[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 8.4.2009

KOM(2009) 126 endelig

2009/0054 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV

om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner

(Omarbejdning)

til gennemførelse af "Small Business Act"

{SEK(2009)315} {SEK(2009)316}

BEGRUNDELSE

BAGGRUNDEN FOR FORSLAGET |

110 | Begrundelse og formål Mange betalinger i handelstransaktioner mellem virksomheder eller mellem virksomheder og offentlige myndigheder sker meget sent efter leveringen og ofte senere end aftalt eller fastlagt i de almindelige forretningsbetingelser. Sådan praksis påvirker virksomhedernes likviditet og besværliggør deres finansielle forvaltning. Forsinket betaling går ud over (især små og mellemstore) virksomheders konkurrenceevne og rentabilitet. Betalingsforsinkelser indvirker også negativt på samhandelen inden for Fællesskabet. Betalingsforsinkelser kan være årsag til, at ellers rentable virksomheder går konkurs og kan i værste fald udløse en række konkurser i hele forsyningskæden. Denne risiko øges betydeligt i perioder med økonomisk afmatning, når det er særligt vanskeligt at opnå finansiering. Der er tegn på, at dette er begyndt at ske, mens den nuværende økonomiske krise spreder sig, hvilket kræver et stærkt politisk tiltag. "Small Business Act" [KOM(2008) 394] satte fokus på små og mellemstore virksomheders vigtige betydning for EU's økonomiske konkurrenceevne og understregede, at adgang til finansiering var en af de store udfordringer for små og mellemstore virksomheder ud over behovet for at udnytte det indre markeds muligheder bedre. I den europæiske økonomiske genopretningsplan [KOM(2008) 800] blev det understreget, at tilstrækkelig god og overkommelig adgang til finansiering i en tid med økonomisk afmatning er en forudsætning for investeringer, vækst og jobskabelse, og EU og medlemsstaterne blev opfordret til at sikre, at de offentlige myndigheder betaler fakturaerne for levering af varer og tjenesteydelser inden for en måned. Når offentlige myndigheder betaler for sent, undergraver det politikkernes troværdighed og strider mod de politiske målsætninger om at sikre virksomhederne stabile og forudsigelige driftsbetingelser og fremme vækst og beskæftigelse. På grund af de offentlige indkøbs betydning i EU (over 1 943 mia. EUR årligt) har offentlige myndigheders forsinkede betalinger en kraftig negativ indvirkning på virksomhederne, især de små og mellemstore virksomheder. Mange offentlige myndigheder har ikke samme finansielle begrænsninger som private virksomheder og har således mulighed for at undgå forsinket betaling. Derfor bør sanktionerne ved offentlige myndigheders forsinkede betaling skærpes. Desuden kan divergerende betalingskulturer i EU virke hæmmende for virksomhedernes deltagelse i offentlige udbud, hvilket ikke blot er konkurrenceforvridende og undergraver det indre markeds funktion, men også mindsker de offentlige myndigheders muligheder for sikre sig det mest fordelagtige tilbud for skatteborgernes penge. Derfor sigter dette forslag mod at forbedre de europæiske virksomheders likviditet, hvilket er særligt vigtigt i perioder med økonomisk afmatning. Det sigter også mod at gøre det indre marked mere velfungerende ved at fjerne hindringerne for grænseoverskridende handelstransaktioner. Dette skal opnås gennem instrumenter, der sikrer, at kreditorerne effektivt og i fuldt omfang kan udøve deres rettigheder ved forsinket betaling, og gennem indførelse af foranstaltninger over for offentlige myndigheder, som effektivt fjerner incitamentet til at betale for sent. |

120 | Generel baggrund I EU leveres de fleste varer og tjenesteydelser af virksomheder til andre virksomheder og offentlige myndigheder på baggrund af udskudt betaling, hvor leverandøren giver kunden en tidsfrist for betalingen. Denne tidsfrist aftales mellem parterne, angives på leverandørens faktura eller bestemmes ved lov. Senest ved udløbet af denne frist forventer leverandøren betaling for de leverede varer eller tjenesteydelser. Betaling efter denne frist betragtes som forsinket betaling. Direktiv 2000/35/EF blev vedtaget for at bekæmpe forsinket betaling i handelstransaktioner mellem virksomheder eller mellem virksomheder og offentlige myndigheder. Det indeholder bl.a. bestemmelser om, at der kan opkræves en lovbestemt rente, når betaling ikke finder sted inden for den kontrakt- eller lovbestemte tidsfrist. Der er omfattende beviser på, at forsinket betaling i handelstransaktioner på trods af direktiv 2000/35/EF stadig er et generelt problem i EU. Desuden findes der i en række medlemsstater bevis på uberettiget lange kontraktbestemte betalingsfrister for transaktioner, der involverer offentlige myndigheder. Begge problemer er en alvorlig hindring for et sundt erhvervsklima og for et velfungerende indre marked, som forstørres i tider med økonomisk afmatning. Årsagerne til forsinket betaling i handelstransaktioner og den tilsvarende passive holdning blandt mange kreditorer er forskellige og indbyrdes forbundne: 1. Markedsstrukturen: Konkurrenceniveauet på markedet, de involveredes markedsstyrke og den tilsvarende frygt for at skade forretningsforbindelserne med kunderne er vigtige faktorer for, hvorvidt kreditorerne accepterer forsinket betaling eller ej, og for, hvorvidt skyldnere søger en udvidelse af handelskreditperioden. 2. Ændrede makroøkonomiske forhold: En konjunkturnedgang forårsager typisk flere forsinkede betalinger, fordi virksomhederne udskyder deres fakturabetaling. Følgerne af forsinket betaling er også mere alvorlige i tider med økonomisk afmatning, fordi det er vanskeligere at opnå alternativ finansiering. 3. Adgang til finansiering og budgetmæssige begrænsninger: Kredittilgængelighed, pengepolitik, kreditoplysningernes tilgængelighed og art, virksomhedens likviditetssituation og tilgængeligheden af finansielle ressourcer fra banker kan også påvirke omfanget af forsinket betaling, navnlig for virksomheder, som ser bankkredit som et alternativ til leverandørfinansiering. Mange skyldnervirksomheder betragter forsinket betaling som en effektiv og billig metode til finansiering af deres egen virksomhed og egne aktiviteter. For offentlige myndigheder er forsinket betaling af kreditorer en let, men uberettiget metode til at tackle budgetmæssige begrænsninger ved at udskyde betalingerne til næste budgetperiode. 4. Skyldneres (herunder offentlige myndigheders) finansielle forvaltningspraksis og kreditorers kreditforvaltningspraksis samt deres produkt- og tjenesteydelseskvalitet og tekniske bistand er vigtige faktorer, når det drejer sig om (at undgå) forsinket betaling. 5. Manglen på effektive retsmidler: På trods af direktiv 2000/35/EF opkræver mange (især små og mellemstore) virksomheder ikke morarenter, når de er berettiget til det, hvilket mindsker skyldneres motivation for at betale rettidigt. For nogle kreditorer står de finansielle fordele ved indrivelse i forbindelse med forsinket betaling ikke mål med omkostningerne herved. I mange tilfælde kan udgifterne til det ekstra papirarbejde ikke inddrives. En opfølgende indsats over for kunder, der betaler for sent, eller opkrævning af morarenter er forbundet med administrationsomkostninger, som mange virksomheder ønsker at undgå. Hertil kommer, at mange af de vigtigste bestemmelser i direktivet er uklare eller vanskelige at gennemføre i praksis. Selv om direktiv 2000/35/EF har nogle mangler, er grundtanken om morarenter ved forsinket betaling, ejendomsforbehold og inddrivelsesprocedurer ved ubestridte krav væsentlige og almindeligt accepterede elementer i den retlige ramme til bekæmpelse af forsinket betaling. På trods af en række forbedringer inden for den seneste tid er forsinket betaling stadig et generelt problem i EU, hvor de offentlige myndigheder i nogle medlemsstater udviser en særligt udheldig betalingsadfærd. Dette har fortsat en negativ indvirkning på det indre markeds funktion og er en potentiel trussel mod virksomhedernes overlevelse i tider med økonomiske krise. Det er derfor vigtigt, at hovedelementerne i direktivet sikres, samtidig med at der indføres yderligere redskaber til at mindske antallet af forsinkede betalinger i handelstransaktioner, afkorte betalingsfristerne for offentlige myndigheder og sikre en markant skærpelse af deres incitament til at betale rettidigt. Dette sikres ved at omarbejde direktivet, således at både de indholdsmæssige ændringer heraf og de uændrede bestemmelser samles i én enkelt tekst. Dette forslag erstatter og ophæver direktiv 2000/35/EF. Når det er vedtaget af lovgiverne, vil Kommissionen naturligvis tage højde for det i forbindelse med den kommende gennemgang (i 2010) af finansforordningen og gennemførelsesbestemmelserne hertil. Eftersom lovgivernes gennemgang af de finansielle bestemmelser er en lang proces, vedtog Kommissionen i mellemtiden en meddelelse[1], hvori den pålagde sine tjenestegrene straks at gennemføre en række foranstaltninger til forenkling af de finansielle bestemmelser og fremskynde budgetgennemførelsen for at bidrage til den økonomiske genopretning, især ved at forbedre sin egen betalingspræstation og opstille mål for kortere betalingsfrister. |

130 | Gældende bestemmelser på det område, som forslaget vedrører De eneste gældende bestemmelser er direktiv 2000/35/EF, som omarbejdes ved dette forslag. |

140 | Overensstememlse med andre EU-politikker og -mål Dette forslag er en del af Lissabondagsordenen for vækst og beskæftigelse og gennemfører "Small Business Act" [KOM(2008) 394] og Kommissionens meddelelse om en europæisk økonomisk genopretningsplan [KOM(2008) 800]. |

HØRING AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE |

Høring af interesserede parter |

211 | Høringsmetoder, hovedmålgrupper og respondenternes overordnede profil De interesserede parter blev hørt ved en generel offentlig høring via I.P.M. ("Kom til orde i Europa"). Det europæiske virksomhedspanel blev også hørt. |

212 | Sammenfatning af svarene og af, hvordan der er taget hensyn til disse Langt størstedelen af respondenterne finder den gældende lovbestemte sats, som er fastsat i direktivet, tilfredsstillende. Imidlertid opfordrede de fleste respondenter Kommissionen til at indføre effektive retsmidler i tilfælde af forsinket betaling og til at styrke de repræsentative organisationers rolle. Svarene udgjorde et meget vigtigt element i konsekvensanalysen. |

213 | Der blev gennemført en åben høring på internettet i perioden 19.5.2008 - 31.8.2008. Kommissionen modtog 510 svar. Resultaterne findes på http://ec.europa.eu/enterprise/regulation/late_payments/index.htm. |

Ekspertbistand |

229 | Der har ikke været behov for ekstern ekspertbistand. |

230 | Konsekvensanalyse Konsekvensanalysen og resuméet giver et overblik over de forskellige løsningsmodeller. Kun løsningsmodel 3a/2 (lovgivning - harmonisering af betalingsfrister for offentlige myndigheders betaling til virksomheder), 3c (lovgivning - afskaffelse af tærskelværdien på 5 EUR), 3d (lovgivning - indførelse af et gebyr ved forsinket betaling) og 3e (lovgivning - indførelse af en kompensation for forsinket betaling) opfylder kriterierne for effektivitet og sammenhæng. Derfor udgør disse 4 løsningsmodeller grundlaget for forslaget. |

231 | Kommissionen har gennemført en konsekvensanalyse som anført i arbejdsprogrammet. Rapporten herom kan ses på http://ec.europa.eu/enterprise/regulation/late_payments/index.htm. |

FORSLAGETS RETLIGE ASPEKTER |

305 | Resumé af forslaget Det omarbejdede direktiv 2000/35/EF sigter mod at skabe mere effektive retsmidler mod forsinket betaling ved at indføre ret til indrivelse af administrative omkostninger og kompensation for interne omkostninger, som er påløbet på grund af forsinket betaling. For så vidt angår offentlige myndigheder sigter forslaget mod at afkorte betalingsfristerne ved at harmonisere fristen for offentlige myndigheders betaling til virksomheder og mod at øge den afskrækkende virkning ved forsinket betaling gennem en standardkompensationssats fra første dag af fristoverskridelsen på 5 % af det fakturerede beløb foruden morarenter og kompensation for inddrivelsesomkostninger. Endelig afskaffer forslaget også muligheden for at udelukke morarentefordringer på under 5 EUR. |

310 | Retsgrundlag EF-traktatens artikel 95. Subsidiaritetsprincippet Subsidiaritetsprincippet finder anvendelse for så vidt forslaget ikke hører under Fællesskabets enekompetence. |

Dette forslags mål kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne af følgende årsage(r): |

I manglen på fællesskabslovgivning før direktiv 2000/35/EF blev gennemført, var forsinket betaling i handelstransaktioner en vigtig hindring for samhandelen inden for Fællesskabet. Dette skyldtes, at manglende eller utilstrækkelige nationale bestemmelser om bekæmpelse af forsinket betaling på urimelig vis beskytter nationale økonomiske aktører mod varer og tjenesteydelser fra andre medlemsstater. En medlemsstats manglende evne til at undgå hindringer for den fri bevægelighed for varer eller tjenesteydelser med oprindelse i andre medlemsstater forårsaget af nationale myndigheders eller virksomheders forsinkede betaling, er lige så skadelig for samhandelen inden for Fælleskabet som en handelsbegrænsende praksis. Desuden kan divergerende betalingskulturer blandt offentlige myndigheder i EU virke hæmmende for virksomhedernes deltagelse i offentlige udbud, hvilket ikke blot er konkurrenceforvridende og undergraver det indre markeds funktion, men også mindsker de offentlige myndigheders muligheder for sikre sig det mest fordelagtige tilbud for skatteborgernes penge. |

En indsats på fællesskabsplan vil af følgende årsager bedre kunne nå forslagets mål: |

Målet om at sikre et velfungerende indre marked ved at mindske de hindringer for samhandelen inden for EU, der skyldes forsinket betaling, kan ikke i tilstrækkelig grad nås af medlemsstaterne eller direktiv 2000/35/EF. Det blev derfor i lyset af problemets omfang og virkninger fundet hensigtsmæssigt i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet at nå dette mål gennem yderligere fælleskabsforanstaltninger. Undersøgelser og høringer af de berørte parter bekræfter, at en nedbringelse af de forsinkede betalinger i handelstransaktioner kræver et EU-initiativ i form af en omarbejdning af direktiv 2000/35/EF. De foreliggende tal indikerer, at de fleste virksomheder opfatter det at sælge varer og tjenesteydelser til virksomheder og myndigheder i en anden medlemsstat som værende forbundet med en højere risiko for forsinket betaling. Risikoen for forsinket betaling er en af grundene til, at virksomheder er tilbageholdende med at sælge varer og tjenesteydelser i andre medlemsstater, fordi det øger usikkerheden og omkostningerne ved en sådan aktivitet. I disse tilfælde er transaktionsomkostningerne højere pga. asymmetriske oplysninger og usikkerhed om, hvilken markedsposition og solvens en kunde, der er etableret uden for hjemmemarkedet, har. For mange skyldnere er risikoen for at skade deres omdømme ved at betale for sent meget lavere, når kreditoren er etableret i en anden medlemsstat, fordi afstanden mindsker denne skade. Desuden øger grænseoverskridende handel omkostningerne ved at yde handelskredit, fordi sproget, retternes kompetence og adgangen til solvensoplysninger typisk er anderledes, hvorved overvågningsomkostningerne øges, mens chancerne for at gennemtvinge betaling er ringere. Derfor anvendes ofte handelskreditsikring og andre redskaber til håndtering af handelsrisikoen i forbindelse med grænseoverskridende handel. Disse redskaber mindsker betalingsusikkerheden, men kan lægge beslag på en betydelig del af profitmarginen, navnlig for små virksomheders vedkommende. I forbindelse med konsekvensanalyseprocessen blev mange ikke-lovgivningsmæssige løsningsmodeller forkastet af subsidiaritetsrelaterede årsager, jf. de nærmere detaljer i konsekvensanalysen. Derfor opfylder nærværende forslag subsidiaritetsprincippet. Proportionalitetsprincippet Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet af følgende årsager: Direktivet er fortsat et frivilligt instrument for de økonomiske aktører, for så vidt det ikke forpligter dem til at opkræve morarenter eller kræve kompensation for inddrivelsesomkostninger. Desuden forhindrer forslaget ikke virksomhederne i at aftale andre kontraktvilkår vedrørende betaling (f.eks. om betalingsfristen i tilfælde af transaktioner mellem virksomheder og i særlige tilfælde også mellem offentlige myndigheder og virksomheder) i overensstemmelse med det grundlæggende princip om aftalefrihed mellem økonomiske aktører. Forslaget er også tilstrækkelig fleksibelt til, at medlemsstaterne kan omsætte direktivet under hensyntagen til de økonomiske og handelsmæssige forhold på deres område. Desuden påvirker forslaget ikke medlemsstaternes eksisterende mulighed for at opretholde eller vedtage love og bestemmelser, der er gunstigere for kreditor end de love og bestemmelser, der er påkrævet for at efterkomme dette direktiv Dette forslag medfører ikke nogen nye administrative byrder for de økonomiske aktører. Den finansielle byrde ved den nye ret til at kræve refundering af inddrivelsesomkostninger vil stå i forhold til virksomhedernes betalingsadfærd. De budgetmæssige virkninger for de nationale myndigheder vil afhænge af deres evne til at sikre opfyldelse af direktivets bestemmelser. |

