DA Den Europæiske Unions Tidende C 24/29

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om styrkelse af samhørigheden og samordningen i EU på det sociale område ved hjælp af den nye horisontale sociale klausul i EUF-traktatens artikel 9 (initiativudtalelse)

2012/C 24/06

Ordfører: Christoph LECHNER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 20. januar 2011 i henhold til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

Styrkelse af samhørigheden og samordningen i EU på det sociale område ved hjælp af den nye horisontale sociale klausul i EUF-traktatens artikel 9.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som vedtog sin udtalelse den 28. september 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 475. plenarforsamling den 26.-27. oktober 2011, mødet den 26. oktober 2011, følgende udtalelse med 113 stemmer for, 1 imod og 7 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 En grundlæggende nyskabelse i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er den horisontale sociale klausul (artikel 9), der foreskriver følgende: »Ved fastlæggelsen og gennemførelsen af sine politikker og aktiviteter tager Unionen hensyn til de krav, der er knyttet til fremme af et højt beskæftigelsesniveau, sikring af passende social beskyttelse, bekæmpelse af social udstødelse samt et højt niveau for uddannelse, erhvervsuddannelse og beskyttelse af menneskers sundhed«. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU), hvis ansvar for at bidrage til den sociale dimension af EU er blevet øget som følge af vedtagelsen af Lissabontraktaten, mener, at denne bestemmelse kun kan resultere i et betydeligt skridt fremad i udviklingen mod et mere socialt EU, hvis den håndhæves korrekt. EØSU støtter derfor de mange konklusioner og anbefalinger, der fremgår af en uafhængig akademisk undersøgelse bestilt af det belgiske EU-formandskab i anden halvdel af 2010 (1).

1.2 EØSU understreger, at gennemførelsen af den horisontale sociale klausul er et spørgsmål om anvendelse af den primære ret, som alle medlemsstaterne har forpligtet sig til at overholde med undertegnelsen og ratificeringen af Lissabontraktaten. Den sociale horisontale klausul bør ikke begrænses i sit anvendelsesområde eller sine metoder. Tværtimod skal den anvendes på alle relevante politikområder og aktiviteter – også de økonomiske – både af EU's institutioner og af de enkelte medlemsstater.

1.3 Kommissionen – som i Lissabontraktaten får pålagt at fremme »Unionens almene interesser« (EU-traktatens artikel 17) – skal sikre, at den horisontale sociale klausul anvendes på tilfredsstillende vis, at alle relevante dokumenter samt juridiske tekster henviser og tager behørigt hensyn til den, og at den bidrager til, at både EU og medlemsstaterne virkeliggør traktatens nye mål.

1.4 Kommissionen bør desuden generelt yderligere styrke de sociale konsekvensanalysers status inden for det overordnede system for konsekvensanalyser (IAS). Dette bør anerkendes som det vigtigste værktøj til systematisk at sikre, at EU's fælles sociale mål indarbejdes i EU's politik inden for alle relevante områder.

1.5 Den horisontale sociale klausul skal anvendes inden for kerneområderne og den generelle struktur i EU's samfundsøkonomiske styring i det nye Europa 2020, som Det Europæiske Råd fastlagde i 2010. Den skal anvendes inden for alle tre hovedtemaer (intelligent vækst, bæredygtig vækst samt inklusiv vækst) såvel som i overvågningen af fremskridtene mod de fem overordnede EU-mål (der stadig skal omsættes til nationale mål og bør bidrage effektivt til at opfylde EU's målsætninger), de syv flagskibsinitiativer, de ti integrerede retningslinjer for beskæftigelsen og den økonomiske politik, det »europæiske halvår« og den nye økonomiske styring.

1.6 Derfor skal alle EØSU-sektioner tage behørigt hensyn til den juridisk bindende horisontale sociale klausul – samt alle andre juridisk bindende horisontale klausuler (EUF-traktatens artikel 8-12) – i deres udtalelser og andet arbejde med henblik på at styrke EU's sociale dimension.

1.7 I samtlige udtalelser til Kommissionen eller andre EU-organer vil EØSU hver gang overveje, om der er blevet foretaget en fyldestgørende social konsekvensanalyse. Om nødvendigt vil EØSU opfordre de ansvarlige EU-organer til at udbedre eventuelle mangler.

