Nr. C 269/40 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 13.11.78 
Udtalelse  om forslag 
— til Rådets  forordning  (EØF)  om tilpasning  af Rådets  forordning  (EØF)  nr. 1408/71 
af 14. juni  1971  om anvendelse  af de sociale  sikringsordninger  på arbejdstagere  og 
deres  familiemedlemmer,  der  flytter  inden  for Fællesskabet,  for at gøre  det muligt 
at anvende  bestemmelserne  på selvstændige  erhvervsdrivende  og deres  familiemed-
lemmer 
— til Rådets  forordning  (EØF)  om  tilpasning  af bilagene  til Rådets  forordning  (EØF) 
nr. 1408/71  af 14.  juni  1971  om  anvendelse  af de sociale  sikringsordninger  på 
arbejdstagere  og deres  familiemedlemmer,  der flytter  inden  for Fællesskabet,  for at 
gøre  det  muligt  at anvende  bestemmelserne  på selvstændige  erhvervsdrivende  og 
deres  familiemedlemmer 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 14 af 18. januar  1978,  side  9. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  12. januar  1978  i medfør  af artikel  51, 198  og 235  i traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  159.  plenarforsamling  afholdt  i 
Bruxelles,  den  31. maj  og 1. juni  1978  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  for  Det  europæiske 
økonomiske  Fælleskab,  særlig  artikel  51,  198 
og 235, 
under  henvisning  til anmodning  af 13.  januar  1978 
fra Rådet  for  De europæiske  Fællesskaber  om  en 
udtalelse, 
under  henvisning  til afgørelse  truffet  af Udvalgets 
formand  og vedtaget  den  18. januar  1978  i henhold 
til forretningsordenens  artikel  22 om at pålægge  Af-
delingen  for  sociale  anliggender  at udarbejde  et 
forslag  til udtalelse  og beretning  herom, 
under  henvisning  til udtalelse  fra  Afdelingen  for 
sociale  anliggender  af 18. maj  1978, 
under  henvisning  til beretning  udarbejdet  af ord-
føreren,  hr. Purpura  og forelagt  af hr. Pronk, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på Udvalgets 
159. plenarforsamling  den  31.  maj  og 1. juni  1978, 
mødet  den  31. maj  1978,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
De sociale  sikringsbestemmelser  for  arbejdstagere 
og deres  familiemedlemmer,  der  flytter  inden  for 
Fællesskabet,  er omfattet  af Rådets  forordning  (EØF) 
nr. 1408/71  af 14.  juni  1971  og Rådets  forordning 
(EØF)  nr. 574/72  af 21. marts  1972; 
de nævnte  to forordninger  (EØF)  nr.  1408/71  og 
(EØF)  nr.  574/72  for  arbejdstagere  er flere  gange 
blevet  ændret  og udbygget  ved  fællesskabsforanstalt-
ninger;  det drejer  sig specielt  om Rådets  forordning 
(EØF)  nr. 1392/74  af 4. juni  1974,  Rådets  forord-
ning  (EØF)  nr. 1209/76  af 30. april  1976  og endelig Rådets  forordning  (EØF)  nr. 2595/77  af 21. novem-
ber 1977,  mens  Rådets  forordning  (EØF)  om iværk-
sættelse  endvidere  er blevet  ændret  af Rådets  for-
ordning  (EØF)  nr.  2139/74  af 15.  oktober  1974; 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  har  ved  flere 
lejligheder  i de seneste  10 år anmodet  Kommissionen 
og Rådet  om at indføre  social  sikring  for selvstændige 
erhvervsdrivende;  det  er senest  sket  ved  udtalelsen 
af 26.  oktober  1977  om  forslag  til ændring  af de 
to forordninger  (EØF)  nr.  1408/71  og (EØF)  nr. 
574/72  om  social  sikring  for arbejdstagere  og deres 
familiemedlemmer,  der flytter  inden  for Fællesskabet, 
og i udtalelse  af 14.  november  1977  om  forslaget 
til direktiv  om  koordination  af medlemsstaternes 
lovgivning  for  selvstændige  erhvervsdrivende; 
det er på tide,  at Fællesskabet  gør en indsats  på dette 
område,  så at Rådets  to forordninger,  (EØF)  nr. 