Reguleringsmiddel/reguleringsform |

341 | Foreslået instrument: direktiv. |

342 | Andre midler ville ikke være hensigtsmæssige af følgende årsag(er): Eftersom dette forslag er en omarbejdning af et eksisterende direktiv, som giver medlemsstaterne stort råderum, ville de foreslåede målsætninger ikke i tilstrækkelig grad kunne opnås gennem alternative valgmuligheder. |

BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER |

401 | De budgetmæssige konsekvenser begrænser sig til administrative udgifter. |

YDERLIGERE OPLYSNINGER |

510 | Forenkling |

511 | Forslaget indebærer en forenkling af lovgivningen. |

512 | Definitionerne på direktivets nøgletermer udvides og samles for at forhindre divergerende fortolkninger. Tvetydige bestemmelser vedrørende kreditorernes rettigheder er enten slettet eller helt omskrevet, således at de økonomiske aktører præcist kender deres rettigheder i henhold til dette direktiv. Den generelle gennemsigtighedsforpligtelse for medlemsstaterne, der er indført, udgør en yderligere forenkling. Endelig er det uklare begreb "inddrivelsesomkostninger" erstattet af et nyt system, hvor der anvendes et defineret beløb for de interne inddrivelsesomkostninger. |

515 | Forslaget indgår i Kommissionens rullende program for ajourføring og forenkling af EU-retten og i dens arbejds- og lovgivningsprogram under referencen 2009/ENTR/006. |

520 | Ophævelse af gældende retsforskrifter Hvis forslaget vedtages, medfører det ophævelse af gældende retsforskrifter. |

Fornyet gennemgang/revision/udløbsklausul |

531 | Forslaget omfatter en klausul om fornyet gennemgang. |

540 | Omarbejdning Forslaget indebærer omarbejdning. |

550 | Sammenligningstabel Medlemsstaterne skal tilsende Kommissionen de nationale bestemmelser, der sættes i kraft for at gennemføre direktivet, og en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv. |

560 | Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde Den foreslåede retsakt er relevant for EØS og bør derfor omfatte hele EØS-området. |

570 | Nærmere beskrivelse af forslaget Bestemmelserne i direktiv 2000/35/EF om anvendelsesområdet (dette forslags artikel 1), morarenter i tilfælde af forsinket betaling (artikel 3), ejendomsforbehold (artikel 8) og inddrivelsesproceduren for ubestridte krav (artikel 9) er grundlæggende uændrede. De forskellige definitioner og begreber er forenklet og samlet i artikel 2. Begrundelsen for de øvrige forslag til indholdsmæssige ændringer er: Artikel 1, stk. 2, afskaffer medlemsstaternes mulighed for at udelukke morarentefordringer på under 5 EUR. Dette vil især for små og mellemstore virksomheder fjerne en hindring for opkrævning af morarenter ved forsinket betaling og ved forsinket betaling i forbindelse med mindre transaktioner, hvor renterne kun udgør et mindre beløb. Artikel 4 foreskriver, at kreditorer i tilfælde af forsinket betaling vil være berettiget til at modtage et beløb for interne inddrivelsesomkostninger, der står i forhold til det for sent betalte beløb. Formålet hermed er dobbelt: For det første vil kreditor kunne inddrive sine interne administrative omkostninger i forbindelse med den forsinkede betaling, og for det andet vil dette supplement til den lovbestemte rente virke afskrækkende på skyldnere. Forslagets artikel 5 omhandler offentlige myndigheders forsinkede betaling, idet disse som hovedregel forpligtes til at betale fakturaer for handelstransaktioner, der indebærer levering af varer eller tjenesteydelser, inden for 30 dage. Efter denne frist vil kreditor i princippet være berettiget til en kompensation på 5 % af de angivne beløb, foruden morarenter for forsinket betaling og kompensation for indrivelsesomkostninger. De budgetmæssige virkninger for de nationale myndigheder vil afhænge af deres evne til at sikre opfyldelse af direktivets bestemmelser. Hertil kommer, at den forventede forbedring af de offentlige myndigheders betalingsadfærd vil bidrage til at mindske antallet af virksomhedskonkurser og således mindske de dermed forbundne sociale omkostninger. I forslagets artikel 6 foreslåes en skærpelse af bestemmelserne om klart urimelige kontraktbestemmelser. I henhold til artiklen anses en aftale, som udlukker morarenter ved forsinket betaling, altid for at være klart urimelig. Artikel 7 forpligter medlemsstaterne til at sikre fuld gennemsigtighed om de rettigheder og forpligtelser, der følger af dette direktiv, bl.a. ved at offentliggøre den lovbestemte rentesats. Sigtet hermed er på den mest hensigtsmæssige måde at sikre, at især små og mellemstore virksomheder modtager praktiske oplysninger og at give dem mulighed for at træffe foranstaltninger mod skyldnere, der betaler for sent. I artikel 10 fastsættes et overvågnings- og evalueringssystem, der giver andre europæiske institutioner og interessenter indblik i selve gennemførelsen af direktivet. |

E-12382 |

2009/0054 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV

om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner

(Omarbejdning)

(EØS-relevant tekst)

⎢ 2000/35/EF

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[2],

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg[3],

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[4],

efter proceduren i traktatens artikel 251, og

ud fra følgende betragtninger:

∫ ny

1. Der skal foretages en række væsentlige ændringer af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner[5]. Direktivet bør af klarhedshensyn omarbejdes.

2. De fleste varer og tjenesteydelser i det indre marked leveres af økonomiske aktører til andre økonomiske aktører og til offentlige myndigheder på baggrund af udskudt betaling, hvor leverandøren giver sin kunde en tidsfrist, inden for hvilken fakturaen skal betales, og som er aftalt mellem parterne, angivet på leverandørens faktura eller bestemt ved lov.

3. Mange betalinger i handelstransaktioner mellem økonomiske aktører eller mellem økonomiske aktører og offentlige myndigheder sker senere end aftalt i kontrakten eller fastlagt i de almindelige forretningsbetingelser. Selv om varerne er leveret, eller tjenesteydelserne er udført, betales de tilhørende fakturaer længe efter fristen. Forsinket betaling påvirker virksomhedernes likviditet negativt og besværliggør deres finanselle forvaltning. Den påvirker også deres konkurrenceevne og rentabilitet, hvis kreditoren er nødt til at skaffe ekstern finansiering på grund af den forsinkede betaling. Denne risiko øges betydeligt i perioder med økonomisk afmatning, når det er vanskeligere at opnå finansiering.

4. Det er allerede lettere at gøre retskrav vedrørende forsinket betaling gældende på grund af Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område[6], Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21. april 2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav[7], Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1896/2006 af 12. december 2006 om indførelse af en europæisk betalingspåkravsprocedure[8] og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 861/2007 af 11. juli 2007 om indførelse af en europæisk småkravsprocedure[9]. For at bekæmpe forsinket betaling i handelstransaktioner er det imidlertid nødvendigt at fastsætte supplerende bestemmelser.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 1 (tilpasset)

(1) I Europa-Parlamentets beslutning om det integrerede program til fordel for små og mellemstore virksomheder (SMV) og håndværksfagene [10] blev det understreget, at Kommissionen burde fremsætte forslag vedrørende problemerne i forbindelse med betalingsforsinkelser.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 2 (tilpasset)

(2) Den 12. maj 1995 vedtog Kommissionen en henstilling om betalingsfrister i handelsforhold[11].

⎢ 2000/35/EF, betragtning 3 (tilpasset)

(3) I Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens henstilling om betalingsfrister i handelsforhold[12] blev Kommissionen anmodet om at overveje at ændre henstillingen til et forslag til rådsdirektiv og fremsætte dette hurtigst muligt.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 4 (tilpasset)

(4) Den 29. maj 1997 vedtog Det Økonomiske og Sociale Udvalg en udtalelse om Kommissionens grønbog "Offentlige indkøb i EU: overvejelser for fremtiden[13].

⎢ 2000/35/EF, betragtning 5 (tilpasset)

(5) Den 4. juni 1997 offentliggjorde Kommissionen en handlingsplan for det indre marked, hvori det understreges, at betalingsforsinkelser udgør en stadig større hindring for et velfungerende indre marked.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 6 (tilpasset)

(6) Den 17. juli 1997 offentliggjorde Kommissionen en rapport om betalingsforsinkelser i handelsforhold[14]; rapporten sammenfatter resultaterne af en evaluering af virkningerne af Kommissionens henstilling af 12. maj 1995.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 7

(7) Virksomhederne, især de små og mellemstore, pålægges store administrative og finansielle byrder som følge af uforholdsmæssigt lange betalingsfrister og overskridelse af betalingsfrister. Disse problemer er også en vigtig årsag til insolvens, der kan føre til virksomhedslukning og tab af mange arbejdspladser.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 8 (tilpasset)

(8) I visse medlemsstater afviger de aftalemæssige betalingsfrister betydeligt fra fællesskabsgennemsnittet.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 9 (tilpasset)

(9) Forskellene mellem betalingsregler og -praksis i medlemsstaterne udgør en hindring for et velfungerende indre marked.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 10

5. Dette resulterer i en betydelig begrænsning af handelstransaktioner mellem medlemsstaterne. Dette er i strid med traktatens artikel 14, idet Vvirksomheder bør være i stand til at drive handel inden for hele det indre marked, uden at transaktioner på tværs af grænserne indebærer større risici end salg på hjemmemarkedet. Det fører til konkurrenceforvridning, hvis der gælder væsentligt forskellige regler for henholdsvis transaktioner på hjemmemarkedet og transaktioner på tværs af grænserne.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 11 (tilpasset)

(11) De seneste statistikker viser, at der, i bedste fald, i mange medlemsstater ikke er sket en forbedring med hensyn til forsinket betaling siden vedtagelsen af henstillingen af 12. maj 1995.

∫ ny

6. Kommissionen understregede i sin meddelelse "Tænk småt først" En "Small Business Act" for Europa"[15], at små og mellemstore virksomheder bør have lettere adgang til finansiering, og at der bør udvikles et lovgivnings- og erhvervsmiljø, som fremmer rettidig betaling i handelstransaktioner.

7. Et af de prioriterede indsatsområder i den europæiske økonomisk genopretningsplan[16] er at mindske de administrative byrder og fremme iværksætterånd ved bl.a. at sikre, at offentlige myndigheder for at mindske likviditetsproblemerne betaler fakturaer fra små og mellemstore virksomheder, som har leveret varer eller tjenesteydelser, inden for en måned.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 12

8. Det tilsigtede mål, bekæmpelse af forsinket betaling inden for det indre marked, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne hver for sig. Det kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan. Nærværende direktiv går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå de tilsigtede mål. Dette direktiv opfylder derfor i sin helhed de krav, der følger af subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 5.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 13 (tilpasset)

9. Dette direktiv er begrænset til betalinger, der sker som vederlag for handelstransaktioner, og √ bør ikke ∏ regulerer ikke transaktioner med forbrugere, renter i forbindelse med andre betalinger, f.eks. betalinger i henhold til lovgivningen om checks og veksler, eller betalinger som kompensation for skade, herunder betalinger fra forsikringsselskaber.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 22

10. Dette direktiv skal indeholde bestemmelser om alle handelstransaktioner mellem virksomheder eller mellem virksomheder og offentlige myndigheder i betragtning af, at sidstnævnte foretager et stort antal betalinger til virksomhederne. Direktivet skal derfor også indeholde bestemmelser om alle handelstransaktioner mellem hovedentrepenører og deres leverandører og underleverandører.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 14

11. Det forhold, at liberale erhverv er omfattet af dette direktiv, betyder ikke at medlemsstaterne skal behandle dem som virksomheder eller handelsforetagender på andre områder end dem, der er omfattet af dette direktiv.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 16 (tilpasset)

? ny

12. Forsinket betaling udgør et kontraktbrud, som er blevet finansielt tiltrækkende for skyldnere i de fleste medlemsstater som følge af lave morarenter ? eller ingen opkrævning af morarenter ⎪og/eller langsomme inddrivelsesprocedurer. En afgørende ændring, herunder ? at gøre udelukkelse af retten til morarenter til en urimelig kontraktbestemmelse og sikre ⎪ kompensation til kreditorer for påløbne omkostninger, er nødvendig for at vende denne tendens og sikre, at konsekvenserne af forsinket betaling bliver af en sådan art, at de er et incitament til ikke at betale for sent.

∫ ny

13. Af hensyn til sammenhængen i fællesskabslovgivningen bør definitionen af "ordregivende myndigheder" i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter[17] anvendes i dette direktiv.

14. Lovbestemt morarente ved forsinket betaling bør udregnes pr. dag som simpel rente i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 af 3. juni 1971om fastsættelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter[18].

⎢ 2000/35/EF, betragtning 17 (tilpasset)

? ny

15. ? En rimelig kompensation til kreditorer til inddrivelse af de omkostninger, der er påløbet ved forsinket betaling, er nødvendig for at sikre, at konsekvenserne af forsinket betaling bliver af en sådan art, at de er et incitament til ikke at betale for sent. Inddrivelsesomkostninger bør også omfatte inddrivelse af administrative omkostninger og kompensation for interne omkostninger, som er påløbet på grund af forsinket betaling, for hvilke dette direktiv bør give mulighed for at anvende et fast minimumsbeløb, som kan kumuleres med morarenter ⎪ . Passende Kkompensation for omkostningerne ved inddrivelse √ bør ikke ∏ anfægter ikke de nationale bestemmelser, hvorefter en national dommer kan tilkende kreditor yderligere kompensation for lidt skade som følge af √ i forbindelse med ∏ skyldners forsinkede betaling, ligesom det må tages i betragtning, at der kan være ydet kompensation for de påløbne omkostninger i form af betalte renter for forsinket betaling.

∫ ny

16. Undersøgelser viser, at offentlige myndigheder ved handelstraktioner ofte kræver betalingsfrister, som er betydeligt længere end 30 dage. Derfor bør betalingsfristen i kontrakter om indkøb, der tildeles af offentlige myndigheder, som hovedregel begrænses til højst 30 dage.

17. Forsinket betaling er særlig beklageligt, hvis den forekommer på trods af, at skyldneren er solvent. Undersøgelser viser, at offentlige myndigheder ofte betaler fakturaer længe efter udløbet af den gældende betalingsfrist. Offentlige myndigheders finansielle begrænsninger kan være mindre, fordi de kan være begunstiget af mere sikre, forudsigelige og vedvarende indtægter end private virksomheder. Samtidig er de i forhold til private virksomheder mindre afhængige af opbygningen af stabile handelsmæssige relationer for at nå deres mål. Derfor kan offentlige myndigheders incitament til at betale rettidigt være mindre. Hertil kommer, at mange offentlige myndigheder kan opnå finansiering på mere attraktive vilkår end private virksomheder. Derfor påfører offentlige myndigheders forsinkede betaling ikke blot de private virksomheder urimelige omkostninger, men medfører også generel ineffektivitet. Derfor bør der indføres en kompensation, som har en tilsvarende stærkere præventiv virkning, når offentlige myndigheder betaler for sent.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 18

Direktivet tager hensyn til spørgsmålet om lange aftalemæssige betalingsfrister, og navnlig, at der kan forekomme visse kategorier af kontrakter, hvor en længere betalingsperiode i forbindelse med en begrænsning af aftalefriheden eller en højere rente kan være berettiget.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 19 (tilpasset)

? ny

18. Direktivet bør forebygge misbrug af aftalefriheden til skade for kreditor. Der kan være tale om misbrug, hvis hovedformålet med en aftale er, at skyldner får yderligere likviditet på kreditors bekostning, ? f.eks. gennem udelukkelse af kreditors mulighed for at opkræve morarenter for forsinket betaling eller fastsættelse af en morarentesats, som er betydeligt lavere end den i direktivet angivne lovbestemte rente, ⎪ eller hvis hovedentreprenøren pålægger leverandørerne eller underleverandørerne betalingsvilkår, som ikke er rimelige i forhold til de vilkår, der gælder for ham selv. Direktivet √ bør ikke ∏ griber ikke ind i nationale bestemmelser om kontraktindgåelse eller om gyldigheden af kontraktbestemmelser, der er urimelige for skyldneren.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 21

19. Kreditorer bør kunne gøre et ejendomsforbehold gældende på et ikke-diskriminatorisk grundlag overalt i Fællesskabet, hvis ejendomsforbeholdet er gyldigt i henhold til de nationale bestemmelser, der skal anvendes på forholdet i henhold til den internationale privatret.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 15

20. Dette direktiv definerer udelukkende udtrykket "tvangsfuldbyrdelsesgrundlag", men vedrører ikke de forskellige procedurer for tvangsfuldbyrdelse af et sådant grundlag og fastsætter ikke, på hvilke betingelser tvangsfuldbyrdelse af et sådant grundlag kan standses eller suspenderes.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 20

21. Konsekvenserne af forsinket betaling vil kun have præventiv virkning, hvis de ledsages af hurtige og effektive retsprocedurer, der kun medfører små omkostninger for kreditor. I overensstemmelse med forbuddet mod forskelsbehandling i traktatens artikel 12 bør disse procedurer være tilgængelige for alle kreditorer, der er etableret i Fællesskabet.

⎢ 2000/35/EF, betragtning 23 (tilpasset)

? ny

22. ?Det er nødvendigt at sikre, at inddrivelsesprocedurerne for ubestridte krav i forbindelse med forsinket betaling i handelstransaktioner ⎪ I følge dette direktivs artikel 5 skal inddrivelsesproceduren for ubestridte krav afsluttes hurtigt i overensstemmelse med national lovgivning, men den kræver ikke, at medlemsstaterne vedtager en særlig procedure eller ændrer deres eksisterende retsprocedurer på en bestemt måde.

∫ ny

23. Forpligtelsen til at gennemføre nærværende direktiv i national ret bør kun omfatte de bestemmelser, hvori der er foretaget indholdsmæssige ændringer i forhold til direktiv 2000/35/EF. Forpligtelsen til at gennemføre de bestemmelser, hvori der ikke er foretaget ændringer, følger af nævnte direktiv.

24. Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de fristerne for gennemførelse i national ret og anvendelse af direktiv 2000/35/EF -

⎢ 2000/35/EF

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Anvendelsesområde

1. Dette direktiv finder anvendelse på alle betalinger, der foretages som vederlag for handelstransaktioner.

⎢ 2000/35/EF, artikel 6(3) (tilpasset)

32. Ved gennemførelsen af dette direktiv kan medlemsstaterne udelukke:

a) gæld, der er genstand for insolvensbehandling, der er indledt mod en skyldner

b) aftaler, der er indgået inden den 8. august 2002., og

c) morarentefordringer på under 5 EUR.

⎢ 2000/35/EF

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

1) "handelstransaktioner": forretningsmæssige transaktioner mellem virksomheder eller mellem virksomheder og offentlige myndigheder, som indebærer levering af varer eller tjenester mod vederlag

⎢ 2000/35/EF (tilpasset)

? ny

2) "ordregivende √ offentlig ∏ myndigheder": enhver ordregivende myndighed eller andre ordregivere, som er defineret i direktiverne om offentlige indkøbskontrakter (92/50/EØF[19], 93/36/EØF[20], 93/37/EØF[21] og 93/38/EØF[22]), √ direktiv 2004/18/EF ∏

3) "virksomhed": enhver enhed ? bortset fra en offentlig myndighed, ⎪ der handler som led i selvstændig økonomisk eller erhvervsmæssig aktivitet, uanset om den kun udøves af en enkelt person

2.4) "forsinket betaling": overskridelse af den aftalemæssige eller lovbestemte betalingsfrist, ? manglende betaling inden for den betalingsfrist, der er anført i artikel 3, stk. 2, eller artikel 5, stk. 2 ⎪

∫ ny

5) "morarenter": lovbestemt rente eller rente, som er forhandlet og aftalt mellem virksomheder

6) "lovbestemt rente": simpel rente i tilfælde af forsinket betaling ved en sats, der udgør summen af referencesatsen plus mindst 7 procentpoint

7) "referencesats": et af følgende:

⎢ 2000/35/EF

? ny

4.a) den "rentesats, der anvendes af Den Europæiske Centralbank i forbindelse med dens ? seneste ⎪ væsentligste refinansieringstransaktioner, ? eller den marginale rentesats, der er resultatet af de licitationsprocedurer med variabel rente, der anvendes ved transaktioner af denne art ⎪ ": den rentesats, der anvendes ved transaktioner af denne art i forbindelse med licitationer til fast rente. Hvis en væsentlig refinansieringstransaktion gennemføres efter en licitationsprocedure med variabel rente, er denne rentesats den marginale rentesats, der er resultatet af den pågældende licitation. Dette gælder for auktioner til både fast og variabel rente

⎢ 2000/35/EF, artikel 3, stk. 1, litra d), andet punktum (tilpasset)

b) for så vidt angår en medlemsstat, der ikke deltager i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union, er referencesatsen den tilsvarende sats fastsat af medlemsstatens centralbank

⎢ 2000/35/EF

3.8) "ejendomsforbehold": et aftalevilkår, ifølge hvilket sælger bevarer ejendomsretten til de pågældende varer, indtil købesummen er betalt

⎢ 2000/35/EF (tilpasset)

? ny

5.9) "tvangsfuldbyrdelsesgrundlag": alle former for afgørelser, domme eller betalingspålæg fra en domstol eller anden kompetent myndighed, ? herunder former af disse, som kan fuldbyrdes på et foreløbigt grundlag, ⎪ uanset om de vedrører omgående betaling eller betaling i rater, som sætter kreditor i stand til at inddrive sit krav på skyldneren ved tvangsfuldbyrdelse; de omfatter afgørelser, domme eller betalingspålæg, som kan fuldbyrdes på et foreløbigt grundlag, selv om skyldneren appellerer dem.

⎢ 2000/35/EF (tilpasset)

? ny

Artikel 3

Morarenter

c)1. ? I forbindelse med handelstransaktioner mellem virksomheder ⎪ Medlemsstaterne √ sikrer medlemsstaterne, at kreditor er berettiget til morarenter ∏ ved forsinket betaling,√ uden at det er nødvendigt at fremsende en rykkerskrivelse ∏, forudsat at

ia) ? kreditor ⎪ han har opfyldt sine aftalemæssige og lovbestemte forpligtelser, og

iib) ? kreditor ⎪ han ikke har modtaget det skyldige beløb rettidigt, medmindre skyldneren ikke er ansvarlig for forsinkelsen.

12. ? Såfremt betingelserne i stk. 1 er opfyldt, ⎪ Medlemsstaterne sikrer √ medlemsstaterne ∏ følgende:

a) Morarenter som omhandlet i litra d) betales fra dagen efter sidste rettidige betalingsdag eller efter udløbet af betalingsfristen som fastsat i aftalen.

b) Hvis der ikke er aftalt en sidste rettidig betalingsdag eller betalingsfrist, skal der automatisk betales morarenter, uden at det er nødvendigt at fremsende en rykkerskrivelse √ inden for en af følgende tidsfrister ∏ :

i) fra 30 dage efter skyldnerens modtagelse af en faktura, eller en tilsvarende betalingsanmodning, eller

ii) fra 30 dage efter den dato, hvor varerne eller tjenesteydelserne er modtaget, hvis det er usikkert, på hvilken dato fakturaen eller den tilsvarende betalingsanmodning er modtaget, eller

iii)ii) fra 30 dage efter at varerne eller tjenesteydelserne er modtaget, hvis skyldneren modtager fakturaen eller den tilsvarende betalingsanmodning tidligere end varerne eller tjenesteydelserne, eller

iv)iii) fra 30 dage efter datoen for godkendelse eller kontrol, hvis lovgivningen eller aftalen indeholder krav om en godkendelses- eller kontrolprocedure, hvorved varernes eller tjenesteydelsens overensstemmelse med aftalen skal konstateres, og skyldneren modtager fakturaen eller den tilsvarende betalingsanmodning inden eller på den dato, hvor denne godkendelse eller kontrol finder sted.

? 3. Medlemsstaterne sikrer, at den gældende referencesats:

a) for første halvår af det pågældende år er den sats, som var gældende den 1. januar det pågældende år

b) for andet halvår af det pågældende år er den sats, som var gældende den 1. juli det pågældende år. ⎪

⎢ 2000/35/EF (tilpasset)

d) Rentesatsen for morarenter (den "lovbestemte sats"), som skyldneren skal betale, svarer til summen af den rentesats, som Den Europæiske Centralbank har anvendt i forbindelse med dens seneste væsentlige refinansieringsaktion inden den første kalenderdag det pågældende halvår ("referencesatsen"), plus mindst 7 procentpoint (margenen), medmindre andet er fastsat i aftalen. For så vidt angår en medlemsstat, der ikke deltager i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union, er referencesatsen den tilsvarende sats fastsat af medlemsstatens centralbank. Også her fastsættes referencesatsen på det niveau, der var gældende på første kalenderdag det pågældende halvår, med virkning for de følgende seks måneder.

e) Medmindre skyldneren ikke er ansvarlig for forsinkelsen, er kreditor berettiget til at kræve rimelig kompensation af skyldneren for alle relevante omkostninger ved inddrivelse, der skyldes sidstnævntes forsinkede betaling. I forbindelse med omkostningerne ved inddrivelse skal principperne om gennemsigtighed og proportionalitet i forhold til gælden overholdes. Medlemsstaterne kan under overholdelse af de nævnte principper fastsætte et maksimalt beløb for omkostninger ved inddrivelse for forskellige niveauer af gæld.

2. For bestemte kategorier af aftaler, som defineres i den nationale lovgivning, kan medlemsstaterne fastsætte fristen, efter hvilken der skal betales morarenter, til højst 60 dage, hvis de sikrer, at aftalens parter ikke aftaler en længere frist, eller hvis de fastsætter en ufravigelig rentesats, der er væsentligt højere end den lovbestemte sats.

3. Medlemsstaterne træffer bestemmelse om, at aftalen vedrørende betalingsdagen eller følgerne af forsinket betaling, der ikke er i overensstemmelse med stk. 1, litra b)-d), og stk. 2, enten ikke er bindende eller giver grundlag for krav om skadeserstatning, hvis aftalen, når alle sagens omstændigheder, herunder god handelspraksis og produktets art, tages i betragtning, er klart urimelig over for kreditor. Ved afgørelsen af, om en aftale er klart urimelig over for kreditor, tages der bl.a. hensyn til, om skyldneren har en objektiv grund til at fravige bestemmelserne i stk. 1, litra b)-d), og stk. 2. Hvis en sådan aftale fastslås at være klart urimelig, finder de lovbestemte vilkår anvendelse, medmindre de nationale domstole fastsætter andre og rimelige betingelser.

4. Medlemsstaterne sikrer, at der i kreditorernes og konkurrenternes interesse findes egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af klart urimelige kontraktvilkår i den i stk. 3 omhandlede betydning til ophør.

5. De i stk. 4 nævnte midler skal omfatte bestemmelser om, at organisationer, der er officielt anerkendt som repræsentant for eller har lovlig interesse i at repræsentere små og mellemstore virksomheder, i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning kan indbringe en sag for domstolene eller for de kompetente administrative myndigheder, hvis de kontraktvilkår, der er udarbejdet til generel anvendelse, er klart urimelige i den i stk. 3 omhandlede betydning, således at disse kan anvende egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af sådanne kontraktvilkår til ophør.

∫ ny

Artikel 4

Kompensation for omkostninger ved inddrivelse

1. Medlemsstaterne sikrer, at kreditor, når der skal betales morarenter i handelstransaktioner i henhold til artikel 3 og 5, og medmindre andet er fastsat i aftalen, er berettiget til fra skyldneren at modtage et af følgende beløb:

a) ved gæld på mindre end 1 000 EUR, et fast beløb på 40 EUR

b) ved gæld på over 1 000 EUR, men under 10 000 EUR, et fast beløb på 70 EUR

c) ved gæld på 10 000 eller derover, et beløb svarende til 1 % af det beløb, for hvilket der skal betales morarenter

2. Medlemsstaterne sikrer, at de i stk. 1 omhandlede beløb forfalder til betaling, uden at det er nødvendigt at fremsende en rykkerskrivelse og som kompensation for kreditors egne omkostninger ved inddrivelse.

⎢ 2000/35/EF, artikel 3, stk. 1, litra e) (tilpasset)

? ny

e) 3. Medmindre skyldneren ikke er ansvarlig for forsinkelsen, er kreditor ? ud over de i stk. 1 fastsatte beløb ⎪ berettiget til at kræve rimelig kompensation af skyldneren for alle relevante ? yderligere ⎪ omkostninger, der skyldes sidstnævntes forsinkede betaling. I forbindelse med omkostningerne ved inddrivelse skal principperne om gennemsigtighed og proportionalitet i forhold til gælden overholdes. Medlemsstaterne kan under overholdelse af de nævnte principper fastsætte et maksimalt beløb for omkostninger ved inddrivelse for forskellige niveauer af gæld.

∫ ny

Artikel 5

Offentlige myndigheders betaling

1. Medlemsstaterne sikrer, at kreditor i forbindelse med handelstransaktioner, der indebærer levering af varer eller tjenesteydelser mod vederlag til offentlige myndigheder, uden at det er nødvendigt at fremsende rykkerskrivelse, er berettiget til morarenter svarende til den lovbestemte rente, forudsat at

a) kreditor har opfyldt sine aftalemæssige og lovbestemte forpligtelser, og

b) kreditor ikke har modtaget det skyldige beløb rettidigt, medmindre skyldneren ikke er ansvarlig for forsinkelsen.

2. Såfremt betingelserne i stk. 1 er opfyldt, sikrer medlemsstaterne følgende:

a) Morarenter betales fra dagen efter sidste rettidige betalingsdag eller efter udløbet af betalingsfristen som fastsat i aftalen.

b) Hvis der ikke er aftalt en sidste rettidig betalingsdag eller betalingsfrist, skal der automatisk betales morarenter, inden for en af følgende tidsfrister:

i) fra 30 dage efter skyldnerens modtagelse af en faktura, eller en tilsvarende betalingsanmodning, eller

ii) fra 30 dage efter at varerne eller tjenesteydelserne er modtaget, hvis skyldneren modtager fakturaen eller den tilsvarende betalingsanmodning tidligere end varerne eller tjenesteydelserne, eller

iii) fra 30 dage efter datoen for godkendelse eller kontrol, hvis lovgivningen eller aftalen indeholder krav om en godkendelses- eller kontrolprocedure, hvorved varernes eller tjenesteydelsernes overensstemmelse med aftalen skal konstateres, og skyldneren modtager fakturaen eller den tilsvarende betalingsanmodning inden eller på den dato, hvor denne godkendelse eller kontrol finder sted.

3. Medlemsstaterne sikrer, at varigheden af proceduren for godkendelse eller kontrol, som er omhandlet i stk. 2, litra b), nr. iii), ikke overskrider 30 dage, medmindre andet er angivet og behørigt berettiget i udbudsbetingelserne eller aftalen.

4. Medlemsstaterne sikrer, at den i aftalen fastsatte betalingsfrist ikke overskrider de i stk. 2, litra b), angivne tidsgrænser, medmindre det udtrykkeligt er aftalt mellem skyldneren og kreditor og er berettiget pga. særlige omstændigheder, som f.eks. et objektivt behov for at afvikle betalingen over en længere periode.

5. Medlemsstaterne sikrer, at kreditor, når der skal betales morarenter, er berettiget til et fast kompensationsbeløb, svarende til 5 % af det skyldige beløb. Denne kompensation betales i tilgift til morarenterne.

6. Medlemsstaterne sikrer, at den gældende referencesats for handelstransaktioner, der indebærer levering af varer eller tjenesteydelser mod vederlag til offentlige myndigheder:

a) for første halvår af det pågældende år er den sats, som var gældende den 1. januar det pågældende år

b) for andet halvår af det pågældende år er den sats, som var gældende den 1. juli det pågældende år.

⎢ 2000/35/EF (tilpasset)

Artikel 6

√ Klart urimelige kontraktbestemmelser ∏

⎢ 2000/35/EF, artikel 3, stk. 3, 4 og 5 (tilpasset)

? ny

31. Medlemsstaterne træffer bestemmelse om, at aftalen ? en aftalebestemmelse ⎪ vedrørende betalingsdagen eller ? , morarentesatsen eller indrivelsesomkostningerne ⎪ følgerne af forsinket betaling,der ikke er i overensstemmelse med stk. 1, litra b)-d), og stk. 2,enten ikke er bindende eller giver grundlag for krav om skadeserstatning, hvis aftalen? bestemmelsen ⎪, når alle sagens omstændigheder,herunder god handelspraksis og produktets art, tages i betragtning,er klart urimelig over for kreditor. Ved afgørelsen af, om en ? bestemmelse ⎪ aftale er klart urimelig over for kreditor, tages der bl.a. hensyn til √ alle sagens omstændigheder, herunder god handelspraksis og produktets ∏ ? eller tjenesteydelsens ⎪ √ art. ∏ Der tages ? også ⎪ hensyn til, om skyldneren har en objektiv grund til at fravige bestemmelserne i stk. 1, litra b)-d), og stk. 2 ð den lovbestemte rente eller artikel 3, stk. 2, litra b), artikel 4, stk.1, eller artikel 5, stk. 2, litra b). ï Hvis en sådan aftale fastslås at være klart urimelig, finder de lovbestemte vilkår anvendelse, medmindre de nationale domstole fastsætter andre og rimelige betingelser

? For så vidt angår første afsnit anses en bestemmelse, som udelukker morarenter ved forsinket betaling, altid for at være klart urimelig. ⎪

42. Medlemsstaterne sikrer, at der i kreditorernes og konkurrenternes interesse findes egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af klart urimelige kontraktvilkår ? bestemmelser ⎪ i den i stk. 31 omhandlede betydning til ophør.

53. De i stk. 42 nævnte midler skal omfatte bestemmelser om, at ? repræsentative ⎪ organisationer, der er officielt anerkendt som repræsentant for eller har lovlig interesse i at repræsentere små og mellemstore virksomheder, i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning kan indbringe en sag for domstolene eller for de kompetente administrative myndigheder, hvis ? bestemmelserne ⎪ de kontraktvilkår, der er udarbejdet til generel anvendelse, er klart urimelige i den i stk. 3 omhandlede betydning, således at disse kan anvende egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af sådanne ? bestemmelser ⎪ kontraktvilkår til ophør.

∫ ny

Artikel 7

Gennemsigtighed

Medlemsstaterne sikrer fuld gennemsigtighed om de rettigheder og forpligtelser, der følger af dette direktiv, bl.a. ved at offentliggøre den gældende lovbestemte rentesats.

⎢ 2000/35/EF

Artikel 84

Ejendomsforbehold

1. Medlemsstaterne skal i overensstemmelse med de gældende nationale bestemmelser, der skal anvendes i henhold til de internationalet privatretlige regler, sørge for, at sælger bevarer ejendomsretten til varer, indtil de er fuldstændig betalt, dersom der udtrykkeligt er indgået en aftale mellem køber og sælger om ejendomsforbehold, inden varerne leveres.

2. Medlemsstaterne kan vedtage eller opretholde bestemmelser om delbetalinger, som skyldneren allerede har foretaget.

⎢ 2000/35/EF (tilpasset)

? ny

Artikel 59

Inddrivelsesprocedurer for ubestridte krav

1. Medlemsstaterne sikrer, at der normalt inden 90 kalenderdage efter indgivelse af stævning eller anmodning fra kreditor til retten eller en anden kompetent myndighed uanset beløbets størrelse kan opnås et tvangsfuldbyrdelsesgrundlag, så længe gælden eller aspekter af proceduren ikke bestrides. Denne forpligtelse skal opfyldes af medlemsstaterne i overensstemmelse med deres respektive nationale love og administrative bestemmelser.

2. Efter de respektive nationale love og administrative bestemmelser skal samme betingelser gælde for alle kreditorer, der er etableret i Fællesskabet.

3. Der skal i den i stk. 1 omhandlede frist på 90 kalenderdage ikke medregnes følgende tidsrum √ Ved beregning af den i stk. 1 omhandlede periode medregnes følgende ikke ∏:

a) den tid, der medgår til forkyndelse

b) alle forsinkelser, som kreditor er skyld i, som f.eks. den tid, der kræves til at berigtige anmodninger.

4. Denne artikel berører ikke bestemmelserne i Bruxelles-konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager[23].

? 4. Stk. 1, 2 og 3 tilsidesætter ikke bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1986/2006. ⎪

∫ ny

Artikel 10

Rapport

1. Medlemsstaterne sender Kommissionen en rappport om gennemførelsen af dette direktiv inden to år efter den dato, som er angivet i artikel 11, stk. 1, og derefter med tre års mellemrum.

2. Inden tre år efter den dato, som er angivet i artikel 11, stk. 1, sender Kommissionen en rapport om gennemførelsen af dette direktiv til Europa-Parlamentet og Rådet. Rapporten ledsages af eventuelle passende forslag.

⎢ 2000/35/EF (tilpasset)

Artikel 611

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 8. august 2002. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme artikel 1-7 og 9 inden [sidste dag i den 12. måned efter direktivets offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende] . De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.

Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De skal også indeholde oplysning om, at henvisninger i gældende love og administrative bestemmelser til det direktiv, der ophæves ved nærværende direktiv, gælder som henvisninger til nærværende direktiv. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen og træffer bestemmelse om affattelsen af den nævnte oplysning.

⎢ 2000/35/EF (tilpasset)

? ny

42. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste love og administrative bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

23. Medlemsstaterne kan opretholde eller vedtage love og bestemmelser, der er gunstigere for kreditor end de love og bestemmelser, der er påkrævet for at efterkomme dette direktiv.

4. Ved gennemførelsen af dette direktiv kan medlemsstaterne udelukke aftaler ? , der er indgået inden den i stk. 1 angivne dato. ⎪

3. Ved gennemførelsen af dette direktiv kan medlemsstaterne udelukke:

a) gæld, der er genstand for insolvensbehandling, der er indledt mod en skyldner

b) aftaler, der er indgået inden den 8. august 2002, og

c) morarentefordringer på under 5 EUR.

4. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

5. To år efter den 8. august 2002 foretager Kommissionen en undersøgelse af bl.a. den lovbestemte rentesats, betalingsfristen og forsinket betaling for at vurdere virkningen på handelstransaktionerne, og lovgivningens anvendelse i praksis. Resultaterne af denne og andre undersøgelser meddeles Europa-Parlamentet og Rådet, i givet fald ledsaget af passende forslag til en forbedring af dette direktiv.

ò ny

Artikel 12

Ophævelse

Bortset fra aftaler, der indgået før [datoen i artikel 11, stk. 1] , som dette direktiv ikke finder anvendelse på i henhold til artikel 11, stk. 4), ophæves direktiv 2000/35/EF med virkning fra den pågældende dato , uden at det berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til fristerne for dets gennemførelse i national ret og anvendelse.

Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilaget.

⎢ 2000/35/EF

? ny

Artikel 713

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på [tyvendedagen] efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende .

⎢ 2000/35/EF

Artikel 814

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den […].

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

[…] […] Formand Formand

BILAG

Sammenligningstabel

Direktiv 2000/35/EF | Nærværende direktiv |

Artikel 1 | Artikel 1, stk. 1 |

Artikel 2, stk. 1, første afsnit | Artikel 2, stk. 1 |

Artikel 2, stk. 1, andet afsnit | Artikel 2, stk. 2 |

Artikel 2, stk. 1, tredje afsnit | Artikel 2, stk. 3 |

Artikel 2, stk. 2 | Artikel 2, stk. 4 |

- | Artikel 2, stk. 5 |

- | Artikel 2, stk. 6 |

- | Artikel 2, stk. 7, indledning |

Artikel 2, stk. 3 | Artikel 2, stk. 8 |

Artikel 2, stk. 4 | Artikel 2, stk. 7, litra a) |

Artikel 2, stk. 5 | Artikel 2, stk. 9 |

Artikel 3, stk. 1, litra a) | Artikel 3, stk. 2, litra a) |

Artikel 3, stk. 1, litra b), indledning | Artikel 3, stk. 2, litra b) |

Artikel 3, stk. 1, litra b), nr. i) | Artikel 3, stk. 2, litra b), nr. i) |

Artikel 3, stk. 1, litra b), nr. ii) | - |

Artikel 3, stk. 1, litra b), nr. iii) | Artikel 3, stk. 2, litra b), nr. ii) |

Artikel 3, stk. 1, litra b), nr. iv) | Artikel 3, stk. 2, litra b), nr. iii) |

Artikel 3, stk. 1, litra c) | Artikel 3, stk. 1 |

Artikel 3, stk. 1, litra d), første og tredje punktum | - |

Artikel 3, stk. 1, litra d), andet punktum | Artikel 2, stk. 7, litra b) |

- | Artikel 4, stk. 1 |

- | Artikel 4, stk. 2 |

Artikel 3, stk. 1, litra e) | Artikel 4, stk. 3 |

Artikel 3, stk. 2 | - |

- | Artikel 5 |

Artikel 3, stk. 3, første og andet punktum | Artikel 6, stk. 1, første afsnit |

Artikel 3, stk. 3, tredje punktum | - |

- | Artikel 6, stk. 1, andet afsnit |

Artikel 3, stk. 4 | Artikel 6, stk. 2 |

Artikel 3, stk. 5 | Artikel 6, stk. 3 |

- | Artikel 7 |

Artikel 4 | Artikel 8 |

Artikel 5, stk. 1, 2 og 3 | Artikel 9, stk. 1, 2 og 3 |

Artikel 5, stk. 4 | - |

- | Artikel 5, stk. 4 |

- | Artikel 10 |

Artikel 6, stk. 1 | - |

- | Artikel 11, stk. 1 |

Artikel 6, stk. 2 | Artikel 11, stk. 3 |

Artikel 6, stk. 3 | Artikel 1, stk. 2 |

Artikel 6, stk. 4 | Artikel 11, stk. 2 |

Artikel 6, stk. 5 | - |

- | Artikel 11, stk. 4 |

- | Artikel 12 |

Artikel 7 | Artikel 13 |

Artikel 8 | Artikel 14 |

- | Bilag |

FINANSIERINGSOVERSIGT

1. FORSLAGETS NAVN

Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner (omarbejdning).

2. ABM/ABB-RAMME

Afsnit 02 – Erhvervspolitik – Kapitel 02 03 Det indre marked for varer og sektorpolitik.

3. BUDGETPOSTER

3.1. Budgetposternes nummer og tekst (aktionsposter og dermed forbundne poster vedrørende teknisk og administrativ bistand (tidl. B..A-poster)):

02.0301

3.2. Foranstaltningens og de finansielle virkningers varighed:

Eftersom foranstaltningen er et lovgivningsforslag, kan dets varighed ikke bestemmes.

3.3. Budgetoplysninger:

Budgetpost | Udgifternes art | Nye | EFTA-bidrag | Bidrag fra ansøgerlandene | Udgiftsområde i de finansielle overslag |

02.0301 | ikke-oblig. | Opdelte[24] | NEJ | JA | NEJ | 1a |

4. SAMMENFATNING AF RESSOURCERNE

4.1. Finansielle ressourcer

4.1.1. Sammenfatning af forpligtelsesbevillinger (FB) og betalingsbevillinger (BB)

i mio. EUR (3 decimaler)

Udgiftstype | Punkt | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 og ff. | I alt |

Driftsudgifter[25] |

Forpligtelsesbevillinger (FB) | 8.1. | a | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Betalingsbevillinger (BB) | b | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Administrative udgifter inden for referencebeløbet[26] |

Teknisk og administrativ bistand (IOB) | 8.2.4. | c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0,3 |

SAMLET REFERENCEBELØB |

Forpligtelsesbevillinger | a+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0,3 |

Betalingsbevillinger | b+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0,3 |

Administrative udgifter, der ikke er medtaget i referencebeløbet[27] |

Personaleressourcer og dermed forbundne udgifter (IOB) | 8.2.5. | d | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 1,464 |

Administrative udgifter, undtagen udgifter til personaleressourcer og dermed forbundne udgifter, ikke medtaget i referencebeløbet (IOB) | 8.2.6. | e | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,6 |

Samlede anslåede finansielle omkostninger ved foranstaltningen |

FB I ALT, inkl. udgifter til personaleressourcer | a+c+d+e | 0,344 | 0,344 | 0,344 | 0,344 | 0,644 | 0,344 | 2,364 |

BB I ALT, inkl. udgifter til personaleressourcer | b + c + d + e | 0,344 | 0,344 | 0,344 | 0,344 | 0,644 | 0,344 | 2,364 |

4.1.2. Forenelighed med den finansielle programmering

Forslaget er foreneligt med den gældende finansielle programmering.

4.1.3. Finansielle virkninger på indtægtssiden

Forslaget har ingen indflydelse på indtægterne

4.2. Personaleressourcer (fuldtidsækvivalenter) (herunder tjenestemænd, midlertidigt ansatte og eksternt personale) – se nærmere under punkt 8.2.1.

Årlige behov | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 og ff. |

Personaleressourcer i alt | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 |

5. SÆRLIGE FORHOLD OG MÅL

5.1. Behov, der skal dækkes på kort eller lang sigt

Se begrundelsen

5.2. Merværdien af Fællesskabets engagement og forslagets sammenhæng med andre finansielle instrumenter og eventuel synergi

Se begrundelsen

5.3. Forslagets mål, forventede resultater og øvrige indikatorer set i forbindelse med ABM-rammen

Se begrundelsen

5.4. Gennemførelsesmetode (vejledende)

Central forvaltning: direkte ved Kommissionen

6. OVERVÅGNING OG EVALUERING

Tilrettelæggelsen af en pålidelig overvågnings- og evalueringsordning kompliceres af, at de bestemmelser, der er fastsat i dette forslag, ikke har obligatorisk virkning for virksomhederne; med andre ord vil virksomhederne ikke være forpliget til at anvende disse bestemmelser og påberåbe sig deres rettigheder. Hertil kommer, at en ugunstig økonomisk udvikling sandsynligvis vil få en negativ indvirkning på virksomhedernes rettidige betaling, fordi den påvirker virksomhedernes likviditet og finansieringsmuligheder. I perioder med økonomisk vækst nyder virksomhederne godt af bedre likviditet, hvilket, i hvert fald delvist, kan anvendes til hurtigere betaling.

Overvågningssystemet består af 2 søjler:

- Aktindsigt : Forslaget forpligter medlemsstaterne til at sikre fuld gennemsigtighed med hensyn til de rettigheder og forpligtelser, der følger at dette direktiv.

- Rapportering : Forslaget forpligter medlemsstaterne til med tre års mellemrum at sende Kommissionen en rapport om deres gennemførelse af direktivet. Kommissionen samler disse oplysninger og udarbejder en rapport om direktivets gennemførelse. Rapporten vil sandsynligvis behandle de oplysninger og data, der er angivet i konsekvensanalysens bilag 1, 2 og 3 (delvist), som vil blive anvendt som supplerende indikatorer for opfyldelse af målsætningerne. Kommissionen vil ved at foretage nye, lignende undersøgelser kunne sammenligne kreditorernes adfærd før og efter direktivets gennemførelse.

7. FORHOLDSREGLER MOD SVIG

Ikke relevant.

8. RESSOURCER

8.1. Finansielle omkostninger i forbindelse med forslagets mål

Ikke relevant.

8.2. Administrative udgifter

8.2.1. Personaleressourcer – antal og type

Stillingstyper | Personale til forvaltning af foranstaltningen ved brug af eksisterende og/eller yderligere ressourcer (antal stillinger/fuldtidsækvivalenter) |

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |

Tjenestemænd eller midlertidigt ansatte[28] (XX 01 01) | A*/AD | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

B*, C*/AST | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

Personale[29], der finansieres over art. XX 01 02 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Andet personale[30], der finansieres over art. XX 01 04/05 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

I ALT | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 |

8.2.2. Opgavebeskrivelse

Opgaverne vedrører den administrative forvaltning af direktivet, herunder håndtering af klager og overtrædelser, gennemførelse af gennemsigtighedsforanstaltningerne og udarbejdelse af den rapport, som er nævnt i punkt 6.

8.2.3. Kilde til personaleressourcer (vedtægtsomfattede)

Stillinger, som skal omfordeles under anvendelse af eksisterende ressourcer inden for den pågældende tjeneste (intern omfordeling)

8.2.4. Andre administrative udgifter, der er medtaget i referencebeløbet (XX 01 04/05 – udgifter til administrativ forvaltning)

i mio. EUR (3 decimaler)

Budgetpost (nummer og betegnelse) | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 og ff. | I ALT |

Anden teknisk og administrativ bistand |

- internt | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

- eksternt | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0 |

Teknisk og administrativ bistand i alt | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0 |

8.2.5. Udgifter til personaleressourcer og dermed forbundne udgifter, der ikke er medtaget i referencebeløbet

i mio. EUR (3 decimaler)

Arten af personaleressourcer | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 og ff. |

Tjenestemænd og midlertidigt ansatte (XX 01 01) | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 |

Personale finansieret over artikel XX 01 02 (hjælpeansatte, nationale eksperter, kontraktansatte osv.) (oplys budgetpost) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Samlede udgifter til personaleressourcer og dermed forbundne udgifter (IKKE medtaget i referencebeløbet) | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 |

8.2.6. Beregning – Andre administrative udgifter, der ikke er medtaget i referencebeløbet i mio. EUR (3 decimaler) |

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 og ff. | I ALT |

XX 01 02 11 01 – Tjenesterejser | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,3 |

XX 01 02 11 02 – Møder og konferencer | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,3 |

XX 01 02 11 03 - Udvalg | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 04 – Undersøgelser og høringer | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 05 - Informationssystemer | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

2 Andre forvaltningsudgifter i alt (XX 01 02 11) | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,6 |

3 Andre udgifter af administrativ karakter (angiv hvilke, herunder budgetpost) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Administrative udgifter i alt, undtagen udgifter til personaleressourcer og dermed forbundne udgifter (IKKE medtaget i referencebeløbet) | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,6 |

[1] SEK(2009) 477 endelig, af 8. april 2009.

[2] EUT C […] af […], s. […].

[3] EUT C […] af […], s. […].

[4] EUT C […] af […], s. […].

[5] EFT L 200 af 8.8.2000, s. 35.

[6] EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1.

[7] EUT L 143 af 30.4.2004, s. 15.

[8] EUT L 399 af 30.12.2006, s. 1.

[9] EUT L 199 af 31.7.2007, s. 1.

[10] EFT C 323 af 21.11.1994, s. 19.

[11] EFT L 127 af 10.6.1995, s. 19

[12] EFT C 211 af 22.7.1996, s. 43.

[13] EFT C 287 af 22.9.1997, s. 92.

[14] EFT C 216 af 17.7.1997, s. 10.

[15] KOM(2008) 394.

[16] KOM(2008) 800.

[17] EUT L 134 af 30.4.2004, s. 114.

[18] EFT L 124 af 8.6.1971, s. 1.

[19] EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.

[20] EFT L 199 af 9.8.1993, s. 1.

[21] EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54.

[22] EFT L 199 af 9.8.1993, s. 84.

[23] Konsolideret udgave i EFT C 27 af 26.1.1998, s. 3.

[24] Opdelte bevillinger.

[25] Udgifter, som ikke henhører under kapitel xx 01 i afsnit xx.

[26] Udgifter inden for artikel xx 01 04 i afsnit xx.

[27] Udgifter inden for kapitel xx 01, som ikke henhører under artikel xx 01 04 eller xx 01 05.

[28] Udgifter, der IKKE er medtaget i referencebeløbet.

[29] Udgifter, der IKKE er medtaget i referencebeløbet.

[30] Udgifter, der er medtaget i referencebeløbet.

[31] Der skal henvises til den specifikke finansieringsoversigt for det eller de pågældende forvaltningsorganer.