Nr. C 206/62 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
reiser i EF, får nemlig også dette aspekt en europæ­
isk dimension. 
5. Det må beklageligvis konstateres, at by- og nær­
trafikken i en række tilfælde er at finde i ulykkessta-
tistikken over de 70 %. 70 % af alle ulykker med per­
sonskader sker i bymæssigt bebyggede områder. 
Over 70 % af de trafikdræbte er fodgængere og cyk­
lister, ikke bilister. 70 % af samtlige trafikkens døds­
ofre er børn under 18 år og voksne over 65 år. Bili­
sterne er med deres sikkerhedsseler og nakkestøtter i 
de moderne biler så godt beskyttede, at de knap nok 
pådrager sig legemsbeskadigelser ved ulykker i 
Bruxelles, den 24. maj 1984 
1. Afgrænsning af emnet 
1.1. Affaldsmængden i Fællesskabet er på det sid­
ste steget konstant. Selv uden økonomisk vækst i de 
kommende år må man regne med den mulighed, at 
stigningen fortsætter, og at den koncentreres om 
bestemte områder, hvis der ikke i tilstrækkeligt 
omfang træffes egnede forholdsregler herimod. Man bytrafik. Automobilindustrien har formået at skabe 
en sikkerhedsstandard, som i bytrafikken må anses 
for optimal. 
6. Det er nu op til lovgiverne at drage omsorg for, 
at færdselsmiljøet gøres så sikkert, at også den bløde 
trafik får bedre overlevelseschancer. Større bøder og 
højere straframmer er ikke vejen. Den eneste løsning 
er fysisk adskillelse af trafikantgrupperne. 
7. Det økonomiske og sociale Udvalg forbeholder 
sig ret til på et senere tidspunkt eventuelt at 
behandle dette emne mere indgående. 
Francois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
må heller ikke glemme, at de uafviseligt nødvendige 
øgede bestræbelser på at holde luften ren og 
beskytte vandressourcerne uundgåeligt vil medføre, 
at der opstår store mængder affald af forskellig 
slags. 
1.2. En sådan udvikling understreger betydningen 
af indgreb på EF-niveau for på afgørende måde at Udtalelse om et handlingsprogram for Det europæiske Fællesskab om affaldsforvaltning 
(forebyggelse, recirkulering og bortskaffelse) — En affaldspolitik for EF 
(84/C 206/18) 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 26. oktober 1983 i henhold til for­
retningsordenens artikel 20, stk. 4, at fremsætte udtalelse om det nævnte emne. 
Procedure 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for miljøbeskyttelse, sund­
hedsvæsen og forbrug, som udpegede Josef Kolble til ordfører. Afdelingen vedtog sin 
udtalelse den 26. og 27. april 1984. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 217. plenarforsamling den 24. maj 
1984 enstemmigt følgende udtalelse. 
6. 8. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 206/63 
angribe de problemer, der opstår som følge heraf, og 
navnlig de farer, som farlige og giftige stoffers tilste­
deværelse og koncentration i visse former for affald 
indebærer for mennesket og miljøet. 
1.3. Udvalget finder det nødvendigt, at der gen­
nemføres aktiviteter med følgende tredobbelte sigte: 
— så vidt muligt at undgå, at der opstår affald, 
respektive at reducere affaldsmængden, bl.a. 
ved at genanvende produkter og benytte 
affaldsfattige teknologier; 
— så vidt muligt at udnytte forekommende affald 
ved af genbruge de stoffer, eller den energi, det 
indeholder (recirkulering); 
— at fjerne uundgåeligt og uanvendeligt affald 
uden at volde skade. 
1.4. Det kræver en særlig indsats at afværge 
farerne ved radioaktivt affald. Disse farer udgør et 
særtilfælde, som er behandlet i Euratom-traktaten, 
og som vi ikke skal komme nærmere ind på her. 
2. Affaldets virkninger på mennesket og miljøet 
2.1. Affald kan belaste miljøet og true menneskers 
sundhed, når dets indhold af til dels persistente ska­
delige stoffer på den ene eller anden måde ender i 
jorden, vandet, især grundvandet, eller i atmos­
færen. 
At fjerne affald på konventionel måde ved at oplag­
re det på lossepladser kan også belaste miljøet ved 
at lægge beslag på et for stort eller et forkert belig­
gende areal og/eller ved at ødelægge landskabet. 
2.2. Også afbrænding af affald — der i nogle 
områder i Fællesskabet stadig i ret stort omfang fin­
der sted uden energigenindvinding — belaster mil­
jøet først og fremmest i form af luftforurening. 
3. Affaldsforvaltningens økonomiske og beskæfti­
gelsesmæssige virkninger 
3.1. Der er en direkte forbindelse mellem på den 
ene side genindvinding af affald og på den anden 
side råstof- og energibesparelser. Denne forbindelse 
er særlig udtalt for Fællesskabets vedkommende, 
idet det er en af verdens største importører af råstof­
fer og energi. 3.2. Derfor kan det forventes, at udvikling og 
udbredelse af nye metoder til genindvinding og 
udnyttelse af affald medfører betydelige besparelser 
på dette område. 
3.3. I denne sammenhæng må problemets beskæf­
tigelsesmæssige aspekt ligeledes understreges, for 
affaldsforvaltning beskæftiger et betydeligt antal 
virksomheder med for tiden over 2 mio. arbejdsta­
gere. Egnede initiativer på dette område kan derfor 
forventes at få positive virkninger for Fællesskabets 
beskæftigelsessituation. 
3.4. Endelig må man ikke overse, at dele af 
affaldsforvaltningsindustrien kan udgøre vækstsek­
torer på det økonomiske og beskæftigelsesmæssige 
plan ved at udløse investeringer og forøge den øko­
nomiske aktivitet. 
4. Det offentliges og den individuelle borgers ansvar 
i forbindelse med affald 
4.1. Skal det lykkes at reducere affaldsmængden, 
forøge udnyttelsen af affaldet og på en uskadelig 
måde fjerne uundgåeligt og uanvendeligt affald, må 
alle — både i den private og den offentlige sektor — 
indrette deres adfærd efter disse mål. 
4.2. I den private sektor gælder dette alle områder 
af det økonomiske liv, herunder også den enkelte 
forbruger. 
4.3. Hvad angår den offentlige sektor må det kræ­
ves, at alle dens instanser i al deres adfærd, ikke 
mindst ved afgivelse af større offentlige ordrer, tager 
hensyn til de generelle mål, der er defineret i det 
foregående. 
4.4. Disse mål, nemlig reduktion/genindvinding 
og uskadelig bortskaffelse af affald, må man have 
for øje, allerede når der udarbejdes planer for 
erhvervslivet og programmer for politiske områder, 
som kan få affaldsmæssige konsekvenser af større 
omfang. 
4.5. Da man ikke kan regne med, at alle inden for 
den private og den offentlige sektor af sig selv vil 
rette sig efter de tre affaldspolitiske målsætninger, 
må de statslige instanser, der har ansvaret for miljø-
Nr. C 206/64 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
politikken, træffe egnede foranstaltninger — også af 
lovgivningsmæssig og administrativ karakter — til 
at gennemtvinge dette. Er statslige foranstaltninger 
nødvendige, bør man efter afdelingens opfattelse 
vælge foranstaltninger, der kan forventes at forene 
et mindstemål af bureaukrati med et maksimum af 
effektivitet. Kan anvendelse af markedsmekanismer 
gøre det lettere at nå et affaldspolitisk mål, bør de 
statslige instanser benytte sig heraf. 
S. Hovedpunkter og prioriteter i et europæisk 
affaldsprogram 
5.1. I Fællesskabet og de enkelte medlemsstaters 
hidtidige affaldspolitik har man ikke lagt tilstrække­
lig vægt på at reducere affaldsmængden. Det må 
man derfor efter afdelingens opfattelse i fremtiden 
anstrenge sig stærkere for at gøre. Bl.a. i forbindelse 
med husholdningsaffald er der mulighed for at gen­
nemføre en reduktion, ikke mindst ved at ind­
skrænke emballagemængden og forlænge forbrugs­
godernes levetid. Desuden bør man stimulere frem­
stilling af reparerbare artikler og — i hertil egnede 
tilfælde — af standardiserede produkter og produkt­
dele. 
Såfremt det ikke kan undgås, at der opstår affald, 
må det forsøges kun at lade sådant affald opstå, 
som på den ene eller anden måde kan genudnyttes. 
Først og fremmest bør mængden af farligt eller ska­
deligt affald minimeres. 
