Nr. C 197/48 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 23. 8. 76 
Begrundelse 
Vi mener,  at man  af økonomiske  og administrative  grunde  må  undgå  at endnu  flere  organer 
uddeler  pengemidler.  Vi må modbevise,  at EF-administrationen  er et stadigt  voksende  bureau-
krati.  Vi er derfor  tilhængere  af denne  rimelige  og fornuftige  udvidelse  af denne  kompetence 
og effektivt  ledede  banks  arbejdsområde.  Hvis  udvidelsen  bliver  for stor  og vanskelig  kan  man 
senere  foretage  en opsplitning;  men  starter  man  derimod  med  to separate  organer,  vil det altid 
forblive  sådan. 
Resultatet  af afstemningen 
Stemmer  for:  18; Stemmer  imod:  59; Undlod  at stemme:  2. 
Udtalelse  om  udviklingen  i den  sociale  situation  i Fællesskabet  i 1975 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er endnu  ikke  offentliggjort  i 
De Europæiske  Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Kommissionen  besluttede  den  19.  marts  1976  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  om  det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg  vedtog  på  sin  139.  plenarforsamling  holdt  i 
Bruxelles,  den  25.  og 26.  maj  1976  sin udtalelse  om  det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  198  i traktaten  om  opret-
telse  af EØF, 
under  henvisning  til anmodning  om  udtalelse  fra 
Kommissionen  for  De  europæiske  Fællesskaber  af 
19. marts  1976, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
formand,  den  2. april  1976  om at pålægge  Afdelingen 
for sociale  anliggender  at udarbejde  udtalelse  og be-
retning, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for sociale  anliggender  på sit 104.  møde  den  13.  maj 
1976  og mundtlig  beretning  afgivet  af ordføreren,  hr. 
Noddings, under  henvisning  til forhandlingerne  på den  139.  ple-
narforsamling  den  25.  og 26.  maj  1976,  mødet  den 
25. maj,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Alle EF's  medlemsstater  har  i 1975  været  ude  i en 
økonomisk  krise,  som  har  medført  øget  arbejdsløs-
hed,  og skønt  inflationsraten  var  lavere  end  i 1974, 
er den  stadig  så kraftig,  at der  fortsat  er lige  megen 
grund  til bekymring, 
denne  situation  skaber  alvorlige  sociale  problemer, 
ikke  blot  på beskæftigelsesområdet,  men  også  med 
hensyn  til mindskelsen  af de sociale  uligheder  og fi-
nansieringen  af de sociale  beskyttelsesordninger, 
ud over  at drøfte  disse  forskellige  spørgsmål  bør 
man  anlysere  Fællesskabets  indsats  på det  sociale  om-
råde  og fremsætte  en række  forslag  i denne  forbindel-
se — 
23. 8. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 197/49 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
med  flertal,  idet  1 stemte  imod,  mens  8 undlod  at 
stemme: 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  minder  om,  at 
Udvalget  allerede  har  udtalt  sig  om  en række  iøjne-
faldende  træk  ved  udviklingen  i den  sociale  situation 
i Fællesskabet  i 1975,  bl.a.  i udtalelserne  om  arbejds-
løsheden,  om  Socialfondens  interventioner,  om  de 
vandrende  arbejdstagere,  om  kvindens  økonomiske 
og sociale  stilling  i Det  europæiske  Fællesskab,  om li-
gebehandling  af mandlige  og kvindelige  arbejdstage-
re, om  ajourføringen  af det  arbejdsmarkedsmæssige 
og sociale  handlingsprogram  samt  om  fattigdommen, 
Udvalget  ønsker  derfor  i denne  udtalelse  at under-
strege  alvoren  i den  sociale  situation  ved  at foretage 
en mere  indgående  analyse  af visse  betydningsfulde 
aspekter,  som  allerede  er blevet  behandlet,  og ved  at 
føje en række  supplerende  betragtninger  til de tidlige-
re fremsatte. 
1. Beskæftigelsen 
Beskæftigelsessituationen  er blevet  yderligere  forvær-
ret, idet  der  efter  de tal,  Kommissionen  har  offent-
liggjort,  var  5,5  millioner  heltidsarbejdsløse  i EF's 
medlemsstater  ved  udgangen  af  1975.  Udvalget 
bemærker,  at der  samtidig  med  de høje  arbejdsløs-
hedstal  findes  mange  ubesatte  stillinger  i nogle  sekto-
rer. Årsagerne  hertil  er komplekse,  men  problemet 
bør underkastes  en  grundigere  undersøgelse  med 
henblik  på at finde  praktiske  løsninger. 
