[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 2.6.2005

KOM(2005) 234 endelig

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSU DVALGET

Mod et globalt partnerskab i informationssamfundet:Den Europæiske Unions bidrag til anden fase i Verdenstopmødet om Informationssa mfundet (VTIS)

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET

Mod et globalt partnerskab i informationssamfundet: Den Europæiske Unions bidrag til anden fase i Verdenstopmødet om Informationssamfundet (VTIS) (EØS-relevant tekst)

1. INDLEDNING

Med det andet møde i den Forberedende Komité (fk-2) er den proces, der skal føre til det andet VTIS-topmøde (Tunis 16.-18. november 2005) gået ind i en afgørende fase. Det skulle føre til enighed om de endelige dokumenter, hvori konklusionerne om de to uløste problemer fra den første fase, internetforvaltningen og finansieringsordningerne, skal fremlægges, og hvori der skal opstilles retningslinjer for, under hvilken form VTIS skal gennemføres, og hvilken form dets opfølgning skal tage.

Samtidig med VTIS-processen finder sted, står Den Europæiske Union (EU) selv ved en vigtig korsvej, når det gælder informationssamfundspolitik. Kommissionen har for nylig taget et vigtigt initiativ for at styrke Lissabon-dagsordenen og fremme større vækst, større beskæftigelse og større integrering. Politikken for informations- og kommunikationsteknologi (IKT) og for forskning og udvikling (FU) spiller en vigtig rolle i denne sammenhæng. Kommissionen står således over for at iværksætte i2010 , et nyt initiativ, der ved at udnytte IKT's økonomiske muligheder skal skabe vækst i Europa. Desuden har Kommissionen netop fremsat to vigtige forslag, som skal styrke Europas stilling inden for IKT: det syvende rammeprogram for FU (RP7) og programmet for konkurrencedygtighed og innovation (KIP). [1] Desuden har EU genbehandlet sine bidrag til Millennium-udviklingsmålene.[2] Endelig er EU i færd med at afklare sin holdning til de igangværende WTO-forhandlinger og den kommende fuldmagtskonference i Den Internationale Telekommunikations Union (ITU) i 2006.

EU bør udnytte impulserne herfra og fra VTIS-processen til støtte for en udbygning af informationssamfundet i sine medlemsstater og partnerlande, ikke mindst i vækst- og udviklingsregionerne.

Formålet med denne meddelelse er at være diskussionsgrundlag for telekommunikationsministrenes møde i Rådet i juni 2005 og således forberede EU's fælles holdninger forud for det tredje møde i den Forberedende Komité (fk-3, 19.-30. september 2005) og selve topmødet i Tunis.

2. EU'S PRIORITERINGER PÅ TOPMØDET I TUNIS

EU søger at fremme et informationssamfund, som er for alle, hvor menneskerettighederne overholdes, og ytringsfriheden og den kulturelle og sproglige forskelligartethed respekteres, i overensstemmelse med den principerklæring, der blev vedtaget i topmødets første fase.[3] Denne vision vil EU fastholde i VTIS's anden fase og således søge at styrke det solide grundlag for et verdensomspændende informationssamfund, som allerede er blevet lagt. Det er derfor bedst ikke at genindlede debatten om de spørgsmål, der blev afgjort i Genève.

EU mener, at den vigtigste målsætning i Tunis-fasen er at omsætte principperne til handling og få indledt en almindelig iværksættelsesproces blandt alle de berørte parter, hvor hovedvægten lægges på et begrænset antal prioriteter, så der kan opnås håndgribelige resultater. Denne fremgangsmåde blev bekræftet i konklusionerne fra telekommunikationsministrenes seneste møde i Rådet.[4]

I overensstemmelse med disse konklusioner bør EU's bidrag til VTIS's anden fase bygge på de prioriteringer i og erfaringer med EU's politik, som beskrives i det følgende. Kommissionen finder det derfor hensigtsmæssigt at tage et overblik over de positive udviklinger, der er sket siden VTIS's første fase, og at fremme yderligere aktiviteter på de områder, hvor der er sket fremskridt. Til dette formål samarbejder EU også med tredjelande (f.eks. Rusland og Ukraine), når forudsætningerne for at samordne holdningerne i internationale organer som VTIS er til stede.

