Regionsudvalgets udtalelse om "Kommuners og regioners egne initiativer som regionalpolitiske aktionsmuligheder i den europæiske konkurrence"

(1999/C 374/13)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til præsidiets beslutning af 10. marts 1999 om at afgive udtalelse om "Kommuners og regioners egne initiativer som regionalpolitiske aktionsmuligheder i den europæiske konkurrence" i henhold til EF-traktatens artikel 198 C, stk. 4, og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 1 "Regionalpolitik, Strukturfondene, Økonomisk og Social Samhørighed, Grænseoverskridende og Interregionalt Samarbejde",

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 108/99 rev. 2), som blev vedtaget af Underudvalg 1 den 30. juni 1999 med Peter Menacher, overborgmester i Augsburg og medlem af præsidiet for Deutscher Städtetag, D/PPE, som ordfører -

på den 30. plenarforsamling den 15.-16. september 1999 (mødet den 16. september) vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Den Europæiske Union har sat sig som strukturpolitisk mål at afhjælpe de økonomiske og sociale skævheder mellem regionerne. Den "Sjette periodiske beretning om den sociale og økonomiske situation og udvikling i Fællesskabets regioner"(1) konkluderer, at den tendens til øget konvergens, der blev noteret i de tidligere periodiske beretninger og samhørighedsberetningen, fortsat gør sig gældende. Struktur- og Samhørigshedsfondsinterventionerne i de forgangne støtteperioder må som helhed betragtes som vellykkede. De udgør et effektivt supplement til de nationale og regionale politikker til fordel for ugunstigt stillede regioner.

1.2. Denne positive udvikling kan imidlertid ikke tilsløre, at der stadig er betydelige regionale forskelle. Det fremgår af den fortsat høje arbejdsløshed i EU. Der er ganske vist store geografiske forskelle, men arbejdsløsheden er særlig markant i de ugunstigt stillede regioner. Den største strukturpolitiske udfordring på lokalt, regionalt, nationalt og europæisk plan består derfor i at tilvejebringe rammevilkår, der gør det muligt at skabe varige arbejdspladser.

2. Ændrede økonomisk-politiske rammevilkår

2.1. Den planlagte udvidelse mod øst vil give EU en helt ny profil. Med udvidelsen bliver billedet af et forenet Europa en realistisk vision. Samtidig vil de nye landes integration få stor indvirkning på samfundsøkonomien i de nuværende EU-lande. Dette vil i høj grad blive mærkbart for de lokale og regionale myndigheder, fordi de udsættes for øget konkurrence mellem regionerne i et Europa, der knyttes stadig tættere sammen. Ikke mindst moderniseringspresset vil vokse med de virkninger, det vil have på beskæftigelsespotentialet i regionerne.

2.2. Udvidelsen mod øst, der er en logisk følge af den europæiske samlingsproces, står i ly af verdensøkonomiens tiltagende globalisering. De nye kommunikationsmidler og muligheden for at sende data til alle fire verdenshjørner på ingen tid vil samle stort set alle politiske, økonomiske og sociale aktører i den industrialiserede verden i et stort netværk. Dette vil umiddelbart kunne mærkes i EU's regioner og kommuner. Denne udvikling stiller særlige krav til regionerne og kommunerne på grund af deres rolle som drivkraft for en bæredygtig økonomisk udvikling og deres nære kontakt med borgerne.

3. Kommuners og regioners egne initiativer som regionalpolitiske aktionsmuligheder i den europæiske konkurrence

3.1. Strukturfondenes programlægning for perioden 2000-2006 tager i det store og hele højde for ovennævnte udvikling. Fremme af en bæredygtig vækst i regionerne og styrkelse af deres konkurrenceevne betragtes som et egnet middel til at aktivere beskæftigelsespotentialet i regionerne og til at skabe og fastholde levedygtige arbejdspladser. Arbejdspladser må betragtes som levedygtige, hvis de opstår inden for en økonomisk udvikling, som opfylder bæredygtighedsprincippet. Miljøbeskyttelsen, den økonomiske effektivitet og den sociale solidaritet betragtes her som fælles nøglefaktorer i en bæredygtig udvikling.