1.1. Alle  samfundsgrupper  er berørt  af denne  øge-
de arbejdsløshed,  som  rammer  lønmodtagerne  inden 
for industrien  og iøvrigt  også  inden  for  handel  og 
servicefag;  for  disse  grupper  som  helhed  råder  man 
over  en række  tal,  der  går  såvel  på antallet  af ar-
bejdsløse  som  på varigheden  af deres  arbejdsløshed, 
der efterhånden  strækker  sig over  længere  og længere 
perioder. 
Selv  om  det  tilsyneladende  er sværere  at få klarhed 
over,  hvordan  det  forholder  sig  med  beskæftigelsen 
og den  skjulte  arbejdsløshed  blandt  de selvstændige, 
er det  en kendsgerning,  at problemerne  eksisterer, 
især for  håndværksvirksomhederne.  Samme  situation 
gør sig gældende  inden  for  landbruget  og i ugunstigt 
stillede  landdistrikter,  hvor  man  konstaterer  en kon-
stant  og betydelig  afvandring  pga.  driftsstrukturerne 
og det utilstrækkelige  bistandsapparat  samt  manglen-
de beskæftigelse  i andre  økonomiske  sektorer  i land-
distrikterne. 
1.2. Selvom  beskæftigelsesproblemerne  har  bredt 
sig til samtlige  grupper  i samfundet,  skal  det  bemær-
kes, at en række  af dem  er særlig  hårdt  ramt.  I denne 
forbindelse  vil Udvalget  lægge  særlig  vægt  på de per-
soner,  der  søger  beskæftigelse  for første  gang. 1.2.1.  Der  er hovedsagelig  tale  om unge  mellem  15 
og 25,  men  også  om  kvinder,  som,  efter  at børnene 
er vokset  op  eller  som  følge  af skilsmisse  eller 
ægtefællens  død,  søger  ud  på arbejdsmarkedet  for 
første  gang.  Disse  grupper  af arbejdssøgende  har  i de 
fleste  tilfælde  meget  vanskeligt  ved  at finde  beskæfti-
gelse.  Man  kan  finde  flere  grunde  hertil,  og nogle  er 
rent konjunkturelle  mens  andre  ligger  dybere  og i 
højere  grad  vedrører  strukturerne. 
1.2.1.1.  Når  der  i denne  økonomisk  ustabile  peri-
ode begynder  at vise  sig tegn  på et aktivitetsopsving 
foretrækker  virksomhederne  helt  naturligt  at fuldtids-
beskæftige  de deltidsarbejdsløse,  der allerede  er ansat, 
eller  i øvrigt  gøre  brug  af overarbejde  frem  for at fo-
retage  nyansættelser.  Bliver  der  brug  for  en forøgelse 
af arbejdsstyrken,  benytter  visse  arbejdsgivere  sig af 
den arbejdskraft,  som  vikarbureauer  kan  stille  til rå-
dighed.  Andre  søger  arbejdstagere,  som  allerede  har 
erfaringer  inden  for det pågældende  fag,  således  at de 
sparer  de undertiden  store  uddannelsesomkostninger. 
I alle  disse  tilfælde  holdes  de personer,  som  søger  be-
skæftigelse  for  første  gang,  ude  af billedet.  I denne 
sammenhæng  bør  det  nævnes,  at der  findes  andre  ne-
gative  faktorer,  der  har  indflydelse  på den  unges 
ansættelse,  som  f. eks.  »sort«  arbejde,  som  burde  un-
derkastes  en mere  dybtgående  undersøgelse  i anden 
sammenhæng. 
1.2.1.2.  De  vanskeligheder,  som  disse  arbejdsløse 
står over  for  skyldes  imidlertid  ikke  blot  de ugunsti-
ge konjunkturer.  Allerede  i sin udtalelse  om udviklin-
gen i den  sociale  situation  i EF-landene  i 1974  pege-
de Udvalget  på  uoverstemmelsen  mellem  den  er-
hvervsmæssige  og almene  uddannelse  af de unge  og 
de kvalifikationskrav,  der  var  knyttet  til stillingsud-
buddet. 
På trods  af de iværksatte  foranstaltninger  (støtte  på 
40 millioner  RE  i medfør  af Den  europæiske  social-
fonds  artikel  4 til uddannelse  eller  omskoling  af unge 
under  25 og i første  række  til unge,  som  søger  be-
skæftigelse  for  første  gang)  og de advarsler,  som  er 
kommet  til udtryk  på såvel  nationalt  plant  som  EF-
plan  (studie  fra  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
over  de almene  og faglige  uddannelsessystemer,  dok. 
