A4-0029/97

Beslutning om Kommissionens beretning for Europa-Parlamentet og Raadet om anvendelsen af den generelle ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for videregaaende uddannelse, udarbejdet i overensstemmelse med artikel 13 i direktiv 89/48/EOEF (KOM(96)0046 - C4-0194/96)

Europa-Parlamentet,

* der henviser til Kommissionens beretning til Europa-Parlamentet og Raadet (KOM(96)0046 - C4-0194/96),

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder og udtalelse fra Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse og Medier (A4-0029/97),

A. der henviser til, at direktiv 89/48/EOEF ((EFT L 19 af 24.01.1989, s. 16.)) udgoer den foerste ordning, som sigter paa gennem en horisontal metode at indfoere en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for videregaaende uddannelser med henblik paa at lette den fri bevaegelighed, den fri etableringsret og den fri udveksling af tjenesteydelser for de paagaeldende faellesskabsborgere,

B. der henviser til, at denne generelle ordning allerede er blevet suppleret gennem Raadets direktiv 92/51/EOEF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser ((EFT L 209 af 24.07.1992, s. 25.)) og at Raadet ligeledes foreslaar en ny aendring af dette gennem sit forslag til direktiv om en ordning for anerkendelse af eksamensbeviser for de former for erhvervsvirksomhed, der er omfattet af direktiverne om liberalisering og overgangsforanstaltninger, og til supplering af den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser ((EFT C 115 af 19.04.1996, s. 16.)),

C. der henviser til, at Kommissionens beretning er af stoerste nytte, hvis man oensker at foelge udviklingen af den praktiske anvendelse af den generelle ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og at finde frem til de problemer, som denne anvendelse afstedkommer,

D. der henviser til, at der siden ikrafttraedelsen af direktivet, dvs. i loebet af de fem aar fra den 4. januar 1991, er indgivet over hundrede andragender (jf. artikel 12 i Raadets ovennaevnte direktiv 89/48/EOEF),

1. glaeder sig over kvaliteten af Kommissionens beretning, hvis stoerste fortjeneste er, at den redegoer for de vigtigste problemer i forbindelse med gennemfoerelsen af direktiv 89/48/EOEF og kommer ind paa de saerlige erhverv, der rejser specifikke og saerlig komplicerede spoergsmaal; glaeder sig ligeledes over Kommissionens forsoeg paa at naa frem til loesninger, der kan forbedre anvendelsen af den generelle ordning, og hvoraf nogle paa et senere tidspunkt skal have form af aendringer til bestemmelserne i direktiv 89/48/EOEF;

2. erkender, at der i de seneste syv aar er gjort betydelige fremskridt med at opnaa gensidig anerkendelse af akademiske og faglige kvalifikationer medlemsstaterne imellem, hvilket gradvist har oeget mulighederne for, at de EU-borgere, der maatte oenske det, kan bruge de kvalifikationer og den erhvervserfaring, de har opnaaet i ét land, til at udoeve deres erhverv i en anden medlemsstat; opfordrer derfor Kommissionen til at fortsaette sin opgave med at overbevise alle medlemsstaterne og disses universiteter og erhvervsorganistioner om at fjerne tilbagevaerende juridiske og praktiske hindringer for fuld gensidig anerkendelse;

3. glaeder sig saerlig over, at Kommissionen har overtaget de loesninger, der var fastslaaet gennem Domstolens retspraksis, saerlig gennem Vlassopoulou- dommen af 7. maj 1991 ((Sag C-340/89, Samling 1991, s. I-2357.)); mener, at Domstolens begrundelse i den paagaeldende dom udgoer et betragteligt fremskridt for hele problematikken vedroerende anerkendelse af eksamensbeviser, da den uden skelnen vedroerer saavel de erhverv, der er daekket af den generelle ordning, som de erhverv, der ikke er daekket af denne eller af de saakaldte »sektorordninger«;

