VEDTAGNE TEKSTER
1. Kreditinstitutters egenkapital
A5-0282/2000
Europa-Parlamentets beslutning om evaluering af direktiv 89/299/EØF om kreditinstitutters egen-
kapital (2000/2207(INI))
Europa-Parlamentet,
Cdash der henviser til første rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen
af egenkapitaldirektivet 89/299/EØF(KOM(2000) 74),
Cdash der henviser til Kommissionens høringsdokument »Revision af reglerne om kapitalkrav for kreditinsti-
tutter og investeringsselskaber i EU«(1),
Cdash der henviser til høringsdokument fra Basel-udvalget (the Basle Committee on Banking Supervision) om
en ny kapitalgrundlagsramme,
Cdash der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 2, og artikel 163,Cdash der henviser til betænkning fra Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål (A5-0282/2000),
A. der henviser til, at Kommissionen for øjeblikket er involveret i høringer med berørte parter om revi-
sion af de forskriftsmæssige kapitalkrav, der gælder for kreditinstitutter og investeringsselskaber, medhenblik på de løbende forhandlinger i Basel-udvalget om yderligere revision af 1988-kapitalaftalen,
B. der henviser til, at Kommissionens høringsdokument udgør et første skridt med henblik på at fast-
lægge de spørgsmål og valgmuligheder, der skal behandles, og at Basel-udvalget forventes at forelægge
yderligere forslag i begyndelsen af 2001,
C. der henviser til, at Kommissionens rapport om gennemførelsen af egenkapitaldirektivet søger
at beskrive og vurdere, hvorledes medlemsstaterne har gennemført bestemmelserne i direktiv89/299/EØF, og præsenterer mulige foranstaltninger, der skal træffes på europæisk plan for at opnåen mere harmoniseret definition på egenkapital,
D. der henviser til, at et instituts egenkapital tjener til at dække tab, som ikke modsvares af et overskud af
tilstrækkelig størrelse, sætte tilsynsmyndigheder i stand til at bedømme instituttets solvens, sikre kon-
tinuitet i instituttet og beskytte opsparingen, og som henviser til, at egenkapitaldirektivet vedrører
kapitalens kvalitet og sammensætning, hvorimod Basel-revisionen for øjeblikket fokuserer på omfangetaf kreditinstitutionernes kapitalbeholdning med eventuelle følger for kapitalens sammensætning,
E. der henviser til, at selv om der tydeligvis er spørgsmål, der er opstået i de ti år siden egenkapitaldirek-
tivets vedtagelse, ikke mindst på grund af fornyelser inden for sektoren for finansielle tjenesteydelser
og udviklingen af nye og mere omkostningseffektive kapitalinstrumenter, synes det tilrådeligt på bag-
grund af de løbende drøftelser i Basel at afvente resultaterne af revisionen af den lovmæssige kapital,inden man overvejer at ændre egenkapitalrammen,
F. der henviser til, at det ligeledes er vigtigt at tilstræbe overensstemmelse mellem de definitioner på
egenkapital, der bruges af EU og internationalt for at opretholde EU-kreditinstitutternes konkurrence-
stilling; ved udarbejdelsen af de europæiske bestemmelser bør det ligeledes overvejes at gøre dem
bindende for alle kreditinstitutter, herunder specialiserede institutter, idet Basel-bestemmelserne kuntager sigte på internationalt aktive forretningsbanker og kun indeholder retningslinjer,
(1) (MARKT/1123/99, 22.11.1999).8.8.2001 DA C 223/361 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Fredag, den 17. november 2000
G. der henviser til, at formålet med et fornuftigt kapitalgrundlag er at sikre, at kreditinstitutter og inve-
steringsselskab besidder kapital, der står i forhold til beskaffenheden og omfanget af de risici, de påta-ger sig; der er stadig større konsensus om, at den nuværende ramme ikke er tilstrækkelig til at opfange
alle de risici, som visse institutter påtager sig, ikke i tilstrækkelig grad anerkender og tilskynder til nye
risikomanagementteknikker og endog kan føre til fejlagtig allokering af ressourcer,
H. der henviser til, at Kommissionens høringsdokument og Basel-revisionen derfor søger at skabe en
ramme for lovmæssig kapital, som mere præcist genspejler kreditinstitutternes reelle risici på basis afen strategi med tre søjler, nemlig et minimum af forskriftsmæssige kapitalkrav, tilsyn og markedsdisci-
plin,
I. der henviser til, at hvis man ikke med større tydelighed tilpasser kapitalkravene til risiciene, er dette en
