden at det berører gyldigheden af Rådets forordning 
(EØF) nr. 1191/69 (*) kan medlemsstaterne efter aftale 
med tilladelsens indehaver ændre de betingelser, som ud­førelsen af rutekørselen er underkastet. Væsentlige ænd­
ringer af de oprindelige betingelser for tilladelsen kan 
kun foretages, hvis de er uomgænglige til sikring af til­
strækkelig trafikbetjening. 
Artikel 20 
Procedure ved udstedelse af tilladelse 
1. Den tilladelsesmeddelende myndighed udsteder til­
ladelsen efter aftale med de kompetente myndigheder i 
alle de medlemsstater, på hvis område passagerer tages 
op eller sættes af. Den fremsender i den forbindelse en 
kopi af ansøgningen sammen med kopier af de relevante 
dokumenter og anførter sin egen vurdering. 
2. De kompetente myndigheder i de medlemsstater, 
hvis godkendelse der anmodes om, meddeler den tilla­
delsesmeddelende myndighed deres stilling inden for en 
frist af tres dage. Er der ikke modtaget svar inden for 
denne frist, anses de for at have godkendt aftalen. 
3. Den tilladelsesmeddelende myndighed træffer afgø­
relse om ansøgningen senest fire måneder efter ansøg­
ningstidspunktet, jf. dog artikel 21. 
4. Efter godkendelse fra de i stk. 1 omhandlede kom­
petente myndigheder eller efter gennemførelse af vold­
giftsproceduren efter artikel 21 giver den tilladelsesmed­
delende myndighed de kompetente myndigheder i de 
medlemsstater, gennem hvis områder rutekørselen udfø­
res, meddelelse om afgørelsen. Disse medlemsstater kan 
efter aftale eller ved en ensidig erklæring give afkald på 
meddelelsen. 
Artikel 21 
Voldgiftsprocedure 
1. Kan den tilladelsesmeddelende myndighed og de 
kompetente myndigheder i de medlemsstater, på hvis 
område passagerer tages op eller sættes af, ikke nå til 
enighed efter fremgangsmåden i artikel 20, forelægger 
den medlemsstat, hvori den tilladelsesmeddelende myn­
dighed befinder sig, sagen for Kommissionen inden fire 
måneder fra ansøgningstidspunktet. 
2. Efter at have hørt de berørte medlemsstater vedta­
ger Kommissionen inden 30 dage en beslutning, som får 
virkning 30 dage efter dens meddelelse til de berørte 
medlemsstater. 
3. Den afgørelse, som Kommissionen træffer efter 
stk. 2, gælder, indtil der opnås enighed mellem de be­
rørte medlemsstater. 
Artikel 22 
Tilladelsens ophør 
(>) EFT nr. L 156 af 28. 6. 1969, s. 1. 1. En tilladelse ophører tre måneder efter, at den tilla­
delsesmeddelende myndighed fra tilladelsens indehaver 
Nr. C 120/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.5.87 
har modtaget meddelelse om, at han har til hensigt at 
indstille befordringen. Sådan meddelelse skal begrundes. 
Tilladelsens indehaver skal på passende måde underrette 
brugerne af den pågældende befordring om sin hensigt 
om at indstille befordringen. 
2. Bortfalder transportbehovet, ophører tilladelsen til 
særlig rutekørsel, uanset stk. 1 på det tidspunkt, som in­
dehaveren har anført i en meddelelse til den tilladelses-
meddelende myndighed, hvori han erklærer, at han har 
til hensigt at indstille befordringen. Meddelelsen skal be­
grundes. 
3. Den tilladelsesmeddelende myndighed underretter 
de kompetente myndigheder i de andre berørte medlems­
stater om tilladelsens ophør. 
AFDELING V 
KONTROL OG BESTEMMELSER OM STRAF 
Artikel 23 
1. Transportvirksomheder, der udfører pendulkørsel 
eller rutekørsel eller særlig rutekørsel, overdrager for 
hele rejsen passagererne en individuel eller samlet rejse­
hjemmel med angivelse af: 
— rute, 
— rejsehjemlens gyldighedsperiode, 
— takst; for pendulkørsel med indlogering skal den 
samlede pris dække transport og indlogering. 
2. Den i stk. 1 omhandlede rejsehjemmel forevises på 
forlangende for enhver hertil bemyndigt kontrollør. 
Artikel 24 
1. Den efter denne forordning krævede tilladelse til 
pendulkørsel, rutekørsel og særlig rutekørsel medføres i 
køretøjet og forevises på forlangende for enhver bemyn­
diget kontrollør. 