CES  926/73),  er dette  problem  fortsat  yderst  alvor-
ligt. Hertil  komme  de vanskeligheder,  som  skyldes 
regionale  skævheder,  først  og fremmest  i de ugunstigt 
stillede  landdistrikter,  hvor  de unge,  som  af indlysen-
de årsager,  nemlig  afstanden  og undertiden  også  de 
lave indtægter,  hverken  har  kunnet  få den  samme 
erhvervsorientering  eller  den  samme  erhvervsuddan-
nelse  som  unge  i byområderne  som  oftest  er tvunget 
til at flytte  til byerne  og de mere  gunstigt  stillede 
områder,  uden  dog  at have  sikkerhed  for,  at de hur-
tigt kan  finde  beskæftigelse  dér.  De  forslag,  som 
Nr. C 197/50 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 23. 8. 76 
Kommissionen  fremsatte  i 1971,  om  at der  hurtigst 
muligt  skulle  skabes  alternative  beskæftigelsesmulig-
heder  i de ugunstigt  stillede  landbrugsområder  har  i 
realiteten  ikke  haft  nogen  virkning. 
1.2.1.3.  Der  må  så hurtigt  som  muligt  findes  løs-
ninger  og træffes  beslutninger  for  at imødegå  dette 
problem  vedrørende  personer,  som  søger  beskæfti-
gelse  for  første  gang.  EF's  medlemsstater  kan  ikke 
ustraffet  lade  1,5 til 2 millioner  unge  under  25 år gå 
arbejdsløse  på denne  måde,  og her  regnes  der  endda 
ikke med  dem,  som  i juni  måned  forlader  skolerne 
og universiteterne  for  at søge  ind  på arbejdsmarke-
det. Dette  vil få, og har  allerede  fået  vidtrækkende 
konsekvenser,  bl.a.  af økonomisk  art,  idet  man  i vis-
se lande  betaler  en høj  pris  i form  af arbejdsløsheds-
undersøttelse  og uudnyttet  produktionskapacitet. 
Der bliver  imidlertid  også  tale  om  menneskelig  og 
politiske  konsekvenser:  de unge,  der føler  sig udeluk-
ket fra  det  produktive  liv,  vil få så meget  desto 
sværere  ved  at finde  deres  plads  i samfundet  og vil 
føle sig så meget  desto  mere  tiltrukket  af de forskelli-
ge protestbevægelser. 
Eventuelle  løsninger  kunne  findes  via følgende  ram-
meforanstaltninger: 
— skabelse  af et stort  antal  nye  arbejdspladser  over-
alt, hvor  dette  er muligt,  økonomisk  virknings-
fuldt  og kan  opfylde  et behov  for goder  og tjene-
steydelser.  Med  følgende  formål:  identificere  og 
fjerne  alle  former  for  hindringer  for  oprettelsen 
af nye  arbejdspladser;  støtte  de sektorer  og initia-
tiver,  hvor  man  med  lave  investeringer  i forhold 
til antallet  af oprettede  arbejdspladser  kan  nå de 
ønskede  resultater; 
— uddannelse  og omskoling,  bl.a.  i forbindelse  med 
omstilling  af virksomheder 
— forsøg  på at fremme  ehvervsorienteringen  og 
vejledningen  samt  den  erhvervsmæssige  uddan-
nelse  og videreuddannelse; 
— aktive  bestræbelser  fra  medlemsstaternes  side  på 
at fremme  de mangesidede  uddannelser; 
— opvurdering  af det  manuelle  arbejde  såvel  i men-
neskelig  henseende  som  med  hensyn  til arbejds-
vilkår  og lønninger; 
— iværksættelse  af foranstaltninger  med  henblik  på 
at sikre  en mere  ligelig  fordeling  af beskæftigel-
sesmulighederne. 1.2.2.  Ud  over  de problemer,  der  gør  sig gældende 
for personer,  som  søger  beskæftigelse  for første  gang, 
er der  også  grund  til at fremhæve  de problemer,  som 
andre  grupper  af arbejdstagere  står  overfor: 
— ældre  arbejdstagere,  som  det  ofte  er meget  van-
skeligt  at placere  i et nyt erhverv.  For  en række  af 
disse  har  førtidspensionering  ikke  blot  alvorlige 
psykologiske  virkninger,  men  undertiden  også  ret 
betydelige  økonomiske  følger; 
— vandrende  arbejdstagere  og især  dem,  der  er nødt 
til at vende  tilbage  til deres  hjemland,  specielt  til 
de ugunstigt  stillede  landdistrikter,  hvor  de er 
med til at øge  underbeskæftigelsen; 
— kvinderne,  der  har  særlig  svært  ved  at finde  sig til 
rette  i et nyt erhverv. 