kunstig lovmæssig tilskyndelse for låntagere med anerkendt kreditværdighed til generelt at undgåbanksystemet og låne direkte fra de finansielle markeder, hvorved bankerne udsættes for uforholds-
mæssig store risici,
J. der henviser til, at Kommissionen med hensyn til den første søjle foreslår, at den nuværende strategi
forbedres i mere risikoafvejet retning ved en kombination af brug af institutters systemer til vurdering
af den interne risiko og en ændret strategi til vurdering af risiko, idet der bruges eksterne kreditvurde-ringsinstitutter, ændringer af konsolideringskrav, større anerkendelse af teknikker til nedbringelse af
risici og udvikling af et kapitalkrav for andre risici,
K. der henviser til, at alle banker i henhold til Kommissionens forslag under forudsætning af tilsynsmyn-
dighedernes behørige anerkendelse vil kunne bruge teknikker til nedbringelse af risici for at reducere
deres kapitaludgifter, uanset om de vælger strategien med intern rating eller den ændrede standard-strategi,
L. der henviser til, at Kommissionen med hensyn til den anden søjle indtager den holding, at tilsynsmyn-
digheder må have beføjelse til at kræve, at individuelle institutters kapital skal overstige det grundlæg-
gende minimumskrav, og institutter skal have en strategi til opretholdelse af kapitalgrundlaget,
M. der henviser til, at Kommissionen med hensyn til den tredje søjle gør gældende, at offentliggørelse i
rimelig udstrækning af informationer gør det muligt for markedsdeltagere at foretage en bedre bedøm-melse af et instituts præstation, hvilket medfører bedre markedsdisciplin,
N. der henviser til, at Kommissionens høringsdokument næsten udelukkende er koncentreret om banker,
mens investeringsselskaber kun er nævnt til sidst; denne holdning er overraskende, da tusinder af inve-
steringsselskaber og formueforvaltere er omfattet af EU’s bestemmelser om kapitalgrundlag; det er af
afgørende betydning, at der ved revisionen af kapitalgrundlaget tages hensyn til karakteristika ogbehov i forbindelse med ikke-banker, såsom investeringsselskaber og formueforvaltere,
O. der henviser til, at små og mellemstore virksomheder (SMV), hvis finansiering for en meget betragtelig
del afhænger af bankfinansiering, er foruroliget over følgerne af vedtagelsen af nye bestemmelser om
kapitalgrundlag for SMV’ers mulighed for at opnå lån som følge af eventuelt højere kapitaludgifter for
foretagender med større risiko; de frygter, at de kun vurderes som risikofyldte, fordi de ikke råder overen ekstern rating; omfattende brug af intern rating er den vigtigste måde til at sikre, at SMV kan drage
fordel af en mere risikoafvejet ramme, da ekstern rating af disse virksomheder er højst usandsynlig,
P. der henviser til, at den europæiske sektor for finansielle tjenesteydelser er fundamentalt forskellig fra
den, der findes i De Forenede Stater, hvor gældende ikke-konkurrencemæssig praksis (f.eks. statsgaran-tier til statsstøttede virksomheder, der muliggør lavere etableringsomkostninger) skader europæiskekreditinstitutter i deres bestræbelser for at få adgang til globale kapitalmarkeder,
Q. der henviser til, at det er den europæiske sektor for finansielle tjenesteydelser magtpåliggende at sikre,
at Den Europæiske Union gennemfører de lovgivningsændringer, der kræves af en revideret kapital-
aftale, inden for samme tidsramme som De Forenede Stater for at sikre overensstemmende regler ogundgå konkurrencemæssige ulemper for EU,C 223/362 DA 8.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Fredag, den 17. november 2000
R. der henviser til, da bestemmelser om kapitalgrundlag indebærer betragtelige omkostninger for banker
og investeringsselskaber, at EU ved overgangen til en mere kompleks og risikoafvejet ramme bør gørealt for at sikre, at bestemmelserne er så simple som muligt for banker og selskaber at gennemføre og
benytte, og at der ikke pålægges udgiftsbyrder, medmindre det virkelig er nødvendigt for at opnå det
dobbelte mål: beskyttelse af opsparing og/eller øget systemsikkerhed,
S. der henviser til, at Kommissionens høringsdokument giver Parlamentet en ideel mulighed for grundigt
at drøfte principper og spørgsmål i forbindelse med revisionen af den lovmæssige kapital, mens Basel-
processen stadig er i gang, således at gennemførelseslovgivningen, når den offentliggøres, kan vedtagesi god tid,
1. mener, at gennemførelsen af egenkapitaldirektivet generelt er tilfredsstillende; henstiller til Kommis-
sionen i lyset af resultaterne af Basel-revisionen at fremsætte forslag til en fortolkende meddelelse eller etændret direktiv, hvori der tages hensyn til udviklingen af nye og mere omkostningseffektive kapitalinstru-
menter og sikres overensstemmelse mellem de definitioner på egenkapital, der bruges i EU og internatio-
nalt;
2. mener, at EU’s bestemmelser om kapitalgrundlag bør ændres, således at kapitaludgifter i højere grad
afvejes efter risikoen; understreger, at Basel-forslagene kun er udformet med henblik på store internationalt
aktive banker, hvorimod EU har en uensartet bank- og investeringssektor, og de nye bestemmelser bør
genspejle dette; glæder sig over Kommissionens anerkendelse heraf, idet den overvejer, at intern rating ioverensstemmelse med Basel-drøftelserne skal spille en mere omfattende rolle end fastsat i Basel-hørings-
dokumentet;
3. henstiller til Kommissionen at gøre intern rating til kernen i den nye ramme for lovmæssig kapital og
sikre, at intern rating kan benyttes i størst mulig udstrækning, og at de relevante minimumskriterier foranerkendelse af en intern rating også kan opfyldes af mindre institutter for på denne måde at undgå, at
store sofistikerede banker får en uretfærdig konkurrencefordel under forudsætning af, at de involverede
institutter opfylder de fornødne normer; disse normer bør omfatte sund, objektiv og transparent vurderingaf sandsynligheden af misligholdelse af lånet og tab for långiver og bør være let sammenlignelige i alle
medlemsstater, således at intet banksystem har en kunstig lovmæssig fordel frem for andre;
4. kræver på grund af den store forskelligartethed inden for bank- og investeringssektoren i Den Euro-
pæiske Union, at Kommissionen fremsætter lovgivningsmæssige forslag, således at Basel-aftalen gennem-føres i national lovgivning på en sådan måde, at der tages behørigt hensyn til de særlige krav i de forskel-
lige EU-medlemsstater; konstaterer, at mens Basel-aftalen i første række skulle gælde for de store
internationalt aktive banker, gælder EU-bestemmelserne om lovmæssig egenkapital for et meget brederespektrum af bank-, kredit- og investeringsinstitutter; kræver, at der tages særligt hensyn til denne forskellig-
artethed i de nye EU-bestemmelser;
5. opfordrer Kommissionen til at sikre, at både eksterne og interne ratingordninger anerkendes og til-
lades af banktilsynet, og at der ikke sker nogen forskelsbehandling;
6. kræver, at de nye bestemmelser indeholder tydelige retningslinjer for banker, så de kan gå over til
intern rating, efterhånden som de udvikler hensigtsmæssige systemer, og de kan bruge intern rating på dele
af deres låneporteføjler og den ændrede standardstrategi på de resterende; opfordrer endvidere Kommis-sionen og medlemsstaterne til at nå til enighed om en tilstrækkelig lang overgangsperiode i Basel-udvalget
for at gøre det muligt for så mange banker som muligt at indføre de systemer, der er påkrævet til intern
rating;
7. er af den opfattelse, at det bør muliggøres for decentrale sektorer, som f.eks. sammensluttede eller
kooperative banker, at lade et centralt organ udarbejde et passende system i overensstemmelse med de
fornødne kriterier, der så kan anvendes af enhver bank inden for denne sektor;
8. understreger, at der stadig skal gøres en indsats for at udtænke objektive kriterier for institutters brug
af intern rating og metoden med at forbinde den med kapitaludgifter; håber, at man vil anerkende mulig-
heden for at nedbringe risikoen ved at vurdere lån i deres kontekst som del af en portefølje; foreslår en
bred strategi for intern rating, der gør det muligt at anerkende en række interne ratingsystemer af mereeller mindre sofistikeret beskaffenhed;8.8.2001 DA C 223/363 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Fredag, den 17. november 2000
9. henstiller til Kommissionen at anerkende særlige karakteristika for detaillåneporteføljer; bemærker, at
det i vid udstrækning er lykkedes for banksektoren at forvalte detaillåneporteføljer, og at den råder overomfattende og sofistikerede data over sandsynligheden for misligholdelse og tabsraten for sådanne porte-
føljer; henstiller til både Basel-udvalget og Kommissionen at tage højde for dette positive resultat og de
