28. 7. 86 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 189/15 
berettiget. Udvalget ønsker da også, at foranstaltninger 
sættes i gang eller fortsættes på områder såsom beskyttelse 
og løbende kontrol af gravide kvinder, især hvis gravidite­
ten er forbundet med risiko; bekæmpelse af uheld under 
fødslen; udvikling af skolelægesystemet; forebyggelse af 
uheld (på arbejdspladsen, på vejen og i hjemmet) med 
særlig opmærksomhed på den risiko, børn løber i 
trafikken, ligesom det ønsker objektiv oplysning om de 
følgevirkninger, som visse misbrug har for misbrugeren 
selv og hans omgivelser (f.eks. tobaksmisbrug, som ud over 
at have en skadelig virkning på rygerne selv også har en 
skadelig virkning på de handicappede, som omgiver dem, 
som følge af det åndedrætsbesvær, som det giver anledning 
til). 
2.14. Det europæiske år for trafiksikkerhed bør give 
anledning til at bevidstgøre bil- og cykelfabrikanter, 
navnlig motorcykelfabrikanter, de ansvarlige for trafikken 
på vejene, og især dem der benytter vejene, forældre og 
unge om problemet. 
h) Forståelse for de handicappede og deres familier 
2.15. Udvalget opfordrer de offentlige myndigheder til i 
samarbejde med social- og sundhedsvæsenet at udbygge 
dialogen med foreninger, der repræsenterer de handicappe­des interesser, og som har daglig erfaring med de 
handicappedes behov og forventninger. 
i) EF-støtte 
2.16. EF-fondene bør i lyset af deres planlagte omstruk­
turering være indstillet på at tage hensyn til de prioriterede 
aktioner, der er vedtaget, til fordel for de handicappede og 
især til deres erhvervsmæssige og sociale integration. 
2.17. Garanti for de handicappedes frie bevæge­
lighed 
Ikke blot bør de handicappedes frie bevægelighed normalt 
garanteres, men den bør f.eks. også sikres på den måde, at 
familiesammenføringer inden for Fællesskabet lettes. 
j) Bør man ikke ransage sin egen samvittighed, før man appellerer 
til andre? 
2.18. For at talen om lige rettigheder og muligheder for 
de handicappede ikke skal blive ved almindelighederne, og 
for at den ikke kun skal være møntet på »de andre«, spørger 
Det økonomiske og sociale Udvalg sig selv og de forskellige 
EF-institutioner om, hvilken indsats de selv frivilligt og 
ifølge reglerne har gjort for at imødekomme handicappede i 
erhvervsmæssig sammenhæng. 
Bruxelles, den 23. april 1986. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Gerd MUHR 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 950/68, 
(EØF) nr. 2358/71 og (EØF) nr. 2727/75 for så vidt angår frø 
(86/C 189/08) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 6. februar 1986 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte forslag. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets landbrugssektion, som på grundlag af ordføreren 
Rudolf Schnieders' mundtlige beretning vedtog sin udtalelse den 3. april 1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 236. plenarforsamling den 23. april 1986 
enstemmigt følgende udtalelse: 
Forslagets formål er, at foderplante- og sorghumfrø, som er af stor betydning i middelhavsområ­
derne, skal omfattes af EF-ordningerne. 
Nr. C 189/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 7. 86 
Det økonomiske og sociale Udvalg tilslutter sig forslaget. 