5.2. Med hensyn til bedre udnyttelse af affald bør 
der udfoldes større bestræbelser på at opnå en mere 
udstrakt stoflig, biologisk eller termisk udnyttelse af 
affaldet end hidtil. Foruden husholdningsaffaldet 
gælder dette de store mængder landbrugsaffald. 
Anvendelse af renseslam til jordforbedring bør også 
prioriteres højt. 
5.3. Da der trods forstærkede bestræbelser på at 
reducere affaldsmængden og øge udnyttelsen af 
affaldet altid vil forekomme store mængder affald, 
vil uskadelig fjernelse heraf stedse være en vigtig 
opgave, som de kompetente statslige organer må 
løse forskriftsmæssigt for at beskytte menneskers 
helbred og miljøet. 
5.4. Dette gælder i særlig grad de forskellige for­
mer for farligt affald, som de statslige instanser og 
Fællesskabets organer må gøre til genstand for sær­
lig opmærksomhed. 5.5. Et særligt problem udgør nedlagte losseplad­
ser, hvor der tidligere er deponeret farligt affald 
uden de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger. l 
Efter Udvalgets opfattelse må der foretages en syste­
matisk registrering af disse lossepladser; det må sik­
res, at uvedkommende — især børn — ikke får 
adgang til dem, ligesom det må undersøges, om de 
udgør en fare for sundheden og miljøet, i hvilket til­
fælde de nødvendige saneringsforanstaltninger må 
gennemføres. 
6. Affaldsforvaltning »fra vugge til grav« 
For alle tre anerkendte affaldspolitiske mål gælder 
det, at de kun kan nås ved hjælp af en omfattende 
affaldsforvaltning, der sætter ind så tidligt som 
muligt, og som fortsætter hele affaldets »levetid« 
(fra vugge til grav). Denne levetid begynder ofte 
allerede ved sammensætningen af »produktpalet­
ten« og udformningen af de enkelte produkter, eller 
endnu tidligere f.eks. ved oprettelsen af et nyt pro­
duktionsanlæg eller påbegyndelsen af en ny produk­
tion. Endog bestemte politiske beslutninger f.eks. af 
regional- eller strukturpolitisk art indenfor øko­
nomi-, energi- eller landbrugspolitikken kan være 
affaldspolitisk relevante, fordi de på en måde ved at 
fastlægge en udvikling »forprogrammerer« affalds­
produktion i større mængder på bestemte steder 
eller af en bestemt art. 
7. Lovgivningsmæssige foranstaltninger 
7.1. Det forhold, at nogle direktiver vedrørende 
affald endnu ikke er gennemført i medlemsstaterne, 
må hurtigst muligt bringes i orden. Dette gælder 
først og fremmest, hvor der er tale om bestemmelser 
til sikring af uskadelig bortskaffelse af farligt affald, 
altså specielt direktivet af 20. marts 1978 om giftigt 
og farligt affald. 
7.2. De fire direktivforslag om affald, som Kom­
missionen har forelagt (') — og som Det økonomi-
(') — Forslag til direktiv om dumpning af affald i havet 
(dok. KOM(75) 688 endel. af 8. 1. 1975). 
— Forslag til direktiv om emballage til drikkevarer 
(EFTnr. C 204 af 13. 8. 1981). 
— Forslag til direktiv om landbrugets anvendelse af 
slam fra rensningsanlæg (EFT nr. C 264 af 8. 10. 
1982). 
— Forslag til direktiv om overvågning og kontrol 
med grænseoverskridende transport af farligt 
affald (EFTnr. C 53 af 25. 2. 1983). 
6. 8. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 206/65 
ske og sociale Udvalg, under fremhævelse af deres 
hastende karakter, har udtalt sig positivt om — bør 
vedtages hurtigst muligt. Dette gælder især forslaget 
om overvågning og kontrol med grænseoverskri­
dende transport af farligt affald i Fællesskabet, samt 
det forslag, som Kommissionen fremsatte så tidligt 
som i 1976 om dumpning af affald i havet. 
7.3. Vedtagelsen af det ligeledes allerede forelig­
gende direktivforslag om miljøbelastningsanalyser i 
forbindelse med visse offentlige og private anlæg vil 
sandsynligvis også vise sig af stor betydning for 
opnåelsen af de affaldspolitiske mål. Deri fastsættes 
nemlig, at der skal tages hensyn til affaldspolitiske 
synspunkter i forbindelse med opførelsen af 
sådanne anlæg. En sådan ordning er nødvendig, 
fordi de hidtidige bestemmelser om en forudgående 
analyse med hensyn til luft- og vandforurening ikke 
generelt kræver hensyntagen til affaldssynspunkter. 
