Forslag til RÅDETS DIREKTIV (Euratom) om fastsættelse af de grundlæggende forpligtelser og generelle principper vedrørende sikkerheden i nukleare anlæg

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Baggrund

Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) indeholder i afsnit II bestemmelser, der giver Fællesskabet mulighed for at fastsætte rammer for medlemsstaternes brug af kerneenergi, bl.a. på de to områder vedrørende sikkerhedskontrol (kapitel 7) og sundhedsbeskyttelse (kapitel 3).

I henhold til Euratom-traktaten (artikel 2, litra b)), skal Fællesskabet under de i traktaten foreskrevne betingelser: "indføre ensartede sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed og overvåge deres anvendelse". Traktatens afsnit II, kapitel 3 vedrørende sundhedsbeskyttelse indeholder bestemmelser om grundlæggende normer til beskyttelse mod ioniserende stråling. Dette kapitel er især blevet anvendt inden for strålebeskyttelse. Sundhedsbeskyttelse omfatter imidlertid begreberne strålebeskyttelse og nuklear sikkerhed. Disse to discipliner har nemlig i sidste instans et fælles mål, som er beskyttelse mod ioniserende stråling.

Kommissionen har i mere end 25 år aktivt deltaget i harmoniseringen af praksis inden for nuklear sikkerhed, bl.a. inden for rammerne af Rådets resolutioner af 22. juli 1975 [1] og af 18. juni 1992 [2], om teknologiske problemer vedrørende nuklear sikkerhed [3]. Trods forsøgene på at harmonisere foranstaltningerne vedrørende nuklear sikkerhed er der imidlertid stadig meget store forskelle mellem medlemsstaterne.

[1] EFT C 185 af 14.8.1975, s. 1.

[2] EFT C 172 af 18.6.1992, s. 2.

[3] Vedrører ikke den danske tekst.

Efter ulykken i Tjernobyl i 1986, som var den absolut alvorligste ulykke i atomkraftens historie, og efter G7-topmødet i München i 1992 begyndte Unionen at beskæftige sig med sikkerheden omkring de nukleare anlæg i de central- og østeuropæiske lande og de tidligere republikker i Sovjetunionen.

Den næste udvidelse med central- og østeuropæiske lande, hvoraf den første etape finder sted i 2004, er uden fortilfælde i Fællesskabets historie. Disse landes historie i det 20. århundrede og den udvikling, som disse økonomier har gennemgået, har bl.a. fremhævet et emne, som blev meget lidt omhandlet ved de foregående udvidelser, nemlig den nukleare sektor.

Det arbejde, der er gjort inden for Fællesskabets rammer for at føre de nukleare anlæg i kandidatlandene op på et højt sikkerhedsniveau, har gjort det muligt at uddrage et europæisk perspektiv på området. Dette perspektiv, som er udviklet for kandidatlandene, har universel betydning.

De tekniske normer, der er udarbejdet inden for Den Internationale Atomenergiorganisations rammer, er et væsentligt bidrag til forbedring af den nukleare sikkerhed. De afspejler en teknisk konsensus, men er ikke juridisk bindende. For at sikre at de får en hensigtsmæssig virkning, er Fællesskabets vedtagelses- og tilpasningsprocesser generelt hurtigere end de mellemstatslige beslutningsmekanismer. Det er i øvrigt en problematik, som Det Europæiske Fællesskab allerede har været konfronteret med inden for sø- og lufttransportområdet.

Beskyttelsen mod ioniserende stråling er en opgave, der rækker ud over et nukleart anlægs driftsperiode. Den endelige standsning af et nukleart anlæg er reelt starten på en ny fase, som skal føre frem til en ophævelse af de strålebeskyttelsesrestriktioner, som gælder for anlæggets drift. Restriktionerne skyldes tilstedeværelsen af radioaktivt materiale i form af konstruktioner, udstyr, produktionsrelateret affald og brugt brændsel.

Materialet skal bortskaffes og behandles i overensstemmelse med dets fysiske egenskaber og radioaktivitetsniveau, samtidig med at de gældende sikkerhedsnormer overholdes. Alle disse aktiviteter, som tilsammen kaldes "nedlukning", giver store affaldsmængder. Det er den langsigtede forvaltning af radioaktivt affald, der udgør størstedelen af de samlede omkostninger ved nedlukningen.

Nedlukning af nukleare anlæg kræver betydelige økonomiske ressourcer. For at udelukke enhver fare for personers sundhed og for miljøet er det nødvendigt, at det på fællesskabsniveau sikres, at der er tilstrækkelige økonomiske ressourcer til rådighed, således at nedlukningsaktiviteterne for nukleare anlæg kan gennemføres under overholdelse af sikkerhedsnormerne. Der bør derfor indføres særlige regler om etablering af nedlukningsfonde, som de virksomheder, der driver de nukleare anlæg, regelmæssigt skal indbetale bidrag til i hele anlæggets driftsperiode. Disse særlige regler skal sikre, at de nødvendige midler er til rådighed, når anlæggene skal nedlukkes.

I betragtning af ovenstående er det nødvendigt at behandle den nukleare sikkerhed ud fra en synsvinkel, der omfatter hele Fællesskabet. Kun en fælles indsats kan garantere, at der i en udvidet Union opretholdes et højt sikkerhedsniveau i de nukleare anlæg, fra de udformes, til de nedlukkes. En sådan aktion vil som juridisk grundlag have bestemmelserne i Euratom-traktatens afsnit II, kapitel 3. Den udgør et supplement til de grundlæggende normer, der er anført i artikel 30.

I. Behov for en global løsning vedrørende den nukleare sikkerhed i en udvidet europæisk Union

En fælles løsning vedrørende sikkerheden i de nukleare anlæg bør ligesom i de eksisterende nationale ordninger, omfatte to elementer. Dels en række normer, dels en mekanisme, der gør det muligt at verificere, at normerne overholdes.

1. Fælles normer

En fælles løsning for sikkerheden i de nukleare anlæg omfatter ikke nødvendigvis fastsættelse af detaljerede tekniske normer vedrørende sikkerheden. En sådan ordning bør ikke være en gentagelse af, hvad der allerede findes i medlemsstaterne.

a) Eksisterende normer

Der eksisterer en række principper, som kan udgøre grundlaget for en fælles løsning, som er juridisk bindende. De kan anføres i et rådsrammedirektiv, som hovedsagelig bygger på de elementer, der er anført i konventionen om nuklear sikkerhed, der indgået under Den Internationale Atomenergiorganisations auspicier. Denne konvention indeholder ikke detaljerede tekniske regler. Den fastsætter imidlertid en præcis juridisk ramme, som udgør grundlaget for en ordning vedrørende nuklear sikkerhed. Alle medlemsstater og de fleste kandidatlande (med undtagelse af Estland og Malta) er parter i konventionen om nuklear sikkerhed.

Det skal imidlertid bemærkes, at konventionens anvendelsesområde kun omfatter kernekraftværker. I betragtning af den udvikling, der har fundet sted inden for den europæiske atomindustri, synes det ønskeligt at oprette en ordning med et bredere anvendelsesområde, som omfatter alle nukleare anlæg. Denne udvidelse af anvendelsesområdet vil imidlertid blive begrænset til anlæg i brændselscyklen og forskningsanlæg. Det har ikke syntes nødvendigt at lade denne nye fremgangsmåde omfatte små indehavere af radioaktive stoffer, idet disse stoffer hovedsagelig findes i form af indesluttede kilder.

Formaliseringen af disse principper i en fællesskabstekst udgør et supplement til de grundlæggende normer, der er anført i Euratom-traktatens artikel 30, så området vedrørende nukleare anlægs sikkerhed dækkes. Siden traktatens ikrafttræden er disse principper blevet ændret via flere direktiver, og den sidste ændring er fra den 13. maj 1996 (direktiv 96/29/Euratom [4]). Der er ikke tale om at ændre dette direktiv, som fastsætter de grundlæggende normer, men om at udarbejde et nyt direktiv, som supplerer dem.

[4] EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1.

De Europæiske Fællesskabers Domstol har bekræftet denne analyse i sin dom af 10. December 2002 i sag C-29/99. Domstolen fastslår, "at der ikke med henblik på fastlæggelsen af Fællesskabets beføjelser skal foretages en kunstig sondring mellem beskyttelsen af befolkningens sundhed og sikkerheden for kilderne til ioniserende stråling [5]". Domstolen bekræfter desuden, at de nationale sikkerhedsmyndigheder har den tekniske kompetence til at godkende opførelsen eller udnyttelsen af nukleare anlæg. Den anerkender dog, at denne tekniske kompetence ikke forhindrer, at Fællesskabet kan lovgive på området. På dette punkt er domstolens dom eksplicit: "Euratom-traktaten tillægger ganske vist ikke Fællesskabet kompetence til at give tilladelse til at opføre eller udnytte nukleare anlæg, men Fællesskabet har i henhold til artikel 30-32 en lovgivningsmæssig kompetence til med henblik på at sikre beskyttelse af sundheden at indføre en godkendelsesordning, som medlemsstaterne skal anvende. En sådan retsakt udgør således en foranstaltning, der supplerer de grundlæggende normer, som nævnes i Euratom-traktatens artikel 30 [6]". Begrebet grundlæggende normer omfatter således to forhold, på den ene side beskyttelsen af befolkningens sundhed og dermed også sikkerheden for kilderne til ioniserende stråling.

[5] Præmis 82 i Domstolens dom af 10.12.2002.

[6] Præmis 89 i Domstolens dom af 10.12.2002.

Det er klart, at en sådan fælles fremgangsmåde vedrørende sikkerheden ikke på længere sigt kan begrænse sig til kun at omfatte relevante bestemmelser i konventionen om nuklear sikkerhed. De kan imidlertid udgøre et første grundlag, som ikke giver anledning til uenighed, idet alle medlemsstater allerede skal gennemføre dem, og derefter kan der så senere tilføjes andre elementer.

b) Udvikling af normer

Udviklingen af de fælles normer inden for sikkerheden i nukleare anlæg udgør en revision af disse og skal derfor i henhold til Euratom-traktatens artikel 32 følge en bestemt procedure. I henhold til artikel 31 er det således fastsat, at det er Kommissionen, der udarbejder de grundlæggende normer, efter indstilling fra en gruppe personer udpeget af Det Videnskabelige og Tekniske Udvalg blandt medlemsstaternes videnskabelige eksperter og efter udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg. Efter høring af Europa-Parlamentet er det Rådet, som vedtager de grundlæggende normer med kvalificeret flertal på grundlag af Kommissionens forslag.

Konkret bør udviklingen af de europæiske sikkerhedsnormer tage hensyn til resultaterne af arbejdet i IAEA vedrørende nuklear sikkerhed. IAEA har nemlig beskæftiget sig med dette område i mange år. Der skal også tages hensyn til resultaterne af arbejdet i bl.a. Nuclear Regulator's Working Group (NRWG), især de fælles holdninger, der udarbejdes af denne gruppe, samt arbejdet i Western European Nuclear Regulators Association (WENRA) med hensyn til harmonisering. Den metodologi, der er udarbejdet af Kommissionen og Rådet til brug for evalueringen af sikkerheden i kandidatlandenes nukleare anlæg, vil ligeledes være et vigtigt element, der skal tages hensyn til.

Da der er tale om et område, hvor der allerede findes omfattende nationale bestemmelser, er det ønskeligt, at Kommissionen drager fordel af sikkerhedseksperternes kompetence, så de fælles normer udvikles på en harmoniseret måde. Den bør derfor støtte sig på det udvalg, der er nævnt i artikel 31 i Euratom-traktaten.

Fællesskabsordningen vil bygge på grundlæggende forpligtelser og generelle principper. Den vil fastsætte en juridisk ramme, som omfatter en mekanisme, der gør det muligt at udvikle ordningen. En af de første opgaver, som vil blive pålagt artikel 31-udvalget, er bl.a. på grundlag af ovennævnte undersøgelser, at undersøge en samling operationelle normer, der skal tjene som fælles referenceramme. Det er så på grundlag af disse normer, at der vil kunne gennemføres verifikationer i medlemsstaterne. For at undgå enhver forskelsbehandling mellem de nuværende medlemsstater og de nye tiltrædelseslande, bør den juridiske ramme være operationel på det tidspunkt, hvor Unionen udvides, dvs. den 1. maj 2004. Denne dato markerer begyndelsen af den konkrete gennemførelse af dette fællesskabstiltag, som derefter vil blive videreudviklet.

De fælles normer skal ses som en dynamisk proces. Formålet med dem er at sikre, at der opretholdes et højt sikkerhedsniveau på det nukleare område inden for Unionen. Det er derfor nødvendigt, at denne ordning bygger på kompetencen hos de nationale sikkerhedsmyndigheder. Fællesskabsordningen skal supplere de nationale ordninger.

c) Regelmæssige rapporter

Ligesom i konventionen om nuklear sikkerhed og i forlængelse af konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Laeken vil det blive pålagt medlemsstaterne at fremsende rapporter om de foranstaltninger, de har truffet for at opfylde deres forpligtelser, samt om sikkerhedssituationen omkring de anlæg, der er placeret under deres kontrol. Disse rapporter vil medlemsstaterne og Kommissionen undersøge inden for rammerne af en "Peer review"-ordning.

2. En uafhængig verifikationsordning

Skabelsen af en uafhængig verifikationsordning er et absolut nødvendigt element for at gøre en fælles ordning med hensyn til sikkerheden i nukleare anlæg troværdig og effektiv. Verifikationsordningen bør hovedsagelig bygge på de nationale sikkerhedsmyndigheders tekniske kompetence. Fællesskabskontrollen vil gå ud på at verificere, hvordan sikkerhedsmyndighederne opfylder deres opgave. Den har ikke til formål at verificere de nukleare anlægs sikkerhedsforhold på stedet.

Medlemsstaterne skal udpege eksperter med angivelse af deres kompetenceområder, som Kommissionen vil kunne benytte i forbindelse med behovet for uafhængige verifikationer i medlemsstaterne. Det er naturligvis Kommissionen, som alene har kompetence til at træffe beslutning om verifikationer og deres eventuelle opfølgning. For at sikre at verifikationerne er uafhængige, synes det hensigtsmæssigt, at eksperterne ikke er beskæftiget med verifikationer i deres egen medlemsstat.

På grundlag af de rapporter, der indsendes, efter at verifikationerne har fundet sted, vil Kommissionen kunne fremsætte bemærkninger, som vil kunne føre til, at der skal træffes de nødvendige foranstaltninger for at garantere sikkerheden i de nukleare anlæg. Kommissionen vil desuden være forpligtet til hvert andet år at forelægge Rådet og Europa-Parlamentet en rapport om sikkerhedssituationen på det nukleare område inden for Den Europæiske Union.

Fællesskabets fremgangsmåde udgør ikke et yderligere lag af kontrol med de nukleare anlæg. Fremgangsmåden, som i sig selv er kvalitativ, indfører en krydskontrol foretaget af sikkerhedsmyndighederne, som vil gøre det muligt for Fællesskabet at sikre sig, at sikkerhedsniveauet er det samme i alle medlemsstater. Ordningen vil desuden gøre det muligt at tildele et fællesskabsmærkat, som vil øge offentlighedens tillid til de nukleare anlægs sikkerhed. Denne fremgangsmåde, som aldrig tidligere er blevet anvendt, har den fordel, at der inden for fællesskabsrammer tilrettelægges verifikationer, der udføres af sikkerhedsmyndigheder. Den bygger på princippet om kontrol udført af ligemænd, både med hensyn til krydsverifikationerne og undersøgelsen af de regelmæssige rapporter inden for rammerne af "peer reviews". Fællesskabet har ikke til hensigt at erstatte medlemsstaternes sikkerhedsmyndigheder.

II. Tilstrækkelige økonomiske ressourcer

For at opretholde et højt sikkerhedsniveau i de nukleare anlæg i såvel drifts- som nedlukningsperioden, er det nødvendigt, at der er tilstrækkelige ressourcer til rådighed.

Nedlukningen af et nukleart anlæg er en vanskelig operation på det industrielle plan, som kan strække sig over mange år. Udgifterne i forbindelse med nedlukningsaktiviteterne kan være meget store. For at kunne dække dem er det nødvendigt, at der foreligger finansielle ressourcer. Disse midler bør virksomhederne have hensat, mens det nukleare anlæg var i drift. Det er absolut nødvendigt, at man kan opretholde et højt sikkerhedsniveau, når disse operationer skal gennemføres.

Det bør absolut forhindres, at man kommer i den situation, at nedlukningen af et nukleart anlæg ikke kan påbegyndes som planlagt, ikke gennemføres efter de rette procedurer eller opgives undervejs som følge af manglende midler.

Virkningerne af en sådan situation vil være, at der foreligger en stor mængde radioaktivt materiale, som ikke opbevares på rimelige overvågnings- og forvaltningsvilkår, hvilket vil få væsentlige virkninger for strålingssikkerheden. I denne forbindelse vil et af de grundlæggende formål med Euratom-traktaten ikke kunne opfyldes. Som allerede nævnt skal Fællesskabet i henhold til artikel 2 i denne traktat "indføre ensartede sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed og overvåge deres anvendelse". Fællesskabet har med henblik herpå vedtaget grundlæggende normer vedrørende strålebeskyttelse [7]. Euratom-traktatens kapitel 3 er således det juridiske grundlag for at gennemføre en aktion fra Fællesskabets side på dette område.

[7] KOM 96/29 Euratom.

På nuværende tidspunkt opretter virksomhederne enten interne reserver i selskabets regnskaber eller bidrager til eksterne fonde, der er oprettet med henblik herpå ved forskellige mekanismer.

Selv om der etableres reserver med henblik på at gennemføre nedlukningen og sikre forvaltningen af radioaktivt affald og brugt brændsel, er det centrale spørgsmål, hvordan man sikrer disse ressourcers beståen på lang sigt, når der er tale om en tidshorisont på flere årtier. I denne forbindelse er etablering af nedlukningsfonde, som er adskilt fra virksomhederne og øremærkede til nedlukningen af disses anlæg, den bedste løsning til opfyldelse af målet om at nedlukke anlæggene under overholdelse af alle krævede sikkerhedsnormer. I tilfælde af at denne adskillelse af særlige grunde ikke kan lade sig gøre, kan fondsmidlerne fortsat forvaltes af virksomheden. I så fald skal de være ledsaget af garantier, der sikrer, at de aktiver, der er afsat til at dække nedlukningsoperationerne, er disponible.

På grundlag af jævnlige beretninger fra medlemsstaterne - hvert tredje år - udarbejder Kommissionen en periodisk rapport om fondenes situation og træffer om nødvendigt foranstaltninger til at afhjælpe eventuelle problemer, som bringer nedlukningen i fare eller medfører konkurrenceforvridning på elmarkedet.

Etableringen af eksterne fonde, som forvaltes ud fra et forsigtighedsprincip, gør det muligt at sikre, at fondsmidlerne er disponible på lang sigt, så der sikres et fortsat højt niveau for den nukleare sikkerhed under nedlukningsaktiviteterne.

Behovet for at harmonisere de metoder, der anvendes til at anslå de fremtidige nedlukningsomkostninger, er allerede blevet understreget. Der er også brug for overgangsordninger, så virksomhederne om nødvendigt kan begrænse virkningerne af overførsel af store beløb til eksterne fonde.

Kommissionen foreslår en overgangsperiode på [tre år] efter ikrafttræden af de bestemmelser, som medlemsstaterne vedtager for at gennemføre dette direktiv, når det er vedtaget af Rådet.

Konklusion

På tærsklen til en udvidelse uden fortilfælde, hvor spørgsmålene om nuklear sikkerhed spiller en afgørende rolle, er det på tide, at Fællesskabet klart tilkendegiver sin kompetence med hensyn til sikkerhed i nukleare anlæg, og at den indfører regler, som er juridisk bindende.

Den fælles udarbejdelse af regler og principper, som allerede eksisterer, vil gøre det muligt at sikre en effektiv og hurtig gennemførelse. Det forhold, at man delvis anvender eksperter fra de nationale sikkerhedsmyndigheder til gennemførelse af opgaverne i forbindelse med verifikationer, vil gøre det muligt at disponere over en meget omfattende teknisk kompetence. Sammenlægningen af de nationale ordninger og den fælles ordning er en garanti for, at der opretholdes et højt sikkerhedsniveau i den udvidede europæiske Unions nukleare anlæg.

Det er ligeledes meget vigtigt at sikre en forvaltning af slutfasen af den nukleare cyklus, som overholder normerne for strålingssikkerhed og som er gennemskuelig for så vidt angår anvendelsen af de finansielle ressourcer. Hensigten er at skabe en ramme, som de nationale bestemmelser passer ind i. Fastsættelsen af kriterier for etablering og forvaltning af fonde med midler til dækning af nukleare anlægs nedlukning vil bidrage til at sikre, at der opretholdes et højt nukleart sikkerhedsniveau i al den tid nedlukningsaktiviteterne står på.

På baggrund af ovenstående opfordrer Kommissionen Rådet til at godkende vedlagte udkast til forslag til direktiv.

2003/0021(CNS)

Forslag til RÅDETS DIREKTIV (Euratom) om fastsættelse af de grundlæggende forpligtelser og generelle principper vedrørende sikkerheden i nukleare anlæg

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 31, 32 og 187,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [8], der er udarbejdet efter udtalelse fra en gruppe af personer udpeget af Det Videnskabelige og Tekniske Udvalg blandt medlemsstaternes videnskabelige eksperter i henhold til artikel 31 i traktaten, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [9],

[8] EFT C [...] af [...], s. [...].

[9] EFT C [...] af [...], s. [...].

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [10], og

[10] EFT C [...] af [...], s. [...].

ud fra følgende betragtninger:

(1) Artikel 2, litra b) i traktaten fastsætter, at Fællesskabet skal indføre ensartede sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed og overvåge deres anvendelse.

(2) Artikel 30 i traktaten fastsætter, at "der i Fællesskabet indføres grundlæggende normer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling." Artikel 32 fastsætter, at de grundlæggende normer kompletteres efter den i artikel 31 angivne fremgangsmåde.

(3) Artikel 187 i traktaten fastsætter, at "med henblik på gennemførelsen af de opgaver, der er overdraget den, kan Kommissionen med de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat af Rådet i overensstemmelse med denne traktats bestemmelser, indhente alle nødvendige oplysninger og foretage alle nødvendige undersøgelser".

(4) Rådets direktiv 96/29/Euratom [11] fastsætter de grundlæggende sikkerhedsnormer for beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling.

[11] EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1.

(5) Ulykken i kernekraftværket i Tjernobyl i 1986 viste, at Fællesskabet havde behov for at supplere de dengang gældende grundlæggende normer med bestemmelser, der finder anvendelse i tilfælde af, at der opstår risko for strålerelaterede nødsituationer. Der blev derfor indført en ordning for hurtig udveksling af oplysninger i tilfælde af en nødsituation med strålingsfare på grundlag af Rådets beslutning 87/600/Euratom [12], og der blev pålagt medlemsstaterne forpligtelser med hensyn til oplysninger til offentligheden i tilfælde af strålingsfare ved Rådets direktiv 89/618/Euratom [13].

[12] EFT L 371 af 30.12.1987, s. 76.

[13] EFT L 357 af 7.12.1989, s. 31.

(6) De grundlæggende normer blev ligeledes suppleret med Rådets direktiv 92/3/Euratom af 3. februar 1992 om overvågning af og kontrol med overførsel af radioaktivt affald mellem medlemsstaterne samt ind i og ud af Fællesskabet [14] og Rådets forordning (Euratom) nr. 1493/93 af 8 juni 1993 om overførsel af radioaktive stoffer mellem medlemsstaterne [15].

[14] EFT L 35 af 12.2.1992, s. 24.

[15] EFT L 148 af 19.6.1993, s. 1.

(7) Selv om ordningen med strålebeskyttelse på grundlag af de gældende grundlæggende normer sikrer et højt beskyttelsesniveau for befolkningens sundhed baseret på den nuværende videnskabelige viden på området, bør en sådan beskyttelse suppleres gennem nøje anvendelse af sikkerhedsnormer, der går ud på at forebygge og kontrollere befolkningens risiko for udsættelse for stråling. Hvad angår bl.a. nukleare anlæg, er det en absolut forudsætning, at der opretholdes et højt sikkerhedsniveau i de nukleare anlæg fra de udformes, til de nedlukkes, gennem opretholdelse af effektive forholdsregler mod strålingsrisici og forebyggelse af ulykker, der kan få virkninger med hensyn til stråling, således at man fuldt ud opfylder målsætningerne om strålebeskyttelse i traktatens artikel 2, litra b).

(8) På trods af en vis harmonisering er der i dag tale om meget store forskelle mellem foranstaltningerne vedrørende nuklear sikkerhed i medlemsstaterne. Denne forskel bliver yderligere accentueret i forbindelse med den kommende udvidelse af Den Europæiske Union. På nuværende tidspunkt er det som følge af disse forskelligheder ikke muligt for Fællesskabet på bedst mulig måde at sikre sig, at de målsætninger vedrørende sundhedsbeskyttelse, som er pålagt det i henhold til traktatens artikel 2, litra b), altid opfyldes. For at Fællesskabet kan sikre sig, at de "ensartede sikkerhedsnormer" i henhold til denne bestemmelse, rent faktisk anvendes, må de grundlæggende normer for strålebeskyttelse suppleres med fælles sikkerhedsregler, i det omfang hvor dette er nødvendigt for at beskytte befolkningernes liv og helbred.

(9) Efter at et nukleart anlægs driftsfase er afsluttet, kan der også opstå farer som følge af ioniserende stråling i forbindelse med nedlukningsaktiviteterne. For at afhjælpe risikoen for spredning af radioaktivt materiale er det nødvendigt, at nedlukningen af nukleare anlæg sker på en sikker måde, herunder den langsigtede forvaltning af radioaktivt affald og brugt brændsel.

(10) For at opfylde de målsætninger vedrørende strålebeskyttelse, der er beskrevet ovenfor, bør der fastlægges grundlæggende forpligtelser og generelle principper vedrørende sikkerheden ved nukleare anlæg.

(11) En sikker nedlukning af nukleare anlæg, herunder den langsigtede forvaltning af radioaktivt affald og brugt brændsel, kræver store finansielle ressourcer. For at udelukke enhver fare for personers sundhed og for miljøet er det nødvendigt, at det på fællesskabsplan sikres, at der er tilstrækkelige finansielle ressourcer til rådighed til gennemførelse af nedlukningsaktiviteterne i nukleare anlæg, samtidig med at sikkerhedsnormerne overholdes. Med henblik herpå bør der fastlægges specifikke regler med hensyn til etablering af nedlukningsfonde, som de virksomheder, der driver de nukleare anlæg, regelmæssigt skal bidrage til i hele den periode, hvor anlægget er i drift. For at sikre at der er tilstrækkelige midler til rådighed, når anlæggene nedlukkes, bør der undtagen i ekstraordinære og behørigt begrundede tilfælde etableres fonde, som er en selvstændig juridisk person, der er adskilt fra den virksomhed, der driver det nukleare anlæg.

(12) Dette direktiv skal ses i sammenhæng med den ordning, der blev indført ved konventionen om nuklear sikkerhed, der trådte i kraft den 24. oktober 1996, og hvori alle medlemsstater er parter. Ved Kommissionens beslutning 1999/819/Euratom tiltrådte Det Europæiske Atomenergifællesskab konventionen den 31. januar 2000 [16]. Da konventionens anvendelsesområde er begrænset til at omfatte kernekraftværker, udvider dette direktiv de deri indeholdte principper til at omfatte alle nukleare anlæg, hvor der er behov for at gennemføre sikkerhedsforanstaltninger.

[16] EFT L 318 af 11.12.1999, s. 20.

(13) Med samme formål for øje specificeres det i artikel 26 i den fælles internationale konvention om sikkerhed vedrørende forvaltning af brugt brændsel og sikkerheden omkring forvaltning af radioaktivt affald [17], der trådte i kraft den 18. juni 2001, at "hver kontraherende part træffer egnede foranstaltninger til at overvåge sikkerheden omkring nedlukningen af et nukleart anlæg. Disse foranstaltninger skal sikre, at der står kvalificeret personale og passende finansielle ressourcer til rådighed. I artikel 22, litra ii) kræver konventionen, at de kontraherende parter skal træffe egnede foranstaltninger således at "der er tilstrækkelige finansielle ressourcer til rådighed for at garantere sikkerheden omkring anlæggene til forvaltning af brugt brændsel og radioaktivt affald i deres levetid og til nedlukning".

[17] EFT [...] af [...]

(14) For at overvåge gennemførelsen af de foranstaltninger, der træffes i henhold til dette direktiv, skal Kommissionen dels verificere, hvordan sikkerhedsmyndighederne udfører deres opgave, dels gennemføre en mekanisme til undersøgelse af de rapporter, som medlemsstaterne indsender i henhold til dette direktiv -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Mål og anvendelsesområde

1. Med det formål at sikre at befolkningens og arbejdstagernes sundhed beskyttes mod farerne ved ioniserende stråling fra nukleare anlæg, fastsætter dette direktiv de grundlæggende forpligtelser og generelle principper, som giver Fællesskabet mulighed for at sikre sig - ved at garantere et højt sikkerhedsniveau i de nukleare anlæg - at de grundlæggende normer, der er fastsat i Euratom-traktatens artikel 30, finder anvendelse.

2. Dette direktiv finder anvendelse på alle nukleare anlæg, også efter at deres driftsperiode er ophørt.

Artikel 2

I dette direktiv forstås ved:

1) "Nukleart anlæg": Et civilt anlæg og det dertil hørende område med bygninger og udstyr, hvor der fremstilles, forarbejdes, anvendes, behandles, opbevares eller endeligt deponeres nukleart materiale i henhold til Euratom-traktatens artikel 197 i et sådant omfang, at det er nødvendigt at træffe sikkerhedsforanstaltninger. Denne definition finder anvendelse indtil det øjeblik, hvor de strålingsmæssige restriktioner, der er blevet pålagt dette anlæg, ophæves.

2) "Fælles sikkerhedsnormer": Alle regler, som udarbejdes i overensstemmelse med de generelle principper, der er anført i dette direktiv.

3) "Sikkerhedsmyndighed": Den eller de kompetente myndigheder, som den enkelte medlemsstat har udpeget til at udstede tilladelser og kontrollere anvendelsen af reglerne for nukleare anlægs placering, udformning, opførelse, ibrugtagning , drift og nedlukning.

4) "Tilladelse": En tilladelse, som sikkerhedsmyndigheden udsteder til ansøgeren, og som overdrager ansøgeren ansvaret for placering, udformning, opførelse, ibrugtagning, drift eller nedlukning af et nukleart anlæg.

5) "Virksomhed, der er ansvarlig for det nukleare anlæg": En fysisk eller juridisk person, som driver et nukleart anlæg, og som i henhold til national lovgivning har det retlige ansvar for den praksis, der udføres i forhold til et sådant anlæg.

6) "Endelig standsning af et nukleart anlæg": Den tilstand hvori et nukleart anlæg i henhold til de kompetente myndigheders beslutning ikke længere må fortsætte driften.

7) "Nedlukning": Alle foranstaltninger, som fører til, at et nukleart anlæg, dog ikke et deponeringsanlæg, kan frigives fra lovfæstet kontrol; disse foranstaltninger omfatter dekontaminerings- og afmonteringsprocesserne.

8) "Nedlukningsfonde": De finansielle midler, der er øremærket til at dække omkostningerne ved nedlukning af nukleare anlæg, herunder langsigtet forvaltning af radioaktivt affald og brugt brændsel, under overholdelse af sikkerhedsnormerne.

9) "Brugt brændsel": Nukleart brændsel, som er blevet bestrålet i en reaktorkerne og permanent fjernet fra den

10) "Konventionelt affald fra nedlukningen": Ikke-radioaktivt affald fra nedlukningsaktiviteterne, som skal behandles og bortskaffes i henhold til de gældende normer

11) "Radioaktivt affald": Luftformigt, flydende eller fast radioaktivt materiale, som medlemsstaten eller en fysisk eller juridisk person, hvis afgørelse accepteres af medlemsstaten, ikke finder yderligere anvendelse for, og som i sin egenskab af radioaktivt affald kontrolleres af en kontrolmyndighed efter medlemsstatens love og bestemmelser.

12) "Radioaktivt affald fra nedlukningen": Det radioaktive affald, som fremkommer i forbindelse med nedlukningsaktiviteterne.

13) "Praksis": Enhver menneskelig aktivitet, der vil kunne øge enkeltpersoners udsættelse for stråling fra en kunstig eller en naturlig strålingskilde, når der behandles naturlige radionukleider, som følge af disses radioaktive, fissile eller fertile egenskaber, undtagen i forbindelse med en strålerelateret nødsituation.

14) "Oparbejdning": En proces eller aktivitet, hvis formål er at udvinde radioaktive isotoper af brugt brændsel med henblik på yderligere anvendelse

15) "Nedlukningsstrategi": Tidsplan for nedlukningsaktiviteterne fra tidspunktet for den endelige standsning af anlægget.

Artikel 3

Sikkerhedsmyndighedens uafhængighed

Medlemsstaterne opretter en kompetent myndighed. Denne skal i sin organisation, juridiske struktur og beslutningsproces være uafhængig af ethvert andet organ eller organisation, offentlig eller privat, som beskæftiger sig med fremme eller udnyttelse af kernekraft.

Artikel 4

Sikkerhedsmyndighedens rolle

Sikkerhedsmyndigheden overvåger og fastsætter regler for de nukleare anlægs sikkerhed. Den udsteder tilladelser og kontrollerer, at reglerne for de nukleare anlægs placering, udformning, opførelse, ibrugtagning, drift og nedlukning overholdes.

Artikel 5

De nukleare anlægs sikkerhed

Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at:

a) etablere og opretholde effektive foranstaltninger mod potentielle strålingsrisici i de nukleare anlæg, for at beskytte enkeltpersoner, samfundet og miljøet mod de skadelige virkninger af ioniserende stråling fra disse anlæg

b) forebygge ulykker, der får bestrålingsmæssige virkninger, og for at afbøde disse virkninger, hvis sådanne ulykker skulle indtræffe

c) gennemføre alle supplerende foranstaltninger, der har til formål at sikre de nukleare anlægs sikkerhed

d) sikre den langsigtede forvaltning af alt materiale, herunder det radioaktive affald og det brugte brændsel, der forefindes i nedlukningsfasen, i henhold til de grundlæggende normer for beskyttelsen af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod farer som følge af ioniserende stråling.

Artikel 6

Prioritering af sikkerheden

1. Medlemsstaterne træffer alle egnede foranstaltninger til at sikre, at den nukleare sikkerhed i forbindelse med udførelsen af enhver praksis, som direkte vedrører nukleare anlæg, prioriteres tilstrækkeligt højt.

2. Foranstaltningerne til den operationelle beskyttelse af befolkningen i henhold til artikel 44 i direktiv 96/29/Euratom tager hensyn til alle aspekterne vedrørende de nukleare anlægs sikkerhed.

Artikel 7

Virksomhedernes forpligtelser

1. Medlemsstaterne pålægger de virksomheder, der er ansvarlige for de nukleare anlæg, at drive disse under iagttagelse af de relevante, fælles sikkerhedsnormer og de regler, som sikkerhedsmyndigheden har udarbejdet, og de foranstaltninger, som denne måtte træffe.

2. Medlemsstaterne pålægger den virksomhed, der er ansvarlig for det nukleare anlæg, at udarbejde kvalitetssikringsprogrammer - hvis indhold og gennemførelse er underkastet sikkerhedsmyndighedens verifikation - og at gennemføre disse med henblik på at sikre, at de specifikke krav for alle væsentlige aktiviteter vedrørende den nukleare sikkerhed overholdes i hele det nukleare anlægs levetid.

3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger vedrørende fastlæggelsen af ansvaret i forbindelse med nedlukningen af nukleare anlæg, herunder det tilfælde, hvor de oprindeligt ansvarlige ikke længere er i stand til at opfylde deres forpligtelser.

Artikel 8 Inspektion

Medlemsstaterne sørger, for at sikkerhedsmyndigheden foretager inspektioner vedrørende den nukleare sikkerhed i de nukleare anlæg, også under nedlukningen, og at den virksomhed, der er ansvarlig for det nukleare anlæg, underkaster sig disse inspektioner.

Artikel 9 Finansielle ressourcer

1. Medlemsstaterne træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at der er passende finansielle midler til rådighed til opfyldelse af sikkerhedsbehovene i de nukleare anlæg.

2. Medlemsstaterne sikrer sig, at der er tilstrækkelige finansielle midler i form af nedlukningsfonde til rådighed til gennemførelse af nedlukningsaktiviteter for det enkelte nukleare anlæg i betragtning af den lange gennemførelsesperiode og inden for de fastsatte tidsfrister. Disse fonde skal opfylde de minimumskriterier, der er fastsat i bilaget.

3. For nukleare anlæg, hvis hovedformål ikke er at sælge produkter eller tjenesteydelser, som f.eks. forskningsreaktorer fastsætter medlemsstaterne, hvorledes de specifikke midler til dækning af nedlukningsomkostningerne skal etableres.

Artikel 10 Sikkerhedseksperter

1. Medlemsstaterne træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at der er sikkerhedseksperter til rådighed for alle de aktiviteter, der har tilknytning til sikkerheden.

2. Medlemsstaterne overvåger, at der udarbejdes passende kursusprogrammer, og at der findes muligheder for teoretisk og praktisk efteruddannelse for det pågældende personale.

Artikel 11 Driftshændelser

1. Medlemsstaterne kræver, at der udarbejdes procedurer, der er godkendt af sikkerhedsmyndighederne, med henblik på at imødegå driftshændelser og ulykker, således at de mulige virkninger for befolkningen og miljøet af eventuelle strålerelaterede nødsituationer, der skyldes de nukleare anlægs funktion, mindskes.

2. Medlemsstaterne kræver, at den virksomhed, som er ansvarlig for det nukleare anlæg, hurtigst muligt underretter sikkerhedsmyndigheden om væsentlige hændelser vedrørende sikkerheden og de foranstaltninger, der træffes for at afhjælpe dem.

Artikel 12

Kontrol med anvendelsen

1. Kommissionen gennemfører verifikationer hos sikkerhedsmyndighederne for at sikre sig, at der opretholdes et højt niveau vedrørende den nukleare sikkerhed i medlemsstaterne. Medlemsstaterne sørger for, at sikkerhedsmyndighederne underkaster sig disse verifikationer.

2. Medlemsstaterne fremsender en liste over eksperter til Kommissionen med angivelse af deres kompetenceområder, og Kommissionen vil benytte disse eksperter til gennemførelse af de i stk. 1 nævnte verifikationer.

3. Inden eksperterne gennemfører de i stk. 1 nævnte verifikationer, skal de forhåndsgodkendes af sikkerhedsmyndighederne i den medlemsstat, hvor verifikationen skal finde sted. Eksperterne gennemfører ikke verifikationer i den medlemsstat, hvor de selv er statsborgere.

4. Forud for verifikationen underretter Kommissionen den pågældende medlemsstat herom og angiver dens art, formål, dato, hvorpå den forventes påbegyndt samt de godkendte eksperters identitet.

5. Kommissionen fremsender verifikationsrapporterne til den pågældende medlemsstat, som inden 3 måneder efter modtagelsen giver meddelelse om de foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe eventuelle mangler.

6. Kommissionen kan efter verifikationerne fremsende bemærkninger til medlemsstaterne eller anmode om supplerende oplysninger for at tydeliggøre hele rapporten eller dele heraf.

Artikel 13

Rapporter

1. Medlemsstaterne fremsender hvert år fra og med den dato, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, en rapport til Kommissionen om de foranstaltninger, de har truffet for at opfylde deres forpligtelser i henhold til dette direktiv samt om sikkerhedssituationen omkring de anlæg, der er beliggende på deres område. Kommissionen tilrettelægger møder med medlemsstaterne for at behandle disse rapporter.

2. På grundlag af de rapporter, som medlemsstaterne fremsender, og de rapporter, der afgives efter verifikationerne, forelægger Kommissionen hvert andet år fra og med den dato, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af dette direktiv og situationen med hensyn til den nukleare sikkerhed i Fællesskabet.

Artikel 14

Strengere foranstaltninger

Medlemsstaterne kan anvende strengere foranstaltninger end de, der er fastsat i dette direktiv. I så fald underretter de Kommissionen om disse foranstaltningers art og grundene til, at de er blevet truffet.

Artikel 15

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den ... [inden den 1. maj 2004]. De underretter straks Kommissionen herom.

2. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på de områder, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 16

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 17

Modtagere

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den [...]

På Rådets vegne

Formand

[...]

BILAG

De i artikel 9 nævnte nedlukningsfonde skal opfylde følgende minimumskriterier:

1. Mens anlæggene er i drift foretager de virksomheder, der driver de nukleare anlæg, indbetalinger til fondene, således at der på tidspunktet for den endelige standsning er tilstrækkelige midler til at dække alle omkostninger i forbindelse med nedlukningen, som defineret i punkt 2.

2. Indbetalingerne til fondene foretages ud fra anlæggets anslåede levetid og den valgte nedlukningsstrategi, så der er midler til dækning af bl.a. nedlukningen af anlægget, en sikker og langsigtet forvaltning af konventionelt og radioaktivt affald i forbindelse med nedlukningen af anlægget, en sikker og langfristet forvaltning af det brugte brændsel fra kernekraftværker og affaldet fra oparbejdningsprocesser, såfremt der ikke allerede er fuld dækning herfor i driftsomkostningerne.

3. Fondenes aktiver skal omfatte tilstrækkelige likvide midler til at kunne imødekomme tidsfristerne for nedlukningsforpligtelserne og de i punkt 2 nævnte omkostninger.

4. Fondsaktiverne har udelukkende til formål at dække de i punkt 2 nævnte omkostninger i overensstemmelse med nedlukningsstrategien og kan ikke anvendes til andre formål. Derfor etableres nedlukningsfondene som en selvstændig juridisk person, som er adskilt fra den virksomhed, der driver anlægget. Hvis denne juridiske adskillelse af ekstraordinære og behørigt begrundede årsager ikke er mulig, kan fondsmidlerne fortsat forvaltes af virksomheden på betingelse af, at de aktiver, der er hensat til at dække de i punkt 2 nævnte omkostninger, forbliver disponible.

5. For et nukleart anlæg, der standses endeligt inden ikrafttræden af de love og administrative bestemmelser, der er anført i dette direktiv, eller inden for en periode på ... [skal fastsættes] efter disse bestemmelsers ikrafttræden, kan der overvejes andre løsninger end skabelse af nedlukningsfonde som defineret i dette direktiv.

6. Medlemsstaterne skal inden de bestemmelser, der er truffet i henhold til dette direktiv, træder i kraft, fastsætte, hvordan de nødvendige midler til nedlukningen, som virksomheden har hensat, skal overføres. Disse overførsler skal finde sted inden for en periode på mindst 3 år efter den dato, der er fastsat i artikel 15.

FINANSIERINGSOVERSIGT

Politikområde: Energi og Transport (06)

Aktiviteter:

Titel: Rådets direktiv om fastsættelse af de grundlæggende forpligtelser og generelle principper vedrørende sikkerheden i nukleare anlæg

1. BUDGETPOST (nummer og betegnelse)

Forpligtelsen opføres som en ny budgetpost, der oprettes i forbindelse med den fuldstændige definition på ABB-strukturen for GD TREN. Forslaget om at opføre udgiften som en eksisterende eller en ny budgetpost vil blive revideret ved drøftelserne vedrørende FBF 2004.

2. SAMLEDE TAL

2.1 Samlet rammebevilling (del B): ... mio. EUR som forpligtelsesbevilling

Forpligtelsen opføres på den i punkt 1 nævnte budgetpost for budgetåret 2004.

2.2 Gennemførelsesperiode:

Start i 2004, fortsat aktion

2.3 Samlet flerårigt skøn over udgifterne:

a) Forfaldsplan for forpligtelses- og betalingsbevillinger (finansieringstilskud) (jf. punkt 6.1.1)

Mio. EUR (3 decimaler)

>TABELPOSITION>

b) Teknisk og administrativ bistand og støtteudgifter (jf. punkt 6.2)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

c) Personale- og andre driftsudgifters samlede budgetvirkninger (jf. punkt 7.2 og 7.3)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

2.4 Forenelighed med den finansielle programmering og de finansielle overslag

Ny aktion

2.5 Virkninger for budgettets indtægtsside [18]

[18] Nærmere oplysninger i særskilt orienterende dokument.

Ingen (vedrører tekniske aspekter ved en foranstaltnings gennemførelse).

3. BUDGETSPECIFIKATIONER

>TABELPOSITION>

4. RETSGRUNDLAG

Artikel 31, 32 og 187 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab.

5. BESKRIVELSE OG BEGRUNDELSE

5.1 Behov for fællesskabsforanstaltninger [19]

[19] Nærmere oplysninger i særskilt orienterede dokument.

5.1.1 Mål

Ifølge Euratom-traktatens artikel 2, litra b), skal Fællesskabet under de i traktaten foreskrevne betingelser "indføre ensartede sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed og overvåge deres anvendelse". Traktatens afsnit II, kapitel 3 vedrørende sundhedsbeskyttelse indeholder bestemmelser om grundlæggende normer til beskyttelse mod ioniserende stråling. Dette kapitel er især blevet anvendt inden for strålebeskyttelse.

Kommissionen har i mere end 25 år aktivt deltaget i harmoniseringen af praksis inden for nuklear sikkerhed. Trods forsøgene på at harmonisere foranstaltningerne vedrørende nuklear sikkerhed er der imidlertid stadig meget store forskelle mellem medlemsstaterne.

Det er nødvendigt at anskue den nukleare sikkerhed ud fra et fælles synspunkt. Kun en fælles indsats kan garantere, at der opretholdes et højt sikkerhedsniveau i de nukleare anlæg i en udvidet union.

Da der er tale om et område, hvor der allerede findes omfattende nationale bestemmelser, er det ønskeligt, at Kommissionen drager fordel af sikkerhedseksperternes kompetence, så de fælles normer udvikles på en harmoniseret måde. Den bør derfor støtte sig på det udvalg, der er nævnt i artikel 31 i Euratom-traktaten.

Skabelsen af en uafhængig verifikationsordning er et absolut nødvendigt element for at gøre en fælles ordning med hensyn til sikkerheden i nukleare anlæg troværdig og effektiv. Kommissionen vil anvende vedtægtsmæssigt ansat personale til at gennemføre disse verifikationer og til dels de eksperter, som medlemsstaternes sikkerhedsmyndigheder har udpeget. Verifikationerne vil blive gennemført hos sikkerhedsmyndighederne.

Nedlukningsaktiviteterne kan også udgøre en potentiel fare for personers sundhed og miljøet, ikke kun nu, men også i fremtiden, især hvis der ikke i tide træffes de nødvendige foranstaltninger til imødegåelse af strålingsfarerne ved disse operationer.

En sikker nedlukning af de nukleare anlæg, herunder langfristet forvaltning af det radioaktive affald og det brugte brændsel, kræver betydelige finansielle ressourcer, som skal sikres, medens de nukleare anlæg er i drift.

Det er nødvendigt, at det på fællesskabsplan sikres, at der er tilstrækkelige finansielle ressourcer til rådighed til gennemførelsen af aktiviteterne i forbindelse med nedlukning af de nukleare anlæg, således at de gældende sikkerhedsnormer overholdes.

For at sikre at der er tilstrækkelige midler til rådighed, bør der indføres specifikke regler om oprettelse af nedlukningsfonde, som er selvstændige juridiske personer, adskilt fra den virksomhed, der driver de nukleare anlæg. Disse virksomheder skal i hele anlæggets driftsperiode regelmæssigt indbetale midler til disse fonde. Midlerne skal specifikt anvendes til nedlukning.

5.1.2 Dispositioner, der er truffet på grundlag af forhåndsevalueringen

Intet

5.2 Indsatsområder og nærmere bestemmelser for støtten

Målgruppen for de foreslåede aktioner er de virksomheder, der driver de nukleare anlæg, og de nationale sikkerhedsmyndigheder. Forslaget har til formål at fastsætte de grundlæggende forpligtelser og generelle principper vedrørende sikkerheden i nukleare anlæg.

5.3 Gennemførelsesmetoder

Forvaltes direkte af Kommissionen med tjenestemænd og eksternt personale.

6. FINANSIELLE VIRKNINGER

6.1 Samlede finansielle virkninger for budgettets del B (hele programperioden)

(Beregningsmetoden for de samlede beløb i nedenstående tabel skal fremgå af fordelingen i tabel 6.2.)

6.1.1 Finansieringsstøtte

Forpligtelser i EUR

>TABELPOSITION>

6.2 Beregning af omkostningerne pr. påtænkt foranstaltning i budgettets del B (hele programperioden) [20]

[20] Nærmere oplysninger i særskilt orienterede dokument.

Der planlægges verifikationer med 2 eksperter i to dage pr. verifikation (pr. dag: 600 EUR + 2 000 EUR rejsegodtgørelse). 15 inspektioner er planlagt for 2004 (udgift: 39 000 EUR), og 20 inspektioner pr. år i de følgende år (udgift pr. år: 52 000 EUR).

7. VIRKNINGER FOR PERSONALERESSOURCER OG ADMINISTRATIONS UDGIFTER

7.1 Personalemæssige virkninger

>TABELPOSITION>

7.2 Samlede finansielle virkninger af personaleforbruget

>TABELPOSITION>

Beløbene modsvarer de samlede udgifter i en tolvmåneders periode.

7.3 Andre administrative udgifter som følge af foranstaltningen

>TABELPOSITION>

Beløbene modsvarer de samlede udgifter i en tolvmåneders periode.

>TABELPOSITION>

Behovene vedrørende humane og administrative ressourcer dækkes inden for den bevilling, der gives til GD TREN i forbindelse med den årlige tildelingsprocedure.

8. RESULTATOPFØLGNING OG EVALUERING

8.1 Resultatopfølgningssystem

Der vil blive gennemført kontrolopfølgning.

8.2 Hvordan og hvor ofte skal der evalueres?

Kommissionen vil forsøge at skabe et samarbejde med de nationale myndigheder for at afhjælpe mangler.

Medlemsstaternes årlige rapport. Møder med medlemsstaterne for at behandle disse rapporter. Kommissionens evalueringsrapport til Rådet og Europa-Parlamentet hvert andet år.

9. FORHOLDSREGLER MOD SVIG

Kommissionens normale revisionsordning.

KONSEKVENSANALYSE FORSLAGETS KONSEKVENSER FOR VIRKSOMHEDERNE, HERUNDER ISÆR SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV'er)

Forslagets titel

Rådets direktiv om fastsættelse af de grundlæggende forpligtelser og generelle principper vedrørende sikkerheden i nukleare anlæg

Dokumentets referencenummer

Forslaget

1. Hvorfor er der i betragtning af nærhedsprincippet behov for EF-lovgivning på dette område, og hvad er de vigtigste målsætninger?

Det foreslåede direktiv har til formål at indføre fælles normer vedrørende sikkerheden i nukleare anlæg. På trods af forsøg på at harmonisere sikkerhedspraksis, er der stadig store forskelle mellem bestemmelserne i de forskellige medlemsstater. En Fællesskabsindsats er derfor nødvendig. Desuden har den kommende udvidelse understreget behovet for at iværksætte en sådan aktion.

Konsekvenser for virksomhederne

2. Hvem påvirkes af forslaget?

- Hvilke erhvervssektorer?

Hele den nukleare sektor vil blive berørt af forslaget, såvel som medlemsstaternes sikkerhedsmyndigheder.

- Hvor store virksomheder (de små og mellemstore virksomheders andel)

Direktivet forventes kun at berøre store virksomheder, ikke små og mellemstore virksomheder

- Er disse virksomheder koncentreret i bestemte geografiske områder i Fællesskabet?

Ikke alle medlemsstater har nukleare anlæg på deres territorium. Udvidelsen vil imidlertid forøge antallet af lande, der benytter atomkraft. I 2004 vil formodentlig 13 medlemsstater ud af 25 råde over atomkraftværker. Disse anlæg er ikke placeret i særlige geografiske områder, de er beliggende i Tyskland, Belgien, Finland, Frankrig, Spanien, Ungarn, Litauen, Nederlandene, Den Tjekkiske Republik, Det Forenede Kongerige, Slovakiet, Slovenien og Sverige.

3. Hvilke foranstaltninger skal virksomhederne træffe for at overholde forslaget?

Udarbejde og anvende procedurerne

4. Hvilke økonomiske virkninger forventes forslaget at få?

- for beskæftigelsen?

Ingen

- for investeringerne og oprettelsen af nye virksomheder?

Ingen

- for virksomhedernes konkurrenceevne?

Ingen, idet alle virksomheder vil blive omfattet af de samme bestemmelser.

5. Indeholder forslaget foranstaltninger, som går ud på at tage hensyn til små og mellemstore virksomheders særlige situation (begrænsede eller afvigende krav osv.)?

Nej

Høring af de berørte kredse

6. Liste over organisationer, som er hørt om forslaget, og en kortfattet redegørelse for deres væsentligste synspunkter:

Ingen