Bruxelles, den 23. april 1986. 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Gerd MUHR 
Udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Rådet — Offentlige indkøb — Konklusioner 
og perspektiver 
(86/C 189/09) 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber besluttede den 28. marts 1985 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Sektionen for industri, handel, håndværk og tjenesteydelser, 
som på grundlag af ordføreren Sir George Sharps beretning vedtog sin udtalelse den 2. april 1986. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 236. plenarforsamling den 23. april 1986 
enstemmigt, idet dog 3 stemte hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
1.1. Udvalget bifalder meddelelsens åbenhjertige kritik 
af, at EF's interne marked ikke fungerer, når det gælder 
offentlige indkøb. På trods af de vanskeligheder, som det 
måtte frembyde at nedbryde hævdvunden praksis, og på 
trods af den pression, der uvægerligt udøves i forbindelse 
med gennemførelsen af en politik, som tilsyneladende er i 
modstrid med, hvad der opfattes som lokale, regionale og 
nationale interesser, ligger det Udvalget stærkt på sinde, at 
basislovgivningen om offentlige indkøb på fællesskabsplan 
— i modsætning til, hvad der har været tilfældet hidtil — 
overholdes af alle parter uden undtagelse. I betragtning af, 
at regeringscheferne i netop de lande, som har undladt at 
omsætte EF-politikken på dette område i praksis, har været 
så ivrige fortalere for opfyldelsen af denne målsætning, er 
det klart, at der er behov for mere end højtidelige 
hensigtserklæringer. Udvalget føler endda, at den politiske 
troværdighed af EF-lovgivningen på dette område står på 
spil, såfremt der ikke udfoldes alvorlige anstrengelser for at 
få offentlige myndigheder til at opfylde denne EF-
lovgivnings ånd og bogstav. 
1.2. Denne meddelelse skulle have foreligget for længst; 
faktisk anmodede Rådet i sin resolution af 21. december 
1976 Kommissionen om senest tre år efter vedtagelsen af 
direktiv 77/62/EØF som er det direktiv, der ligger til grund 
for Fællesskabets »system« for offentlige indkøb, at 
udarbejde en rapport om, hvorledes systemet havde 
fungeret. 
1.2.1. At udarbejdelsen af meddelelsen er trukket i 
langdrag, kan dog tilsyneladende ikke udelukkende 
tilskrives langsommelighed fra Kommissionens side, men 
også den forsømmelighed, som medlemsstaterne har udvist 
med hensyn til at overholde blot det »tilsyneladende ret elementære krav om statistiske oplysninger« i direktiv 77/ 
62/EØF. Udvalget, som står over for problemet at afgøre, 
hvorvidt det statistiske materiale i denne meddelelse er 
tilstrækkelig relevant, repræsentativt og pålideligt til at 
danne udgangspunkt for brugbare konklusioner, ønsker 
over for Kommissionen at indskærpe behovet for, at der 
fastlægges mere fyldestgørende og detaljerede statistiske 
krav. Det er f.eks. overordentligt vigtigt at få fastlagt 
nøjere, i hvilken udstrækning lokale datterselskaber og 
agenturer skaffer sig offentlige indkøbskontrakter på vegne 
af virksomheder fra andre medlemsstater. Selv om der er 
tegn på, at mange offentlige indkøbsorganisationer 
placerer deres ordrer inden for deres eget land, er det ikke 
desto mindre muligt, at mængden og værdien af varer, hvis 
oprindelsessted er et andet medlemsland, men på hvilke 
ordren er placeret lokalt, faktisk er betragtelig. 
1.3. Kommissionens dokument er inddelt i en faktuel, 
analytisk del, som giver en beskrivelse af systemet og 
påpeger dets mangler, og en handlingsdel med forslag til 
afhjælpning af disse mangler, som nu også skal ses i 
sammenhæng med de relevante afsnit af hvidbogen om det 
interne marked, der blev offentliggjort i midten af juni 
1985, og hvis målsætning er at skabe ét forenet internt 
marked inden 1992. 
1.4. Offentlige indkøb udgør en væsentlig andel af de 
offentlige udgifter i alle medlemsstater, og det er af 
altafgørende betydning for udviklingen af et virkeligt 
internt marked, at de direktiver, hvis sigte er at opfylde 
denne målsætning, overholdes og gennemføres. 
1.5. Den kendsgerning, at der ikke findes et effektivt 
fælles marked for offentlige indkøb, er blevet anslået til at