7.4. Efter Udvalgets opfattelse er der indtil videre 
formentlig ikke brug for at udstede nye direktiver, 
når bortset fra sådanne, som er nødvendige for 
under hensyntagen til indhøstede erfaringer at 
ajourføre allerede eksisterende direktiver (det gæl­
der f.eks. direktivet af 16. 6. 1975 om fjernelse af olie­
affald), for at lette eller bedre at sikre direktivers 
omsætning til national ret, eller for at skabe nødven­
digt retsgrundlag for nye affaldspolitiske foranstalt­
ninger, der kan vise sig nødvendige i fremtiden. 
I denne forbindelse skal der gøres opmærksom på, 
at det er et spørgsmål, om man i fremtiden kan fast­
holde den hidtidige praksis med overvejende at 
anvende direktiver som retsgrundlag og kun undta­
gelsesvis at udstede umiddelbart gældende forord­
ninger for at nå affaldspolitiske mål. I det mindste 
på visse områder vil det muligvis fremover være 
hensigtsmæssigt i højere grad at udstede forordnin­
ger i stedet for direktiver. Forordninger kræver ikke, 
at medlemsstaterne udsteder retsakter, og er derfor 
en garanti for, at en ensartet ordning træder i kraft i 
alle medlemsstater på samme tidspunkt. Uden at 
foregribe resultaterne af nærmere undersøgelser skal 
det foreløbig blot bemærkes, at en forordning mulig­
vis vil være at foretrække i forbindelse med eventu­
elle nye foranstaltninger vedrørende uskadelig bort­
skaffelse af affald eller foranstaltninger til begræns­
ning af anvendelsen af visse emballagetyper. 
8. Forskning inden for affaldsforvaltning 
8.1. Det europæiske affaldspolitiske handlingspro­
gram bør være baseret på de seneste videnskabelige resultater, og forskning på følgende områder bør 
nyde særlig fremme: 
— udvikling af »rene« teknologier, dvs. affaldsfat-
tige og energibesparende fabrikationsprocesser, 
som ikke desto mindre gør det muligt at frem­
stille produkter af tilsvarende kvalitet som dem, 
der er baseret på traditionelle teknologier, og 
som frembringer lettere genanvendeligt affald; 
— udvikling af egnede metoder til udnyttelse af 
landbrugsaffald og til genindvinding af energi 
fra husholdningsaffald; 
— udvikling af metoder til kontrol med lukkede 
lossepladser — især dem, der indeholder særaf­
fald — med henblik på den fare, de indebærer 
som forureningskilder (»tidsindstillede bom­
ber«), samt af metoder til sanering af sådanne 
lossepladser; 
— gennemførelse af pilotprojekter inden for recir­
kulering af plastmaterialer; 
— i påkommende tilfælde gennemførelse af pilot­
projekter inden for enhver form for affaldsbe­
handling på lokalt plan; 
— indførelse af »rene« teknologier også i små og 
mellemstore virksomheder; 
— forbedring af informationsudveksling vedrø­
rende forskningsresultater og erfaringer. 
8.2. På linje hermed bør Kommissionen fortsætte 
den igangværende aktion vedrørende recirkulering 
af by- og industriaffald ved at forelægge et 2. forsk­
ningsprogram på området. 
8.3. Resultaterne af de med fællesskabsmidler 
finansierede forsknings- og udviklingsprojekter bør 
udnyttes og meddeles medlemsstaterne i en egnet 
form, således at der i forbindelse med afgørelser om 
affaldspolitiske målsætninger kan tages hensyn der­
til. 
8.4. I forbindelse med yderligere fremme af et pro­
gram for forsknings- og udviklingsprojekter vedrø­
rende affald, bør der sørges for en tilstrækkelig 
koordinering af dette program med andre EF-pro-
grammer. 
Nr. C 206/66 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
9. Forbedring af »affaidsbevidstheden« og informa­
tionsniveauet 
9.1. I hvilken grad mennesker er rede til at indrette 
deres adfærd efter affaldspolitiske målsætninger er 
stærkt afhængigt af, hvor højt udviklet »miljøbe­
vidstheden« er i samfundet. Selv hvor der foreligger 
en sådan bevidsthed både hos enkeltpersoner og 
grupper, savner de ofte nærmere kendskab til, hvilke 
praktiske konsekvenser for deres egen konkrete 
adfærd, der burde drages heraf. 