1408/71  og (EØF)  nr. 274/72,  der flere  gange  er blevet 
ændret  for arbejdstagere,  også  omfatter  selvstændige 
erhvervsdrivende  og deres  familiemedlemmer,  som 
flytter  inden  for  Fællesskabet  for  at kunne  udøve 
deres  virksomhed  i henhold  til den  fri etablering  og 
fri udveksling  af tjenesitydelser  — 
uden  stemmer  imod,  og idet  3 undlod  at stemme, 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1.1. Udvalget  bifalder  Kommissionens  initiativ, 
omend  dette  er blevet  taget  meget  sent  (15  år efter 
den europæiske  konference  om  social  sikring  i de-
cember  1962  og ca. 5 år efter  forelæggelsen  af det 
sociale  handlingsprogram  fra  april  1973).  Den  an-
moder  derfor  Rådet  om  at træffe  skridt  til iværk-
13. 11.78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 269/41 
sættelse  af de foreslåede  forordninger  umiddelbart 
efter  forelæggelsen  af udtalelserne  fra Europa-Parla-
mentet  og Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  for 
at indhente  noget  af den  tid,  der  er anvendt  til 
udarbejdelsen  af de foreliggende  forslag. 
1.2. Udvalget  godkender  de to forslag  om  til-
pasning  af Rådets  forordning,  hvorefter  den  sociale 
sikring  for arbejdstagere  og deres  familiemedlemmer, 
som flytter  inden  for  Fællesskabet,  skal  udvides 
til også  at omfatte  selvstændige  erhvervsdrivende 
og deres  familiemedlemmer,  som  flytter  inden  for 
Fællesskabet,  under  henvisning  til etableringsfriheden 
og den  frie  udveksling  af tjenesteydelser  og med  for-
behold  af følgende  generelle  og specielle  bemærk-
ninger. 
2. Generelle  bemærkninger 
2.1.1.  Udvalget  ønsker  i sin generelle  bedømmelse 
af forslagene  til forordningen  at understrege  den 
nære  forbindelse  mellem  social  sikring  for  selv-
stændige  erhvervsdrivende  og etableringsfriheden  og 
den frie  udveksling  af tjenesteydelser.  Hvis  det skal 
være  muligt  at udøve  disse  rettigheder  »effektivt«, 
må de pågældende  arbejdstagere  ikke  blot  sikres 
juridisk  beskyttelse  med  hensyn  til udøvelsen  af 
deres  erhverv,  men  også  hvad  angår  social  sikring 
og bistand. 
2.1.2.  Fællesskabets  bestemmelser  til beskyttelse  af 
de selvstændige  erhvervsdrivende  bliver  således  mere 
omfattende  og konkrete;  de kan  bevæge  sig mere 
frit i Fællesskabets  ni lande,  etablere  sig frit  eller 
flytte  midlertidigt  til et andet  land  for  at udøve 
deres  erhverv,  idet  de nu er sikre  på at kunne  mod-
tage sociale  sikringsydelser  på lige  fod med  medlems-
statens  selvstændige  erhvervsdrivende. 
2.2.1.  Ved  behandlingen  af forslaget  til forord-
ningen  har  Udvalget  noteret  sig,  at Kommissionen  i 
henhold  til den  nu gældende  praksis  har  ønsket  at 
høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg,  skønt  dette 
ikke er obligatorisk;  Udvalget  ønsker  at understrege, 
at det med  største  interesse  følger  de sociale  sikker-
hedsforanstaltninger,  såvel  for arbejdstagere  som  for 
selvstændige  erhvervsdrivende,  som  flytter  inden  for 
Fællesskabet. 
2.3.1.  Udvalget  noterer  sig,  at Kommissionens 
juridiske  grundlag  for de to forslag  er artiklerne  2 
og 7 i traktaten  (Fællesskabets  politiske,  økonomiske 
og sociale  mål  og forbud  mod  forskelsbehandling 
på grundlag  af nationalitet),  og artikel  51 (social 
sikring  for vandrende  arbejdstagere)  samt  artikel  235, 
ifølge  hvilken  Rådet  kan  vedtage  forskrifter,  når 
»en handling  fra Fællesskabets  side  viser  sig påkrævet 
for at virkeliggøre  et af Fællesskabets  mål  inden  for 
Fællesskabets  rammer,  og traktaten  ikke  indeholder 
fornøden  hjemmel  hertil«. 2.3.2.  Udvalget  er enig  med  Kommissionen  og 
minder  om,  at det flere  gange  har  anmodet  om,  at 
traktatens  artikel  235  blev  anvendt  med  henblik  på 
løsning  af de sociale  problemer. 