1.8 Gennem sit ansvar for samordning og samarbejde på det sociale område spiller Udvalget for Social Beskyttelse en vigtig rolle, når det drejer sig om at sikre en stærk social dimension i Europa 2020-strategien og mere generelt i gennemførelsen af et mere socialt EU. Det er afgørende, at udvalget i fremtiden er fuldt ligestillet med Udvalget for Økonomisk Politik og Beskæftigelsesudvalget i forbindelse med den overordnede gennemførelse og overvågning af Europa 2020-strategien.

1.9 For at kunne fremme og styrke en social konsekvensanalyse på nationalt og subnationalt plan burde Udvalget for Social Beskyttelse give høj prioritet til uddybningen af det arbejde, der allerede udføres i dette spørgsmål, og sikre, at der fokuseres mere målrettet på udsatte grupper og mangler på ligestillingsområdet. Det bør fremme en øget forståelse for dette redskab, anspore medlemsstaterne til at integrere det i deres politiske processer på et tidligt tidspunkt, støtte udviklingen og spredningen af viden om de værktøjer, metoder og informationskilder, som er nødvendige for at det kan fungere effektivt. Samtidig bør udvalget overvåge og rapportere regelmæssigt om medlemsstaternes brug af sociale konsekvensanalyser i forbindelse med udformningen af de nationale reformprogrammer.

1.10 Udvalget for Social Beskyttelse har besluttet at udgive en årlig rapport, som skal indeholde en bedømmelse af de fremskridt, der er gjort i bestræbelserne på at opnå EU's overordnede mål om social integration og fattigdomsbekæmpelse, en opfølgning af gennemførelsen af de sociale aspekter af de integrerede retningslinjer samt øvrige aktiviteter for at følge den sociale situation og udviklingen af EU's politik, når det gælder samordning og samarbejde på det sociale område (2). Denne rapport kunne med fordel udvikle sig til en årlig vurdering af den sociale dimension af Europa 2020-strategien og indgå i Kommissionens årlige vækstoversigt og EU's politiske retningslinjer og eventuelle »sociale anbefalinger« til medlemsstaterne med henblik på deres nationale reformprogrammer. Som aftalt i Udvalget for Social Beskyttelse vil denne vurdering være baseret på en årlig strategisk rapportering fra medlemsstaterne om deres fremskridt mod EU's fælles sociale mål og ajourførte planer under hensyntagen til den nationale politiske beslutningsproces.

1.11 EØSU vil udarbejde en årlig udtalelse om anvendelsen af HSK, som bør behandles i et eget centralt, selvstændigt kapitel, samt om anvendelsen af de andre horisontale sociale klausuler, EU's charter om grundlæggende rettigheder og andre socialpolitiske bestemmelser i Lissabontraktaten og den afledte ret, samt andre retlige og politiske foranstaltninger med hensyn til overholdelse og fremme af målene. Desuden vil man undersøge og vurdere, hvorvidt disse bidrager til EU's udvikling vedrørende socialpolitik og grundlæggende rettigheder, samt komme med konkrete anbefalinger om hvordan man mere effektivt kan nå målene. En høring om dette emne vil give andre større organisationer, der repræsenterer civilsamfundet i den sociale sektor, mulighed for at præsentere deres egne konkrete udtalelser og rapporter. EØSU's årlige udtalelse vil blive præsenteret og uddybet for repræsentanter for EU's institutioner.

1.12 EØSU og de nationale økonomiske og sociale råd samt lignende institutioner i medlemsstaterne bør varetage deres rolle som interessenter i gennemførelsen af den horisontale sociale klausul og de sociale konsekvensanalyser ved at støtte europæiske borgerinitiativer og borgerprojekter inden for den civile dialog om socialpolitiske spørgsmål. EØSU's »Europa 2020-styringsudvalg« bør også spille en central rolle i overvågningen af og rapporteringen om indholdet og udførelsen af de nationale reformprogrammer.

