Tit * * * 
•ir * KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 18.10.1995 
KOM(95)489 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
UDSIGTER FOR DET INTERNATIONALE SAMARBEJDE OM FORSKNING 
OG TEKNOLOGISK UDVIKLING 

INDHOLDFORTEGNELSE 
SAMMENFATNING III 
1. Indledning 1 
2. Forandringer og udfordringer 2 
2.1 Den nye internationale kontekst 2 
2.2 Forandrede vilkår for forskning og teknologisk udvikling 3 
2.3 Globale problemer i 2000-tallet 4 
3. Mål og vejledende principper 5 
3.1 Vejledende principper 5 
3.2 Specifikke mål 5 
4. Instrumenter 9 
5. Prioriteter for en naboskabspolitik 10 
6. Otte indsatsområder 10 
6.1 Dialogen mellem forskning og industri 10 
6.2 Styrkelse af FTU-politikkens eksterne dimension 11 
6.3 Fremme af FTU-samarbejde om specifikke projekter 11 
6.4 Prioritering efter de mindst avancerede landes behov 11 
6.5 bedre kommunikation med tredjelande 11 
6.6 Brug af EU-midler til FTU 11 
6.7 Et nyt middelhavsinitiativ 11 
6.8 Støtte til forberedelsen af Central og Østeuropas tiltrædelse 11 
yf a 
BILAG 12 
INTERNATIONALT SAMARBEJDE OM FTU: 
SUPPLERENDE INDFALDSVINKLER OG REGIONALT ORIENTERET 
POLITIK 12 
I. Indfaldsvinkler 12 
A. Global indfaldsvinkel: Styrkelse af konkurrenceevnen gennem 
teknisk-videnskabeligt samarbejde 12 
B. Regional indfaldsvinkel: Midler til målrettede forbedringer 
i teknisk-videnskabelig forskning 13 
C. Bilateral indfaldsvinkel: Etablering af særlige teknisk­
videnskabelige forbindelser 14 
D. Den multilaterale indfaldsvinkel: Udvalgt deltagelse i teknisk­
videnskabelig forskning 14 
E. Sammenhæng med og komplementaritet i forhold til EU's politik på 
andre områder 15 
F. Samordning med medlemsstaterne og andre europæiske samarbejdsfora 
G. Overvågning og evaluering 16 
II. Udsigterne for det teknisk-videnskabelige samarbejde mellem Unionen 
og dens partnere 17 
A. Europa og nabolandene 17 
A.l. Centraleuropa og Baltikum 18 
A.2. Nye uafhængige stater 19 
A.3. Partnerlandene i Middelhavsområdet 20 
B. Højt industrialiserede lande 21 
C. Udviklingslande 22 
D. Nye vækstøkonomier (nyindustrialiserede lande) 23 
E. Internationale organisationer og mellemstatslige 
sammenslutninger 24 
FORKORTELSER 25 
II 
SAMMENFATNING 
I denne meddelelse fra Kommissionen skitseres de overordnede retningslinjer for de 
kommende års politik for internationalt forskningssamarbejde. Den sidste meddelelse 
om dette emne kom i 1990. Siden da er der sket meget, herunder: 
* Traktaten om Den Europæiske Union har givet Fællesskabet en ny politisk 
ramme. 
* De internationale forhold har ændret sig. 
* Vilkårene for forskningspolitikken i den internationale kontekst har ændret sig. 
Den senere tids hurtige geopolitiske forandringer kan sammenfattes i konstateringen 
af, at tidligere opdelinger er forsvundet med kommunismens sammenbrud, og at flere 
udviklingslande har gennemgået en hurtig økonomisk vækst. I denne situation har EU 
et fået et større ansvar for, at der tilvejebringes stabile forhold i et større Europa. I 
denne sammenhæng er forskningssamarbejdet et vigtigt element, som ikke mindst kan 
bidrage til det økonomiske potentiale øges til gensidig gavn for alle parter. 
Nye teknologier gør det lettere at decentralisere det forskningsaktiviteterne og øger 
mulighederne for et meningsfuldt samarbejde over store afstande. Liberaliseringen af 
samhandelen øger konkurrencepresset. Europæerne er bange for at tabe terræn til 
lavtlønsøkonomier, hvilket kunne få alvorlige virkninger for beskæftigelsen. På den 
anden side ligger der også nye muligheder i de fremspirende markeder. Derfor bliver 
hovedopgaven for den fremtidige politik for internationational forskning og 
teknologisk udvikling (FTU) at tilvejebringe en udbytterig balance mellem samarbejde 
og konkurrence. Et verdensomspændende FTU-samarbejde, hvor man er fælles om 
risici og indsats, bliver også en nødvendighed, hvis det 21. århundredes store 
udfordringer skal tages op. 
I det internationale FTU-samarbejde bør EU stile mod følgende overordnede mål og 
principper: 
* styrkelse af Europas konkurrenceevne og udvikling af teknologi med henblik på 
fremtidens markeder; 
* udvikling af teknisk-videnskabelige partnerskaber med EU's nabolande; 
* fælles ansvarlighed og gennemførelse af forskning og teknologisk udvikling 
inden for det 21. århundredes større problemer; 
* fremme af FIU, der kan fremhjælpe en bæredygtig vækst i udviklingslandene; 
* fællesskab om teknisk-videnskabelige informationer og medvirken i teknisk­
videnskabelige aktiviteter i stor skala og på avanceret niveau. 
III 
/* c 
Disse overordnede mål skal nås ved at udnytte et sæt forskellige, indbyrdes 
supplerende indfaldsvinkler: 
For at styrke EU's konkurrenceevne: en global indfaldsvinkel med individuel 
deltagelse i rammeprogrammet. 
Som middel til at opnå målrettede teknisk-videnskabelige forbedringer i 
udvalgte regioner: en regional indfaldsvinkel. 
For at udvikle de teknisk-videnskabelige forbindelser med visse lande: en 
bilateral indfaldsvinkel. 
For at styrke EU's FTU-indsats på verdensplan: en multilateral indfaldsvinkel. 
Disse indfaldsvinkler styrkes af sammenhæng og komplementaritet i forhold til andre 
EU-politikker, af en øget samordning med medlemsstaterne, og af tæt opfølgning og 
evaluering af disse indfaldsvinklers succes og udvikling. 
Der vil blive lagt særlig vægt på foranstaltninger på kort og mellemlangt sigt: 
1. Styrkelse af erhvervslivets inddragelse i det internationale teknisk­
videnskabelige samarbejde. 
2. Styrkelse af FTU-politikkens eksterne dimension 
3. Fremme af samarbejde om globale initiativer 
4. Lydhørhed over for mindre udviklede landes behov. 
5. Styrkelse af EU-delegationernes rolle i det internationale FTU-samarbejde 
6. Anvendelse af eksterne EU-midler til FTU 
7. Supplerende finansiering, som hvad angår Middelhavsområdet skal komme fra 
det reviderede fjerde rammeprogram, og som 
8. hvad angår Central- og Østeuropa skal komme fra det reviderede fjerde 
rammeprogram og Euratoms rammeprogram for at støtte landene under fasen 
forud for tilslutning til EU samt for at tilskynde til forskning i nuklear 
sikkerhed. 
IV 
SI* 
UDSIGTER FOR DET INTERNATIONALE SAMARBEJDE OM FORSKNING 
OG TEKNOLOGISK UDVIKLING 
1. Indledning 
Den Europæiske Unions internationale forskningskontakter har udviklet sig kraftigt i 
de seneste år på grund af et stærkt ydre pres i form af store forandringer som berører 
dens geografiske omgivelser, økonomiens globalisering og det fremvoksende 
informationssamfund. 
Politikken for internationalt FTU-samarbejde i almindelighed er først og fremmest en 
integrerende del af EU's politik for forskning og teknologisk udvikling. Den må derfor 
bidrage til at styrke den europæiske økonomis konkurrenceevne og dens position i 
den internationale handel samt bidrage til at skabe arbejdspladser i EU. I denne 
henseende må den spille en væsentlig rolle med hensyn til at støtte EU-
virksomhedernes innovationsevne, styrke EU's videnskabelige og teknologiske basis og 
udvikle de europæiske muligheder for at holde øje med de teknologiske chancer der 
byder sig i tredjelande. På den anden side må den - som skik og brug er inde for 
samarbejdspolitik - fuldt ud tage hensyn til samarbejdspartnernes behov og 
prioriteringer. Politikken for internationalt FTU-samarbejde vil derfor blive udformet 
til gensidig gavn for begge. 
Som en umiddelbar reaktion - uden for det tredje rammeprogram - igangsatte EU 
med stærk støtte fra Europa-Parlamentet en række nye ad hoc-aktiviteter1* for 
forsknings- og teknologisamarbejde med partnere i de central- og østeuropæiske 
lande, i udviklingslande og i de nye vækstøkonomier. Disse blev alle indarbejdet som 
et særlig afsnit om internationalt samarbejde (INCO) i det fjerde rammeprogram. 
Derudover vedtog man en selektiv åbning af andre særprogrammer2* og indgik 
bilaterale aftaler om forskning og teknologi. Samtidig udviklede forsknings- og 
teknologisamarbejde sig til en vigtig faktor for de forskellige udenrigspolitiske 
instrumenter. Endnu er det for tidligt at foretage en detaljeret opgørelse af 
samarbejdsaktiviteterne, eftersom det fjerde rammeprogram stadig befinder sig i 
startfasen, men der er behov for at udstikke en klar og tydelig ramme for de 
kommende års virksomhed. 
Investeringer i forskning og teknologisk udvikling udnyttes i dag i stigende grad i en 
større international sammenhæng. Det internationale samarbejde inden for det fjerde 
rammeprogram er derfor blevet udvidet både deltagermæssigt og emnemæssigt. 
Imidlertid er der afsat væsentligt færre penge til det fjerde rammeprogram 
sammenlignet med tidligere år3). I denne paradoksale situation må der træffes nogle 
strategiske valg: effektiv forvaltning, samordning med og komplettering af andre EU-
ressourcer samt øget samordning med de enkelte medlemsstaters politik. 
1) PECO, COPERNICUS, INT AS, se KOM (94) 420, endelig udgave. 
2) Lande i Central og Østeuropa kan deltage i alle særprogrammer inden for det fjerde 
rammeprogram, andre tredjelande kan deltage helt eller delvis i de programmer som er åbne for 
samarbejde i henhold til reglerne for deltagelse, som er fastlagt i Rådets afgørelse 94/763/EF. 
3) Central- og Østeuropa cirka 50 % og udviklingslandene cirka en tredjedel. 
1 
A^ 
2. Forandringer og udfordringer 
2.1 Den nye internationale kontekst 
Siden Kommissionens sidste meddelelse til Rådet om dette emne'0 er der sket store 
ændringer i den internationale situation, hvad der får vigtige følger for EU's 
internationale politik for videnskabeligt samarbejde. Forandringerne indebærer både 
trusler og muligheder for EU's internationale forskningspolitik. 
* Den første forandring - østblokkens opløsning - berører hele det europæiske 
kontinent 
De gamle central- og østeuropæiske lande og de baltiske stater har genvundet deres 
selvstændighed og indrettet demokratiske institutioner. Samtidig er 
Forbundsrepublikken Jugoslavien gået i opløsning, og af det forhenværende 
Sovjetunionen er der opstået nye uafhængige stater. Disse omvæltninger har fået store 
virkninger for EU og dets politik for videnskabeligt samarbejde. 
Dette skyldes i første række, at mange af de pågældende stater retter deres 
opmærksomhed mod EU. Deres handelsforbindelser er allerede i vid udstrækning 
blevet orienteret mod vest i stedet for øst. For at imødekomme de associerede lande 
har EU udarbejdet en strategi for forberedelse af tiltrædelsen. Videnskabeligt og 
teknologisk samarbejde med EU indgår i denne integrationsproces, og kan fungere til 
fordel for begge parter. 
Dernæst skyldes det, at forandringernes omfang i disse lande - med den hurtige 
overgang fra plan- til markedsøkonomi - uundgåeligt har påvirket deres 
forskningspotentiale, som i stigende grad målrettes mod de nye industrielle behov. 
Endelig skyldes det, at det gradvis står mere og mere klart, hvor store landenes 
miljøproblemer er, og hvor begrænsede midler de har til at løse dem. Disse 
problemer kan få direkte virkninger for EU, hvad enten de kommer i form af hav-, 
grundvands-, flod- eller luftforurening, eller de viser sig i de risici, der er forbundet 
med en bestemt type kernekraftværker. 
* Den anden forandring vedrører Middelhavsområdet 
Fredsaftalen mellem Israel og PLO har mindsket risikoen for en militær konflikt i 
Mellemøsten, men praktisk talt alle landene syd og øst for Middelhavet kæmper med 
vanskeligheder. Som fastslået på Det Europæiske Råds møde i Essen er 
tilvejebringelse af fred, stabilitet og velstand i Middelhavsområdet et af EU's vigtigste 
mål. Visse af områdets problemer, f.eks. vandforureningen, har direkte virkninger for 
Unionens indbyggere og deres aktiviteter. Områdets stadig tørrere klima har bidraget 
til problemerne; vandmanglen er blevet akut og må imødegås med en intensiveret 
forskningsindsats. EU kan heller ikke se bort fra de indirekte følger - i form af 
indvandringspres - af modsætningen mellem befolkningsvækst og økonomiske 
vanskeligheder. 
4) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet Samarbejde med tredjelande om videnskab og teknologi, 
KOM(90) 256 endelig udgave, Bruxelles den 13. juni 1990. 
Det er i EU's egen interesse at styrke sit videnskabelige samarbejde med landene syd 
for Middelhavet for at hjælpe dem med at styre deres udvikling og dermed yde et -
omend beskedent - bidrag til områdets stabilitet. 
* Den tredje forandring udgøres af den stigende differentiering af den tredje 
verden. 
I den senere tid har tiere nyindustrialiserede lande i Asien opnået et økonomisk 'take­
off og tiere latinamerikanske lande har været gennem et økonomisk genopsving. De 
Heste af disse lande befinder sig dermed i en situation, der er kendetegnet ved en 
bemærkelsesværdig industriel og handelsmæssig dynamik, som dog går hånd i hånd 
med en hårdnakket social, miljømæssig og sundhedsmæssig tilbageståenhed. 
Det er blevet afgørende vigtigt for europæisk industri at komme ind i et forsknings-
og udviklingsmæssigt samarbejde med disse lande. Allerede i forsknings- og 
udviklingsfasen har industrien behov for at vinde indpas på disse nye markeder, og til 
den ende bør den gribe fat om alle de nye muligheder, der byder sig til i og med at 
det fjerde rammeprogram åbnes op for inddragelse af disse lande i 
forskningspartnerskaber. 
Imidlertid understreger disse forandringer blot marginaliseringen af andre lande i den 
tredje verden. 
Oven i de økonomiske problemer, underernæringen og tørkerne kommer der nu nye 
eller genopdukkende epidemier. Selvom situationen på stedet ofte er vanskelig, er 
målrettet videnskabeligt samarbejde med disse lande mere nødvendigt end 
nogensinde, nu hvor de har vist sig stadig bedre i stand til at udnytte en 
fremgangsmåde, der bygger på forskning og teknologisk udvikling. 
Et bydende nødvendigt mål bliver det at sikre, at de mindst udviklede lande kan 
komme med i det fremspirende globale informationssamfund for på den måde at 
forebygge, at af kløften mellem dem og de mere avancerede økonomier uddybes. 
Essensen af de internationale forandringer kan sammenfattes således: Den 
kommunistiske østbloks forsvinden og de økonomiske forbedringer i mange 
udviklingslande har gjort det gamle begreb om 'den tredje verden' uhyre mangetydigt 
og reelt medført, at verdens opdeling i tre blokke hører fortiden til. Også i de enkelte 
lande er forskellene blevet større: Økonomisk mindre udviklede lande udruster sig 
med højteknologiske forskningsanlæg og søger internationalt samarbejde, samtidig 
med at de stadig har behov for grundlæggende udviklingsbistand. 
2.2 Forandrede vilkår for forskning og teknologisk udvikling 
I den globale økonomi bliver de teknologiske innovationscykler kortere og kortere. 
Konkurrencepresset stiger i takt med den stadig mere omfattende liberalisering af 
verdenshandelen, som især GATT/WTO5' står for. De nye vækstøkonomier 
konkurrerer i dag i kraft af deres lavere lønniveauer med de højt industrialiserede 
lande om at tiltrække industriinvesteringer. 
5) El af resultaler af forhandlingerne i disse fora er, at der er mulighed for yde forskningsstøtte på 
visse vilkår. 
Nationernes økonomiske ydeevne og deres stilling på verdensranglisterne er derfor i 
opbrud. Især er europæiske industrier og avancerede tjenesteydende virksomheder i 
fare for at miste deres konkurrencefordele, hvad der vil få alvorlige følger for 
beskæftigelsen. På den anden side byder de fremspirende markeder i andre områder 
af verden også på nye muligheder. 
For det første antager samarbejdet med andre industrialiserede lande nye former, der 
bygger på gensidig adgang til forskningsresultater. De bilaterale aftaler, der ind til 
videre er indgået med Australien og Canada, rummer nye muligheder for europæisk 
industri og bidrager til at styrke dens basis i forskning og teknologisk udvikling. 
For det andet investerer mange lande med voksende økonomier mere i videnskab og 
teknologi, fordi forskningen ofte er innovationsprocessens drivkraft. På den måde er 
der opstået videncentre over alt i verden. Selvom relevante FTU-centre stadig 
overvejende er koncentreret i den såkaldte triade, går tendensen i retning af øget 
spredning og decentralisering af infrastrukturen for forskning og teknologisk udvikling. 
Denne tendens til øget decentralisering og spredning af viden lettes af den stigende 
anvendelse af informations- og kommunikationsteknologi. Meget af det, der før kun 
var muligt ved fysisk samarbejde i organiserede forskningscentre, kan i dag opnås ved 
informationsudveksling fra forskellige lokaliteter gennem computernet. 
Informationssamfundets udvikling øger mulighederne for et frugtbart samarbejde over 
store afstande. 
Hvordan skal man så kunne få udbytte af samarbejde med konkurrenter fra andre 
områder, og hvordan udnytte fordelene til at øge beskæftigelsen i EU? Det afgørende 
spørgsmål for international forskning og teknologisk udvikling i øjeblikket er. Hvordan 
kan man finde den bedste balance mellem samarbejde og konkurrence? 
2.3 Globale problemer i 2000-tallet 
Nogle af de vigtige globale problemer, der fortsat vil være på dagsordenen i det 21. 
århundrede, er miljøproblemer6' som f.eks. globale klimaforandringer, ørkendannelse, 
forebyggelse af jordskælvsskader, luft- og vandforurening, bevaring af den biologiske 
mangfoldighed, nuklear sikkerhed, stigende UV-stråling osv. Forskning i trusler mod 
miljøet har ofte tilknytning til nye industrielle fremgangsmåder. For eksempel kunne 
FTU i renere transportteknologi og i styring af transportefterspørgslen bidrage til at 
styrke europæisk industris konkurrenceevne på internationale vækstmarkeder og 
samtidig forbedre den globale miljøsituation. Forskningssamarbejde kan meget ofte 
være et første skridt på vejen til industrielt samarbejde. 
Tendensen mod stigende globalt samarbejde inden for forskning og teknologi beror på 
et almindeligt behov for at være fælles om omkostninger, tekniske og menneskelige 
ressourcer og de risici, der er forbundet med større FTU-innovationer i det 2000-
tallet. Samarbejdsområder inden for "megavidenskaberne" omfatter f.eks. bioteknologi, 
astronomi, dybboring, rummet, partikelfysik og strålingskilder. 
6) Jævnfør Agenda 21 og andre opfølgningsaktiviteter til UNCED-konferencen i Rio. Her ligger der 
store forskningsopgaver som EU har tilsluttet sig. 
3. Mål og vejledende principper 
Forskning og teknologisk udvikling på fællesskabsplan gennemføres i medfør af EF-
traktatens artikel 130 F med følgende mål: 
* at styrke den internationale konkurrenceevne for Fællesskabets industri; 
* at støtte EU's politik på andre områder. 
Disse helt generelle mål udgør rammen for det internationale teknisk-videnskabelige 
samarbejde med tredjelande. Hvis det internationale samarbejde skal blive vellykket 
og holdbart og give fordele i en bredere sammenhæng, må det først og fremmest 
være i FTU-partnernes gensidige interesse og give dem videnskabeligt og teknisk 
udbytte. 
3.1 Vejledende principper 
Det første grundprincip er nærhedsprincippet. Fællesskabets politik for internationalt 
videnskabeligt samarbejde skal ikke erstatte medlemsstaternes. Den skal - på grundlag 
af samarbejde mellem medlemsstaterne - søge at sætte Europa i stand til at give et 
samordnet svar på samarbejdspresset fra tredjelande eller på den internationale 
situations krav. 
Det andet grundprincip er princippet om sammenhæng med Fællesskabets øvrige 
politik. Som en integrerende del af Fællesskabets politik for teknisk-videnskabelig 
forskning, skal det internationale forskningssamarbejde være i samklang med EU's 
udenrigspolitiske mål. 
Det tredje grundprincip er princippet om effektivitet. Det indebærer, at man må 
undgå at sprede indsatsen og finansieringsmidlerne og sikre kontinuitet i de 
gennemførte foranstaltninger. 
3-2 Specifikke mål 
Ved anvendelsen af disse principper opstår følgende mere specifikke mål for 
internationalt videnskabeligt samarbejde: 
1. For at kunne styrke Europas konkurrenceevne må den teknisk-videnskabelige 
kundskabsbasis udbygges ved samarbejde med partnere, der har baggrund i 
andre landes forskning og teknologi. Ved at lade partnere fra tredjelande få 
adgang til den europæiske model for samarbejde om forskning og teknologisk 
udvikling og sørge for at europæiske forskningscentre kan deltage i 
tredjelandes forskning og teknologisk udvikling, letter man ikke blot adgangen 
til teknisk-videnskabelige resultater, andre steder fra, men også adgangen til 
fremmede markeder for teknologi, der udviklet i fællesskab. Nye muligheder 
opstår efterhånden som konsortier inden for forskning og teknologisk udvikling 
forbereder fremtidige industrielle og økonomiske partnerskaber. 
2. I den kommende periode skulle den europæiske region blive styrket i den 
globale konkurrence, og samhørigheden - ikke blot mellem de nuværende 
medlemsstater - skulle blive øget. EU har til hensigt at bistå de associerede 
lande i Centraleuropa og Østersøområdet med at nå op på et 
konkurrencedygtigt niveau. For at fremme en mere omfattende samhørighed i 
regionen vil de nye uafhængige stater og nabolandene i Middelhavsområdet -
både i Europa og i de tilgrænsende områder - blive tilskyndet til at i de 
europæiske aktiviteter inden for forskning og teknologisk udvikling med deres 
egne særlige behov og interesser. 
3. Til støtte for andre EU's politik på andre områder må virksomheden inden for 
forskning og teknologisk udvikling bidrage til at løse globale problemer og tage 
de kommende årtiers udfordringer op. Ved fælles satsning kan menneskelige, 
tekniske og økonomiske ressourcer udnyttes effektivt. Prioriteringen inden for 
det multilaterale samarbejde skal bygge på følgende mål: bæredygtig udvikling 
på verdensplan, et renere og sundere miljø og mere retfærdige samfund med 
fredelige forbindelser. Hovedvægten lægges på miljøspørgsmål, 
befolkningsvækst, sundhedsproblemer af tværnational karakter, adgang til rent 
vand, bæredygtig udnyttelse af energiressourcer samt transport og 
kommunikation (herunder informationssamfundet). 
4. Det bliver stadig vigtigere, at udviklingslande får bedre adgang til forskning og 
teknologisk udvikling og dennes resultater, fordi det erkendes, at man her har 
et instrument til at fremskynde udviklingen. Teknisk-videnskabelige anlæg 
sætter i stadig stigende grad disse lande i stand til at udføre forskningsarbejde i 
overensstemmelse med deres egne behov, hvad der igen virker stimulerende på 
deres økonomi. Uddannede forskere kan dermed blive i deres egne lande, 
samtidig med at de samarbejder med EU-institutionerne. I det lange løb vil 
forskning og teknologisk udvikling styrke forbindelserne, føre til et mere 
ligeværdigt partnerskab og bidrage til geopolitisk stabilitet. 
Samarbejde inden for teknisk-videnskabelig forskning underbygger dermed 
EU's politik på andre områder, f.eks. i de ydre forbindelser (den fælles 
udenrigs- og sikkerhedspolitik, den fælles handelspolitik og politikken for 
udviklingssamarbejde) og i det økonomiske samarbejde med tredjelande. 
5. Et andet væsentligt formål med det internationale samarbejde om forskning og 
teknologisk udvikling er at etablere en international dimension i de europæiske 
forskningsmiljøer. Kontakter og udveksling af erfaringer med andre forskere er 
afgørende for EU's forskning og teknologisk udvikling, både på strategiske 
områder, og når det gælde globale spørgsmål. Det er vigtigt at fremme 
adgangen til grupper og sammenslutninger, der arbejder med nye emner, og på 
den måde knytte forbindelser i arbejdet med forskning og teknologisk udvikling 
på højt niveau. 
De specifikke mål for EU's internationale samarbejde om forskning og teknologisk 
udvikling kan sammenfattes på følgende måde: 
* Europas konkurrenceevne skal styrkes, og der skal udvikles teknologi til 
fremtidens markeder. 
* Der skal udvikles partnerskaber med EU's nabolande inden for teknisk­
videnskabelig forskning. 
* Ansvaret skal bæres i fællesskab, og der skal gennemføres forskning og 
teknologisk udvikling inden for det 21. århundredes store problemfelter. 
* Forskning og teknologisk udvikling til støtte for bæredygtig økonomisk vækst i 
udviklingslandene skal fremmes. 
* Der skal etableres fællesskab om teknisk-videnskabelig viden og ydes bidrag til 
avanceret teknisk-videnskabelige projekter i stor skala. 
Eksempler på aktiviteter i det internationale samarbejde 
* / samarbejde med central- og østeuropæiske lande undersøges sandsynligheden 
for jordskælv i Pannonien-området, hvor der ligger fire sovjetiske kernekraftværker af 
første generation. Denne geologiske undersøgelse har forskerdeltagelse fra I, HU, CZ, 
RO, SI og UK 
* Inden for rammerne af Det Internationale Videnskabs- og Teknologicenter 
(ISTC) iværksættes der el projekt med henblik på udnyttelse af højtemperatur-
raketteknologi til opløsning og neutralisering af supertoksiske materialer. Projektet 
giver næsten 70 tidligere militære forskere og ingeniører mulighed for at anvende deres 
færdigheder på el nyl opgaver med industrielle perspektiver.. Det finansieres ligeligt af 
EU, USA og Japan. Forskningspartnere: Den russiske Føderation og Tyskland. 
* Inden for A VICENNE-initiativel - som sigter mod de 12 Middelhavslande 
uden for EU og specifikt vedrører vandforvaltning, sundhed og vedvarende ressourcer -
fokuserer et projekt på binding af vandforurenende stoffer fra industrien med regionalt 
forekommende kombinanter. Formålet er at finde frem til sikre deponeringsprocedurer 
og således beskytte de knappe vandressourcer. 
* / samarbejde med Venezuela sigter el projekt mod udvikling af bedre 
trombosemedicinering ved analyse af molekylestrukturer i spyttet hos en særlig 
latinamerikansk flagermusarl. Det indeholder nemlig særligt protein, 'draculin ', som 
hindrer blod i at koagulere i flere timer. Farmakologiske partnere fra Nederlandene, 
Frankrig og Venezuela samarbejder om at isolere proteinet. 
* El opfølgningsprojekt nr. lo om datamatinlegreret fabrikation (SECIM) vil 
forbedre aktiviteterne i joint venture-selskaber i Kina, som har problemer med at 
indføre avanceret teknik. Som partnere dellager europæiske bilproducenter, 
elektronikleverandører og kinesiske tekniske institutter, joint-ventures inden for 
bilproduktion samt tekstilindustrier. 
* Efter to årtiers forværret tørke i Sahel-landene gennemføres der et 
forskningsprojekt om næringsplanlers tilpasning til tørre forhold, herunder 
akklimatisering af fremmede planler (f.eks. bønner fra Latinamerika)for at forbedre 
næringsproduktionen i regionen. Forskningspartnere fra flere afrikanske lande, 
herunder CERA AS (el regionalt forskningscenter for bedre tilpasning til tørre 
klimaforhold). Brasilien, Belgien, Frankrig og Portugal samarbejder om sagen. 
* Under det europæiske forskningsstipendieprogram begynder 73 forskere fra 
medlemsstaterne i 1996 deres arbejde i op til 18 måneder i japanske og koreanske 
laboratorier. De fleste af projekterne er overvejende grundforskningsprojekter, men de 
har store industrielle perspektiver og er knyttet til bestemte anliggender. 
4. Instrumenter 
EU råder nu over en række specifikke instrumenter til videnskabeligt samarbejde, 
hvoraf de mest fremtrædende er: anden aktion i rammeprogrammet, åbningen af 
særprogrammerne og et net af aftaler med tredjelande, der omfatter samarbejde om 
forskning og teknologisk udvikling. Erfaringen viser imidlertid, at det er nødvendigt at 
afklare anvendelsen af de andre - meget forskelligartede - former for 
forskningssamarbejde (se bilag). 
Fællesskabet arbejder på at fremme internationalt samarbejde om forskning og 
teknologisk udvikling gennem bilaterale aftaler med tredjelande. Nogle af disse aftaler 
omhandler forbindelserne med de pågældende tredjelande generelt, men indeholder 
særlige bestemmelser om videnskabeligt og teknologisk samarbejde. Derudover findes 
der særlige aftaler om videnskabeligt og teknologisk samarbejde. Med disse aftaler 
skulle det blive lettere at etablere gensidig adgang til FTU-programmer og -projekter 
og til FTU-resultater, samtidig med at de skulle yde tilstrækkelig beskyttelse af 
intellektuelle ejendomsrettigheder. Endelig kan Fællesskabet fremme eller deltage i 
særlige FTU-programmer, der omfatter flere lande og retter sig mod højt prioriterede 
globale behov. 
I denne forbindelse bør anvendelsen af de forskellige EF-midler til disse aktioner 
samordnes. 
I PHARE- og TACIS-programmerne ydes der allerede nu støtte til projekter, der 
indeholder vigtige teknisk-videnskabelige elementer, og som bidrager til økonomisk 
genopbygning og udvikling. Desuden står midler fra den anden aktion under det 
fjerde rammeprogram og 10% af de nationale vejledende programmer under PHARE 
til rådighed til at yde støtte til PHARE-landenes deltagelse i EF-programmer. Endelig 
kan der for PHARE-midler ydes støtte til infrastruktur i forbindelse med deltagelse i 
sådanne programmer i tilknytning til tillægsprotokollerne til Europa-aftalerne. 
Foruden åbningen af EF-programmerne for de associerede lande i Central- og 
Østeuropa, bør EU se positivt på anmodninger fra nationale koordinatorer i de lande 
der modtager støtte fra PHARE og TACIS om at godkende projekter, der bidrager til 
den økonomiske genopbygning og udvikling, og som rummer væsentlige elementer af 
forskning og teknologi. Målsætningerne og procedurerne for MEDA, Den Europæiske 
Udviklingsfond og EU's bistandsprogrammer for Asien og Latinamerika give mulighed 
for at yde støtte til sådanne programmer efter modtagerlandenes anmodning inden for 
de aftalte rammer for samarbejdsplanlægningen. 
Endvidere er det nødvendigt at mobilisere Fællesskabets menneskelige ressourcer. 
Nogle af Kommissionens delegationer i tredjelande kunne styrke deres videnskabelige 
ekspertise, enten i den faste stab eller lokalt rekrutteret, med henblik på at overvåge 
begivenhedernes gang i forskningsmiljøet og levere EU analyser af udviklingen på 
forskningsområdet i udlandet. Denne fremskudte analysefunktion ville være et bidrag 
til både den europæiske forskning selv og udviklingen af det internationale 
forskningssamarbejde. Det bør noteres, at EU i sit forskningspersonale råder over 
ægte ekspertise, som kunne sættes ind på andre områder. 
5. Prioriteter for en naboskabspolitik 
Det er afgørende vigtigt at udbygge samarbejdet med de central- og østeuropæiske 
lande og Baltikum for at bringe dem tættere på EU ved gradvis økonomisk 
integration. 
I det omfang en udvidelse af det videnskabelige samarbejde på dette vigtige område 
inde bærer øgede bevillinger, er det en forudsætning, at der står midler til rådighed 
herfor, og til den ende skal der i 1996 træffes afgørelse om tillægsbevillinger til 
Euratoms rammeprogram 
Efterhånden som udviklingen skrider frem i disse lande, kander indgås bilaterale 
aftaler. 
Det videnskabelige samarbejde bør endvidere underbygge EU's politik for 
Middelhavsområdet (partnerskab med Middelhavslandene). Gennem dialog mellem 
EU, medlemsstaterne og partnerlandene i Middelhavsområdet skulle det være muligt, 
at finde frem til fælles forskningsmål på grundlag af fælles problemer i regionen: 
forvaltning af naturressourcer (problemer med vandressourcer), havforurening, 
bekæmpelse af ørkendannelsen, landbrug, udvikling i landområder og byvækst - for at 
nævne nogle eksempler. 
Den nye MEDA-forordning giver udtrykkelig grundlag for at yde støtte til integreret 
udvikling af menneskelige ressourcer, navnlig inden for undervisning og faglige 
uddannelser samt til forbedring af mulighederne for videnskabelig og teknologisk 
forskning. 
6. Otte indsatsområder 
Kommissionen fremlægger sine idéer for de forskellige lande mere detaljeret i bilaget. 
Rådet og Europa-Parlamentet opfordres til at fremsætte bemærkninger til forslaget. 
Der er allerede fremlagt dokumenter med nærmere oplysninger om de enkelte 
områder for internationalt samarbejde, og flere vil følge.7) Debattens resultat og de 
praktiske erfaringer med samarbejdet under gennemførelsen af de nuværende 
rammeprogrammer vil indgå under forberedelsen af det femte rammeprogram. 
I den umiddelbare fremtid vil Kommissionen koncentrere sig om otte indsatsområder: 
6.1 Dialogen mellem forskning og industri 
Industrien bør i øget omfang inddrages i samarbejdsprojekter om forskning og 
teknologisk udvikling. 
7) KOM 95) 190 endelig udg: "Udsigterne for videnskabeligt og teknologisk samarbejde med de nye 
uafhængige stater" og SEC (95) 814: "Strengthening development research potential: a priority for 
the European Union". 
10 
6-2 Styrkelse af FTU-politikkens eksterne dimension 
Der bør stræbes mod at øge den gensidige adgang til FTU-programmer og 
-projekter, at tilvejebringe tilstrækkelig beskyttelse af intellektuelle 
ejendomsrettigheder og at bane vej for lancering af FTU-projekter af fælles 
interesse. Disse bestræbelser kan få form af en mere systematisk medtagelse af 
særlige bestemmelser om FTU i bilaterale samarbejdsaftaler med tredjelande 
og gennem særlige aftaler om FrU-samarbejde. 
6-3 Fremme af FTU-samarbejde om specifikke projekter 
Fællesskabet bør aktivt fremme eller deltage i FTU-programmer eller 
-projekter, der omfatter tredjelande, sigter mod at behandle specifikke behov 
af global karakter og har interesse for europæisk industri og europæiske 
forskningscentre. 
6.4 Prioritering efter de mindst avancerede landes behov 
Det foreslås, at der gennemføres en dialog mellem Den Europæiske 
Union,medlemsstaterne og de mindst avancerede lande 
for at gennemføre Rådets erklæring om styrkelse af udviklingslandenes 
forskningspotentiale (1. juni 1995) 
for at følge op på målsætningerne for de europæiske initiativer 
vedrørende landbrugsforskning for udvikling. 
6.5 bedre kommunikation med tredjelande 
Den Europæiske Unions delegationer i udlandet bør beskæftige sig mere med 
FTU-udviklingen i de pågældende lande.I visse lande bør delegationerne sigte 
mod at styrke deres videnskabelige ekspertise. 
6.6 Brug af EU-midler til FTU 
Den Europæiske Union vil udnytte de muligheder, som programmerne 
PHARE, TACIS, MEDA, samt EU F og bistandsprogrammerne for Asien og 
Latinamerika giver for at yde støtte til, at partnere fra tredjelande kan deltage 
i projekter for forskning og teknologisk udvikling efter anmodning fra de 
kompetente myndigheder og inden for de målsætninger, prioriteringer og 
procedurer, der er fastlagt i disse programmer. 
6.7 Et nyt middelhavsinitiativ 
Det kan påtænkes at udsende særlige forslagsindkaldelser for 
Middelhavslandene. Dette ville kræve yderligere bevillinger i forbindelse med 
revisionen af bevillingerne til det fjerde rammeprogram. 
6.8 Støtte til forberedelsen af Central og Østeuropas tiltrædelse 
Hvis det besluttes at øge bevillingerne til det fjerde rammeprogram, kunne en 
del af de yderligere bevillinger benyttes til at støtte disse forberedelser. 
Hovedvægten bør lægges på at gøre det lettere for partnere fra de associerede 
central- og østeuropæiske lande og fra Baltikum at deltage i særprogrammer 
under det fjerde rammeprogram på bestemte områder. 
En del af tillægsbevillingerne til Euratoms rammeprogram kunne benyttes til at 
yde støtte til partnere fra tredjelande inden for nuklear sikkerhed. 
11 
BILAG 
INTERNATIONALT SAMARBEJDE OM FTU: 
SUPPLERENDE INDFALDSVINKLER OG REGIONALT ORIENTERET 
POLITIK 
I. Indfaldsvinkler 
Flere forskellige indfaldsvinkler kan udnyttes for at nå de mål, der er redegjort for i 
afsnit 3.2. Hver af dem sigter som regel mod mere end ét mål, ligesom man kan 
nærme sig de enkelte mål ad flere veje. Den overordnede indfaldsvinkel til politikken 
for internationalt samarbejde om forskning og teknologisk udvikling præges af denne 
komplementaritet mellem midler og metoder. 
A. Global indfaldsvinkel: Styrkelse af konkurrenceevnen gennem teknisk­
videnskabeligt samarbejde 
Stillet over for liberaliseringen af markederne og den øgede verdensomspændende 
konkurrence er teknisk-videnskabeligt samarbejde en effektiv måde at fastholde 
tempoet i den teknologiske og samfundsøkonomiske udvikling. De stigende bevillinger 
til rammeprogrammerne i EU vidner om, at modellen for FTU-samarbejde vinder 
stadig større anerkendelse hos offentlige og private forskningsinstitutioner. Denne 
europæiske model for forskningssamarbejde er blevet udvidet ved at åbne udvalgte 
særprogrammer for partnere fra tredjelande over hele verden. Partnere fra 
tredjelande kan deltage i enkeltprojekter efter de regler, der er fastlagt i Rådets 
afgørelse 94/763/EF8), især når det er ønskeligt af hensyn til programmets 
gennemførelse. En sådan deltagelse må ikke underminere Fællesskabets position i 
forhandlinger, der sigter mod en international aftale, der bl.a. bygger på 
gensidighedsprincipper. 
Den nye mulighed for samarbejde om teknisk-videnskabelig forskning med 
enkeltpartnere fra tredjelande har ikke til formål at frembringe virkninger for 
bestemte lande eller regioner. Adgang gives til partnere, der kan bidrage med 
værdifuld viden til europæiske konsortier, og som søger deres egen fordel i 
samarbejdet med europæiske partnere. I modsætning til den regionale indfaldsvinkel, 
der er beskrevet nedenfor, ydes der i almindelighed ingen støtte fra 
rammeprogrammet til denne form for deltagelse. 
8) Artikel 2 og 3 i Rådets afgørelse 94/763/EF af 21. november 1994, EFT L 306 af 30 november 
1994, samt artikel 8 i visse særprogrambcslutningcr. 
12 
Imidlertid indebærer et bredere teknisk-videnskabeligt samarbejde uden for EU en 
risiko for at miste kontrollen over, hvad forskningsresultaterne bruges til. Der vil 
derfor blive holdt særlig skarpt øje med overførslen af resultater og udnyttelse af 
viden og intellektuel ejendomsret'", som hidrører fra tredjeparters deltagelse. Når der 
er tale om ikke-forhandlet deltagelse (under den "åbne artikel 8"), gælder reglerne i 
modelkontrakten for ejendomsret, overførsel og udnyttelse af resultater. Internationalt 
samarbejde om forskning og teknologisk udvikling må altså ikke give mulighed for at 
omgå nogen europæiske normer, standarder eller etiske hensyn. Der må sikres 
gennemførelsesmekanismer, herunder adgang til forskningsanlæg, lokaliteter eller 
naturressourcer af videnskabelig interesse. Der skal være garanti for forskernes frie 
bevægelighed. 
For at øge udbyttet af den internationale dimension, bør det globale samarbejde 
udnyttes aktivt i særprogrammerne. Der må imidlertid holdes nøje øje med 
samarbejdets virkninger for programmets mål. Hvis den globale åbning viser sig 
vellykket, bør det overvejes at åbne flere programmer. Hvis ikke, må fremgangsmåden 
tages op til fornyet overvejelse. 
Det nuværende udvalg af særprogrammer, der er åbne for samarbejde med 
tredjelandspartnere over hele verden, er ikke et resultat af en sammenhængende 
politik. Nogle af beslutningerne synes oven i købet at være i indbyrdes modstrid (f.eks. 
at åbne programmerne for informations- og kommunikationsteknologi, men at holde 
programmerne for telematik og for industriteknologi og -materialer lukkede). Der bør 
derfor i forbindelse med det femte rammeprogram ses nærmere på, hvilke 
programmer der skal åbnes, og her bør man så følge en sammenhængende linje i 
beslutningsprocessen. 
B. Regional indfaldsvinkel: Midler til målrettede forbedringer i teknisk­
videnskabelig forskning 
Den regionale indfaldsvinkel i EU's politik for internationalt samarbejde om forskning 
og teknologisk udvikling retter sig mod grupper af lande og fastlægger samarbejde om 
forskning og teknologisk udvikling vedrørende udvalgte emner af særlig regional 
interesse. Regionerne defineres geografisk og/eller efter økonomiske indikatorer eller 
ved andre fælles træk. Der fastlægges prioriteter af fælles interesse i samarbejde med 
repræsentanter for landene i den pågældende region. Foranstaltninger, der er 
iværksat under INCO - det program der står for gennemførelsen af aktion 2 i 
rammeprogrammet - er i denne sammenhæng koncentreret om emner, der ikke er 
dækket ind eller ikke tilstrækkelig specificeret i regional sammenhæng i andre 
programmer under rammeprogrammet. 
I den regionale indfaldsvinkel ydes der også økonomisk støtte til partnere fra 
tredjelande inden for målrettede FTU-foranstaltninger, som de er defineret i INCO-
programmet. Der kan også bevilges penge for at lette deltagelse i fælles 
forskningsprojekter under de andre særprogrammer. 
l)) Fælleserklæring fra Kommissionen og Rådet om intellektuel ejendomsret i forbindelse med 
teknisk-videnskabeligt samarbejde med tredjelande af 26. juli 1992. 
13 
Samarbejdsmidler til FTU kan fungere effektivt, hvis FTU-strukturerne i 
partnerlandene er levedygtige og kan udnytte resultaterne af FTU-samarbejdet i deres 
videre udvikling. FTU-projekterne må integrere slutbrugerne af resultaterne, som 
f.eks. industrier eller administrationer og tage hensyn til samfundsøkonomiske forhold 
under udarbejdelsen af bestemte forskningsstrategier. 
G. Bilateral indfaldsvinkel: Etablering af særlige teknisk-videnskabelige 
forbindelser 
EU kan etablere forbindelser med enkeltlande ved indgåelse af bilaterale aftaler. Der 
er tre slags aftaler: 
* generelle handels- og økonomiske aftaler, der indeholder et afsnit om 
samarbejde om teknisk-videnskabelig forskning, og som sigter mod en generel 
lettelse af samarbejdet; 
* FTU-samarbejdsaftaler, som letter gensidig adgang til særprogrammer projekt 
for projektl0); 
* FTU-samarbejdsaftaler, som knytter et tredjeland til et, flere eller alle 
særprogrammer med fuld økonomisk støtte, og som indebærer, at der ydes et 
tilsvarende bidrag til EF-budgettetn). 
Aftalerne anviser veje og midler til samarbejde og regler for intellektuel ejendomsret. 
Herunder skal de sikre, at europæiske FTU-partnere har sammenlignelig adgang til 
tilsvarende programmer i tredjelandet. For der tages fat på nye forhandlinger, bør den 
potentielle gensidige nytte og virkningerne af en aftale vurderes i forhold til i forvejen 
eksisterende muligheder for FTU-samarbejde. 
D. Den multilaterale indfaldsvinkel: Udvalgt deltagelse i teknisk-videnskabelig 
forskning 
En udvidelse af den videnskabelige og teknologiske viden kræver i stigende omfang 
rådighed over centraliserede faciliteter eller net, som overstiger enkelte landes eller 
regioners muligheder. Derfor er det vigtigt for EU at samarbejde på multilateralt plan 
med kompetente partnere enten om enkeltprojekter (ITER, HUGO, HSFP), at 
gennemføre en sammenhængende europæisk samordning i forbindelse med den 
verdensomspændende forskningsindsats (f.eks. ENRICH) eller alt samarbejde inden 
for rammerne af internationale organisationer, der dækker et bredere spektrum (f.eks. 
i WHO og IAEA). 
10) Artikel 2, stk 1, litra c, punkt ii) i Rådets afgørelse 94/763/EF af 21. november, EFT L 306 af 30. 
november 1994. 
11) Artikel 2 i ovennævnte afgørelse. 
14 
De task-forcer om industrielt FTU-samarbejde, som Kommissionen for nylig har sat i 
gang, kombinerer de forskellige EU-bestræbelser og koncentrerer dem om specifikke 
krav til det fremtidige samfund (ren bil, vacciner osv.) I disse initiativer må både 
udfordringerne i den verdensomspændende konkurrence og bredere 
markedsmuligheder vurderes. For eksempel i forbindelse med udviklingen af en ren 
bil har USA og Japan taget tilsvarende initiativer. Med sådanne initiativer kunne der 
etableres kontakter og regelmæssige udviklinger. Desuden kunne den form for 
samarbejde intensiveres med passende sikkerhedsforanstaltninger, når de giver 
tilstrækkeligt udbytte med hensyn til know-how eller kendskab til udenlandske 
markeder. 
Regelmæssige udvekslinger af synspunkter på højeste plan (f.eks. i Carnegie-gruppen) 
eller i internationale organisationer (f.eks. OECD) har stor betydning. Kommissionen 
vil stimulere samordningen af medlemsstaternes synspunkter inden for sådanne 
organisationer, f.eks. i CREST for at samordne medlemsstaternes standpunkter forud 
for større OECD-møder. 
E. Sammenhæng med og komplementaritet i forhold til EU's politik på andre 
områder 
Udenrigspolitiske instrumenter (dvs. PHARE, TACIS, MEDA, EUF, forordninger om 
Asien og Latinamerika) bidrager inden for rammerne af deres respektive prioriteter 
og procedurer til udviklingen af FTU-infrastruktur (opbygning af forskningskapacitet, 
herunder menneskelig kapital og uddannelsesmæssig infrastruktur) i modtagerlandene. 
FTU-projekter bistår med formuleringen og gennemførelsen af disse politikker. 
Resultater af forskning i malariavacciner eller AIDS vil få direkte betydning for 
udviklingpolitikkens fremtidsudsigter. Der er også sket finansiering af FTU-projekter i 
samarbejde med partnere fra EU-medlemsstaterne. For at sikre en optimal virkning 
af disse FTU-investeringer er behov for bedre samordning mellem EU's politik udadtil 
og forskningspolitikken. En sådan samordning vil øge sammenhængen og 
foreneligheden mellem disse instrumenter og specielt INCO-programmet. 
EU vil udnytte de muligheder, der ligger i PHARE, TACIS, MEDA, EUF og 
bistandsprogrammerne for Asien og Latinamerika for at støtte deltagelse af partnere 
fra tredjelande i projekter, der omfatter forskning og teknologisk udvikling med op til 
50% af omkostningerne ved deltagelse i projektet12) efter anmodning fra de 
kompetente myndigheder og inden for de målsætninger, prioriteter og procedurer, der 
er fastlagt under disse programmer. Nogle af de central- og østeuropæiske lande har 
allerede fremsat sådanne anmodninger med hensyn til anvendelsen af PHARE-
programmets midler111. 
Generelt vil der blive sikret samordning med alle andre EU-politikker, der er 
relevante for det internationale FTU-samarbejde. Ikke mindst med 
konkurrencepolitikken, eftersom offentligt finansierede initiativer til internationalt 
FTU-samarbejde ikke bør stride mod statsstøttereglerne i EF-traktaten, EEA, 
Europa-aftalerne;WTO og andre aftaler, men desuden med landbrugs-, miljø- og 
energipolitikken m.fl. 
12) I overensstemmelse med de generelle principper i det fjerde rammeprogram. 
13) Se formandskabets konklusioner på mødet mellem EU's forskningsministre og forskningsministrene 
Ira de associerede centraleuropæiske og baltiske stater den 9. juni 1995. 
15 
Der er gennemført forskellige typer af samordning og komplementaritet med andre 
EU-politikker. For det første inden for AVICENNE-initiativet, hvor fælles forskning 
fuldfinansieres af middelhavsmidlerne. For det andet i ISTC, hvor EF-bidraget 
finansieres af TACIS-midler. En tredje type foreligger i CERAAS, hvor et fælles 
forskningsprojekt støttes gennem rammeprogrammet, mens den tilhørende 
infrastruktur og uddannelse finansieres under Lomé-konventionen. En fjerde er AVS-
EU's fælles initiativ, hvor forskningspolitikken for AVS-landene er defineret i 
fællesskab, og hvor begge finansieringskilder vil blive benyttet efter 
omstændighederne. En femte er den internationale landbrugsforskningsstøtte, der 
finansieres og forvaltes i henhold til ALA-forordningen med videnskabeligt input fra 
INCO. I alle disse tilfælde har bidragene fra disse finansieringskilder - målrettet mod 
styrkelse af forskningskapaciteten i tredjelande - forbedret mulighederne for et 
effektivt teknisk-videnskabeligt samarbejde. 
Trods disse eksempler er der stadig behov for at forbedre samordningen. Til den ende 
vil der blive etableret egnede udvalg på tværs af tjenestegrenene. Desuden vil EU's 
delegationer i udlandet blive anmodet om at være mere opmærksom på FTU-
udviklingen i landet og om at spille en mere aktiv rolle. 
F. Samordning med medlemsstaterne og andre europæiske samarbejdsfora 
Efter Kommissionens nylige meddelelse "Forskning og teknologisk udvikling -
samordning gennem samarbejde"'71' er der blevet lagt mere vægt på at udnytte 
Europas potentiale fuldt ud gennem en mere dybtgående samordning med 
medlemsstaterne og deres internationale foretagender. Derfor må udvekslingen af 
synspunkter mellem Kommissionen og medlemsstaterne intensiveres gennem både 
CREST for generelle spørgsmål og INCO for mere specifikke ting. 
Tematiske eller sagsorienterede samordningsforanstaltninger, der skal etablere 
forbindelser mellem nationale initiativer og institutioner og EU-aktiviteter, vil blive 
iværksat for at synkronisere målsætninger, supplere indhøstet viden og udnytte 
investeringsmidlerne bedre. Der er allerede sat to foranstaltninger af denne nye type i 
gang, nemlig landbrugsforskning for udviklingslandene og det videnskabelige Euro-
Middelhavsområde. 
Som et skridt på vejen mod forbedring af samordningsinstrumentet vil Kommissionen 
udarbejde en oversigt over de enkelte medlemsstaters og de associerede landes 
politikker for teknisk-videnskabeligt samarbejde. 
G. Overvågning og evaluering 
Endelig bliver det nødvendigt at overvåge og evaluere de anvendte instrumenter på 
tværs af de forskellige regioner og på tværs af de anvendte indfaldsvinkler for at 
vurdere udbyttet af det internationale samarbejde om forskning og teknologisk 
udvikling15'. Opmærksomheden vil i særlig grad blive rettet mod virkningerne for 
europæisk industris konkurrenceevne. 
14) KOM(94) 438 endelig udgave. 
15) Dele findes allerede i "European Report on S&T Indicators", Luxembourg 1994. 
Som særligt relevante FTU-betingelser skal der holdes øje med den internationale 
dynamik i handel og industri. FFC/IPTS's internationale teknologiobservatorium i 
Sevilla vil støtte dette initiativ. 
FTU-samarbejdet udvikler sig dynamisk. Der vil blive gennemført en land-for-land 
undersøgelse af indikatorerne for at skelne mellem lande, der bør nyde godt af EF-
støtte til samarbejdspartnerne, og lande, som bør klare sig for egne midler. Denne 
sondring er særlig relevant for den dynamiske udvikling af de nye vækstlandes 
økonomier. 
II Udsigterne for det teknisk-videnskabelige samarbejde mellem Unionen og dens 
partnere 
I de følgende afsnit præsenteres grupper af lande hver for sig, med angivelse af den 
særlige politiske interesse EU har over for dem, de opstillede mål og retningslinjer og 
de anlagte indfaldsvinkler. 
At gå frem efter geografiske eller økonomiske regioner ligger på linje med EU's 
udenrigspolitik. Det tilskynder nabolande til at samarbejde i netværk og opnå 
økonomisk udbytte af et sådant samarbejde med deres naboer på samme måde som 
EU-medlemsstaterne gør det i deres indbyrdes FTU-samarbejde. Det fremhæver EU's 
model for regional integration og giver partnere med fælles baggrund mulighed for at 
få udbytte af EU's erfaringer med udbytterigt og fredeligt regionalt samarbejde. I 
denne forstand er et gensidigt udbytte for både Unionen og dens tredjelandspartnere 
det væsentlige i et dynamisk FTU-samarbejdsperspektiv. 
A. Europa og nabolandene 
EU's nabolande har særlig stor betydning, fordi de har mange problemer og interesser 
til fælles med EU. Samarbejdet om forskning og teknologisk udvikling er allerede på 
et avanceret stade med nogle af disse lande, fordi vesteuropæiske ikke-medlemslande 
traditionelt har haft et stærkt teknisk-videnskabeligt samarbejde med EU. Island, 
Liechtenstein og Norge er nu fuldt associeret med det fjerde rammeprogram via EØS-
aftalen. Hvordan Schweiz eventuelt skal knyttes til rammeprogrammet afhænger af 
igangværende forhandlinger."0 
Som traditionelt instrument til forskningskoordinering mellem medlemsstaterne og 
europæiske nabolande vedrørende emner, temaer og discipliner, der ikke er omfattet 
af rammeprogrammet, har COST gennemgået en betragtelig vækst. Det bør overvejes 
at øge komplementariteten med EF-programmerne - navnlig i forbindelse med 
samordnede aktioner - på pragmatisk grundlag. En vurdering af COST-programmets 
resultater og en mere målrette definition af dets rolle i den samlede koordinering er i 
gang. 
16) Schweiz er allerede fuldt associeret med fusionsforskningsaktiviteterne (Euratom). 
17 
Samordningen med andre eksisterende FTU-samarbejdsfora i Europa vil blive styrket. 
Dette gælder EUREKA, især hvad angår samarbejdet om industriel FTU, og andre 
fora, i\cr beskæftiger sig med specifikke FTU-aktiviteter (CERN, EMBL, ESO og 
ESA m.fl.). Desuden har det relevans for samarbejdet med ESF om aktiviteter som 
f.eks. afholdelse af europæiske FTU-konferencer. 
EU har en særlig interesse i at samarbejde med de nærmeste naboer. Tre grupper af 
lande har særlig interesse: Centraleuropa og Baltikum, de nye uafhængige stater fra 
det tidligere Sovjetunionen og partnerlandene i Middelhavsområdet. 
A.l. Centraleuropa og Baltikum 
Det overordnede mål for FTU-samarbejdet med de fleste af de 
centraleuropæiske og baltiske lande er at støtte deres bestræbelser og bistå 
dem med at forberede sig på et eventuelt EU-medlemskab. De har, omend 
med vekslende held, gjort store anstrengelser for at konsolidere deres 
tilbagevenden til demokratiske forhold, overgangen til markedsøkonomi og 
etableringen af et fredeligt, stabilt og åbent samfund. Nogle lande er vendt 
tilbage til positive vækstrater og optimistiske perspektiver for den fremtidige 
udvikling, mens andre stadig lider under strukturelle underskud. 
På bilateral basis har EU indgået associeringstraktater, hvis tillægsprotokoller 
indeholder bestemmelser om åbningen af særprogrammerne. EU's interesse er 
at støtte landenes gradvise integration i det europæiske FTU-miljø og 
etableringen af fuld konkurrencedygtighed. Fælles FTU-projekter vil sigte mod 
at øge effektiviteten og hastigheden i moderniseringen af industrisektoren. 
Miljøbeskyttelsen skal forbedres og produktionsteknikken hæves til europæiske 
økologiske standarder som led i moderniseringen, fordi disse forhold ofte blev 
negligeret under de tidligere regimer. Særlige formidlingscentre vil blive 
oprettet for at fremme industriel innovation gennem FTU og for at lette 
teknologioverførsel og generel udnyttelse af forskningsresultater, disse centre 
vil også formidle oplysninger om EF-aktiviteter. 
En vigtig faktor på vejen mod disse mål udgøres af åbningen af 
rammeprogrammet for europæiske tredjelandspartnere på projekt-for-projekt-
basis.Man kunne lette en sådan deltagelse ved at benytte midler fra visse andre 
EU-politikker. Dertil kommer, at INCO-programmet giver grundlag for FTU-
aktiviteter for udvalgte måls vedkommende.De prioriterede områder dækker 
informations- og kommunikationsteknologi, miljø, sundhed, energi, transport og 
industri-orienteret FTU. Disse områder vil blive defineret nærmere i samråd 
med de pågældende landes myndigheder. 
På grund af de potentielle miljø- og sundhedsmæssige trusler fra 
kernekraftværker og utilstrækkelige nukleare sikkerhedsforanstaltninger i 
Centraleuropa og i de nye uafhængige stater indeholder særprogrammet for 
forskning og teknologisk udvikling inden for nuklear teknologi bestemmelser 
om samarbejde med disse lande. Med paradoksalt nok afsætter dette program 
ikke midler til at støtte deltagelse fra partnere uden for EU, hvad der er 
afgørende på grund af de central- og østeuropæiske landes vanskelige 
finansielle situation. Da INCO-programmet inden for der fjerde 
rammeprogram bygger på EF-traktaten, er der ikke mulighed for ad den vej at 
yde økonomisk støtte til FTU-samarbejde på det nukleare område. 
Derfor bør der stilles midler til rådighed til dette formål i tillægsbudgettet for 
Euratoms rammeprogram, som skal vedtages i 1996. 
På længere sigt bør udviklingen i disse lande forløbe således, at den regionale 
indfaldsvinkel, som er den, der nu anlægges, suppleres og efterhånden afløses 
af en bilateral indfaldsvinkel i form af teknisk-videnskabelige 
associeringsaftaler. Dette sidste skridt til forberedelse af EU-medlemskabet 
forudsætter et tilsvarende bidrag til EU's forskningsbudget. 
Yderligere elementer i samarbejdet er den generelle politiske dialog om midler 
til samordning for at tilskynde regeringerne til at lægge passende vægt på 
forskning og teknologisk udvikling og yde støtte til deltagelse i EF's 
særprogrammer for FTU. Regelmæssige møder mellem forskningsministre fra 
EU og fra de associerede centraleuropæiske lande og Baltikum, som holdes i 
udvidelsens perspektiv, vil styrke de arbejdsmæssige forbindelser. Tilsvarende 
med møde mellem ministre for sektorer med betydelige forskningsbehov. 
A.2. Nye uafhængige stater 
Den kommende tids skridt med hensyn til samarbejdet med de nye uafhængige 
stater er for nylig blevet fremlagt i "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og 
Europa- Parlamentet - Udsigterne for videnskabeligt og teknologisk samarbejde 
med de nye uafhængige stater (NUS)"17). Meddelelsen omhandler FTU-
samarbejde med både de europæiske og de ikke-europæiske nye uafhængige 
stater. 
Den Russiske Føderation repræsenterer de største udfordring med dens 
enorme økonomiske og sociale, men også militære og videnskabelige 
potentiale. Ukraine, Hviderusland, Moldova og de kaukasiske og 
centralasiatiske republikker byder også på store samarbejdsmuligheder til 
gensidig fordel på bestemte områder. Efter seks års økonomisk tilbagegang i de 
nye uafhængige stater er det for dem alle vigtigt at få adgang til europæisk 
handel, investeringer og teknologi, idet Den Russiske Føderation udøver den 
største påvirkning af regionens fremtidige valgmuligheder. 
Som en pacemaker for udviklingen må FTU-sektoren stimuleres til at træde 
frem i en mere effektiv struktur og med større fart end omstillingsprocessen 
hidtil har tilladt. At sikre det højt kvalificerede FTU-potentiale er derfor en 
vigtig del af FTU-samarbejdspolitikken. Det teknisk-videnskabelige samarbejde 
med de nye uafhængige stater vil blive orienteret mod opdyrkning af de 
industrielle perspektiver for teknologisk udvikling og mod at finde frem til 
samarbejdspartnere for de fremspirende markeder, således at der tilskyndes til 
bæredygtig udvikling, og så forældede strukturer kan blive overvundet, samtidig 
med at forskerne reorienteres mod forskning i overensstemmelse med nye 
offentlige og private behov. 
17) KOM(95) 190 endelig udgave, 16. maj 1995. 
19 
Alle nye uafhængige stater er omfattet af INCO-programmets regionale 
indfaldsvinkel, hvor de højst prioriterede områder er informationsteknologi, 
miljøbeskyttelse og sundhed, som skal defineres yderligere i den politiske 
dialog. Derudover kan de europæiske nye uafhængige stater deltage på 
projekt-for-projekt-basis i alle EU's FTU-programmer, og nogle af 
programmerne er også åbne for partnere i de ikke-europæiske nye uafhængige 
stater. De partnerskabs- og samarbejdsaftaler, der er undertegnet med nogle af 
de nye uafhængige stater, indeholder en bestemmelse om bilateralt FTU-
samarbejde. 
Efter en første fase, hvor der ydes støtte til mange forskere med relativt små 
og akademiske projekter, vil midlerne blive koncentreret om færre projekter, 
der fremmer anvendelse og stabiliserer de mere relevante dele af FTU-
potentialet i de nye uafhængige stater. For at forbedre projektkvaliteten og 
anvendelsen er det tanken at indføre støtteforanstaltninger, herunder 
forbedrede informations- og partnersøgningssystemer. INTAS, der er et 
pilotprojekt i form af en privat sammenslutning, der er oprettet med henblik 
på specifikt samarbejde med de nye uafhængige stater - hovedsagelig inden for 
grundforskning - har ydet støtte til et stort antal små projekter. Principperne i 
INTAS er for tiden til revision, fordi det ikke er lykkedes projektet at tiltrække 
større midler fra sammenslutningens enkelte medlemmer, sådan som det 
oprindelig var meningen - bortset fra Fællesskabet. 
To punkter fortjener særlig opmærksomhed: omstillingen af det 
kæmpemæssige militære forskningspotentiale til fredelige formål og løsningen 
af miljøproblemer, navnlig på det nukleare område. På det første punkt gøres 
der store fremskridt i Det Internationale Videnskabs- og Teknologicenter 
(ISTC) i samarbejde med Japan, USA, Rusland og andre berørte lande. På det 
andet område vil der blive lagt vægt på de miljømæssige og medicinske følger 
af større radioaktive udslip som f.eks. Tjernobyl og Mayak. Hvad angår de 
centraleuropæiske lande må midlerne til FTU-samarbejde vedrørende nuklear 
sikkerhed hentes fra Euratoms rammeprogram. 
A.3. Partnerlandene i Middelhavsområdet 
Forudsætningen for en vellykket indsats for at fremme og tilskynde til FTU-
samarbejde med det sigte at etablere et teknisk-videnskabeligt Euro-
Middelhavsområde er, at der føres en politisk dialog på højt plan mellem EU , 
dens medlemsstater og partnerlandene i Middelhavsområdet. Denne opgave er 
der lagt særlig stor vægt på siden kollokviet "l'Europe de la recherche et la 
Méditerranée" (forskningens Europa og Middelhavsområdet) blev holdt i 
Sophia-Antipolis i marts 1995. Dette vil blive fulgt op i forbindelse med 
konferencen mellem EU-medlemsstaterne og partnerlandene i 
Middelhavsområdet i Barcelona i november 1995. Den intensiverede dialog bør 
munde ud i fastlæggelse af gensidigt relevante målsætninger og prioriteter. 
Disse kan senere tages op til fornyet overvejelse og vurderes i forhold til 
resultaterne. På kort og mellemlangt sigt foreligger der planer om visse 
specifikke foranstaltninger. 
20 
FTU-samarbejde med partnerlandcne i Middelhavsområdet sigter overvejende 
mod at bidrage til forbedring af levestandarden. For at stimulere et bedre 
grundlag for bæredygtig udvikling bør til tilsigtede teknisk-videnskabelige Euro-
Middelhavsområde fremme fri udveksling af videnskabelige data, materialer og 
personer og tilvejebringe FTU-net i Euro-Middelhavsområdet for at sikre fuld 
deltagelse i et globalt informationssamfund. For specielt at styrke den regionale 
FTU-kapacitet, vil der desuden blive ydet støtte til syd-syd-samarbejde og 
integration. 
Dialogens resultater bør fokusere på vigtige regionale, dvs. fælles problemer 
for Middelhavsområdet. Mange spørgsmål har tilknytning til 
vandressourceforvaltning, som f.eks. havforurening, ørkendannelse og landbrug, 
forvaltning af kystområder samt udvikling i byer og landområder, især i 
områder med knaphed på vand. Andre emner vedrører befolkning og sundhed. 
I øjeblikket kan kun Cypern, Malta og Tyrkiet deltage i alle 
rammeprogrammets særprogrammer projekt for projekt. Israel skulle snart få 
mulighed for at deltage i alle ikke-nukleare aktiviteter under det fjerde 
rammeprogram på grundlag af en bilateral FTU-associeringsaftale. For de 
andre partnerlandene i Middelhavsområdet er nogle af særprogrammerne åbne 
for deltagelse projekt for projekt. 
Endelig vil disse lande indgå i målgruppen for specifikke regionale aktiviteter, 
både med hensyn til FTU-samarbejde - specielt INCO - og inden for opbygning 
af FTU-kapacitet. For sidstnævntes vedkommende bør der tilstræbes et nært 
samarbejde med MEDA for at sætte partnerlandene i Middelhavsområdet i 
stand til at samarbejde med EU-institutionerne i et ægte partnerskab. Når og 
hvis det er i EU's og det pågældende middelhavspartnerlands interesse, kan 
den bilaterale indfaldsvinkel tages under overvejelse. 
B. Højt industrialiserede lande 
Et vigtigt kendetegn ved lande som USA, Japan, Canada og Australien er, at de er 
både partnere og forretningsmæssige konkurrenter til EU. Samarbejdet med dem har 
to mål: for det første at fastholde og udvide adgangen til FTU-viden i disse lande for 
at øge præstationerne i Fællesskabets FTU og de europæiske økonomiers 
konkurrenceevne og for det andet at udvikle det bidrag FTU kan yde til at tage 
verdensomspændende udfordringer op, som f.eks. globale klimaændringer, 
ørkendannelse, forebyggelse af jordskælvsskader, sikkerhedsforanstaltninger mod 
nukleare ulykker, folkesundhed, befolkningsvækst og videnskabeligt dannelsesniveau 
samt til projekter som kontrolleret termonuklear fusion er forskning i det 
menneskelige genom og til det nylige initiativ vedrørende de globale 
informationssamfund, der blev taget på G7-niveau. I ingen tilfælde er det tanken at 
overføre finansieringsmidler. 
Det meget store spektrum af potentielle områder for FTU-samarbejde gør det 
nødvendigt, at styrke dialogen om FTU-politikken og finde frem til emner for et 
afbalanceret og selektivt samarbejde, der tager hensyn til de forskellige EF-politikker 
og medlemsstaternes forbindelser til disse lande. 
21 
I Ivor der identificeres fælles interesser, kan samarbejdsaftaler med tredjelande 
forhandles bilateralt. Aftaler af denne art foreligger allerede med Australien og 
Canada. I sådanne aftaler styrkes Fællesskabets interesser, ved at der sikres 
tilsvarende adgang til det pågældende tredjelands forskningsprogrammer. Og gensidig 
adgang er faktisk et nøgleelement i alle samarbejdsaftaler med disse lande. 
Fællesskabsinteresserne varetages, ved at det sikres, at alle samarbejdende deltageres 
resultater og intellektuelle ejendomsret både respekteres og udnyttes i 
overensstemmelse med Fællesskabets regler. 
Deltagelse i særprogrammer, der er åbnet op for deltagelse under den globale 
indfaldsvinkel, bør godkendes, når og i det omfang de bidrager til bedre muligheder 
for at det pågældende særprograms mål kan nås. Ensidig adgang bør ikke svække 
Fællesskabets forhandlingsposition over for tredjelande, med hvilke det måtte ønske 
at indgå samarbejdsaftaler, især med hensyn til sammenlignelig og effektiv adgang til 
tredjelandes forskningsprogrammer, som har interesse for EU. Under begge disse 
former for tredjelandsdeltagelse, må der tages hensyn til Fællesskabets bredere 
interesser inden for en helhedsvurdering, der omfatter alle særprogrammerne 
Andre midler til øget samarbejde med disse lande er fælles undersøgelser og 
projekter og gensidig adgang til videnskabelige anlæg. Det er vigtigt at den FTU-
politiske dialogen med disse lande fastholdes og udvides. 
C Udviklingslande 
Der er store forskelle på udviklingslande med hensyn til udviklingsniveau, ressourcer 
og FTU-potentiale. De lider under talrige udviklingshindringer, hvoraf nogle er fælles 
og specielt kendetegnende for de fysiske og biologiske forhold til tropiske egne. 
Mange af disse lande har behov tor en mere effektiv FTU-basis, som kunne bidrage 
til overvindelsen af disse hindringer. 
Samarbejdet med udviklingslandene og de nye vækstøkonomier har i lang tid udgjort 
en væsentlig del af EU's eksterne hovedinteresser (Lomé-konventionen, forordninger 
vedr. Asien og Latinamerika). I mange af disse lande har både EU og 
medlemsstaterne lange traditioner for samarbejde om økonomiske og kulturelle 
emner, uddannelse og FTU, som det fremgår af den nyligt vedtagne forøgelse af Den 
Europæiske Udviklingsfond for de næste fem år. 
Målet med FTU-samarbejdet er derfor at knytte disse lande til skabelsen af ny viden 
og nye teknologier, som er relevante for løsningen af deres særlige problemer og 
bidrager til opnåelsen af bæredygtig økonomisk udvikling. Desuden letter dette 
samarbejde udvekslingen af viden og teknologi med disse lande, hvor der bor en stor 
del af verdens befolkning, som udgør et stort potentielt marked. På denne måde er 
FTU-samarbejdet vigtigt for disse landes økonomiske udvikling på mellemlangt til 
langt sigt og dermed for europæisk industri som potentiel handelspartner. 
22 
Forskning og teknologisk udvikling inden for miljøspørgsmål, naturressourcer, 
bæredygtigt landbrug og sundhed er de for tiden vigtigste områder, omend der også er 
muligheder for samarbejde om andre emner, der er relevante for den grundlæggende 
økonomiske og sociale udvikling, hvis de er i EU's interesse. For Udviklingslandene er 
FTU på disse områder et centralt spørgsmål, og den forsknings, der allerede finder 
sted i mange af dem, sikrer, at de kan få udbytte af et samarbejde med forskerhold 
fra EU.Derudover forventes det, at de ofte isolerede universitets- og forskningsmiljøer 
kan få tilført stimulerende impulser. EU-forskerne kan for deres del få udbytte af 
samarbejde, der f.eks. giver adgang til nye fysiske, biologiske og sociale miljøer. 
For at nå disse mål benyttes der tiere forskellige fremgangsmåder. For det første 
koncentreres INCO under den regionale indfaldsvinkel om et begrænset antal 
udvalgte forskningstemaer for at undgå spredning af indsatsen i forhold til de til 
rådighed stående midler. For det andet er visse særprogrammer åbne for deltagelse 
fra udviklngslande på projekt-for-projekt-basis under den globale indfaldsvinkel - og 
flere vil blive åbnet.Endelig kan der for det tredje iværksættes FTU-relaterede 
aktiviteter inden for rammerne af samarbejdsindsatsen under EU's udenrigspolitik 
med støtte fra Lomé-konventionen og forordningerne vedrørende Asien og 
Latinamerika. 
EU vil få brug for en fælles fremgangsmåde, som kan sikre den overordnede 
sammenhæng på grundlag af komplementaritet og synergi. Prioriteterne på grundlag 
af de regionale strukturer eller geografiske områder vil blive søgt fastlagt gennem 
politisk og teknisk dialog med udviklingslandene. En særlig foranstaltning er sat i værk 
med Rådets afgørelse om fremme af et udviklingsorienteret forskningspotentiale18). 
D. Nye vækstøkonomier (nyindustrialiserede lande) 
Efter erfaringerne med gældskrisen i 1980'erne har flere udviklngslande i Asien og 
Latinamerika med held reformeret deres økonomiske politik. Som resultat heraf har 
en ny tilstrømning af privat kapital - delvis som erstatning for offentlige lån - ført til 
rentable investeringer og imponerende vækstrater. Denne udvikling er foregået 
sideløbende med den noget ældre aktive investeringspolitik, som regeringerne i f.eks. 
"de fire tigre" har ført: Hongkong, Singapore, Taiwan og Sydkorea. Flere lande er på 
vej til at få status som nyindustrialiserede lande. De er blevet mål for udenlandske 
investeringer fra industrialiserede lande og mødested for globale konkurrenter (f.eks. 
Kina, Indien, Brasilien). Disse lande går med deres stærkt eksportorienterede 
udvikling ind på markederne både i industrialiserede lande, i andre nyindustrialiserede 
lande og i udviklingslande. 
18) Rådet af udviklingsministre, 1. juni 1995 og Kommissionen tjenestegrenes arbejdsdokument SEC 
(95) 814. 
23 
Trods den økonomiske succes opviser store dele af deres samfund stadig generelle 
udviklingsmangler. FTU-aktiviteterne savner ofte raffinement eller miljø- eller 
sundhedsmæssig hensyntagen, mens de på den anden side har vist sig i stand til at 
springe over traditionelle trin i den teknologiske udvikling. De nye vækstøkonomier 
fremtræder altså som partnere for FTU-samarbejde under to forskellige aspekter. 
Målsætningerne for EU's samarbejde med disse lande omfatter derfor på den ene 
side dem, der er relevante for udviklingslande, og vedrører på den anden side 
indhentning af viden, der er relevant for opbygningen af miljømæssigt og socialt 
bæredygtige teknologier. For også at øge europæisk konkurrencedygtighed vil FTU-
samarbejdet fokusere på de fremspirende markeder. 
Med sine forskellige indfaldsvinkler kan EU imødekomme disse modsatrettede behov. 
Som for udviklingslandenes vedkommende er der adgang til de ovenfor beskrevne 
foranstaltninger. Et særligt afsnit af INCO sigter specielt mod de nye vækstøkonomier. 
Det drejer sig om informations- og kommunikationsteknologi (herunder det globale 
informationssamfund), ikke-nuklear energi, bioteknologi samt materialer og 
produktionsteknologier, disse temaer bør få en mere fremtrædende plads i den 
kommende tid. Dertil kommer den globale indfaldsvinkel, der åbner mulighed for 
samarbejde projekt for projekt i EU-konsortier inden for programmer, der er åbne 
for international deltagelse. I nogle af disse lande kan udviklingen få et forløb, som 
gør det interessant at indgå bilaterale FTU-aftaler, der åbner mulighed for gensidig 
deltagelse projekt for projekt. 
Det bliver nødvendigt at give europæiske forskere midlerne til at gribe 
samarbejdsmuligheder, navnlig ved større mobilitet og adgang til forsknings- og 
teknologiudviklingsmiljøer. På denne måde kan man bane vej for udnyttelse af 
markedsåbninger og således etablere komplementaritet mellem den offentlige og den 
private sektor. 
E. Internationale organisationer og mellemstatslige sammenslutninger 
Ud over EU's FTU-aktiviteter har Vesteuropa i de seneste årtier vovet sig ud i flere 
internationale forehavender for at forfølge FTU-mål, som lå uden for enkeltlandenes 
rækkevidde. Det samme gælder på verdensplan gennem internationale organisationer, 
især OECD og FN-organisationerne, og gennem særlig store forskningsprojekter. På 
globalt plan deltager EU i foretagender, der er oprettet for at etablere og drive store 
FTU-anlæg eller forskningsnet. 
Som eksempler kan nævnes ITER, som skal konstruere den næste eksperimentelle 
tokamak-forsøgsreaktor, HSFP til støtte for internationale forskningsnet inden for 
molekylærbiologi og neurovidenskab samt post-Tjernobyl forskningsindsatsen og ISTC, 
som skal omstille militærforskere i Rusland og visse andre nye uafhængige stater til 
civile aktiviteter. Et andet eksempel er IMS, der sigter mod at etablere et initiativ for 
industrielt FTU-samarbejde inden for avanceret produktionsteknik. Når det er 
relevant vil Fællesskabet tage initiativer til igangsættelse af nye 
forskningsforehavender, der kræver verdensomspændende medvirken. 
Ein aktiv dialog gennemføres på verdensplan med internationale organisationer, der er 
involveret i FTU, f.eks. OECD om forskningspolitik, WHO om sundhed, ITU om 
telekommunikation, UNESCO om videnskabelig information, IAEA om nuklear-
relateret forskning og Verdensbanken om FTU-infrastruktur - samt inden for G7-
rammerne (dvs. Carnegie-gruppen). 
24 
FORKORTELSER 
AVICENNE 
AVS 
CERN 
CERAAS 
COPERNICUS 
COST 
CREST 
EFTA 
I'M BI. 
ENRICH 
ESA 
ESF 
ESO 
Euratom 
EUREKA 
EØS 
I-UF 
1-l'C 
ITU 
GATT/WTO 
G7 
HFSP 
HUGO 
IAEA 
INCO 
INTAS 
I PIS 
isrc 
ITER 
ITU 
MEDA 
OECD 
PECO 
PHARE 
TACIS 
WHO 
UNCED 
UNESCO forskningsinitiativ til fremme af samarbejdet mellem EF og Middelhavslandene 
Afrika, Vestindien og Stillehavet 
Den europæiske organisation for atomkerncforskning 
Centre d'études Régional pour l'Amélioration de l'Adaptation à la Sécheresse (regionalt 
forskningscenter for bedre tilpasning til tørre klimaforhold) 
Fællesskabsaktion til støtte for landene i Central- og Østeuropa og - fra 1994 - de nye uafhængige 
stater fra det tidligere Sovjetunionen med henblik på forskning uden for de fem særprogrammer, 
der er åbne for tredjelande (se PFCO). 
Furopæisk samarbejde om videnskabelig og teknisk forskning 
Udvalget for videnskabelig og teknisk forskning 
Det Furopæiskc Frihandelsområde 
European Molecular Biology laboratory 
European Network for Research in Global Change 
Den Europæiske Rumorganisation 
European Science Foundation 
Det europæiske sydobservatorium 
Det Europæiske Atomenergifællesskab 
Europæisk teknologisk initiativ med henblik på at tilskynde til samarbejde mellem 
medlemslandene og fremme industriel konkurrenceevne 
Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde 
Den Europæiske Udviklingsfond 
Det Tælles Forskningscenter 
Forskning og teknologisk udvikling som defineret i EF-programmet 
Den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel / Verdenshandelsorganisationen 
Gruppen af de syv mest udviklede industrilande 
Human Frontier Science Programme 
Human Genome Organisation 
Den Internationale Atomcncrgiorganisalion 
Teknisk-videnskabeligt samarbejde med tredjelande og internationale organisationer 
International sammenslutning til fremme af samarbejdet med forskere fra de nye uafhængige 
stater fra det tidligere Sovjetunionen 
Instilut for fremtidsforskning inden for videnskab og teknologi i Sevilla 
International Science and Technology ("entre - sigter mod at omstille militærforskere fra det 
tidligere Sovjetunionen til civil forskning 
International Termonuklear Forsøgsreaktor 
Den internationale Telekommunikationsunion 
Nyt budget for 1995-99 inden for "Euro-Middclhavs-partnerskabet" 
Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling 
Lande i Øst- og Centraleuropa; og EF-støtte lil disse landes deltagelse i de fem åbne 
særprogrammer 
EU-initiativ til støtte for udviklingen i Centraleuropa 
EU-initiativ til udvikling af økonomiske og politiske forbindelser med de nye uafhængige stater og 
Mongoliet 
Verdenssundhedsorganisationen 
FN's konference for miljø og udvikling 
F'N's organisation for videnskab, kultur og uddannelse 
25 
,"'"""—""'•>'ii(>'"vf"Tirr' 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 489 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 11 
Katalognummer : CB-CO-95-537-DA-C 
ESBN 92-77-94624-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg