Ændret forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling (forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 250, stk. 2)

BEGRUNDELSE

A. Principper

1. Den 13. marts 2001 forelagde Kommissionen et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling.

2. På plenarmødet den 13. marts 2002 godkendte Europa-Parlamentet under forudsætning af en række ændringer Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling. Det Økonomiske og Sociale Udvalg støtter ligeledes forslaget. Regionsudvalget har ikke afgivet nogen udtalelse om forslaget.

3. Drøftelserne i Rådet startede i september 2001 og medførte adskillige ændringer til Kommissionens forslag under forskellige formandskaber. Kommissionen kan acceptere mange af disse ændringer, da de er nyttige tydeliggørelser og i overensstemmelse med de af Parlamentet foreslåede ændringer, som Kommissionen kan godkende. De er i et vist omfang inspireret af resultaterne af det ottende "Europæiske Elektricitetsforum", der fandt sted den 21.-22. februar 2002.

4. I lyset heraf ændrer Kommissionen sit forslag i medfør af traktatens artikel 250, stk. 2.

B. Europa-Parlamentets ændringer

Europa-Parlamentet tilslutter sig de væsentligste dele af Kommissionens forslag, men har foreslået en række ændringer. Af de 34 vedtagne ændringer (ændringsforslag 1-35, undtagen ændringsforslag 11) har Kommissionen accepteret 6 (ændringsforslag 1, 6, 8, 10, 12 og 14) i den af Parlamentet foreslåede form eller med ringe omskrivning. To ændringer blev accepteret delvis (ændringsforslag 3 og 4) og princippet i 10 ændringer blev accepteret (18, 21, 27-34). De resterende 16 blev afvist.

Delvis accepterede ændringer

Ændringsforslag 3

Ændringen drejer sig om den betragtning, der siger, at der ikke skal være nogen særlig tarif, der kun skal betales af eksportørerne eller importørerne, og der foreslås en tydeligere ordlyd, hvilket er en forbedring. Kommissionen kan imidlertid ikke acceptere, at afgifterne ikke skal være "transaktionsbaserede", eftersom dette udtryk er tvetydigt og tidligere er blevet fortolket på modstridende vis af de pågældende parter.

Ændringsforslag 4

Første del af ændringen sigter mod yderligere at tydeliggøre første sætning af betragtning 12, som Kommissionen kan acceptere. Derimod udvander anden del den ide, at ledig kapacitet på samkøringslinjer bør være 'størst mulig', ved at erstatte 'størst mulig' med en noget vagere formulering, der giver mulighed for fortolkning. Kommissionen finder ikke denne ændring nødvendig.

Ændringer, der i princippet accepteres

Ændringsforslag 18

Denne ændring vedrører behandlingen af de såkaldte "handelssamkøringslinjer" i forordningen, dvs. en samkøringslinje hvor investor skal dække alle omkostninger gennem indtægter fra brugen af selve samkøringslinjen, og som ikke kan være afhængig af afgifter, der betales for brug af de net, som samkøringslinjen forbinder. Ideen med ændringen er at udelukke sådanne samkøringslinjer fra de strenge regler i forordningen om, hvordan indtægter fra tildeling af samkøringslinjekapacitet skal anvendes. Argumentet er, at medens disse regler er passende for bestående samkøringslinjer, er de måske for restriktive for handelssamkøringslinjer, idet de betydeligt begrænser udsigterne til overskud og derved skræmmer potentielle investorer væk.

Det indholdsmæssige i ændringen kan accepteres. Imidlertid skal proceduren for udelukkelse af bestemte samkøringslinjer fra de pågældende regler udbygges: en eventuel udelukkelse skal kun være tidsbegrænset, men kunne forlænges, og ikke kun kræve tilladelse fra de pågældende nationale regulerende myndigheder, men også fra Kommissionen for at sikre, at Fællesskabets interesser som helhed tages i betragtning.

Betragtning (14) er blevet tilpasset for at afspejle ændringer i ordlyden.

