Regionsudvalgets udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om medlemsstaternes håndtering af krav vedrørende offentlig trafikbetjening og indgåelse af kontrakter om offentlig trafikbetjening inden for personbefordring med jernbane og ad vej og indre vandveje"

(2001/C 253/03)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om medlemsstaternes håndtering af krav vedrørende offentlig trafikbetjening og indgåelse af kontrakter om offentlig trafikbetjening inden for personbefordring med jernbane og ad vej og indre vandveje" [KOM(2000) 7 endelig - 2000/0212 (COD)],

under henvisning til Rådets beslutning af 20. oktober 2000 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, og artikel 71, stk. 2, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 2. juni 1999 om at henvise udarbejdelsen af udtalelsen til Underudvalg 3 "Europæiske Net, Transport, Informationssamfundet",

under henvisning til Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om støtte til samordning af transport ad jernbane, landevej og indre vandveje [KOM(2000) 5 endelig - 2000/0023 (COD)],

under henvisning til Regionsudvalgets udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Regionsudvalget og Det Økonomiske og Sociale Udvalg om "Udvikling af borgernes transportnet: Hvorfor det er vigtigt med en god lokal og regional personbefordring, og hvordan Europa-Kommissionen bidrager hertil" (KOM(1998) 431 endelig - CdR 436/98 fin)(1),

under henvisning til Underudvalg 3's forslag til udtalelse (CdR 292/2000 rev. 2), som blev vedtaget den 7. februar 2001 med Herman Suykerbuyk (B/PPE) som ordfører -

på den 38. plenarforsamling den 4.-5. april 2001, (mødet den 4. april) vedtaget følgende udtalelse.

Regionsudvalget

1.1. noterer sig, at forslaget til forordning har til formål at modernisere EU-lovgivningen med henblik på - i et liberaliseret marked - at indføre en procedure for udvælgelse af operatører, der er baseret på "en kontrolleret konkurrence", så også den offentlige transport underlægges den frie udveksling af tjenesteydelser, der allerede er indført på andre områder;

1.2. mener, at formålet med transportpolitikken er at skabe de samfundsmæssige og lovgivningsmæssige rammebetingelser for, at mobilitetsbehovene kan opfyldes. I den forbindelse har varetagelse og videreudvikling af den offentlige trafikbetjening en særlig betydning;

1.3. bifalder formålet med forordningen og anser det for en fremadrettet tankegang at ville etablere et marked, hvor mange udbydere i en konkurrencesituation sikrer et udbud af høj kvalitet til en rimelig pris, og hvor monopoldannelser vanskeliggøres; en sådan tilgang gør det også muligt at bruge offentlige midler på en mere rentabel måde. Men markedsøkonomiske strukturer inden for transportsektoren kan dog indebære en risiko for en ren priskonkurrence, hvilket kan føre til kvalitetsforringelse, løndumping og social dumping, samt - i værste fald - til dannelse af nye monopoler. Der må derfor indføres lovbestemmelser, der sikrer en fair konkurrence, fremmer små og mellemstore virksomheder i sektoren og bevarer allerede opnåede kvalitets-, miljø- og socialstandarder;

1.4. konstaterer, at en god tilrettelæggelse af den offentlige persontransport er en vigtig løftestang for de lokale og regionale myndigheders transportpolitik; gør opmærksom på, at offentlig transport er en virksomhed af almen interesse, og konstaterer, at offentlig personbefordring skal være omfattet af forsyningspligten: den offentlige personbefordring er en opgave for kommunalforvaltningerne og bør som sådan ikke fuldstændig overlades til markedskræfternes frie spil;

1.4.1. konstaterer, at et tilfredsstillende udbud af offentlig lokaltransport har betydning for livskvaliteten; de enkelte regioner må derfor selv kunne påvirke lokaltransporten; konstaterer endvidere, at forslaget til forordning med rette omfatter alle offentlige transporttjenester. Forordningen omfatter således også jernbanepersonbefordring over lange afstande;

1.4.2. konstaterer, at et veludviklet offentligt transportsystem specielt i byerne - men også i alle andre lokalområder - bidrager til en bedre trafikafvikling, ikke mindst fordi det modvirker kødannelser;

1.4.3. mener, at "halvoffentlig" transport (tilkaldebusser og samletaxaer) kan være et udmærket middel til at garantere et minimum af mobilitet i landdistrikter og på tidspunkter med ringe belægning;

1.4.4. konstaterer, at offentlig transport fremmer mobiliteten såvel på regionalt som på lokalt niveau, men insisterer samtidig på, at der kræves en særlig indsats i de tyndt befolkede egne, for at befolkningen i landdistrikterne kan nyde godt af samme mobilitet som andre;

1.4.5. konstaterer, at denne form for mobilitet er mere skånsom for miljøet;

2. opfordrer Kommissionen til at tage tilbørligt hensyn til subsidiaritetsprincippet i forslaget til forordning. Med rette opstiller forslaget til forordning ikke nogen målsætninger for den offentlige transport, ligesom det heller ikke præciseres, hvilke institutionelle strukturer medlemsstaterne bør indføre. Udbudsproceduren er et passende instrument til at opnå prisfordele gennem konkurrence, uden at forsyningspligten lider overlast. Regionsudvalget gør opmærksom på, at man kun kan tale om lige muligheder på et marked med fri konkurrence, hvis markedsbetingelserne er ens for alle. I undtagelsestilfælde bør de kompetente myndigheder i det mindste kunne dispensere fra kravet om offentligt udbud af integreret transport for ikke at bringe veletablerede samarbejdsstrukturer i fare. Undtagelsesmuligheden i artikel 7, stk. 1, 2 og 4, bør udvides i den forstand, at den bør tage sigte på integrations- og ikke på operatørfunktionen;

2.1. anmoder Kommissionen om at tage hensyn til de forskellige forvaltningsniveauer i medlemsstaterne og referere til de lokale og regionale myndigheders rolle i forslaget til forordning, herunder i titlen;

2.2. henleder Kommissionens opmærksomhed på, at de lokale og regionale myndigheder varetager en vigtig funktion på transportområdet i medlemsstaterne. Varetagelsen af offentlig persontransport bør bl.a. stemme overens med den fysiske planlægnings generelle målsætninger. Dette gælder såvel gamle som nye strækninger, knudepunkter, stoppesteder, perroner, banegårde m.m. Forordningens procedure bør udformes på en måde, så man sikrer, at de lokale og regionale myndigheder bliver hørt;

3. er fortaler for, at medlemsstaterne yder kompensation efter objektive og gennemsigtige kriterier for fordeling af den offentlige trafikbetjening mellem regionerne samt for investeringsomkostninger;

4. opfordrer Kommissionen til at udstrække varigheden af kontrakter om offentlig trafikbetjening, forudsat at operatørerne investerer i sikkerhed;

5. glæder sig over, at der i forslaget til forordning udtrykkeligt plæderes for en vis kvalitet i den offentlige trafikbetjening. Man kan kun være tilfreds med, at Kommissionen ønsker en service af høj kvalitet. Hvis man vælger at følge princippet om et minimum af mobilitet for alle borgere, bør netop kvalitet være i fokus for bestræbelserne. Dette minimum af mobilitet kræver også, at borgerne med hensyn til trafikhyppighed råder over et vist minimum af offentlig betjening. For at gøre det muligt at tilgodese lokale/regionale hensyn bør tildelingskriterierne i artikel 4 dog være vejledende og ikke bindende, som det er tilfældet med de generelle udbudsdirektiver;

5.1. konstaterer, at trafikbetjening er en service, som skal opfylde behovene hos tre store grupper af passagerer: pendlere til og fra arbejde, turister og den store gruppe af brugere, som på grund af et handicap, af økonomiske årsager eller på grund af deres enten unge eller høje alder er henvist til at benytte det offentlige transportsystem;

5.2. mener, at transporttjenester omfatter både rettigheder og pligter: På den ene side har betjeningen en pris - klart udtrykt i en takst, som forbrugeren skal betale, og på den anden side indebærer den en forpligtelse for operatøren til at vise resultater;

5.3. er fortaler for, at der bør tages særligt hensyn til behovene hos visse grupper af passagerer, f.eks. handicappede og ældre;

6. kan kun glæde sig over, at forordningen tilgodeser arbejdstagerne, eftersom ophævelse af en kontrakt på offentlig transport kan betyde udskiftning af en operatør. Man bør ikke desto mindre klart skelne mellem opretholdelse af de eksisterende arbejdsvilkår og ophævelse af en kontrakt. Forordningen bør sikre, at de ansatte beholder deres arbejde, og at kun det arbejds- og socialretlige kvalitetsniveau ændres om nødvendigt. Der må således skabes er retsgrundlag, der sikrer, at der i forbindelse med udbud også tages hensyn til arbejds- og socialretlige kriterier;

7. ønsker at tilføje følgende til forordningens artikel 4:

- informationer vedrørende køreplaner, skift osv. bør være præcise, gratis og tilgængelige for alle passagerer, og operatørerne bør bestræbe sig på at forbedre deres tjenester,

- passagererne skal kunne færdes i sikre omgivelser (belysning, servicemedarbejdere osv.), ikke bare i, men også uden for transportmidlerne (på perroner, ved stoppesteder etc.),

- i tilfælde af gentagne forsinkelser i togafgange skal passagererne have ret til kompensation,

- passagererne har krav på en rimelig komfort med hensyn til siddepladser, bagageopbevaring og - i forhold til den strækning, der tilbagelægges - sanitære faciliteter;

8. mener, at artikel 2 skal gøre det klart, at forslaget til forordning gælder for al kollektiv nærtransport (vej- og banetransport);

9. opfordrer Kommissionen til at omformulere artikel 3, litra d), som følger:

"integrerede trafiktjenester": bus-, jernbane- og tovbanetjenester, der leveres i et samlet system med én køreplan, én tarif og én rejsehjemmel;

10. opfordrer Kommissionen til at omformulere artikel 4, stk. 1, som følger:

"... ved at indgå kontrakter om offentlig trafikbetjening i overensstemmelse med kapitel III eller ved at fastsætte minimumskriterier for driften af offentlige persontrafiktjenester i overensstemmelse med kapitel IV og gennem påbud at sikre en høj kvalitet i den offentlige passagertransport";

11. opfordrer Kommissionen til at ændre artikel 6, litra c), som følger:

"Kontrakterne skal være tidsbegrænsede, og deres løbetid skal være tilpasset gennemsnitsværdien af de anvendte driftsmidlers afskrivningsperiode";

12. ønsker følgende tilføjelse til forordningsforslagets artikel 10, litra a):

"Som et minimumskriterium bør man kunne fremme fordelagtige billettyper, som stimulerer anvendelsen af offentlig transport i en bestemt zone";

13. anmoder Kommissionen om, at udarbejde et andet system end det i artikel 10, litra b), skildrede. Det nye system skal fastsætte et kompensationsbeløb, så det ikke bliver umuligt at levere særlige transporttjenesteydelser;

13.a) anmoder Kommissionen om, at der i artikel 12 åbnes mulighed for, at de kompetente myndigheder kan udstede påbud om trafikbetjening for at sikre kontinuiteten i den offentlige transport, men kun i tilfælde, hvor der ikke er nogen operatør, og kun som midlertidig foranstaltning;

13.b) anmoder Kommissionen om at reducere bestemmelserne om åbenhed i artikel 7, stk. 3, og især i artikel 13 til et praktisabelt niveau, idet der foretages en afvejning af de dermed forbundne omkostninger og den forventede nytte for de kompetente myndigheder;

14. opfordrer Kommissionen til at forlænge overgangsperioden i artikel 17, stk. 1, til otte år;

15. mener, at gennemførelsesbestemmelserne og -betingelserne skal fastlægges med det mål at sikre passende transporttjenester - både kvantitativt og kvalitativt, og med anvendelse af forskellige transportformer - således at man også kan bevare befolkningen og virksomhederne i de afsides beliggende områder;

16. håber, at de lokale og regionale myndigheder vil føre en politik, der muliggør indførelsen af en integreret tilgang til offentlig transport, der især kommer til udtryk i priser og køreplaner; navnlig i byzoner er det vigtigt med et integreret system med én køreplan, én tarif og én rejsehjemmel - hvilket selvfølgelig ikke betyder, at man ikke også må indføre et integreret system i landzonerne;

17. konstaterer, at forordningsforslaget endnu en gang indeholder talrige rapporteringsforpligtelser over for Kommissionen. De indebærer en stor bureaukratisk indsats både i de nationale administrationer og i den del af EU-administrationen, der beskæftiger sig med at analysere rapporterne. Det vil være tilstrækkeligt, hvis medlemsstaterne påtager sig at overvåge markederne. Derfor bør rapporteringsforpligtelserne over for Kommissionen reduceres til et minimum;

18. anmoder Kommissionen om at erstatte beregningsmetoden i bilag I med en metode, der er mere praktisk og logisk.

Bruxelles, den 4. april 2001

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 198 af 14.7.1999, s. 8.