2.1. Bevarelse af Genève-resultaterne

Fk-2 viste, at der er risiko for, at debatten om allerede vedtagne principper kan blive genindledt. EU går ikke ind for en sådan udvikling. Skulle debatten imidlertid blive genoptaget, bør EU understrege den vægt, den tillægger menneskerettighedernes kritiske rolle i informationssamfundet. Denne rolle bygger på en lang række aftaler, det internationale samfund har vedtaget om ytrings- og meningsfrihed og frihed til at modtage oplysninger, herunder Menneskerettighedserklæringen og Den Internationale Konvention om Borgerlige og Politiske Rettigheder. At der opstår nye medier bør ikke tjene om påskud for at undergrave disse rettigheders fulde overholdelse. Når EU fremsætter disse synspunkter, kan det også henvise til de seneste aktiviteter i Europa-Rådet[5], og de bestemmelser, det selv har vedtaget på menneskerettighedsområdet, herunder Charteret om Grundlæggende Rettigheder.

Med hensyn til det andet topmødes afholdelse i Tunesien bemærker EU, at der stadig er mange områder, hvor menneskerettighederne ikke overholdes, det gælder ikke mindst ytrings- og forsamlingsfriheden . Disse frihedsrettigheder er afgørende for den demokratiske proces og vil kunne fremme økonomisk og social udvikling. Som værtsland for VTIS har Tunesien mulighed for at vise et godt eksempel ved at følge Genève-principerklæringen og handlingsplanen. EU lægger stor vægt på, at private organisationer, herunder private organisationer fra udviklingslandene, deltager fuldt ud i VTIS.[6]

Med hensyn til slutdokumenterne fra Tunis-mødet kan EU overveje at påpege bestemte områder, hvor de fremskridt, der er sket, kan føres endnu videre. Efter den første VTIS-fase kan der konstateres konkrete resultater i vækstøkonomierne, fordi det rigtige grundlag er blevet lagt. EU mener, at denne indsats bør støttes ved at udvikle adgangen til omfattende strategier for udvikling af informationssamfundet, herunder udvikling af kreativt indhold og kreative anvendelser. Der bør lægges vægt på at inddrage en bedre tilværelse for borgerne, herunder IKT for demokratiet, gode styreformer og øget beskyttelse i katastrofetilfælde (hurtige varslingssystemer med henblik på nødhjælp). Endelig må en aktiv innovationspolitiks rolle for fremme af IKT understreges.

2.2. Fremme af indførelsen af omfattende informationssamfundsstrategier

EU har tænkt sig at sætte ny dynamik i bestræbelserne på at skabe et informationssamfund for alle. Det bør afspejles i de politiske beslutninger og komme til udtryk ved indførelse af omfattende informationssamfundsstrategier på nationalt og regionalt plan i alle FN's medlemsstater. Disse strategier bør udarbejdes ved en åben proces og inddrage alle interessegrupper. EU kan tilbyde en omfattende erfaring med strategier og opstilling af regler.

Strategier for udvikling af informationssamfundet: I forbindelse med det kommende i2010-initiativ bør EU udnytte den inspiration, der ligger i to særlige forhold: på den ene side er IKT på vej ind i en masseudbredelsesperiode, på den anden er der ved at opstå en ny teknologisk fremskridtsbølge, fordi computerindustrierne og forbrugerelektronikken nærmer sig hinanden. I 2010 bør koncentrere sig om tre målsætninger: at opbygge et europæisk samarbejdsområde for information, at fremme innovation og investering i IKT og at sikre integrering og bedre offentlig tjeneste og livskvalitet. Initiativet bør hvile på en gennemførelsesordning, der opbygges omkring benchmarking og udveksling af den bedste praksis og omkring politisk samordning med interessegrupperne.