3.2. På baggrund af de finansielle udfordringer, udvidelsen mod øst indebærer, blev det inden for rammerne af Agenda 2000 besluttet at koncentrere de begrænsede midler og konsekvent anvende dem til at fremme de mest trængende regioner. Dette mål indebærer implicit, at Kommissionen opfordrer alle kommunale og regionale myndigheder til selv at tage et større ansvar, uanset om der er tale om de udvalgte målområder eller områder, der ikke er støtteberettigede. I lyset af subsidiaritetsprincippet betyder det også, at alle beslutningstagere på kommunalt og regionalt plan skal være sig bevidst, hvordan de bidrager til en afbalanceret regionaludvikling.

3.3. Denne tanke har Europa-Kommissionen bl.a. støttet udtrykkeligt under anvendelse af artikel 10 i EFRU-forordningen. For regionerne og kommunerne åbner de innovative tiltag mulighed for at gennemføre udviklingspolitiske foranstaltninger af nyskabende og forbilledlig karakter. Med henblik på den hertil knyttede og hermed tilstræbte oprettelse af arbejdspladser bør - ved siden af fællesskabsinitiativerne - det nyindførte Mål 3 spille en vigtig rolle. Mål 3 må betragtes som et effektivt middel til støtte af kommuners og regioners innovationsstrategier og til styrkelse af arbejdspladspotentialet på stedet. De lokale myndigheder spiller i realiteten en aktiv rolle i forbindelse med opretholdelsen af beskæftigelsen bl.a. ved at fremme erhvervsklimaet. Den nye ESF-forordning indeholder en bestemmelse om fremme af lokale beskæftigelsesinitiativer. Det ville derfor være ønskeligt, om det nye Mål 3 bidrager til udviklingen af nye beskæftigelsesmuligheder samt fremmer lokale beskæftigelsesinitiativer og de lokale beskæftigelsespagter.

3.4. De lokale og regionale myndigheder gennemfører allerede i dag egne initiativer, både inden for og uden for rammerne af strukturfondene. Ved egne initiativer forstås her målrettet samføring af knowhow inden for politik, administration, økonomi, forskning og udvikling samt uddannelse. Det fælles mål er at fremme en bæredygtig økonomisk udvikling til gavn for regionens borgere og bidrage til en langsigtet jobskabelse.

3.5. Strategierne for disse initiativer går ganske vist i forskellige retninger, men bør orientere sig efter de fastlagte mål, som Europa-Kommissionen også redegjorde for i sit udkast til retningslinjer for programmer for perioden 2000-2006(2):

a) styrkelse af det regionale erhvervslivs konkurrenceevne med henblik på at skabe nye, varige arbejdspladser,

b) øget beskæftigelse og social samhørighed,

c) udvikling af by- og landområder i et afbalanceret Europa.

3.6. Ideelt set skal realiseringen af kommunernes og regionernes initiativer gå hånd i hånd med oprettelsen af såkaldte "kompetencecentre". Ved "kompetencecenter" forstås samling af viden, kvalificeret uddannelse samt tekniske og administrative infrastrukturer på et højt niveau i en fremtidsorienteret branche, som lever op til kravet om bæredygtighed. Den stærke koncentration af vigtige kompetencer i en bestemt sektor og i en bestemt region indebærer, at "kompetencecentre" kan afgrænses geografisk.

3.7. Den succes, der opnås med initiativerne og den dermed forbundne oprettelse af "kompetencecentre", afhænger i vid udstrækning af, at så vidt muligt alle beslutningstagere på lokalt og regionalt plan samles i omfattende netværk. Opbygningen af et netværk kan ikke blot medføre synergieffekter, men sikrer også effektivitet og bred tilslutning, når de regionale udviklingsstrategier gennemføres.