9.2. Efter Udvalgets opfattelse bør det derfor som 
led i det europæiske affaldspolitiske program til­
stræbes at afhjælpe denne mangel på viden. I en 
medlemsstat har indførelse af et »miljømærke« vist 
sig at være et udmærket moderne middel hertil. 
Mærket tildeles af en ekspertgruppe for gode, hold­
bare, uskadelige og miljøvenlige produkter (f.eks. 
regummierede dæk, holdbare lyddæmpningsanlæg 
til motorkøretøjer, genbrugspapir, genbrugsegnede 
tryksager, returflasker o.l.). Kommissionen bør der­
for overveje, om det ikke var en god idé at indføre et 
»europæisk miljømærke«, som så skulle tildeles efter 
ensartede kriterier. 
9.3. Udvalget finder det nødvendigt at forbedre 
befolkningens informationsniveau, bl.a. for at 
offentlige foranstaltninger på affaldsforvaltningens 
område kan opnå større accept hos befolkningen og 
dermed blive mere effektive. 
10. Skabelse af egnede »rammebetingelser« for vide­
reudvikling af affaldsforvaltningen 
10.1. Man synes hidtil ikke at have været tilstræk­
kelig opmærksom på, at når det ikke er lykkedes at 
realisere navnlig målsætningen om størst mulig 
udnyttelse af affaldet, så skyldes det til dels, at de 
nødvendige organisatoriske og økonomiske »ram­
mebetingelser« ikke har været til stede. Som led i et 
europæisk affaldspolitisk program bør der derfor 
efter Udvalgets opfattelse lægges øget vægt på at 
skabe egnede »rammebetingelser« i Fællesskabet. 
Hertil hører i første række tilvejebringelse af til­
strækkelig markedstransparens angående affalds 
forekomst, art og anvendelsesmuligheder — noget 
man allerede i lang tid, og ikke uden succes, har for­
søgt at gennemføre i nogle medlemsstater ved opret­
telse af såkaldte »affaldsbørser«. ning. Der bør skabes et EF-databanksystem, som 
kan forbinde bestående og kommende nationale 
og/eller faglige databanker med et fælles clearing­
organ. Kommissionens forslag om en specialiseret 
databank for giftigt affald (toxic waste), EWADAT, 
bør snarest føres ud i livet, da mangelen på fyldest­
gørende data bremser affaldsforvaltningens udvik­
ling. 
10.3. Også foranstaltninger som nedenstående kan 
efter Udvalgets opfattelse medvirke til at skabe 
egnede »rammebetingelser«, som kan fremme 
affaldsforvaltningens videre udvikling: 
— Opstilling på dertil egnede, alment tilgængelige 
steder af containere til separat indsamling af 
papir, glas og andet affald; 
— fremme af sortering af affaldet allerede »ved kil­
den«, dvs. i husholdningerne; 
— indgåelse af mere langsigtede kontrakter om 
levering og aftagelse af affald, der kan recirkule­
res, 
— opretholdelse af den klassiske indsamling og 
udnyttelse i de forskellige medlemsstater af 
gammelt papir, glas, metaller osv. og tilpasning 
til de nye krav om råstofbevarelse og miljøbe­
skyttelse, 
— udbygning af affaldsudnyttelsen via forbedring 
af samarbejdet mellem statslige/kommunale 
instanser og det private erhvervsliv, 
— fremme af overregionale anlæg til udnyttelse 
eller reglementeret fjernelse af affald, hvis nød­
vendig infrastruktur ikke findes og ikke kan til­
vejebringes lokalt, 
— snævrere samarbejde inden for industrien med 
det formål på europæisk plan at fremme recir­
kulering på tværs af brancherne, og en komplet 
forvaltning af visse affaldsformer, som f.eks. 
bildæk, 
— indsamling af ubrugt medicin foranstaltet af 
apotekerne. 
11. Samarbejde mellem de offentlige myndigheder, 
erhvervslivet og samfundsmæssige organisatio­
ner 
10.2. I øvrigt må mulighederne undersøges for at 
udnytte de data, der foreligger om affaldsforvalt-11.1. Som led i det europæiske program for 
affaldsforvaltning bør samarbejdet mellem statslige 
instanser med ansvar for miljøpolitikken på den ene 
6.8.84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 206/67 
side og erhvervslivet, landbruget osv., samt forbru­
gerorganisationer og andre foreninger på den anden 
efter Udvalgets opfattelse udbygges og styrkes i 
videst muligt omfang. 
11.2. Et sådant samarbejde er efter Udvalgets 
opfattelse i visse tilfælde det bedst egnede middel til 
at realisere de affaldspolitiske målsætninger. Samar­
bejdsprincippets grænser går der, hvor de statslige 
instansers partnere ikke er parate til at samarbejde, 
eller hvor indgåede aftaler ikke overholdes. I disse 
tilfælde bliver det også i fremtiden nødvendigt, at 
staten griber ind med lovgivning eller administrative 
afgørelser. 
11.3. Et samarbejde med erhvervslivet og handelen 
er f.eks. oplagt i forbindelse med aftaler, der har til 
formål at nedbringe emballagens andel af den sam­
lede affaldsmængde, og navnlig at stabilisere anven­
delsen af returbeholdere. Man kunne ligeledes 
tænke sig aftaler om fjernelse af tungmetaller fra 
husholdningsaffald om reduktion af giftigt slam fra 
metaloverfladebehandling, om pligt fra forhandler­
nes side til at tage brugte batterier, medicinrester, 
hårde hvidevarer o.l. tilbage, samt om øget genan­
vendelse af gammelt papir. 
11.4. For at undgå enhver konkurrencefordrejning 
på internationalt plan må aftaler, der indgås som led 
i dette samarbejde, være sammenlignelige, og deres 
gyldighed skal anerkendes i Fællesskabet og Fælles­
skabets nabolande. 
11.5. Rent praktisk bør disse aftaler inddrage rele­
vante samfundsorganisationer i tættere samarbejde 
(forbrugerorganisationer, vareafprøvningsinstitutter 
osv.) i forbindelse med udbredelse af oplysninger 
om affald. 
11.6. Derudover bør det forsøges at udnytte lokale 
og regionale instansers, f.eks. kommunalforvaltnin­
gers eller samfundsmæssige organisationers natur­
lige interesse i en forbedring af miljøet i deres 
område med henblik på at opnå de affaldspolitiske 
mål. 12. Affaldsforvaltning som led i andre former for 
politik 
12.1. En europæisk affaldspolitik bør efter Udval­
gets opfattelse også have til formål fra første færd at 
indarbejde affaldsforvaltningssynspunkter i pro­
grammer for statslige aktiviteter på alle affaldspoli-
tisk relevante områder. Her tænkes først og frem­
mest på transportinfrastrukturprogrammer, fysisk 
planlægning og udviklingsplaner for handel og 
industri, landbrug, energiforsyning osv. 
12.2. Derfor må der efter Udvalgets opfattelse ska­
bes mulighed for, at der ved udarbejdelse af statslige 
programmer og udkast til love, anordninger og 
andre forskrifter såvel som ved planlægning af 
offentlige projekter o.l. rettidigt gennemføres en 
omfattende miljøbelastningsanalyse, der blandt 
andet inddrager affaldspolitiske synspunkter. 
Udvalget finder, at beslutningen om de tilskud af 
EF-midler, som medlemsstaterne modtager til gen­
nemførelse af nationale offentlige projekter, danner 
et godt udgangspunkt for at øve indflydelse i så 
henseende. Sådanne midler bør for fremtiden kun 
ydes, hvis der foreligger en tilfredsstillende miljøbe­
lastningsanalyse, der også tager hensyn til affalds-
forvaltningsmæssige synspunkter. 
13. Kontrolforanstaltninger 
13.1. Udvalget understreger kraftigt, at resultatet af 
medlemsstaternes og Fællesskabets affaldspolitiske 
foranstaltninger i høj grad afhænger af, om med­
lemsstaternes myndigheder opretholder egnede kon­
trolinstanser, og om disse gennemfører tilstrække­
lige kontrolforanstaltninger. 
13.2. I nogle medlemsstater har man allerede ret 
langvarige erfaringer med de organisatoriske former 
for sådanne statslige kontrolinstanser. I en med­
lemsstat er der således en særlig statslig myndighed, 
der har til opgave at kontrollere, at miljøforskrif­
terne overholdes. I en anden medlemsstat har de 
statslige organer, der står for kontrollen, stor uaf­
hængighed i forhold til de styrende politiske instan­
ser. Efter Udvalgets opfattelse bør de, der har ansva­
ret for kontrollen med retsforskrifternes overhol­
delse og gennemførelse, sikres handlefrihed, så de 
ikke sættes under pres af sammenstødende interes­
ser, men uhindret kan træffe de affaldspolitiske for­
anstaltninger, der er nødvendige for at beskytte 
menneskenes helbred og miljøet. 