omfattende data, når de udarbejder nye bestemmelser, og at tage behørigt hensyn til muligheden for atreducere risikoen ved en egentlig og forsigtig forvaltning af en portefølje af tilsvarende små detaillån; Kom-
missionen og Basel-udvalget bør navnlig overveje, hvorvidt banker efter de nye bestemmelser bør have
mulighed for at fastsætte en generel intern rating for en portefølje og ikke for de enkelte lån i denne;
10. opfordrer til, at der gøres alt for at sikre, at håndhævelsen og gennemførelsen af reglerne om intern
rating er så ensartede som muligt i hele EU, idet fleksibilitet i begrænset udstrækning er tilladt af hensyn til
særlige lokale vilkår og markedspraksis;
11. bemærker, at selv om metoder til vurdering af kreditrisikoen for hele porteføljen for øjeblikket be-
finder sig på et for tidligt udviklingsstade til brug i intern rating, bør Kommissionen og Basel-udvalgetholde øje med dem med henblik på at vedtage sådanne metoder fremover;
12. bemærker, at det er nødvendigt med en alternativ ændret standardstrategi, da det aldrig bliver
muligt for alle banker at bruge intern rating, og at Kommissionen foreslår, at man bruger eksterne rating-
firmaers vurderinger til forbedring af standardstrategien; er af den opfattelse, at eftersom ekstern rating er
forholdsvis usædvanlig for ikke-finansielle selskaber i Europa og kan være bekostelig for SMV, bør brugenheraf begrænses i videst mulig udstrækning;
13. bemærker, at der i visse medlemsstater findes kreditregistre, og forventer, at sådanne registre kom-
mer til at spille en rolle i forbindelse med det nye egenkapitaltiltag;
14. mener, at risikokategoriernes omfang ved standardmetoden skal udvides, og går forsigtigt ind for
den eksterne ratings begrænsede rolle, som Kommissionen foreslår; henstiller dog på baggrund af forbe-holdene over for ekstern rating, at Kommissionen, Basel-udvalget og banksektoren udforsker alternative,
yderligere måder, hvorpå der kan udvikles et mere gradueret system for risikokategorier for denne stan-
dardstrategi; er af den opfattelse, at denne generelle ramme bør være dynamisk og fleksibel og navnlig tagehensyn til alle de yderligere garantier, der kan tilbydes af SMV på jagt efter finansiering; mener desuden, aten yderligere forfinelse af standardproceduren under alle omstændigheder bør indgå i en ny ramme for
lovmæsssig kapital, som også garanterer en reel og gennemførlig mulighed for, at et bredt udsnit af såvel
store som små kreditinstitutter anvender intern rating, så længe de objektive normer og tilsynsreglerneoverholdes;
15. bemærker, at brugen af ekstern rating til udvidelse af sikkerheden vil kunne gavne virksomheder
både med og uden rating; de nye forslag til mindskelse af risikoen vil medføre mindre lovmæssige kapita-
ludgifter, når virksomheder (med eller uden rating) tilbyder obligationer i selskaber med rating som sikker-hed;
16. understreger betydningen af, at der skabes en ramme for »rating af dem, der foretager ratingen«, idet
der fastsættes minimumskriterier for eksterne ratingfirmaers akkreditering for at sikre deres troværdighedog transparens;
17. glæder sig over Kommissionens forslag om at fremme anerkendelse af teknikker til nedbringelse af
kreditrisici, som der ikke i tilstrækkelig grad tilskyndes til i den nuværende ramme; erkender, at pantesik-
kerhed mindsker risikoen, og kræver derfor en grundig empirisk analyse for at fastlægge en rimelig vægt-ning af obligationslån; kræver anerkendelse af, at alle bank- og sektorinternt anerkendte sikkerhedsformer
som risikonedbringende og henviser her navnlig til betydningen af klassiske kreditsikkerhedsmidler såsom
pant ved nedbringelse af risici, der netop for andre små kreditinstitutter er det vigtigste sikkerhedsmiddel;kræver, at hvis banker og investeringsselskaber lader risici overgå til andre, f.eks. ved forsikring eller brugaf clearingsmetoder, at den deraf følgende overførsel af risici kommer til udtryk i nedsatte kapitaludgifter;
18. henstiller, at de nye bestemmelser om kapitalgrundlag indeholder generelle minimumskriterier, der
skal opfyldes, før en teknik til nedbringelse af kreditrisici kan anerkendes, for så vidt angår bestemmelserom kapitalgrundlag; mener, at denne horisontale strategi er at foretrække frem for forsøg på at udformeC 223/364 DA 8.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Fredag, den 17. november 2000
