Udtalelse om Kommissionens meddelelse og forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om et program for Fællesskabets indsats med hensyn til sundhedsfremme, sundhedsoplysning og sundhedsuddannelse i forbindelse med indsatsen vedrørende folkesundhed (95/C 210/13)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 20. september 1994 under henvisning til EF-Traktatens artikel 198c, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Regionsudvalgets Underudvalg 8 »Økonomisk og Social Samhørighed, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Sundhedsvæsen«, som udpegede Peter Soulsby til ordfører. Underudvalget vedtog sin udtalelse den 12. oktober 1994. Vedlagte supplerende udtalelse (CdR 247/94) blev vedtaget af Underudvalg 6 »Uddannelse og Undervisning« den 24. oktober 1994. Ordføreren var Sean O'Neachtain.

Regionsudvalget vedtog på sin 5. plenarforsamling af 15.-16. november, mødet den 16. november, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Regionsudvalget hilser med tilfredshed denne lejlighed til at udtale sig om det nye kompetenceområde og om forslaget til beslutning om et program for Fællesskabets indsats i forbindelse med den overordnede indsats vedrørende folkesundhed. Regionsudvalget ved, hvilken betydning regionale og lokale faktorer har for folkesundheden. Det håber derfor, at Kommissionen anerkender, den centrale rolle, som lokale og regionale myndigheder spiller (ved at skabe et sikkert og sundt arbejds- og fritidsmiljø bidrager de til at bekæmpe årsagerne til dårligt helbred), og at den anerkender i hvor høj grad dette underbygger andre bestræbelser (f.eks. sundhedsfremme) på at bringe folkesundheden op på et acceptabelt niveau.

1.2. Den vægt, Kommissionen lægger på forebyggelse fremfor helbredelse, hilses særlig velkommen. Regionsudvalget anerkender således betydningen af, at der etableres en passende ramme for sundhedsfremme, sundhedsoplysning og sundhedsuddannelse, men understreger, at det er vigtigt at kombinere disse aktiviteter med andre aktiviteter, der sigter mod at reducere befolkningens udsættelse for risikofaktorer, som medvirker til sygdom og dårligt helbred. De faktorer, som navnlig ligger Regionsudvalget på hjerte, er det socioøkonomiske og fysiske miljøs indvirkning på sundheden, virkningen af uligheder som følge af f.eks. fattigdom og arbejdsløshed samt adgangen til forebyggende eller helbredende faciliteter.

1.3. Kommissionens erkendelse af, at der er mange medvirkende faktorer til dårligt helbred, hilses ligeledes velkommen. Det er Regionsudvalgets opfattelse, at offentlige sundhedsinitiativer kun vil lykkes, hvis der skabes en ramme, som muliggør en holistisk anskuelse af de forskellige initiativer inden for det overordnede handlingsprogram, hvoraf sundhedsfremme og sundhedsuddannelse kun udgør en del.

1.4. Regionsudvalget understreger, at sundhedsfremmende foranstaltninger kun vil være effektive, hvis de EU-borgere, som handlingsprogrammet er rettet imod, lever og arbejder i et miljø, som giver dem mulighed for at træffe velovervejede og fornuftige valg og føre en sund livsstil, når de har modtaget sundhedsoplysning og sundhedsuddannelse.

2. Sundhedsfremme: planer, mål og omfang

2.1. Planer og mål

2.1.1. Regionsudvalget anerkender, at en persons sundhedstilstand kan være påvirket af endogene, adfærdsmæssige og miljømæssige faktorer, men er ikke enig i, at den enkelte altid har fuld kontrol over alle adfærdsmæssige faktorer. De, som f.eks. er udsat for fattigdom eller dårlige boligforhold, eller som er i pleje, har måske ikke adgang eller råd til sundere ernæring eller til at dyrke motion.

2.1.2. Hvad angår bestemte befolkningsgrupper, er bestræbelserne på at tilskynde den enkelte til at anlægge en ansvarlig livsstil og adfærd ikke kun et spørgsmål om at udstyre vedkommende med de færdigheder og den viden, som er nødvendig for en sund livsførelse, men kræver også et sundhedsbefordrende socioøkonomisk og fysisk miljø. Dette kræver en indsats på EU-plan.