Lovgivning: Den europæiske lovgivning for elektronisk kommunikation trådte i kraft i 2002. Hvor den er blevet gennemført konsekvent og effektivt, har den banet vej for konkurrence. hvis det er nødvendigt, kan nye teknologiske udviklinger inddrages efter en genbehandling, der skal finde sted i 2006. Uden for EU vil lovgivningen blive gennemført af ansøgerlandene og være et referencepunkt for en lang række tredjelande.

EU vil udnytte sin erfaring med i2010 og sin lovgivning for elektronisk kommunikation i forbindelse med sin regelmæssige eksterne dialog med bestemte lande eller grupper af lande, navnlig landene i Latinamerika, Vestindien og i Middelhavsområdet.

2.3. Udnyttelse af FU's dynamik og indflydelse

Det Europæiske Rammeprogram for FU har støttet IKT-projekter siden 1980'erne. Under det nuværende sjette rammeprogram (2002-2006) er der afsat 3,6 mia. EUR til IKT under temaet "Informationssamfundets Teknologier (IST)". Da internationalt samarbejde inden for FU også prioriteres højt i europæisk forskning, er der afsat i alt 315 mio. EUR til støtte for internationalt samarbejde.

Kommissionen har for nylig vedtaget sit forslag til RP7 (2007-2013).[7] Den stærke vægt på IKT bør opretholdes for at sætte Europa i stand til at styre og forme den fremtidige IKT-udvikling, så den medvirker til at opfylde samfundets behov. Til dette formål bør der afsættes 1,8 mia. EUR til IKT om året. Det nye IST-tema bør koncentreres om teknologi, nye IKT-perspektiver (f.eks. forholdet til de biologiske videnskaber), flerfaglig integration og fremtidige og kommende teknologier.

Endelig søger forslaget at styrke det internationale samarbejde om FU-projekter på de tematiske områder ved: a) at åbne alle aktiviteter for forskere fra tredjelande og b) at målrette bestemte samordningsaktiviteter mod bestemte lande eller grupper af lande (f.eks. industrielt avancerede lande, vækst- og udviklingslande, ansøgerlande).

Disse bestræbelser bør ledsages af horisontale aktioner til støtte for internationalt samarbejde om andre dele af RP, især under afsnittene "Kapacitet" og "Folk". Det skulle åbne nye muligheder for internationalt samarbejde.

2.4. Udvikling af e-anvendelser og indhold

Siden VTIS-processen blev indledt, er EU gået ind for, at man koncentrerede sig om nogle få prioriterede anvendelser og tog hensyn både til deres værdi for borgerne og til de offentlige myndigheders direkte inddragelse i deres udnyttelse: e-uddannelse, e-forvaltning, e-sundhed og regler for e-handel. Disse prioriteter indgik i handlingsplanen for e Europe 2005 med dertil svarende politiske målsætninger og afspejlede sig i de projekter, der blev finansieret under RP for FU og i det internationale samarbejde om IKT mellem EU og tredjelande.

Under Euro-middelhavspartnerskabet (EuroMID) , findes der regionale pilotprojekter for sundhed, innovation og uddannelse, e-handel og turisme og kultur. To netværk er blevet dannet: EUMEDIS, som skal finansiere oprettelsen af en forbindelse mellem de europæiske forskningscentre og forskningscentrene i Middelhavsområdet, og EUMEDCONNECT, der skal fremme den indbyrdes forbindelse mellem Middelhavsområdets universiteter og forskningscentre.

EU's program for De Latinamerikanske lande , @LIS (Alliance for Informationssamfundet), støtter nitten IKT-anvendelser i fire prioriterede sektorer: lokal e-forvaltning, e-uddannelse og kulturel forskelligartethed, e-sundhed og e-integration. @LIS-programmet har desuden oprettet tre netværk, nemlig for myndigheder, forskere og interessegrupper. Desuden fremmer det åbne og internationale standarder.

Hvad de asiatiske lande angår, har EU oprettet Asi@ICT-programmet. Det omfatter seks områder: landbrug, uddannelse, e-forvaltning, miljø, sundhed og transport. Det søger at skabe omfattende og varige teknologiske og økonomiske forbindelser mellem Asien og Europa. Desuden er der blevet indgået bilaterale aftaler med Kina og Indien. Der blev i 2003 arrangeret en "Informationssamfundets uge, EU-Kina" fulgt af en mere omfattende EU-Kina-dialog om informationssamfundet.

I tilknytning til underskrivelsen af Den Fælles Holdning AVS-EU til Informationssamfundet for Udvikling har Europa-Kommissionen øget sit finansielle bidrag til IKT-relaterede projekter i forbindelse med udviklingsstøtte. Ca. 110 mio. EUR fra Den Europæiske Udviklingsfond er blevet afsat til et bredt udvalg af aktiviteter, der strækker sig fra et e-handelsprojekt på det fælles marked for Øst- og Sydafrika til et kontinentalt program, der skal sikre afrikansk miljøovervågning med henblik på bæredygtig udvikling (AMESD).

Desuden vil Investeringsfaciliteten (IF), der er en fond på 2,2 mia. EUR for udvikling af den private sektor, som forestås af Den Europæiske Investeringsbank (EIB), i tidsrummet 2003-2008 skaffe finansieringsmidler, herunder risikovillig kapital til fremme af væksten i den private sektor, og bistå med at skaffe indenlandsk og udenlandsk kapital til dette formål. EIB vil supplere dette beløb med 1,7 mia. EUR af sine egne midler.

Desuden fremmer EU-AVS Partnerskabsprogrammet Pro€Invest, der råder over 110 mio. EUR, investering og teknologiformidling til små og mellemstore virksomheder i afgørende sektorer, heriblandt IKT. Programmet styres af Centret for Virksomhedsudvikling, der er en AVS-EU-institution, inden for rammerne af Cotonou-aftalen.

2.5. Udnyttelse af IKT's muligheder til udviklingsformål

Som led i Millennium-udviklingsmålene (MUM) er det overordnede mål for EU's udviklingspolitik at begrænse fattigdommen så meget som muligt. Det forklarer den vægt, EU lægger på at slå bro over it-kløften og at udnytte IKT's muligheder til udviklingspolitiske formål.

Situationen i de afrikanske lande syd for Sahara kræver særlig opmærksomhed. Den forsinkede infrastrukturudvikling (basisnet og abonnentnet) skaber risiko for, at hele regioner på det afrikanske kontinent bliver isolerede. Markedskræfterne kan ikke i sig selv iværksætte en vækstproces, som både er bæredygtig og omfatter hele område. Det kan derfor være nødvendigt, at den offentlige sektor træder til. Sammen med sine afrikanske partnere (AP) - ikke mindst Det Nye Partnerskab for Udvikling af Afrika (NEPAD)[8] – og i samarbejde med udviklingsbankerne og den private sektor ser EU stadig velvilligt på et initiativ for udvikling af infrastruktur på det afrikanske kontinent. Desuden er uddannelsesforanstaltninger uomgængelige, hvis fagfolk og befolkningen i almindelighed skal opnå de nødvendige IKT-færdigheder. De kan skaffes ved partnerskab med den private sektor og IKT-industrien.

På den anden side er IKT's indholdsside ofte blevet forsømt, når det drejer sig om IKT og udvikling. Oprettelse og udbygning af en indholdsindustri i udviklingslandene indebærer imidlertid betydelige fordele: socialt , fordi indholdet kommer fra virksomheder, der står i nøje forbindelse med samfundet og kender dets behov, ønsker og forventninger; kulturelt, fordi det medvirker til at holde de lokale kulturer i live og giver den øvrige verden mulighed for at stifte bekendtskab med dem, således at den kulturelle forskelligartethed sikres og beriges; økonomisk, fordi det skaber lokal beskæftigelse, da det bygger på bæredygtige lokale ressourcer og udgør en indkomstkilde, når det eksporteres.

3. EU'S SYN PÅ DE ULØSTE PROBLEMER

De vigtigste punkter, der skal drøftes i VTIS's anden fase er to spørgsmål, der ikke blev afgjort på Genève-topmødet: finansieringsordninger, hvormed it-kløften kan udjævnes, og internetforvaltning.

3.1. Finansieringsordninger

Finansieringsordninger, hvormed it-kløften i udviklingslandene kan udjævnes, var et af de mest kontroversielle emner i VTIS's første fase. Da der ikke kunne opnås enighed, blev det besluttet at oprette et arbejdsgruppe for finansieringsordninger (AGFO) for at opnå "et fuldstændigt overblik over, hvor hensigtsmæssige de er, når det gælder om at løse problemerne i forbindelse med IKT til udviklingsformål".

Samtidig støttede Senegals præsident, Abdoulaye Wade, oprettelsen af en frivillig Digital Solidaritetsfond (DSF). Hans initiativ blev budt velkommen af de afrikanske lande og af udviklingslandene i videre forstand. DSF blev oprettet den 14. marts 2005 i Genève. Det har status som en stiftelse under schweizisk lovgivning med hjemsted i Genève og støttes af en række lokale/regionale samfund (byerne Genève og Lyon og den basiske regering).[9]

På grundlag af resultaterne i AGFO-rapporten vedtog EU's Ministerråd konklusioner om finansieringsordningerne den 17. februar[10], hvori det erklærede, " at en ny FN-fond ikke ville være et effektivt middel, hvormed it-kløften kunne udjævnes , og at en mere helhedspræget fremgangsmåde var påkrævet for at mobilisere de menneskelige, finansielle og teknologiske ressourcer " . Fire hovedkriterier ligger til grund for EU's holdning til den frivillige DSF: Fonden er hjemmehørende i Genève, den er frivillig, den supplerer eksisterede ordninger, og det er en fremgangsmåde, som inddrager flere interessegrupper.

Fk-2 har vedtaget ordlyden i AGFO-rapportens konklusioner, som er i overensstemmelse med EU's holdning.[11] Skulle forhandlingerne blive genindledt på et senere stadium, bør EU fremlægge sine synspunkter for sine partnere og lægge særlig vægt på konklusionerne i AGFO-rapporten: en fond kan ikke være det eneste rigtige svar på de finansielle behov, tværtimod vil en klar forpligtelse til at udnytte de eksisterende ordninger føre til konkrete og håndgribelige resultater.

Desuden vil EU i overensstemmelse med Rådets februar-konklusioner oplyse sine partnere om mulige foranstaltninger, projekter og programmer. Til dette formål planlægger Kommissionen og medlemsstaterne at udgive en brochure, som forklarer, hvordan udviklingslandene bedre kan inddrage IKT i deres udviklingspolitik.

3.2. Internet-forvaltning

I overensstemmelse med Genève handlingsplanen har FN's generalsekretariat oprettet en arbejdsgruppe for internetforvaltning (AGIF), som har til opgave, at a) udarbejde en arbejdsdefinition på internetforvaltning, b) påvise forvaltningspolitiske spørgsmål, som kommer ind under den, c) udvikle en fælles forståelse af regeringernes og de bestående mellemstatslige, internationale og andre organisationers så vel som den private sektors og samfundets respektive opgaver og ansvar og d) udarbejde en rapport om resultaterne af denne aktivitet, som skal forelægges i VTIS's anden fase.

Som nævnt i en tidligere meddelelse[12] kan Kommissionen nu trække på det arbejde, der gøres af medlemsstaternes generaldirektører, som regelmæssigt mødes under Kommissionens forsæde. De er trådt sammen otte gange siden deres første møde den 17. marts 2004.

Blandt de prioriteter, generaldirektørernes gruppe har opstillet, er spørgsmålet om internationalisering af forvaltningen af internettets kerneressourcer, dvs. domænenavnesystemet, IP-addresser og rodserversystemet, et af vigtigste emner, der drøftes for tiden.

EU mener, at en ny samarbejdsmodel er nødvendig for at virkeliggøre bestemmelserne i VTIS's principerklæring, når det drejer sig om samtlige interessegruppers rolle i internetforvaltningen, det gælder også regeringerne, den private sektor, samfundet og de internationale organisationer. De bestående internetforvaltningsordninger bør bygge på et mere demokratisk, gennemsigtigt og multilateralt grundlag med større vægt på samtlige regeringers forvaltningspolitiske interesser.

Denne nye model bør bygge på følgende principper:

(1) Den bør ikke træde i stedet for de nuværende ordninger eller institutioner, men bør bygge på internetforvaltningens nuværende strukturer med særlig vægt på komplementariteten mellem alle interessegrupper, som indgår i denne proces: regeringerne, den private sektor, samfundet og de internationale organisationer

(2) Den nye model for samarbejde mellem private og det offentlige bør bidrage til internettets stabilitet og soliditet ved at behandle relevante forvaltningspolitiske spørgsmål, som knytter sig til internetforvaltningens vigtigste aspekter.

EU mener, at regeringerne har en særlig opgave og et særligt ansvar over for deres borgere, og at deres rolle i denne nye samarbejdsmodel især bør dreje sig om principielle spørgsmål inden for forvaltningspolitik og ikke inddrage daglige gøremål.

Desuden bør EU stærkt bekræfte sin forpligtelse overfor internettets arkitekturprincipper, herunder interoperabilitet, åbenhed og ende til anden princippet.

En fælles holdning blandt de af EU's medlemsstater, som er med i VTIS, til relevante spørgsmål inden for dets mandat sikres af de retningslinjer for internetforvaltning, som blev vedtaget af COREPER den 13. oktober 2004.[13] De opstiller de vigtigste problemer, der skal behandles ud fra et EU-synspunkt og eventuelt kræver samordning i Rådet.

4. VEJEN FREM

Drøftelserne om en eventuel ordning, der sikrer fyldestgørende gennemførelse af Genève-handlingsplanen og af topmødets politiske opfølgning, er blevet indledt. Gennemførelsesordningen drejer sig om den tekniske opfølgning i form af overvågning af igangværende aktiviteter, mens topmødets politiske opfølgning drejer sig om en eventuel VTIS-efterfølgningsproces i FN-systemet.

4.1. Gennemførelsesordningen

De vigtigste FN-organisationer har deltaget aktivt i VTIS-processen og bør fortsat gøre det. ITU vil som støtteorganisation tage sig af de fleste spørgsmål i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og udvikling af adgang og indbyrdes forbindelse. Andre organisationer vil tage initiativer på deres egne kompetenceområder (se Bilag 2). Desuden har WTO's henvisninger til liberalisering af telekommunikationen og dertil knyttede sektorer og verdensbankens aktiviteter vist sig at være effektive, når det gælder om at fremme videre anvendelse af IKT, og er derfor direkte relevante for VTIS's arbejde.

Handlingsplanens vigtigste målgrupper, regeringerne, den private sektor og samfundet som sådant vil udarbejde aktiviteter. Handlingsplanen og de afsluttede dokumenter, der skal vedtages i Tunis, vil udgøre en referenceramme, men spørgsmålet er, hvordan der kan foretages samordning, og hvordan samvirket mellem de forskellige initiativer kan forbedres.

EU har gjort det klart, at en sådan ordning skal være enkel og effektiv og bygge på decentraliserede aktiviteter inden for FN-systemets nuværende rammer. Den bør fungere ved hjælp af en åben samordningsmetode[14] og fremme samvirke mellem initiativerne for at sikre, at IKT's muligheder udnyttes fuldt ud.

4.2. Situationsoverblikket

Initiativet hertil blev taget af VTIS's generalsekretariat for at få et overblik over, hvilke aktiviteter de forskellige parter udfører i forbindelse med Handlingsplanen. EU bidrog med et dokument med en oversigt over de igangværende aktiviteter på EU-plan og de aktiviteter, der udføres af medlemsstaterne. Dette EU-bidrag indgår i ITU/VTIS's database og kan hentes der fra.[15]

Initiativet er første led i gennemførelsesprocessen og bør videreføres efter topmødet i Tunis, således som det er VTIS-sekretariatets hensigt. Der kan imidlertid blive brug for en bedre databasestruktur og publikationer i tilknytning til den. Desuden bør en indgående undersøgelse af, hvilken betydning denne database har som reference for de berørte parters politik, indgå i den endelige overbliksberetning.

4.3. Opfølgning af VTIS

Bortset fra gennemførelsesordningen skal den næste fk. beskæftige sig med opfølgningen af VTIS i Genève og topmødet i Tunis. I overensstemmelse med den holdning, EU tidligere har indtaget, går Kommissionen ikke ind for et automatisk opfølgningstopmøde fem eller ti år efter, men foretrækker, at der efter behov tages et ad hoc-overblik, som også skal omfatte internetforvaltning. Den mener, at problemet med it-kløften bør være nøje sammenknyttet med MUM. Denne dimension bør derfor indgå i den allerede fastlagte, mere omfattende MUM-proces.

EU bør nøje overvåge de beslutninger, FN's generalsekretariat tager herom, og samordne sin egen holdning efter behov.

5. KONKLUSIONER

Som i den tidligere fase vil EU kunne tale med én stemme og således påvirke debatten under forberedelsesprocessen og på VTIS-mødet. Problemet er nu at overbevise partnerne om, at informationssamfundet ikke er et færdigt program, og at vi må være forberedt på yderligere udvikling frem mod et vidensamfund. I denne sammenhæng bør der lægges vægt på at omsætte allerede vedtagne principper til praksis, så borgerne kan få gavn af IKT, og at være forberedt på fremtidige udfordringer, som skabes af økonomiske, teknologiske og sociale ændringer eller skyldes menneskelig opfindsomhed.

BILAG 1 De vigtigste begivenheder, som fører frem til Det Andet Verdenstopmøde om Informationssamfundet (VTIS)

18.-20. april 2005 | Tredje møde i Arbejdsgruppen for Internetforvaltning (AGIF), Genève |

Maj 2005 | Forventet påbegyndelse af de mellemliggende mødeaktiviteter (Formandskabets Vennekreds, forhandlinger om gennemførelse af VTIS-ordninger), Genève |

14.-17. juni 2005 | Sidste møde i Arbejdsgruppen for Internetforvaltning (AGIF), Genève |

1. juli 2005 | Forventet offentliggørelse af AGIF-rapporten |

18. juli 2005 | Offentlig forlæggelse af AGIF-rapporten |

15. august 2005 | Sidste frist for stageholdernes bemærkninger til AGIF-rapporten |

19.-30. september 2005 | Fk-3, Genève |

16.-18. november 2005 | Anden fase i Verdenstopmmødet om Informationssamfundet (VTIS), Tunis. |

BILAG 2 FN-organer, som tager del i VTIS-processen, og deres eventuelle rolle i gennemførelsen af VTIS

FN-organ / organisation | Fulde navn | Eventuelt kompetenceområde[16] |

FN GS | FN's Generalsekretariat | Den globale kompetence, som tillægges Verdenstopmødet om Informationssamfundet (VTIS) |

FN GF | FN's Generalforsamling | FN's Generalforsamling godkendte ved Resolution 56/183 (21. december 2001) afholdelsen af VTIS |

UNDESA | De Forenede Nationers kontor for økonomiske og sociale forhold | Overordnet koordination, e-forvaltning |

ITU | Den Internationale Telekommunikationsunion | IKT infrastruktur, kapacitetsopbygning, tillid og sikkerhed, internationalt og regionalt samarbejde |

UNESCO | De Forenede Nationers Organisation for Uddannelse, Videnskab og Kultur | Adgang til oplysninger og viden, kapacitetsopbygning, e-videnskab, kulturel og sproglig forskelligartethed, medier, informationssamfundets moralske dimension |

AGIF | Arbejdsgruppen for Internetforvaltning | Ad hoc-arbejdsgruppe, som er oprettet af FN's Generalsekretariat for at finde frem til en fælles opfattelse af internetforvaltning |

AGFO | Arbejdsgruppen for Finansieringsordninger | Ad hoc-arbejdsgruppe, som er oprettet af FN's Generalsekretariat for at behandle finansieringsordningerne for IKT |

FNUP | De Forenede Nationers Udviklingsprogram | Millennium Udviklingsmålene, internationalt og nationalt samarbejde |

FN IKT AG | FN’s IKT-Arbejdsgruppe NB: Dens mandat udløber i slutningen af 2005. Der er drøftelser i gang om at oprette en Global Alliance for IKT og Udvikling som opfølgning af Arbejdsgruppens arbejde | Millennium Udviklingsmålene, internationalt og regionalt samarbejde |

FAO | Levnedsmiddel og Landbrugsorganisationen | e-landbrug |

ILO | Den Internationale Arbejdsorganisation | e-beskæftigelse |

WHO | Verdenssundhedsorganisationen | e-sundhed, e-miljø |

WIPO | Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret | Tillid og sikkerhed |

WMO | Den Metrologiske Verdensorganisation | Katastrofehjælp |

UNCTAD | De Forenede Nationers Konference om Handel og Udvikling | Udviklingskoordination |

UNITAR | De Forenede Nationers Institut for Uddannelse og Forskning | Samarbejde med lokale myndigheder |

FNMP | De Forenede Nationers Miljøprogram | e-miljø |

[1] Om i2010 og FP7 se infra . Særprogrammet IKT-politik under KIP foreslår 800 mio. EUR i tidsrummet 2007-2013 for at fremme ibrugtagning og anvendelse af IKT (jf. pressemeddelelse IP/05/391 af 7. april 2005).

[2] Hurtigere opfyldelse af Millennium-udviklingsmålene: Den Europæiske Unions bidrag, KOM(2005) 132 endelig udg.; hurtigere opfyldelse af Millennium-udviklingsmålene: udviklingsfinansiering og udviklingsbistandens nyttevirkning, KOM(2005) 134 endelig udg.; sammenhæng i udviklingspolitikken: hurtigere opfyldelse af Millennium-udviklingsmålene KOM (2005) 134 endelig udg.; alle fra 12. april 2005.

[3] www.itu.int/wsis/index.html.

[4] Telekommunikationsministrenes møde i Rådet den 9. december 1004; www.eu2004.nl/default.asp ?CMS_TCP=tcpAsset&id=B44C0E30C17A46DA81E62332EA6C2B7AX1X51359X3 pp. 16ss.

[5] Ad hoc-ekspertudvalget for informationssamfundet (CAHSI), www.coe.int/t/e/integrated_projects/democracy/02_Activities/00_CAHSI/.

[6] Jf. EU's sluterklæring fra det femte møde i associeringsrådet EU-Tunesien den 31. januar 2005.

[7] Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om Det Europæiske Fællesskabs syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013), KOM(2005)119 endelig udg. af 6. april 2005.

[8] Strategisk ramme for afrikansk fornyelse opstillet på det 37. møde i Den Afrikanske Enhedsorganisation i juli 2001, se www.nepad.org.

[9] Se www.dsf-fsn.org/eu/15c-en.htm.

[10] www.eu2005.lu/en/actualites/conseil/2005/02/17ecofin/17ecofin.pdf, pp. 19ss.

[11] Se www.itu.int/wsis/preparatory2/pc2/index.html.

[12] Mod et globalt partnerskab i informationssamfundet: Opfølgning på verdenstopmødet om informationssamfundet i Genève KOM(2004) 111 endelig udg. af 17. februar 2004.

[13] Dokument 13085/04 TELECOM 148.

[14] En sådan ordning blev indført i EU på Det Europæiske Råds møde i Lissabon i marts 2000 som middel til udbredelse af den bedste praksis og sammenstyring mod et fastsat strategisk mål. Se Lissabon-konklusionerne, ue.eu.int/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/00100-r1.en0.htm.

[15] www.itu.int/wsis/stocktaking/index.html.

[16] Dette er en vejledende liste og foregriber ikke på nogen måde EU's holdning til strukturen i VTIS's gennemførelsesordning.