1.13 EØSU og Kommissionen bør indgå en interinstitutionel aftale om, at Kommissionen skal videresende alle sine konsekvensanalyser til EØSU, så det kan tage højde for dem i sine udtalelser og rapporter.

2. Baggrund for udviklingen af et mere socialt EU

2.1 Lissabontraktaten og Europa 2020-strategien giver store muligheder for at skabe en bedre balance, hvor de økonomiske, beskæftigelsesmæssige og sociale mål supplerer hinanden – så man skaber et stærkere socialt EU. Som det fremhæves i ovennævnte akademiske undersøgelse, der blev bestilt af de belgiske formandskab i 2010, findes der fem muligheder (3).

2.1.1 Med den horisontale sociale klausul har Lissabontraktaten skabt det retlige grundlag for at tage hensyn til de sociale konsekvenser af den førte politik og anvende dette som et værktøj til at integrere sociale målsætninger inden for alle berørte politikområder (selv ikke-sociale områder og foranstaltninger) samt at overvåge og rapportere om konsekvenserne af politikken.

2.1.2 Traktaten og Europa 2020-strategien (med de overordnede EU-mål og flagskibsinitiativer) har øget synligheden og vigtigheden af sociale spørgsmål – især, men ikke udelukkende, de spørgsmål, der vedrører social integration og fattigdom.

2.1.3 Europa 2020-strategien giver mulighed for en mere integreret og samordnet tilgang til styring af økonomiske, sociale, beskæftigelses- og miljøpolitiske spørgsmål. Dette kunne sikre, at EU's politik på disse områder virkelig supplerer hinanden.

2.1.4 I henhold til den nye traktat er der øgede muligheder for at bedre beskyttelse, styrkelse og modernisering af de nationale sikrings/beskyttelsessystemer samt beskyttelse af tjenester af almen interesse, navnlig sociale tjenester, hvilket kunne bidrage til at genskabe balancen mellem EU-niveau og de nationale niveauer.

2.1.5 Traktaten giver EU ret til at operere på flere sociale områder end tidligere – såsom at bidrage til at højne uddannelsesniveauet, beskytte menneskers sundhed og bekæmpe ulighed. Dette kan føre til øget koordinering af den brogede mangfoldighed af »sociale« politikker i bredere forstand end hidtil.

2.2 Som Kommissionens formand, José Manuel Barroso, har udtrykt det, påpeger Europa 2020-strategien tre dimensioner af fattigdom og udstødelse med fastsættelsen af et mål for den sociale integration. Det er imidlertid også vigtigt, at medlemsstaterne – og EU som helhed – fortsætter med at overvåge gennemførelsen i henhold til det komplette sæt af sociale indikatorer, som man sammen er enedes om, og som danner grundlaget for EU's koordinering og samarbejde på det sociale område (4).

2.3 På linje med EU's nye mål om »territorial samhørighed« (som blev indført med Lissabontraktaten) og med den seneste budgetrevisions mål om at koncentrere samhørighedsfinansieringen om alle Europa 2020-målene samt styrke samhørighedspolitikken i overensstemmelse hermed bør det ultimative mål, som også bør være kernen i de næste finansielle overslag (for perioden efter 2013) være at sikre, at EU's regionalpolitik tager fyldestgørende hensyn til EU's sociale mål. Det indebærer, at man sammenkobler EU's sociale mål og samhørighedspolitik – dvs. at man udnytter potentialet i det nye mål om territorial samhørighed i den næste programplanlægning, garanterer gennemførelsen af princippet om ikke-diskriminering og tilgængelighed i strukturfondsfinansieringen, sikrer, at samhørighedspolitikken anvendes i forebyggende øjemed (5) for at fremme strukturelle og institutionelle reformer, der bidrager til at realisere EU's sociale mål og som desuden indbefatter den territoriale tilgang som et vigtigt element i koordineringen og samarbejdet på det sociale område i EU. Det bør understreges, at en væsentlig dimension af denne »territorialisering« er, at de lokale og regionale aktører deltager aktivt.

