Nr. C 263/52 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17.11.  75 
Sammenligninger  med  naturlige  uranforekomster  og 
vurderinger  af migrationen  mellem  udtømningsstedet 
og biosfæren  viste,  at dette  problem  ikke  var meget 
større  end  de andre  problemer  i forbindelse  med  af-
faldsstofferne. 
Der er ingen  fordele  forbundet  med  separat  opbeva-
ring af aktiniderne,  og også  transmutation  i reakto-
ren løser  kun  delvist  problemet,  da der  også  efter 
gentagen  fornyet  anvendelse  i reaktoren  er isotoper 
tilbage  med  lang  halveringstid. 
Udvalget  mener  ikke,  at nye  all-round  studier  vil 
skaffe  os yderligere  viden,  da man  allerede  flere  gan-
ge har udarbejdet  sådanne  studier. 
Derimod  burde  man  grundigt  arbejde  med  vigtige 
detaljer  som  f.eks.: 
— forbedring  af aktinidernes  dekontaminationsfak-
torer  ved  oparbejdningen;  særligt  er det vigtigt  at 
undgå  alfa-affaldsstoffer  i MAW-området; 
— nøje  beregninger  af migrationen  af aktinider  på 
udtømningssteder  under  forskellige  betingelser; 
— nøjagtige  rentabilitetsberegninger  i forbindelse 
med separation  og transmutation  af aktinider; 
— definition  af alfa-affaldsstoffer  i forbindelse  med 
forskellige  udtømningsmetoder. 2.2.10.  En  opregning  af  de  hidtil 
uløste  problemer  samt  forslag 
til løsning 
Dette  programpunkt  krævet  et snævert  samarbejde 
med den  praktiske  forskning,  da man  ellers  ville  ska-
be normer,  der  ikke  uden  videre  kan  realiseres  ad 
teknologisk  vej. 
Man  bør være  opmærksom  på samordningen  med  ek-
sisterende  systemanalyser  på waste-sektoren  på na-
tionalt  plan. 
2.2.11.  Teknologiske  retningslinjer 
Det under  punkt  2.2.10.  nævnte  finder  analog  anven-
delse  her. 
Man  bør  også  være  opmærksom  på middelaktive  af-
faldsstoffer. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 29. maj  1975. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
Vormand 
Udtalelse  om  meddelelse  til Rådet  fra  Kommissionen  om  teknologiske  problemer  i 
forbindelse  med  nuklear  sikkerhed 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 99 af 2. maj  1975,  side  4. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  11. marts  1975  i medfør  af artikel  170  i.Traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  Atomenergi  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  130.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 28. og 29. maj  1975  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til brev  af 13. marts  1975  hvori  Rå-
det for De europæiske  Fællesskaber  anmodede  Udval-
get om at fremsætte  en udtalelse  om »meddelelse  til Rådet  fra Kommissionen  om teknologiske  problemer 
i forbindelse  med  nuklear  sikkerhed«, 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  Atomenergifællesskab,  særlig  artikel  170, 
17.11.75  De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende  Nr.  C 263/53 
under  henvisning  til den  beslutning,  dets  præsidium 
traf den  18. marts  1975  om at pålægge  Afdelingen  for 
energi  og nukleare  anliggender  at udarbejde  en udta-
lelse og en beretning  herom, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der  blev  fremsat 
af Afdelingen  for energi  og nukleare  anliggender  på 
mødet  den  12. maj  1975, 
under  henvisning  til den  beretning,  som  ordføreren, 
hr. Schlitt,  afgav  på dette  møde, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  130.  ple-
narforsamling,  der blev  anholdt  den  28. og 29. maj 
1975,  (mødet  den  29. maj  1975),  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
De målsætninger,  som  Ministerrådet  godkendte  den 
17. december  1974  og som  sigter  mod  en energipoli-
tisk strategi  til nedbringelse  af Fællesskabets  afhæn-
gighed  af energiforsyninger  udefra,  nødvendiggør  en 
betydelig  udbygning  af kernekraftværkskapaciteten 
indtil  1985; 
det er helt  nødvendigt  at træffe  passende  fællesskabs-
foranstaltninger,  hvorigennem  man  kan  sikre  og be-
skytte  befolkningen  og miljøet  mod  de tekniske  risici 
ved kerneenergiproduktionen; 
Fællesskabet  bør  spille  en afgørende  rolle  gennem 
gradvis  tilnærmelse  af forskrifter,  bestemmelser,  gene-
relle og detaljerede  retningslinjer  samt  industrinor-
mer — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
med 39 stemmer  for  og 4 stemmer  imod,  mens  3 
undlod  at stemme: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Med  det foreliggende  dokument  har Kommis-
sionen  forelagt  Rådet  et udkast  til resolution,  ifølge 
hvilket  Rådet  opfordrer  de ansvarlige  myndigheder 
og de dertil  knyttede  sikkerheds-  og kontrolinstanser, 
virksomhedslederne  og konstruktørerne  samt  de or-
ganer,  der er ansvarlige  for forskningsprogrammerne, 
til udvidet  samarbejde  på fællesskabsplan  for at sikre 
ensartet  beskyttelse  af befolkningen  gennem  harmo-
nisering  af sikkerhedspraksis  og sikkerhedskriterier 
for derved  at fjerne  eller  undgå  hindringer  for sam-
handelen  og gennem  et snævrere  samarbejde  på forsk-
ningsområdet  at undgå  unødvendigt  dobbeltarbejde 
i Fællesskabet. 
1.2. For  at nå dette  mål  skal  Kommissionen  for 
det første  have  meddelelse  om alle  udkast  til juridi-ske og administrative  bestemmelser  på området  nukle-
ar sikkerhed,  således  at de nødvendige  drøftelser  på 
Fællesskabsplan  kan  finde  sted  på Kommissionens  in-
itiativ.  Desuden  skal  medlemsstaterne  inden  for ram-
merne  af de kompetente  internationale  organisatio-
ner nå frem  til en fælles  holdning  i alle  de førstnævn-
te spørgsmål  omkring  koordineringen  af sikkerheds-
bestemmelserne  og forskningen  på sikkerhedsområ-
det. 
1.3. Endelig  får Kommissionen  til opgave  hvert  år 
at aflægge  beretning  om de fremskridt,  der er sket. 
Kommissionen  peger  i denne  sammenhæng  på, at der 
hvert  år skal  stilles  passende  midler  til rådighed  til fi-
nansiering  af hjælpestudier  med  henblik  på  de 
førnævnte  foranstaltninger. 
1.4. Udvalget  mener,  at de foranstaltninger,  som 
Kommissionen  foreslår,  er absolut  nødvendige.  Det 
ser med  voksende  bekymring,  at udbygningen  af 
kerneenergien  i Fællesskabet  møder  større  og større 
modstand  i vide  kredse  af befolkningen.  Da holdnin-
gen hos  de kompetente  myndigheder  og de sagkyndi-
ge ofte  har  været  vaklende,  har  befolkningen  ind 
imellem  haft  det indtryk,  at der  ikke  i tilstrækkelig 
grad  blev  taget  hensyn  til deres  interesser  og beskyt-
telsen  af befolkningen  ved  planlægningen  af kerne-
tekniske  anlæg.  I den sidste  tid er det også  blevet  gjort 
gældende  under  debatten  om  udbygning  af kerne-
energien,  at en hurtig  udvikling  af nukleare  kapacite-
ter ikke  er påkrævet,  da strømforbruget  er stagneren-
de. Dersom  betænkelighederne  over  for kerneenergien 
og den  regionale  modstand  mod  bygningen  af 
kernekraftværker  skulle  blive  stærkere,  er der  efter 
Udvalgets  opfattelse  risiko  for,  at den  yderligere  ud-
bygning  af kerneenergien  i Fællesskabet  vil komme 
til at foregå  i et langsommere  tempo.  Allerede  nu må 
man efter  Udvalgets  opfattelse  nære  frygt  for,  at de 
mål på 160  GWe  eller  maksimalt  200  GWe  installeret 
kernekraftkapacitet,  som  Fællesskabet  har  sat  sig, 
ikke kan  nås.  Der  kan  ikke  være  tvivl  om,  at mang-
lende  juridiske  og administrative  regler  samt  ker-
neenergitekniske  regler  og retningslinjer  for tilladelse 
til opførelse  af kernetekniske  anlæg  i Fællesskabet  har 
haft en negativ  indflydelse  på dennes  udvikling.  Ud-
valgets  er fuldstændig  klar  over,  at den  uensartede 
udvikling  på kerneenergiområdet  i medlemsstaterne 
og i særdeleshed  anvendelsen  af forskellige  reaktorty-
per har været  en hindring  for fælles  ordninger  og be-
stemmelser. 
