Udtalelse om forbindelserne mellem Den Europaeiske Union og Latinamerika (94/C 127/05)

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 23. marts 1993 under henvisning til forretningsordenens artikel 20, stk. 4, at udarbejde udtalelse om forbindelserne mellem Den Europaeiske Union og Latinamerika.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Vasco Cal (afloeste Willy Wagenmans) til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 14. januar 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 312. plenarforsamling, den 26.-27. januar 1994, moedet den 26. januar 1994, enstemmigt foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. De taette historiske og kulturelle baand mellem EF-landene og Latinamerika er siden 1986 blevet yderligere styrket, idet omraaderne for de to regioners samarbejde er blevet udvidet og uddybet. OESU foelger til stadighed udviklingen i disse forbindelser paa naert hold. Saaledes vedtog OESU den 28. januar 1993 en informationsrapport om »Faellesskabets forbindelser med Latinamerika« udarbejdet af Sektionen for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik (ordfoerer: Willy Wagenmans) (1). OESU's seneste udtalelse om samarbejdet mellem EF og Latinamerika blev vedtaget i januar 1990 (ordfoerer: Vasco Cal) (2).

1.2. Paa baggrund af de seneste aars dybtgaaende aendringer i den internationale situation og saerligt i EU og Latinamerika anser OESU det for noedvendigt atter at fremsaette en udtalelse om forbindelserne mellem de to regioner. Naervaerende udtalelse er baseret paa oplysningerne og konklusionerne i ovennaevnte informationsrapport, som diverse institutioner, eksperter, diplomater og andre bidrog til udarbejdelsen af.

1.3. I forbindelse med denne udtalelses udarbejdelse afholdt Sektionen for EF's Eksterne Forbindelser, Handels- og Udviklingspolitik den 30. september og 1. oktober 1993 en hoering med repraesentanter for latinamerikanske interesseorganisationer (arbejdsgiverorganisationer, fagforbund samt landbrugs-, kooperativ-, familie- og miljoeorganisationer). Denne hoering gav anledning til en frugtbar informationsudveksling og blev af begge parter vurderet som meget nyttig. De vigtigste resultater af hoeringen er medtaget i udtalelsen.

1.4. Udtalelsen behandler de centrale spoergsmaal i forholdet mellem EU og Latinamerika, formulerer mulige loesninger og anbefalinger og analyserer endelig fremtidsperspektiverne paa de omraader, der har stoerst betydning for samarbejdet mellem de to regioner. Der fokuseres i den forbindelse paa EU's rolle i Latinamerika, virkningerne af de oekonomiske forbindelser og udviklingssamarbejdet mellem de to regioner (herunder den politiske dialog og samarbejdet paa det sociale omraade) samt de saakaldte aftaler af »tredje generation« og de dertil knyttede nye samarbejdsomraader (miljoe, menneskerettigheder, narkotika samt videnskab og teknologi).

1.5. I forlaengelse af OESU's udtalelse fra januar 1990 vedtog Kommissionen den 11. juni 1990 en meddelelse til Raadet, hvori der foreslaas retningslinjer for samarbejdet med udviklingslandene i Latinamerika og Asien. Disse blev godkendt af Raadet den 4. februar 1991 og har siden 1992 vaeret rettesnor for samarbejdet med landene i de paagaeldende regioner.

2. Den politiske dialog

2.1. De aarlige moeder paa ministerplan, der siden 1984 er blevet afholdt som led i San José-processen, moederne mellem EF og Rio-gruppen, der er blevet afholdt siden 1990, samt moederne mellem Europa-Parlamentet og Det Latinamerikanske Parlament, der er blevet afholdt hvert andet aar siden 1974, har vist sig at vaere et udmaerket institutionelt udgangspunkt for fremme af forbindelserne mellem de to regioner.

2.2. Denne politiske dialog paa hoejt niveau har haft stor betydning for demokratiseringsprocessen i Latinamerika og fredsprocessen i Mellemamerika. Det er klart, at EU paa det internationale samfunds vegne fortsat boer arbejde bevidst paa at vaerne om demokratiet i denne region, da det stadig er meget saarbart og endog alvorligt truet i flere lande. OESU opfordrer EU til gennem den politiske dialog fortsat at arbejde for overholdelsen af menneskerettighederne og gaa endnu mere i brechen for de sociale og arbejdsmarkedsmaessige rettigheder. Samarbejdet kan ogsaa bidrage til at styrke de demokratiske institutioner og retsstaten i de paagaeldende lande. OESU understreger, at demokratiet fortsat vil vaere skroebeligt, medmindre fattigdommen bekaempes effektivt.