2.4.1.  Ved  udformningen  af de to foreslåede  for-
anstaltninger  har  Kommissionen  foretrukket: 
a) at tilpasse  Rådets  forordning  (EØF)  nr. 1401/71 
om social  sikring  for arbejdstagere  med  henblik 
på selvstændige  erhvervsdrivende  — såvel  hånd-
værkere  som  småhandlende  og landbrugere  og 
udøvere  af et liberalt  erhverv  — i stedet  for at 
udfærdige  en ny forordning  for de to kategorier 
arbejdstagere  eller  en særlig  forordning  for selv-
stændige  arbejdstagere,  hvor  forordning  (EØF) 
nr. 1401/71  for  arbejdstagere  forblev  uændret; 
imidlertid  har  den  ændret  titlen  på denne  for-
ordning  og ændret  de konkrete  bestemmelser  i de 
enkelte  artikler; 
b) at udfærdige  to forordninger,  hvoraf  den  ene 
ændrer  teksten  til Rådets  forordning  (EØF)  nr. 
1408/71,  og den  anden  ændrer  visse  bilag  til 
denne  forordning. 
2.4.2.  Indledningsvis  konstaterer  Udvalget,  at Kom-
missionen  har benyttet  lejligheden  til at indføre  visse 
gunstige  bestemmelser  for alle  arbejdstagere,  men  det 
bemærker,  at visse  bestemmelser  i forordning  (EØF) 
nr. 1408/71  ikke  omfatter  de selvstændige  erhvervs-
drivende. 
2.4.3.  Udvalget  mener,  at det ikke  er tilstrækkeligt 
at ændre  titlen  på forordning  (EØF)  nr.  1408/71 
for at udvide  anvendelsesområdet  på selvstændige 
erhvervsdrivende,  når  »betragtningerne«  forbliver 
uændrede  (det  fremgår  altså  ikke  heraf,  hvorfor  ud-
videlsen  af forordningen  er foretaget).  Men  da der 
både  er argumenter  for  og imod,  er Udvalget  rede 
til at acceptere  Kommissionens  system,  idet  det for-
venter,  at denne  vil tage  spørgsmålet  op på ny med 
henblik  på at fastlægge  en mulig  »kodificering«,  som 
kan kaste  lys over  visse  basisproblemer. 
2.4.4.  Hvad  angår  muligheden  for at have  en fæl-
les forordning  i stedet  for  de to foreslåede  forord-
ninger,  mener  Udvalget,  at »bilagene«  til forordnin-
gerne  om social  sikring  er en integrerende  del heraf, 
og at den  foreslåede  ændring  af visse  bilag  direkte 
angår  udvidelsen  af den  foregående  forordning  til 
selvstændige  erhvervsdrivende,  samt  at det er meget 
tvivlsomt,  om  artikel  95  i forordning  (EØF) 
nr. 1408/71  i sig selv  er tilstrækkelig  til at udgøre  det 
juridiske  grundlag,  da anvendelsesområdet  er ændret 
af nye  bestemmelser;  det anmoder  derfor  Rådet  om 
at tage  spørgsmålet  op til fornyet  overvejelse  med 
henblik  på at afgøre,  om det ikke  som  tidligere  ville 
være  bedre  at samle  de to forslag  i en fælles  tekst, 
Nr. C 269/42 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 13. 11.78 
indtil  der  evt.  foreligger  en »kodificering«,  da det  af 
praktiske  grunde  bør  undgås,  at der  forekommer  en 
multiplicering  af de juridiske  tekster,  der  kan  skabe 
uvished  og forvirring  hos  de personer,  der  er berørt 
af fællesskabsbestemmelserne. 