1.5. Hvor  det drejer  sig om beskyttelse  af befolk-
ningen  mod  de ioniserende  stråler,  der  forekommer 
ved fredelig  udnyttelse  af kerneenergien,  viser 
Euratom-grundnormerne,  at Fællesskabet  fra  første 
færd  har  tilstræbt  fælles  ordninger  på kernenergi-
området  og for  en dels  vedkommende  også  har 
kunne  realisere  disse.  Men  efter  at man  i Fællesska-
Nr. C 263/54 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17.11.75 
bet nu med  undtagelse  af én medlemsstat  koncentre-
rer arbejderne  med  industriel  udnyttelse  om én reak-
tortype,  nemlig  letvandsreaktoren,  er der  skabt  for-
udsætninger  for  efterhånden  at nå frem  til fælles-
kernetekniske  regler  og retningslinjer  samt  for  en 
tilnærmelse  af de administrative  og juridiske  bestem-
melser. 
1.6. Fælles  retlige  og administrative  bestemmelser 
viser  sig af forskellige  grunde  at være  nødvendige. 
For det første  kan  uheld  i kernetekniske  anlæg  have 
virkninger  langt  ud over  medlemsstaternes  grænser. 
For det andet  ligger  en stor  del af de kernetekniske 
anlæg,  der er på planlægningsstadiet  under  opbygning 
eller i drift,  men  i særdeleshed  kernekraftværker,  i 
grænseområder.  For allerede  fra første  færd  at undgå 
mulige  konflikter  mellem  medlemsstaterne  er det der-
for nødvendigt  snarligt  at nå frem  til fælles  regler  og 
kriterier  for placeringen  for for tilladelse  til opførelse 
af kernetekniske  anlæg.  Udvalget  underkender  på in-
gen måde  de vanskeligheder  der  står  i vejen  for en 
snarlig  harmonisering  af de  allerede  eksisterende 
retslige  og administrative  bestemmelser.  Forskellige 
målsætninger  for  forsknings-  og udviklingsarbejdet 
samt  forskellige  forvaltningssystemer  og forskellige 
opfattelser  af hypotetiske  ulykkesmuligheder  og dis-
ses virkninger  samt  andre  faktorer  har i mellemtiden 
ført til ret så forskellige  krav  med  hensyn  til den  sik-
kerhedstekniske  konstruktion  af kernetekniske  anlæg 
og til betingelserne  for placering  af sådanne  anlæg  i 
medlemsstaterne.  Dette  har også  haft  indvirkning  på 
de nationale  forsknings-  og udviklingsprogrammer 
på området  reaktorsikkerhed.  Dette  problem  vil blive 
berørt  senere. 
1.7. Udvalget  beklager,  at de i kommissionsdoku-
menter  foreslåede  foranstaltninger  ikke  er blevet 
iværksat  for lang  tid siden.  Jo længere  kerneenergien 
er udviklet  i de enkelte  medlemsstater,  jo mere  om-
fattende  og dybtgående  er de nationale  bestemmelser, 
og dette  kan  kun  vanskeliggøre  de nuværende  be-
stræbelser  for  en harmonisering.  De kontakter,  der 
allerede  eksisterer  på fællesskabsplan,  mellem  myn-
digheder,  industri  og energiproducenter  og først  og 
fremmest  de kontakter  som  er udgået  fra og er blevet 
fremmet  af Kommissionen,  var  uden  tvivl  overor-
dentlig  nyttige.  Men  ved  disse  kontakter  drejede  det 
sig for det meste  kun  om at informere  og tage  til ef-
terretning;  den  stadig  udprægede  nationale  orientere-
de praksis  hvad  angår  sikkerhedsnormer  og opførel-
sestilladelse  er samtidig  udtryk  for en kerneindustri, 
der endnu  koncentrerer  sig om nationale  markeder. 
Ganske  vist  bliver  komponenter  til kernetekniske 
anlæg  i højere  grad  givet  i kommissionen  inden  for 
hele Fællesskabet,  men  tildelingen  af komplette  anlæg 
sker næsten  uden  undtagelse  endnu  på nationalt  plan. 1.8. Udvalget  stiller  derfor  det spørgsmål,  om  de 
foreslåede  foranstaltninger  i betragtning  af Fællesska-
bets forpligtelse  til at sørge  for befolkningens  beskyt-
telse  og sundhed  og desuden  for  Fællesmarkedets 
funktion,  er tilstrækkelige  til, at man  inden  længe  kan 
nå frem  til fælles  retslige  og administrative  forskrifter 
samt  kernetekniske  regler  og retningslinjer  på dette 
område.  Det  er uden  tvivl  rigtigt,  at Kommissionen 
først  må skaffe  sig et overblik  over  de retslige  og ad-
ministrative  forskrifter,  der findes  i medlemsstaterne, 
og at den  desuden  lader  sig orientere  om alle  nye  ud-
kast til retslige  og administrative  forskrifter  med 
hensyn  til kernetekniske  anlægssikkerhed.  Kommis-
sionen  burde  imidlertid  gøre  en indsats  for ikke  kun 
at fremsætte  generelle  anbefalinger  i henhold  til arti-
kel 124  i Euratomtraktaten,  men  også  skabe  fo-
rudsætninger  for udstedelsen  af direktiver  og forord-
ninger  på dette  område,  der giver  Kommissionen  mu-
lighed  for at fastsætte  minumumsnormer  for alle  de 
kernetekniske  anlæg,  der installeres  i Fællesskabet. 
1.9. Denne  udvikling  kunne  efter  Udvalgets  me-
ning fremmes,  dersom  Kommissionen  også  støttede 
medlemsstaternes  bestræbelser  efter  snart  at nå frem 
til en standardisering  af kraftværkerne.  I medlemssta-
terne  bygges  og bestilles  stadig  flere  kraftværker  i en 
størrelsesorden  på mellem  900  og 1 300 MWe.  Dette 
frembyder  allerede  en vigtig  forudsætning  for stan-
dardisering  på fællesskabsplan.  En sådan  standardise-
ring på fællesskabsplan  medfører  ikke  blot  prisforde-
le; den  ville  også  kunne  bidrage  til en rationalisering 
af godkendelsesproceduren  og overvindelse  af de tek-
niske  handelshindringer;  men  fremfor  alt kan  den 
føre til anvendelse  af ensartede  sikkerhedstekniske 
krav.  I øvrigt  henviser  Udvalget  i denne  sammenhæng 
til sin  udtalelse  (*) om  »meddelelse  til Rådet  fra 
Kommissionen  om iværksættelsen  af orienteringer  og 
præferenceaktioner  for en energipolitik  for Fællesska-
bet — fremme  af udnyttelsen  af kerneenergien«,  hvori 
Udvalget  allerede  henviste  til nødvendigheden  af, 
at der foretages  en harmonisering  af de sikkerhedstek-
niske  bestemmelser  og krævede  aktioner  til lettelse 
af godkendelsesproceduren  i form  af rationalisering 
og standardisering  af kravene  på fællesskabsplan. 
1.10.  Udvalget  ønsker  at benytte  sin udtalelse  om 
kommissionsdokumenter  til på ny at påpege  nødven-
digheden  af et ensartet  forsknings-  og udviklingspro-
gram  (F og U-program)  på fællesskabsplan  således,  at 
de bestående  sikkerhedsinstallationer  kan  udnyttes 
bedst  muligt.  Udvalget  er fuldt  ud klar  over,  at der 
sidste  år er blevet  gjort  store  og vellykkede  anstren-
(J) EFT  nr.  C 116  af 30.  9. 1974,  s.  26. 
17.11.75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/55 
gelser  i Fællesskabet  for at opnå  en forbedring  af sik-
kerheden  i de kernetekniske  anlæg.  Det  fremgår  af 
forskellige  uheld  i kernekraftværkerne,  at sikkerheds-
installationerne  og -foranstaltningerne  hidtil  har  vist 
sig tilstrækkelige,  idet  det såvidt  vides  i intet  tilfælde 
har ledt  til at befolkningens  liv er blevet  udsat  for al-
vorlig  fare.  Denne  situation  i Fællesskabets  kraftvær-
ker, som  også  gælder  for andre  lande  med  atompro-
grammer,  skyldes  efter  Udvalgets  opfattelse,  at der 
fra begyndelsen  har  været  strenge  sikkerhedskrav  for 
bygningen  og driften  af kernekraftværker,  og at disse 
er blevet  overholdt. 
1.11.  Udvalget  påskønner,  at medlemsstaterne  og 
Kommissionen  selv  ikke  har  stillet  sig tilfreds  med 
det hidtil  opnåede,  men  tværtimod  forsøger  at udvide 
rammerne  for  de teoretiske  ulykkesmuligheder  med 
en tilsvarende  supplering  af sikkerhedsforanstaltnin-
gerne  og ved  også  at inddrage  meget  usandsynlige 
ulykkesmuligheder  i sikkerhedsforholdsreglerne.  Ef-
ter Udvalgets  mening  kræver  dette  også,  at det tilsva-
rende  forsknings-  og udviklingsarbejde  videreføres. 
1.12.  Udvalget  mener,  at yderligere  forsknings-  og 
udviklingsarbejder  på det  sikkerhedsmæssige  område 
også  er påkrævet,  fordi  den  hurtige  udvikling  medfø-
rer stadig  større  kernekraftværksenheder  og samtidig 
nye, ændrede  sikkerhedsbetragtninger.  Ved  en stan-
dardisering  af kernekraftværksenhederne  kunne  der 
imidlertid  efter  afdelingens  opfattelse  også  ske  en 
standardisering  af gennemprøvede  og pålidelige  sik-
kerhedsforanstaltninger,  hvorved  der  blev  mulighed 
for at udbygge  dem  yderligere. 1.13.  I  denne  sammenhæng  henviser  Udvalget  til 
sin udtalelse  om  revision  af det  flerårige  forsknings-
program  af 28. november  1974  (1), hvori  det udtrykte 
sin store  tilfredshed  med  udvidelsen  af Fællesskabets 
kapitalmidler  til yderligere  teoretiske  arbejder  til pro-
grampunktet  angående  reaktorsikkerhed.  Det  kræve-
de her,  at de betydelige  nationale  midler,  der anvend-
tes på sikkerhedsområdet  blev  hensat  på fællesskabs-
plan,  så at man  kunne  nå frem  til et vidtgående  inte-
greret  program  på fællesskabsplan. 
1.14.  Som  Udvalget  allerede  har fremhævet,  er for-
udsætningen  herfor,  at afstemmingen  om  sikker-
hedsforskning  ikke  kun  finder  sted  i Det  rådgivende 
Programudvalg,  men  at medlemsstaternes  rette  kom-
petente  sagkyndige  i sikkerhedsspørgsmål,  der repræ-
senterer  alle  dem,  der  er berørt  af kerneenergien  (ar-
bejdsgivere,  arbejdstagere,  forbrugere),  desuden 
træder  sammen  for om muligt  at nå frem  til en fælles 
opfattelse  af de væsentlige  og hovedsagelige  sikker-
hedsaspekter  og sikkerhedskrav. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 29. maj  1975. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
Formand 
H EFT  nr. C 16' af 23. 1. 1975,  s. 1. 
BILAG 
til udtalelse  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Punkt  1.4. 
I andet  punktum  udgår  ordene  »med  voksende  bekymring«,  og endvidere  udgår  fjerde,  femte 
og sjette  sætning  i dette  punkt  (fra:  i den  sidste  tid...  ikke  kan  nås). 
Begrundelse 
Hvis  man  udelader  disse  sætninger,  undgår  man  at foregribe  den  kommende  udtalelse  om  den 
fælles  energipolitik. 
Afstemningsresultat 
5 stemte  for,.  37 stemte  imod,  mens  2 undlod  at stemme.