individuelle lovbestemmelser for hver teknik til nedbringelse af risici og tilskynder til en mere fornuftig
risikostyring, samtidig med at det sætter lovgivningen og reguleringsmyndighederne i stand til at tilpassesig markedsudviklingen;
19. mener, at de enkelte suveræne regeringer i euro-området skal vurderes af finansmarkederne på
grundlag af deres egen kreditværdighed i overensstemmelse med forpligtelserne i henhold til Maastricht-
traktatens artikel 101-103 (»kautioneringsforbud«); mener derfor, at tilsynsmyndighedernes kapitalkrav i
forbindelse med køb af statsobligationer fra euro-området skal ligge på højde med de normale krav afhæn-gig af den objektive evaluering af kreditværdigheden, der vælges, og ikke bør nyde godt af en konkurren-cefordrejning i form af frafald af kapitalkrav ved køb af statsobligationer fra euro-området;
20. mener, at indførelsen af en mere risikoafvejet ordning for lovmæssig kapital indebærer, at andre
risici nødvendigvis må undersøges nærmere, da de kapitalbuffere, der findes i de nuværende kapitaludgifter,eventuelt formindskes; en velovervejet udgift til dækning af »andre risici« kunne spille en rolle ved tilskyn-
delse til fornuftig risikostyring, men teknikkerne til vurdering af disse risici er stadig i deres vorden; indtil
udvikling af en nøjagtig metode til vurdering af »andre risici« bør reguleringen af disse risici fortsat ske
kvalitativt via behørigt tilsyn og ikke kvantitativt via nye udgifter;
21. modsætter sig forslag om at beregne en kapitaludgift for »andre risici« på basis af grove indikatorer
såsom firmaets størrelse, indkomst og omsætning, da sådanne foranstaltninger er upassende erstatningeruden nogen klar forbindelse til »andre risici«; mener, at en udgift baseret på sådanne erstatninger vil straffe
succesrige selskaber og tilskynde banker til snarere at forvalte kapitaludgiften end risikoen; er navnlig
bekymret over en sådan udgifts følger for investeringsselskaber med stor volumen og lav risiko, såsomindeksfonde; mener, at hvis der indføres en udgift for »andre risici«, bør der udtænkes overgangsbestem-melser for at sikre, at de banker, der ikke øjeblikkeligt kan drage fordel af strategien med den mere risiko-afvejede rating ikke straffes med en omfattende yderligere udgift for »andre risici«;
22. støtter, at det fortsat skal være muligt at undlade at anvende kapitalkravene i tilfælde af en delkon-
solidering eller på individuelt grundlag (for øjeblikket fastsat i artikel 3, stk. 7, i direktiv om tilsyn medkreditinstitutter på et konsolideret grundlag og i artikel 7, stk. 7, i kapitalkravsdirektivet), men henstiller, atder indføres harmoniserede kriterier for brug af denne undladelse;
23. opfordrer Kommissionen til at være mere opmærksom på investeringsselskabers og formueforvalte-
res behov og karakteristika; disse selskabers kapitaludgifter bør begrænses til de risici, de indgår, nemlig
»andre risici« såsom operationel risiko; investeringsselskaber er allerede genstand for en kapitaludgift for»andre risici«, der bør undersøges, hvis Kommissionen indfører en generel udgift for andre risici fremover;
24. mener, at tilsynsførende, selv om de ikke bør stræbe efter at blive »skygge«-bankdirektører, bør
stræbe efter at vurdere et instituts faktiske håndtering af risici i stedet for blot at kontrollere overensstem-melsen med de formelle bestemmelser; nationale tilsynsmyndigheder bør have beføjelse til at kræve, atinstitutters kapital skal overstige det grundlæggende minimumskrav; dette bør dog kun være et ud af enrække værktøjer i behørigt tilsyn og bør ikke pålægges, medmindre der er god grund til at gøre det;
25. støtter bankers frivillige offentliggørelse af deres egenkapitalprocent eller deres store finansielle risici
og deres risikomanagementteknikker som et positivt bidrag til fremme af markedsdisciplin; institutter børdog ikke anmodes om at offentliggøre de individuelle krav til minimumskapital, fastsat af tilsynsførende, daman derved risikerer, at målprocenten i praksis opfattes som den tilsynsførendes rating, hvilket medfører
konkurrencefordrejninger;
26. opfordrer Kommissionen til at gøre alt for at sikre, at EU-banker ikke udsættes for forskelsbehand-
ling fra de amerikanske myndigheders side i henhold til Gramm-Leach- Bliley-loven, og for at søge enhurtig løsning på striden mellem USA og EU om denne sag;8.8.2001 DA C 223/365 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Fredag, den 17. november 2000
27. er af den opfattelse, at det fremover af hensyn til konkurrenceligheden skal være muligt for alle
kreditinstitutter uanset retsform at tilføre kerneegenkapital via tredjemand, så længe denne kapital er per-manent, kan absorbere tab og ikke kan trækkes tilbage af tredjemand;
28. kræver, at der gøres alt for at sikre, at de nye bestemmelser ikke gør det vanskeligere for SMV at
opnå lån, selv om det erkender, at kapitalgrundlagsbestemmelser må udformes med henblik på at beskytte
sparere og minimere systemrisici og derfor er for svagt et instrument til direkte eller omfattende atbehandle SMV-finansiering, som bør omfattes af foranstaltninger til fremme af risikovillig kapital; menerunder alle omstændigheder, at selv om højrisikoforetagender fremover måske er genstand for en højere
kapitaludgift, der eventuelt kommer til udtryk i udgiften ved lånefinansiering, bør de fleste foretagender
med lav, mellemstor eller moderat høj risiko (der udgør flertallet af SMV) finde det lettere at opnå finan-siering gennem de nye bestemmelser, især gennem den mere omfattende anerkendelse af sikkerhed (her-
under pant i fast ejendom som sikkerhed);
29. erkender, at det ikke blot er af vital betydning at få gennemført den nye ramme for lovmæssig
kapital hurtigt, men at der også er behov for fleksibilitet og ajourføring af lovgivningen; er parat til atoverveje forslag om en gennemgang af lovgivningsprocessen med det formål at øge fleksibiliteten og letteen hurtig gennemførelse og ajourføring af lovgivningen om den nye ramme for lovmæssig kapital; hen-
viser i den forbindelse til fælleserklæringen fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om den fælles
beslutningsprocedure, som forpligter de tre institutioner til at samarbejde i god tro med henblik på i så højgrad som muligt at forene deres holdninger, således at retsakter, hvor det er muligt, kan vedtages under
førstebehandlingen; er parat til at overveje nye forslag om en kommende revision af denne fælleserklæring
for yderligere at fremskynde de fælles beslutningsprocedurer i forbindelse med udarbejdelse og ajourføringaf lovgivning;
30. henstiller til Parlamentet, Kommissionen og Rådet at samarbejde og foretage formelle og uformelle
konsultationer på det tidligst mulige tidspunkt af lovgivningsprocessen og udvise politisk vilje til at nå til
enighed om de brede principper, således at de fornødne lovgivningsændringer kan vedtages så hurtigt som
muligt, helst under førstebehandling;
31. understreger vigtigheden af at opretholde konkurrencelighed mellem banker og investeringsselska-
ber i USA og EU og henstiller til Kommissionen og medlemsstaterne at presse på for et moratorium forgennemførelsen af den ændrede aftale i en nærmere fastsat periode, således at Basel-udvalgets medlemmer
kan få tid til at vedtage gennemførelseslovgivningen og aftalen kan træde i kraft den samme dag i alle
lande;
32. glæder sig over Kommissionens opfordring til at nedsætte en »2005-gruppe« af repræsentanter fra
Kommissionen, Parlamentet og Rådet med henblik på at overvåge og fremme den rettidige gennemførelseaf handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser; opfordrer gruppen til at overveje mulighederne for enhurtigere vedtagelse af handlingsplanen (herunder den nye Basel-aftale) og at forelægge alternativer til over-vejelse i Europa-Parlamentet senest seks måneder efter vedtagelsen af denne beslutning;
33. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.
2. Ombudsmandens statut
A5-0293/2000
Europa-Parlamentets beslutning om ændring af Europa-Parlamentets afgørelse af 9. marts 1994
vedrørende Ombudsmandens statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af hans hverv
Europa-Parlamentet,
Cdash der henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 21, 195 og 279,
samt til artikel 20 D i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og artikel 107 D
i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab,
Cdash der henviser til sin afgørelse 94/262/EKSF, EF, Euratom af 9. marts 1994 vedrørende Ombudsmandens
statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af hans hverv(1),
(1) EFT L 113 af 4.5.1994, s.15.C 223/366 DA 8.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Fredag, den 17. november 2000