1.2.3.  Hvad  alle  disse  beskæftigelsesproblemer  an-
går, udtrykker  Udvalget  ønske  om,  at de regelmæssi-
ge møder  i Det  stående  Udvalg  for Beskæftigelse,  som 
fandt  sted  i 1975,  bliver  videreført.  Desuden  drøftes 
disse  spørgsmål  af den  tresidede  konference  (med-
lemsstaternes  arbejds-  og  økonomiministre  samt 
repræsentanter  for  arbejdsgivere  og arbejdstagere), 
der mødes  påny  i juni.  Hvad  Udvalget  også  betragter 
som noget  positivt,  er indførelsen  og videreudviklin-
gen af paritetiske  sektormøder  på europæisk  plan.  I 
det omfang  disse  møder  svarer  op til arbejdsmarke-
dets parters  ønsker  og lægges  an efter  de retningslin-
jer, som  disse  hver  især  går  ind  for,  forekommer  det 
ønskeligt,  at de eventuelt  resulterer  i oprettelsen  af 
paritetiske  komitéer  på europæisk  plan. 
1.2.4.  Udvalget  vil under  alle  omstændigheder  nu, 
hvor  der  på internationalt  plan  og på fællesskabsplan 
er indledt  vigtige  drøftelser  mellem  arbejdsmarkedets 
parter  og regeringsrepræsentanter  om  beskæftigelsen, 
henlede  opmærksomheden  på de strukturelle  aspekter 
ved den  arbejdsløshed,  som  hærger  i Fællesskabet, 
som det indtil  nu ikke  har  været  muligt  at kæmpe  ef-
fektivt  imod. 
Der er ikke  sket  nogen  væsentlig  nedgang  i antallet  af 
ledige,  som  stadig  er mere  end  fem  millioner;  der 
er endvidere  ingen  grund  til at regne  med,  at de tider, 
som kendetegnede  den  økonomiske  og sociale  udvik-
ling i 60erne  snart  vil komme  igen. 
Udvalget  har  med  interesse  taget  de foranstaltninger, 
som visse  medlemsstater  har  truffet  for at fremme  de 
unges  beskæftigelse,  til efterretning. Udvalget  konstaterer,  at de offentlige  myndigheder 
og arbejdsmarkedets  parter  er foruroligede,  og at de 
samarbejder  i samtlige  medlemslande  og på alle  ni-
23. 8. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 197/51 
veauer  for bedre  at få indsigt  med  arbejdsløshedsfæ-
nomenet;  det mener  imidlertid,  at tiden  nu er inde, 
hvor  man  må forlade  drøftelserne,  uanset  hvor  kon-
struktive  disse  måtte  være,  og gå over  til resolut  at 
handle  og træffe  afgørelser,  så meget  mere  som  det er 
nødvendigt  for  Fællesskabet  at benytte  den  forelig-
gende  situation  til at slå til lyd for principperne  for 
den økonomiske  politik  og den  fælles  socialpolitik  i 
den samråd  om beskæftigelsen,  der er ved  at komme 
i gang  på verdensplan. 
Udvalget  bekræfter  i denne  forbindelse  endnu  en 
gang,  at et af de væsentlige  mål  må være  fjernelsen  af 
de strukturelle  og regionale  forskelle  ved  at føre  en 
aktiv  og samordnet  fællesskabspolitik  på beskæftigel-
sesområdet;  denne  politik,  der skal  udformes  og an-
vendes  i nær  tilknytning  til den  fælles  politik,  som 
virkeliggørelsen  af den  økonomiske  og monetære 
union  indebærer  på andre  områder. 
Dette  må ikke  hindre  en bedre  udnyttelse  af de mid-
ler, der  findes  på nationalt  plan  og EF-plan  for  at 
finde  omgående,  konkrete  og præcise  løsninger  på 
visse  af de problemer,  som  krisen  har skabt«. 2.1.4.  Endelig  har  beskæftigelsesproblemerne  be-
virket,  at der er opstået  en vis kløft  mellem  de fuld-
tidsbeskæftigede  arbejdstagere  og de delvis  arbejds-
løse som  er helt  uden  beskæftigelse  og må  leve 
af understøttelsen  alene. 
2.2. Udvalget  ønsker  ikke  at bagatellisere  de vig-
tige foranstaltninger,  som  er blevet  truffet  af med-
lemsstaterne  eller  EF i løbet  af 1975,  men  der  er 
grund  til at beklage,  at en række  særlig  sårbare  per-
songrupper  fortsat  har  måttet  lide  mere  end  andre 
under  stigningerne  i forbrugerpriserne;  det skal  lige-
ledes  bemærkes,  at man  i visse  lande  ikke  har været  i 
stand  til at undgå  en forværring  af de skævheder, 
som skyldes  gradueringen  af den  sociale  beskyttelse. 