2.3. Den Europaeiske Union maa goere en indsats for til stadighed og med alle sine ressourcer (diplomatiske, finansielle osv.) at fremme menneskerettighederne, de demokratiske vaerdier og fredelige loesninger i alle de latinamerikanske lande og regioner. Maegling mellem stridende parter med henblik paa forsoning og konfliktloesning maa gennemfoeres overalt, hvor det er paakraevet.

2.4. I 90'erne vil oekonomiske spoergsmaal og de saakaldte »nye samarbejdsomraader« indtage en central plads i de bilaterale forbindelser mellem EF og Latinamerika. Latinamerika oensker, at de handelsmaessige og finansielle problemer tages op her og nu. EF derimod oensker at afvente resultaterne af GATT-forhandlingerne inden for rammerne af Uruguay-runden, foerend der udarbejdes en endelig handelsordning. Raadet har indvilget i, at Den Europaeiske Investeringsbank (EIB) fremover ogsaa skal finansiere projekter i Latinamerika, hvilket OESU anbefalede i den foregaaende udtalelse om EF's forbindelser med Latinamerika (1); Europa-Parlamentet har ligeledes opfordret hertil i forskellige beslutninger.

2.5. Paa baggrund af udviklingen i forbindelserne mellem de to regioner, nye samarbejdsomraaders opdukken, Latinamerikas forventninger til samarbejdsinstrumenterne og EU's betingelser for deres anvendelse samt OESU's foruroligelse over den mangelfulde anvendelse af de finansielle midler og udviklingssamarbejdets fragmentariske karakter er det noedvendigt, at Europa-Parlamentet, Raadet og Kommissionen sammen med de latinamerikanske parter skaber fornyelse i den politiske dialog, saa den bedre afspejler udviklingen paa samarbejds-, investerings- og handelsomraadet og saetter parterne i stand til at samarbejde mere hensigtsmaessigt og effektivt.

2.6. Selvom EU's delegationer i Latinamerika er blevet udvidet, kan Kommissionen kun afsaette begraensede finansielle og menneskelige ressourcer til udviklingssamarbejdet med Latinamerika. De latinamerikanske partnere har i de fleste tilfaelde for lidt sagkyndigt personale og meget faa ressourcer til det konkrete samarbejde med Den Europaeiske Union. Dette er en haemsko for de bilaterale forbindelser. Der er kun begraensede muligheder for nye tiltag i henhold til aftalerne af tredje generation eller fortsat udbygning og institutionalisering af forbindelserne mellem EU og Latinamerika.

2.7. En fornyet politisk dialog - der svarer bedre til det beskedne omfang af Kommissionens samarbejde, og som tager fat paa konkrete problemer i samarbejdet og imoedekommer de latinamerikanske oensker - forudsaetter, (1) at EU's og medlemsstaternes bistandsbudget forhoejes og udnyttes bedre, (2) at prioriteringer overholdes, (3) at midlerne bruges mere rationelt, (4) at betingelserne for deltagelse i samarbejdet smidiggoeres, og (5) at de omraader, som Latinamerika oensker inddraget i samarbejdet, efterhaanden saettes paa dagsordenen.

2.8. Paa laengere sigt kunne samarbejdet udvides, forstaerkes og institutionaliseres paa linje med associeringsaftalerne med landene i Middelhavsomraadet og Central- og OEsteuropa. Derfor gaar OESU ind for, at der oprettes bilaterale raadgivende instanser, som kan anlaegge en bredere, strategisk synsvinkel og udarbejde forslag, som gaar videre end »aftalerne af tredje generation« og sigter mod det 21. aarhundrede.

2.9. I henhold til Maastricht-traktaten skal medlemsstaterne samordne deres politik for udviklingssamarbejde. Den interne politiske dialog i Den Europaeiske Union skal sikre, at medlemsstaternes og Den Europaeiske Unions bistandspolitik er sammenhaengende og supplerer hinanden indbyrdes. Bistanden boer ogsaa koordineres med de aktioner, som gennemfoeres af de relevante multilaterale organisationer, navnlig IMF og Verdensbanken. En saadan koordinering kunne give store resultater i Latinamerika, da Den Europaeiske Union og dens medlemsstater er Latinamerikas vigtigste partnere, naar det gaelder udviklingssamarbejde.

