1.Indledning

I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004 om oprettelse af Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning ("agenturet"), i daglig tale Frontex (og hvis fulde betegnelse er "Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-Medlemsstaternes Ydre Grænser") kan agenturet "samarbejde med de myndigheder i tredjelande, der er kompetente i anliggender, der er omfattet af denne forordning, inden for rammerne af samarbejdsaftaler med disse myndigheder og i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i TEUF" . Forordning (EU) 2016/1624 , som ophævede Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004 i 2016, indeholdt den samme bestemmelse, men krævede denne gang, at aftalerne skulle være "i overensstemmelse med EU-retten og Unionens politikker". På nuværende tidspunkt er der 18 samarbejdsordninger med grænseforvaltningsmyndigheder i tredjelande, som er i kraft , og som alle — med undtagelse af to — blev udformet inden for rammerne af Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004.

2.Samarbejde med tredjelandsmyndigheder

I 2019 trådte forordning (EU) 2019/1896 (forordningen om den europæiske grænse- og kystvagt — "forordningen") i kraft. I henhold til forordningen kan agenturet "i det omfang, det er nødvendigt, for at det kan udføre sine opgaver, samarbejde med de tredjelandsmyndigheder, der er kompetente på områder, der er omfattet af denne forordning" . Under samarbejde med tredjelandsmyndigheder skal agenturet handle inden for rammerne af Unionens politik vedrørende optræden udadtil med støtte fra og koordineret med Unionens delegationer og, hvor det er relevant, FSFP-missioner og -operationer . I henhold til forordningen skal agenturet handle inden for rammerne af samarbejdsordninger med tredjelandsmyndigheder om anliggender "knyttet til forvaltningen af det operationelle samarbejde" . Samarbejdsordningerne skal præcisere samarbejdets omfang, art og formål .

Inden agenturet kan indlede formelle forhandlinger om en samarbejdsordning, skal det være godkendt af Kommissionen. Inden en samarbejdsordning kan indgås, skal den være godkendt af agenturets bestyrelse. Forslag til bestyrelsens afgørelser om samarbejdsordninger med tredjelande vedtages kun, hvis de bestyrelsesmedlemmer, der repræsenterer de medlemsstater, der grænser op til det pågældende tredjeland, stemmer for vedtagelsen . Endelig skal agenturet have givet Europa-Parlamentet "detaljerede oplysninger om parterne i samarbejdsordningen og dens påtænkte indhold" og skal på eget initiativ offentliggøre samarbejdsordningerne.

3.Standardsamarbejdsordning

I henhold til forordningen skal Kommissionen udarbejde en standardsamarbejdsordning efter høring af agenturet, Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA), Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og andre relevante EU-organer, -kontorer eller -agenturer . Denne standard skal omfatte bestemmelser vedrørende de grundlæggende rettigheder og databeskyttelsesgarantier .

Standarden indeholder derfor følgende specifikke bestemmelser:

-I artikel 1 angives anvendelsesområdet for samarbejdsordningen, som omfatter gradvis udvikling af operationelt samarbejde hen imod et bæredygtigt operationelt partnerskab på området integreret grænseforvaltning.

-I artikel 2 beskrives formålet med samarbejdsordningen, som er at fremme en effektiv gennemførelse af integreret grænseforvaltning, beskytte de ydre grænser og lette gennemførelsen af tilbagesendelser.

-I artikel 3 fastsættes den brede vifte af mulige former for operationelt samarbejde mellem parterne.

-Artikel 4 sikrer, at de grundlæggende rettigheder til enhver tid respekteres fuldt ud i forbindelse anvendelsen af samarbejdsordningen, og fastsætter, at agenturets ansvarlige for grundlæggende rettigheder og observatører af grundlæggende rettigheder skal sikre en sådan overholdelse.

-Artikel 5 giver parterne mulighed for at udveksle, dele eller formidle oplysninger inden for rammerne af Eurosur på vilkår, der skal knyttes som bilag til ordningen.

-Artikel 6 omhandler udvekslingen af følsomme ikkeklassificerede oplysninger og forhindrer udveksling af klassificerede oplysninger uden indgåelse af en særskilt administrativ ordning mellem agenturet og tredjelandet.

-Artikel 7 indeholder bestemmelser om videreformidling og passende fortrolighed af oplysninger, der modtages inden for rammerne af samarbejdsordningen.

-Artikel 8 indeholder bestemmelser om behandling og beskyttelse af personoplysninger.

-I artikel 9 fastsættes det, at tredjelandet proaktivt skal underrette de relevante EU-organer, hvis det bliver bekendt med påstande om svig, korruption eller andre ulovlige aktiviteter, der kan påvirke Den Europæiske Unions interesser.

-Artikel 10 giver parterne mulighed for at indgå aftaler om samarbejdsplaner og udpege koordinatorer for gennemførelsen af samarbejdsordningen.