2.5.1.  De  to forslag  til forordning  indebærer  ude-
lukkende  en ændring  og  tilpasning  af forordning 
(EØF)  nr.  1408/71  af 14.  juni  1971,  og de senere 
ændringer.  Det  er Kommissionens  hensigt  hurtigst 
muligt  at udarbejde  et forslag  til forordning  for  på 
lignende  vis  at komplettere  anvendelsesbestemmel-
serne  i forordning  (EØF)  nr. 574/72  af 21. marts  1972 
samt  de senere  ændringer. 
2.5.2.  Da  den  foreslåede  forordning  først  skal 
træde  i kraft  6 måneder  efter  offentliggørelsen  i 
EF-Tidende  af forordningen  om  tilpasningen  af for-
ordning  (EØF)  nr. 574/72,  der  skal  gøre  det  muligt 
at anvende  bestemmelserne  på selvstændige  erhvervs-
drivende  og deres  familiemedlemmer,  anmoder  Ud-
valget  Kommissionen  om  hurtigst  muligt  at færdig-
gøre  studierne  og forelægge  Rådet  forslaget  til for-
ordning  om  tilpasning  (hvorved  nævnte  forordning 
(EØF)  nr. 574/72  og tilhørende  bilag  ændres),  så at 
en social  sikringsordning  hurtigst  muligt  kan  træde 
i kraft  for selvstændige  erhvervsdrivende. 
3. Betragtninger  og særlige  forslag 
3.1.1.  I  forslaget  til forordning  er »arbejdstager« 
og »selvstændig  erhvervsdrivende«  ikke  defineret  på 
grundlag  af den  pågældendes  erhverv  men  på grund-
lag af sociallovgivningen  i den  medlemsstat,  hvor  han 
udøver  sin  virksomhed.  Endvidere  fremgår  det  af 
definitionen  på »personkategorien«,  dvs.  beskrivelsen 
af de personer,  der  omfattes  af den  sociale  sikrings-
ordning,  at udformningen  af artikel  1 i forordning 
nr. 1408/71  er omarbejdet,  idet  man  ikke  længere 
kræver  af frivilligt  forsikrede  personer,  at de tid-
ligere  har  været  obligatorisk  forsikrede. 
3.1.2.  Udvalget  bifalder  kriteriet  for  den  nye  de-
finition,  der  er inspireret  af De  europæiske  Fælles-
skabers  domstoles  retspraksis.  Det  påpeger,  at det  er 
vigtigt,  at dette  krav  om en tidligere  obligatorisk  for-
sikring  ophæves,  og tilslutter  sig fuldt  ud denne  be-
stemmelse. 
I henhold  til artikel  la),  litra  a, i den  nye  forordning 
vil også  personer,  der  har  en frivillig  forsikring  i 
henhold  til medlemslandenes  lovgivning,  kunne  nyde 
godt  af Fællesskabets  sociale  sikringsordning,  og de 
behøver  ikke  tidligere  at have  været  forsikrede 
obligatorisk  for samme  risiko  og i den  samme  stat. 
3.1.3.  Derimod  udelukker  fællesskabsbestemmel-
serne  dem,  der  ikke  kan  godtgøre,  at de i en vis 
periode  har  været  forsikrede  som  arbejdstagere,  idet 
de i visse  stater  nyder  godt  af det  nationale  sociale 
sikringssystem  i deres  egenskab  af bosiddende,  men ikke  fordi  de er arbejdstagere  eller  selvstændige, 
hvorfor  de ikke  kan  påberåbe  sig,  at de i den  tidligere 
periode  har  været  forsikrede  som  arbejdstagere. 
3.1.4.  Udvalget  kan  kun  beklage  denne  uberetti-
gede  diskrimination  og anmoder  indtrængende  Kom-
missionen  og  Rådet  om  at slette  følgende  i arti-
kel 1 aa),  stk.  iv) i den  foreslåede  forordning:  »Når 
den pågældende  tidligere  har  været  forsikret  inden 
for rammerne  af denne  ordning  som  arbejdstager 
eller  som  selvstændig  erhvervsdrivende,  således  som 
disse  udtryk  er defineret  i stk.  ii) eller  iii).« 
3.2.1.  Alle  medlemsstaternes  lovgivninger  og so-
ciale  sikringsordninger  for  selvstændige  erhvervs-
drivende  er omfattet,  uanset  om  det  drejer  sig om 
særordninger  for  denne  kategori  af forsikrede  eller 
ordninger  for  samtlige  indbyggere  eller  hele  den 
erhvervsmæssigt  beskæftigede  del  af befolkningen. 