2. Transportvirksomheder, der udfører international 
personbefordring med turistbusser, er underkastet tilsyn 
for at sikre, at driften udføres forskriftsmæssigt, særlig 
med hensyn til køre- og hvileperioder. Kontrollører, der 
er ansat i dette øjemed, bemyndiges til: 
a) at kontrollere bøger og andre dokumenter vedrø­
rende virksomhedens drift; 
b) at fremstille kopier eller tage uddrag af bøger og do­
kumenter på stedet; it c) at få adgang til virksomhedens kontorer, garager og 
s. køretøjer; 
e 
;t d) at kræve enhver form for oplysning vedrørende bøger 
og dokumenter. 
il Artikel 25 
1. Medlemsstaterne giver de øvrige berørte medlems­
stater meddelelse om: 
r 
— overtrædelser af bestemmelserne i denne forordning 
og af andre fællesskabsregler om international per­
sonbefordring med bus, for så vidt som sådanne over­
trædelser begås på deres eget område af en transport­
virksomhed fra en anden medlemsstat, 
— de for sådanne overtrædelser pålagte straffe, 
— straffe pålagt egne transportvirksomheder for så­
danne overtrædelser begået på en anden medlems­
stats område. 
2. De tilladelsesmeddelende myndigheder tilbagekal­
der en tilladelse, der er udstedt på grundlag af denne 
;1 forordning, hvis indehaveren ikke længere opfylder de 
r nødvendige betingelser, og navnlig hvis der fremsættes 
anmodning herom fra de medlemsstater, hvor transport­
virksomheden er etableret. Den tilladelsesmeddelende 
myndighed underretter omgående de kompetente myn­
digheder i den pågældende medlemsstat. 
3. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne 
forbyder en transportvirksomhed at udføre international 
personbefordring efter denne forordning, hvis virksom-
a heden gentagne gange begår alvorlige overtrædelser af 
lovgivningen, navnlig med hensyn til krav vedrørende 
færdelssikkerhed, køretøjers sikkerhed samt køre- og 
hvileperioder. 
å 
AFDELING VI 
OVERGANGS- OG AFSLUTNINGSBESTEMMELSER 
• Artikel 26 
1 Befordring, som allerede udføres på tidspunktet for 
denne forordnings ikrafttræden, kan drives videre med 
de bestående tilladelser, indtil de udløber. 
il Artikel 27 
1. Medlemsstaterne kan indgå bilaterale eller multila-
° terale aftaler til forenkling af procedurerne i denne for­
ordning med henblik på at opnå tilladelse til pendulkør­
sel, rutekørsel og særlig rutekørsel. 
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de 
aftaler, der indgås efter stk. 1. 
3. Bestemmelserne i denne forordning finder ikke an­
vendelse, hvor de på tidspunktet for denne forordnings 
6. 5. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 120/15 
ikrafttræden gældende bilaterale eller multilaterale afta­
ler mellem medlemsstaterne vedrører liberalisering, dog 
på betingelse af, at de ikke medfører forskelsbehandling 
grundet i transportvirksomhedens nationalitet eller eta­
bleringssted, jf. artikel 3, og de skal overholde traktatens 
konkurrenceregler. 
Artikel 28 
Denne forordning ændrer ikke de betingelser, som trans­
portvirksomhederne skal opfylde i henhold til direktiv 
74/562/EØF. 
Artikel 29 
Fællesskabet kan forhandle og indgå aftaler med tredje­
lande samt regionale og internationale organisationer, 
for at 
— sikre, at denne forordnings principper følges ved per­
sonbefordring mellem medlemsstater, der går gennem 
tredjelande, 
— indføre fælles regler for personbefordring mellem 
Fællesskabet og tredjelande. Artikel 30 
Medlemsstaterne vedtager til sin tid og efter høring af 
Kommissionen de foranstaltninger, der er nødvendige til 
gennemførelse af denne forordning, og meddeler Kom­
missionen disse gennemførelsesforanstaltninger. 
Medlemsstaterne sikrer navnlig indførelsen af frem­
gangsmåden for og midlerne til gennemførelse af kontrol 
samt sanktionerne ved overtrædelse. De sikrer, at alle så­
danne foranstaltninger gennemføres uden forskelsbe­
handling i henseende til nationalitet eller hjemsted. 
Artikel 31 
Med henblik på gennemførelsen af det interne marked 
forelægger Kommissionen Rådet forslag om ændring af 
denne forordning inden 1990. 
Artikel 32 
Forordningerne nr. 117/66/EØF, (EØF) nr. 516/72 og 
(EØF) nr. 517/72 ophæves. 
Artikel 33 
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1988. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gæl­
der umiddelbart i hver medlemsstat.