2.4 Det er meget vigtigt at omsætte EU's mål om social inddragelse – som defineret i Europa 2020-strategien – i meningsfulde nationale (og så vidt muligt også subnationale) mål. Nationale mål skal naturligvis bidrage til, at EU's mål i sidste ende nås. Målene skal være evidensbaserede. De skal nøje afspejle de mekanismer, som forårsager fattigdom og social udstødelse og beskrive de overordnede politiske mål, som fastsættes for at øge den sociale integration. De skal medvirke til at måle reelle resultater af politikken og til at undgå, at politiske mål bliver forvrænget, glemt eller tilsidesat i bestræbelserne for at nå de overordnede mål. For at sikre løbende offentlig og politisk støtte skal fastsættelsen af målene følge en stram, konsekvent og åben proces. De skal også tage hensyn til diverse parters synspunkter. Udviklingen i bestræbelserne på at nå EU's mål og de (sub)nationale mål skal overvåges nøje, og der skal rapporteres om processen.

3. Baggrund for gennemførelsen af den horisontale sociale klausul

3.1 Lissabontraktaten indeholder væsentlige ændringer vedrørende EU's sociale dimension. En grundlæggende nyskabelse i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er den horisontale sociale klausul (artikel 9), der foreskriver følgende: »Ved fastlæggelsen og gennemførelsen af sine politikker og aktiviteter tager Unionen hensyn til de krav, der er knyttet til fremme af et højt beskæftigelsesniveau, sikring af passende social beskyttelse, bekæmpelse af social udstødelse samt et højt niveau for uddannelse, erhvervsuddannelse og beskyttelse af menneskers sundhed«.

3.2 Denne horisontale, sociale klausul er i tråd med traktatens andre horisontale klausuler (EUF-traktatens artikel 8, 10, 11, 12, 13 og 153) om ligestilling mellem mænd og kvinder, bekæmpelse af forskelsbehandling, miljøbeskyttelse, forbrugerbeskyttelse, dyrebeskyttelse og SMV'er. EU og alle dets organer – herunder EØSU som rådgivende organ – samt medlemsstaterne er forpligtede til at tage hensyn til disse horisontale klausuler i alle relevante forslag, politikker og handlinger (6). Dette gælder også alle de relevante lovtekster og juridiske tekster.

3.3 Formålet med den horisontale sociale klausul er at sikre, at alle EU's aktiviteter tager fuldt hensyn til den sociale dimension ved at følge de seks delmål i EUF-traktatens artikel 9 med henblik på at kunne virkeliggøre EU's grundlæggende værdier og målsætninger (EU-traktatens artikel 2 og 3 og EUF-traktatens artikel 7).

3.4 Det vigtigste mål med medlemsstaternes indsats er at »opnå konstante forbedringer af de europæiske befolkningers levevilkår og beskæftigelsesforhold« (præamblen til EUF-traktaten, punkt 3). Unionen og medlemsstaterne har som mål at fremme beskæftigelsen og forbedre leve- og arbejdsvilkårene for herigennem at muliggøre en udjævning af disse vilkår på et stadig stigende niveau (EUF-traktatens artikel 151).

3.5 De beslutningstagende institutioner bør ikke begrænse anvendelsen af den horisontale sociale klausul hverken i udbredelse (f.eks. fattigdomsbekæmpelse og social udstødelse) eller metoder (den åbne koordinationsmetode på områderne social beskyttelse og social udstødelse, konsekvensanalyser), endsige til aktiviteter i Udvalget for Social Beskyttelses. Tværtimod bør man anvende den i bredeste forstand på samtlige politikområder inden for EU, herunder især den økonomiske politik og udenrigspolitikken. Den horisontale sociale klausul bør resultere i lovgivningstekster, der sikrer, at traktatens nye målsætninger gennemføres af både EU og medlemsstaterne.

3.6 Som fremhævet i den almindelige beretning om Den Europæiske Unions aktiviteter 2010 (s. 121) øger Lissabontraktaten EØSUs ansvar for at bidrage til EU's sociale dimension.

3.7 Derfor skal EØSU tage behørigt hensyn til den juridisk bindende horisontale sociale klausul – samt alle andre juridisk bindende horisontale klausuler (EUF-traktatens artikel 8-12) – i samtlige udtalelser og andet arbejde med henblik på at styrke EU's sociale dimension. På den måde vil EØSU også støtte den proaktive og forebyggende tilgang til den horisontale sociale klausul.

3.8 EØSU har allerede vedtaget en udførlig udtalelse om den horisontale sociale klausul og den åbne koordinationsmetode på det sociale område (7) samt en udtalelse om fordelen ved sociale ydelser for samfundet som helhed (8). Her gjorde EØSU opmærksom på, at en effektiv og tilbundsgående praktisk gennemførelse af disse horisontale klausuler i udformningen og udførelsen af EU's politikker kan bidrage væsentligt til at styrke samhørigheden og samordningen i EU på det sociale område.

3.9 I anden halvdel af 2010 afholdtes en række konferencer på initiativ af det belgiske EU-formandskab, hvor man fastslog, at den horisontale sociale klausul og systemet af sociale konsekvensanalyser kan bidrage væsentligt til udviklingen af den sociale dimension i EU (9). Den horisontale sociale klausul i Lissabontraktaten opfordrer til et mere intensivt fokus på den sociale dimension i EU's politik. Skal man tage højde for de sociale konsekvenser af alle EU's politikker, skal der føres en struktureret dialog mellem samtlige EU-institutioner. Det kræver, at Kommissionen, Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Råd og EU-Domstolen forpligter sig til skabe dialog såvel inden for som mellem institutionerne (10).

3.10 Andre mekanismer til at forbedre EU's socialpolitiske koordinering og samarbejde – ud over den horisontale sociale klausul og systemet med konsekvensanalyser – er den åbne koordinationsmetode på det sociale område, EU's samhørighedspolitik og EU's mål om social sikring og social integration (11).

3.11 Systemet med konsekvensanalyser er et vigtigt værktøj vedrørende anvendelsen og gennemførelsen af den horisontale sociale klausul. Kommissionen støtter dette med sine egne retningslinjer for konsekvensanalyser inden for rammerne af bestemmelserne om god forvaltningspraksis (12) og intelligent lovgivning (13).

3.11.1 Desuden har Kommissionen, Det Europæiske Råd og Europa-Parlamentet indgået en interinstitutionel aftale om anvendelsen af konsekvensanalyser (14).

3.11.2 Kommissionen har udviklet sine egne retningslinjer for vurdering af de sociale konsekvenser inden for Kommissionens system for konsekvensanalyser (15) og har planlagt elleve konsekvensanalyser i 2011 på beskæftigelsesområdet og det sociale område (16).

3.11.3 Den europæiske revisionsret har gennemgået konsekvensanalyserne for 2005-2008 og konstateret positive resultater (17).

3.11.4 Regionsudvalget samarbejder allerede med Kommissionen om visse systemer for konsekvensanalyser (18).

3.11.5 Rådet har opfordret Kommissionen til at anvende EUF-traktatens artikel 9 og systemet for sociale konsekvensanalyser (19), og forslag 29 i akten for det indre marked foreslår gennemførelsen af sociale konsekvensanalyser.

3.11.6 EU's charter om grundlæggende rettigheder er siden 2005 systematisk blevet taget i betragtning i Kommissionens lovforslag, og i 2010 fremlagde Kommissionen en strategi for dens gennemførelse (20), som EØSU allerede har afgivet en udtalelse om (21).

3.11.7 EØSU har tidligere vedtaget positive udtalelser om indførelsen og anvendelsen af konsekvensanalyser, bæredygtighedsvurderinger og EU's handelspolitik (22).

3.11.8 Systemet med konsekvensanalyser er et potentielt magtfuldt politisk værktøj, men i praksis er det forbundet med udfordringer. For at opnå deres fulde potentiale og sikre, at de ikke anvendes til at legitimere forudbestemte politiske forslag, skal der ske en forandring i processen for den politiske beslutningstagning, og tjenestemændene skal have tilstrækkeligt med tid, viden, færdigheder og støtte. Det er vigtigt at fremme interessenternes deltagelse i processen. Gennemførelsen af konsekvensanalyser skal være omkostningseffektiv og stå i rimeligt forhold til målene.

4. Generelle bemærkninger

4.1 Den horisontale sociale klausul (EUF-traktatens artikel 9) er en af de vigtigste socialpolitiske innovationer i Lissabontraktaten, og dens potentiale skal udnyttes fuldt ud. Den giver et stærkt mandat til at se på målene i alle EU's relevante politikker, initiativer og aktiviteter. Denne artikel bør føre til, at EU's sociale udvikling bliver en horisontal opgave, der berører alle politikområder inden for EU. De europæiske forskningsprogrammer bør derfor også tage hensyn til anvendelsen af den horisontale sociale klausul.

4.2 Den horisontale sociale klausul har særlig betydning og relevans, fordi konsekvenserne af den finansielle, økonomiske og budgetmæssige krise betyder, at det bliver vigtigere og vigtigere for EU som helhed og for de enkelte medlemsstater at tage fuldt hensyn til EU's sociale dimension. Uligevægten mellem udviklingen af den økonomiske integration i det indre marked og den videre udvikling af EU's sociale dimension skal overvindes. Gennemførelsen af dette nye instrument kan derfor være med til at mindske længerevarende utilfredshed og til at overvinde den stigende skepsis i flere medlemsstater over for den merværdi, Den Europæiske Union kan give, navnlig når det gælder det økonomiske, beskæftigelsespolitiske og sociale fremskridt samtidig med, at man øger deres medansvar.

4.3 I samtlige udtalelser til Kommissionen eller andre EU-organer vil EØSU hver gang efterprøve, om der er blevet foretaget en fyldestgørende social konsekvensanalyse. Om nødvendigt vil EØSU opfordre de ansvarlige EU-organer til at udbedre manglen.

4.4 Europa-Parlamentet spiller en afgørende rolle, når det gælder anvendelsen af den horisontale sociale klausul, bl.a. ved fortløbende at vurdere de sociale konsekvensanalyser, som udføres af Kommissionen og andre EU-organer (23).

4.5 Også medlemsstaterne skal anvende den horisontale sociale klausul og øvrige horisontale klausuler i alle relevante forslag, politikker og handlinger samt for alle berørte juridiske tekster. Til det formål bør de gennemføre sociale konsekvensvurderinger.

4.6 Det er vigtigt, at det organiserede civilsamfund reelt deltager på alle stadier og niveauer for at sikre en effektiv brug af den horisontale sociale klausul og den åbne koordinationsmetode på det sociale område (24). EØSU er et rådgivende organ, der består af repræsentanter for arbejdsgiverorganisationer, lønmodtagere og andre parter som repræsenterer civilsamfundet i alle 27 medlemsstater. Det forener således de centrale interessenter i EU og har derfor et ideelt udgangspunkt for at yde et vigtigt bidrag til at fremme og optimere systemet for social konsekvensvurdering.

4.7 EØSU kan bidrage til at udvikle og intensivere socialpolitiske mål og social dialog i medlemsstaterne gennem øget informationsudveksling og samarbejde med de økonomiske og sociale råd og lignende institutioner i medlemsstaterne samt arbejdsmarkedets parter, repræsentanter for forskellige interesser og andre relevante civilsamfundsorganisationer på det sociale område på alle niveauer (europæisk, nationalt og regionalt). Det arbejde, der udføres af EØSU's Europa 2020-styringsudvalg (som løbende overvåger og rapporterer om indholdet og udførelsen af de nationale reformprogrammer) bør også inddrages i denne proces.

4.8 Den europæiske sociale platform (25) og dens medlemmer, som består af en række sektorspecifikke sociale organisationer (herunder kvindeorganisationer, ældreorganisationer, organisationer for handicappede, fattigdomsramte, hjemlæse osv.) samt andre repræsentative europæiske og nationale civilsamfundsorganisationer på det sociale område spiller også en væsentlig rolle i forbindelse med kravet om, at den horisontale sociale klausul anvendes på tilfredsstillende vis på europæisk og (sub)nationalt plan.

4.9 Europa 2020-flagskibsinitiativet »Den europæiske platform mod fattigdom og social udstødelse« (26) bør, sammen med EØSU's arbejde i forbindelse med dette (27) og de andre Europa 2020-flagskibsinitiativer, medvirke til at sikre en afbalanceret anvendelse af den horisontale sociale klausul på europæisk og (sub)nationalt niveau.

5. Særlige bemærkninger

5.1 De socialpolitiske bestemmelser i Lissabontraktaten (især EUF-traktatens artikel 145-166 og 168) og EU's charter om grundlæggende rettigheder (især kapitel IV om solidaritet) gør den horisontale sociale klausul mere konkret og skal derfor respekteres fuldt ud.

5.2 EØSU vil udarbejde en årlig udtalelse om anvendelsen af den horisontale sociale klausul og de andre sociale horisontale klausuler (EUF-traktatens artikel 8, 9 og 10), chartret om de grundlæggende rettigheder (under særlig hensyntagen til de grundlæggende sociale rettigheder) og de andre socialpolitiske bestemmelser i Lissabontraktaten (særlig EUF-traktatens artikel 145 til 166 og 168) samt den afledte ret og de øvrige retlige og politiske foranstaltninger med hensyn til overholdelse og fremme af de sociale mål. Desuden vil man efterprøve og vurdere, hvorvidt disse bidrager til EU's udvikling vedrørende socialpolitik og grundlæggende rettigheder. Udtalelserne vil i givet fald indeholde konkrete anbefalinger om, hvordan man mere effektivt kan nå de sociale mål, både på EU-niveau og i de enkelte medlemsstater. I den forbindelse vil der blive taget hensyn til den årlige rapport om den sociale dimension i Europa 2020-strategien (28) fra Udvalget for Social Beskyttelse.

5.2.1 EØSU vil afholde en høring i forbindelse med forberedelsen af den årlige udtalelse, hvor arbejdsmarkedets parter, repræsentanter for forskellige interesser samt andre, store, repræsentative civilsamfundsorganisationer på det sociale område får mulighed for at præsentere deres konkrete udtalelser og rapporter.

5.2.2 EØSU's årlige udtalelse vil blive præsenteret og uddybet for repræsentanter for EU-institutionerne, navnlig Det Europæiske Råd, Rådet, Europa-Parlamentet, Kommissionen, EU-Domstolen og Den Europæiske Centralbank.

5.3 EØSU og de nationale økonomiske og sociale råd samt lignende institutioner i medlemsstaterne bør varetage deres rolle som interessenter, når det gælder gennemførelsen af den horisontale sociale klausul og de sociale konsekvensanalyser ved at støtte europæiske borgerinitiativer og borgerprojekter inden for den civile dialog om socialpolitiske spørgsmål.

5.4 EØSU og Kommissionen bør indgå en interinstitutionel aftale om, at Kommissionen skal videresende alle sine konsekvensanalyser til EØSU, som så kan tage højde for dem i sine udtalelser og rapporter.

5.5 EØSU og alle dets sektioner skal tage behørigt hensyn til den juridisk bindende horisontale sociale klausul – samt alle andre juridisk bindende horisontale klausuler (EUF-traktatens artikel 8-12) – i deres udtalelser og andet arbejde med henblik på at styrke EU's sociale dimension (f.eks. sociale klausuler i frihandelsaftaler (29), den sociale dimension af det indre marked, bæredygtighedsvurderinger og EU-handelspolitik) (30).

Bruxelles, den 26. oktober 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) »Europe 2020 Towards a More social EU?« (»Europa 2020 – på ved mod et mere socialt EU?«), Marlier, Natali (udg.) og Rudi Van Dam, Bruxelles: Peter Lang 2010.

(2) Udtalelse fra udvalget for social beskyttelse om den sociale dimension i Europa 2020-strategien, SPC/2010/10/7 endelig.

(3) Se fodnote 1.

(4) Forord til »Income and living conditions in Europe«, Atkinson og Marlier, Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2010.

(5) Kommissionens meddelelse om øget samordning af de økonomiske politikker med henblik på stabilitet, vækst og redskaber til styrkelse af den økonomiske styring i EU», KOM(2010) 367 endelig.

(6) Schorkopf, Frank: Art. 9 AEUV; i: »Das Recht der Europäischen Union, Kommentar«, Nettesheim, Martin (udg.) 2010.

(7) EØSU's sonderende udtalelse om »Den åbne koordinationsmetode og den sociale klausul i Europa 2020« (EUT C 44 af 11.2.2011, s. 23).

(8) EØSU's udtalelse om »Udviklingen i de sociale ydelser« (EUT C 44 af 11.2.2011, s. 28).

(9) Dette gælder især konferencen om »EU-samordning på det sociale område inden for rammerne af Europa 2020-strategien: Fortiden som baggrund for skabelse af fremtiden«, 14.-15. september 2010, La Hulpe, Belgien.

(10) »The horizontal social clause and social mainstreaming in the EU«, Tredje forum om sociale tjenester af almen interesse, 26.-27. oktober 2010.

(11) Udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse, godkendt af Rådet (beskæftigelse, socialpolitik, sundhed og forbrugerpolitik) i juni 2011.

(12) Jf. EØSU's udtalelse »Effektiv styring af den fornyede Lissabonstrategi«, EUT C 175 af 28.8.2009, s. 13.

(13) Jf. EØSU's udtalelse »Intelligent regulering«, ordfører: Jorge Pegado Liz, EUT C 248 af 25.8.2011, s. 87.

(14) Interinstitutionel fælles indstilling til konsekvensanalyse, 14901/05 JUR.

(15) Guidance for assessing Social Impacts within the Commission Impact Assessment system, 2009.

(16) http://ec.europa.eu/governnce/impact/planned_ia/roadmaps_2011_en.htm#empl 20.3.2011.

(17) Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 3/2010, »Konsekvensanalyser i EU-institutionerne: er de en hjælp i beslutningsprocessen?« (http://ec.europa.eu/governance/impact/docs/coa_report_3_2010_da.pdf).

(18) http://ec.europa.eu/governance/impact/ia_in_other/ia_in_other_en.htm 20.3.2011.

(19) Rådet (beskæftigelse, sundhed og forbrugerpolitik), 6.12.2010: pressemeddelelse (http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/lsa/118244.pdf).

(20) Kommissionens meddelelse, KOM(2010) 573 endelig.

(21) EØSU's udtalelse om Meddelelse fra Kommissionen – Strategi for Den Europæiske Unions effektive gennemførelse af chartret om grundlæggende rettigheder, KOM(2010) 573 endelig, ordfører: (EUT C 376 af 22.12.2011, s. 74).

(22) EØSU's udtalelse om Kvalitetsstandarder – Sociale konsekvensanalyser (EUT C 175 af 27.7.2007 s. 21) og EØSU's udtalelse om Retningslinjer for konsekvensanalyser (EUT C 100 af 30.4.2009, s. 28) samt fodnote 30.

(23) Europa-Parlamentets beslutning af 8.6.2011 (2011/2016 (IND).

(24) Se fodnote 8.

(25) Platformen af ikke-statslige organisationer på det sociale område (socialplatformen) er en alliance af repræsentative europæiske sammenslutninger og netværk af ikke-statslige organisationer, som er aktive i den sociale sektor http://www.socialplatform.org/.

(26) Den europæiske platform mod fattigdom og social udstødelse, http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=961&langId=da:

(27) EØSU's udtalelse om Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: »Den europæiske platform mod fattigdom og social udstødelse: En europæisk ramme for social og territorial samhørighed«, ordfører: Maureen O'Neill, http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.soc-opinions.14953.

(28) Udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse om den sociale dimension som led i Europa 2020-strategien, SPC/2010/10/7 endelig.

(29) Sozialnormen in Nachhaltigkeitskapiteln bilateraler Freihandelsabkommen (»Sociale normer i kapitler om bæredygtighed i bilaterale handelsaftaler«), Lukas og Steinkellner, Ludwig Boltzmann Institut für Menschenrechte og Kammer für Arbeiter und Angestellte, Wien 2010.

(30) EØSU's udtalelse om bæredygtighedsvurderinger og EU's handelspolitik, ordfører: Evelyne Pichenot, http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.rex-opinions.18107; http://eur-lex.europa.eu/JOHtml.do?year=2011&serie=C&textfield2=218&Submit=Rechercher&ihmlang=da.