22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/21 
beskyttelse  ud over  de foreliggende  videnskabelige 
rapporter  kunne  meddeles  en bredere  offentlighed  i 
en overskuelig  og letforståelig  form.  Dette  forekom-
mer nødvendigt  for i større  udstrækning  at informere 
befolkningerne  i Fællesskabet  om at de grundnormer, 
som vedtages  af Fællesskabet,  og som  lovbestemmel-
serne  om  strålingsbeskyttelse  i de enkelte  medlems-
stater  bygger  på, er tilstrækkelige  til at sikre  befolk-
ningerne  beskyttelse  mod  farer  for ioniserende  stråler. 
Udvalget  anmoder  derfor  Rådet  om endnu  en gang  at 
efterkomme  Udvalgets  anmodning,  således  som 
Rådet  gjorde  det i sin resolution  af 22. juli 1975  om 
teknologiske  problemer  i forbindelse  med  nuklear 
sikkerhed  (1), hvor  Rådet  foretog  visse  små,  men  nød-
vendige  tilføjelser  til det  foreslåede  program  med 
henblik  på at give  offentligheden  oplysning  om gen-
nemførte  aktioner  på såvel  nationalt  plan  som  fæl-
lesskabsplan  med  hensyn  til nuklear  sikkerhed. 
1.9. Et  af formålene  med  Fællesskabets  arbejde  er 
at fremme  samarbejdet  og at undgå  unødvendig  over-
(!) EFT  nr. C 185  af 14. 8. 1975,  s. 1. lapning;  det er ligeledes  vigtigt,  at Fællesskabet  delta-
ger aktivt  i hele  det  internationale  samarbejde  gen-
nem organer  som  f.eks.  De forenede  Nationers  viden-
skabelig  komité  vedrørende  virkningerne  af nuklear 
stråling  (UNSCEAR),  Den  internationale  Atomenergi-
organisation  (IAWA),  Verdenssundhedsorganisatio-
nen (WHO),  Landbrugs-  og fødevareorganisationen 
(FAO),  Den  internationale  Kommission  for Radiolo-
gisk Beskyttelse  (ICRP)  og Den  internationale  Kom-
mission  vedrørende  strålingsenheder  og  -målinger 
(ICRU). 
1.10.  Udvalget  godkender  også  programmets  an-
den del om mulighederne  for at anvende  kerneteknik 
inden  for landbruget.  Den  mener,  at anvendelsen  af 
kerneteknik  vil give  landbruget  meget  store  mulighe-
der for at opnå  kontrol  med  skadelige  insekter,  forbed-
re plantesorterne,  forbedre  udbyttet  og kvaliteten  og 
endelig  for at gøre  oksekødsproduktionen  mere  effek-
tiv. Ved  at anvende  kerneteknik  vil man  kunne  nå 
følgende  mål:  gøre  fødevareproduktionen  så effektiv 
som mulig  og begrænse  anvendelsen  af skadedyrs-
bekæmpelsesmidler,  antibiotika  og andre  produkter 
af tvivlsom  virkning  på menneskets  sundhed  mest 
muligt. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  29. oktober  1975. 
Henri  CANONGE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om Kommissionens  meddelelse  og forslag  til Rådet  »Mod  en ny strategi  for 
Fællesskabets  energipolitik« 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er ikke  offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalgets  præsidium  besluttede  den  29. oktober  1974  i medfør  af artikel  20 stk.  3 i 
forretningsordenen  at udarbejde  et tillæg  til udtalelse  om det nævnte  emne. 
Nr. C 15/22 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22.1.  76 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 134.  plenarforsamling,  afholdt  i Bruxel-
les den 29. og 30. oktober  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  20, paragraf  3, i sin for-
retningsorden,  under  henvisning  til udtalelser  om 
Kommissionens  meddelelse  til Rådet  »Mod  en ny 
strategi  for  Fællesskabets  energipolitik«  den  18.  juli 
1974  (*), 
under  henvisning  til den  beslutning,  Udvalgets  præsi-
dium  traf  den  29. oktober  1974  om at pålægge  Afde-
lingen  for  energi  og nukleare  anliggender  at udar-
bejde  en udtalelse  og en beretning  om nævnte  meddel-
else, 
under  henvisning  til meddelelse  til Rådet  med  titlen 
»Fælles  energipolitik  — Mål  for 1985«,  hvori  forelå 
de reviderede  målsætninger  for den  nye  strategi,  samt 
en række  detaljerede  dokumenter  om de nærmere  ret-
ningslinjer  for deres  gennemførelse, rede målsætninger  for  sin ny strategi.  Udvalget  gør 
opmærksom  på, at det i sin udtalelse  af 18. juli 1974 
godkendte  de store  linjer  i de målsætninger,  som  med 
visse  ændringer  blev  godkendt  af Rådet  i dets  resolu-
tioner  af 17. december  1974  og 13. februar  1975. 
2. Forskning  og udvikling 
2.1. Med  hensyn  til den  forsknings-  og udviklings-
politik  på energiområdet,  der skal  føres  i henhold  til 
den nye  strategi,  henviser  Udvalget  til sin udtalelse  af 
30. januar  1975  om  meddelelsen  med  titlen  »Energi 
til Europa:  Forskning  og udviling«  (2); Udvalget  hen-
viser  endvidere  til sin udtalelse  af 29. maj  1975  (3) om 
»Handlingsprogrammer  for  forskning  og udvikling 
på energiområder«  (4) Råder  vedtog  programmerne 
ved afgørelse  af 22. august  1975  (5). 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der blev  vedtaget 
af Afdelingen  for energi  og nukleare  anliggender  på 
mødet  den  3. oktober  1975, 
under  henvisning  til den  beretning,  der blev  forelagt 
af ordføreren,  hr. Delourme, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  134.  ple-
narforsamling  den  29.  og 30.  oktober  1975  (mødet 
den 29. oktober  1975),  og 3. Fælles  projekter  — kulbrinter 
3.1. Udvalget  henviser  ligeledes  til sin udtalelse  af 
27. februar  1975  (6), hvori  behandles  »Forslag  til 
Rådets  forordning  (EØF)  om støtte  til fællesprojekter 
til efterforskning  af kulbrinter«  (7), som  udgør  en del 
af den  nye  strategi. 
ud fra følgende  betragtning: 
Det er nødvendigt  at iværksætte  en sammenhæn-
gende  og effektiv  fælles  energipolitik  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
med 64 stemmer  mod  19, mens  17 undlod  at stemme: 4. Rationel  energiudnyttelse 
4.1. I  en meddelelse  med  titlen  »Fællesskabets 
handlingsprogram  og udkast  til Rådets  resolution  om 
rationel  energiudnyttelse«  fremlægger  Kommissionen 
en plan  om  mere  rationel  udnyttelse  af energien  in-
den for Fællesskabet,  således  at man  kan  nå frem  til 
en besparelse  på 15 % i forhold  til det interne  energi-
forbrug,  således  som  det forventes  at blive  i 1985  på 
grundlag  af vurderinger  foretaget  i 1972.  Udvalget 
1. Mål  for 1985 
1.1. I  meddelelsen  »Fælles  energipolitik  — mål  for 
1985«  har  Kommissionen  færdigbehandlet  de revide-
(*) EFT  nr. C 125  af 16. 10. 1974,  s. 58. (2) EFT  nr. C 62 af 15. 3. 1975,  s. 3. 
(3) EFT  nr. C 263  af 17. 11. 1975,  s. 30. 
(4) EFT  nr. C 54 af 6. 3. 1975,  s. 26. 
(5) EFT  nr. L 231 af 2. 9. 1975,  s. 1. 
(«) EFT  nr. C 108  af 15. 5. 1975,  s. 55. 
(7) EFT  nr. C 18 af 25. 1. 1975,  s. 3. 
22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/23 
bemærker,  at denne  målsætning  er baseret  på et pro-
gram,  som  »kun  tilsigter  at nedskære  energiindsatsen, 
mens  forbrugerne  får stillet  den  samme  mængde  nyt-
tig energi  til rådighed«.  En sådan  holdning  er i øvrigt 
i overensstemmelse  med  det  mål,  Ministerrådet  god-
kendte  på sit møde  den  17. september  1974,  hvorefter 
der skulle  ske »en  mindskelse  af det interne  forbrugs 
vækstrate  på grundlag  af rationel  udnyttelse  og ener-
gibesparelser,  uden  at dette  bragte  målsætningerne 
for en økonomisk  og social  udvikling  i fare«. 
4.2. Udvalget  støtter  den  grundlæggende  målsæt-
ning i dette  program;  det mener,  at det kan  bidrage 
væsentligt  til nedbringelse  af Fællesskabets  ener-
gimæssige  afhængighed  og kan  forbedre  dets  beta-
lingsbalance,  såfremt  det  kobles  sammen  med  for-
handlinger  til gavn  for  både  producentlandene  og 
Fællesskabets  medlemsstater.  Endvidere  bemærker 
Udvalget,  at de hidtil  trufne  foranstaltninger  ofte  er 
snævert  nationale,  ikke  er tilstrækkeligt  velkoordine-
rede og er præget  af forskellig  holdning  og hensigt, 
hvorved  deres  nyttevirkning  mindskes  væsentligt.  Som 
ineffektiv  og illusorisk  betragter  Udvalget  endvidere 
den holdning,  der består  i, at man  på baggrund  af de 
nuværende  energimarkedsstrukturer  fastlægger  mål-
sætningen  — som  kan  være  ganske  glimrende  — for 
dernæst  blot  at lade  sagen  hvile,  efter  at have  givet 
udtryk  for den  gode  vilje,  og så blot  håbe  på, at de 
private  erhvervsdrivende  og de nationale  myndighe-
der selv  vil tage  sagen  op af hensyn  til almenvellet. 
4.3. Et  sådant  program  vil også  være  nødvendigt, 
omend  ovennævnte  problemer  bliver  mindre,  dersom 
man vil sikre  sig,  at verdens  energiressourcer  ikke 
opbruges  foreløbig. typer.  Udvalget  finder,  at den  anden  og tredje  type 
foranstaltninger,  som  Kommissionen  hat foreslået,  på 
en mindre  direkte  måde  end  de to andre  typer  kan 
tænkes  at ville  få negative  virkninger;  Udvalget  un-
derstreger  ikke  desto  mindre,  at foranstaltninger  med 
henblik  på nedbringelse  af energiforbruget  både  har 
negative  og positive  virkninger  virkninger  på den 
økonomiske  aktivitet  og navnlig  på beskæftigelsen. 
Disse  virkninger  og navnlig  deres  eventuelle  multipli-
katorvirkning  vil imidlertid  være  så meget  mindre 
som nedbringelsen  vedrører  indført  energi.  Det  vil 
derfor  være  hensigtsmæssigt,  at der i forbindelse  med 
den enkelte  påtænkte  foranstaltning  tages  hensyn  til 
de positive  og negative  virkninger  og ikke  lægges 
skjul  på, at det  ikke  altid  lader  sig gøre  at angive 
disse  fuldkommen  præcist. 
4.5. Kommissionen  har ikke  i meddelelsen  angivet, 
hvorledes  den  er kommet  frem  til målsætningen  på 
den 15 %'s  besparelse  i 1985.  Udvalget  anmoder  om 
at få at vide,  hvor  stor  en del af besparelsen  der skyl-
des påbud  og tilskyndelser  fra de offentlige  myndig-
heders  side,  og hvor  stor  en del der  skyldes  forbru-
gernes  naturlige  reaktion  på de høje  energipriser.  Er-
faringerne  siden  oktober  1973  synes  at vise,  at priser-
nes betydning  for nedbringelse  af energiforbruget  har 
haft en langt  større  rolle  end  ventet;  dette  ser i hvert 
fald ud til at have  været  tilfældet  hidtil,  men  man  må 
afvente  resultatet  af en indgående  analyse  af energibe-
sparelserne,  nvnlig  i form  af oliebesparelser,  før man 
kan udtale  sig med  sikkerhed.  Ved  vurderingen  af 
prisernes  betydning  må man  imidlertid  ligeledes  tage  i 
betragtning,  at man  også  er begyndt  af anvende  andre 
energiformer,  og at de sidste  to vintre  har  været 
usædvanlig  milde.  Disse  tendenser  til energiforbrugs-
nedskæring  forstærkedes  dernæst  af et betydeligt  fald 
i Fællesskabets  økonomiske  aktivitet. 
4.4. Udvalget  er af den  opfattelse,  at de energibe-
sparende  foranstaltninger,  der  træffes,  ikke  må  få 
ugunstige  virkninger  på samfundet,  og navnlig  ikke 
på beskæftigelsen.  I bilag  I til ovennævnte  meddelelse 
(10) opstillinger  Kommissionen  de energibesparende 
foranstaltninger  i følgende  fire grupper: 
1. »Begrænsning  af efterspørgslen  på nytteenergi«, 
2. »Nedsat  forbrug  af ikke-nyttebringende  energi«, 
3. »Forbedring  af den  tekniske  virkningsgrad«, 
4. »Passende  tildeling  af energiressourcerne«. 
Den bemærker,  at udtrykket  »rationel  udnyttelse  af 
energi«  kun  dækker  de typer  foranstaltninger,  der er 
nævnt  under  punkt  2 og 3. De 22 særlige  foranstalt-
ninger,  Kommissionen  foreslår,  hører  til én af disse  to 4.6. Ved  udarbejdelsen  af et fremtidigt  program 
for energibesparelse  skal  der  derfor  tages  hensyn  til 
følgerne  af de offentlige  myndigheders  indgreb  og til 
virkningerne  af prismekanismen,  uden  at man  dog 
skal lade  et valg  mellem  disse  to muligheder  være  be-
tinget  udelukkende  af prisniveauet. 
4.7. Udvalget  mener,  at da besparelserne  indtil 
dato  skyldes  stigninger  i energiprisen,  vil sådanne  be-
sparelser  blive  mindre  i fremtiden,  da det  er usand-
synligt,  at stigningerne  i verdensmarkedspriserne  på 
energi  fremover  vil blive  lige  så høje  som  i 1973.  Man 
må derfor  sørge  for  at opretholde  de hidtidige  be-
sparelser,  unanset  om der skulle  indtræffe  fald  i ener-
giprisen.  Endvidere  bør  det  undgås,  at forbrugerne 
følger  deres  naturlige  tilbøjelighed  ti lidt  efter  lidt at 
vende  tilbage  til deres  tidligere  sædvaner  med  et over-
drevent  stort  og ofte  irrationelt  forbrug  (spild  . ..) 
uden  hensyntagen  til priserne.  Det  er derfor  Udvalget 
Nr. C 15/24 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22.1.  76 
opfattelse,  at en fremtidig  politik  for energibesparelse 
hovedsagelig  bør hvile  på de offentlige  myndigheders 
indgreb  og må gennemføres  ved virksomhedernes  og 
det offentliges  mellemkomst. 
4.8. Med  hensyn  til midlerne  til programmets  gen-
nemførelse  vil Udvalget  ikke  særskilt  kommentere  de 
forskellige  foranstaltninger,  som  Kommissionen 
foreslår.  Udvalget  finder,  at disse  stort  set koncentre-
rer sig om  de mest  relevante  områder.  Det  ønsker 
imidlertid  at fremsætte  en række  bemærkninger. 
4.9. Programmets  inddeling  i sektorer  er ganske 
vist praktisk,  men  kan  have  den  ulempe,  at man  over-
ser langsigtede  problemer,  som  i hovedsagen  findes  i 
samspillet  mellem  de enkelte  sektorer.  For  eksempel 
vil bedre  bytrafik  og bedre  trafikafvikling  ikke  i det 
lange  løb  medføre  mere  rationel  energiudnyttelse, 
hvis følgen  bliver  en stadig  skarpere  inddeling  i 
boligkvarterer  og forretningskvarterer,  således  at folk 
tvinges  til at forbruge  mere  energi,  fordi  de skal 
bevæge  sig over  længere  afstande.  Endvidere  vil pla-
ner om bedre  varmeisolering  af nybyggeri  og eksiste-
rende  bygninger  kun  kunne  få virkelig  betydning, 
såfremt  disse  følge  op af passende  bestemmelser  fra 
de offentlige  myndigheders  side  med  hensyn  til byg-
gemetoder  og boligpolitik.  Som  endnu  et eksempel 
kan anføres,  at kombineret  varme/kraftproduktion 
hos elektricitetsproducenterne  ikke  blot  er et spørgs-
mål om  installering  af egnet  udtyr  til at forbinde 
kraftværker  med  fabrikker  og beboelseskvarterer;  det 
er i højere  grad  et spørgsmål  om,  hvor  de placeres  i 
fremtiden. 
4.10.  Udvalget  finder  det endvidere  nødvendigt  at 
gennemføre  indgående  »energiregnskabs«-undersøgel-
ser af de foreslåede  foranstaltninger,  da visse  af disse 
kan bevirke,  at der »investeres«  energimængder  heri, 
og man  må sikre  sig,  at de kan  »afskrives«  over  en 
rimelig  periode.  Der  må også  tages  hensyn  til andre 
kriterier  end  energiforbruget,  og navnlig  omkostnin-
gerne  for samfundet  og de miljømæssige  aspekter. 
4.11.  Med  hensyn  til de offentlige  myndigheders 
foranstaltninger  finder  Udvalget  det vigtigt,  at deres 
gennemførelse  ikke  medfører  administrative  omkost-
ninger,  der ikke  står  i forhold  til de forventede  resul-
tater.  Det  er også  meget  væsentligt,  at den  offentlige 
sektor,  som  er en stor  energiforbruger,  foregår  be-
folkningen  med  et godt  eksempel,  som  tydeligt  viser, 
hvorledes  rationel  udnyttelse  er mulig.  Man  skal 
minde  om,  at Udvalget  i udtalelsen  om Den  europæi-
ske Union  udtrykte  ønske  om,  at Den  europæiske 
Union  tilskyndede  til, at der på energiforsknings-  og udnyttelsesområdet  oprettedes  offentlige  eller  blan-
dede  selskaber  hjemmehørende  under  europæisk  ret. 
4.12.  Økonomiske  og afgiftsmæssige  foranstaltnin-
ger er et vigtigt  middel  til at fremme  rationel  udnyt-
telse  af energi.  Udvalget  foreslår,  at disse  helst  får 
form  af rentestøtte  til investeringer,  mindre  moms 
eller øgede  afskrivningsmuligheder  for så vidt  angår 
udgifter  til udstyr,  der installeres  for at forbedre  ener-
giudnyttelsen.  Sådanne  foranstaltninger  bør  fortrins-
vis indgå  i et selektivt  program  udformet  og kontrol-
leret  af de berørte  parter  (dvs.  de offentlige  myndighe-
der og  de  socio-økonomiske  kredse).  Hvis 
ovennævnte  foranstaltninger  fører  til energibesparel-
ser, bør følgen  blive  et fald  i de priser,  der betales  af 
alle forbrugerne. 
4.13.  På  området  information  af befolkningen  — 
ja, endog  på fællesskabsplan  — bør  man  sørge  for at 
sikre,  at der gives  tilstrækkelige  oplysninger  om opti-
mal udnyttelse  af energiforbrugende  apparater  til an-
vendelse  i erhvervsliv  såvel  som  i husholdningerne. 
Der bør  tilvejebringes  specialiserede,  regionale  infor-
mationsjenester,  således  at man  gennem  snæver  sam-
ordning  mellem  offentlige  myndigheder,  offentlige 
virksomheder  og den  private  sektor  bedst  muligt  kan 
informere  forbrugerne  om metoder  og muligheder  for 
den mest  rationelle  energiudnyttelse. 
4.14.  Endelig  må  de trufne  foranstaltninger  ikke 
skabe  konkurrencefordrejning.  Navnlig  må  der 
fastlægges  en opgavefordeling  mellem  Fællesskabet 
og de nationale  instanser  med  hensyn  til iværksættel-
sen af og kontrol  med  disse  foranstaltninger. 
5. Kulbrinter 
5.1. På  grundlag  af en meddelelse  fra Kommissio-
nen med  titlen  »En  fællesskabspolitik  for kulbrinte-
sektoren«  vedtog  Rådet  den  13. februar  1975  en reso-
lution,  hvori  det opridser  sin opfattelse  af en fælles-
skabspolitik  på dette  område. 
5.2. Udvalget  mener,  at midlerne  til politikkens 
gennemførelse  er utilstrækkelige  i omfang  såvel  som  i 
effektivitet  til at give  Fællesskabet  det  minimum  af 
autoritet,  som  er nødvendigt  for i kulbrintesektoren  at 
kunne  gennemføre  en fælles  politik,  der  skal  sikre 
energiforsyningerne  på tilfredsstillende  økonomiske 
betingelser.  Det  finder  Kommissionens  holdning  for 
vag, da den  ikke  går  ud over  mindstemålet  af en 
fælles  politik  for medlemsstaterne,  og rækkevidden  af 
22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/25 
de foreslåede  foranstaltninger  mindskes  alt for ofte  af 
undvigelsesmuligheder.  En  sådan  politik  medfører 
ofte,  at prisniveauet  kommer  til at ligge  omtrent  på 
linje  med  de højeste  priser. sat udviklfhg  af alternative  energikilder.  Endvidere 
må medlemsstaterne  og Fællesskabet  tale  med  én 
stemme  samt  udvise  arbejds-  og forhandlingsvilje 
over for  de olie-  og råstofproducerende  lande. 
5.3. Udvalget  konstaterer,  at Kommissionen  ikke  i 
sin meddelelse  af 27. november  1974  omtaler  veksel-
virkningen  mellem  Fællesskabets  politik  og den  poli-
tik, som  føres  af Det  internationale  Energiagentur, 
som blev  oprettet  den  15. november  1974.  Imidlertid 
tilstillede  Kommissionen  den  10.  januar  1975  Rådet 
en meddelelse  herom,  som  dog  kun  behandler  spørgs-
målet  om en samordning  af medlemsstaternes  hold-
ning  inden  for agenturet. 5.6. Udvalget  mener,  at en høj  referencepris  ville 
forhindre  Fællesskabet  — for  så vidt  angår  de 
mængder  olie,  det  stadig  må  importere  i lang  tid 
fremover  — i at nyde  godt  af eventuelle  prisfald,  der 
måtte  blive  en følge  af den  politiske,  økonomiske 
eller tekniske  udvikling. 
5.7. I  denne  i hovedsagen  generelle  udtalelse  har 
Udvalget  ikke  andre  bemærkninger  at fremsætte  til de 
prismæssige  og beskatningsmæssige  problemer,  men 
har dog  det ønske  på et senere  tidspunkt  at få lejlig-
hed til at behandle  disse  problemer  mere  indgående. 
5.4. Udvalget  erkender,  at problemerne  vedrørende 
energiforsyning  og -priser  på verdensplan,  og navnlig 
vedrørende  kulbrinteforsyningen,  ikke  kan  løses  in-
den for Fællesskabet  alene,  men  at det er nødvendigt 
at tage  hensyn  til situationen  i de store  importlande, 
(EØF,  Japan),  de store  forbruger-  og producentlande 
(USA,  USSR),  eksportlandene  (OPEC)  og udviklings-
landene.  Det  er imidlertid  væsentligt,  at medlemssta-
terne  i denne  struktur  indtager  en konsekvent  fælles 
holdning,  således  at Fællesskabet  frit  og i overens-
stemmelse  med  sine  interesser  kan  formulere  sine 
synspunkter.  Kun  på denne  måde  kan  Fællesskabet 
håbe  på at udøve  en indflydelse  på det internationale 
energimarked,  som  svarer  til dets  økonomiske  akti-
vitet,  energiforbrug  og den  betydning,  det  har  for 
opretholdelsen  af den  økonomisike  og sociale  vel-
stand.  Med  henblik  herpå  bør  medlemsstaterne  sna-
rest træffe  de interventionsforanstaltninger,  som  er 
nødvendige  for at de kan  iværksætte  den  indbyrdes 
koordinerede  energipolitik  samtidig,  alt  imens  de 
afventer  udformningen  af en fælles  politik.  Denne 
koordinering  må i hvert  fald  gennemføres  i overgangs-
perioden,  idet  den  kan  danne  grundlaget  for en struk-
tureret  ordning  for Fællesskabets  oliemarked,  hvilket 
er den  eneste  måde,  hvorpå  man  kan  løse  de langtsig-
tede problemer. 
5.5. Udvalget  er i særdeleshed  opmærksom  på den 
måde,  hvorpå  prisen  på råolien  til Europa  fastsættes. 
Selv om Udvalget  godkender  målsætningen,  hvorefter 
man skal  garantere  de investeringer,  Fællesskabet  bli-
ver nødt  til at foretage  for at nedbringe  afhængighe-
den af importeret  olie,  ønsker  det,  at en evt.  referen-
cepris  (minimumsbeskyttelsespris)  kommer  til at ligge 
langt  under  den  nuværende  pris  på importeret  energi; 
Udvalget  foretrækker  en støttepolitik,  der sikrer  fort-5.8. Udvalget  bemærker,  at Kommissionen  har 
udarbejdet  et enkelt  dokument  indeholdende  ret-
ningslinjer  for hele  kulbrintesektoren;  Udvalget  har 
således  ikke  fundet  det nødvendigt  at behandle  natur-
gas særskilt.  Naturgas  dækker  allerede  nu en væsent-
lig del af Fællesskabets  forsyning  og vil i 1985  dække 
ca. 20 % af dets  samlede  energibehov;  naturgas  er 
derfor  en energikilde,  som  fortjener  at blive  behand-
let særskilt  og indgående,  navnlig  for så vidt  angår 
prispolitik,  investeringer  i destributionsnettet,  import-
politik,  forsyningskontrakter  samt  fordeling  til for-
brugerne.  Kommissionen  har  ikke  fremlagt  konkrete 
forslag,  og Udvalget  kommer  derfor  ikke  nærmere 
ind på disse  spørgsmål  i den  foreliggende  udtalelse. 
Det skal  blot  henvise  til sine  tidligere  udtalelser  på 
dette  område  0) (2), idet  det dog  forbeholder  sig ret 
til at vende  tilbage  til spørgsmålet  senere. 
6. Foranstaltninger  i tilfælde  af 
forsyningsvanskeligheder  for mineralolie 
6.1. I  et dokument  med  titlen  »Forslag  til Rådets 
beslutning  (EØF)  om  foranstaltninger  til iværksæt-
telse  i tilfælde  af forsyningsvanskeligheder  for mine-
ralolie«,  har  Kommissionen  tilstillet  Rådet  følgende 
to forslag: 
i) Forslag  til Rådets  beslutning  om  en målsætning  på 
fællesskabsplan  for  nedsættelse  af forbruget  af 
primær  energi  i tilfælde  af vanskeligheder  med 
forsyningen  med  råolie  og mineralolieprodukter 
(i) EFT  nr. C 125  af 16. 10. 1974. 
(•) EFT  nr. C 37 af 1. 4. 1973. 
Nr. C 15/26 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22.1.  76 
ii) Udkast  til Rådets  beslutning  om  samhandel  inden 
for Fællesskabet  med  råolie  og mineralolieproduk-
ter i tilfælde  af forsyningsvanskeligheder. på en sådan  måde,  at hvert  lands  økonomi  berøres  på 
en så ensartet  måde  som  muligt«.  I det mindste  bør 
der gives  en kvantitativ  definition  af begrebet  »ringe 
underskud«. 
6.2. Hvad  angår  Forslag  til Rådets  beslutning  om 
en målsætning  på  fællesskabsplan  for  nedsættelse  af 
forbruget  af primær  energi  i tilfælde  af vanskelighe-
der med  forsyningen  med  råolie  og mineraloliepro-
dukter  bemærker  Udvalget,  at vedtagelsen  af foran-
staltninger  af denne  art udgjorde  en af målsætnin-
gerne  for  »den  nye  strategi«,  men  at de i et vist 
omfang  er taget  op af Det  internationale  Energiagen-
tur, der blev  oprettet  den  15. november  1974. 
6.3. Udvalget  bemærker,  at i øjeblikket  er hoved-
ansvaret  for  de foranstaltninger,  der  skal  træffes  i 
krisesituationer,  i et vist  omfang  overført  til Det  in-
ternationale  Energiagentur.  Udvalget  mener  imidler-
tid, at det bør  være  Fællesskabet,  der først  og frem-
mest  skal  være  ansvarlig  for disse  foranstaltninger,  og 
at enhver  indsats  fra Agenturets  side  skal  betragtes 
som værende  en supplerende  marginal  indsats.  Ud fra 
dette  synspunkt  tilkommer  det  Fællesskabet  selv  at 
vedtage  interne  bestemmelser,  idet  Fællesskabet  navn-
lig skal  rette  sig efter  de forslag  fra Agenturet,  det 
kan godkende.  Det  er navnlig  nødvendigt  for Fælles-
skabet  at vedtage  sådanne  foranstaltninger  i tidstrum-
met indtil  Agenturet  virkelig  bliver  en effektiv  organi-
sation,  der er ratificeret  af de tilsluttede  lande.  Udval-
get understreger  samtidig,  at det  er nødvendigt,  at 
medlemsstaterne  i videst  muligt  omfang  indtager  en 
fælles  holdning  i Agenturet  og i andre  forhandlinger 
med tredjelande;  de anmoder  Kommissonen  om  at 
formulere  synspunkter  på dette  område,  som  samtlige 
Fællesskabets  medlemsstater  kan  blive  enige  om. 
6.4. Udvalget  bifalder  det generelle  princip,  ifølge 
hvilket  Fællesskabet  i kriseperioder  bør  fastsætte  et 
mål for nedsættelsen  af sit energiforbrug.  Det  støtter 
ligeledes  Kommissionen,  når  denne  mener,  at en 
sådan  nedsættelse  ikke  kun  bør  omfatte  råolie  og 
mineralolieprodukter,  men  derimod  samtlige  former 
for primær  energi.  Udvalget  stiller  i øvrigt  det spørgs-
mål, om  man  i tilfælde  af et ringe  underskud  bør 
gøre  en undtagelse  fra dette  princip  og udelukkende 
begrænse  forbrugsnedsættelsen  til mineraloliepro-
dukter,  således  som  Kommissionen  foreslår.  Ved  at 
lægge  ansvaret  over  på de mest  olieafhængige  lande, 
og dermed  på de lande,  som  er mest  ramt  af forsy-
ningsafbrydelsen,  kunne  en sådan  undtagelse  bringe 
opfyldelsen  af følgende  målsætning,  der er skitseret  i 
begrundelsen  i fare:  »Det  er af vigtighed  ... at de 
forbrugsbegrænsende  foranstaltninger  ... koordineres 6.5. Hvad  angår  Udkast  til Rådets  beslutning  om 
samhandel  inden  for  Fællesskabet  med  råolie  og 
mineralolieprodukter  i tilfælde  af forsyningsvanske-
ligheder  godkender  Udvalget  de foreslåede  foranstalt-
ninger.  Efter  dets  mening  kan  man  dog  ikke  betragte 
problemet  med  råoliens  og mineralolieprodukternes 
bevægelser  inden  for  Fællesskabet  isoleret  fra  pris-
spørgsmålet.  Der  bør  derfor  sideløbende  træffes  for-
anstaltninger  med  henblik  på en harmonisering  af 
prisniveauet  og skatte-  og afgiftspolitikken  i Fælles-
skabets  forskellige  områder.  Udvalget  mener,  at man, 
hvad  angår  olieforsyningen,  i så høj grad  som  muligt 
bør fremme  den  frie  bevægelighed  på det fælles  mar-
ked, men  er samtidig  af den  opfattelse,  at det er vig-
tigt at søge  at undgå  bevægelser,  der skyldes  forskelle 
i prisniveauet,  og som  kan  udgøre  en trussel  mod  for-
syningen  af bestemte  områder. 
6.6. De  kvantitative  kontrolordninger  (ordning  til 
fordeling  af den  disponible  olie),  som  Det  internatio-
nale Energiagentur  har  foreslået,  tilsigter  i et vist 
omfang  at hindre  sådanne  uønskede  bevægelser  i 
tilfælde  af forsyningsvanskeligheder.  Efter  Udvalgets 
mening  bør  Fællesskabet  i ganske  særlig  grad  sørge 
for at supplere  denne  kvantitative  kontrol  med  pas-
sende  prisharmoniseringsforanstaltninger^  Fællesska-
bet bør derfor  selv  skabe  et system,  der svarer  til det, 
som et flertal  af medlemsstaterne  allerede  har  givet 
deres  accept  inden  for rammerne  af Energiagenturet. 
6.7. Med  hensyn  til  kontrolordningen  finder 
Udvalget,  at der i normale  tider  bør  indføres  en ord-
ning med  automatisk  udstedte  autorisationer,  således 
at Fællesskabet  får et informationsmiddel,  der  skal 
danne  grundlaget  for konkrete  kontrolbestemmelser  i 
tilfælde  af forsyningsvanskeligheder. 
7. Retningslinjer  for elektricitetssektoren 
7.1. I  sin  meddelelse  til Rådet  »Orientering  for 
elektricitetssektoren  inden  for Fællesskabet.  Elektrici-
tetens  rolle  i en ny strategi  for  energipolitikken« 
fremlægger  Kommissionen  retningslinjer  for sektoren, 
hvorefter  det primære  elektricitetsbidrag  til den  sam-
lede energiproduktion  skal  øges  fra 4 % i 1973  til 
19 % i 1985  og den  samlede  elektricitetsproduktions 
andel  i dækningen  af den  endelige  efterspørgsel  skal 
stige  fra 25 % til 35 %. Udvalget  konstaterer,  at poli-
22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/27 
tikken  i denne  sektor  udgør  et grundlæggende  ele-
ment  i »den  nye  strategi«,  idet  den  som  mål  har  en 
forøgelse  af elektricitetens  andel  i den  endelige  efter-
spørgsel  fra 25 % til 35 %. Rent  produktionsmæssigt 
giver  elektriciteten  mulighed  for at erstatte  olien  med 
mere  sikre,  konventionelle  energikilder,  og samtidig 
kan atomenergien  udvikles,  så den  kan  anvendes  i 
større  omfang.  Atomenergien  er ikke  blot  et alterna-
tiv — og udviklingen  på dette  område  må tages  op til 
fornyet  overvejelse  omkring  1980  — thi den  gør  det 
delvis  muligt  at stabilisere  de fossile  energikilders  an-
del af det  nuværende  energiforbrug,  alt imens  man 
afventer  udviklingen  af nye  energikilder.  Den  giver  os 
også  en vis større  energimæssig  selvstændighed.  Opti-
mal spredning  af vore  energiforsyningskilder  vil lige-
ledes  bidrage  til  gennemførelse  af sidstnævnte 
målsætning. 
7.2. Med  henblik  på at sikre  optimal  udnyttelse  af 
Fællesskabets  egne  energikilder  bør  elektricitetspoli-
tikken  suppleres  med  en politik  for faste  brændstof-
fer, og den  bør  bl.a.  være  i overensstemmelse  med 
»Orientering  på  mellemlang  sigt  vedrørende  kul 
1975-1985«,  der  vil blive  taget  op til behandling 
senere.  Elekticitetsproducenterne  bør  anspores  til at 
opføre  anlæg  og til at ombygge  de eksisterende 
monovalente  anlæg,  så den  kan  anvende  dampkul, 
brunkul  eller  tørv.  Men  når  elektricitetsproducen-
terne  skal  foretage  sådanne  investeringer,  er de tilbø-
jelige  til at stille  den  betingelse  for at lade  foretage 
udbygning  af deres  (både  monovalente  og polyva-
lente)  kraftværker  så de også  kommer  til at omfatte 
mulighed  for  drift  med  kul,  at de får  garanti  for 
regelmæssig  forsyning  med  disse  brændstoffer  til 
acceptable  priser.  Udvalget  bifalder  det  princip,  at 
selv om de begrænsede  ressourcer  af olie  og naturgas 
på kort  sigt  fortsat  kan  anvendes  i de eksisterende 
kraftværker,  så bør  disse  ressourcer  i så stort  omfang 
som muligt  forbeholdes  andre  og mere  rentable  an-
vendelsesformer.  Efter  Udvalgets  mening  lægger 
Kommissionen  i sin meddelelse  for  ringe  vægt  på 
det bidrag,  som  andre  kilder  kan  yde  til elektricitets-
produktionen. 
Ifølge  de af Rådet  godkendte  målsætninger  skal  disse 
kilders  bidrag  nå op på 45 Mtme  i 1985.  Selv  om 
mulighederne  for  en udvikling  af vandkraftproduk-
tionen  er begrænsede,  bør  man  være  opmærksom  på 
udviklingen  og udnyttelsen  af organiske  affaldspro-
dukter  og jord  varmeenergi,  da disse  kilder  — kombi-
neret  med  udnyttelsen  af afledte  gasser  — kan  yde  et 
mindre,  men  dog  værdifuldt  bidrag  til Fællesskabets 
energiforsyning. 
7.3. Hvad  angår  udviklingen  af kerneenergi,  finder 
Udvalget  det nødvendigt  at uddybe  debatten  med  en 
nærmere  drøftelse  af, hvorvidt  denne  politik  er beret-tiget.  Udvalget  skal  imidlertid  minde  om,  at det alle-
rede har givet  udtryk  for det synspunkt,  at kerneener-
gien i den  nuværende  situation  udgør  et alternativ  til 
olien,  men  at man  ligesom  for de øvrige  energikilders 
vedkommende  må udvikle  den  under  behørig  hensyn-
tagen  til befolkningens  sikkerhed  og beskyttelsen  af 
miljøet.  Desuden  bør  man  tage  alle  de økonomiske 
og samfundsmæssige  følgevirkninger  op, som  er for-
bundet  med  anvendelsen  af kerneenergi. 
7.4. Selvom  den  af Rådet  opstillede  målsætning  på 
kerneenergiområdet,  dvs.  at opføre  kraftværker  inden 
for Fællesskabet  med  en installeret  effektivitet  på 160 
GWe  og om muligt  200  GWe  i perioden  indtil  1985, 
så må de foreliggende  problemer  løses  på en tilfreds-
stillende  måde.  I denne  forbindelse  ønsker  Udvalget 
at fremsætte  en række  bemærkninger  til Kommissio-
nens  meddelelse.  * 
7.5. Med  de nuværende  produktionsforhold  kan 
fremstillingsprisen  pr. kWh  i kernekraftværker  veje 
lavere  end  fremstillingsprisen  i kraftværker,  der dri-
ves ved  hjælp  af kul  eller  brændselsolie.  Man  må 
imidlertid  være  opmærksom  på de tillægsudgifter,  der 
er forbundet  med  de nødvendige  foranstaltninger  til 
beskyttelse  af befolkningen  og miljøet  (nedlæggelse  af 
kraftværker).  Der  bør  derfor  foretages  en samlet 
opgørelse  over  omkostningerne  for samfundet.  Man 
bør desuden  beskæftige  sig mere  med  spørgsmålet  om 
placeringen  af kerneanlæggene  og nødvendigheden  af 
at forene  rationel  udnyttelse,  bl.a.  gennem  genvinding 
af spildvarme,  med  sikkerhedskravene. 
7.6. Man  må ikke  glemme,  at selv  om elektricitet 
er nem  at overføre,  og kun  forurener  lidt  på for-
brugsstadiet,  giver  det  et meget  ringe  udbytte  ved 
omdannelsen  af primær  energi  til endelig  energi  — 
nemlig  ca. 27 %. Man  må derfor  sørge  for,  at den  sti-
gende  anvendelse  af elektricitet  er forenelig  med 
målsætningen  om  en rationel  energiudnyttelse.  Et 
program  til fremme  af elektriciteten  må derfor  ledsa-
ges af tilsvarende  bestræbelser  på at forbedre  udbyttet 
såvel  på de første  stadier  af dampcyklen  (turbiner) 
som på de sidste  (varmepumper,  kombineret  varme-
kraftproduktion).  Som  følge  heraf  bør  forsknings-
og udviklingsarbejder  i tilknytning  til udnyttelsespro-
blemet  efter  Udvalgets  mening  styrkes,  og dette  skal 
ikke blot  ske i elektricitetssektoren,  men  også  på an-
dre områder  inden  for energiproduktionen.  Man  bør 
ligeledes  undersøge  muligheden  for at forbedre  akku-
mulatorerne  med  henblik  på at løse  problemet  i til-
knytning  til spidsbelastningsperioderne  og til energi-
produktionen  som  helhed. 
7.7. Kommissionen  kommer  ikke  tilstrækkeligt  ind 
på mulighederne  for at begrænse  energitabet  ved  el-
t 
Nr. C 15/28 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22.1.  76 
overførsler  gennem  en bedre  placering  af kraftvær-
kerne.  Man  bør  søge  at finde  frem  til økonomiske 
metoder,  hvormed  man  på  mellemlang  sigt  kan 
begrænse  disse  tab i løbet  af kortere  tid, indtil  der er 
blevet  udformet  langsigtede  løsninger  som  f.eks. 
supraledningsnet  og anvendelse  af brint.  Man  bør 
desuden  undersøge  muligheden  for  at iværksætte  et 
fællesskabsprogram,  som  kan  fremme  samarbejdet 
mellem  el-producenterne  og el-distributørerne  med 
henblik  på en systematisk  planlægning  af placeringen 
af de fremtidige  kraftværker  og fordelingsnet,  således 
at elektricitetstabene  begrænses  mest  muligt,  og såle-
des at der  sker  en bedre  udnyttelse  på europæisk 
plan.  Endvidere  er det ønskeligt,  at offentligheden  får 
flere  oplysninger  om  programmet  for  placering  af 
atomkraftværkerne,  o,g at enhver  opførelse  af atom-
kraftværkerne  i grænseområder  først  drøftes  af de be-
rørte  nationer  og regioner  på fællesskabsbasis. 
7.8. Udvalget  mener  med  hensyn  til medlemsstater-
nes egen  produktion  af elektricitet,  at de mere  eller 
mindre  restriktive  bestemmelser,  som  nogle  medlems-
stater  har indført,  bør tages  op til revision,  således  at 
industrien  får mulighed  for at vælge  den  elforsynings-
form,  der som  helhed  er mest  økonomisk.  Dette  ville 
både  være  i overensstemmelse  med  princippet  om en 
rationel  energiudnyttelse  og de konkurrenceprincip-
per, der gælder  på det fælles  marked. 
7.9. På  det  prispolitiske  område  er der  et afgø-
rende  punkt,  som  må belyses  nærmere  i forbindelse 
med den  stigende  anvendelse  af elektricitet.  Det  frem-
går namlig  ikke  klart,  hvordan  Kommissionen  fore-
stiller  sig,  at man  kan  fremme  efterspørgslen  og 
opretholde  tendensen  til generel  nedgang  i elektrici-
tetspriserne.  Udvalget  tvivler  på,  at Kommissionens 
forventninger  om en tendens  til et generelt  fald  i elek-
tricitetspriserne  er realistiske.  Desuden  frygter  Udval-
get, at der  ikke  er taget  tilstrækkeligt  hensyn  til de 
reelle  omkostninger  ved  udviklingen  af kerneenergi, 
og det finder  det ikke  bevist,  »at (elektriciteten)  i for-
hold  til andre  energikilder  . .. bliver  konkurrencedyg-
tig på mange  anvendelsesområder«. 
7.10 Man  bør  undgå  tilskyndelser  til at forøge  et 
el-forbrug  baseret  på importeret  energi,  navnlig  olie, 
ligesom  man  bør  sørge  for,  at markedet  er tilstrække-
lig fleksibelt  til til sin tid at aftage  den  disponible 
produktion  af kerneenergi. 
7.11.  Punkterne  91 til 96 rejser  det vigtige  spørgs-
mål om investeringer  og finansiering  i elektricitetssek-
toren.  Også  på dette  område  må der træffes  et princi-
pielt  valg  i spørgsmålet  om,  i hvilket  omfang  disse nye investeringer  skal  finansieres  af forbrugerne,  skat-
teyderne  eller  via lånemarkedet.  Udvalget  går ind for 
et system,  der afspejler  de »reele  priser«  så nøjagtigt 
som muligt.  Men  selv  om man  går så vidt  som  til at 
sige,  at alle  omkostninger  til brændstof,  drift  og af-
skrivning  i princippet  bør  betales  af forbrugeren  over 
priserne,  mener  Udvalget,  at udviklingsomkostnin-
gerne  gennem  de mest  hensigtsmæssige  midler  bør 
afholdes  af virksomhederne  eller  bør  finansieres  gen-
nem optmuntrende  foranstaltninger  fra det offentliges 
side (f.eks.  lån til nedsat  rente).  Såfremt  udviklings-
omkostningerne  dækkes  af de offentlige  myndigheder 
bør disse  have  de kontrolbeføjelser,  der er nødven-
dige for at sikre,  at pengene  anvendes  mest  effektivt. 
Hvis  man  knyttede  disse  udviklingsudgifter  til elektri-
citetssektorens  selvfinansiering,  ville  man  næsten 
totalt  forhindre  de nye  former  for  teknik  på ener-
giområdet,  som  medfører  store  udviklingsomkostnin-
ger i at vinde  indpas  på markedet.  Dette  kunne  være 
i modstrid  med  Fællesskabets  generelle  interesser  og 
medfører,  at udviklingen  af nye  former  for energitek-
nologi  også  skal  ske  under  medvirken  af og med 
økonomisk  støtte  fra de offentlige  myndigheder. 
8. Nukleart  brændsel 
8.1. Kommissionen  opridser  i sin  meddelelse  til 
Rådet  »Politik  for  Fællesskabets  forsyning  med 
nukleart  brændsel«  den  politik,  der  i de kommende 
år skal  føres  på dette  område. 
8.2. Udvalget  understreger  nødvendigheden  af at 
føre en vågen  og forudseende  forsyningspolitik  base-
ret på en passende  spredning  af forsyningskilderne. 
8.3. Udvalget  minder  om,  at det den  26. juni  1974 
fremsatte  en positiv  udtalelse  (1) om  »Meddelelse  til 
Kommissionen  fra Rådet  om iværksættelsen  af orien-
teringer  og præferenceaktioner  for  en energipolitik 
for Fællesskabet  — fremme  af udnyttelsen  af kerne-
energien«,  hvori  det  ganske  særligt  udtrykte  glæde 
over handlingsplanen  til at fremskynde  udviklingen  af 
kerneenergi  og samtidig  understregede,  at man  i et 
sådant  program  burde  give  befolkningens  sundhed  og 
sikkerhed  samt  miljøbeskyttelsen  højeste  prioritet. 
8.4. Udvalget  bemærker,  at det ofte  er nævnt,  at 
der stadig  eksisterer  visse  tekniske,  sikkerhedsmæs-
sige og miljømæssige  problemer  inden  for  bestemte 
sektorer  af kerneteknikken.  Det  kan  heller  ikke  ude-
(!) EFT  nr. C 116  af 30. 9. 1974,  s. 26. 
22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/29 
lukkes,  at der vil opstå  vanskeligheder  ved  oparbejd-
ning  af bestrålede  brændstoffer,  endelig  oplagring  af 
radiokativt  affald  og forsyning  med  fissile  materialer. 
Udvalget  mener,  at disse  problemer  i forbindelse  med 
de forbehold  over  for kerneenergien,  som  visse  grup-
per i befolkningen  har givet  udtryk  for,  gør det nød-
vendigt  at overveje,  om de påbegyndte  udviklingspro-
grammer  er tilstrækkelige  til at sikre  den  bedst 
mulige  løsning  på de tilbageværende  problemer,  eller 
om de kan  holde  trit med  den  planlagte  udbygning  af 
kerneenergien,  når  man  tager  dennes  omfang  i be-
tragtning.  På grund  af denne  lidt  ændrede  situation 
og den  seneste  udvikling  i efterspørgslen  har Udvalget 
sine tvivl  om,  hvorvidt  det er muligt  at nå målet  på 
160 GWe  og om muligt  på 200  GWe  kernekapacitet 
inden  udgangen  af 1985.  Hvis  man  forudsætter  den 
nuværende  vækstrate,  forekommer  tallet  1 000 GWe 
energikapacitet  til dækning  af 50 % af Fællesskabets 
behov  på energiområdet  i året  2000  endnu  mere  pro-
blematisk,  selv  om den  samlede  stigning  i energifor-
bruget  efter  1985  hovedsageligt  bliver  dækket  ved 
hjælp  af kernekraft.  Udvalget  findet  det nødvendigt 
atter  at undersøge,  om et intensivt  kerneenergianven-
delsesprogram  bør  prioriteres  langt  højere  end  ud-
vikling  af andre  energikilder. 
8.5. Udvalget  er ikke  desto  mindre  klar  over,  at 
selv et kerneprogram,  der er mindre  omfangsrigt  eller 
bliver  iværksat  på et senere  tidspunkt,  må understøt-
tes ved  hjælp  af eri passende  politik  for kernebrænd-
stof,  og afdelingen  støtter  derfor  den  af Kommissio-
nen foreslåede  politik  under  forbehold  af en række 
bemærkninger.  For  det første  bør den  del af industri-
politikken,  som  er knyttet  til udviklingen  af atomin-
dustrien  tilskynde  til samordnet  specialisering  på 
europæisk  plan,  så den  disponible  kapacitet  udnyttes 
bedre  og så det undgås,  at der dannes  monopoler. nens  synspunkt,  som  går  ud på,  at Fællesskabet  til 
gengæld  for garanterede  forsyninger  burde  undersøge 
muligheden  for inden  for rammerne  af producentlan-
denes  udviklingsplaner  at indlede  et samarbejde,  der 
ikke udelukker  økonomisk  deltagelse  i eftersøgning, 
produktion  og udvikling  af den  dertil  knyttede  infra-
struktur.  Udvalget  mener,  at dette  også  kunne 
omfatte  opførelse  af berigningsanlæg  i disse  lande. 
8.7. På  mellemlang  og lang  sigt  anser  Kommissio-
nen forøgelsen  af kerneprogrammernes  omfang  for en 
af de mest  effektive  foranstaltninger  til nedbringelse 
af energiafhængigheden.  Udvalget  mener  imidlertid, 
at man  må anvende  kerneenergi  således,  at det  er i 
harmoni  med  udviklingen  i det  faktiske  behov  og 
med mulighederne  for at benytte  andre  energikilder. 
8.8. For  så vidt  angår  den  politik  for  forsyning 
med kernebrændstof,  der  foreslås  af Kommissionen 
— som  næsten  udelukkende  beskæftiger  sig  med 
uran  — er problemet  af en endnu  mere  forbigående 
art, da udviklingen  af hurtige  neutronreaktorer,  der 
bruger  plutonium  som  brændstof,  i de senere  faser  af 
kerneenergiudvikiingen,  vil  mindske  behovet  for 
uranbrændstof.  Det  er derfor  nødvendigt,  at Fælles-
skabets  program  indrettes  sådan,  at det dækker  et be-
hov for uran,  som  vil stige  hurtigt  til et bestemt  høj-
depunkt,  som  derefter  vil aftage  gradvist,  snarere  end 
et behov,  der vil stige  støt  over  en længere  periode. 
For at undgå  berigelsesanlæg  med  en kapacitet,  som 
der kun  er brug  for i de få år, behovet  er størst,  bør 
en afbalanceret  og langfristet  energipolitik  i Fælles-
skabet  skabe  de nødvendige  forudsætninger  og skaffe 
de nødvendige  data  for de fornødne  investeringer. 
8.6. Kommissionens  påstand  om,  at »kernepro-
grammet  ... er den  mest  effektive  måde  til begræns-
ning  af Fællesskabets  afhængighed  af import«  må 
modificeres  ved  den  kendsgerning,  at de kendte, 
naturlige  urankilder  på Fællesskabets  område  ikke  er 
tilstrækkelige  til at dække  de fremtidige  behov,  og at 
Fællesskabet  derfor  vil blive  nødt  til at skaffe  en stor 
del af sine  forsyninger  fra tredjelande.  For at sikre,  at 
de problemer,  der  er opstået  i forbindelse  med  olie-
forsyningerne,  ikke  dukker  op igen  i forbindelse  med 
uran,  må Fællesskabet  sørge  for,  at dets  forsyninger 
garanteres  i henhold  til gensidigt  tilfredsstillende  øko-
nomiske  aftaler;  det vil sige,  at aftalen  så vidt  som 
muligt  skal  være  i begge  parters  økonomiske  inter-
esse.  I denne  henseende  støtter  Udvalget  Kommissio-8.9. Med  hensyn  til udviklingen  af en avanceret 
berigningsteknologi,  har Udvalget  sine  alvorlige  tvivl. 
Den omfattende  udvikling  af to allerede  eksisterende 
teknologier  — gasdiffusion  (EURODIF)  og ultracen-
trifugering  (URENCO-CENTEC)  — er et så ambi-
tiøst  mål  for Fællesskabet,  at det ikke  må bruge  yder-
ligere  ressourcer  til teknikker,  hvis  produktion  man, 
når de er udviklede,  risikerer  ikke  længere  at have 
brug  for.  I forbindelse  med  naturligt  uranium  mener 
Udvalget,  at man  bør  fortsætte  udviklingen  af en 
teknologi  til udvinding  af uran  i floder  eller  havvand 
i en sådan  grad,  at en hurtig  overgang  til industripro-
Nr. C 15/30 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22.1.  76 
duktion  om nødvendigt  kan  finde  sted  i løbet  af nogle 
få år i tilfælde  af, at forsyningen  med  naturligt  uran 
skulle  komme  i fare. 
8.10 Udvalget  støtter  Kommissionens  målsætning, 
hvis hovedtræk  allerede  er godkendt  af Rådet  og 
som går ud på at skabe  et fællesskabsmarked  for ker-
nebrændstof.  Den  »ny  strategis«  målsætning  med 
hensyn  til rationel  udnyttelse  af energien  burde  også 
udvides  til at omfatte  dette  område,  således  at opfyl-
delsen  af de forskellige  reaktorers  varierende  behov 
for brændstof  søges  nået  gennem  forvaltning  af de 
fissile  materialer,  der  findes  inden  for  Fællesskabet, 
således  at omkostningerne  ved  forarbejdning,  håndte-
ring,  transport  og oparbejdning  bliver  de mindst 
mulige. 
8.11.  Udvalget  mener,  at ansvaret  herfor  bør over-
drages  Euratomforsyningsagenturet,  som  er oprettet  i 
henhold  til Rom-traktaten  og har  den  fordel,  at det 
allerede  eksisterer  og fungerer.  Dets  beføjelser  bør 
udvides  i overensstemmelse  hermed.  Udvalget  mener 
også,  at Agenturet  ud over  sin nuværende  virksom-
hed som  clearing-konto  for oplysninger  om forsynin-
ger og efterspørgsel  på brændstofområdet  bør  udar-
bejde  forskrifter  for kontrakter  mellem  leverandører 
og brugere.  Endvidere  bør  Agenturet  være  ansvarlig 
for det forsyningsprogram,  der skal  træde  i kraft  i en 
knaphedssituation. 
9. Orientering  på mellemlang  sigt vedrørende  kul 
9.1. Kommissionen  har  fundet  det nødvendigt  at 
reagere  på den  dramatiske  omvæltning  på verdens 
energimarked  og  i overensstemmelse  med  den 
målsætning,  der  allerede  er skitseret  i forslagene  til 
den »Ny  strategi«;  i sin meddelelse  til Rådet  »Orien-
tering  på  mellemlang  sigt  vedrørende  kul 
1975-1985«  0) giver  Kommissionen  udtryk  for  den 
opfattelse,  at kul  nu vil spille  en væsentlig  rolle  ved 
elektricitetsproduktionen  og i stålindustrien  i ret lang 
tid fremover. 
9.2. Udvalget  konstaterer,  at Kommissionens  vig-
tigste  målsætning  er at opretholde  kulproduktionen  i 
Fællesskabet  og at sikre,  at kul,  hvad  enten  det produ-
ceres  inden  for Fællesskabet  eller  importeres,  i videst 
muligt  omfang  bidrager  til at dække  den  samlede 
energiefterspørgsel.  I forhold  til de senere  års politik 
gående  ud på at mindske  udnyttelsen  af kul,  er denne 
målsætning  et udtryk  for  en ændret  holdning,  der 
(!) EFT  nr. C 22 af 30. 1. 1975,  s. 1. naturligvis  er et resultat  af de omvæltninger,  der har 
fundet  sted  på energimarkedet.  Den  nye  orientering 
må imidlertid  siges  at være  ret beskeden  og realistisk, 
både  for  så vidt  angår  den  interne  produktion,  der 
simpelthen  opretholdes,  og hvad  angår  indførslen,  der 
skal forøges  med  20 millioner  tons.  Udvalget  kan 
tilslutte  sig disse  målsætninger,  idet  det dog  anser  dem 
for et minimum.  Udvalget  er også  enig  i, at brunkuls-
og tørveproduktionen  bør  øges. 
9.3. Udvalget  fastslår,  at forskellene  mellem  med-
lemsstaterne  for  så  vidt  angår  stenkullagrenes 
omfang,  kvalitet  og geologiske  forhold  ikke  muliggør 
en ensartet  udvikling  i alle kullejerne. 
9.4. I  den  udstrækning  en — ganske  vist  langsom 
— nedgang  i kuludvindingen  i visse  lejer  synes  uund-
gåelig  på længere  sigt,  bør  man  ajourføre  de oplys-
ninger,  der er nødvendige  for at nedgangen  i kulud-
vindingen  kan  foregå  mest  rationelt,  ligesom  det  er 
nødvendigt  at øge  udvindingen  i andre  stenkulslejer. 
9.5. Dette  mål  kan  nås,  såfremt  mineselskaberne, 
— hvis  medvirken  er nødvendig  — gennem  disposi-
tioner,  der er truffet  i god  tid og på lang  sigt,  får fun-
damentale  og pålidelige  oplysninger  om energipolitik-
ken, således  at de får mulighed  for: 
i) at planlægge  og finansiere  de nødvendige  investe-
ringer;  mineindustriens  investeringsbehov  med 
henblik  på produktion  og i visse  tilfælde  udvik-
ling er ikke  særligt  store  sammenlignet  med  de 
samlede  påkrævede  investeringer  i energisekto-
ren; mineindustrien  har imidlertid  behov  for støt-
teforanstaltninger  fra de offentlige  myndigheders 
side,  hvis  denne  finansiering  skal  sikres;  anven-
delsen  af midlerne  fra det offentlige  bør imidler-
tid gøres  til genstand  for passende  kontrol; 
ii) at føre  en langsigtet  arbejdskraftspolitik  som  den 
af Kommissionen  skitserede; 
iii) at nå op på en optimal  produktion  ved  at kon-
centrere  sig om  de mest  effektive  og mest  ren-
table  anlæg,  ved at udtømme  alle  øvrige  mulighe-
der for dels  at forøge  deres  produktivitet  og dels 
at grave  nye  mineskakter,  for så vidt  det er nød-
vendigt. 
9.6. For  så vidt  angår  målsætningerne  for de for-
skellige  forbrugende  sektorer  mener  Udvalget  at sikre 
tilførsler,  der bl.a.  til enhver  tid kan  forsyne  jern-  og 
stålindustrien  tilstrækkeligt  med  småkoks  og koks,  er 
af meget  stor  vigtighed  for  hele  Fællesskabets  øko-
nomi.  Omkring  85 % af Fællesskabets  behov  for 
kokskul  dækkes  i øjeblikket  af den  interne  produk-
22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/31 
tion.  Det  er vigtigt  for Fællesskabet,  at der ligeledes  i 
fremtiden  skabes  grundlag  for,  at de stigende  behov 
for småkoks  kan  dækkes  på det  interne  plan  i det 
videst  mulige  omfang. 
9.7. På  elektricitets-produktionens  område  er kul 
en vigtig  faktor  for  brændstofdifferentiering  og 
sikring  af brændstofforsyningen  for de klassiske  var-
mekraftværker.  Den  stigning  i udnyttelsen  af kul  til 
elektricitetsproduktion,  som  Kommissionen  sigter 
mod,  er på omkring  30 millioner  tske  indtil  1985,  og 
må derfor  betragtes  som  værende  af den  rimelig  stør-
relsesorden.  Hvis  kerneenergien  ikke  er i stand  til at 
indfri  de forventninger,  man  har  stillet  til den  eller 
kun kan  indfri  disse  langsomt,  bør  man  skabe 
sådanne  betingelser,  at stenkul  kan  yde  et endnu 
større  bidrag  til elektricitetsproduktionen  og derigen-
nem nedbringe  anvendelsen  af olie  og naturgas  hvis 
denne  skulle  overstige  det acceptable  niveau.  Udval-
get mener,  at de foranstaltninger  til fremme  af kulfor-
bruget  i traditionelle  varmekraftværker,  som  nogle 
medlemsstater  allerede  har  vedtaget,  bør  vedtages  af 
Fællesskabet  som  helhed. 
9.8. Stenkul  spiller  stadig  en vigtig  rolle  for energi-
forsyningen  til husholdninger  og udgør  en yderligere 
sikkerhedsfaktor. 
9.9. Andre  vigtige  anvendelsesmuligheder  for sten-
kul vil på længere  sigt  føre  til, at der  fremkommer 
nye metoder  til kulforgasning  og omdannelse  af kul 
til flydende  tilstand.  På  denne  baggrund  glæder 
Udvalget  sig over  Kommissionens  forslag,  der går ud 
på i meget  videre  omfang  end  før,  at støtte 
forsknings-  og udviklingsarbejdet  såvel  vedrørende 
kuludvinding  som  vedrørende  omdannelse  og anven-
delse  af kul,  herunder  omdannelse  til kulbrinter. 
9.10.  Mere  generelt  mener  Udvalget,  at det er nød-
vendigt  at drage  omsorg  for,  at dels  den  meget  bety-
delige  støtte,  der stadig  vil blive  givet  af de offentlige 
myndigheder,  og dels  prispolitikken,  der  sigter  mod 
at styrke  kulminernes  økonomi,  bliver  underlagt 
meget  nøje  kontrol,  således  at det  sikres,  at støtten 
tjener  Fællesskabets  samlede  interesser  frem  for pri-
vate virksomheders  eller  enkeltstaters  interesser. 
9.11.  Udvalget  lægger  navnlig  vægt  på det forhold, 
at produktionsmålene  inden  for  kulindustrien  kun 
kan nås,  hvis  de følges  op af en passende  arbejds-
kraft-politik.  Udvalget  støtter  derfor  Kommissionens 
henstilling  om »et handlingsprogram  med  henblik  på 
ansættelse,  uddannelse  og bibeholdelse  af arbejdsstyr-
ken, heri  indbefattet  stabilt  og aktivt  ledende  perso-nale«.  Der  må  især  tilbydes  sådanne  betingelser,  at 
denne  industri  kan  tiltrække  en ung  arbejdsstyrke,  at 
vilkårene  for  de vandrende  arbejdstagere,  der  er 
beskæftiget  i dette  erhverv,  sikres,  at forskningen  in-
den for forbedring  af sygdomsforebyggelse  fortsættes 
og at støtten  på boligområdet  og med  henblik  på 
almindelig  indpasning  i samfundet  øges.  For  at sikre 
heldig  gennemførelse  af en sådan  politik  er det nød-
vendigt  at føre  en langsigtet  politik  baseret  på afsæt-
ningsgarantier.  Da  kulturpolitikken  også  omfatter 
produktionen  af brunkul  og tørv,  bør  man  være 
særlig  opmærksom  på arbejdskraftproblemerne  inden 
for disse  erhverv. 
9.12.  For  så vidt  angår  importpolitikken  bemærker 
Udvalget,  at  Fællesskabets  forøgede  kulbehov 
(omkring  300  millioner  tske  i 1985)  ikke  vil kunne 
dækkes  af den  interne  kulindustris  produktion,  hvil-
ket indebærer,  at der må importeres  omkring  50 mil-
lioner  tske  i løbet  af dette  år. 
9.13.  På  trods  af de foranstaltninger,  der vil blive 
truffet  for at sikre  udviklingen  samt  konkurrencedyg-
tige priser,  er det  dog  uomgængeligt  nødvendigt  at 
søge  at opnå  langsigtede  leveringsgarantier  i produ-
centlandene,  bl.a.  for så vidt  angår  kokskul  og damp-
kul. 
9.14.  I  henhold  til bestemmelserne  i traktaten  om 
oprettelse  af EKSF  har  handelspolitikken  på kulom-
rådet  til stadighed  henhørt  under  de nationale  rege-
ringers  kompetenceområde.  Anvendelsen  heraf  har 
afveget  fra det ene  land  til det andet,  alt efter  energi-
forsyningsstrukturerne.  Iværksættelsen  af Fællesska-
bets nye  strategi  for energipolitikken  kræver  i videst 
mulig  udstrækning  en harmonisering  af handelspoli-
tikken  for samtlige  energikilder. 
9.15.  En  importpolitik  for kul,  der føres  inden  for 
disse  rammer,  må så vidt  muligt  praktiseres  således, 
at der  tages  hensyn  til de forskellige  situationer,  der 
gør sig gældende  i Fællesskabet. 
9.16.  Denne  politik  bør  løse  det  ømtålelige  pro-
blem  med  at harmonisere  dels  afsætningsgarantierne, 
som Fællesskabets  producenter  må være  i deres  gode 
ret til at forvente,  i betragtning  af den  indsats,  der 
kræves  af dem,  og dels  købernes  ligeledes  med  rette 
forventede  vished  for at de langfristede  forpligtelser— 
uanset  formen  —v  som  de ^ar  påtaget  sig i tredje-
lande,  ikke  bringes  i fare.  En oplagringspolitik  bør 
være  et væsentligt  led i denne  nødvendige  koordine-
ring. 
Nr. C 15/32 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22. 1. 76 
9.17.  Denne  ligevægt  vil  formentlig  kun  kunne 
sikres,  hvis  Fællesskabets  sandsynlige  behov,  de res-
sourcer,  det kan  disponere  over,  og de tonnager,  der 
må søges  hos  tredjelande,  fastlægges  korrekt.  Denne 
viden  forudsætter,  at Kommissionen  har  rådighed 
over  oplysninger  om den  nuværende  situation  og om 
dennes  sandsynlige  udvikling  under  hensyntagen  til 
de forskellige  parters  interesser. 
9.18.  For  bedst  muligt  at kunne  sammenkæde  Det 
europæiske  Fællesskabs  økonomiske  og  sam-
fundsmæssige  interesser  med  hele  kulpolitikken,  må man styrke  EKSF's  indflydelse  på priser,  import, 
oplagring  og afsætning. 
10. Koordinering  af foranstaltningerne 
10.1.  Endelig  finder  Udvalget  at alle  Fællesskabets 
retningslinjer,  henstillinger  og  afgørelser  på ener-
giområdet  må drøftes  på ny,  når  det  fjerde  program 
for politikken  på mellemlang  sigt  skal  udarbejdes, 
idet realiseringen  af de perspektiver,  der er opstillet  i 
programmet,  nødvendiggør  en fælles  energipolitik, 
som er forenelig  med  den  tilsigtede  målsætning  for 
erhvervs-  og samfundslivet. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  29. oktober  1975. 
Henri  CANONGE 
Formand,  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til udtalelse  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Punkt  4.7 
Første  sætning  affattes  således: 
»Udvalget  mener,  at da besparelserne  til dato  skyldes  stigninger  i energiprisen,  er det  af 
afgørende  betydning,  at der ikke  fremover  sker  stigninger  i verdensmarkedspriserne,  hvilket 
forudsætter  reelle  forhandlinger  om indførelsen  af et internationalt  valutasystem  og et vir-
keligt  forsøg  på at bekæmpe  inflationen«. 
Afstemningsresultat: 
17 stemte  for,  24 stemte  imod,  15 undlod  at stemme. 
Den oprindelige  tekst  i Afdelingens  tillæg  til udtalelse  blev  erstattet  af et ændringsforslag,  som 
blev vedtaget  med  40 stemmer  for og 27 stemmer  imod,  mens  9 undlod  at stemme: 
Punkt  5.2 
Udvalget  mener,  at Kommissionen  gør  rigtigt  i at indtage  en forsigtig  og fleksibel  holdning. 
Efter  Udvalgets  mening  er den  af Kommissionen  skitserede  politik  et skridt  i den  rigtige  retning, 
idet den  er en første  foranstaltning  henimod  en fælles  kulbrintepolitik,  som  den  mener  kun  kan 
gennemføres  gennem  gradvist  stigende  samarbejde  over  længere  tid mellem  medlemsstaterne, 
olieselskaberne  og producentlandene. 
Følgende  ændringsforslag,  der var fremsat  i henhold  til forretningsordenen,  blev  forkastet: 
22.1.  76 De  Europæiske  Fællesskabers  Tidende  Nr.  C 15/33 
Punkt  5.4 
I ottende  linje  slettes  ordet  »fælles«. 
Afstemningsresultat: 
Forkastet  med  stort  flertal,  idet  kun  5 stemte  for,  mens  2 undlod  at stemme. 
Punkt  5.4 
Sidste  punktum  affattes  således: 
»Denne  koordinering  må anses  for at være  en minimal  og absolut  nødvendig  indsats  som 
indledning  til et økonomisk  samarbejde  mellem  samtlige  medlemsstater«. 
Afstemningsresultat: 
Forkastet  med  stort  flertal,  idet  kun  6 stemte  for,  mens  2 undlod  at stemme. 
Punkt  5.5 
Erstattes  med  følgende,  som  også  indbefatter  punkt  5.6: 
»Eftersom  Fællesskabet  har grund  til at gøre  sig mindre  afhængig  af importeret  mineralolie, 
henleder  Udvalget  opmærksomheden  på spørgsmålet  om forholdet  mellem  prisen  på mine-
ralolien  og omkostningerne  ved  de alternative  energikilder  og godkender  den  målsætning, 
hvorefter  man  vil garantere  de investeringer,  Fællesskabet  vil foretage  for at udvikle  disse 
kilder.  I spørgsmålet  om,  med  hvilke  midler  denne  garanti  kan  virkeliggøres,  foretrækker 
Udvalget  en støttepolitik,  som  sikrer  kontinuiteten  i udviklingen  af de alternative  energikil-
der, frem  for vedtagelsen  af en minimumsbeskyttelsespris  på et niveau,  som  gør  den  til et 
effektivt  middel  til beskyttelse  af alternative  kilder  med  høje  omkostninger.  Udvalget 
mener,  at en sådan  høj  beskyttelsespris  ville  forhindre  Fællesskabet  i at have  fordel  af even-
tuelle  fald  i priserne  til under  minimumsprisen  — og det  drejer  sig om  store  mængder 
mineralolier,  Fællesskabet  fortsat  i lang  tid skal  indføre  — prisfald,  som  kan  indtræde  som 
følge  af den  politiske,  økonomiske  og tekniske  udvikling.  Udvalget  understreger  endvidere, 
at for at lette  denne  udvikling  bør  medlemsstaterne  og Fællesskabet  som  sådan  tale  med  én 
stemme  samt  udvise  samarbejds-  og forhandlingsvilje  over  for  de olie-  og råstofproduce-
rende  lande«. 
Afstemningsresultat: 
17 stemte  for,  56 stemte  imod,  12 undlod  at stemme. 
Begrundelse  for  ændringsforslaget 
Punkt  5.5 er ikke  i tilstrækkelig  grad  udtryk  for Udvalgets  stilling  til dette  meget  vigtige  spørgs-
mål.  » 
Punkt  5.6 bør  flyttes  til punkt  5.5,  da dette  med  rimelighed  begrunder,  at man  foretrækker  en 
anden  ordning  til beskyttelse  af alternative  energikilder  end  minimumsprisbeskyttelses-ordnin-
gen. 
Punkt  5.5 
Sidste  punktum  affattes  således: 
»Endvidere  må  medlemsstaterne  og Fællesskabet  indtage  en konsekvent  holdning  samt 
udvise  samarbejds-  og forhandlingsvilje  over  for de olie-  og råstofproducerende  lande«. 
Afstemningsresultat 
Forkastet  med  stort  flertal,  idet  kun  4 stemte  for. 
Nr. C 15/34 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22.1.76 
Punkt  6.3 
a) Andet  punktum  udgår  helt. 
b) Tredje  punktum  »Ud  fra  dette  synspunkt  tilkommer  det  Fællesskabet...«  ændres  til føl-
gende:  »Det  tilkommer  Fællesskabet  selv  ...«. 
c) Næste  punktum  udgår. 
Afstemningsresultat: 
21 stemte  for,  63 stemte  imod,  15 undlod  at stemme. 
Begrundelse  for  ændringsforslaget 
Udtalelsens  tekst  hænger  afgjort  ikke  sammen,  idet  man  vakler  mellem  to synspunkter.  Dels 
fastslås  det jo nemlig  (første  punktum),  at ansvaret  i et vist  omfang  ligger  hos  Det  internationale 
Energiagentur.  I andet  punktum  hedder  det  derimod,  at ansvaret  bør  ligge  hos  Fællesskabet.  I 
punktummet  derefter  kommer  man  til den  konklusion,  at Fællesskabet  internt  bør  udføre  det 
arbejde,  som  allerede  er godkendt  for  Agenturet,  mens  man  i næste  punktum  straks  tager 
forudsætningen  fra det foregående  punktum  i sig igen,  idet  det anbefales,  at Fællesskabet  vedta-
ger foranstaltninger  i tidsrummet  indtil  Agenturet  bliver  en effektiv  organisation. 
Forslaget  om at slette  de berørte  punktummer  har  til formål  at angive,  at de vigtigste  forbruger-
lande  i tilfælde  af forsyningsvanskeligheder  for mineralolie  — titlen  på punkt  6 — bør  føre  en 
politik,  hvori  der tages  hensyn  til deres  respektive  problemer.  Til dette  formål  er Det  internatio-
nale Energiagentur  et velegnet  forum. 
Punkt  6.4 
Fra andet  punktum  indsættes  følgende  tekst  i stedet  for teksten  i udtalelsen: 
»Udvalget  kan  imidlertid  ikke  godkende  Kommissionens  synspunkt,  hvorefter  der i tilfælde 
af oliemangel  også  bør  ske  en mindskelse  af forbruget  af samtlige  andre  former  for primær-
energi.  Udvalget  er klar  over,  at formålet  med  dette  forslag  er at sikre  en vis balance  i med-
lemsstaternes  økonomiske  aktivitet  og at sikre  varernes  frie  bevægelighed.  Det  mener  dog, 
at løsningen  af et spørgsmål  af så afgørende  betydning  for Fællesskabets  og medlemsstater-
nes erhvervs-  og samfundsliv  ikke  bør  bringes  i fare  af en rådsbeslutning,  der er formuleret 
i så summariske  vendinger,  som  de  af Kommissionen  foreslåede.  Beskyttelsen  af 
ovennævnte  forhold  gør  det nødvendigt,  at Fællesskabet  i tilfælde  af en olieforsyningskrise 
udformer  en ordning  med  henblik  på bedst  mulig  fordeling  af de disponible  ressourcer,  idet 
der skal  tages  hensyn  til oliemangelen  og til mulighederne  for større  anvendelse  af andre  in-
terne  og eksterne  ressourcer«. 
Afstemningsresultat: 
9 stemte  for,  51 stemte  imod,  23 undlod  at stemme. 
Begrundelse  for  ændringsforslaget 
Ændringsforslaget  taler  for sig selv. 
Punkt  6.5 
Tredje  punktum  ændres  til følgende:  »Der  bør  derfor  sideløbende  træffes  foranstaltninger  med 
henblik  på størst  mulig  harmonisering  af pris-,  skatte-  og afgiftspolitikken  i Fællesskabets  for-
skellige  områder«. 
Afstemningsresultat: 
7 stemte  for,  65 stemte  imod,  9 undlod  at stemme. 
22. 1. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/35 
Begrundelse  for  ændringsforslaget 
Total  harmonisering  af prisniveauerne  i medlemsstaterne  forekommer  hverken  ønskelig  eller 
mulig  på grund  af forskellene  i den  økonomiske  struktur  og de økonomiske  vilkår  i de forskelli-
ge lande.  Harmoniseringen  bør  finde  sted  inden  for myndighedernes  pris-,  skatte-  og afgiftspoli-
tik, da forskellig  politik  på disse  områder  især  virker  forstyrrende  på oliehandelen  inden  for 
Fællesskabet. 
Punkt  8.4 
Fra andet  punktum  ændres  teksten  som  følger: 
»Udvalget  mener,  at disse  problemer,  som  har  givet  anledning  til de forbehold  over  for 
kerneenergien,  som  visse  grupper  i befolkningen  har givet  udtryk  for,  gør det nødvendigt  at 
forstærke  oplysningskampagnen  om den  sikkerhed,  der allerede  er opnået  i kerneteknikken 
og som  stadig  udvikles.  Da Kommissionens  mål  på 160  (evt.  200)  GWe  kernekapacitet  in-
den udgangen  af 1985  i høj  grad  er ønskværdigt  af hensyn  til reduktion  af Fællesskabets 
afhængighed  af importeret  olie  (især  fra Mellemøsten),  bør  udviklingsprogrammer  for fort-
sat øget  sikkerhed  iværksættes  i størst  muligt  omfang.  Selv  om støtte  til udvikling  af andre 
energiformer  såsom  vind-,  sol-  og geotermisk  energi  også  må prioriteres  højt,  må det samti-
dig erkendes,  at kerneenergien  endnu  i en lang  årrække  vil være  det eneste  realistiske  alter-
nativ  til energiproduktion  med  fossilt  brændsel.  De øvrige  nævnte  energiformer  kan  forelø-
big kun  opfattes  som  supplement.  Udvalget  mener  på den  anden  side  at det  endnu  er for 
tidligt  at fastlægge  en kapacitet  på 1000  GWe  kerneenergi  i år 2000,  da energibesparelse  og 
supplerende  energiformer  kan  medføre  reduktion  af dette  tal«. 
Afstemningsresultat: 
43 stemte  for,  43 stemte  imod,  11 undlod  at stemme. 
Begrundelse  for  ændringsforslaget 
Udtalelsen  giver  ikke  tilstrækkelig  klart  udtryk  for kerneenergiens  centrale  placering  som  alter-
nativ  til energi  produceret  med  fossilt  brændsel.  De tekniske  muligheder  for  øget  sikkerhed  i 
takt med  udbygningen  af kerneenergien  er sikkert  til stede,  når  tilstrækkelige  midler  stilles  til 
rådighed  for forskning,  og derfor  bør Kommissionens  mål  støttes  og ikke  drages  i tvivl. 
Følgende  afsnit  i tillægget  til udtalelse  blev  erstattet  af et ændringsforslag,  som  blev  vedtaget 
med 45 stemmer  mod  38, mens  11 undlod  at stemme. 
Punkt  8.11 
Udvalget  mener,  at man  ufortøvet  må undersøge,  om man  hurtigere  kan  finde  en løsning  — evt. 
flere  løsninger  på fællesskabsplan  — på de eksisterende  problemer  i forbindelse  med  hele  ker-
nebrændstofkredsløbet,  som  afviger  meget  fra sektor  til sektor,  gennem  mere  omfattende  benyt-
telse  af Fællesskabets  organer  eller  gennem  anvendelse  af fællesskabsmidler  (fælles  foretagen-
der).  I denne  forbindelse  kunne  man  især  overveje,  hvilken  — i givet  fald  udvidet  — rolle  det 
Forsyningsagentur  skulle  kunne  spille,  som  ved  Rådets  resolution  (energiministrene)  af 13. 
februar  1975  fik tildelt  en væsentlig  rolle  ved  gennemførelsen  af den  fælles  politik.  Under  alle 
omstændigheder  må  man  bevare  de allerede  gennemprøvede  strukturer  og metoder.  Alle  de 
mulige  løsninger,  der  søges  gennemført,  bør  sigte  mod  en politik  for  Fællesskabets  forsyning 
med nukleare  brændstoffer. 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet: 
Punkt  8.11 
Dette  punkt  erstattes  med  følgende  tekst: 
»Udvalget  mener,  at gennemførelsen  af omfattende  programmer  for  opførelse  af kerne-
kraftværker  på verdensplan  vil kunne  bidrage  til at udbudet  af kerneenergiens  basismateria-
ler — først  og fremmest  naturligt  uran  — bliver  overordentligt  uelastisk,  eftersom  sådanne 
Nr. C 15/36 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22. 1. 76 
brændstoffer  ikke  kan  erstattes  med  andre.  Følgerne  vil blive  stigende  priser,  der ikke  påvir-
kes, selv  om det almindelige  energimarked  senere  skulle  vise  sig elastisk. 
En politik  for Fællesskabets  forsyning  med  nukleare  brændstoffer  er imidlertid  nødvendig, 
hvis man  skal  fjerne  eller  afbøde  følgerne  heraf.  Den  bør  finde  konkret  udtryk  i bestræbelser 
på industriområdet,  som  gennemføres  af fællesskabsvirksomheder  med  henblik  på øget 
udbud.  Men  en sådan  politik  forudsætter  ligeledes  tilvejebringelsen  af et administrativt 
system,  som,  i tilfælde  hvor  markedskræfternes  frie  spil  ikke  gælder,  sætter  Fællesskabet  i 
stand  til at forfølge  nedenstående  målsætninger,  som  det ikke  har givet  afkald  på: 
a) opnåelse  af de bedst  tænkelige  forsyningsbetingelser  gennem  styrkelse  af Fællesskabet 
ved indgåelse  af aftaler  med  producenterne; 
b) beskyttelse  af Fællesskabets  investeringer  i uranproduktionen  og behandlingen; 
c) sikring  af betingelser,  hvorved  forskelsbehandling  af brugerne  undgås. 
Disse  målsætninger  kan  ifølge  disse  medlemmer  tilgodeses  gennem  det i Euratom-traktaten 
oprettede  Forsyningsagentur,  som  ministrene  for energi  i en Råds-resolution  af 13.  februar 
1975  tilkendte  en væsentlig  rolle  i forbindelse  med  udøvelsen  af den  fælles  politik. 
Men  i Rådets  resolution  fremhæves  det også,  at det af »effektivitetsgrunde«  vil være  nød-
vendigt  med  en revision  af Romtraktatens  kapitel  VI om energiforsyning,  hvori  Agenturets 
opgaver  fastlægges.  Udvalget  mener,  at en sådan  revision  er af stor  betydning  og ønsker 
derfor  at blive  hørt  om de forslag,  Kommissionen  måtte  fremsætte  herom. 
Med  hensyn  til de andre  faser  i brændstofkredsløbet,  mener  Udvalget,  at man  straks  bør 
gøre  sig klart,  i hvilket  omfang  de nuværende  problemer,  som  er meget  forskellige  i de for-
skellige  sektorer,  kan  løses  hurtigt  og om muligt  på fællesskabsplan  med  en eventuel  inter-
vention  fra fællesskabsorganerne  eller  ved  hjælp  af fællesskabsinstrumenter  (fælles  anlæg). 
Det burde  for eksempel  undersøges,  hvorvidt  den  fremtidige  struktur  for  den  europæiske 
oparbejdningsindustri  skal  følge  samme  model  som  berigelsesindustrien,  eller  om den  skal 
tage form  af en statsgaranteret  institution  med  bistand  fra Fællesskabet  til Europas  nukleare 
industri«. 
Afstemningsresultat: 
17 stemte  for,  48 stemte  imod,  20 undlod  at stemme. 
Begrundelse  for  ændringsforslaget 
Ændringsforslaget  tilsigter  at henlede  opmærksomheden  på forsyningspolitikkens  betydning  — 
hvilket  ikke  i tilstrækkelig  grad  er blevet  gjort  i udtalelsen  — og nødvendigheden  af at under-
søge,  hvilke  midler,  der er bedst  egnede  i den  situation,  hvori  Fællesskabet  befinder  sig. 
I ændringsforslagets  anden  del henvises  der  hertil  samt  til de faser  i brændstofkredsløbet,  som 
ikke hører  ind under  forsyningsproblematikken.  I andet  afsnit  indgår  første  sætning  i udtalelsens 
punkt  8.11. 
Efter  punkt  8.11 
Der tilføjes  et nyt punkt  8.12  med  følgende  ordlyd: 
»8.12.  Endelig  må  hele  kerneenergieproduktionsprocessen  kontrolleres  direkte  af det 
offentlige;  det gælder  både  malmudvinding,  transport  af spaltningsmaterialer,  kraftværks-
bygning,  bevarelse  af og hensyntagen  til den  allerede  fungerende  offentlige  sektor,  energi-
produktion  samt  oplagring  og bearbejdning  af radioaktivt  affald«. 
22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/37 
Afstemningsresultat: 
42 stemte  for,  42 stemte  imod,  11 undlod  at stemme. 
Begrundelse  for  ændringsforslaget 
Energiuafhængighed  er en af hovedforudsætningerne  for  Europas  økonomiske  og politiske 
uafhængighed.  Beslutninger  om at anvende  kerneenergi  bør  træffes  under  hensyntagen  til almen-
vellet  og selv  om kerneenergi  er rentabel  i øjeblikket,  bør  det ikke  være  afgørende  for,  hvilken 
energipolitik,  der  skal  føres  fremover.  Energipolitikken  er endvidere  af afgørende  betydning  i 
mange  andre  spørgsmål,  som  direkte  vedrører  medlemsstaternes  politik  og EF's  rolle;  som 
eksempler  kan  nævnes: 
— forholdet  mellem  de olieeksporterende  lande,  landene  i den  fjerne  verden  og industrilandene; 
— fastlæggelse  og gennemførelse  af en væksttype,  som  ikke  mere  kan  baseres  på billig  energi, 
men som  bør  være  mindre  skæv;  fremskridtene  i samfundet  skal  stadig  bevares  og udbygges; 
— de politiske  myndigheder  skal  fortsat  have  mere  at sige  end  de nationale  og multinationale 
virksomheder. 
Kerneenergi  gør  det  nødvendigt,  at man  til stadighed  er særlig  opmærksom  på de berørte 
arbejdstageres  og befolkningens  sikkerhed,  ligesom  der  skal  tages  hensyn  til miljøproblemerne. 
Alle disse  grunde  gør »direkte,  offentlig  kontrol«  med  hele  kernebrændstofkredsløbet  berettiget.