2.10. Uden at forklejne de bestraebelser, som de demokratiske regeringer i Latinamerika har udfoldet i de senere aar, ville det endvidere vaere oenskeligt, at den interne politiske dialog i Latinamerika blev udbygget for at styrke samraadsmekanismerne generelt og i forhold til EU i saerdeleshed. Det ville saette disse lande i stand til, i takt med institutionaliseringen af integrationsprocesserne i regionen, at tale med én stemme over for EU og f.eks fremlaegge egne forslag til fremme af demokratiet, menneskerettighederne, et bredere samarbejde, markedsadgang osv. Dermed ville de ogsaa bedre kunne udforme bindende politikker - som ikke er rene principerklaeringer - paa det oekonomiske og sociale omraade og i internationale spoergsmaal saasom miljoe og narkotika. En saadan proces ville ogsaa frembyde interessante perspektiver for en etablering af taettere forbindelser mellem de to regioner, navnlig med henblik paa Maastricht-traktatens gennemfoerelse.

3. Samarbejdet med Latinamerika

3.1. OESU udtrykker tilfredshed med de nye retningslinjer for samarbejdet med Latinamerika, med »aftalerne af tredje generation« og med den brede vifte af instrumenter, som kan konsolidere forbindelserne mellem de to regioner. Det finder det positivt, at begge parter har bestraebt sig paa at koordinere samarbejdet.

3.2. OESU udtrykker anerkendelse for de bestraebelser, som Europa-Parlamentets delegationer for forbindelserne med Mellemamerika og Mexico og med Sydamerika har udfoldet, for den maade, hvorpaa Kommissionens direktorat for Latinamerika har administreret udviklingssamarbejdet med denne region, samt for den indsats som IRELA (Instituttet for Forbindelserne mellem Europa og Latinamerika) med Kommissionens stoette har gjort for at analysere og fremme de bilaterale forbindelser mellem de to regioner.

3.3. Ikke desto mindre maa man konstatere, at paa trods af disse bestraebelser bliver de midler, der afsaettes til samarbejdet, ikke udnyttet fuldt ud, og de bliver heller ikke anvendt effektivt; det skyldes isaer de ret stive procedurer og de oekonomiske og sociale aktoerers manglende kendskab til de eksisterende muligheder, navnlig inden for det oekonomiske samarbejde og adgangen til EIB's finansieringer.

3.4. Begge parter maa planlaegge, gennemfoere og evaluere de programmer og projekter, der indgaar i udviklingssamarbejdet, mere effektivt. Kommissionen opfordres derfor til at udarbejde en samlet rapport om omfanget og resultaterne af samarbejdet mellem EU og Latinamerika. Den skulle omfatte en opgoerelse over de seneste aars anvendelse af de forskellige budgetposter samt en vurdering af udsigterne for de kommende aar. OESU anser det for vigtigt at vide, hvor langt man er naaet med gennemfoerelsen af retningslinjerne for samarbejdet for perioden 1991-1995, som skoennes at beloebe sig til i alt 2,9 milliarder ECU. Endelig ville det have interesse at vide, hvor langt man er kommet med den fleraarige planlaegning, der skulle have vaeret paabegyndt i begyndelsen af 90'erne. Ud over den kvantitative analyse ville det ogsaa vaere nyttigt at undersoege bistandsaktionernes reelle effekt paa stedet i samarbejde med de direkte modtagere af stoetten - altsaa en kvalitativ analyse, omend kun af et udvalg af projekter.

3.5. Til dette formaal boer Kommissionen give oplysninger om sine fremgangsmaader og de tekniske og institutionelle mekanismer til planlaegning og evaluering af udviklingssamarbejdet og om procedurerne for den parlamentariske kontrol af udviklingssamarbejdet. Det ville i denne forbindelse vaere vaerdifuldt at sammenligne med de eksisterende mekanismer for samarbejdet med AVS-landene, herunder samraadsprocedurerne og graden af disses institutionalisering.

3.6. Videre saa OESU gerne en detaljeret analyse af, hvilke forhold der indvirker paa gennemfoerelsen af samarbejdsprogrammerne og -projekterne, saavel i forhandlingsfasen som under behandlingen af foreslaaede initiativer i Kommissionens tjenestegrene; det har nemlig vist sig, at interne arbejdsgange, en for stor arbejdsbyrde og forsinket udbetaling af bevilgede midler har haemmet ivaerksaettelsen af programmerne og projekterne. Det ville ogsaa vaere oenskeligt at faa et bedre kendskab til de forskellige forudsaetninger, der skal vaere opfyldt, for at sikre et heldigt gennemfoert samarbejde, og hvorvidt disse forudsaetninger opfyldes i praksis, f.eks. politisk vilje, hensigtsmaessig konkret udformning af programmet/projektet, teknisk og administrativ kompetence, erfaring, indsigt i relevante praktiske forhold osv. Det boer ligeledes overvejes, om man ikke ville opnaa en stoerre effekt af udviklingssamarbejdet, hvis man koncentrerede de disponible ressourcer om udvalgte samarbejdsomraader, i stedet for via en lang raekke budgetposter at anvende dem til finansiering af utallige smaa projekter paa de mest forskellige felter uden nogen form for geografisk koncentration.

3.7. OESU saa endvidere gerne, at Kommissionen i sin rapport ogsaa kommer ind paa de enkelte medlemsstaters samarbejdspolitik og afklarer, hvad man kan forvente sig af den samordning af bistandspolitikken paa EU-plan, som foreskrives i Maastricht-traktaten. Det er endvidere vaesentligt, at EU-landene traeffer foranstaltninger for at opfylde FN's maalsaetning om, at udviklingsbistanden skal udgoere 0,7 % af BNP. I 1991 var det kun Frankrig, Danmark og Holland, der opfyldte normen.

3.8. Generelt er det ogsaa vigtigt at vide, om de latinamerikanske lande eller Latinamerika som region udviser den fornoedne politiske vilje til at tackle samarbejdet med EU paa den rette maade, om de har de fornoedne midler til at udarbejde og forvalte projekter samt til at udforme projekter, som er gennemfoerlige i praksis, og om de kan stille tilstraekkelige menneskelige og materielle ressourcer til raadighed paa nationalt eller regionalt plan. Det vil endvidere vaere oenskeligt at analysere disse faktorers indvirkning paa EU's udviklingssamarbejde i denne region. Det er ogsaa vigtigt at undersoege, om den nuvaerende spredning i bistanden er en ulempe for de latinamerikanske partnere - f.eks. i form af administrative problemer - eller om projekternes ringe skala snarere fremmer et smidigt samarbejde med de ikke-statslige organisationer (NGO) og letter disses deltagelse i projekterne.

3.9. I nogle tilfaelde sigter programmerne ogsaa mod en bestemt maalgruppe eller et specifikt maal, men i praksis maa midlerne forbeholdes realistiske projekter og maal. Et interessant eksempel - der udmaerker sig ved sin politiske betydning og regionale karakter - er menneskerettighedsprogrammet i Mellemamerika, der blev vedtaget i Lissabon i februar 1992. Dette program retter sig mod de vaebnede styrker i de paagaeldende lande (specifik maalgruppe) og skal fremme statens sikkerhed og retsvaesenets funktionsmaade (specifik maalsaetning). Det ville vaere interessant at undersoege, om programmets konkrete tiltag bidrager til at styrke retssystemet og udbygningen af det civile samfund i disse lande, som indtil for nyligt var styret af militaerregimer, samt i hvor hoej grad det offentlige deltager i dette program.

3.10. Paa det oekonomiske omraade skal det - paa grund af det store antal latinamerikanske lande, som beroeres heraf (ni) - naevnes, at Bolivia, Peru og Colombia fra og med 1991 og de seks mellemamerikanske lande fra og med 1992 har faaet status af praeferenceberettigede lande under den generelle toldpraeferenceordning (GSP). Denne form for stimulering af landenes handel kunne med fordel sammen med narkotikabekaempelse behandles indgaaende i ovennaevnte rapport; det maa i den forbindelse undersoeges, om indroemmelsen af toldpraeferencer har reel betydning for disse landes eksport til EU, og navnlig, om landene selv traeffer de rette foranstaltninger for til fulde at udnytte de fordele, praeferencerne frembyder.

4. Handelsforbindelserne med Latinamerika

4.1. For de latinamerikanske lande er det meget vigtigt at faa forbedret adgangen til det europaeiske marked. De nylige forpligtelser, der er indgaaet i GATT-aftalen, vil uden tvivl skabe gunstigere vilkaar for adgangen til EU-markedet og verdensmarkedet for de sydlige landes landbrugsvarer gennem den nedsaettelse af de eksterne barrierer paa landbrugsomraadet og af eksportrestitutionerne, som Den Europaeiske Union har forpligtet sig til at gennemfoere inden aar 2000.

Det er klart, at de latinamerikanske landes landbrugseksport ogsaa afhaenger af en kvalitetsforbedring af deres produkter og af en mere konkurrencedygtig og effektiv markedsfoering (praesentation af varen, emballage osv.) og af en noejere overholdelse af de hygiejnemaessige og fytosanitaere bestemmelser.

4.2. Den Europaeiske Union paapeger paa sin side, at det indre marked vil skabe stoerre efterspoergsel efter import og presse markedsfoeringsomkostningerne ned. De latinamerikanske lande vil ganske vist blive stillet over for skaerpet konkurrence paa EU-markedet. Hertil kommer, at de nationale kvoter og kontingenter vil bortfalde til fordel for en ensartet EU-politik. OESU erkender dog, at harmoniseringen af miljoe- og sundhedsnormer og tekniske standarder vil vanskeliggoere adgangen for produkter, der ikke opfylder de fastsatte krav (1).

4.3. Kommissionen boer gennemfoere en omfattende oplysningskampagne rettet mod de latinamerikanske eksportoerer, saaledes at de kan leve op til de nye krav og udnytte de nye muligheder i det indre marked. Her maa Kommissionens delegationer spille en mere aktiv rolle. Denne indsats kunne blandt andet bestaa i et raadgivningsprogram for latinamerikanske eksportoerer, som skulle omfatte ikke alene de nye vilkaar og forskrifter, men ogsaa teknisk raadgivning om, hvorledes de kan hoejne kvaliteten af deres produkter og opfylde de tekniske krav til emballering, maerkning, hygiejne med videre. Der er ogsaa behov for raadgivning vedroerende en bedre udnyttelse af den generelle toldpraeferenceordning, selvom erfaringerne fra andre regioner har vist, at ordningen har en begraenset effekt, medmindre produktionsmetoderne moderniseres og kvaliteten hoejnes for at forbedre konkurrenceevnen.

4.4. Der er sket en strukturel aendring i det latinamerikanske eksportmoenster, men det er endnu ikke tilstraekkeligt til at vende den negative udvikling i eksporten, der har gjort sig gaeldende i det seneste tiaar. Latinamerikas andel af EU's samlede import er faldet til 5,5 %, medens EU's eksport til Latinamerika i 1990 udgjorde 3,8 % af EU's samlede eksport. EU's andel af Latinamerikas udenrigshandel ligger dog vaesentligt over 20 %, og det er over for EU, at Latinamerika har det stoerste handelsoverskud. Latinamerika eksporterer fortsat hovedsageligt landbrugsvarer og raastoffer, og samhandelen mellem de to regioner er koncentreret paa nogle faa lande i henholdsvis EU og Latinamerika.

4.5. Kun faa latinamerikanske lande har haft held til at diversificere deres eksport til trods for, at der netop laegges stor vaegt paa dette aspekt i strukturomstillingsprogrammerne. De latinamerikanske lande maa saette mere ind paa at omstrukturere og diversificere deres oekonomier. Den Interamerikanske Udviklingsbank anbefaler i sin seneste rapport, »The Social and Economic Progress in Latin America«, at der satses mere paa de menneskelige ressourcer og dermed paa omraader saasom almen og faglig uddannelse, sundhed og foedevareproduktion, hvilket ville fremme integrationen af disse oekonomier i verdensoekonomien. Der vil ogsaa vaere bedre muligheder for at skabe en stoet udvikling, hvis de latinamerikanske lande begynder at eksportere varer af bedre kvalitet og med stoerre vaerditilvaekst, hvis handelsbarriererne fjernes, og der sker en afklaring af de usikkerhedsmomenter i de oekonomiske forbindelser med EU, som udspringer af et manglende kendskab til eller frygt for de aendringer, som det indre marked og Maastricht-traktaten foerer med sig.

4.6. OESU anbefaler, at man forlaenger toldpraeferenceordningerne for de tre Andespagtlande og de seks mellemamerikanske lande og undersoeger, om de har haft (negative) foelger for eksporten fra lande, der ikke er omfattet af disse ordninger.

4.7. Endelig mener OESU, at man boer soege at finde frem til en for alle parter rimelig loesning paa bananproblemet og glaeder sig over de igangvaerende forhandlinger herom. OESU har noteret sig GATT-panelets udtalelser fra maj 1993, der betegner EF-ordningerne som vaerende staerkt diskriminerende over for de latinamerikanske eksportoerer og i strid med GATT-reglerne. Skoent OESU i sin udtalelse af 27. november 1992 stoettede Kommissionens forslag om beskyttelse af EF- og AVS-landenes bananproducenter, mener OESU, at der ogsaa boer tages behoerigt hensyn til de latinamerikanske producenters interesser (1). OESU anser det for meget betydningsfuldt, at EF har tilbudt stoette til diversifikations- og udviklingsprogrammer til fordel for de bananproducerende lande i Latinamerika (2).

5. Investeringerne i Latinamerika

5.1. De latinamerikanske lande foerer i oejeblikket en politik, der sigter mod at tiltraekke flere direkte europaeiske investeringer. I de seneste aar er de direkte investeringer i regionen for en stor del kommet fra Den Europaeiske Union; visse aar har disse investeringer endog indtaget foerstepladsen. Udenlandske direkte investeringer kan bidrage til jobskabelse, teknologioverfoersel og modernisering af infrastrukturen og produktionsapparatet. De kan ligeledes fremme modtagerlandets oekonomiske stabilitet.

5.2. Den internationale oekonomiske afmatning og behovet for investeringer i EU's eget indre marked og i andre omraader, navnlig Central- og OEsteuropa, kan imidlertid taenkes at foere til en tilbagegang i de direkte europaeiske investeringer i Latinamerika. Der kan ogsaa komme et fald i investeringerne i flere latinamerikanske lande i takt med afslutningen af den foerste privatiseringsrunde, der har tiltrukket betydelige kapitalstroemme. Endelig har kupforsoegene i Venezuela, praesidentkrisen i Brasilien og folkeafstemningen mod privatiseringsprogrammet i Uruguay ogsaa vaeret medvirkende aarsager til den faldende investeringsaktivitet.

5.3. Paa denne baggrund spiller de investeringsfremmende instrumenter i EU's udviklingssamarbejde en vigtig rolle; det gaelder for eksempel »Business Corporation Network« (Europaeisk Net for Virksomhedssamarbejde) og EC-IIP (EC International Investment Partners). Man kunne maaske bl.a. gennem EU's repraesentationer i de forskellige lande i hoejere grad henlede potentielle investorers opmaerksomhed paa disse instrumenter. Hvad der ligeledes er af stor betydning for de direkte investeringer i denne region, er den finansielle stoette, de enkelte EU-lande yder for at stimulere deres virksomheders investeringer.

5.4. Det udviklingsniveau og den stabilitet og oekonomiske vaekst, som latinamerikanske lande har opnaaet, er rimelige forudsaetninger for at tiltraekke EIB-laan og finansiel stoette fra de enkelte EU-lande og til via en lang raekke forskellige projekter (f.eks. sigtende mod forbedret energiforsyning, fremme af handelen og af industrielt samarbejde, etablering af joint ventures og teknologioverfoersel) at forbedre erhvervsklimaet, skabe gensidig tillid og goere det latinamerikanske marked mere tilgaengeligt for europaeiske produkter.

5.5. OESU opfordrer Kommissionen til at gennemfoere undersoegelser af europaeiske investorers muligheder i Latinamerika og fremsaette relevante forslag i lyset heraf samt at udvide det europaeiske instrumentarium til fremme af saadanne investeringer. Ligeledes opfordrer OESU EU-landene til at stimulere de direkte private og offentlige investeringer i Latinamerika. Det er samtidig vigtigt, at der i Latinamerika opretholdes et gunstigt erhvervsklima, som goer det muligt at skabe de lovgivningsmaessige rammer - navnlig paa baggrund af tidligere tiders udbredte eksproprieringer - og den oekonomiske og politiske stabilitet, der er noedvendig for at tiltraekke udenlandske investorer samt fremme tilbagefoeringen af kapital placeret i udlandet.

5.6. Ved anvendelsen af offentlige og private midler maa man undgaa en gentagelse af tidligere fejltrin, der foerte til den gaeldskrise, som kostede regionen det saakaldte »tabte tiaar« i 80'erne. Man maa ogsaa huske paa, at landene stadig har en stor gaeld, hvilket paa mellemlang sigt vil kunne true den relative stabilitet, der er opnaaet gennem de seneste aar.

6. Regional integration i Latinamerika

6.1. OESU haaber, at de nye initiativer til fremme af integrationen i Latinamerika vil baere mere frugt end de foregaaende tiaars forsoeg. NAFTA-aftalen er utvivlsomt et vigtigt skridt i denne retning, men der kan ogsaa noteres fremgang for andre integrationsprojekter, saasom Andespagten, aftalen om oekonomisk integration i Mellemamerika og MERCOSUR. Paa det nuvaerende stadium er maalet med disse integrationsprocesser foerst og fremmest en liberalisering af handelen. Paa trods af de problemer, der kan dukke op fremover paa grund af de store forskelle mellem nogle af disse landes udviklingsniveau, har den regionale integrationsproces afgoerende betydning for regionens fremtidige udvikling og dens integrering i verdensoekonomien.

6.2. Den udfordring, som disse integrationsprocesser affoeder, bestaar i en udvidelse af den regionale samhandel og en forbedring af de latinamerikanske virksomheders produktivitet og konkurrenceevne, saa de kan leve op til kravene paa verdensmarkedet samtidig med, at der baade tages hensyn til erhvervslivets interesser og de sociale forhold, som stoerstedelen af befolkningen lever under. De latinamerikanske lande vil fortsat staa over for valget mellem national suveraenitet og oprettelse af overnationale integrationsorganer.

6.3. OESU er overbevist om, at integrationsprocesserne i Latinamerika kun kan lykkes, hvis de har tilstraekkelig opbakning i befolkningen, og der hersker bred enighed om en raekke centrale spoergsmaal: overholdelse af menneskerettighederne og af de grundlaeggende normer i arbejdsmarkeds- og socialpolitikken, effektive trepartssamraad samt tilstraekkelige finansielle midler til at afhjaelpe regionale og sektorielle skaevheder. Kun nogle enkelte af disse elementer er medtaget i de integrationsaftaler, der allerede er indgaaet eller er under forhandling. OESU anser det for absolut noedvendigt, at EU's samarbejdsprogrammer bidrager til at styrke den oekonomiske udviklings og den regionale integrations sammenkaedning med overholdelsen af menneskerettighederne og de faglige rettigheder.

6.4. De erfaringer, der er indvundet i EF med hensyn til aabning af de indre graenser, oekonomisk og social samhoerighed, hoering af arbejdsmarkedets parter og reguleringer paa det oekonomiske og sociale omraade, kan maaske vaere en vigtig stoette for arbejdsmarkedets parter i Latinamerika i deres afvejning af fordele og ulemper ved integrationen i deres egen region. Derfor anbefaler OESU, at EU tager initiativ til et samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter i de to regioner samt udveksling af information og erfaringer gennem jaevnlige moeder med arbejdsmarkedets parter i Latinamerika. OESU mener, at det her har mulighed for at spille en rolle, der svarer til OESU's rolle inden for Lomé-konventionen og i samarbejdet med Maghreb-landene.

6.5. OESU mener, at EU boer viderefoere og endda udvide de samarbejdsprogrammer, der har til formaal at fremme integrationsprocesserne i Latinamerika (f.eks. MERCOSUR).

7. De nye arbejdsomraader inden for samarbejdet med Latinamerika

7.1. EF's samarbejde med Latinamerika var i 1992 af en stoerrelsesorden paa 370 millioner ECU. Det er en beskeden sum set paa baggrund af Latinamerikas alvorlige problemer og den bistand, der ydes til andre regioner. Skoent Latinamerikas udvikling bedst fremmes gennem passende EU-tiltag paa det oekonomiske og handelsmaessige omraade, mener OESU, at udviklingssamarbejdet kan udfylde en vigtig katalysator- og igangsaetterfunktion for udviklingsprocessen paa dette kontinent, saavel paa det oekonomiske og sociale omraade som paa det politiske omraade. Derfor opfordrer OESU Raadet, Kommissionen og Europa-Parlamentet til at overveje, om der er mulighed for at oege udviklingsbistanden til Latinamerika.

7.2. OESU mener, at EU maa styrke samarbejdsprogrammerne paa foelgende traditionelle omraader: forbedring af beskaeftigelsen, stoette til smaa og mellemstore industrivirksomheder og landbrugsbedrifter, investeringsfremme, forskning og teknologi, overdragelse af landbrugsjord og integreret udvikling af landdistrikterne, erhvervsuddannelse, miljoe, narkotikabekaempelse, udviklingsprojekter i samarbejde med NGO, menneskerettigheder samt flygtningehjaelp.

7.3. Der boer fortsat vies landdistrikterne saerlig opmaerksomhed, eftersom det i nogle latinamerikanske lande stadig er saadan, at en stor del af befolkningen bor i landomraaderne. Stoette til landbrugsreformer og en retfaerdig fordeling af den jord, der er til raadighed, er vigtige faktorer, isaer i Mellemamerika. Paa denne baggrund opfordrer OESU navnlig til understoettelse af sammenslutninger af smaaboender og landarbejdere samt oprindelige befolkningsgrupper, saa man kan undgaa situationer af den art, som for nylig opstod i det sydlige Mexico. Landbrugsreformer er ikke kun vigtige ud fra et socialt og oekonomisk synspunkt, men ogsaa i forbindelse med den nationale forsoningspolitik, der i dag foeres i flere lande - isaer i Mellemamerika - og af hensyn til noedvendigheden af en baeredygtig oekologisk udvikling. Sidstnaevnte element vil maaske kunne tilskynde til at foere en oekonomisk politik baseret paa en baeredygtig og miljoerigtig udvikling i overensstemmelse med konklusionerne fra miljoekonferencen i Rio de Janeiro i januar 1992.

7.4. Da bekaempelse af fattigdommen er et af de vigtigste maal for samarbejdspolitikken, boer Den Europaeiske Union stoette de sociale programmer, der specielt sigter mod de fattigste befolkningsgrupper i byerne, som er haardest ramt af strukturjusteringsprogrammerne. Der boer ydes saerlig stoette til alfabetiserings- og uddannelsesprojekter for kvinder, som bygger paa principper om en retfaerdig udvikling og vaekst.

7.5. Det anbefales, at der laegges vaegt paa gennemfoerelse af samarbejdsprogrammer, som tilskynder til trepartssamraad, medindflydelse for arbejdsmarkedets parter og beskyttelse af de sociale rettigheder. Saadanne programmer styrker demokratiet og er med til at forebygge sociale konflikter.

7.6. I forbindelse med EU's og medlemsstaternes projekter for oekonomisk samarbejde maa man sikre sig, at der tages tilstraekkeligt hensyn til overholdelsen af de faglige rettigheder, tryghed i ansaettelsen, udvikling af socialsikringsordninger, ligebehandling af maend og arbejdende kvinder samt foranstaltninger til afskaffelse af boernearbejde og andre former for misbrug og udnyttelse af boern. Derfor understreger OESU vigtigheden af en social klausul i GATT og andre handelsaftaler; OESU mener, at den nye verdensorganisation for handel boer tage dette spoergsmaal op saa hurtigt, det overhovedet er muligt.

7.7. Paa trods af Rio-konferencen er miljoebevidstheden i Latinamerika stadig svag. Man prioriterer oekonomisk vaekst, men stiller ikke i tilstraekkeligt omfang spoergsmaalstegn ved baeredygtigheden af denne vaekst. Miljoemaalene opfyldes ikke paa grund af utilstraekkelige eller mangelfulde analyser af problemerne. EU boer derfor i samarbejdsprogrammerne styrke aspektet baeredygtighed blandt andet gennem en strengere haandhaevelse af de relevante kriterier.

7.8. OESU glaeder sig over, at Den Europaeiske Union i sin politik i stigende grad er opmaerksom paa kvindernes stilling og muligheder i samfundet. I Latinamerika er mange kvinders situation og levestandard blevet staerkt forringet, isaer som foelge af strukturtilpasningsprogrammerne, som ogsaa truer boernenes udviklingsmuligheder. OESU slaar til lyd for, at der afsaettes flere midler til projekter, som sigter mod at forbedre kvindernes stilling, haeve deres levestandard og give dem stoerre medindflydelse, ikke kun i produktionen, men ogsaa paa uddannelses- og socialomraadet samt i beslutningsprocesserne.

7.9. Skoent de nuvaerende forbindelser mellem EU og Latinamerika overvejende vedroerer oekonomiske spoergsmaal og de nye arbejdsomraader, er det vigtigt, at de to regioner ogsaa dyrker deres historiske, politiske og kulturelle baand f.eks. gennem fremme af udvekslingsprojekter paa universitetsplan og beskyttelse af kulturvaerdier. Samarbejdet kan udvides paa omraaderne uddannelse, erhvervsuddannelse, videnskab og teknologi, hvor EU kan spille en vigtig rolle med udgangspunkt i denne faelles kulturarv.

7.10. Der er endnu ikke indfoert nogen faelles immigrationsordning i EU. Migrationen fra Latinamerika til EU er stadig ret begraenset. Latinamerikanske statsborgere nyder godt af visse privilegier i nogle lande, mens der i andre lande kraeves indrejsevisum. Schengen-gruppen har ikke behandlet dette spoergsmaal. OESU stoetter en viderefoerelse af en smidig politik over for statsborgere fra Latinamerika og slaar til lyd for indfoerelse af mere gennemskuelige procedurer. OESU beklager de tilfaelde af ureglementeret fremfaerd, der har fundet sted ved nogle af Faellesskabets graenseovergange. Man maa huske paa, at millioner af europaeere - fra Tyskland, Frankrig, Storbritannien, Italien, Spanien og Portugal - i en ikke fjern fortid er emigreret til Latinamerika. Europaeerne er i de sidste hundrede aar blevet modtaget med aabne arme i Latinamerika. Derfor boer der laegges stor vaegt paa princippet om gensidig solidaritet i internationale forbindelser.

Bryssel, den 26. januar 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det oekonomiske og sociale Udvalg

(1) CES 962/92 fin.

(2) EFT nr. C 75 af 26. 3. 1990, s. 13.

(3) EFT nr. C 75 af 26. 3. 1990, s. 13.

(4) EFT nr. C 221 af 28. 8. 1989, s. 32-38.

(5) EFT nr. C 19 af 25. 1. 1993, s. 99.

(6) EFT nr. C 108 af 19. 4. 1993, s. 41.