2.1.3. Regionsudvalget er enig i, at sundhedsfremme primært må fokusere på sundhed og ikke på sygdom, men anerkender samtidig, at sundhedsfremme i nogle tilfælde supplerer andre, mere specifikke, EU-aktioner til forbedring af folkesundheden.

2.1.4. Regionsudvalget støtter også de overordnede mål for sundhedsfremme i Den Europæiske Union, både på fællesskabs- og medlemsstatsplan, men understreger behovet for at samordne handlingsprogrammet på sundhedsfremmeområdet med andre fællesskabshandlingsprogrammer. For eksempel må det mål, der går ud på at give den enkelte borger de oplysninger og den viden, som er nødvendig for at forebygge ulykker og kvæstelser, underbygges af passende sundheds- og sikkerhedsmæssige bestemmelser og af forbrugerbeskyttelseslovgivning.

2.1.5. Et andet eksempel er den kendsgerning, at tilværelsen i dag er karakteriseret ved stillesiddende aktiviteter, og at mange har valgt at bevæge sig så lidt som muligt til fods. De fleste er fuldt ud klar over, at mangel på motion er en afgørende faktor i forbindelse med visse sygdomme og sundhedsproblemer, men den fysiske planlægning og transportpolitikken i mange områder virker ikke befordrende for motionsdyrkelse. I mange regioner er arbejdspladser, butikker samt fritids- og uddannelsesfaciliteter vanskeligt tilgængelige uden bil. Hvorvidt folk foretrækker at tage bilen eller benytte offentlige transportmidler frem for at gå eller cykle afhænger også af mere generelle faktorer som f.eks. bymiljøets sikkerhed og sociale faktorer såsom kriminalitet. Regionsudvalget støtter motionsfremmende aktiviteter, men understreger behovet for en passende infrastruktur, som kan sikre, at livsmønstre karakteriseret ved større fysisk aktivitet er et bærbart alternativ.

2.2. Omfanget af sundhedsfremme: sundhedsdeterminanter

2.2.1. Regionsudvalget hilser med tilfredshed Kommissionens fremhævelse af, at et samfunds sundhedstilstand til en vis grad afhænger af de fysiske omgivelser samt af sociale og økonomiske forhold. Regionsudvalget interesserer sig navnlig for, hvordan disse varierer fra region til region. Det er enig i, at boligforhold og byplanlægning, uddannelseskvalitet og -niveau samt beskæftigelses- og arbejdsforhold er sociale og miljømæssige faktorer, som har en afgørende indflydelse på folkesundheden. Regionsudvalget mener imidlertid også, at miljøets kvalitet er en vigtig sundhedsdeterminant. Rent vand, effektiv kloakering, udryddelse af skadedyr, ren luft og effektiv indsamling og bortskaffelse af affald er altsammen afgørende faktorer.

3. Tendenser og aktioner på fællesskabsplan

3.1. Initiativet til sundhedsfremme

3.1.1. Regionsudvalget støtter overgangen fra etpunkts-initiativer til multi-initiativer. Det tilslutter sig også forslaget om en mere generel fremgangsmåde, hvor sundhedsfremme betragtes som et vigtigt element i livskvaliteten. Det er imidlertid vigtigt at holde sig for øje, at etpunktsmetoden kan være den mest hensigtsmæssige, når det drejer sig om Fællesskabets dårligst stillede eller mest sårbare grupper eller om de mest alvorlige sundhedstrusler. Indtil man har behandlet disse prioritetsområder, vil en stor del af de mere generelle sundhedsbudskaber måske være uhensigtsmæssige.

3.1.2. Mange af medlemslandene har vedtaget WHO's program om »sundhed for alle«. Dette anerkendes som en vigtig bestanddel i mange sundhedspolitikker. Regionsudvalget bifalder den vægt, som Verdenssundhedsorganisationen (WHO) i øjeblikket lægger på en holistisk sundhedspolitik, hvor der tages hensyn til den nære sammenhæng, der er mellem sundhed og miljø. Regionsudvalget mener, at der må gøres meget mere for at skabe et sundt miljø, skønt der allerede kan læres meget af programmet for et sundt bymiljø og de derved indhøstede erfaringer med etpunkts- og multi-initiativer. Regionsudvalget støtter et forbedret ekspertise- og forskningsnet inden for Fællesskabet, som kan danne grundlag for fremtidige sundhedsfremmeprogrammer.

4. Fællesskabets initiativ

4.1. Regionsudvalget understreger, at der i Fællesskabets initiativ må tages hensyn til subsidiaritetsprincippet og proportionalitetskrav. Det noterer sig og støtter hovedmålene i Fællesskabets initiativ:

(i) at forhindre premature dødsfald,

(ii)

at øge den forventede levealder,

(iii)

at fremme livskvaliteten,

(iv)

at fremme befolkningens generelle velfærd.

4.2. Regionsudvalget mener imidlertid, at Kommissionen bør sætte sig nogle delmål, der kan tjene som målestok for de aktioner, der skal sikre opfyldelsen af ovennævnte mål. En vurdering af sundhedsfremmetiltagenes bidrag inden for disse programområder er nødvendig for at sikre, at den fremtidige indsats er hensigtsmæssig, effektiv og rentabel.

4.3. I forbindelse med forsøget på at fremme koordineringen af medlemslandenes politikker og programmer bør der lægges behørig vægt på regionale spørgsmål og på de regionale og lokale myndigheders rolle og bidrag. For at det foreslåede handlingsprogram kan have den maksimale virkning, er det nødvendigt, at der samarbejdes på nationalt, regionalt og lokalt plan.

5. Et fællesskabshandlingsprogram om sundhedsfremme (1995-1999)

5.1. Regionsudvalget tilslutter sig, at Kommissionen yder et bidrag til forbedring af kendskabet til de mekanismer, der er forbundet med udformningen af sundhedsbudskaber. Det støtter ligeledes den evaluering af sundhedsoplysningen, som muliggøres gennem udveksling af ekspertise, informationer og erfaring. Et vigtigt element i programmet vil imidlertid være en evaluering af den måde, hvorpå budskabet leveres, og den mekanisme, der anvendes hertil. I den forbindelse kan det være hensigtsmæssigt med forskellige regionale og lokale versioner, som afspejler de lokale forhold. Kommissionen bør således fremme regionale initiativer inden for en fællesskabsramme.

5.2. Regionsudvalget støtter målene for Fællesskabets sundhedsoplysnings- og sundhedsuddannelsesinitiativer samt foranstaltningerne til forbedring af den ekspertise og viden, som personer inden for sundhedssektoren besidder. Det er imidlertid vigtigt at gøre sig klart, at mange forskellige professioner er involveret i sundhedsfremme, sundhedsuddannelse eller, mere generelt, folkesundhed. Det må nærmere overvejes, hvordan der effektivt kan etableres et samarbejde mellem alle disse.

5.3. Det er vigtigt at holde sig dette for øje, når der udvikles særlige aktiviteter til forebyggelse og sundhedsfremme og fastlægges sundhedsfremmestrukturer og -strategier. Et enkelt nationalt eller regionalt organ kan ikke alene være ansvarligt for sundhedsfremme. Det er vigtigt, at alle deltagere er fuldt repræsenterede, og at der tages fuldt hensyn til sundhedsfremmens tværfaglige dimension i forbindelse med oprettelsen af net.

5.4. Regionsudvalget bifalder derfor den foreslåede høringsprocedure mellem de forskellige tjenestegrene, der skal finde sted, inden Kommissionen træffer sine afgørelser, og som skal sikre, at der tages hensyn til sundhedsaspekter i andre politikker.