Dog  er der to undtagelser:  a) i Frankrig,  ordningerne 
for forsikring  mod  invaliditet  og dødsfald  for  selv-
stændige  i erhverv  uden  for  landbruget;  b) i Tysk-
land,  vedtægtsmæssige  ordninger  for  de  liberale 
erhverv,  der  ikke  henhører  under  Forbundsstatens 
kompetence,  men  under  de enkelte  »Lander«. 
3.2.2.  Udvalget  er klar  over,  at disse  undtagelser 
er motiverede  af juridiske  grunde,  men  det  gør  op-
mærksom  på,  at det derved  i nogle  tilfælde  kan  være 
vanskeligt  at blive  berettiget  til ydelser  i det pågæl-
dende  land,  da det således  gøres  umuligt  at sammen-
lægge  forsikringsperioder  tilbagelagt  i forskellige 
medlemsstater  (hvilket  ellers  er fastsat  i traktaten). 
Det anmoder  derfor  Kommissionen  om  at opfordre 
de berørte  medlemsstater  til at tilskynde  til eller 
fremme  initiativer  fra de berørte  erhvervskredse  med 
henblik  på at gøre  det muligt  at anvende  EF-forord-
ningen  på disse  ordninger  og især  at tage  et gensidigt 
hensyn  til de forsikringsperioder,  der  er blevet  til-
bagelagt  inden  for disse  ordninger  og de andre  med-
lemsstaters  ordninger. 
3.3.1.  Med  den  foreslåede  ændring  af forord-
ning  (EØF)  nr.  1408/71  er artikel  13 og 14 stadig 
inspireret  af princippet  om  »at  en fælles  lovgivning 
skal finde  anvendelse«,  også  for  selvstændige,  der 
udøver  deres  erhvervsmæssige  virksomhed  i flere 
medlemsstater,  hvilket  med  meget  få undtagelser  er 
en fordel  for arbejdstagerne,  både  hvad  angår  bidrag 
og udbetaling  af ydelser.  Udvalget  er her  enig  med 
Kommissionen. 
3.3.2.  Det  skal  imidlertid  påpeges,  at man  i den 
italienske  tekst  til forslaget  om forordning  sandsyn-
ligvis  som  følge  af en skrivefejl  i pkt.  2, der henviser 
til artikel  13,  stk.  2, har  undladt  at medtage  en ny 
udformning  af litra  b). Dette  bør  rettes  og følgende 
sætning  indføres:  i litra  b), første  linje,  ændres  ud-
trykket  »som  er beskæftiget«  til »som  udøver  er-
hvervsmæssig  virksomhed«. 
13. 11.78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 269/43 
3.3.3.  Den  nye  udformning  af artikel  14 kan  med-
føre uvished  og forvirring,  idet  visse  regler  og litra 
udelukkende  angår  selvstændige  erhvervsdrivende, 
mens  andre  udelukkende  omfatter  arbejdstagere  og 
atter  andre  begge  kategorier.  Udvalget  anmoder 
Kommissionen  om  at omarbejde  forordningens  af-
snit II, så det klart  fremgår,  om bestemmelserne  fin-
der anvendelse  på arbejdstagere,  selvstændige  er-
hvervsdrivende  eller  begge  kategorier. 
3.4.1.  Ved  udvidelsen  af fællesskabsbestemmelserne 
er der visse  undtagelser  for selvstændige: 
a) visse  bestemmelser  for  sammenlægning  af for-
sikringsperioder  med  henblik  på pensionsrettig-
heder; 
b) muligheden  for  at modtage  arbejdsløshedsunder-
støttelse  i en anden  medlemsstat  end  den  kom-
petente  medlemsstat. 
Den første  undtagelsesbestemmelse  omfatter  særlig 
invaliditet,  pensions-  og  livsforsikringsordninger  i 
medfør  af artikel  38, der er revideret  i forordningens 
stk. 3. Den  anden  omfatter  selvstændige  i medfør  af 
artikel  69,  stk.  1, artikel  70,  stk.  1, 2. punktum  og 
artikel  71, stk.  1, litra  a) i), og omfatter  reglerne  for 
erhvervelse,  opretholdelse  og overførelse  af ret  til 
arbejdsløshedsunderstøttelse. 
3.4.2.  Udvalget  erkender,  at det  frembyder  visse 
vanskeligheder  at slette  disse  to undtagelser  og har 
fremkaldt  modstand  fra  visse  medlemsstaters  side. 
Det mener  imidlertid,  at de er af alvorlig  karakter, 
omend  de kun  vil omfatte  et begrænset  antal  per-
soner  i praksis.  Hvad  angår  arbejdsløshedsunder-
støttelse,  forekommer  bestemmelserne  også  uheldige, 
idet der ikke  tages  hensyn  til den  psykologiske  virk-
ning,  de vil have  på selvstændige,  der udfører  intellek-
tuelt  arbejde.  Rådet  og Kommissionen  anmodes  der-
for om at tage  sagen  op til fornyet  overvejelse. 
Endvidere  er der en anden  mulighed  for at ordningen 
for arbejdstagere  ikke  vil omfatte  selvstændige.  Det 
drejer  sig om det  reviderede  stk.  5 i artikel  45 i for-
ordning  (EØF)  nr. 1408/71. 
3.5.1.  Ifølge  artikel  45  i forordning  (EØF) 
nr. 1408/71  har  en  arbejdstager,  der  er blevet 
uarbejdsdygtig  på et tidspunkt,  hvor  han  ikke  længere 
er omfattet  af den  lovgivning,  i henhold  til hvilken han har  ret  til invaliditetsydelser,  krav  på ydelser 
efter  en anden  medlemsstats  lovgivning,  såfremt  han 
var omfattet  af denne  på det tidspunkt,  hvor  risikoen 
forelå. 
Denne  mulighed  gælder  imidlertid  ikke  for selvstæn-
dige,  idet  der  i det  nye  stk.  5 tales  om  »arbejds-
tagere«. 
3.5.2.  Udvalget  er klar  over,  at årsagen  til denne 
diskrimination  er at finde  i en særlig  bestemmelse  i 
den hollandske  lovgivning,  der  er en typisk  »risiko-
lovgivning«;  det  anmoder  imidlertid  Kommissionen 
om at tage  problemet  op på ny og finde  en gunstig 
løsning  herpå. 
4. Konklusioner 
4.1.1.  Udvalget  ønsker  i sine  konklusioner  og for-
slag til forslaget  til forordning  om  ændring  af for-
ordning  (EØF)  nr. 1408/71  at understrege,  at der  i 
senere  år har  været  vanskeligheder  med  at koordinere 
de nationale  lovgivninger  for social  sikring  både  for 
arbejdstagerne  og  senere  for  de selvstændige  er-
hvervsdrivende,  hvilket  i væsentlig  grad  skyldes  for-
skellene  i de forskellige  landes  lovgivninger. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  har  fremhævet 
dette  i udtalelsen  af 25. januar  1967  om forslaget  til 
den reviderede  forordning  nr. 3 og i sin udtalelse  af 
27. oktober  1971  om  forslaget  til forordning  (EØF) 
nr. 574/72  og i andre  senere  udtalelser. 
4.1.2.  Udvalget  mener,  at øjeblikket  nu er inde  til 
gradvis,  men  med  fast  hånd  at træffe  konkrete  for-
anstaltninger  til en harmonisering  af de nationale 
bestemmelser  i overensstemmelse  med  traktatens 
artikel  117  og 118.  Der  er brug  for  »politisk  vilje«, 
idet man  kun  kan  nå frem  til en europæisk  enhed  på 
det sociale  og økonomiske  område,  hvis  de enkelte 
stater  er rede  til at ophæve  de lovbestemmelser,  der 
er i konflikt  med  andre  landes,  og harmoniserer 
lovene  for at nå frem  til en »fælles  lovgivning«. 
Hvis  der  er politisk  vilje  hertil,  vil de juridiske  pro-
blemer,  der hindrer  en fællesskabsaktion,  kunne  over-
vindes,  i betragtning  af, at Kommissionen  og Rådet 
nu har  påtaget  sig  den  opgave  at iværksætte  trak-
tatens  artikel  235. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  31. maj  1978. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Basil  de FERRANTI