Nr. C 206/68 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
Udvalget anbefaler Kommissionen at samle med­
lemsstaternes erfaringer med myndighedernes kon­
trolinstanser og at forelægge en rapport herom, evt. 
med tilhørende forslag. 
13.3. Kommissionen bør endvidere undersøge, 
hvilke erfaringer der er indhøstet med den form for 
selvjustits i den private og den offentlige sektor, 
som en medlemsstat for nogen tid siden indførte i 
form af såkaldte «affaldsteknikere». 
Disse affaldsteknikere har til opgave at overvåge, at 
affaldsbestemmelserne overholdes, at rådgive og 
informere driftsledelse og personale samt at stille 
konkrete forslag til, hvorledes man ikke blot ved 
hjælp af egnede foranstaltninger, men også ved ind­
førelse af hensigtsmæssige procedurer eller bedre 
produktudformning kan realisere de affaldspolitiske 
mål. 
14. Spørgsmål vedrørende geografisk placering 
Affaldspolitiske foranstaltninger kan blive årsag til 
miljøbelastning i andre henseender. Deponering af 
affald på lossepladser kan f.eks. føre til forurening 
af jorden, grundvandet eller atmosfæren og skade 
naturens og landskabets værdier. Forbrænding af 
affald medfører automatisk emissioner, der til dels 
indeholder skadelige stoffer osv. Man må derfor 
inden for rammerne af et europæisk affaldsforvalt-
ningsprogram sikre, at der rettidigt gennemføres en 
omfattende miljøbelastningsanalyse, når affaldsbe­
handlingsanlæg skal placeres, og at planerne om 
nødvendigt ændres. 
15. Arbejderbeskyttelse 
I denne forbindelse gør Udvalget også udtrykkeligt 
opmærksom på, at arbejderbeskyttelsessynspunkter 
ikke må komme til kort i forbindelse med affaldsfor-
Bruxelles, den 24. maj 1984. anstaltninger. Mennesker, der arbejder med affalds­
forvaltning, må ikke deraf påføres skader på hel-
breddet. Det gælder specielt ansatte på lossepladser 
for særligt affald, i forbrændingsanlæg eller andre 
anlæg til uskadelig bortskaffelse navnlig af farligt 
affald. I forbindelse med udarbejdelsen af et euro­
pæisk affaldsforvaltningsprogram bør det derfor 
undersøges, om de gældende retsbestemmelser om 
arbejderbeskyttelse sikrer denne persongruppe i til­
strækkeligt omfang. Eventuelt må de gældende 
bestemmelser suppleres med harmoniserede ordnin­
ger. 
16. Europæisk affaidsstatistik m.m. 
16.1. Udvalget er af den opfattelse, at det er abso­
lut nødvendigt, at der snarest gennemføres en 
europæisk affaldsstatistik med ensartede begreber 
og metoder. I den forbindelse skal opmærksomhe­
den navnlig være henledt på, at der indsamles data, 
der vedrører produktion, udnyttelse og bortskaffelse 
af farligt affald. 
16.2. Udvalget anser det endvidere for nødvendigt, 
at der for fremtiden på grundlag af de informatio­
ner, der foreligger på EF-plan, regelmæssigt udar­
bejdes og offentliggøres en omfattende rapport om 
affaldsforvaltningssituationen i Fællesskabet. Rap­
porten bør også indeholde oversigter over de råstof­
fer, der er til rådighed, og over sekundære råstoffer. 
Det bør endvidere overvejes at optage planer om 
reduktion af mængden af bestemte former for 
affald, om udvikling af mere holdbare produkter og 
om genvinding af råstoffer i affald. 
16.3. For at der kan komme noget ud af et sådant 
program er det efter Udvalgets opfattelse nødven­
digt, at Kommissionen skaber et egnet og effektivt 
forvaltningsorgan i form af en selvstændig admini­
strativ enhed for affaldsforvaltning — ligesom for 
vandforvaltning — og at den stiller de nødvendige 
finansielle midler og det nødvendige personale til 
rådighed herfor. 
Francis CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg