BEGRUNDELSE

1. BAGGRUND FOR FORSLAGET

Begrundelse og formål

Forslaget vedrører anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab ("grundforordningen"), særlig artikel 9, stk. 2 og 4, og artikel 11, stk. 2, i udløbsundersøgelsen vedrørende den gældende antidumpingtold på importen af visse typer polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand.

Generel baggrund

Forslaget er fremsat som led i gennemførelsen af grundforordningen og som resultat af en undersøgelse, der blev foretaget i overensstemmelse med de indholdsmæssige og proceduremæssige krav i grundforordningen.

Gældende bestemmelser på det område, som forslaget vedrører

Ved forordning (EF) nr. 2604/2000 indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af visse typer polyethylenterephthalat ("PET") med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand. Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 192/2007 en endelig antidumpingtold for en periode på yderligere fem år. Antidumpingforanstaltningerne blev efterfølgende ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008 i henhold til artikel 19 i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab ("antisubsidiegrundforordningen"). Ved en senere interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev de gældende foranstaltninger ændret ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 906/2011.

Ved afgørelse 2000/745/EF, som senere er blevet ændret flere gange, godtog Kommissionen tilsagn om en mindsteimportpris fra tre eksporterende producenter i Indien.

Sideløbende med foranstaltningerne over for de pågældende lande blev der indført antidumpingtold på importen af PET fra Kina (forlænget i november 2010), og der indførtes udligningsforanstaltninger i september 2010 over for importen af PET med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater. Antidumping- og antisubsidieundersøgelserne over for Oman og Saudi-Arabien blev afsluttet i 2011, da klagen blev trukket tilbage.

Overensstemmelse med andre EU-politikker og -mål

Ikke relevant.

2. RESULTAT AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

Høring af interesserede parter

De interesserede parter, der er berørt af proceduren, har haft mulighed for at forsvare deres interesser i forbindelse med undersøgelsen i overensstemmelse med grundforordningen.

Ekspertbistand

Der har ikke været behov for ekstern ekspertbistand.

Konsekvensanalyse

Forslaget er et resultat af gennemførelsen af grundforordningen.

Grundforordningen foreskriver ikke en generel konsekvensanalyse, men indeholder en udtømmende liste over de forhold, der skal vurderes.

3. JURIDISKE ASPEKTER AF FORSLAGET

Resumé af forslaget

Den 24. februar 2012 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende om indledning af en udløbsundersøgelse af de gældende antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand.

Undersøgelsen blev indledt som følge af en klage, der blev indgivet af Committee of Polyethylene Terephthalate Manufacturers in Europe (CPME) på vegne af EU-producenter, der tegner sig for ca. 95 % af produktionen af PET i Unionen.

Hvad angår Indien, Taiwan og Thailand, fremgik det af den fornyede undersøgelse, at der fortsat forekom dumping af den pågældende vare, hvilket ville påføre EU-erhvervsgrenen fornyet skade, hvis antidumpingforanstaltningerne ophæves. Det blev yderligere fastslået, at en videreførelse af foranstaltningerne ikke var i strid med Unionens interesser.

Hvad angår Indonesien og Malaysia, blev det konkluderet, at importen til Unionen fra disse to lande sandsynligvis ikke ville blive genoptaget til dumpingpriser i skadevoldende mængder på EU-markedet på kort til mellemlang sigt, hvis foranstaltningerne fik lov at udløbe.

Det foreslås derfor, at Rådet vedtager vedlagte forslag til forordning med henblik på at udvide de gældende foranstaltninger over for Indien, Taiwan og Thailand og med henblik på at ophæve foranstaltningerne over for Indonesien og Malaysia.

Retsgrundlag

Forslaget vedrører anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab.

Nærhedsprincippet

Forslaget hører under Den Europæiske Unions enekompetence. Nærhedsprincippet finder derfor ikke anvendelse.

Proportionalitetsprincippet

Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet af følgende grunde:

Foranstaltningens form er beskrevet i ovennævnte grundforordning og giver ikke mulighed for nationale beslutninger.

Det er ikke relevant at forklare, hvordan byrder af finansiel eller administrativ art, der pålægges Unionen, nationale regeringer, regionale og lokale myndigheder, erhvervsdrivende og borgere, begrænses mest muligt og står i rimeligt forhold til forslagets mål.

Reguleringsmiddel/reguleringsform

Foreslåede instrumenter: forordning.

Andre midler ville ikke være hensigtsmæssige af følgende grund:

Grundforordningen foreskriver ikke alternative muligheder.

4. VIRKNINGER FOR BUDGETTET

Forslaget får ingen konsekvenser for Unionens budget.

2013/0122 (NLE)

Forslag til

RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING

om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Indien, Taiwan og Thailand efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009, og om afslutning af udløbsundersøgelsen vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Indonesien og Malaysia

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab[1] ("grundforordningen"), særlig artikel 9, stk. 2 og 4, og artikel 11, stk. 2,

under henvisning til forslag fremsat af Europa-Kommissionen ("Kommissionen") efter høring af det rådgivende udvalg og

ud fra følgende betragtninger:

A. SAGSFORLØB

1. Tidligere undersøgelser og gældende foranstaltninger

(1) Ved forordning (EF) nr. 2604/2000[2] ("den oprindelige undersøgelse") indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af visse typer polyethylenterephthalat ("PET") med oprindelse i bl.a. Indien, Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand ("de pågældende lande"). Forordning (EF) nr. 2604/2000 blev efterfølgende ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 496/2002[3], Rådets forordning (EF) nr. 823/2004[4], Rådets forordning (EF) nr. 83/2005[5] og Rådets forordning (EF) nr. 1646/2005[6].

(2) Efter en udløbsundersøgelse og en delvis interimsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 192/2007[7] ("de gældende foranstaltninger") en endelig antidumpingtold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i bl.a. Indien, Indonesien, Taiwan og Thailand for en periode på yderligere fem år. Forordning (EF) nr. 192/2007 blev efterfølgende ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008[8], Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 906/2011[9] og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 295/2013[10].

(3) Ved afgørelse 2000/745/EF[11] og de efterfølgende ændringer godtog Kommissionen tilsagn om en mindsteimportpris fra tre eksporterende producenter i Indien og Indonesien.

2. Gældende udligningsforanstaltninger

(4) Ved forordning (EF) nr. 2603/2000[12] indførte Rådet en endelig udligningstold på importen af PET med oprindelse i bl.a. Indien. Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 193/2007[13] en endelig udligningstold for en periode på yderligere fem år.

3. Anmodning om en udløbsundersøgelse

(5) Den 25. november 2011 modtog Kommissionen efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb[14] af de gældende antidumpingforanstaltninger en anmodning om indledning af en udløbsundersøgelse af disse foranstaltninger i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2. Anmodningen blev indgivet af Committee of Polyethylene Terephthalate Manufacturers in Europe ("ansøgeren") på vegne af producenter, der tegner sig for næsten 95 % af produktion af visse typer polyethylenterephthalat i Unionen.

(6) Anmodningen var begrundet med, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis vil medføre fortsat eller fornyet dumping med deraf følgende skade for EU-erhvervsgrenen.

4. Indledning af en udløbsundersøgelse

(7) Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse, og offentliggjorde den 24. februar 2012 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende[15] ("indledningsmeddelelsen") om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2.

5. Sideløbende undersøgelse

(8) Den 24. februar 2012 offentliggjorde Kommissionen desuden en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende[16] om indledningen af en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 18 i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009[17] ("antisubsidiegrundforordningen") af de gældende udligningsforanstaltninger vedrørende importen af visse typer PET med oprindelse i Indien.

6. Undersøgelsen

6.1. Nuværende undersøgelsesperiode og betragtet periode

(9) Undersøgelsen vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping omfattede perioden fra 1. januar 2011 til 31. december 2011 ("den nuværende undersøgelsesperiode" eller "NUP"). Undersøgelsen af tendenser, der er relevante for vurderingen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, omfattede perioden fra den 1. januar 2008 til udløbet af den nuværende undersøgelsesperiode ("den betragtede periode").

6.2. Parter, som er berørt af undersøgelsen

(10) Kommissionen underrettede officielt ansøgeren og andre kendte EU-producenter, eksporterende producenter i de pågældende lande, ikke forretningsmæssigt forbundne importører, brugere, som den vidste, var berørt af sagen, samt repræsentanterne for de pågældende lande om indledningen af udløbsundersøgelsen.

(11) Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om en høring inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.

(12) På baggrund af det tilsyneladende store antal eksporterende producenter fra Indien, Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand og ikke forretningsmæssigt forbundne importører blev det i overensstemmelse med grundforordningens artikel 17 anset for hensigtsmæssigt at undersøge, om der burde udtages stikprøver. For at sætte Kommissionen i stand til at fastslå, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i givet fald at udtage en stikprøve, blev førnævnte parter anmodet om at give sig til kende inden 15 dage fra datoen for indledningen af den nuværende undersøgelse og indsende de oplysninger, der var anmodet om i indledningsmeddelelsen, til Kommissionen.

(13) Hvad angår udtagelsen af stikprøven af eksporterende producenter, tog Kommissionen kontakt til syv kendte eksporterende producenter i Indien. Alle syv eksporterende producenter svarede og gav udtryk for at ville indgå i stikprøven. På grundlag af deres eksportmængder til Unionen blev der udtaget en stikprøve på tre indiske eksporterende producenter.

(14) Fem kendte eksporterende producenter i Indonesien blev kontaktet. Ingen af de eksporterende producenter i Indonesien ønskede dog at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen. Kommissionen meddelte derfor alle kendte eksporterende producenter og myndighederne i Indonesien, at konklusionerne vedrørende Indonesien ville blive foretaget på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 18.

(15) To kendte eksporterende producenter i Malaysia blev kontaktet. Kun en eksporterende producent svarede og gav udtryk for at ville indgå i stikprøven. Det blev derfor besluttet, at det ikke var nødvendigt at udtage en stikprøve af eksporterende producenter i Malaysia. Kommissionen meddelte derfor alle andre kendte eksporterende producenter og myndighederne i Malaysia, at konklusionerne vedrørende ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter ville blive truffet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 18.

(16) Seks kendte eksporterende producenter i Taiwan og en sammenslutning af eksporterende producenter blev kontaktet. Ingen af eksporterende producenter gav udtryk for at ville indgå i stikprøven. Kommissionen meddelte derfor alle kendte eksporterende producenter og deres repræsentative sammenslutning samt myndighederne i Taiwan, at konklusionerne vedrørende Taiwan ville blive truffet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 18.

(17) Ni kendte eksporterende producenter i Thailand blev kontaktet. Kun en eksporterende producent svarede og gav udtryk for at ville indgå i stikprøven. Det blev derfor besluttet, at det ikke var nødvendigt at udtage en stikprøve af eksporterende producenter i Thailand. Kommissionen meddelte derfor alle andre kendte eksporterende producenter og myndighederne i Thailand, at konklusionerne vedrørende ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter ville blive truffet på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 18.

(18) Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den havde udtaget en midlertidig stikprøve af EU-producenter. Denne stikprøve bestod af fire virksomheder ud af de 13 EU-producenter, der var kendte inden indledningen af undersøgelsen, og som blev udvalgt på grundlag af den største repræsentative produktions- og salgsmængde, som med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed. Stikprøven tegnede sig for over 50 % af den samlede anslåede EU-produktion og det anslåede salg i NUP. Interesserede parter blev opfordret til at gennemse sagsakterne og fremsætte bemærkninger til det hensigtsmæssige i dette valg senest 15 dage efter datoen for offentliggørelsen af indledningsmeddelelsen. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.

(19) Visse interesserede parter rejste indvendinger vedrørende stikprøven af EU-producenter. De påstod, at: i) Kommissionen ikke bør anvende stikprøver, navnlig da der ikke blev anvendt stikprøver i den tidligere undersøgelse; ii) den metode, der anvendtes til udtagning, blevet anfægtet med den begrundelse, at den "blander tre etaper", nemlig støtten til indledningen af udløbsundersøgelsen, definitionen af EU-erhvervsgrenen og stikprøveundersøgelsen; iii) den midlertidige stikprøve blev udtaget på grundlag af ukorrekte og ufuldstændige oplysninger; iv) den udtagne midlertidige stikprøve ikke er repræsentativ, da den omfatter virksomheder og ikke grupper; det blev desuden påstået, at man ved at inkludere en virksomhed, der netop havde afhændet aktiviteter, eller en anden virksomhed, som havde forretningsmæssigt forbundet salg, reducerede repræsentativiteten af stikprøven.