2.2.1.  I  visse  lande  har  pristalsreguleringen  af bi-
dragsydelser  og pensioner  mere  end  formået  at holde 
trit med  prisstigningerne.  Dette  har  imidlertid  ikke 
været  tilfældet  over  alt, og desuden  modtager  et stort 
antal  ældre  stadig  kun  pensioner  eller  alderdomsydel-
ser, som  langtfra  udgør  et realistisk  »eksistensmini-
mum«.  I visse  medlemsstater  sker  pristalsreguleringen 
med for lange  mellemrum,  dvs.  først  når  de ældres 
købekraft  allerede  er faldet. 
2. Mindskelsen  af de sociale  skævheder 
2.1. Allerede  i udtalelsen  om udviklingen  i den so-
ciale  situation  i Fællesskabet  i 1974  blev  der  gjort 
opmærksom  på,  at inflationen  gav  anledning  til en 
yderligere  uddybning  af de sociale  skævheder,  fordi 
den ramte  de lavtlønnede  hårdest. 
2.1.1.  Udvalget  kan  kun  bifalde  samtlige  medlems-
staters  lønudligningspolitik,  som  går ud på, at de la-
veste  lønninger  skal  stige  forholdsvis  mere  end  de øv-
rige. Dette  må imidlertid  ikke  gå ud over  de faglærte 
eller højt  kvalificerede  arbejdstagergrupper. 
2.1.2.  Udvalget  bemærker  imidlertid,  at lønstignin-
gerne  har  været  forskellige  fra erhvervsgren  til er-
hvervsgren,  og at de, der  har  haft  den  mindste  løn-
fremgang,  samtidig  har  været  hårdest  ramt  af ar-
bejdsløsheden. 
2.1.3.  Gennemsnitsindkomsten  for  et stort  antal 
landbrugere,  som  i forvejen  er lavere  end  gennem-
snitsindkomsten  for arbejdstagere  i den sekundære  og 
tertiære  sektor,  er i visse  tilfælde  gået  relativt  tilbage. 
Dette  bør  give  anledning  til bekymring,  fordi  ind-
komstfaldet  er delvis  ansvarlig  for afvandringen  fra 
landet,  og fordi  det i øjeblikket  bidrager  til at øge 
antallet  af ledige. 2.2.2.  Hvad  angår  de handicappede,  har visse  lande 
taget  vigtige  skridt  i retning  af at forhøje  pensioner-
ne. Der  er på såvel  nationalt  som  på EF-plan  truffet 
positive  foranstaltninger  med  henblik  på at integrere 
de handicappede  i erhvervslivet. 
Det må imidlertid  befrygtes,  at disse  foranstaltninger 
er utilstrækkelige,  set  i forhold  til reelle  behov, 
idet antallet  af handicappede  af velkendte  årsager  er 
i fortsat  stigning.  Det  skal  desuden  bemærkes,  at man 
har gjort  for  lidt  for  handicappede,  hjemmegående 
mødre. 
2.2.3.  De  fleste  medlemsstater  har i årets  løb pris-
talsreguleret  familieydelserne  og yder  fremover  til-
skud  fra det første  barns  fødsel. 
Men  som  helhed  har  familietilskudene  ikke  nået  en 
sådan  størrelse,  at de giver  dækning  for de udgifter, 
som er forbundet  med  børnenes  pasning  og uddan-
nelse.  I visse  lande  har  forhøjelserne  desuden  ikke 
altid  kunnet  holde  trit med  prisstigningerne,  specielt 
hvis man  tager  hensyn  til, efter  hvor  lang  en periode 
de foretages.  Man  er således  langt  fra at have  nået 
den progression  i ydelserne,  som  anbefales  kraftigt  af 
de forskellige  landes  familieinteresseorganisationer, 
der på alle  de berørte  områder,  herunder  også  i be-
skatningsmæssig  henseende,  stiller  krav  om en samlet 
familiépolitik. 
Nr. C 197/52 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 23. 8. 76 
Udvalget  henleder  opmærksomheden  på nødvendig-
heden  af, at familierne  bliver  informeret  om deres  ret 
til de forskellige  ydelser  i et enkelt  og forståeligt 
sprog,  og samtidig  bør  de administrative  procedurer 
forenkles. 