4. Styrkelse af konkurrenceevnen gennem regionalpolitiske aktionsmuligheder

4.1. Hovedformålet med kommunernes og regionernes egne initiativer er at styrke konkurrenceevnen. I henhold til OECD skal konkurrenceevne forstås som virksomheders, branchers, regioners, landes og tværnationale områders evne til at skabe en relativt høj indkomst og nå et højt beskæftigelsesniveau, selv om de er udsat for international konkurrence.

4.2. Konkurrenceevne som en målelig størrelse, især med henblik på at vurdere den relative konkurrenceevne efter en interregional målestok, hviler indtil videre på et alt for spinkelt, empirisk grundlag. I den sjette periodiske beretning om den sociale og økonomiske situation påpeger Kommissionen med rette, at undersøgelser af denne art kun har begrænset udsagnskraft. De er ikke desto mindre et første skridt til at påvise årsagssammenhænge og kan dermed understøtte vurderingen af en potentiel konkurrenceevne(3).

4.3. Virksomhedernes, forsknings- og uddannelsesinstitutionernes og den offentlige forvaltnings konkurrenceevne er en afgørende faktor for regionernes økonomiske trivsel og skabelsen/bevarelsen af et højt beskæftigelsesniveau. I illustrative modeller, der forsøger at skildre konkurrenceevnens mangfoldige elementer, spiller området forskning og teknologisk udvikling (FTU) en særlig rolle for oprettelsen af "kompetencecentre". Succesrige aktiviteter inden for FTU må dog ikke betragtes isoleret. De må indgå i en buket af foranstaltninger til forbedring af trafik- og tele-infrastrukturen og af arbejdsstyrkens kvalifikationsniveau og dermed til varig styrkelse af konkurrenceevnen i kommuner og regioner.

4.4. I de mest konkurrencedygtige regioner er virksomheds- og produktionsstrukturen således præget af et højt niveau af FTU-aktiviteter. I henhold til Kommissionen kan det konstateres, at de regioner, der lægger et strategisk innovationskoncept til grund for deres egne initiativer, som regel har størst succes. Denne fremgangsmåde inkluderer også støtte til virksomheder, så de kan kombinere deres egne midler og erfaringer med midler og erfaringer fra statslige organer, forskningsinstitutioner, universiteter og andre højere læreanstalter, erhvervsfremmeinstitutter og andre virksomheder. Denne proces gør det muligt at udnytte nye teknologier mere effektivt og skaber et miljø, der fremmer såvel FTU-aktiviteter som produkt- og procesinnovationer. Målet er at tilvejebringe en "kritisk masse" af FTU-potentiale i regionerne.

4.5. I forbindelse med kommunernes og regionernes initiativer spiller de politiske beslutningstagere en central rolle. Det er deres ansvar at opstille klare politiske prioriteter inden for de parametre, der er afgørende for udviklingen af et effektivt FTU-miljø:

a) innovationsfremme (nye finansieringsformer, nye partnerskabsmodeller, oprettelse af teknologioverførselscentre og iværksættercentre, etc.),

b) opbygning af netværk,

c) styrkelsen af arbejdskraftens knowhow,

d) overtagelse af styringsfunktioner (delvist i samarbejde med andre beslutningstagere).

4.6. Det er med andre ord de lokale og regionale myndigheders opgave at bane vejen for en "innovationskultur" og en "kompetencekultur" og knytte de innovations- og kompetencebærende aktører sammen i omfattende netværk. Kommunernes og regionernes egne initiativer på FTU-området er et muligt middel til at identificere innovationspotentialet og videreudvikle det med henblik på at skabe nye arbejdspladser.

5. Kompetencecentre i Europa

5.1. I forskellige europæiske regioner har man i de senere år iværksat egne initiativer både inden og uden for de støtteberettigede områder. Det fører til en sammenhobning, en "cluster-dannelse", i bestemte brancher i regionerne, så man kan sige, at der opstår "kompetencecentre". Men selv om sådanne "clusters" er branchespecifikke, kan de udvikle sig til drivkraft for det omgivende erhvervsliv som helhed.

5.2. Formålet med denne udtalelse er at igangsætte en bred udveksling af erfaringer og opfattelser om de forskellige tiltag. Samtidig bør det påvises, i hvilken form de fremlagte koncepter kan tjene som model for andre regioner og kommuner for at styrke disses konkurrenceevne og beskæftigelsespotentiale.

5.3. Den 8. juni 1999 indledte Underudvalg 1 en seminarrække om emnet "Gennemførelsen af reformen af strukturfondene - 2000-2006 - de lokale og regionale myndigheders bidrag" i Augsburg. På grundlag af overvejelserne i udtalelsen blev der på dette første seminar fremlagt og drøftet forskellige ansatser til initiativer iværksat af byer og regioner i EU. Konklusionerne på seminaret, der er vedføjet som bilag, giver et overblik over de forbilledlige initiativer, der blev præsenteret fra Europas forskellige regioner og kommuner.

6. Konklusioner

6.1. Regionsudvalget er af den faste overbevisning, at det er særdeles vigtigt at fremme regionernes eget potentiale med henblik på at styrke deres konkurrenceevne. En sådan fremgangsmåde er en grundlæggende forudsætning for at nå de mål, der er fastlagt i de beskæftigelsespolitiske retningslinjer for 1999(4), og skabe nye varige arbejdspladser i regionerne og kommunerne.

6.2. Regionsudvalget anerkender det store bidrag, EU's struktur- og samhørighedsfondsinterventioner hidtil har ydet til opfyldelsen af dette mål. I mange regioner og kommuner er der med støtte fra EU indledt vellykkede udviklingsstrategier, som på langt sigt skal føre til en selvbærende vækst i regionerne og til et højere beskæftigelsesniveau.

6.3. Regionsudvalget konstaterer, at EU-strukturpolitikkens succes ikke mindst kan tilskrives regionernes og kommunernes egen indsats. I et samspil med EU's strukturindsats og med samhørighedsfondens interventioner sikrer deres mulighed for at handle uafhængigt, at de regionalpolitiske mål i alle regioner og kommuner kan opfyldes effektivt.

6.4. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at drage omsorg for, at kommunerne og regionerne i reel efterlevelse af subsidiaritetsprincippet også i fremtiden har mulighed for effektivt at udfolde egne initiativer som regionalpolitiske aktionsmuligheder på det lokale eller regionale plan. Hertil kræves, at EU's konkurrenceregler udformes så fleksibelt, at alle regioner får mulighed for at føre en effektiv regional strukturpolitik og at fremme egne initiativer. Dog er det væsentligt at opretholde en god infrastruktur i de enkelte regioner, således at de regionale myndigheder lokalt kan støtte en bæredygtig økonomisk udvikling.

6.5. Regionsudvalget anmoder Kommissionen om at gennemføre detaljerede og videnskabeligt anlagte undersøgelser eller, hvis sådanne allerede foreligger, at sammenholde dem med de i denne udtalelse fremlagte temaer. Som følge af de skiftende økonomiske rammevilkår forekommer det hensigtsmæssigt at stille resultaterne af sådanne undersøgelser til rådighed for alle regioner og kommuner og udbrede kendskabet til dem med henblik på at præsentere gennemprøvede fremgangsmåder.

6.6. Regionsudvalget opfordrer desuden til, at man aktivt fremmer udvekslingen mellem regionerne og kommunerne. Det vigtigste mål er her yderligere at udbygge og at opbygge netværk på europæisk plan. Det er ved at øge antallet af netværk og erfaringsudvekslingen, at kommunerne kan øge antallet af egne initiativer og tillige sikre, at de supplerer hinanden bedre i EU. Et vigtigt middel til gennemførelse af og til støtte for en sådan udveksling af erfaringer bør være det udvidede og omstrukturerede fællesskabsinitiativ INTERREG. Oprettelsen af et hertil svarende forum på Internettet ville desuden kunne være et nyttigt og værdifuldt supplement.