(20) Parternes påstande blev besvaret på følgende måde:

– Beslutningen om at udtage en stikprøve træffes i hver enkelt undersøgelse på grundlag af de særlige omstændigheder, der gør sig gældende i sagen, og grundforordningens artikel 11, stk. 9, vedrører ikke brugen af en sådan stikprøve med henblik på fastsættelse af skaden som led i en udløbsundersøgelse. I modsætning til de tidligere udløbsundersøgelser, hvor det v ar muligt at undersøge alle virksomheder, der gav sig til kende og samarbejdede, skønnede Kommissionen i den nuværende undersøgelse, at det på grund af det store antal virksomheder ikke var muligt med rimelighed at undersøge alle EU-producenter inden for den tid, der var til rådighed, og at betingelserne i artikel 17 således var opfyldt.

– Kommissionen "forvekslede" ikke fastsættelsen af støtten til indledningen af udløbsundersøgelsen, definitionen af EU-erhvervsgrenen og udtagelsen af den midlertidige stikprøve, da disse etaper er uafhængige af hinanden, og der blev truffet separate beslutninger herom. Det blev ikke godtgjort, i hvilket omfang brugen af de produktions- og salgsdata, som EU-producenterne fremlagde i forbindelse med gennemgangen af støtten til indledningen af udløbsundersøgelsen, havde påvirket stikprøvens repræsentativitet.

– Stikprøven blev udtaget på grundlag af de oplysninger, der forelå på udvælgelsestidspunktet, i henhold til grundforordningens artikel 17. Stikprøvens repræsentativitet blev evalueret som følge af parternes bemærkninger vedrørende specifikke virksomhedsdata. Ingen af bemærkningerne blev fundet berettigede.

– Stikprøven blev i henhold til grundforordningens artikel 17 udtaget på grundlag af den største repræsentative produktions- og salgsmængde, der med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed. Det blev konkluderet, at de virksomheder, der indgår i større grupper, som ifølge undersøgelserne opererer uafhængigt af andre datterselskaber i samme gruppe, var repræsentative for EU-erhvervsgrenen, og der var således ingen grund til at undersøge hele gruppen på et konsolideret grundlag. Samtidig blev virksomhederne udtaget til stikprøven som økonomiske enheder, hvorved det sikres, at alle relevante data kunne verificeres. Desuden indgik afhændelse af aktiviteter og forretningsmæssigt forbundet salg i karakteristikkerne for sektoren i den betragtede periode, og ingen af disse elementer kunne derfor gøre stikprøven mindre repræsentativ.

(21) Efter fremlæggelsen af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger ("fremlæggelsen af oplysninger") gentog parterne ovennævnte argumenter, som allerede var blevet behandlet.

(22) De tre indiske eksporterende producenter i stikprøven, den eneste malaysiske eksporterende producent og den eneste thailandske eksporterende producent, der gav udtryk for at ville indgå i stikprøven, indsendte spørgeskemabesvarelser. Spørgeskemabesvarelsen fra en indisk producent i stikprøven viste dog, at virksomheden kun eksporterede ubetydelige mængder af den pågældende vare i NUP, og der blev derfor gennemført kontrolbesøg hos de to resterende eksporterende producenter, som tilsammen tegnede sig for 99 % af den samlede import fra Indien til Unionen i NUP.

(23) Efter fremlæggelsen af oplysninger anmodede en indisk samarbejdsvillig producent om beregning af en dumpingmargen for virksomheden. Det blev i den forbindelse på ny bekræftet, at eksporten fra denne virksomhed var ubetydelig og således ikke havde nogen indvirkning på fastlæggelsen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping i den nuværende udløbsundersøgelse. Denne anmodning blev derfor afvist.

(24) Det påtænktes allerede i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøver af ikke forretningsmæssigt forbundne importører. Ingen af de 24 ikke forretningsmæssigt forbundne importører, som blev kontaktet, samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.

(25) Alle fem kendte råvareleverandører blev kontaktet i forbindelse med indledningen af undersøgelsen og fik tilsendt det relevante spørgeskema. To leverandører besvarede spørgeskemaet.

(26) Alle kendte brugere og brugersammenslutninger blev kontaktet efter indledningen. 17 brugere indsendte en spørgeskemabesvarelse. Tyve sammenslutninger af brugere fra 16 medlemsstater gav sig selv til kende og indsendte bemærkninger.

(27) Efterprøvning af modtagne oplysninger

(28) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at fastslå, om der var sandsynlighed for fortsat eller fornyet dumping med deraf følgende skade, og for at fastslå Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende interesserede parter:

a) EU-producenter

– Indorama Polymers Europe, UAB, Nederlandene

– Equipolymers, Italien, Tyskland

– Neo Group, UAB, Litauen

– Novapet SA, Spanien

b) Eksporterende producenter i Indien:

– Dhunseri Petrochem & Tea Ltd., Kolkata

– Reliance Industries Ltd., Navi Mumbai

c) Producenten i Malaysia:

– MPI Polyester Industries Sdn Bhd, Shah Alam, Selangor

d) Producenten i Thailand:

– Indorama Polymers Pcl, Bangkok

e) Brugere i Unionen

– Coca-Cola Europe, Belgien

– Nestle Waters France, Frankrig.

B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

1. Den pågældende vare

(29) Den pågældende vare i denne fornyede undersøgelse er den samme son i den seneste udløbsundersøgelse, der blev afsluttet i 2007 jf. betragtning 2, nemlig polyethylenterephthalat med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 henhørende under KN-kode 3907 60 20 og med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Taiwan og Thailand.

2. Samme vare

(30) Som i forbindelse med den oprindelige undersøgelse og den fornyede undersøgelse kunne det konstateres, at den pågældende vare og PET, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i de pågældende lande, og PET, der fremstilles og sælges i Unionen af EU-producenterne, har de samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål. De anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.

C. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING

3. Indledende bemærkninger

(31) I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, blev det undersøgt, om der var sandsynlighed for, at de gældende foranstaltningers bortfald ville føre til fortsat eller fornyet dumping.

(32) I tilfælde af manglende samarbejde – som for Indonesien og Taiwan – måtte der gøres brug af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18. Hvad angår Malaysia og Thailand, blev der gjort brug af de oplysninger, som de samarbejdsvillige virksomheder havde indsendt, og de foreliggende faktiske oplysninger.

(33) I NUP udgjorde den samlede importmængde af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande 126 500 tons, iflg. Eurostat, hvilket repræsenterer en markedsandel på 4,5 % på EU-markedet.

(34) Hvad angår udviklingen i produktionskapaciteten og det indenlandske forbrug i de pågældende lande, blev en privat markedsrapport, som indgik i klagen, anvendt tillige med offentligt tilgængelige oplysninger såsom virksomhedernes offentlige webprofiler og de samarbejdsvillige virksomheders efterprøvede spørgeskemabesvarelser.

4. Indien

4.1. Indledende bemærkninger

(35) Syv indiske eksporterende producenter samarbejdede, og tre af dem blev udtaget til stikprøven, jf. ovenfor. Da det viste sig, at en virksomhed i stikprøven kun eksporterede ubetydelige mængder af den pågældende vare i NUP, blev der aflagt kontrolbesøg hos de to resterende eksporterende producenter, som tilsammen tegnede sig for 99 % af den samlede import fra Indien til Unionen i NUP.

(36) I NUP beløb den samlede indiske import sig til 97 000 tons og udgjorde 76 % af den samlede import fra de pågældende lande i den nuværende undersøgelse og en markedsandel på 3,4 % af EU-markedet. De to indiske eksporterende producenter, som indgik i stikprøven, havde indsendt et tilsagn, og det konstateredes, at de overholdt mindsteimportprisen (MIP) i NUP. Da de tegnede sig for næsten hele eksporten fra Indien, svarer deres markedsandel næsten helt præcist overens med Indiens samlede markedsandel.

4.2. Dumpingimport i NUP

4.2.1. Normal værdi

(37) I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, undersøgte Kommissionen først for hver af de indiske eksporterende producenter i stikprøven, om det samlede hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder var repræsentativt, dvs. om den samlede salgsmængde udgjorde mindst 5 % af det tilsvarende samlede eksportsalg til Unionen.

(38) Kommissionen identificerede efterfølgende de typer af samme vare, som solgtes på hjemmemarkedet af de eksporterende producenter med et samlet repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Unionen.

(39) Det blev derefter undersøgt, om hjemmemarkedssalget for hver af de samarbejdsvillige eksporterende producenter var repræsentativt for hver varetype, dvs. om hjemmemarkedssalget af hver varetype udgjorde mindst 5 % af salget af samme varetype til Unionen. For de varetyper, der blev solgt i repræsentative mængder, undersøgtes det så, om der havde fundet et tilstrækkeligt salg sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4. Det blev gjort ved at fastlægge, hvor stor en andel af hjemmemarkedssalget til uafhængige kunder på hjemmemarkedet i NUP, der var fortjenstgivende for hver eksporteret type af den pågældende vare.

(40) Da det blev konkluderet, at salget på hjemmemarkedet af alle varetyper skete i tilstrækkelig mængde og i normal handel, blev den normale værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris beregnet som et vejet gennemsnit af alt hjemmemarkedssalg af den varetype i NUP.

4.2.2. Eksportpris

(41) Da hele eksportsalget af den pågældende vare fandt sted direkte til uafhængige kunder i Unionen, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales.

4.2.3. Sammenligning

(42) Sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris blev foretaget på grundlag af prisen ab fabrik og i samme handelsled.

(43) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der påvirkede priserne og prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Således blev der indrømmet justeringer for forskelle i transport- og forsikrings- og håndteringsomkostninger, finansielle omkostninger og pakningsomkostninger, provisioner og rabatter, når det viste sig at påvirke prissammenligneligheden.

(44) En eksporterende producent stillede krav om en justering i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra b), med den begrundelse, at den samme vare angiveligt blev pålagt importafgifter, når den var beregnet til forbrug i eksportlandet, men at disse afgifter blev refunderet gennem en toldgodtgørelsesordning ("DDS"), når varen solgtes med henblik på eksport til Unionen. Undersøgelsen viste dog, at der ikke var nogen relation mellem toldgodtgørelsesbeløbet, beregnet som en fast procentsats af fob-værdien af eksporterede produkter, og den faktisk betalte told på importerede råvarer, som indgår i den eksporterede vare. Det blev faktisk konkluderet, at selv eksportører, der køber deres råvarer lokalt og derfor ikke importerer deres råvarer, stadig kan drage fordel af DDS. Påstanden blev derfor afvist.

4.2.4. Dumpingmargen

(45) I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare. Denne sammenligning viste, at der foretages dumping, som beløber sig til hhv. 4,8 % og 6,6 % for de to eksporterende producenter i stikprøven, som eksporterede til Unionen i NUP, til trods for at begge virksomheder var bundet af pristilsagn.

(46) Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod en eksporterende producent, at beregningen af dumpingmargenen på grundlag af hjemmemarkedssalget i fire måneder i stedet for alle månederne i NUP ikke var berettiget og, at det skabte en kunstigt oppustet dumpingmargen for virksomheden. Det skal bemærkes, at foranstaltninger i forbindelse med en udløbsundersøgelse enten opretholdes eller ophæves, men de kan ikke ændres. De fire pågældende måneder, altså en måned pr. kvartal, blev desuden brugt til at sammenligne den normale værdi og eksportpriserne. Dette sikrede en retfærdig sammenligning. Påstanden blev derfor afvist.

4.3. Udvikling i importen, hvis foranstaltningerne ophæves

(47) I forlængelse af undersøgelsen af, om der fandt dumping sted i NUP, blev sandsynligheden for fortsat dumping i tilfælde af ophævelse af foranstaltningerne også undersøgt.

(48) Følgende elementer blev i den forbindelse undersøgt: mængden af og priserne på dumpingimporten fra Indien, EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft de indiske producenters produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport.

(49) Analysen nedenfor blev hovedsagelig baseret på efterprøvede spørgeskemabesvarelser og markedsundersøgelsen krydstjekket med offentligt tilgængelige oplysninger.

4.3.1. Mængden af og priserne på dumpingimporten fra Indien

(50) Importen fra Indien til Unionen fordobledes i den betragtede periode og udgjorde ca. 97 000 tons i NUP, hvilket svarer til 3,5 % af det samlede EU-forbrug i NUP.

(51) I den betragtede periode svingede importpriserne og fulgte de samme tendenser som EU-erhvervsgrenens salgspriser på EU-markedet. Samlet set steg importpriserne fra 2008 til NUP med 29%. Der blev ikke konstateret underbud i NUP.

4.3.2. EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft

(52) Indiens priser ved eksport til tredjelande var i NUP stort set alle lavere end hjemmemarkedspriserne. Prisforskellen udgjorde op til 7,5 % af eksportprisniveauet.

(53) De indiske eksportpriser til tredjelandsmarkeder lå generelt under de indiske eksportpriser til Union, hvilket underbygger konklusionen om, at EU-markedet er attraktivt, da det kan skabe en højere fortjeneste. På grund af denne forskel i prispolitikken kan det dog ikke udelukkes, at priserne til Unionen kan falde yderligere, hvis foranstaltningerne ophæves.

(54) Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte en eksporterende producent, at analysen af EU-markedets tiltrækningskraft blev påvirket af eksistensen af et tilsagn, hvilket betød, at virksomheden kun kunne eksportere, når priserne var høje. En sammenligning af mindsteimportprisen (MIP) iflg. dette tilsagn og priserne ab fabrik ved eksport til Unionen i de otte måneder, hvor producenten eksporterede til Unionen, viser, at eksportprisen til Unionen i gennemsnit var betydeligt højere end MIP, hvilket antyder, at prisadfærden kun i begrænset omfang blev påvirket af tilsagnet, hvis den overhovedet blev påvirket. Det konkluderes heraf, at eksistensen at et tilsagn ikke i sig selv ændrede konklusionen om EU-markedets tiltrækningskraft. Dette argument afvistes følgelig.

(55) De indiske producenters produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport

(56) I NUP havde Indien en produktionskapacitet på 700 000-900 000 tons, og den overskydende produktionskapacitet, der kan eksporteres, i forhold til den hjemlige efterspørgsel var på 200 000-300 000 tons.

(57) Ifølge de oplysninger, der blev indhentet under undersøgelsen, er den indiske kapacitet planlagt til at stige yderligere og nå op på 1 600 000-1 800 000 tons inden 2014. Denne stigning forventes at blive meget større end stigningen i det hjemlige forbrug. Som et resultat heraf anslås den overskydende kapacitet i forhold til den hjemlige efterspørgsel til at udgøre ca. 600 00-700 000 tons i 2014, hvilket udgør ca. 21-25 % af det samlede EU-forbrug i NUP. Det skal også bemærkes, at Tyrkiet og Sydafrika har indført handelsbeskyttelsesforanstaltninger over for Indien, hvilket reducerer antallet af potentielle markeder for den indiske eksport.

(58) Der er sandsynlighed for, at eksporten til Unionen vil stige, hvis foranstaltningerne ophæves, især på grund af det højere prisniveau på EU-markedet og markedets størrelse med et højt forbrug. På den anden side kan det ikke udelukkes, at de eksporterende producenter vil reducere deres eksportpriser til Unionen yderligere, og at den konstaterede dumping i NUP således vil forværres.

(59) En eksporterende producent påstod, at den produktionskapacitet, der kan eksporteres fra Indien, ville falde efter 2014, og at den aktuelle situation derfor kun var midlertidig. Det skal bemærkes, at det påståede fald i den overskydende kapacitet til eksport efter 2014 var i overensstemmelse med udsigterne i markedsanalyserne. Det blev derfor konkluderet, at denne påstand ikke kunne ændre analysen vedrørende udviklingen i den overskydende kapacitet til eksport. Efter fremlæggelsen påstod en eksporterende producent, at det var umuligt at undgå en midlertidig overskydende kapacitet til eksport, da stigninger i produktionskapaciteten generelt kun kan ske i store intervaller på grund af moderne PET-fabrikkers beskedne størrelse. Som svar herpå skal det bemærkes, at der mellem NUP og det efterfølgende år skete store kapacitetsudvidelser på mellem mindst 150 000 og 200 000 ton. Den nævnte begrundelse kan således ikke alene begrunde den overskydende kapacitet til eksport, jf. betragtning 55. Under alle omstændigheder er grunden til den overskydende kapacitet irrelevant i denne sammenhæng. Påstanden blev derfor afvist.

(60) Visse parter påstod, at den overskydende kapacitet til eksport i Indien kunne absorberes af andre tredjelande, og at den overskydende kapacitet til eksport, som Kommissionen havde beregnet, derfor ikke var blevet vurderet korrekt. Det kunne ikke på nogen måde antages, at hele den overskydende kapacitet ville blive sendt til Unionen. Påstanden blev derfor afvist.

(61) En eksporterende producent fremførte, at Tyrkiet og Sydafrika ikke var særlig vigtige eksportmarkeder, og gjorde indsigelse mod eksistensen af handelsforsvarsforanstaltninger over for Indien i disse lande, som af Kommissionen blev fortolket som en indikation af, at Indien ville dumpe den pågældende vare på EU-markedet. Kommissionen vurderer derimod, at de gældende handelsbeskyttelsesforanstaltninger i Tyrkiet og Sydafrika over for importen fra Indien muligvis reducerer antallet af markeder for eksporten fra Indien. Skulle det vise sig, at Tyrkiet og Sydafrika ikke er vigtige eksportmarkeder, medfører den stigende overskydende kapacitet til eksport i Indien en sandsynlighed for øget eksport til Unionen, selv uden de handelsbeskyttelsesforanstaltninger, der er indført i Tyrkiet og Sydafrika. Påstanden blev derfor afvist.

4.3.3. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping

(62) Ud fra ovenstående og især i lyset af den fortsatte dumping og den store overskydende kapacitet kan det konkluderes, at der er sandsynlighed for at væsentlige importmængder fra Indien vil blive sendt til EU-markedet til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne får lov at udløb og der er således en sandsynlighed for fortsat dumping.

5. Indonesien

5.1. Indledende bemærkninger

(63) Ingen af de fem kendte indonesiske eksporterende producenter samarbejdede i undersøgelsen, og analysen af sandsynligheden for fortsat dumping blev derfor baseret på de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18.

(64) Iflg. Eurostat udgjorde importmængderne fra Indonesien i NUP 253 tons svarende til 0 % af den samlede import fra de pågældende lande i den nuværende undersøgelse og tæt på 0 % af EU-markedet.

5.2. Dumpingimport i NUP

(65) I lyset af det manglende samarbejde og på grundlag af oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse blev importen fra Indonesien foretaget til dumpingpriser med en dumpingmargen på 10,8 %.

5.3. Udvikling i importen, hvis foranstaltningerne ophæves

(66) I forlængelse af undersøgelsen af, om der fandt dumping sted i NUP, blev sandsynligheden for fortsat dumping i tilfælde af ophævelse af foranstaltningerne også undersøgt.

(67) Følgende elementer blev i den forbindelse undersøgt: mængden af og priserne på dumpingimporten fra Indonesien, EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft og de indonesiske producenters produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport.

5.3.1. Mængden af og priserne på dumpingimporten fra Indonesien

(68) Importen fra Indonesien til Unionen lå på et meget lavt niveau i hele den betragtede periode. Der var ingen import fra Indonesien i 2008. I 2009 udgjorde importen ca. 400 tons; den steg i 2010 til ca. 1 000 tons og faldt igen til 253 tons i NUP. Den tilsvarende markedsandel af det samlede EU-forbrug for denne import var tæt på 0 % i hele den betragtede periode.

(69) I 2009 og 2010 var de indonesiske importpriser generelt højere end EU-erhvervsgrenens priser på EU-markedet. Selv om den gennemsnitlige indonesiske importpris i NUP var lidt lavere end EU-erhvervsgrenens priser på EU-markedet, kunne disse priser betragtes som identiske. Der blev ikke konstateret underbud i NUP.

5.3.2. EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft

(70) Både oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse og de officielle indonesiske handelsstatistikker omfattede flere varer end den pågældende vare. Der kunne derfor ikke foretages en pålidelig fastsættelse af priserne til tredjelandseksportmarkeder.

(71) På grund af det manglende samarbejde var det heller ikke muligt at fastslå hjemmemarkedsprisen.

5.3.3. Produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport

(72) Da de indonesiske virksomheder ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, blev udviklingen i produktionskapaciteten og den hjemlige efterspørgsel fastsat på grundlag af oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse, som blev ændret efter, at ansøgeren i løbet af undersøgelsen anførte, at kapacitetsudvidelsesplanen i anmodningen om en fornyet undersøgelse ikke ville blive gennemført. De ændrede data blev krydstjekket med offentligt tilgængelige oplysninger såsom virksomhedens offentlige internetprofil. På dette grundlag var produktionskapaciteten i Indonesien tilsyneladende på samme niveau i hele den betragtede periode, nemlig 400 000-600 000 tons. Den overskydende kapacitet til eksport faldt i den hele betragtede periode og udgjorde 65-70 % af landets samlede kapacitet i NUP, svarende til 9-11 % af det samlede EU-forbrug. Der er ikke prognosticeret en kapacitetsstigning før tidligst i 2014. Samtidig forventes forbruget i Indonesien at stige. Følgelig forventes den andel af produktionskapaciteten, der kan eksporteres, at falde og kun udgøre en meget lille del af det samlede EU-forbrug i NUP.

5.3.4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping

(73) Ud fra ovenstående og især konklusionerne om den forventede udvikling i kapaciteten konkluderes det, at der ikke er sandsynlighed for, at de indonesiske eksporterende producenter vil genoptage eksporten i skadevoldende mængder til dumpingpriser til EU-markedet på kort til mellemlang sigt, hvis foranstaltningerne ophæves.

6. Malaysia

6.1. Indledende bemærkninger

(74) Kun en af de to kendte eksporterende producenter samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, men det konstateredes, at virksomheden ikke eksporterede til Unionen i NUP. Denne producent tegnede sig for ca. 20 % af den samlede produktionskapacitet i Malaysia i NUP. De oplysninger, som den samarbejdsvillige producent i Malaysia indsendte, blev anvendt til analysen af prispolitikken på det malaysiske hjemmemarked og over for andre tredjelandsmarkeder.

(75) Konklusionerne blev også baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18, dvs. på anmodningen om en fornyet undersøgelse og offentligt tilgængelige oplysninger såsom virksomhedernes offentlige webprofiler.

(76) I NUP beløb den samlede malaysiske import sig til 17 000 tons og udgjorde 13 % af den samlede import fra de pågældende lande i den nuværende undersøgelse og en markedsandel på ca. 0,6 % af EU-markedet.

6.2. Dumpingimport i NUP

(77) På grundlag af anmodningen om en fornyet undersøgelse konstateredes det, at importen fra Malaysia blev foretaget til dumpingpriser med en dumpingmargen på 6,7 %.

(78) Da den samarbejdsvillige producent ikke eksporterede til Unionen i NUP, var det ikke muligt at beregne en dumpingmargen for denne virksomhed. Der blev dog beregnet en normal værdi på basis af virksomhedens hjemmemarkedssalg, og en sammenligning af den normale værdi og importprisen fra Malaysia til Unionen i henhold til Eurostats oplysninger giver et tal, der er i overensstemmelse med dumpingmargenen i betragtning 75.

6.3. Udvikling i importen, hvis foranstaltningerne ophæves

(79) I forlængelse af undersøgelsen af, om der fandt dumping sted i NUP, blev sandsynligheden for fortsat dumping i tilfælde af ophævelse af foranstaltningerne også undersøgt.

(80) Følgende elementer blev i den forbindelse undersøgt: mængden af og priserne på dumpingimporten fra Malaysia, EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft og de malaysiske producenters produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport.

6.3.1. Mængden af og priserne på dumpingimporten fra Malaysia

(81) Importen fra Malaysia til Unionen steg i den betragtede periode fra ca. 8 000 tons til 17 000 tons efter et markant fald i 2009 og 2010. Til trods for denne generelle stigning i importen fra Malaysia, lå markedsandelen tæt på 0 % undtagen i NUP, hvor den nåede op på 0,6 %.

(82) I den betragtede periode svingede importpriserne og fulgte de samme tendenser som EU-erhvervsgrenens salgspriser på EU-markedet. Samlet set steg importpriserne fra 2008 til NUP med 25%. Der blev ikke konstateret underbud i NUP.