4. henleder endvidere Kommissionens opmaerksomhed paa de vanskeligheder, der opstaar som foelge af manglen paa en praecis definition af den hoejere uddannelses niveau, og oensker, at dette spoergsmaal belyses;

5. bekraefter, at det gaar ind for princippet om gensidig tillid, som kommer til udtryk i artikel 3 i direktiv 89/48/EOEF; dette princip kan imidlertid bringes alvorligt i tvivl, hvis de nationale myndigheder goer uovervejet eller ukorrekt anvendelse af de i artikel 4 i samme direktiv naevnte udligningsmekanismer, hvis anvendelse imidlertid ikke altid er berettiget;

6. anmoder i denne forbindelse om stoerre kontrol fra Kommissionens side, naar den skal undersoege klager fra faellesskabsborgerne; udtrykker sin overbevisning om, at en effektiv anvendelse af den generelle ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, som er indfoert gennem direktiv 89/48/EOEF, foerst og fremmest bygger paa en rimelig ligevaegt mellem bestemmelserne i dette direktivs artikel 3 og 4 og paa forsoeget paa at finde enklere og smidigere loesninger;

7. glaeder sig isaer over, at Kommissionen i sin beretning forsvarer det synspunkt, at artikel 3 i direktiv 89/48/EOEF er klar, praecis og absolut tilstraekkelig til at have umiddelbar virkning og paapeger, at Retten i Foerste Instans i Panagiotopoulou-dommen (sag T-16/90) af 11. februar 1992 udtalte, at denne artikel er umiddelbart anvendelig;

8. er ligesom Kommissionen bekymret over at konstatere, at indvandrerne ikke har kendskab til den generelle ordnings mekanismer; oensker en styrkelse af dialogen mellem de nationale myndigheder og Kommissionen samt en hensigtsmaessig information og en stoerre gennemskuelighed paa alle niveauer;

9. anmoder imidlertid i denne forbindelse og paa baggrund af de mange indgivne andragender om, at Raadet og Kommissionen styrker deres bestraebelser paa i direktivet at optage en forpligtelse til at tage hensyn til den erhvervserfaring, der er indhentet efter opnaaelsen af eksamensbeviser for paa en mere tilfredsstillende maade at sikre udoevelsen af den fri etableringsret og den frie bevaegelighed;

10. glaeder sig i denne forbindelse over den rolle, de nationale koordinatorer spiller - udpegelsen af disse er naevnt i artikel 9 i direktiv 89/48/EOEF - og stoetter Kommissionens initiativer med henblik paa at styrke denne rolle;

11. er paa den anden side klar over, at direktivet kun kan finde anvendelse paa faellesskabsborgere; anser imidlertid de bestemmelser for modstridende, som direktivet fastsaetter vedroerende uddannelser, der til dels har fundet sted i tredjelande; dette vedvarende modsaettelsesforhold forhindrer enhver loesning paa et problem, der er ved at faa foruroligende dimensioner i visse medlemsstater;

12. tager til efterretning, at Kommissionen ikke agter at foreslaa grundlaeggende aendringer af direktiv 89/48/EOEF, men opfordrer den til saa hurtigt som muligt at forelaegge Parlamentet forslag om begraensede aendringer, isaer af artikel 4, som muliggoer en forbedring af den gaeldende ordning;

13. ser med interesse paa tidsfristen i 1999, hvor Kommissionen forpligter sig til at forelaegge en undersoegelse om direktiv 92/51/EOEF, som vil give den mulighed for paa ny at behandle den generelle ordning som helhed; forbeholder sig imidlertid ret til muligheden for indtil da at foere regelmaessig kontrol med Kommissionen gennem de saedvanlige parlamentariske kontrolordninger;

14. konstaterer, at den i visse medlemsstater gaeldende numerus clausus- bestemmelse i forbindelse med udviklingen af bevaegeligheden inden for Faellesskabet paa sigt kan udgoere et problem; opfordrer Kommissionen til at gennemfoere en undersoegelse af dette spoergsmaal;

15. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og medlemsstaternes regeringer.