2.3. Mere  generelt  må  det  beklages,  at de foran-
staltninger,  som  de forskellige  lande  har  truffet  på 
visse  områder,  ikke  altid  har  ført  til større  social 
retfærdighed.  ^ 
2.3.1.  Som  eksempel  kan  nævnes,  at selv  om visse 
landes  boligpolitik  kan  betragtes  som  en succes  ud 
fra en social  synsvinkel,  så er dette  desværre  ikke 
tilfældet  for  andre  landes  vedkommende.  I nogle 
medlemsstater  er det  såkaldte  «sociale»  boligbyggeri 
kommet  persongrupper  til gode,  som  råder  over  stør-
re indkomster  end  dem,  det  oprindelig  var  bestemt 
for, således  at en stor  del af befolkningen  lades  tilba-
ge i forældede  boliger.  I atter  andre  lande  har  man 
ikke  gjort  nok  for at opføre  sociale  boliger. 
2.3.2.  Foranstaltningerne  til mindskelse  af forskel-
len mellem  fysiske  personers  indkomster  har  iøvrigt 
hovedsagelig  haft  sigte  mod  lønindtægterne,  som  er 
de indkomster,  det er lettest  at få oplysninger  om. 
Bestræbelserne  på at skabe  større  social  retfærdighed 
må udbetinget  baseres  på et kendskab  til indkomster 
af enhver  art,  dvs.  selv  arv.  Dette  kendskab  er abso-
lut nødvendigt  på nuværende  tidspunkt,  hvor  de øko-
nomiske  konjunkturer  bevirker,  at en voksende  del af 
indkomsterne  unddrages  kontrol. 
Iøvrigt  bør  også  beskatningen  spille  en vigtig  rolle  i 
forsøget  på at udjævne  de sociale  skævheder,  ikke 
mindst  i denne  inflationsperiode. 
2.3.3.  Disse  bestræbelser  indebærer  ligeledes  en ak-
tiv, inflationsbekæmpende  politik.  Som  det  blev 
bemærket  ovenfor,  er inflationen  i sig selv  med  til at 
uddybe  de sociale  skævheder. 
Småsparerne  har  således  i de fleste  lande  fået  deres 
kapital  negativt  forrentet,  hvilket  er en åbenbar  so-
cial uretfærdighed. 
2.4. Udvalget  er fortsat  meget  opmærksom  på dis-
se problemer,  for det er foruroliget  over  risikoen  for 
sociale  spændinger  der  skyldes  uacceptable  situatio-
ner. Selv  om økonomien  har  en vis dynamik,  der  kan 
medføre  forklarlige  skævheder,  så må disse  udjævnes, 
hvis ikke  man  vil løbe  risikoen  for  omfattende  og 
forståelige  sociale  spændinger. 
3. Finansieringen  af de sociale  beskyttelsesordninger 
Et af de karakteristiske  træk  ved  1975  på det  sociale 
område  har  været  den  omstændighed,  at samtlige 
medlemsstater  har  fundet  det stadig  sværere  at finan-
siere  deres  sociale  beskyttelsesordninger. Denne  situation  skaber  i visse  medlemsstater  noble 
problemer  med  hensyn  til virksomhedernes  admini-
stration  og konkurrenceevne  samt  med  hensyn  til det 
offentliges  investeringspolitik  og ydelsernes  fortsatte 
beståen.  Desuden  vil en række  selskaber,  som  giver 
beskæftigelse  til mange  inden  for  EF,  være  fristet  til 
at etablere  deres  produktionsvirksomheder  i de lande, 
hvor  arbejdskraften  er billig. 
3.1. Arbejdsløshedsforsikring 
Den kraftige  forøgelse  af udgifterne  til arbejdsløs-
hedsforsikring,  som  skyldes  beskæftigelsesproblemer 
ne, udgør  i samtlige  medlemsstater  en stor  økono-
misk  belastning,  som  erhvervslivet  må bære  følgerne 
af. 
3.2. Den  egentlige  sociale  sikring 
3.2.1.  I  de fleste  af medlemsstaterne  er udgifterne 
til den  sociale  sikring  blevet  kraftigt  forøget,  hvilket 
skyldes  mange  forskellige  faktorer:  pristalsregulering 
af pensioner,  nedsættelse  af pensionsalderen  for  al-
derdomsforsikring,  et voksende  antal  ældre  i befolk-
ningen,  forøgelse  af udgifterne  til sundhedsvæsenet 
osv. for  sygeforsikringen,  udgifter  som  uretmæssigt 
pålægges  den  sociale  sikring  i visse  medlemsstater. 