6.3.2. EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft

(83) I NUP eksporterede den samarbejdsvillige eksporterende producent 300-500 tons af samme vare til andre tredjelande. Analysen af dette salg viser, at de malaysiske eksportpriser til tredjelande i NUP generelt var højere end hjemmemarkedspriserne. Prisforskellen var på 5-10 %.

6.3.3. Produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport

(84) Den samlede produktionskapacitet i Malaysia var på ca. 100 000-300 000 tons i NUP på grundlag af anmodningen om en fornyet undersøgelse og krydstjekket med offentligt tilgængelige oplysninger såsom virksomhedernes offentlige webprofiler. Den overskydende kapacitet til eksport faldt i den betragtede periode og udgjorde ca. 52-55% af landets samlede kapacitet i NUP, svarende til 3-4% af det samlede EU-forbrug. Ifølge de samme kilder projekteres produktionskapaciteten til at blive på det samme niveau i hvert fald indtil 2014, mens det hjemlige forbrug forventes at stige. Følgelig forventes den andel af produktionskapaciteten, der skal eksporteres, at falde og udgøre en 2-3 % af det samlede EU-forbrug i NUP. Det kan derfor ikke forventes, at importmængderne fra Malaysia vil stige væsentligt, hvis foranstaltningerne ophæves.

6.3.4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping

(85) Ud fra ovenstående og især konklusionerne om den forventede udvikling i kapaciteten konkluderes det, at der ikke er sandsynlighed for, at de malaysiske eksporterende producenter vil genoptage eksporten i skadevoldende mængder til dumpingpriser til EU-markedet på kort til mellemlang sigt, hvis foranstaltningerne ophæves.

7. Taiwan

7.1. Indledende bemærkninger

(86) Ingen af de fire eksporterende producenter fra Taiwan samarbejdede i undersøgelsen, og analysen af sandsynligheden for fortsat dumping blev derfor baseret på de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18.

(87) I NUP beløb den samlede import fra Taiwan sig til 12 000 tons og udgjorde 9,7 % af den samlede import fra de pågældende lande i den nuværende undersøgelse og en markedsandel på ca. 0,4 % af EU-markedet.

7.2. Dumpingimport i NUP

(88) I lyset af det manglende samarbejde og på grundlag af oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse blev importen fra Taiwan foretaget til dumpingpriser med en dumpingmargen på 12 %.

(89) Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod visse parter, at Kommissionen med henblik på beregning af en dumpingmargen burde have anvendt en taiwansk PET-producents hjemmemarkeds- og eksportpriser, da denne producent anmodede om en fornyet undersøgelse (ny eksportør) i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 4[18], for hvilken undersøgelsesperioden overlappede NUP i den nuværende undersøgelse. Det skal dog bemærkes, at den pågældende PET-producent ikke samarbejdede i forbindelse med denne udløbsundersøgelse. Oplysninger, der indsendes i forbindelse med en undersøgelse, må kun anvendes til det formål, hvortil de er indhentet. Oplysningerne fra den omtalte fornyede undersøgelse (ny eksportør) kan således ikke anvendes i forbindelse med den nuværende udløbsundersøgelse. Der er desuden tale om den mindste PET-producent i Taiwan, og virksomhedens eksportsalg til Unionen udgjorde kun en ubetydelig del af den samlede taiwanske eksport i NUP. Påstanden blev derfor afvist. Det blev påstået, at importen fra Taiwan generelt ikke var dumpet i NUP. Det skal imidlertid erindres, at ingen af de taiwanske eksporterende producenter samarbejdede, og der kunne således ikke konstateres dumping på grundlag af oplysningerne fra disse eksporterende producenter. Påstanden om, at der ikke fandt dumping sted, var derfor ikke understøttet af beviser, hvorfor den afvises.

7.3. Udvikling i importen, hvis foranstaltningerne ophæves

(90) I forlængelse af undersøgelsen af, om der fandt dumping sted i NUP, blev sandsynligheden for fortsat dumping i tilfælde af ophævelse af foranstaltningerne også undersøgt.

(91) Følgende elementer blev i den forbindelse undersøgt: mængden af og priserne på dumpingimporten fra Taiwan, EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft og de taiwanske producenters produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport.

7.3.1. Mængden af og priserne på dumpingimporten fra Taiwan

(92) Importen fra Taiwan til Unionen steg i den betragtede periode fra ca. 10 000 tons til 12 000 tons efter et fald i 2009 og 2010. Til trods for den generelle stigning i importen fra Taiwan lå markedsandelen tæt på 0 %, og i NUP nåede den op på 0,4 % af det samlede EU-forbrug i NUP.

(93) I den betragtede periode svingede importpriserne og fulgte de samme tendenser som EU-erhvervsgrenens salgspriser på EU-markedet. Samlet set steg importpriserne fra 2008 til NUP med 27%. Der blev ikke konstateret underbud i NUP.

7.3.2. EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft

(94) Statistikker fra kontoret for udenrigshandel i Taiwan viser, at salget til tredjelande foregik i store mængder og tegnede sig for ca. 60 % af landets samlede produktionskapacitet i NUP.

(95) En sammenligning af den gennemsnitlige eksportpris på grundlag af samme kilde og den normale værdi, som var anført i anmodningen om en fornyet undersøgelse, viste, at eksportprisen til tredjelande generelt var lavere end hjemmemarkedsprisen. Prisforskellen udgjorde op til ca. 12 % af eksportprisniveauet.

(96) Statistikker fra kontoret for udenrigshandel i Taiwan viser, at den gennemsnitlige eksportpris til tredjelande lå under EU-erhvervsgrenens pris i Unionen. Prisforskellen udgjorde op til ca. 7 % af eksportprisniveauet. Det blev også konstateret, at den gennemsnitlige eksportpris til Unionen var højere end den gennemsnitlige eksportpris til andre tredjelande. Prisforskellen udgjorde op til 5,5 % af eksportprisen til andre tredjelande. Der er således et incitament til at eksportere til Unionen, når EU-erhvervsgrenens gældende prisniveau er højere. Dette antyder, at hvis foranstaltningerne ophæves og i sammenhæng med den store overskydende kapacitet til eksport (jf. betragtning 97-98), vil de taiwanske eksportører sandsynligvis eksportere PET til dumpingpriser i mængder, der ligger over de sandsynligvis skadevoldende niveauer, til Unionen.

(97) Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede en interesseret part Kommissionen brug af statistikker fra kontoret for udenrigshandel i Taiwan ud fra den betragtning, at varekoden angiveligt ikke faldt sammen med den pågældende vare. Taiwan og Unionen anvender ganske rigtigt forskellige skalaer til at måle viskositet, nemlig "intrinsic viscosity" i Taiwan og "viskositetsindeks" i Unionen. Ved brug af den matematiske relation mellem skalaerne kan det dog konkluderes, at den taiwanske varekode svarer til den pågældende vare. Påstanden blev derfor afvist.

7.3.3. Produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport

(98) Da producenterne i Taiwan ikke samarbejdede, måtte udviklingen i kapacitet og den hjemlige efterspørgsel fastslås på grundlag af oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse, som blev krydstjekket med offentlige tilgængelige oplysninger såsom virksomhedernes offentlige webprofiler.

(99) Den samlede produktionskapacitet i Taiwan var på ca. 1 000 000-1 200 000 tons i NUP. Den overskydende kapacitet til eksport var stabil i de første tre år af den betragtede periode og steg i NUP, hvor den udgjorde ca. 80 % af landets samlede kapacitet i NUP og 28-33 % af det samlede EU-forbrug i NUP. Ifølge de samme kilder projekteres produktionskapaciteten til at stige i hvert fald indtil 2014, mens det hjemlige forbrug forventes at stige lidt. Følgelig forventes den andel af produktionskapaciteten, der skal eksporteres, at stige til 1 200 000-1 300 000 tons, svarende til 42-47 % af det samlede EU-forbrug i NUP.

(100) Dette beviser, at de taiwanske eksporterende producenter af den pågældende vare i høj grad er afhængige af eksportsalg, og at der er en sandsynlighed for, at eksporten til Unionen vil stige, hvis foranstaltningerne ophæves. EU-erhvervsgrenens prisniveau på EU-markedet er især højere end eksportprisen fra Taiwan på tredjelandseksportmarkeder, hvilket gør EU-markedet mere attraktivt end andre tredjelandsmarkeder. Det kan på den anden side ikke udelukkes, at visse eksportører for at vinde markedsandele vil reducere deres eksportpriser til Unionen. Tyrkiet og Sydafrika har desuden indført handelsbeskyttelsesforanstaltninger over for importen fra Taiwan. Dette reducerer den frie adgang til potentielle andre markeder for den taiwanske eksport.

(101) Visse interesserede parter påstod, at der ikke findes ledig kapacitet i Taiwan, der vil gøre en væsentlig stigning i eksporten til Unionen mulig. Det blev desuden påstået, at de vigtigste eksportmarkeder for Taiwans PET-produktion er Asien-Stillehavsområdet og Nord-, Syd- og Mellemamerika. Cif-priserne på importen af PET fra Taiwan er højere end alle de andre vigtige kilder til import til Unionen, og de gældende foranstaltninger vedrørende importen af PET fra Taiwan er meget lave, og deres udløb vil ikke medføre en væsentlig prisforskel.

(102) Det skal bemærkes, at ingen af de taiwanske eksporterende producenter samarbejdede i forbindelse med den nuværende undersøgelse. Desuden beviser konklusionerne i betragtning 97-98 det modsatte. På dette grundlag afvises de pågældende parters påstande.

(103) Efter fremlæggelsen af oplysninger gentog disse parter betydningen af Asien-Stillehavsområdet og Sydamerika som eksportmarkeder og påstod, at disse markeder vil tiltrække en væsentlig del af den planlagte taiwanske stigning i den overskydende kapacitet til eksport. Til støtte for påstanden fremlagde parterne de relative værdier for produktionskapacitet og hjemlig efterspørgsel i 2012 og 2020 for begge regioner. Det skal bemærkes, at situationen i 2020 er irrelevant for denne udløbsundersøgelse, og at brugen af 2012 til sammenligningen svarer til at se bort fra den omfattende kapacitetsudvidelse mellem NUP og 2012. Påstanden blev derfor afvist.

(104) Enkelte parter påstod desuden, at udviklingen i den overskydende kapacitet til eksport i Thailand bør tage højde for den stigende efterspørgsel på andre tredjelandsmarkeder. De påstod derfor, at den overskydende kapacitet til eksport ikke var korrekt evalueret. Som det fremgår af betragtning 58, konkluderede undersøgelsen ikke, at den samlede kapacitet til eksport ville blive sendt til Unionen. Det kunne ikke på nogen måde antages, at hele den overskydende kapacitet ville blive sendt til Unionen. Ud fra de foreliggende data kan det med rimelighed konkluderes, at de mængder, der sandsynligvis vil blive sendt til EU-markedet, kan forventes at ligge over de sandsynligvis skadevoldende niveauer, i betragtning af EU-markedet tiltrækningskraft i form af pris og størrelse og store mængder af overskydende kapacitet til eksport. Det skal desuden erindres, at ingen af de taiwanske PET-producenter samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse, og der forelå således ingen præcise oplysninger om den faktiske produktion og kapacitet eller om salget på hjemmemarkedet eller til eksport. Konklusionerne om fortsat dumping måtte derfor baseres på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. betragtning 84. I betragtning af de væsentlige mængder, der kan eksporteres, og analysen af eksportprisniveauet til andre tredjelande samt prisniveauet i Unionen, jf. betragtning 93-95, kan det med rimelighed antages, at eksporten fra Taiwan vil blive sendt til Unionen til dumpingpriser og i mængder over de niveauer, der sandsynligvis vil være skadevoldende, hvis foranstaltningerne ophæves. Påstanden blev derfor afvist.

(105) En anden part påstod, at værditolden for Taiwan i NUP er meget lav, og at det derfor ikke kan udelukkes, at importen fra Taiwan vil foregå til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne ophæves. Den gældende dumpingmargen er en mindstepris baseret på en værditold på 12,4 %. Den kendsgerning, at priserne var højere i NUP, og at den hypotetiske værditold derfor ville være lavere, er irrelevant, da den ikke tager højde for den sandsynlige prisudvikling efter NUP, hvis foranstaltningerne ophæves, jf. betragtning 94 og 98. Dette argument blev derfor afvist.

7.3.4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping

(106) I lyset af den omfattende og stigende kapacitet, EU-markedets tiltrækningskraft og de gældende foranstaltninger i andre tredjelande blev det konkluderet, at der er sandsynlighed for, at eksporten fra Taiwan vil blive omdirigeret til Unionen til dumpingpriser og i sandsynligvis i skadevoldende mængder, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe.

(107) Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod en part, at det påståede lave niveau for dumpingtolden i NUP burde være taget i betragtning i analysen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping. Det skal dertil bemærkes, at ingen af de taiwanske eksporterende producenter samarbejdede, og at påstanden om, at dumpingmargenerne i NUP var lave, derfor ikke er begrundet og afvises. Det skal erindres, at de dumpingmargener, der konstateredes for NUP, var på 12 % baseret på de foreliggende faktiske oplysninger. Som det fremgår af betragtning 104, viste analysen af den sandsynlige prisudvikling i den taiwanske eksport, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe, at der var sandsynlighed for fortsat dumping. Påstanden blev derfor afvist.

8. Thailand

8.1. Indledende bemærkninger

(108) Kun en eksporterende producent, som dog ikke eksporterede PET til Unionen i NUP, samarbejdede. Den samarbejdsvillige producent tegnede sig for ca. 25 % af den samlede produktionskapacitet i Thailand i NUP. De tre andre producenter i Thailand samarbejdede ikke. Konklusionerne blev derfor også baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18.

(109) I NUP beløb den samlede eksport til Unionen sig til 727 tons og udgjorde 0,6 % af den samlede import fra de pågældende lande i den nuværende undersøgelse og en markedsandel på ca. 0 % af EU-markedet.

8.2. Dumpingimport i NUP

(110) Ifølge anmodningen om en fornyet undersøgelse foregik importen til Unionen til dumpingpriser med en dumpingmargen på 14,1 %.

(111) Da den samarbejdsvillige producent ikke eksporterede til Unionen i NUP, var det ikke muligt at beregne en dumpingmargen for denne virksomhed. Der blev dog beregnet en normal værdi på basis af virksomhedens hjemmemarkedssalg, og en sammenligning af den normale værdi og importprisen fra Thailand til Unionen i henhold til Eurostats oplysninger giver et tal, der er i overensstemmelse med dumpingmargenen i betragtning 108.

8.3. Udvikling i importen, hvis foranstaltningerne ophæves

(112) I forlængelse af undersøgelsen af, om der fandt dumping sted i NUP, blev sandsynligheden for fortsat dumping i tilfælde af ophævelse af foranstaltningerne også undersøgt.

(113) Følgende elementer blev i den forbindelse undersøgt: mængden af og priserne på dumpingimporten fra Thailand, EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft og de thailandske producenters produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport.

8.3.1. Mængden af og priserne på dumpingimporten fra Thailand

(114) Importen fra Thailand til Unionen lå på et ubetydeligt niveau i hele den betragtede periode, og der var ingen import i 2009 og 2010. I NUP steg importen fra ca. 500 tons i 2008 til ca. 700 tons, svarende til ca. 0 % af det samlede EU-forbrug i NUP.

(115) I den betragtede periode steg importpriserne fra ca. 980 EUR/ton i 2008 til ca. 1 300 EUR/ton i NUP, dvs. en stigning på 32 %. Der blev ikke konstateret underbud i NUP.

8.3.2. EU-markedets og andre tredjelandsmarkeders tiltrækningskraft

(116) I NUP konstateredes det, at den eneste samarbejdsvillige eksporterende producents gennemsnitlige hjemmemarkedspris var lavere end EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige pris i Unionen. Prisforskellen var på 9 %.

(117) Den samarbejdsvillige eksporterende producent eksporterede til andre tredjelandsmarkeder end EU-markedet. Virksomhedens gennemsnitlige eksportpriser til disse markeder ab fabrik var lavere end den normale værdi. Prisforskellen udgjorde ca. 10,8 % af den gennemsnitlige eksportpris.

(118) Eksporten fra den samarbejdsvillige eksporterende producent til andre tredjelande foregik til priser, som lå under EU-erhvervsgrenens prisniveau i Unionen. Prisforskellen beløb sig til 6,6 % af eksportprisen til tredjelandsmarkeder.

8.3.3. Produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport

(119) Produktionskapaciteten i Thailand blev fastlagt ud fra oplysningerne i anmodningen om en fornyet undersøgelse, offentligt tilgængelige oplysninger såsom virksomhedernes offentlige webprofiler og den samarbejdsvillige virksomheds spørgeskemabesvarelse.

(120) Produktionskapaciteten i Thailand steg markant i den betragtede periode og udgjorde mere end tre gange det hjemlige forbrug i Thailand i NUP. Den samlede produktionskapacitet i Thailand var på 700 000-900 000 tons i NUP. Den overskydende produktionskapacitet, der kan eksporteres, faldt i den betragtede periode og udgjorde 70-75 % af landets samlede kapacitet i NUP, svarende til 17-22 % af det samlede EU-forbrug. Dette viser, at Thailand er et eksportorienteret land, og at de thailandske producenter af den pågældende vare i høj grad er afhængige af eksportsalg. Undersøgelsen har vist, at kapaciteten inden 2014 vil stige yderligere op til 800 000-1 000 000 tons. Samtidig vil den hjemlige efterspørgsel ifølge de samme kilder ikke stige i samme takt og fortsat ligge på et relativt lavt niveau. Som et resultat heraf forventes den overskydende kapacitet i forhold til den hjemlige efterspørgsel at stige yderligere til ca. 700 00-800 000 tons i den nærmeste fremtid, hvilket udgør 25-30 % af det samlede EU-forbrug i NUP. Desuden har Tyrkiet og Malaysia indført handelsbeskyttelsesforanstaltninger over for Thailand, hvilket reducerer den frie adgang til potentielle andre tredjelandsmarkeder for eksporten. I betragtning af de væsentlige mængder, der kunne eksporteres, og analysen af eksportprisniveauet til andre tredjeland samt prisniveauet i Unionen (jf. betragtning 114-116) kan det med rimelighed antages, at eksporten fra Thailand ville blive sendt til Unionen til dumpingpriser og i mængder over de niveauer, der sandsynligvis ville være skadevoldende, hvis foranstaltningerne ophæves.

(121) Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod det thailandske udenrigsministerium, at sammenligningen af produktionskapacitet og det hjemlige forbrug burde være foretaget på niveau med ASEAN-regionen. Det skal bemærkes, at den thailandske regering ikke begrundede sin påstand, og der er derfor ingen begrundelse for at ændre konklusionerne på grundlag af den overskydende kapacitet i Thailand, der kunne eksporteres.

8.3.4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping

(122) I lyset af den omfattende og stigende kapacitet, EU-markedets tiltrækningskraft og de gældende foranstaltninger i andre tredjelande blev det konkluderet, at der er sandsynlighed for, at eksporten fra Thailand vil blive omdirigeret til Unionen til dumpingpriser og i sandsynligvis i skadevoldende mængder, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe.

D. DEFINITION AF EU-ERHVERVSGRENEN

1. EU-produktion og EU-erhvervsgren

(123) Samme vare fremstilles af 13 kendte producenter i Unionen. De udgør EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og betegnes herefter "EU-erhvervsgrenen".

(124) Tolv kendte EU-producenter, repræsenteret ved klageren i denne sag, samarbejdede og støttede undersøgelsen. En anden kendt EU-producent samarbejdede ikke i den nuværende undersøgelse.

(125) Alle foreliggende oplysninger om EU-erhvervsgrenen såsom spørgeskemabesvarelser, Eurostat og anmodningen om en fornyet undersøgelse blev anvendt til at fastlægge den samlede EU-produktion i NUP.

(126) EU-markedet for PET er kendetegnet ved et forholdsvis stort antal producenter, der generelt tilhører større grupper med hovedsæde uden for Unionen. Mellem 2000 og 2012 gennemgik Unionens PET-industri en række omvæltninger. Der foregår på markedet en konsolidering, der indebærer en række nylige virksomhedsovertagelser og –lukninger. Der udvikles fortsat nye produkter, såsom genanvendt PET og bio-PET, med en forholdsvis ny afsmitning i genbrugsindustrien.

(127) Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod visse parter, at beskrivelsen af EU-erhvervsgrenens situation var ukorrekt, da fem producenter faktisk tilhørte en stor tværnational gruppe, og tre andre producenter var forretningsmæssigt forbundne med PET- emballagevirksomheder. Ingen af disse fakta modsiger beskrivelsen i betragtning 124, hvoraf det udtrykkeligt fremgår, at EU-producenterne normalt tilhører store grupper. Virkningen af denne koncentration er omtalt i betragtning 209. Analysen af det bundne markeds indvirkning fremgår af betragtning 203-205.

(128) I betragtning af det relativt store antal samarbejdsvillige EU-producenter blev der, som anført ovenfor, udtaget en stikprøve på fire EU-producenter, der tegner sig for over 50 % af produktion og salg af den samlede EU-produktion af samme vare i NUP.

E. SITUATIONEN PÅ EU-MARKEDET

1. EU-forbruget

(129) EU-forbruget blev beregnet ud fra EU-erhvervsgrenens salgsmængde på EU-markedet, Eurostats oplysninger om importmængden og for de ikke samarbejdsvillige EU-producenters vedkommende på basis af skøn foretaget på grundlag af oplysninger i anmodningen om en fornyet undersøgelse.

(130) Efter en stigning i 2009 og 2010 viste forbruget et let fald på 2 % i NUP i forhold til 2008 og udgjorde i alt 2,802 mio. tons i NUP.

Tabel 1

Forbrug

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Mængde (ton) || || || ||

Forbrug || 2 868 775 || 2 934 283 || 2 919 404 || 2 802 066

Indeks || 100 || 102 || 102 || 98

Kilde: Spørgeskemabesvarelser, Eurostat, anmodningen om en fornyet undersøgelse ||

2. Import fra de pågældende lande

2.1. Kumulering

(131) I udløbsundersøgelsen fra 2007 blev importen af PET med oprindelse i Indien, Taiwan, Thailand, Malaysia og Indonesien vurderet kumulativt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 4. Det blev undersøgt, om en kumulativ vurdering også var hensigtsmæssig i forbindelse med den nuværende undersøgelse.

(132) Det blev i den forbindelse konkluderet, at de fastlagte dumpingmargener for importen fra Indien, Taiwan, Thailand, Indonesien og Malaysia lå over bagatelgrænsen. Hvad angår importmængderne til EU-markedet, lå disse kun over bagatelgrænsen i Indiens tilfælde. For Taiwans, Thailands, Indonesiens og Malaysias vedkommende lå importmængderne under bagatelgrænsen. Der blev derfor gennemført en analyse af den sandsynlige udvikling i eksportmængderne fra hvert land, hvis foranstaltningerne ophæves. Heraf fremgik, at hvis foranstaltningerne bortfalder, vil importen fra Taiwan og Thailand i modsætning til importen fra Indonesien og Malaysia sandsynligvis stige til niveauer betydeligt over niveauerne i NUP og vil sandsynligvis være over bagatelgrænsen (jf. betragtning 102 og 118). Hvad angår Indonesien og Malaysia, blev det konstateret, at importen til Unionen var ubetydelig i den betragtede periode, og den sandsynlige udvikling i den overskydende kapacitet til eksport var meget begrænset. Det er således usandsynligt, at denne situation ændres på kort sigt.

(133) I betragtning af at mængden af dumpingimport fra Indonesien og Malaysia i NUP var ubetydelig, og at den ikke forventes at stige, jf. betragtning 130, var det opfattelsen, at kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, ikke var opfyldt med hensyn til importen fra Malaysia og Indonesien.

(134) Vedrørende importen fra Indien, Taiwan og Thailand skal det bemærkes, at PET er et råvarebaseret produkt, der har de samme kemiske og tekniske egenskaber uanset oprindelsen. Det konkluderes på dette grundlag, at importeret PET er udskifteligt med de former for PET, der produceres i Unionen. De solgtes desuden på EU-markedet i samme periode. Det konkluderes derfor, at importeret PET med oprindelse i Indien, Taiwan og Thailand var i konkurrence med PET produceret i Unionen.

(135) På baggrund af ovenstående var det opfattelsen, at alle kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, var opfyldt for Indiens, Taiwans og Thailands vedkommende. Importen fra disse tre lande blev derfor undersøgt kumulativt. Da kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, ikke var opfyldt for Malaysias og Indonesiens vedkommende, blev importen fra disse to lande undersøgt individuelt.

(136) Efter fremlæggelsen af oplysninger gjorde en part indsigelser mod kumuleringen af importen fra Thailand med importen fra Indien og Taiwan, mens importen fra Malaysia og Indonesien blev analyseret separat. Det blev påstået, at Thailands situation var den samme som Malaysias og Indonesiens og derfor burde behandles på samme måde. Det skal erindres, at kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, var opfyldt for så vidt angår den overskydende kapacitet til eksport, som blev konstateret i Thailand (jf. betragtning 118). Der kunne ikke drages paralleller mellem Thailand og Malaysia og Indonesien, da de to sidstnævnte ikke havde overskydende kapacitet til eksport i stil med den, der konstateredes i Thailand. Partens påstand blev derfor afvist.

3. Import fra Indien, Taiwan og Thailand

3.1. Importens mængde, markedsandel og priser

(137) Importen fra Indien, Taiwan og Thailand fortsatte til trods for de gældende foranstaltninger og blev næsten fordoblet i den betragtede periode. Dette skyldes hovedsagelig stigningen i importen fra Indien, som steg fra 46 313 tons i 2008 til 96 678 tons i NUP ud af en samlet import på 109 633 tons for de tre pågældende lande.

(138) Markedsandelen for importen fra Indien, Taiwan og Thailand steg tilsvarende fra 2 % i 2008 til 3,9 % i NUP. Importen fra Indien nåede en markedsandel på 3,5 % i NUP, som lå væsentligt over den markedsandel, der blev fastlagt i den seneste udløbsundersøgelse (0,3 %).

(139) Gennemsnitsprisen var på 1 290 EUR/ton i NUP. Dette viser en stigning på 23 % i løbet af den betragtede periode, som blev opnået i NUP efter et fald på 20 % i 2009.

Tabel 2

Import fra Indien, Taiwan og Thailand

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Importmængde fra Indien, Taiwan og Thailand (ton) || 57 178 || 54 173 || 90 154 || 109 633

Indeks (2008 = 100) || 100 || 95 || 158 || 192

Markedsandel for importen fra Indien, Taiwan og Thailand || 2,0 % || 1,8 % || 3,1 % || 3,9 %

Indeks (2008 = 100) || 100 || 93 || 155 || 196

Importpris (EUR/ton) || 1 049 || 838 || 1 031 || 1 290

Indeks (2008 = 100) || 100 || 80 || 98 || 123

Kilde: Eurostat

3.2. Prisunderbud

(140) Da de taiwanske eksporterende producenter ikke samarbejdede, blev prisunderbuddet vedrørende importen fra Taiwan fastlagt ud fra importstatistikker (Eurostat). Da den samarbejdsvillige thailandske eksportør ikke eksporterede til Unionen i NUP, måtte prisunderbuddet vedrørende importen fra Thailand også i denne sag fastlægges ud fra importstatistikker (Eurostat). For Indien blev beregningen baseret på oplysninger, der blev indhentet og verificeret under kontrolbesøgene. EU-erhvervsgrenens relevante salgspriser var priserne ved salg til uafhængige kunder, om nødvendigt justeret til niveauet ab fabrik. I NUP blev der ikke konstateret underbud for nogen af de pågældende lande.

4. Importen fra Malaysia og Indonesien

4.1. Importens mængde, markedsandel og priser

(141) Importmængderne fra Malaysia fordobledes i den betragtede periode til trods for et fald på 70 % indtil 2010. Importen fra Indonesien var ubetydelig. Importmængderne for begge lande lå under bagatelgrænsen.

(142) Markedsandelen for Malaysia steg tilsvarende fra 0,3 % til 0,6 %. Markedsandelen for Indonesien lå tæt på 0 % i hele den betragtede periode.

(143) Den gennemsnitlige enhedspris for Malaysia var på 1 299 EUR/ton i NUP. Dette afspejler en stigning på 25 %, som blev opnået i de to sidste år af den betragtede periode, efter et fald på 28 % mellem 2008 og 2009. Den gennemsnitlige enhedspris for Indonesien var på 1 304 EUR/ton i NUP. Dette afspejler en stigning på 34 % mellem 2009 og NUP. Indonesien eksporterede ikke til EU i 2008.

Tabel 3 ||

Importen fra Malaysia ||

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP ||

Importmængde (ton) || 8 213 || 2 028 || 308 || 16 628 ||

Indeks (2008 = 100) || 100 || 25 || 4 || 202 ||

Importpris (EUR/ton) || 1 038 || 751 || 942 || 1 299 ||

Indeks (2008 = 100) || 100 || 72 || 91 || 125 ||

Markedsandel for importen || 0,3 % || 0,1 % || 0,0 % || 0,6 % ||

Kilde: Eurostats data || || || ||

|| || || ||

Tabel 4 ||

Importen fra Indonesien ||

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP ||

Importmængde (ton) || - || 408 || 991 || 253 ||

Indeks (2009 = 100) || - || 100 || 243 || 62 ||

Importpris (EUR/ton) || - || 973 || 1,222 || 1 304 ||

Indeks (2009 = 100) || - || 100 || 126 || 134 ||

Markedsandel for importen || - || 0,01 % || 0,03 % || 0,01 % ||

Kilde: Eurostats data || || || || ||

4.2. Prisunderbud

(144) Da de indonesiske eksporterende producenter ikke samarbejdede, blev prisunderbuddet vedrørende importen fra Indonesien fastlagt ud fra importstatistikker (Eurostat). Da den samarbejdsvillige malaysiske eksportør ikke eksporterede til Unionen i NUP, måtte prisunderbuddet vedrørende importen fra Malaysia også i denne sag fastlægges ud fra importstatistikker (Eurostat). EU-erhvervsgrenens relevante salgspriser var priserne ved salg til uafhængige kunder, om nødvendigt justeret til niveauet ab fabrik. I NUP blev der ikke konstateret underbud for de to pågældende lande.

5. Import fra andre tredjelande

5.1. Import fra Kina, De Forenede Arabiske Emirater (UAE), Iran og Pakistan

(145) Importen fra andre tredjelande, for hvilke der er indført antidumpingforanstaltninger, faldt med 69 % i den betragtede periode til trods for en stigning på 49 % i 2009. Kun importen fra Kina var stabil.

(146) Markedsandelen for disse lande faldt fra 8,2 % i 2008 til 2,6 % i NUP navnlig for UAE (1,7 % i NUP) og Kina (0,6 % i NUP).

(147) Gennemsnitsprisen beløb sig til 1 258 EUR/ton i NUP, hvilket var 5,5 % under EU-erhvervsgrenens enhedspris. Dette viser en stigning på 24 % i løbet af den betragtede periode, som blev opnået i NUP efter et fald på 22 % i 2009.

Tabel 5

Import fra Kina, De Forenede Arabiske Emirater, Iran og Pakistan

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Importmængde fra Kina, UAE, Iran og Pakistan (ton) || 235 913 || 351 798 || 188 776 || 72 054

Indeks (2008 = 100) || 100 || 149 || 80 || 31

Markedsandel for importen fra Kina, UAE, Iran og Pakistan || 8,2 % || 12,0 % || 6,5 % || 2,6 %

Indeks (2008 = 100) || 100 || 146 || 79 || 31

Importpris (EUR/ton) || 1 016 || 789 || 949 || 1 258

Indeks (2008 = 100) || 100 || 78 || 93 || 124

Kilde: Eurostat || || || ||

5.2. Import fra andre tredjelande uden foranstaltninger

(148) Mængden af import fra andre tredjelande uden foranstaltninger, herunder Oman, Sydkorea, Rusland, Mexico og Saudi-Arabien, steg med 59 % i den betragtede periode efter en stigning på 71 % i 2009. Mellem 2009 og NUP blev Oman det største eksportland i Unionen.

(149) Disse landes markedsandele steg fra 9,7 % i 2008 til 15,8 % i NUP, hvilket hovedsagelig skyldtes, at importen fra Oman steg med 4,3 %. Sydkoreas markedsandel var på 4 % i NUP, 5 % under det højeste niveau, som var 2009.

(150) Gennemsnitsprisen beløb sig til 1 273 EUR/ton i NUP, hvilket var 4,3 % under EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedspris. Dette viser en stigning på 10 % i løbet af den betragtede periode, som blev opnået i 2010 og NUP efter et fald på 24 % i 2009. Den gennemsnitlige pris på importen fra Oman var på 1,310 EUR/ton i NUP, hvilket var 1,5 % under EU-erhvervsgrenens enhedspris. Gennemsnitsprisen på importen fra Sydkorea var på 1 294 EUR/ton, hvilket var 2,7 % under EU-erhvervsgrenens enhedspris.

Tabel 6

Import fra andre tredjelande

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Importmængder fra andre tredjelande (ton) || 279 188 || 478 570 || 469 753 || 442 692

Indeks (2008 = 100) || 100 || 171 || 168 || 159

Markedsandel for importerede varer fra andre tredjelande || 9,7 % || 16,3 % || 16,1 % || 15,8 %

Indeks (2008 = 100) || 100 || 168 || 165 || 162

Importpris (EUR/ton) || 1 156 || 879 || 997 || 1 273

Indeks (2008 = 100) || 100 || 76 || 86 || 110

Vigtigste eksportører (ton)

Oman || 0 || 52 632 || 95 646 || 120 286

Sydkorea || 177 341 || 254 451 || 183 801 || 114 346

Rusland || 546 || 546 || 3 || 50 427

Mexico || 2 650 || 1 879 || 29 039 || 29 409

Saudi-Arabien || 230 || 20 454 || 50 108 || 24 756

Andre fremgangsmåder || 98 422 || 148 609 || 111 156 || 103 468

Kilde: Eurostat

(151) Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod enkelte parter, at Kommissionen ikke analyserede virkningen af importen fra Sydkorea. Det skal erindres, at foranstaltningerne over for Sydkorea udløb i 2012. Før toldens udløb kom 99 % af importen fra dette land ind på EU-markedet til nultold. Derfor inkluderes importen fra Sydkorea i analysen sammen med importen fra andre lande uden foranstaltninger (jf. betragtning 202 og 212). Påstanden blev afvist som ubegrundet.

6. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation

(152) I henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 5, blev alle økonomiske faktorer og forhold, der kunne have indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode, undersøgt.

(153) Med henblik på skadesanalysen blev der fastsat skadesindikatorer på følgende to niveauer:

– De makroøkonomiske indikatorer (produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse, produktivitet, dumpingmargenens størrelse og genrejsning efter virkningerne af tidligere dumping) blev evalueret for hele EU-produktionen fra alle EU-producenter på grundlag af de oplysninger, der blev indhentet fra EU-erhvervsgrenen, anmodningen om en fornyet undersøgelse og offentligt tilgængelige statistikker.

– De mikroøkonomiske indikatorer (lagerbeholdninger, gennemsnitlige enhedspriser, lønninger, rentabilitet, investeringsafkast, likviditet, evnen til at rejse kapital og investeringer) blev gennemført for EU-producenterne i stikprøven på grundlag af deres oplysninger.

(154) En EU-producent i stikprøven frasolgte et af sine produktionsanlæg i juni 2010. Produktionsanlægget blev opkøbt af en anden EU-producent. Da analysen af de makroøkonomiske indikatorer er baseret på data fra samtlige EU-producenter, havde dette frasalg ingen indvirkning på anvendelsesområdet for eller de individuelle indikatorer i skadesanalysen.

(155) Indledningsvist skal det bemærkes, at visse globale økonomiske begivenheder sent i 2010 og tidligt i 2011 havde en indvirkning på situationen på EU-markedet, især på priserne på og salgsmængderne af samme vare. I denne periode faldt bomuldsforsyningen, hvilket resulterede i en øget efterspørgsel efter polyesterfibre på det asiatiske marked. PET og polyesterfibre er i produktionsleddet i høj grad afhængige af den samme råvare, nemlig ren terephthalatsyre (PTA). Den øgede efterspørgsel efter polyesterfibre medførte en utilstrækkelig forsyning af PTA, hvilket fik priserne på PET til at stige. Da producenterne af PET i Mellemøsten også er afhængige af PTA fra Asien, medførte dette et pludseligt fald i importen af PET til Unionen. Samtidig erklærede de vigtigste PTA-leverandører i Unionen "force majeure", hvilket medførte supplerende restriktioner for den hjemlige PET-produktion.

7. Parternes bemærkninger

(156) Visse parter anfægtede gyldigheden af skadesanalysen med den begrundelse, at den var baseret på fejlagtige oplysninger, som også påvirkede de interesserede parters ret til at forsvare sig. Parterne anførte navnlig nedenstående argumenter.

(157) Visse parter påstod, at de oplysninger, der blev indhentet fra EU-producenterne ikke var i overensstemmelse med instrukserne om udfyldelse af spørgeskemaet, hvoraf det fremgik, at data fra forskellige virksomheder ikke kan angives samlet. Det blev således påstået, at de indhentede oplysninger var unøjagtige og ufuldstændige, idet de anførte tal blev opgivet samlet pr. virksomhed i stikprøven. Det skal bemærkes, at oplysningerne blev behørigt indhentet og efterprøvet ved kontrolbesøg. Det blev konkluderet, at oplysningerne gav et tilstrækkeligt nøjagtigt billede at EU-erhvervsgrenen, og ovennævnte påstand måtte derfor afvises. Efter fremlæggelsen gentog parternes deres påstand. Der blev ikke fremlagt nye argumenter eller beviser. De samme parter gentog deres påstand om, at data fra en virksomhed i stikprøven var ufuldstændige, da de ikke vedrørte hele gruppen, men kun udvalgte enheder i gruppen. Denne bemærkning blev behandlet i forbindelse med stikprøveudtagningen, jf. betragtning 20.

(158) Samme parter påstod, at Kommissionen søgte at udbedre de påståede mangler i de indhentede oplysninger ved at udsende supplerende spørgeskemaer. Det skal i den forbindelse forklares, at Kommissionen ganske rigtigt sendte supplerende spørgeskemaer, men kun sendte dem til EU-producenter uden for stikprøven med henblik på at indhente oplysninger om makroøkonomiske indikatorer af relevans for skadesanalysen, og dette skete således for at supplere oplysningerne fra EU-producenterne i stikprøven. Efter fremlæggelsen gentog visse parter påstanden uden dog at fremlægge nye argumenter eller beviser. Parternes argument blev derfor afvist.

(159) De samme parter påstod desuden, at oplysningerne fra producenterne i stikprøven også var i strid med grundforordningens artikel 19, da ikke fortrolige oplysninger var blevet anført som fortrolige oplysninger og dermed udelukket fra det åbne dossier. Det skal i den forbindelse bemærkes, at disse oplysninger blev klassificeret som "begrænset adgang" efter ønske fra den part, som indgav oplysningerne. Efter anmodning fra interesserede parter blev de indsendte oplysningers fortrolige status taget op til ny behandling, og oplysningerne blev, hvor det var muligt, omklassificeret, og de interesserede parter fik adgang hertil efter godkendelse fra de pågældende virksomheder. Denne påstand blev derfor også afvist.

(160) Visse parter påstod, at den metode, der anvendtes til at vurdere skaden, var i strid med grundforordningens artikel 11, stk. 9, idet skadesfastsættelsen i den oprindelige undersøgelse i 1999 blev baseret på en kumulativ vurdering af importen fra seks lande, at den nuværende vurdering ikke omfatter importen fra Sydkorea, som angiveligt var den største leverandør til Unionen og det land, der havde den største eksportkapacitet og de lavere eksportpriser sammenlignet med de andre lande, der er berørt af den nuværende undersøgelse.

(161) Det skal i den forbindelse bemærkes, at i udløbsundersøgelsen i 2007 blev den ikke-dumpede import fra Sydkorea allerede vurderet individuelt, idet det konstateredes, at ikke alle kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, var opfyldt for så vidt angår denne import. Det skal desuden bemærkes, at den nuværende undersøgelse ikke omfatter importen fra Korea, da foranstaltningerne over for Sydkorea er udløbet. Endelig konkluderes det, at der ikke er nogen metodeændring, idet den kumulative vurdering anvendes i den nuværende undersøgelse på importen fra alle de lande, der opfyldte kriterierne for en sådan vurdering, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 4. Parternes påstand blev derfor afvist.

8. Makroøkonomiske indikatorer

8.1. Produktion

(162) I tråd med EU-erhvervsgrenens tab af markedsandele (jf. betragtning 164) faldt EU-produktionen med 11 % mellem 2008 og NUP. Faldet i EU-produktionen blev kun afbrudt i 2010, hvor den steg i forhold til 2009, men dog ikke desto mindre lå 4 % under niveauet i 2008. EU-produktionen faldt yderligere i NUP.

Tabel 7

Den samlede EU-produktion

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Produktion (ton) || 2 327 169 || 2 107 792 || 2 239 313 || 2 068 717

Indeks (2008 = 100) || 100 || 91 || 96 || 89

Kilde: Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse || ||

8.2. Produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse

(163) EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet faldt med 23 % mellem 2008 og NUP. Denne tendens er relateret til lukningen af en række produktionsanlæg, som til dels blev opvejet af åbningen af nye fabrikker.

(164) Kapacitetsudnyttelsen steg fra 75 % i 2008 til 86 % i NUP. Den øgede kapacitetsudnyttelse skal ses i lyset af omstruktureringsbestræbelserne i EU-erhvervsgrenen, jf. betragtning 124.

Tabel 8

Produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Produktionskapacitet (i ton) || 3 118 060 || 2 720 326 || 2 625 244 || 2 393 516

Indeks || 100 || 87 || 84 || 77

Kapacitetsudnyttelse || 75 % || 77 % || 85 % || 86 %

Indeks || 100 || 104 || 114 || 116

Kilde: Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse

8.3. Salgsmængde

(165) EU-erhvervsgrenens salgsmængde på EU-markedet fulgte den samme tendens som produktionen med et fald på 6 % i den betragtede periode.

Tabel 9

EU-erhvervsgrenens samlede salg i Unionen

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Salg (ton) || 2 288 283 || 2 047 305 || 2 169 423 || 2 160 807

Indeks || 100 || 89 || 95 || 94

Kilde: Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse

8.4. Markedsandel

(166) Efter et fald på 13 % i 2009 genvandt EU-erhvervsgrenen en del af de markedsandele, den havde tabt til UAE, Sydkorea, Iran og Pakistan til trods for stigende importmængder fra Indien, Oman og andre tredjelande (Rusland, Mexico og Saudi-Arabien) i den samme periode. Samlet set faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel med 3 % i den betragtede periode.

Tabel 10

EU-erhvervsgrenens markedsandel

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

EU-erhvervsgrenens markedsandel || 80 % || 70 % || 74 % || 77 %

Indeks || 100 || 87 || 93 || 97

Kilde: Spørgeskemabesvarelser, anmodningen om en fornyet undersøgelse og data fra Eurostat

8.5. Vækst

(167) Markedet stagnerede i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenen havde ingen fordel af vækst og tabte trods omstruktureringsindsatsen tværtimod yderligere markedsandele til den stigende import fra især landene uden foranstaltninger. Den lette nedgang i forbruget i NUP skal ses på baggrund af den midlertidige mangel på råvaren (PTA) i Unionen og på verdensmarkedet.

8.6. Beskæftigelse og produktivitet

(168) EU-erhvervsgrenens beskæftigelse gik tilbage med 41 % mellem 2008 og NUP. Tilbagegangen var kontant i den betragtede periode, herunder også 2010, hvor produktionen steg (jf. betragtning 161). I lyset af den stigende produktivitet afspejler dette fald de omstruktureringsbestræbelser, som en række EU-producenter gennemførte.

(169) EU-erhvervsgrenens produktivitet målt som årlig produktion (i ton) pr. ansat steg med 50 % i den betragtede periode. Dette skyldes, at produktionen faldt i et langsommere tempo end beskæftigelsesniveauet, og viser EU-erhvervsgrenens øgede effektivitet. Dette ses især tydeligt i 2010, hvor produktionen steg, mens beskæftigelsesniveauet faldt, og produktiviteten var 37 % højere end i 2008.

Tabel 11

Beskæftigelse og produktivitet

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Antal ansatte || 2 060 || 1 629 || 1 449 || 1 218

Indeks || 100 || 79 || 70 || 59

Produktivitet (ton/ansat) || 1 130 || 1 294 || 1 545 || 1 698

Indeks || 100 || 115 || 137 || 150

Kilde: Spørgeskemabesvarelser og anmodningen om en fornyet undersøgelse || ||

8.7. Den faktiske dumpingmargens størrelse

(170) For så vidt angår virkningen på EU-erhvervsgrenen af størrelsen af den faktiske dumpingmargen i forbindelse med importen fra de pågældende lande, kan den ikke anses for ubetydelig i betragtning af markedets prisfølsomhed med hensyn til denne vare. Det bør bemærkes, at denne indikator er mere relevant i forbindelse med analysen af sandsynligheden for fornyet skade. Hvis foranstaltningerne udløber, er det sandsynligt, at dumpingimporten igen vil finde sted i sådanne mængder og til sådanne priser, at dumpingmargenens størrelse vil have betydelig indvirkning.

8.8. Genrejsning efter virkningerne af tidligere dumping

(171) De ovenfor anførte indikatorer viser, at der er sket en vis forbedring af en række af EU-erhvervsgrenens økonomiske indikatorer efter indførelsen af endelige antidumpingforanstaltninger i 2000, men de viser også, at EU-erhvervsgrenen stadig befinder sig i en sårbar situation.

9. Mikroøkonomiske elementer

9.1. Lagerbeholdninger

(172) Lagerbeholdningerne var 24 % højere i NUP end i 2008. De lå dog på de tidligere fastlagte niveauer i forhold til produktionen, nemlig mellem 5 % og 6 %.

Tabel 12

Lagerbeholdninger

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Ultimolagre || 51 495 || 54 808 || 54 314 || 64 069

Indeks || 100 || 106 || 105 || 124

Kilde: Spørgeskemabesvarelser

9.2. Prisudvikling

(173) Hvad angår prisudviklingen, blev der registreret et fald i priserne i 2009 (-16 %), som hovedsagelig skyldtes den økonomiske krise, men i 2010 var priserne tæt på niveauet fra 2008. Denne udvikling fulgtes af en voldsom stigning i den gennemsnitlige enhedspris i NUP, som medførte en stigning på 25 % i den betragtede periode.

(174) Den pludselige stigning i NUP skal ses i lyset af den uventede udvikling på bomuldsmarkedet ved udgangen af 2010 og første kvartal 2011. Som nævnt i betragtning 153 medførte de rekordhøje bomuldspriser et skift til polyesterfibre, der konkurrerer om den samme råvare som PET. Den øgede efterspørgsel efter råvarer, især PTA, fik priserne på PET til at skyde i vejret i Asien og Mellemøsten med en afsmittende virkning på PET-priserne i Unionen. Prisstigningen i Unionen blev på det tidspunkt yderligere forværret af den kortvarige mangel på PTA i Unionen, som skyldtes, at en af PTA-producenterne i Unionen erklærede force majeure.

Tabel 13

Enhedssalgspriser i EU

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Enhedssalgspris i EU (EUR/ton) || 1 066 || 891 || 1 045 || 1 330

Indeks (2008 = 100) || 100 || 84 || 98 || 125

Kilde: Spørgeskemabesvarelser || || || ||

9.3. Faktorer, der påvirker salgspriserne

(175) Salgspriserne på PET følger normalt pristendensen på den vigtigste råvare (især PTA og monoethylenglykol – MEG), da den udgør op til 90 % af de samlede omkostninger til PET. PTA er afledt af olie, og oliepriserne svinger på basis af råoliepriserne. Dette medfører en høj volatilitet i PET-priserne.

(176) Desuden konkurrerer PET om den samme råvare som polyesterfibre, idet produktionsprocessen for polyesterfibre i samme omfang som PET er afhængig af PTA. Da polyesterfibre er et alternativ til bomuld for tekstilindustrien, er prisen på PET derfor også følsom over for udviklinger på bomuldsmarkedet.

9.4. Lønninger

(177) Gennemsnitslønningerne faldt med 7 % i den betragtede periode. Faldet skete i NUP og forstærkede produktivitetsstigningen (jf. betragtning 167).

Tabel 14

Lønninger

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Lønninger (gennemsnit/person) || 54 512 || 56 014 || 54 876 || 50 784

Indeks || 100 || 103 || 101 || 93

Kilde: Spørgeskemabesvarelser

9.5. Rentabilitet og investeringsafkast

(178) Rentabiliteten og investeringsafkastet blev væsentligt forbedret mellem 2008 og NUP. Fortjenesten på salget på EU-markedet steg fra -7,9 % i 2008 til 5,3 % i NUP, mens investeringsafkastet forbedredes fra -9,6 % til 10,6 %. 2008 blev påvirket af en EU-producents særdeles dårlige resultater. Forbedringen i EU-erhvervsgrenens finansielle situation i 2009 og 2010, hvor priserne lå under niveauet fra 2008, vidner om det løse forhold mellem priser og rentabilitet. Forbedringen af rentabiliteten synes tværtimod at være tæt forbundet med forbedringen i kapacitetsudnyttelsen og produktivitetsstigningen, jf. ovenfor.

(179) Takket være udviklingen på det globale marked ved årsskiftet 2010/2011 og omstruktureringsbestræbelserne og de førnævnte effektivitetsstigninger var EU-erhvervsgrenen i stand til at forbedre sin rentabilitet i 2010 og nåede et niveau på 5,3 % i NUP.

(180) En interesseret part påstod, at denne udvikling var uventet og ekstraordinær og ikke burde betragtes som repræsentativ for EU-erhvervsgrenens generelle situation.

(181) Det skal i den forbindelse bemærkes, at EU-erhvervsgrenen var i stand til at drage fordel af PET-prisstigningen i slutningen af 2011 og starten af 2012, da den havde fastsat PTA-prisen, før de nævnte begivenheder på markedet fandt sted. På grundlag af de statistiske kilder om udviklingen efter NUP, som parterne indsendte, faldt PET-producenternes fortjenstmargener væsentligt i 2012. Dette bekræfter, at rentabiliteten i 2011 (NUP) i høj grad var påvirket af uventede og midlertidige globale økonomiske begivenheder (jf. betragtning 153), som sandsynligvis ikke vil vende tilbage og ikke kan betragtes som permanente og repræsentative for EU-erhvervsgrenens situation.

Tabel 15

Rentabilitet og investeringsafkast

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Rentabilitet — EU-salg || -7,9 % || 1,6 % || 4,8 % || 5,3 %

Indeks || 100 || 221 || 261 || 267

Investeringsafkast || -9,6 % || 2,3 % || 8,9 % || 10,6 %

Indeks || 100 || 224 || 292 || 310

Kilde: Spørgeskemabesvarelser

9.6. Likviditet og evne til at rejse kapital

(182) Likviditeten forbedredes betydeligt i den betragtede periode og afspejlede den senere forbedring i EU-erhvervsgrenes rentabilitet.

Tabel 16

Likviditet

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Likviditet (i EUR) || - 59 419 394 || 40 940 883 || 96 614 649 || 103 761 169

Indeks (2008 = 100) || 100 || 269 || 363 || 375

I % af omsætning || -5,9 % || 4,5 % || 8,3 % || 7,5 %

Indeks (2008 = 100) || 100 || 176 || 242 || 229

Kilde: Spørgeskemabesvarelser

(183) Der var ingen særlige indikationer af, at EU-erhvervsgrenens skulle have vanskeligt ved at rejse kapital, især da EU-producenterne indgår i større grupper.

9.7. Investeringer

(184) Investeringerne faldt samlet set med 35 % i den betragtede periode. De oprindelige investeringer i 2008 blev kraftigt reduceret i 2009 og er ikke siden kommet tilbage til samme niveau.

Tabel 17

Investeringer

|| 2008 || 2009 || 2010 || NUP

Investeringer (1 000 EUR) || 72 341 598 || 5 404 705 || 15 994 659 || 47 217 003

Indeks || 100 || 7 || 22 || 65

Kilde: Spørgeskemabesvarelser

10. Konklusion om EU-erhvervsgrenens situation

(185) Analysen af de makroøkonomiske data viser et fald i EU-erhvervsgrenens produktions- og salgsmængder i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenen har ikke helt genvundet sin markedsandel siden faldet i 2009, og markedsandelen viste et generelt fald på 3 procentpoint i den betragtede periode (til 77 % i NUP). Faldet i beskæftigelsen og kapaciteten er et resultat af den igangværende omstrukturering og skal ses i lyset af den stigende kapacitetsudnyttelse og produktivitet.

(186) Samtidig udviste hovedparten af de relevante mikroøkonomiske indikatorer tegn på forbedringer. Rentabiliteten, investeringsafkastet og likviditeten steg betydeligt, særlig i 2010 og NUP. Investeringerne derimod styrtdykkede i 2009 og er ikke siden kommet tilbage til det oprindelige niveau.

(187) EU-erhvervsgrenens økonomiske situation er generelt forbedret. Disse forbedringer er dog forholdsvis nye og i et vist omfang baseret på uforudsete og midlertidige markedsudviklinger ved årsskiftet 2010/2011 (jf. betragtning 153). Dette understøttes tilsyneladende af de foreliggende oplysninger om udviklingen i EU-erhvervsgrenens margen i 2012 (jf. betragtning 179), som viser et fald i forhold til NUP.

(188) Ud fra ovenstående analyse er EU-erhvervsgrenens situation blevet forbedret, og erhvervsgrenen påføres tilsyneladende ikke væsentlig skade. Til trods for de tilsyneladende positive tendenser og de omfattende omstruktureringsbestræbelser er EU-erhvervsgrenens ikke desto mindre stadig sårbar.

(189) Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede visse parter konklusionen om, at EU-erhvervsgrenen stadig befinder sig i en sårbar situation, og påstod, at EU-erhvervsgrenen var sund og havde undergået en omfattende omstrukturering siden 1999. Det skal bemærkes, at ikke alle økonomiske indikatorer udviklede sig positivt i den betragtede periode til trods for en generel forbedring og konsolidering, jf. betragtning 185. Eksempelvis faldt både produktions- og salgsmængderne og markedsandelen. Desuden var forbedringerne forholdsvis nye og var tilsyneladende kortvarige med et fald i rentabiliteten i 2012. På dette grundlag blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenen stadig befinder sig i en sårbar situation, selv om der ikke var bevis for væsentlig skade i NUP. Argumentet afvistes derfor.

(190) Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede visse parter brugen af data vedrørende perioden efter NUP til analysen af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation. Som svar på denne påstand bekræftes det, at EU-erhvervsgrenens situation blev analyseret for den betragtede periode, og at der på dette grundlag ikke blev konkluderet væsentlig skade. Udviklingen i EU-erhvervsgrenens rentabilitet efter NUP er dog i dette tilfælde især relevant i forbindelse med de ekstraordinære globale markedsudviklinger ved årsskiftet 2010/2011. Den viser også volatiliteten i de fortjenstniveauer, der er typiske for denne sektor (jf. betragtning 260). Påstanden afvises derfor.

F. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORNYET SKADE

1. Konsekvenser af den forventede importmængde og de prismæssige virkninger, hvis foranstaltningerne ophæves

(191) Undersøgelsen har vist, at importen fra Indien, Taiwan og Thailand fortsat var dumpet, og at der ikke var antydninger af, at dumpingen ville blive reduceret eller ophævet i fremtiden.

(192) En analyse af den sandsynlige udvikling i eksportmængderne fra disse tre lande viste, at importen fra Indien, Taiwan og Thailand på grund af den overskydende kapacitet, der kan eksporteres (jf. betragtning 55, 97 og 118), hjemmemarkedspriserne og priserne på tredjelandsmarkeder og i Unionen samt EU-markedets tiltrækningskraft sandsynligvis vil stige til et niveau, der ligger væsentlig over niveauet for NUP, hvis foranstaltningerne ophæves. Med de planlagte kapacitetsudvidelser i disse tre lande anslås den samlede overskydende kapacitet til eksport til ca. 2,3-2,8 mio. tons i den nærmeste fremtid, hvilket udgør 83-87 % af det samlede EU-forbrug (i NUP).

(193) Hvad angår den forventede udvikling i prisen på importen fra de tre lande, forventes importen fra disse lande at foregå til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne over for Indien, Taiwan og Thailand ophæves. Eksportører fra disse lande vil ligeledes skulle konkurrere mod lavprisimporten fra andre tredjelande, og det vil derfor ikke kunne udelukkes, at vil skulle sænke deres priser yderligere for at øge markedsandelen på EU-markedet.

(194) På dette grundlag vil EU-erhvervsgrenen sandsynligvis blive udsat for væsentlige mængder af import fra Indien, Taiwan og Thailand til dumpingpriser, der ligger under EU-erhvervsgrenens gennemsnitspriser, og de vil underminere den seneste forbedring i EU-erhvervsgrenens økonomiske situation. Det er således sandsynligt, at der igen vil forekomme skade, hvis foranstaltningerne over for Indien, Taiwan og Thailand ophæves.

2. De pågældende landes produktionskapacitet og overskydende kapacitet til eksport

(195) Som anført ovenfor har de eksporterende producenter i Indien, Taiwan og Thailand potentiale til at øge deres eksportmængde til EU-markedet. Alle tre lande havde en væsentlig vækst i deres produktionskapacitet i den betragtede periode. Ifølge markedsudsigterne forventes det, at forskellen mellem det hjemlige forbrug og produktionskapaciteten vil øges til mellem 2,3 og 2,8 mio. tons i den nærmeste fremtid. En sådan overskydende kapacitet til eksport i den nærmeste fremtid, må betragtes som væsentlig, da den vil udgøre over 83-87 % af det nuværende EU-forbrug (i NUP).

(196) Selv om importen fra de tre lande til Unionen således var forholdsvis lav, er der stadig risiko for, at væsentlige eksportmængder vil blive dirigeret mod EU-markedet, hvis foranstaltningerne ophæves.

(197) Efter fremlæggelsen af oplysninger påstod enkelte parter, at sandsynligheden for fornyet skade på grundlag af den overskydende kapacitet til eksport skal inkluderes i analysen af stigningen i efterspørgslen på Indiens og Taiwans eksportmarkeder. Samme parter påstod, at Thailand var irrelevant, da markedet kontrolleres af en gruppe, der er til stede på EU-markedet. Påstanden vedrørende analysen af overskydende kapacitet til eksport afvises af de grunde, der er forklaret i betragtning 58-59 og 101-102. Påstanden vedrørende situationen på det thailandske marked var ikke relevant, da den ikke blev begrundet. Disse påstande blev derfor afvist.

3. Tab af eksportmarkeder

(198) Tyrkiet har indført handelsbeskyttelsesforanstaltningerne over for importen af PET fra Indien, Taiwan og Thailand. Desuden har Sydafrika indført foranstaltninger over for importen fra Indien og Taiwan, og Malaysia har foranstaltninger over for Thailand.

(199) Efter fremlæggelsen af oplysninger anfægtede visse parter konklusionerne vedrørende Indiens og Taiwans tab af eksportmarkeder. Det blev påstået, at begge markeder var marginale eksportmarkeder, og at der derfor ikke kunne sendes væsentlige eksportmængder fra disse markeder til Unionen, hvis foranstaltningerne ophæves. Det skal bemærkes, at eksistensen af handelsbeskyttelsesforanstaltningerne på visse markeder udelukker enhver hensigtsmæssig sammenligning af markedernes relative betydning med og uden foranstaltninger for et givent land. Det blev i modsætning til påstanden ikke konkluderet, at eksportmængderne på disse markeder ville blive sendt til EU-markedet. Kommissionen vurderer derimod, at de gældende handelsbeskyttelsesforanstaltninger i Tyrkiet og Sydafrika over for importen fra Indien og Taiwan muligvis reducerer antallet af markeder for eksporten fra Indien og Taiwan. Skulle det vise sig, at Tyrkiet og Sydafrika ikke er vigtige eksportmarkeder, medfører den stigende overskydende kapacitet til eksport i Indien og Taiwan en sandsynlighed for øget eksport til Unionen, selv uden de handelsbeskyttelsesforanstaltninger, der er indført i Tyrkiet og Sydafrika (jf. betragtning 59). Dette argument blev derfor afvist.

(200) Tilstedeværelsen af handelsbeskyttelsesforanstaltninger i andre tredjelande er også en indikation af, at de indiske, taiwanske og thailandske eksportørers prispolitik sandsynligvis også vil blive anvendt på EU-markedet.

4. EU-markedets tiltrækningskraft

(201) EU-markedet er attraktivt i form af størrelse og priser, da det er det tredjestørste marked på verdensplan med et strukturelt behov for import og højere priser i forhold til andre markeder. I Indiens, Taiwans og Thailands tilfælde er importpriserne i Unionen ofte højere end priserne til andre tredjelande, hvilket peger i retning af, at EU-markedet er attraktivt for eksport