5.5. Regionsudvalget hilser også med tilfredshed, at der vil blive tilskyndet til samarbejde med tredjelande. Nogle af disse lande har nære forbindelser med regioner i Fællesskabet og har, for så vidt angår sundhedsfremme, meget til fælles med dem.

6. Høring og deltagelse

6.1. Oprettelsen af et rådgivende udvalg med en repræsentant for Kommissionen som formand hilses velkommen. Regionsudvalget opfordrer imidlertid til, at medlemskabet af udvalget udvides til også at omfatte repræsentanter for lokale og regionale myndigheder samt ikke-statslige organisationer, så der fuldt ud tages højde for fællesskabspolitikkens virkninger på regionalt plan.

7. Evaluering og rapporter

7.1. Regionsudvalget er enig i, at evaluering og rapportering er nøgleelementer i Fællesskabets handlingsprogram.

8. Europa-Parlamentets og Rådets beslutning

8.1. Artikel 1

Regionsudvalget giver sin fulde støtte til Fællesskabets handlingsprogram for sundhedsfremme, sundhedsoplysning og sundhedsuddannelse samt dets prioritering i Kommissionens meddelelse om folkesundhed.

8.2. Artikel 2

På baggrund af det budget, som Kommissionen har tildelt handlingsprogrammet, og den brede vifte af aktiviteter, som det omfatter, kunne det være hensigtsmæssigt med større målrettethed og specificitet. Det ville sikre acceptable resultater og en effektiv udnyttelse af ressourcerne.

8.3. Artikel 4

Regionsudvalget understreger betydningen af at sikre konsekvens og komplementaritet mellem disse fællesskabsaktioner og andre relevante fællesskabsprogrammer.

8.4. Artikel 5

Kommissionen opfordres til at anerkende betydningen af, at regionale og lokale interesser er repræsenteret i det foreslåede rådgivende udvalg.

8.5. Artikel 6

Regionsudvalget understreger betydningen af samarbejde med tredjelande og Verdenssundhedsorganisationen.

8.6. Artikel 7

Regionsudvalget konstaterer med tilfredshed, at der regelmæssigt vil blive offentliggjort oplysninger, og at Regionsudvalget vil blive forelagt en midtvejsrapport.

9. Bilag - Fællesskabets handlingsprogram

9.1. Sundhedsoplysning

Det fremgår ikke klart, hvad der skal forstås ved støtte til en europæisk infrastruktur til information, men Regionsudvalget mener ikke, at informationsudvekslingen bør begrænses til indholdet af oplysningskampagner.

9.2. Sundhedsundervisning

Regionsudvalget erkender, at sundhedsundervisningen ikke er lige veletableret i alle medlemslande, men frygter, at Kommissionen med forslagene overskrider sine nuværende beføjelser. Det er specielt vigtigt, at forskellene mellem sundhedsfremme og sundhedsundervisning ligger helt klart. Regionsudvalget konstaterer, at de to begreber flere steder bruges i flæng. På arbejdspladsen er sundhedsfremme f.eks. at foretrække frem for en generel sundhedsundervisning. Arbejdspladsen er et område, hvor den enkeltes handling også påvirker andres sundhed, sikkerhed og velfærd. Regionsudvalget efterlyser yderligere præcisering og uddybning vedrørende den støtte, som vil blive givet til sundhedsundervisning og sundhedsundervisningsprojekter.

9.3. Erhvervsuddannelse i folkesundhed og sundhedsfremme

Der kan være betydelige forskelle mellem medlemslandenes skoler for sundhedsvæsen, hvad angår disses rolle og betydning, hvorfor forslaget om udveksling måske er for ambitiøst på dette stadium.

9.4. Særlige aktiviteter til forebyggelse og sundhedsfremme

Kommissionens midler kunne udnyttes bedre, hvis der blev ydet støtte til specifikke og målrettede sundhedsfremmende aktiviteter frem for den foreslåede brede vifte af aktiviteter. Man kunne f.eks. rette støtten mod specifikke, dårligt stillede grupper. Regionsudvalget mener imidlertid, at udviklingen af solide sundhedsfremmeprogrammer kan styrkes gennem mere omfattende og effektiv forskning med henblik på at evaluere sundhedsfremmens effektivitet.

9.5. Sundhedsfremmestrategier og -strukturer

Regionsudvalget efterlyser yderligere oplysninger om aktiviteter, der skal tilskynde til og støtte samarbejde mellem medlemslandene.

Bruxelles, den 16. november 1994.

Jacques BLANC

Formand for

Regionsudvalget

BILAG

Supplerende udtalelse af Regionsudvalget

Regionsudvalget besluttede den 26. juli 1994 under henvisning til forretningsordenens artikel 9, stk. 1, at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Regionsudvalgets Underudvalg 6 »Uddannelse og Undervisning«, som udpegede Sean O'Neachtain til ordfører. Underudvalget vedtog følgende supplerende udtalelse den 24. oktober 1994.

Regionsudvalgets udtalelse (CdR 246/94), som blev vedtaget på dets 5. plenarforsamling (mødet den 16. november) var bilagt denne supplerende udtalelse.

1. Sundhedsuddannelse

Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at sundhedsuddannelse er en hjørnesten i sundhedsfremmepolitikken. Da mange sygdomme og dødsfald er forbundet med livsstil og adfærd, er forebyggelse mulig. Uddannelsessystemerne spiller en nøglerolle i forbindelse med fremme af en positiv og sund adfærd.

1.1. Sundhedsundervisning indebærer i modsætning til andre sundhedsfremmeinitiativer en dynamisk indlæringsproces med interaktiv feedback mellem elev og underviser. Regionsudvalget understreger, at sundhedsundervisning er en integrerende del af enhver sundhedsfremmestrategi, og støtter fællesskabshandlingsprogrammets koordinerede ramme for de foreslåede initiativer.

1.2. Det er vigtigt at udvikle positive holdninger blandt skoleelever, og der må tages fat allerede på de primære klassetrin, da dette vil have en gunstig indflydelse på elevernes fremtidige adfærdsmønstre. Regionsudvalget støtter en styrket sundhedsundervisning i skolernes læseplaner, men understreger betydningen af tværfaglighed i sundhedsundervisningen. I lyset heraf støtter Regionsudvalget især projekter, der i samarbejde med Verdenssundhedsorganisationen (WHO) og Europarådet fremmer det europæiske netværk af skoler for sundhedsvæsenet.

1.3. Selv om børn skal være en prioriteret målgruppe for sundhedsundervisning, bør sundhedsundervisningen ikke være begrænset til klasselokalerne. Effektiv sundhedsfremme kræver en tilpasset og vedvarende uddannelse, som er tilgængelig for alle, uanset alder, på arbejdspladsen eller i lokalsamfundet. I overensstemmelse med Maastricht-traktatens målsætning om et højt sundhedsniveau bør der derfor gennemføres foranstaltninger, som aktiverer hele befolkningen i retning af at erhverve sig den viden, der er nødvendig for en sund livsstil og for forebyggelse af sygdomme, ulykker og kvæstelser.

1.4. Regionsudvalget tilslutter sig Kommissionens indfaldsvinkel til sundhedsfremme, som bygger på princippet »det er bedre at forebygge end at helbrede«. Skal man imidlertid tage fat på kilden til problemerne, kræves en mere dybtgående analyse, navnlig af determinanterne for sundhedsskadelig, risikobetonet adfærd. Det er derfor nødvendigt at skelne mellem en sådan adfærds årsager og symptomer, og man må være klar over, at sundhedsfremmeforanstaltninger vil være ineffektive, medmindre der tages alvorligt fat på disse årsager.

1.5. Kommissionen opfordres til eksplicit at nævne arbejdsløshed og social udelukkelse som determinanter for usund livsstil. Uddannelsesforanstaltninger til sundhedsfremme bør gå hånd i hånd med politikker til fremme af de sociale og økonomiske forhold, navnlig forbedrede sundhedsydelser.

1.6. I lyset heraf bør der især fokuseres på sundhedsundervisning af dårligt stillede befolkningsgrupper og i særlige geografiske områder (kriseramte indre bydele eller yderområder, landområder), som har særlige vanskeligheder ved at fremme sundhedsundervisningen.

1.7. Efter Regionsudvalgets opfattelse bør psykisk sundhed nævnes specifikt i Kommissionens mål for sundhedsuddannelse. En effektiv sundhedsuddannelsesstrategi må nødvendigvis omfatte dette område, hvis relevans især understreges af, at selvmord nu er en af de hyppigste dødsårsager i EU.

1.8. Psykologiske determinanter som f.eks. stress, kedsomhed og fremmedgørelse (som også kan skyldes arbejdsløshed) bør ligeledes behandles her. Sådanne faktorer understreger behovet for at skabe et borgernes Europa, hvor der lægges vægt både på livskvalitet og levestandard.

1.9. Det er vigtigt, at sundhedsundervisningens budskaber er positive, klare og videnskabeligt begrundede. De bør derfor fokusere på fordelene ved en sund livsstil, en varieret kost, forebyggende foranstaltninger såsom vaccination, sports- og fritidsaktiviteter, sikker sex, ingen rygning eller indtagelse af vanedannende stoffer, et moderat alkoholforbrug samt forsigtighed på vejene. Regionsudvalget understreger værdien af besøg på hospitaler og sundhedsinstitutioner samt af effektivt audiovisuelt materiale og virkningsfulde demonstrationsprojekter. Med disse midler når sundhedsfremmebudskaberne længere ud i befolkningen, og der opstår større bevidsthed om betydningen af at undgå risikobetonet adfærd.

1.10. Ansatte inden for sundhedssektoren, navnlig læger og sygeplejersker, har en vigtig rolle at spille, ikke kun ved sygdomsbehandling, men også ved sundhedsfremme. Regionsudvalget opfordrer til, at der ydes støtte til pilotprojekter, der tilskynder sundhedspersonalet til at bidrage aktivt til sundhedsuddannelsen på skoler og arbejdspladser.

1.11. Regionsudvalget understreger, at retoriske præsentationer, som formidler forbudsagtige budskaber, kan få karakter af skrækkampagner, hvilket kan virke mod hensigten og fremkalde en adfærdsmæssig modreaktion.

1.12. Regionsudvalget opfordrer til sundhedsuddannelsesinitiativer, som øger bevidstheden om sundhed og sikkerhed, undgåelse af ulykker og kvæstelser på arbejdspladsen og i hjemmet, idet der tages hensyn til de ældres særlige behov og til aldringstendensen i samfundet.

1.13. Skønt en effektiv sundhedsfremme- og sundhedsuddannelsespolitik vil medføre betydelige besparelser i de samlede udgifter på sundhedsområdet, bør dette ikke indebære en reduktion i udgifterne til sundhedsydelser.

2. Erhvervsuddannelse i folkesundhed og sundhedsfremme

2.1. Regionsudvalget støtter redegørelsen for og vurderingen af eksisterende strukturer og erhvervsuddannelsesprogrammer inden for folkesundhed, sundhedsfremme og -uddannelse samt udarbejdelsen af en europæisk håndbog. Det bifalder etableringen af netværk af skoler for sundhedsvæsenet, universiteter og uddannelsesinstitutioner, der skal udvikle en fælles kerne af uddannelseskurser og studenter/personaleudvekslinger mellem EU-landene. Det er vigtigt at lægge vægt på tværfagligheden ved at fremme udviklingen af moduler om folkesundhed i forbindelse med erhvervsuddannelseskurser.

2.2. Fremme af samarbejde mellem medlemslandene om indholdet af erhvervsuddannelseskurser og -aktiviteter på folkesundhedsområdet må omfatte interregionalt samarbejde mellem de pågældende aktører, især lokale og regionale sundheds- og uddannelsesmyndigheder. De har en bedre forståelse af de virkelige problemer i forbindelse med sundhedsfremme i deres områder, hvor forskellige kulturer, socioøkonomiske forhold og forskellig livsstil kræver forskellige fremgangsmåder. Hertil kommer, at de har direkte kontakt med undervisere, socialarbejdere og sundhedspersonale, som er nøglefigurerne inden for sundhedsuddannelse. Fællesskabsinitiativer kan fremme samarbejde og netværk, hvilket styrker disse personers rolle.

2.3. Det er vigtigt at udvikle effektivt undervisningsudstyr og -materiale, især audiovisuelt materiale, som kan anvendes i bredest muligt omfang i alle medlemslande. Udveksling af informationer om »bedst mulig praksis« er af særlig værdi til uddannelsesformål.

2.4. Regionsudvalget støtter samordningen af fællesskabsinitiativer inden for erhvervsuddannelse i sundhedsfremme i form af de foreslåede SOCRATES og LEONARDO DA VINCI-programmer, og bifalder, at der vil blive taget hensyn til de erfaringer, der er gjort gennem Fællesskabets nuværende uddannelsesprogrammer, herunder ERASMUS og COMETT.

3. Interregionalt samarbejde inden for sundhedsuddannelse og erhvervsuddannelse i folkesundhed og sundhedsfremme

3.1. Regionsudvalget opfordrer til oprettelse af samarbejdsnetværk til fremme af informations- og erfaringsudveksling og til støtte for pilotprojekter med deltagelse af skoler, forældreforeninger, relevante uddannelses- og sundhedsinstitutioner, universiteter, ikke-statslige organisationer (især Sammenslutningen af Skoler til Sundhedsfremme i Det Europæiske Område og Europæisk Sammenslutning for Folkesundhed), lægehuse, hospitaler, socialarbejdere, socialcentre, erhvervsvirksomheder, sports- og fritidscentre samt lokale og regionale myndigheder, som spiller en nøglerolle som katalysatorer og koordinatorer, idet alle involverede parter bringes tættere sammen ved hjælp af en integreret fællesskabsbaseret fremgangsmåde. Udarbejdelsen af en europæisk håndbog er vigtig, da den gør det muligt at finde frem til alle sundhedsfremmens hovedaktører på lokalt og regionalt plan over alt i EU, således at de kan sættes i forbindelse med hinanden gennem fællesskabsnetværk.

3.2. Regionsudvalget opfordrer til, at der gives støtte til stærkt innovative lokale eller regionale demonstrationsbaserede projekter, hvor borgerne selv, især unge, deltager i planlægningen, gennemførelsen og navnlig i evalueringen af projekterne. Sådanne pilotprojekter kan give værdifulde oplysninger om god praksis til alle medvirkende aktører på sundhedsuddannelsesområdet over alt i EU. Projekter såsom det britiske projekt, der gør det muligt for læger at ordinere en behandling i form af et svømmekursus i et lokalt fritidscenter, eller det irske projekt med deltagelse af halvoffentlige organer, der bl.a. omfatter et kursus med obligatorisk fremmøde for arbejdstagere med alkoholmisbrug, viser, hvordan de lokale og regionale myndigheder kan yde et vigtigt bidrag til en positiv sundhedsfremmestrategi.

3.3. Alvorlige sygdomme respekterer ingen grænser, og Regionsudvalget giver sin helhjertede støtte til etableringen af samarbejde med tredjelande og internationale sundhedsorganisationer, herunder Verdenssundhedsorganisationen samt sammenslutningen af EFTA-landene og de central- og østeuropæiske lande. Regionsudvalget opfordrer desuden til en styrkelse af det interregionale samarbejde med tredjelande inden for sundhedsuddannelse og erhvervsuddannelse i folkesundhed og sundhedsfremme.

3.4. Endelig understreger Regionsudvalget, at en effektiv samordning af sundhedsfremme- og sundhedsuddannelsesinitiativer samt en effektiv planlægning og evaluering af initiativerne - i overensstemmelse med nærhedsprincippet - kræver de lokale og regionale myndigheders deltagelse.

Bruxelles, den 24. oktober 1994.

Jacques BLANC

Formand for

Regionsudvalget