Bruxelles, den 16. september 1999.

Manfred DAMMEYER

Formand for

Regionsudvalget

(1) SEK(1999) 66 endelig udg.

(2) Kommissionen: Strukturfondene og samordningen med samhørighedsfonden - Udkast til retningslinjer for programmer for perioden 2000-2006 (KOM(1999) endelig udg.).

(3) Dette tema berøres også i den seneste undersøgelse af EURICUR: European Institute For Comparative Urban Research, Growth Clusters in European Metropolitain Cities: A New Policy Perspective, Erasmus University Rotterdam 1999.

(4) Rådets resolution om retningslinjerne for beskæftigelsen i 1999 - EFT C 69 af 13.3.1999, s. 2.

BILAG

til Regionsudvalgets udtalelse

Konklusionerne fra Underudvalg 1's seminar om "Kommuners og regioners egne initiativer som regionalpolitiske aktionsmuligheder i den europæiske konkurrence" i Augsburg den 8. juni 1999

1. Underudvalg 1's seminarrække om emnet "Gennemførelsen af reformen af strukturfondene - 2000-2006 - de lokale og regionale myndigheders bidrag" blev indledt den 8. Juni 1999 i Augsburg. På dette seminar skulle forskellige initiativer fra byer og regioner i EU fremlægges og drøftes.

1.1. Analysen af de faktorer, der har indflydelse på kommuners og regioners konkurrenceevne, gav et meget differentieret billede. Alligevel er de drøftede faktorer repræsentative for situationen i de fleste europæiske regioner og kommuner.

1.1.1. Infrastrukturer i bredeste forstand må betragtes som den vigtigste forudsætning for enhver form for bæredygtig økonomisk udvikling. Det må dog antages, at infrastrukturforholdene vil komme til at spille en mere beskeden rolle i regionernes indbyrdes konkurrence om virksomhederne, når vi engang har nået et sammenligneligt højt udviklingsniveau på dette område. Tilnærmelsesprocessen er fortsat i gang.

1.1.2. Andre faktorer får stadig større betydning for regionernes succes i den europæiske konkurrence. Der er først og fremmest tale om innovationsevnen, der f.eks. kommer til udtryk i antallet af patentanmeldelser, nyetableringer osv. i de forskellige regioner. Det drejer sig om at tilvejebringe strukturer i kommunerne og regionerne, som gør det muligt at udnytte og udbygge innovationspotentialet. Dette gælder specielt inden for forskning og udvikling samt almen og erhvervsfaglig uddannelse.

1.1.3. Oprettelse af netværk og andre kontaktstrukturer mellem alle relevante beslutningstagere på lokalt og regionalt plan samt nye former for samarbejde mellem de forskellige samfundsgrupper baner vejen for succes i den europæiske konkurrence. I den forbindelse bør man forsøge at løsne op for stive, hierarkiske relationer mellem de forskellige beslutningsniveauer (det lokale, regionale, nationale og europæiske plan). Det endelige mål må være, at disse niveauer skal supplere hinanden effektivt.

1.2. De egne initiativer, der blev fremlagt på seminaret, byder på forskellige holdepunkter for at opnå en god stilling i den europæiske konkurrence.

1.2.1. Initiativet fra byen og regionen Eindhoven/Nederlandene er et forbilledligt eksempel på, hvordan EU's strukturpolitik kan kombineres med egne initiativer på regionalt plan. Takket være en effektiv anvendelse af EU-strukturfondsmidler (STIMULUS-programmet under mål nr. 2) kombineret med national og regional medfinansiering er det lykkedes at opbygge en "kritisk masse" af virksomheder og forsknings- og udviklingscentre inden for mekatronik. Dette har ført til en diversificering af regionens virksomhedsstruktur med det resultat, at arbejdsløsheden er faldet markant i de seneste år. Det bliver interessant at se, hvordan udfasningen, der skal være afsluttet inden 2006, vil indvirke på den dynamiske udviklingsproces.

1.2.2. For kommuner og regioner bør det primære mål ved gennemførelsen af nye udviklingsstrategier være at styrke deres eget potentiale. Det betyder, at regionerne skal foretage en analyse af deres stærke og svage sider og bevidst udbygge de stærke sider. I den forbindelse er det meget vigtigt at tage hensyn til den regionale identitet, der er forankret i befolkningens bevidsthed.

1.2.2.1. Regionen Rovaniemi i Lapland/Finland og dens "Christmas Triangle"-projekt blev præsenteret som et forbilledligt eksempel inden for turisme. Der er det lykkedes at integrere vanskelige klimatiske og naturmæssige forhold i et turismekoncept, hvor temaet "jul" markedsføres med stor succes året rundt.

1.2.2.2. Regionen Kalmar/Sverige har specialiseret sig i musik- og "event"-industrien kombineret med anvendelse af nye medier. På den måde har den strukturelt svage region skabt sig en ny profil. Med støtte fra den svenske regering skal disse aktiviteter, der er udviklet siden begyndelsen af 1980'erne, kontinuerligt udbygges til et high-tech-center inden for musikproduktion og "event"-organisation ("Rock'n Roll City"). Derudover lægges der stor vægt på at opbygge den relevante infrastruktur inden for forskning og erhvervsuddannelse i denne sektor.

1.2.3. Vellykkede, egne initiativer forudsætter ikke mindst, at regionale udviklingsforanstaltninger kan udvikles og gennemføres effektivt på stedet. Det kræver en vidtgående decentralisering af de regionalpolitiske handlings- og beslutningsbeføjelser.

1.2.3.1. Dette koncept ligger til grund for miljøkompetencecenteret i Augsburg-Schwaben. Gennem en målrettet etablering og tilflytning af forsknings- og forvaltningsinstanser på miljøområdet er det lykkedes regionen Augsburg-Schwaben at udbygge sin styrke inden for miljøteknik i en sådan grad, at den nu kan trække på et bredt netværk af miljøteknologisk ekspertise. Der er oprettet et forbindelseskontor, som sikrer tætte organisatoriske bånd mellem alle berørte parter inden for områder som politik, økonomi, forskning, videnskab og uddannelse. Denne struktur sikrer også, at konceptet er transparent og nyder bred opbakning i erhvervslivet. Dette kommer f.eks. til udtryk i en vellykket etablering af et miljøteknologisk iværksættercenter.

1.2.3.2. Det centrale element i "Parque Tecnologico Industriale Romano" i Rom/Italien er integrationen af en teknologisk miljøpark. Dens fornemste opgave vil være at forankre begrebet "bæredygtig byudvikling" i alle samfundsaktørers bevidsthed og dermed give byen og regionen en fælles, ny identitet på mellemlangt og langt sigt. En omdefinering af de traditionelle relationer mellem by og opland i storbyområder er en af de største udfordringer, der skal klares på regionalt plan.

1.3. Sammenfattende må man konstatere, at følgende faktorer ligger til grund for vellykkede egne initiativer i kommuner og regioner:

a) et tætmasket, bredtfavnende netværk mellem alle berørte aktører og beslutningstagere og udnyttelse af det synergipotentiale, det resulterer i;

b) en fælles vilje til at profilere sig inden for en given sektor og markedsføre tilsvarende aktiviteter på en aktiv og udadrettet måde;

c) evnen til at se regionens eget potentiale og bygge videre på det og

d) viljen til at åbne op for nye ideer og udnytte mulighederne konsekvent.