3.2.2.  Forøgelsen  af disse  udgifter  er desværre  ikke 
blevet  ledsaget  af en forøgelse  af indtægterne;  tværti-
mod  er disse  i nogle  tilfælde  faldet  i 1975.  I realiteten 
bliver  forholdet  mellem  bidragydere  og bidragnydere 
stadig  mere  skævt,  hvilket  specielt  er tilfældet  i de 
lande,  hvor  lønmodtagerbidragene  er relativt  store  i 
forhold  til de øvrige  indtægter;  årsagen  ligger  på kort 
sigt i beskæftigelsesproblemerne  og på lidt  længere 
sigt i den  demografiske  udvikling,  idet  de ældre  be-
folkningsgrupper  er voksende  i de fleste  medlemssta-
ter. De  kommende  to eller  tre  års  forventede  til-
strømning  af unge  bidragydere  kan  ikke  forventes  at 
ville  bremse  denne  aldersforskydning  mærkbart. 
3.2.3.  Disse  problemer  er efter  udvalgets  mening 
særdeles  urovækkende.  Der  må hurtigt  findes  løsnin-
ger for dels  at mindske  visse  unødvendige  udgifter  og 
dermed  gøre  den  sociale  sikring  mere  effektiv  og dels 
at tage  finansieringsgrundlaget  for de forskellige  ord-
ninger  op til revision. 
23. 8. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 197/53 
3.3. De sociale  ydelser 
1 1975  voksede  antallet  af personer,  som  modtog  so-
ciale  ydelser,  i samtlige  medlemsstater.  Ud over  de 
menneskelige  problemer,  som  er forbundet  med  at 
modtage  støtte  fra det offentlige,  må man  heller  ikke 
hér glemme  den  øgede  økonomiske  byrde,  som 
samtidig  pålægges  staterne  og de lokale  institutioner. 
Væksten  i disse  udgifter  har tvunget  visse  lande  til at 
afskedige  socialarbejdere  eller  begrænse  ellers  nød-
vendige  nyansættelser.  Andre  har søgt  at fremme  det 
velgørende  arbejde.  Selv  om visse  af socialarbejder-
nes faglige  sammenslutninger  frygter,  at staterne  ad 
denne  vej vil frigøre  sig for deres  ansvar,  ser Udval-
get imidlertid  med  stor  interesse  på udviklingen  af 
det velgørende,  sociale  arbejde  som  en faktor,  der 
kan skabe  kommunikation  mellem  de forskellige 
samfundsgrupper  og integrere  og menneskeliggøre 
forholdet  mellem  dem,  dog  under  forbehold  af, at 
dette  ikke  mindsker  de offentlige  myndigheders  an-
svar. 
4. Fællesskabets  indsats  og Udvalgets  forslag 
4.1. Som  den  økonomiske  og sociale  situation  var 
i 1975,  og som  den  må forventes  at blive  i 1976,  be-
klager  Udvalget,  at Fællesskabets  indsats  ofte  har 
været  for langsommelig  og ikke  tilstrækkelig  effektiv. 
Det er rigtigt,  at der er blevet  iværksat  en række  for-
anstaltninger,  bl.a.  inden  for  rammerne  af det  ar-
bejdsmarkedsmæssige  og sociale  handlingsprogram, 
foranstaltninger  som  har taget  sigte  på oplæring  eller 
omskoling  af visse  grupper  af arbejdstagere  (van-
drende  arbejdstagere,  kvinder,  handicappede),  pro-
grammet  med  henblik  på bekæmpelse  af fattigdom. 
Det stående  udvalg  for Beskæftigelse  har regelmæssigt 
holdt  møder  om den  økonomiske  og sociale  situation 
i Fællesskabet,  og samme  emne  var på dagsordenen 
for en tresidet  konference. 
Udvalget  ser med  tilfredshed  på de foranstaltninger, 
man har  truffet  beslutning  om og iværksat  på dette 
område. 
4.2. Udvalget  udtrykker  dog  forbehold  over  for 
visse  punkter. 
4.2.1.  Med  hensyn  til de forslag,  som  det fremlag-
de i sin udtalelse  om udviklingen  i den  sociale  situa-
tion i Fællesskabet  i 1974,  glæder  Udvalget  sig over, 
at Kommissionen  tog  initiativet  til handlingspro-
grammet  for hygiejne  og sundhedsbeskyttelse  på ar-bejdspladsen  og forskningen  vedrørende  sociale  indi-
katorer  og harmonisering  af socialstatistikken;  imid-
lertid  beklager  det,  at dette  arbejde  endnu  ikke  har 
ført til nogen  konklusioner.  Det  ser gerne,  at det hø-
res i rette  tid om disse  spørgsmål. 
4.2.2.  Det  beklager,  at resultaterne  af studien  om 
den demografiske  udvikling  inden  for  Fællesskabet, 
som den  anmodede  om i sin foregående  udtalelse  om 
udviklingen  i den  sociale  situation  i Fællesskabet, 
endnu  ikke  foreligger. 
4.2.3.  Det  mærker  sig,  at foranstaltninger,  som  der 
blev truffet  beslutning  om for snart  længe  siden,  ikke 
er blevet  iværksat  eller  gennemføres  for trægt.  Dette 
gælder  især  som  tidligere  nævnt  området  arbejdsvilkår 
og bestræbelserne  for  at harmonisere  statistikken 
med henblik  på opstilling  af variable  sociale  indika-
torer  samt  indførelsen  af årlige  sociale  regnskaber  og 
budgetter.  Udvalget  beklager  i øvrigt  de forsinkelser, 
der er indtruffet  i forbindelse  med  oprettelsen  af Det 
europæiske  institut  for forbedring  af leve-  og arbejds-
vilkårene  i Dublin. 
4.3. Foruden  de henstillinger,  der  allerede  er ble-
vet formuleret  til hvert  af de behandlede  punkter,  fo-
reslår  Udvalget  med  baggrund  i det foregående: 
4.3.1.  At  studien  over  demografiske  problemer, 
som man  anmodede  om  i fjor,  hurtigt  bliver  fuld-
ført; 
4.3.2.  At  de foranstaltninger,  der blev  anbefalet  i 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalgs  udtalelse  af 
1. april  1976  om samordning  af nationale  virkemidler 
inden  for beskæftigelsen,  hurtigst  muligt  iværksættes; 
4.3.3.  At  der  snarest  muligt  udarbejdes  en studie 
over midler  til at beskytte  småsparere  mod  inflatio-
nen, på linje  med  Europa-Parlamentets  resolution, 
der blev  vedtaget  i juli 1975; 
4.3.4.  At  bestræbelserne  intensiveres  for  at gen-
nemføre  en hurtig  harmonisering  af statistikken  med 
henblik  på opstilling  af variable  sociale  indikatorer 
samt  for at få indført  årlige  sociale  regnskaber,  som 
dækker  samtlige  sektorer  og regioner; 
4.3.5.  At  tidsskemaet  for  det  arbejdsprogram  for 
1976,  som  Kommissionen  har  varslet  i forbindelse 
med det sociale  handlingsprogram,  følges  nøje; 
4.3.6.  At  en intensiv  drøftelse  med  arbejdsmarke-
dets parter  snarligt  finder  sted  om  problemerne  ve-
drørende  forholdet  mellem  førstegangs  og videregåen-
de faglig  uddannelse  og beskæftigelse; 
Nr. C 197/54 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 23. 8. 76 
4.3.7.  At  der  fra  Kommissionens  side  gøres  en 
kontinuerlig  indsats  sammen  med  beskæftigelsesud-
valgets  stående  sekretariat,  særlig  ved  en udvikling  af 
de unges  beskæftigelse; cialfonden,  Fonden  for  Regionaludvikling,  EIB  og 
EUGFL). 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 25. maj  1976. 
4.3.6.  At  der  sikres  en bedre  koordinering  af de 
forskellige  virkemidler,  Fællesskabet  råder  over  (So-Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
BILAG 
til udtalelse  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Punkt  2.1.4. 
I slutningen  af dette  punkt  tilføjes: 
»Selv  om  en forhøjelse  af denne  understøttelse  er nødvendig,  kan  den  bevirke,  at visse 
arbejdsløse  i visse  lande,  i visse  tilfælde  hvor  der  ellers  ikke  vil være  berettiget  grund  hertil, 
vil være  tilbageholdende  med  at påtage  et nyt  arbejde,  som  giver  dem  en indkomst,  der 
stort  set svarer  til deres  understøttelse,  der  undertiden  medfører  andre  fordele». 
Begrundelse 
For at mindske  de sociale  uligheder  bør  den  arbejdende  del af befolkningen  have  en indkomst, 
der svarer  til eller  er højere  end  de lediges,  uden  at man  dog  dermed  vil sætte  spørgsmålstegn 
ved disse  sidstes  ansvarsfølelse. 
Resultatet  af  afstemningen 
22 stemte  for;  49 stemte  imod;  21 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  direktiv  om dumpning  af affald 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 40 af 20. februar  1976,  side  3. 
Rådets  besluttede  den  21. januar  1976  i medfør  af artikel  100  i Traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  139.  plenarforsamling  holdt  i 
Bruxelles,  den  25. og 26. maj  1976  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE