A4-0222/99

Beslutning om Kommissionens henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Faellesskabets oekonomiske politikker (udarbejdet i henhold til artikel 103, stk. 2, i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab) (KOM(99)0143 - C4-0208/99)

Europa-Parlamentet,

* der henviser til Kommissionens henstilling (KOM(99)0143 - C4-0208/99),

* der henviser til Det Europaeiske Raads resolution om stabilitets- og vaekstpagten, der vedtoges i Amsterdam den 17. juni 1997 ((EFT C 236 af 02.08.1997, s. 1.)),

* der henviser til Det Europaeiske Raads resolution om vaekst og beskaeftigelse, der vedtoges i Amsterdam den 16. juni 1997 ((EFT C 236 af 02.08.1997, s. 3.)),

* der henviser til Det Europaeiske Raads resolution af 13. december 1997 om samordningen af den oekonomiske politik i OEMU'ens tredje fase og om traktatens artikel 109 og 109 B,

* der henviser til sin beslutning af 11. marts 1999 ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 19.)) om Kommissionens meddelelse til Raadet, Europa-Parlamentet, Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om Unionens oekonomi ved overgangen til euroen: fremme af vaekst, beskaeftigelse og stabilitet (oekonomisk aarsberetning 1999) (KOM(99)0007 - C4-0043/99),

* der henviser til de stabilitets- og konvergensrapporter, som medlemsstaterne har udarbejdet,

* der henviser til rapporten om Faellesskabets produkt- og kapitalmarkeder - Cardiff I - fremlagt af Kommissionen i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Cardiff (KOM(99)0010),

* der henviser til Kommissionens beretning om oekonomiske og strukturelle reformer i EU - Cardiff II - i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Cardiff (KOM(99)0061),

* der henviser til sit kompetente udvalgs hoering den 17. marts 1999 med deltagelse af arbejdsmarkedsparternes organisationer,

* der henviser til den sammenfattende rapport af 26. februar 1999 fra Udvalget for OEkonomisk Politik om de strukturelle reformer i medlemsstaterne (EPC/II/168/99),

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik og udtalelse fra Udvalget om Beskaeftigelse og Sociale Anliggender (A4-0222/99),

A. der minder om, at overgangen til Den OEkonomiske og Monetaere Unions tredje fase ganske vist har styrket forbindelserne mellem euro-omraadets medlemsstaters oekonomier, og at denne situation indebaerer stoerre overvaagning og koordinering af de paagaeldende landes oekonomiske politik, men at Den Europaeiske Unions andre medlemslande ogsaa boer integreres i koordineringen af den oekonomiske politik for at sikre en uddybning af det indre marked, fremme konvergens og - for de lande, der oensker det - forberede tilslutningen til euro-omraadet,

B. der henviser til, at den makrooekonomiske politik dels skal skabe saa stabilt et miljoe som muligt, dels skal sikre det bedste policy-mix mellem budget- og skattepolitikken og den monetaere politik for at sikre en hoej baeredygtig vaekst og beskaeftigelse,

C. der henviser til, at en god kombinering af disse politikker er absolut noedvendig for at opnaa stor vaekst, et sundt miljoe og hoej beskaeftigelse og samtidig bibeholde stabile priser,

D. der henviser til, at den internationale finansielle krises indvirkning paa Den Europaeiske Unions oekonomi indtil videre synes ret begraenset, og at Den Europaeiske Union boer udnytte den gunstige vekselkurs mellem euro og dollar samt den amerikanske oekonomis dynamik og goere sig bestraebelser med henblik paa en betimelig indfoerelse af foranstaltninger, der tager sigte paa at naa frem til en ny global finansiel ordning for at undgaa eller mindske virkningerne af nye finansielle kriser,

E. der endvidere henviser til, at dette billede skjuler forskelle mellem de forskellige medlemsstaters oekonomiske resultater, idet vaeksten i nogle af de stoerre medlemsstater vil vaere lavere,

F. der henviser til, at vaekstudsigterne i Europa for 1999 ikke svarer til en recession, selv om de er mindre positive end i 1998 og er forskellige fra udsigterne for De Forenede Stater, men svarer til en oekonomisk afmatning, for saa vidt som vaeksten skoennes at komme til at ligge paa 2,1% i 1999 i stedet for de oprindeligt forventede 2,4%,

G. der henviser til, at ECB har ydet et maksimalt bidrag paa den monetaere side ved at saenke rentesatsen med 0,5%, selv om pengeforsyningen synes at vaere i overensstemmelse med de referencevaerdier, som ECB har fastsat paa mellemlang sigt,

H. der henviser til, at den aktuelle oekonomiske situation altsaa ikke alene vil kunne berettige nogen lempelse af medlemsstaternes budgetmaessige anstrengelser,

I. der desuden henviser til, at finansieringen af pensioner inden for de kommende aar vil betyde stadig voksende nye budgetudgifter og sociale udgifter,

J. der henviser til, at skattetrykket generelt er hoejt i Unionens stater, og at saadanne betingelser naeppe er favorable hverken for forbruget, oprettelse og udvidelse af virksomheder eller for beskaeftigelsen,

K. der henviser til, at retningslinjerne for beskaeftigelsen boer vurderes sammen med de overordnede retningslinjer for oekonomisk politik, isaer med hensyn til oekonomiske reformer,

L. der henviser til, at kampen mod arbejdsloesheden kraever saavel strukturreformer som varig vaekst,

M. der henviser til, at gennemfoerelsen af strukturreformerne ganske vist er baseret paa maal og principper defineret paa faellesskabsniveau, men at den ogsaa afhaenger af hvert medlemslands specifikke situation,

N. der ogsaa henviser til, at disse reformers positive resultater foerst vil kunne ses paa mellemlang sigt, hvilket noedvendiggoer kontinuitet og udholdenhed i den politiske indsats,

O. der henviser til, at de igangsatte strukturreformer i mange medlemslande endnu er utilstraekkelige,

1. understreger endnu en gang den politiske og institutionelle betydning af Kommissionens henstilling, som giver de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Faellesskabets oekonomiske politikker deres uundvaerlige faellesskabsdimension;

2. glaeder sig over, at Kommissionen paa trods af vanskelighederne i forbindelse med dens fratraeden helt uafhaengigt har forelagt sine henstillinger i overensstemmelse med traktatens bestemmelser for ikke at udsende negative signaler til alle de oekonomiske beslutningstagere;

3. bifalder den beslutsomme udformning af denne henstilling, hvor medlemslandene stilles over for deres ansvar og der foretages en bedoemmelse af hvert enkelt land, saaledes som Europa-Parlamentet gentagne gange har udtrykt oenske om;

Den oekonomiske situation i Europa

4. konstaterer, at der med hensyn til den europaeiske oekonomi er en kontrast mellem dens potentiale, isaer i kraft af det indre markeds dynamik og den interne efterspoergsel, og dens beskedne praestationer i form af vaekst og beskaeftigelse, specielt hvad angaar euro-omraadets maegtigste oekonomier (Tyskland, Italien, Frankrig);

5. oensker gennemfoerelse af sit forslag om, at Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg overtager de befoejelser, der hidtil har vaeret tillagt Udvalget for OEkonomisk Politik, med det formaal at oege effektiviteten i OEKOFIN-Raadets arbejde og forbedre koordineringen af de oekonomiske politikker; opfordrer i samme aand Raadet og Kommissionen til at forelaegge hensigtsmaessige forslag vedroerende fremtidens samvirke og dialog mellem Det OEkonomiske og Finansielle Udvalg og Beskaeftigelsesudvalget;

6. er bekymret over det oekonomiske klima, der tilsyneladende er opstaaet og synes at afspejle det syn, man har paa den internationale oekonomiske og finansielle situation, samt forventningerne til udviklingen i visse medlemslandes budgetstilling og til visse landes udvikling paa loenomraadet;

7. glaeder sig over Kommissionens krav om en europaeisk beskaeftigelsespagt, og mener, at denne pagt boer baseres paa en politisk erklaering fra Raadet, Kommissionen og Europa-Parlamentet, hvori disse forpligter sig til at fremme vaekst og beskaeftigelse, idet arbejdsmarkedets parter ogsaa skal anmodes om at bidrage til denne maalsaetning; mener specifikt, at pagten boer indeholde foelgende elementer:

* styrket samarbejde mellem de forskellige oekonomiske aktoerer,

* samtidig droeftelse af de overordnede retningslinjer for oekonomisk politik og retningslinjerne for beskaeftigelsen med vedtagelse af begge saet retningslinjer hvert aar i juni,

* et europaeisk initiativ vedroerende informationssamfundet;

8. opfordrer EU og medlemsstaterne til at foretage en taettere samordning mellem de overordnede retningslinjer for de oekonomiske politikker og retningslinjerne for beskaeftigelsespolitikkerne under hensyntagen til behovet for en sammenhaengende strategi for beskaeftigelse, vaekst, stabilitet og oekonomiske reformer og for bedre procedurer vedroerende deres indhold og timing samt forholdet mellem de involverede raadsudvalg;

9. understreger behovet for et afbalanceret og hensigtsmaessigt policy-mix, der tager hensyn til, at loenudviklingen boer ske i traad med produktivitetsudviklingen;

10. er enigt i Kommissionens analyse af betydningen af investeringer; kraever, at der ved hjaelp af offentlig/private investeringer etableres en moderne transport- og kommunikationsinfrastruktur i Unionen, og opfordrer Raadet og Kommissionen til endelig at traeffe afgoerelse om den hensigtsmaessige finansieringsmekanisme, saasom udvidede opgaver for EIB;

11. opfordrer den private sektor til fuldt ud at paatage sig sin del af ansvaret for vaekst og beskaeftigelse og til at investere i oeget produktionskapacitet i betragtning af de gunstige investeringsvilkaar i oejeblikket;

Det makrooekonomiske policy-mix inden for euro-omraadet

12. konstaterer med tilfredshed, at OEKOFIN-Raadet har fulgt Kommissionens henstillinger i sin evaluering af stabilitets- og konvergensprogrammerne, og noterer sig, at de stabilitetsprogrammer, som medlemslandene har forelagt, alle er i overensstemmelse med stabilitets- og vaekstpagtens krav; erkender, at man - ved at slaa til lyd for, at medlemsstaterne opnaar en budgetstilling, der ligger taet paa balance eller viser overskud i loebet af den oekonomiske cyklus - ved gennemfoerelsen af stabilitets- og vaekstpagten ogsaa boer tage hensyn til automatiske stabilisatorers rolle;

13. mener imidlertid, at budgetmaalsaetningerne ifoelge stabilitetsprogrammets beregninger ofte kun vil blive opfyldt minimalt og med reducerede sikkerhedsmargener, men goer opmaerksom paa, at indevaerende overgangsperiode, hvor de fleste medlemsstaters budgetstilling endnu ikke er i overensstemmelse med pagtens krav, er forbundet med saerlige tilpasningsproblemer;

14. konstaterer, at OEKOFIN-Raadet klart har udtalt sig om visse stabilitetsprogrammers overdrevne optimisme med hensyn til vaekstudsigterne og om den svage evne til at styre de offentlige udgifter, specielt i Italien, Tyskland og Portugal samt i en vis udstraekning ogsaa Frankrig, og understreger, at skatte- og afgiftspolitikken ikke boer have procykliske virkninger, og at budgetkonsolideringen ikke boer ske i et tempo, der ikke tager hensyn til den oekonomiske situation;

15. mener, at visse medlemsstater maaske ikke har tillagt denne foerste stabilitetsprogramoevelse hele den paakraevede betydning;

16. konstaterer, at de offentlige investeringer ikke altid prioriteres, som de burde i forhold til de offentlige administrationers driftsudgifter;

17. konstaterer, at budgetkonsolideringen fortsat boer prioriteres, idet skatter og afgifter samt omkostninger snarere boer saenkes end forhoejes, og mener, at medlemsstaterne boer garantere, at de vil laegge laag over deres udgifter, naar foerst de oekonomiske udsigter bliver bedre;

18. oensker at fremme dialogen mellem arbejdsmarkedets parter, ikke bare om loenninger, men ogsaa om strukturreformerne, og opfordrer til dels en decentralisering af denne dialog, for at lokale og regionale oekonomiske og sociale specifikke forhold kan tages i betragtning, dels indfoerelse af et aarligt diskussions- og informationsforum paa europaeisk plan;

19. oensker, at stabilitets- og konvergensprogrammerne, inden de vedtages af medlemslandene, under overholdelse af deres respektive forfatningsbestemmelser goeres til genstand for en national budgetdebat, som garanterer medlemslandenes individuelle engagement i processen med at koordinere de oekonomiske politikker;

20. kraever, at Kommissionens henstillinger vedroerende stabilitets- og konvergensprogrammerne offentliggoeres for paa den maade at goere den europaeiske demokratiske debat mere aaben;

21. mener, at det er noedvendigt at respektere Den Europaeiske Centralbanks uafhaengighed for at ivaerksaette en effektiv monetaer politik uden at skade den demokratiske dialog, som ECB skal foere med Europa-Parlamentet, og Kommissionens og Raadets eventuelle vurderinger af denne politik;

22. understreger ECB's ansvar med hensyn til at fastholde prisstabilitet og bidrage til et policy-mix, der fremmer baeredygtig vaekst og beskaeftigelse, og fremhaever betydningen af Bankens forpligtelse til at stoette generelle oekonomiske aktiviteter, jf. traktatens artikel 105;

23. mener imidlertid ikke, at den europaeiske oekonomi har paabegyndt en deflationsfase, men anser en vis vagtsomhed over for dette for passende;

Strukturreformerne

24. mener, at den oekonomiske politiks effektivitet vil vaere saa meget stoerre og dermed vaeksten skabe saa mange flere arbejdspladser, som der ivaerksaettes sammenhaengende strukturreformer;

25. paapeger, at det foerst og fremmest er noedvendigt at forbedre det indre markeds funktion, bl.a. gennem stoerre respekt for dette markeds regler og ved at forhindre eller i det mindste reducere uforeneligheden mellem de nationale og Faellesskabets foranstaltninger;

26. mener ogsaa, at princippet om gensidig anerkendelse boer gaelde generelt uden fare for det hoeje beskyttelsesniveau for forbrugere, sundhed og miljoe, og standardiseringsprocedurerne udformes bedre i betragtning af de problemer, de erhvervsdrivende stoeder paa, naar de skal bringe deres produkter eller tjenesteydelser i overensstemmelse med de forskellige nationale specifikationer;

27. insisterer endvidere paa, at det er noedvendigt at forbedre markedernes integration inden for mange tjenesteydelsessektorer, som er en vigtig kilde til oprettelse af nye arbejdspladser, ved at fremme oprettelsen af filialer og datterselskaber i andre medlemslande end det oprindelige hjemland og ved at reducere kravene om skabelse af nye juridiske personer til et minimum;

28. understreger, at finansmarkedernes videre integration nu med indfoerelsen af euroen maa fremskyndes for at forbedre det indre markeds effektivitet og dermed oege vaeksten og beskaeftigelsen, baade i sektorerne for private finanstjenesteydelser og i sektoren for vaerdipapirer og optioner;

29. mener, at gode betingelser for adgang til finansiering af enhver slags, navnlig risikovillig kapital, f.eks. via uofficielle investorer, til smaa og mellemstore virksomheder vil fremme den oekonomiske udvikling og skabe et mere dynamisk og foretagsomt marked;

30. oensker, at der hurtigst muligt traeffes foranstaltninger til udvikling af et europaeisk marked for handel og tjenesteydelser ad elektronisk vej, som kan konkurrere med USA, idet alle nationale restriktioner elimineres og forbrugerne garanteres egnede mekanismer til retshjaelp og klageadgang;

31. understreger, at en saadan udvikling ville vaere en stor hjaelp for smaa og mellemstore virksomheder til udvikling af deres fulde potentiale paa det indre marked;

32. understreger, at skatte- og afgiftsreformer, som nedbringer arbejdsomkostningerne og begunstiger tilskyndelser til at investere og producere, vil kunne goere strukturreformernes foelger mere trovaerdige og forstaerke dem;

33. anmoder medlemsstaterne om at ivaerksaette en modernisering af deres skatte- og afgiftssystem, baseret paa en forenkling af beskatningen og udvidelse af beskatningsgrundlaget, og udtrykker oenske om, at der vil blive anvendt en reduceret momssats for arbejdskraftintensive tjenesteydelser;

34. oensker, at arbejdet med at koordinere skatter og afgifter, navnlig den indirekte beskatning, fortsaettes, og det samme gaelder arbejdet i ekspertgruppen vedroerende adfaerdskodeksen; kraever ogsaa, at der i Raadet hurtigt naas til enighed om direktivforslagene om konsolidering af selskabsudbytterne i Europa og om renteindtaegter;

35. godkender den metode, som Udvalget for OEkonomisk Politik har vedtaget, idet det i sin evaluering af de oekonomiske reformer anvender en metode for optimal praksis (best practices), og kraever, at denne praksis fra nu af systematisk kommer til at gaelde ved hver aarsstatus over strukturreformerne;

36. henstiller til Kommissionen og medlemsstaterne at offentliggoere aarsrapporter, der opsummerer det forloebne aars nye erhvervsbestemmelser, under saerlig henvisning til smaa og mellemstore virksomheder;

37. henstiller til Kommissionen og medlemsstaterne at goere fuld brug af den enklere lovgivning for det indre marked (SLIM) og forbedre lovgivningsinitiativer med henblik paa at fremme vaekstpotentialet i alle virksomheder, og navnlig i de smaa og mellemstore virksomheder; opfordrer om noedvendigt til fremsaettelse af forslag, der ophaever lovgivning, der ikke laengere er noedvendig, eller som ikke laengere tjener sit oprindelige formaal;

38. konstaterer, at statsstoetten til industrien er skaaret ned siden begyndelsen af dette aarti, men mener dog, at tilskud til forskning og teknologisk udvikling oekonomisk ville vaere mere effektive og samtidig ville forhindre konkurrenceforvridning;

39. mener, at det afgoerende for at opnaa sunde offentlige finanser er at oege de offentlige udgifters effektivitet og kvalitet, og understreger i den forbindelse, at det ville vaere interessant at anvende benchmarking-metoderne i de offentlige tjenester, specielt inden for sundhed og undervisning;

40. gaar ind for en fortsat liberalisering af telekommunikations-, transport- og energisektorerne, hvilket vil stimulere disse sektorer og forbedre det almene tjenesteudbud, samtidig med at disse sektorers formaal at yde service i det offentliges interesse opretholdes, og anmoder Kommissionen om at evaluere virkningerne af denne liberalisering;

41. mener, at arbejdsmarkedsreformerne for at oege den aktive deltagelse paa arbejdsmarkedet (beskaeftigelseskvoten), bl.a. for de unge, de aeldre arbejdere og de langtidsledige, boer have foelgende maalsaetninger:

* en tilpasning af arbejdets tilrettelaeggelse til udviklingen i produktionsprocesserne, idet det understreges, at det er vigtigt at opnaa fleksibilitet i den arbejdstid, man har forhandlet sig frem til paa virksomheds- og brancheniveau,

* sikring af fleksibilitet i arbejdstiden, uden at dette skader den sociale integration,

* en tilpasning af de sociale sikringsordninger for at videreudvikle tilskyndelsen til at arbejde,

og mener, at udveksling af praksis paa disse omraader er afgoerende for en optimering af reformerne;

42. mener, at reformerne af uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne skal spille en central rolle i de nationale beskaeftigelsespolitikker, saaledes at de tilpasses bedre til den aktuelle udvikling i kvalifikationerne og der bedre kan soerges for overgangen fra skolen til arbejdsmarkedet;

43. opfordrer Den Europaeiske Union og medlemsstaterne til hurtigst muligt at paabegynde en reform af deres sociale sikringsordninger med henblik paa at goere dem mere fleksible, effektive og beskaeftigelsesvenlige, saaledes at jobskabelsespotentialet maksimeres, samtidig med at der sikres et tilstraekkeligt socialt beskyttelsesniveau og sunde offentlige finanser paa lang sigt i betragtning af behovene som foelge af den aldrende befolkning og behovet for at nedbringe indikatorvaerdierne for menneskelig fattigdom i industrilandene, samtidig med at den europaeiske sociale model bibeholdes;

44. understreger, at samspillet mellem de forskellige oekonomiske reformer styrker deres gensidige virkning, og at kun flere sammenhaengende foranstaltninger vil goere det muligt at maksimere det oekonomiske og sociale udbytte af dem;

45. opfordrer Kommissionen til i forbindelse med dens naeste henstilling om de overordnede retningslinjer for oekonomisk politik at offentliggoere en oversigt pr. medlemsstat over ivaerksaettelsen af de overordnede retningslinjer;

46. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og medlemsstaternes parlamenter.