Ændringsforslag 21 og 27-33

Ændring 27-30 foreslår at oprette et Europæisk Energitilsynsudvalg med rådgivende status og respektive rådgivende kompetence. Kommissionen kan acceptere det indholdsmæssige i denne ændring. Den har ved at følge tilsvarende eksempler fra andre sektorpolitiske områder [1], imidlertid til hensigt at oprette gruppen ved hjælp af en kommissionsbeslutning og ikke som foreslået af Parlamentet i forordningen. Gruppen vil behandle spørgsmål i forbindelse med forordningen, direktiv 96/92 (elektricitetsdirektivet) og direktiv 98/30/EF (gasdirektivet).

[1] F.eks. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet)

De foranstaltninger, som Kommissionen planlægger, omfatter ligeledes ideen i ændring 21, der foreslår en bestemmelse om, at Rådet af Europæiske Energiregulerende Myndigheder bistår Kommissionen med gennemførelse af forordningen.

Ændringsforslag 34

I denne ændring foreslås et overvågnings- og rapporteringskrav til Kommissionen; det kan indholdsmæssigt accepteres. Set fra et institutionelt synspunkt kan formålet med rapporten imidlertid ikke sætte Parlamentet og Rådet i stand til at overveje eventuelle nødvendige bestemmelser, som foreslået i ændringen. Det er Kommissionens opgave at ledsage rapporten med hensigtsmæssige forslag til og/eller henstillinger om videre foranstaltninger, skulle der være behov herfor.

Afviste ændringer

Ændringsforslag 2 og 13

Disse foreslår at specificere i forordningens ordlyd, i betragtning 10 og artikel 4, stk. 2, at afgifter for netadgang på generatorer ("G"-afgifter) skal "harmoniseres". Det kan ikke accepteres af to væsentlige grunde:

- Det er ikke hensigtsmæssigt i direkte anvendelig fællesskabslovgivning at anføre, at bestemte nationale regler 'skal' harmoniseres uden at anføre, hvordan en sådan harmonisering bør ske, både indholdsmæssigt og proceduremæssigt.

- Når nationale afgifter harmoniseres, skal der ikke blot ses på generatorafgifter, men på tarifstrukturen i sin helhed under hensyntagen til alle særlige forhold i de pågældende nationale net.

Den indfaldsvinkel til harmonisering, som Kommissionen anlagde i forslaget, er derfor passende og tilstrækkelig: artikel 7, stk. 2, i forordningen behandler harmonisering af afgifter på generatorer og forbrugere (belastning) i de retningslinjer, der skal vedtages ved udvalgsprocedure.

Ændringsforslag 5, 7, 16, 20, 22, 23, 24, 25

Disse ændringer går ud på at fjerne alle henvisninger til "nationale regulerende myndigheder" i forordningen, idet det foreslås at anvende et mere neutralt udtryk, såsom "kompetent myndighed". Det er Kommissionens hensigt, at alle medlemsstater skal udpege en eller flere regulerende myndigheder, og dette fremgår af den ændrede version af artikel 22 i direktiv 96/92, som foreslået i direktivet om ændring af elektricitets- og gasdirektiverne. Disse myndigheder skal spille en nøglerolle i forbindelse med forordningens gennemførelse. Accept af disse ændringer kunne ligeledes anses for at være i modstrid med oprettelse af et rådgivende organ, der består af nationale regulerende myndigheder, som foreslået i Parlamentets ændringer, som Kommissionen støtter (jf. ovenfor ændringsforslag 21 og 27-33).

Ændringsforslag 9 og 15

Disse to ændringer foreslår at undtage indlejrede produktionsanlæg, dvs. produktion direkte tilsluttet distributionsnettet, fra bestemte netafgifter under nationale tariferingssystemer. Indlejret produktion skal behandles hensigtsmæssigt under nationale tariferingssystemer i betragtning af principperne om ikke forskelsbehandling og omkostningafspejling, der er omhandlet i forordningens artikel 4, stk. 1, og af hensyn til det vigtigste tilfælde i praksis - elproduktion fra vedvarende energikilder - i artikel 7, stk. 6, i direktiv 2001/77 om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder. Det ville imidlertid ikke være hensigtsmæssigt at udelukke indlejret produktion fra starten generelt fra bestemte afgifter, hvorved der udelukkes en sag-for-sag behandling.

Ændringsforslag 17

Ændringen foreslår at tillade samkøringslinjeoperatører at anvende indtægter fra tildeling af samkøringslinjekapacitet til at kompensere markedsoperatører for kapacitetsindskrænkning ud over de tre måder for tilladt brug indeholdt i artiklen. Til forskel fra de tre anvendelsesmåder er der imidlertid en juridisk forpligtelse til at foretage sådanne kompensationsbetalinger. Disse betalinger indgår i omkostningerne ved drift af samkøringslinjen. Der er allerede taget hensyn hertil, når der fastslås disponible indtægter fra kapacitetstildeling og er derfor irrelevant, når det drejer sig om at fastlægge, hvordan sådanne indtægter må anvendes.

Ændringsforslag 19

Ændringen foreslår, at den i forordningen indførte udvalgsprocedure kun skal anvendes i fire år, og at spørgsmålet herefter skal overvejes af Parlamentet og af Rådet på grundlag af et forslag fra Kommissionen. Kommissionen finder ikke denne bestemmelse nødvendig i betragtning af den yderst tekniske art af de spørgsmål, der behandles efter udvalgsproceduren. Kommissionen vil selvfølgelig sørge for størst mulig gennemsigtighed i forhold til Europa-Parlamentet i forbindelse med den udvalgsprocedure, der er fastlagt i forordningen i overensstemmelse med den aftale, der er indgået mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen om Kommissionens gennemførelsesbeføjelser i Rådets afgørelse 1999/468/EF, for så vidt angår udvalgsprocedure.

Ændringsforslag 26

Denne ændring drejer sig om fortolkningen af reglerne i direktiv 96/92 (elektricitetsdirektivet), og disse regler er ikke relevante for grænseoverskridende elektricitetsudveksling. Det er ikke indlysende, hvorfor Parlamentet har stemt for denne ændring i forbindelse med denne forordning.

Ændringsforslag 35

Denne ændring foreslår at sammenkæde forordningens ikrafttrædelse med ikrafttrædelsen af direktivet om ændring af de gældende gas- og elektricitetsdirektiver. Fremme af grænseoverskridende handel er nødvendig i alle fald, uafhængig af vedtagelse af de foreslåede ændringer til det gældende elektricitetsdirektiv.

C Ændringer efter forhandlinger i Rådet

Der er foretaget en lang række ændringer i den oprindelige tekst for at afspejle udviklinger i Rådet, men det drejer sig om tydeliggørelser eller tilføjelser i bestemmelsernes ordlyd uden ændring af indholdet.

Der er imidlertid blevet foretaget følgende væsentlige ændringer:

- I Kommissionens oprindelige forslag var ordningen for kompensation mellem transmissionssystemoperatørerne (TSO) (artikel 3) baseret på "transitstrøm", medens det ændrede forslag anvender begrebet "grænseoverskridende strøm". Arbejde, der er foregået i Det Europæiske Elektricitetsforum, har vist, at dette begreb måtte medføre mere omkostningseffektive resultater.

- Artikel 3, stk. 2, omhandlede kompensation, der skal betales af eksporterende og/eller importerende TSO'er. Dette er blevet ændret til eksporterende og importerende TSO'er.

- I artikel 3, stk. 6, er beskrivelsen af metoden til beregning af "omkostninger ved transit" (nu: omkostninger ved grænseoverskridende strøm, jf. ovenfor) blevet mere detaljeret. Denne ændring afspejler resultatet af det 8. Europæiske Elektricitetsforum.

- I artikel 4, stk. 4, står der nu tydeligt, at eksport/importafgifter er udelukket, forudsat at der er indført passende og effektive stedsbestemte signaler. I det oprindelige forslag indgik begrebet stedsbestemte signaler allerede i bestemmelserne i artikel 4 stk. 2.

Indholdet af de to artikler om udvalgsprocedure (artikel 12 og 13) er forblevet uændret. De to artikler er imidlertid blevet samlet i én artikel 12.

2001/0078 (COD)

Ændret forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,

under henvisning til forslag fra Kommissionen [2],

[2] EFT C

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [3],

[3] EFT C

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget [4],

[4] EFT C

efter proceduren i traktatens artikel 251 [5], og

[5] EFT C

ud fra følgende betragtninger:

(1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet [6] er et vigtigt led i indførelsen af det indre marked for elektricitet.

[6] EFT L 27 af 30.1.1997, s. 20. Direktivet er senest ændret ved direktiv../../EF (EFT L... af.........., s...).

(2) Det Europæiske Råd opfordrede på sit møde i Lissabon den 23.-24. marts 2000 til en hurtig indsats for at få gennemført det indre marked i både elektricitets- og gassektoren og fremskynde liberaliseringen af begge disse sektorer for at opnå et fuldt funktionsdygtigt indre marked for de pågældende områder.

(3) For at fremme oprettelsen at et virkeligt indre marked for elektricitet bør samhandelen med elektricitet, der i øjeblikket ikke er så udviklet som samhandelen i de øvrige økonomiske sektorer, udbygges.

(4) For at sikre effektiv adgang til transmissionssystemerne med henblik på grænseoverskridende transaktioner må der indføres rimelige, omkostningsrelevante, gennemsigtige og direkte anvendelige regler om tarifering på tværs af grænserne og fordeling af ledig kapacitet på samkøringslinjerne, til supplering af direktiv 96/92 EF. Disse regler skal tage hensyn til en sammenligning mellem effektive netoperatører fra strukturelt sammenlignelige områder.

(5) Energiministrene opfordrede i konklusionerne fra deres møde i Rådet den 30. maj 2000 Kommissionen, medlemsstaterne og de nationale myndigheder til at sikre hurtig indførelse af et holdbart tariferingssystem og en metode for langsigtet fordeling af ledig kapacitet på samkøringslinjerne.

(6) I Europa-Parlamentets beslutning af 6. juli 2000 om Kommissionens anden rapport om udviklingen i energimarkedets liberalisering krævede det, at der vedtages bestemmelser om brug af net i medlemsstaterne, der ikke hæmmer den grænseoverskridende handel med elektricitet, og det opfordrede Kommissionen til at fremsætte særlige forslag med henblik på at fjerne alle nuværende hindringer for samhandlen i Fællesskabet.

(7) I nærværende forordning fastsættes grundprincipperne for tarifering og kapacitetsfordeling, og samtidig skabes der mulighed for at vedtage retningslinjer, der fastlægger de relevante principper og metoder i nærmere enkeltheder, så der kan ske en hurtig tilpasning til ændrede vilkår.

(8) På et åbent, konkurrencepræget marked bør transmissionssystemoperatørerne have kompensation for omkostningerne ved at huse grænseoverskridende elektricitetsstrømme i deres net af de transmissionssystemoperatører, hvorfra de grænseoverskridende strømme kommer og de systemer, hvor de pågældende strømme ender.

(9) Når de nationale nettariffer fastsættes, skal der tages hensyn til de udbetalinger og indtægter, der skyldes kompensationer mellem transmissionssystemoperatørerne.

(10) Det konkrete beløb, som skal betales for systemadgang på tværs af grænserne kan variere betydeligt afhængigt af de involverede transmissionssystemoperatører, og fordi tariferingssystemernes opbygning i medlemsstaterne er forskellig. En vis harmonisering er derfor nødvendig for at undgå forvridning af samhandelen.

(11) Det vil ikke være hensigtsmæssigt at benytte afstandsbestemte tariffer eller, forudsat der er indført relevante stedsbestemte signaler, en særlig tarif, der kun skal betales af eksportørerne eller importørerne, ud over den generelle afgift for adgang til det nationale netværk.

(12) Hvis konkurrencen på det indre marked skal fungere, er det nødvendigt, at tarifferne for markedsadgang inklusive samkøringslinjerne i transmissionssystemet anvendes på gennemsigtig måde og uden forskelsbehandling. . Den disponible kapacitet på disse linjer bør være den størst mulige, som er forenelig med standarderne for sikker netdrift. Enhver forskelsbehandling ved fordeling af ledig kapacitet må beviseligt hverken kunne forvride handelsudviklingen eller hæmme den i urimelig grad.

(13) Ledig overførselskapacitet og sikkerheds-, planlægnings- og driftsstandarder, som berører den, skal kunne overskues af markedsdeltagerne.

Der bør være regler for anvendelsen af indtægter, der skyldes procedurer for overbelastningsbehandling, medmindre samkøringslinjens særlige art berettiger en tidsbegrænset undtagelse fra disse regler (15) Overbelastningsproblemer bør kunne behandles på forskellige måder, så længe grundlaget er markedsmekanismerne, og transmissionssystemoperatørerne og markedsdeltagerne modtager de rigtige økonomiske signaler.

(16) For at sikre, at det indre marked fungerer gnidningsløst, må der indføres procedurer, som gør det muligt for Kommissionen at træffe afgørelser og fastlægge retningslinjer om tarifering og kapacitetsfordeling og som samtidig sikrer, at medlemsstaternes myndigheder inddrages i denne proces. Medlemsstaternes myndigheder bør give Kommissionen de relevante oplysninger.

(17) Medlemsstaterne og de kompetente nationale myndigheder skal give Kommissionen de relevante oplysninger. Kommissionen bør behandle disse oplysninger fortroligt. Kommissionen bør desuden, hvis det er nødvendigt, kunne indhente de relevante oplysninger direkte hos de pågældende foretagender.

(18) De nationale myndigheder skal sørge for, at denne forordnings bestemmelser og de retningslinjer, som vedtages på grundlag af den, overholdes.

(19) Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af nærværende forordning, og sikrer, at de anvendes. Disse sanktioner skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

(20) I overensstemmelse med nærheds- og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 5, kan målet for den foreslåede foranstaltning, nemlig at indføre harmoniserede regler for grænseoverskridende elektricitetsudveksling, ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang og rækkevidde bedre gennemføres på fællesskabsplan. Denne forordning omfatter kun det, der er nødvendigt for, at målene kan nås, og det er ikke mere vidtrækkende, end det er nødvendigt i forhold til de fastsatte mål.

(21) I overensstemmelse med artikel 2 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udførelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [7], bør foranstaltningerne til gennemførelse af denne forordning afhængigt af de enkelte tilfælde vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 5 i nævnte afgørelse eller efter rådgivningsproceduren i samme afgørelses artikel 3 -

[7] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Indhold og anvendelsesområde

Denne forordning har til formål at fremme den grænseoverskridende handel med elektricitet og dermed også at øge konkurrencen på det indre marked for elektricitet ved at indføre en kompensationsordning for grænseoverskridende strømme af elektricitet og opstille harmoniserede principper for transmissionsafgifter på tværs af grænserne og for fordeling af ledig kapacitet på samkøringslinjerne mellem de nationale transmissionssystemer.

Artikel 2

Definitioner

1. Definitionerne i artikel 2 i direktiv 96/92/EF gælder også for denne forordning.

2. Endvidere forstås ved:

a) "grænseoverskridende strøm": en fysisk elektrisk strømpå en medlemsstats transmissionsnet, der forårsages af aktivitet hos generatorer eller forbrugere uden for den pågældende medlemsstat. b) "Overbelastning": en situation, hvor en samkøringslinje, som forbinder nationale transmissionsnet, på grund af kapacitetsmangel i samkøringslinjerne og/eller de pågældende nationale transmissionssystemer ikke har plads til alle de transaktioner, international handel mellem markedsdeltagerne fører med sig.

c) "Eksport": afsendelse af elektricitet fra én medlemsstat under den forudsætning, at der samtidig finder en tilsvarende anvendelse ("import") af elektricitet sted i en anden medlemsstat eller et tredjeland.

Artikel 3

Kompensation mellem transmissionssystemoperatørerne

1. Transmissionssystemoperatørerne skal have kompensation for omkostningerne ved at huse grænseoverskridende elektricitetsstrøm i deres net.

2. Den i stk. 1 omhandlede kompensationen betales af de nationale systemoperatører, hvis systemer den grænseoverskridende strøm kommer fra og/eller hvis systemer, den er bestemt for.

3. Kompensationen betales regelmæssigt for et givet, allerede forløbet tidsrum. Efterfølgende reguleringer af allerede betalte kompensationer kan foretages, hvis det er nødvendigt for at afspejle de faktiske og anerkendte omkostninger.

Det første tidsrum, der skal betales kompensation for, fastsættes efter retningslinjerne i artikel 7.

4. Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 12, stk. 4, størrelsen på de kompensationsbeløb, der skal betales.

5. Den husede grænseoverskridende mængde og omfanget af den grænseoverskridende strøm, der er angivet som kommende fra og/eller ender i de nationale transmissionssystemer, bestemmes på grundlag af den fysiske elektricitetsstrøm, der faktisk måles i løbet af et givet tidsrum.

6. Omkostningerne ved at huse grænseoverskridende strøm bestemmes på grundlag af de forventede langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger under hensyntagen til tab, investering i ny infrastruktur og en passende andel af omkostningerne ved den eksisterende infrastruktur, for så vidt som den eksisterende infrastruktur blev anlagt til transmission af grænseoverskridende strøm. Når de påløbne omkostninger udregnes, anvendes metoderne for beregning af standardomkostninger. Der skal tages hensyn til de fordele, et net har ved at huse grænseoverskridende strøm.

Artikel 4

Afgifter for netadgang

1. Afgifter, som opkræves for adgang til nationale net af netoperatører, skal være gennemsigtige og afspejle de faktiske omkostninger, for så vidt de svarer til en effektiv og strukturelt sammenlignelig netoperatørs omkostninger , og de skal anvendes uden forskelsbehandling. De må ikke være afstandsbestemte.

2. Producenter og forbrugere (belastning) kan pålægges en afgift for netadgang. Den del af det samlede netafgiftsbeløb, som afkræves producenterne, skal være mindre end den del, der afkræves forbrugerne. Producent- og forbrugertariffernes størrelse skal efter behov være stedsbestemte signaler og især tage hensyn til omfanget af nettab og overbelastning.

3. Udbetalinger og indtægter, der skyldes ordningen for kompensation mellem transmissionssystemoperatørerne, skal tages i betragtning ved fastsættelse af tarifferne for netadgang. Der skal tages hensyn til såvel de faktisk foretagne og modtagne betalinger som til betalinger, der på baggrund af den allerede forløbne tid menes at kunne forventes i fremtiden.

4. Forudsat der er indført effektive stedsbestemte signaler i overensstemmelse med stk. 2, opkræves de afgifter, som kan pålægges producenterne og forbrugerne for adgang til de nationale net uden hensyn til elektricitetens oprindelses- eller bestemmelsesland, således som fastsat i handelsaftalen bag den. Dette har ingen indflydelse på afgifter på eksport og import i forbindelse med overbelastningsbehandling omhandlet i artikel 6.

5. Der lægges ikke nogen særlig netafgift på individuelle transitaktionerArtikel 5

Oplysninger om kapaciteten på samkøringslinjerne

1. Transmissionssystemoperatørerne indfører ordninger for samordning og indformationsudveksling for at sikre netsikkerheden i forbindelse med overbelastningsbehandling.

2. Transmissionssystemoperatørernes sikkerheds-, drifts- og planlægningsstandarder offentliggøres. Offentliggørelsen skal omfatte et almindeligt system for beregning af den samlede overførselskapacitet og transmissionssikkerhedsmargenen på grundlag af nettets elektriske og fysiske kapacitet. Sådanne systemer skal godkendes af de nationale regulerende myndigheder, der henvises til i artikel 22 i direktiv 96/92/EF.

3. Transmissionssystemoperatørerne offentliggør overslag over den ledige overførselskapacitet for hver enkelt dag, herunder disponibel overførselskapacitet, som allerede er reserveret. Disse overslag offentliggøres på bestemte tidspunkter forud for transportdatoen og skal under alle omstændigheder indeholde ugentlige og månedlige forudberegninger, såvel som en kvantitativ beskrivelse af den offentliggjorte disponible kapacitets forventede pålidelighed.

Artikel 6

Almindelige principper for behandling af overbelastning

1. Problemer med overbelastning af nettet skal behandles med markedsbaserede løsninger, der udelukker forskelsbehandling og giver de berørte markedsdeltagere og transmissionssystemoperatører effektive økonomiske signaler.

2. Transaktionsindskrænkningsprocedurer må kun benyttes i nødstilfælde, hvor transmissionssystemoperatøren skal handle hurtigt, og hvor belastningsomfordeling ikke er mulig. Sådanne procedurer skal anvendes uden forskelsbehandling.

Med undtagelse af "force-majeur"-tilfælde skal markedsdeltagere, som har fået tildelt kapacitet, have kompensation for enhver indskrænkning.3. Den størst mulige kapacitet på samkøringslinjerne, som kan forenes med standarderne for sikker netværksdrift, skal stilles til rådighed for markedsdeltagerne.

4. Markedsdeltagerne informerer i god tid forud for det relevante tidsrum de pågældende transmissionssystemoperatører om, hvorvidt de har til hensigt at anvende den tildelte kapacitet. Tildelt kapacitet, som ikke udnyttes, skal tilbageføres til markedet på en åben, gennemsigtig måde uden forskelsbehandling.

5. Transmissionssystemoperatørerne skal, så vidt det er teknisk muligt, dirigere modsatrettede energistrømmes kapacitetsbehov gennem den overbelastede samkøringslinje for at udnytte denne linjes kapacitet mest muligt. , Transaktioner, der afhjælper overbelastningen, må aldrig afvises; der tages dog fuldt hensyn til netsikkerheden.

6. Indtægter fra tildeling af kapacitet på samkøringslinjerne, der overskrider et rimeligt investeringsafkast, benyttes til et eller flere af følgende formål:

a) sikring af, at den tildelte kapacitet står til rådighed

b) netinvesteringer, som bevarer eller forøger kapaciteten på samkøringslinjerne

c) nedsættelse af netafgifter.

7. De nationale regulerende myndigheder, der henvises til i artikel 22 i direktiv 96/92/EF, i de medlemsstaterne, der er forbundet af samkøringslinjer, kan sag for sag og i almindelighed beslutte, at en samkøringslinje i et tidsbegrænset tidsrum undtages fra bestemmelserne i stk. 6. En sådan undtagelse kan fornys. En samkøringslinje, der er undtaget fra bestemmelserne i stk. 6, forbliver underlagt bestemmelserne i artikel 22 i direktiv 96/92/EF og konkurrencereglerne i EF-traktaten.

8. For at kunne komme i betragtning med hensyn til undtagelsen omhandlet i stk. 7 skal en samkøringslinje opfylde følgende betingelser:

a) være ejet af en fysisk eller juridisk person, der i det mindste hvad angår retlig form, er adskilt fra de transmissionssystemoperatører, hvis systemer samkøringslinjen forbinder

b) der opkræves afgifter af de specifikke brugere af samkøringslinjen

c) på intet tidspunkt siden gennemførelsen af direktiv 96/92/EF er dele af kapital- eller driftsomkostningerne ved samkøringslinjen blevet dækket ind af de afgifter, der er modtaget for brug af de transmissions- og distributionssystemer, som samkøringslinjen forbinder.

Der må ikke indrømmes undtagelse i de tilfælde, hvor fællesskabslovgivningen eller national lovgivning forbyder parter, andre end de pågældende to transmissions- og/eller distributionssystemoperatører, at etablere en ny samkøringslinje mellem de to pågældende transmissions- eller distributionssystemer.

Undtagelser gælder normalt kun for jævnstrømslinjer.

9. Beslutningen om og betingelserne for en undtagelse skal offentliggøres og straks meddeles Kommissionen sammen med alle andre relevante oplysninger vedrørende beslutningen. Disse oplysninger kan forelægges Kommissionen i sammenfattet form, således at Kommissionen kan træffe en velbegrundet afgørelse. Inden for fire uger efter modtagelsen af denne underretning kan Kommissionen pålægge den pågældende nationale regulerende myndighed at ændre eller at tilbagekalde beslutningen om at indrømme undtagelse. Hvis de pågældende nationale regulerende myndigheder ikke efterkommer dette pålæg inden en frist på fire uger, træffer Kommissionen uden tøven en endelig afgørelse i overensstemmelse med fremgangsmåden i artikel 12, stk. 2, i denne forordning. Kommissionen behandler forretningsmæssigt følsomme oplysninger fortroligt.

Artikel 7

Retningslinjer

1. Kommissionen vedtager og ændrer efter proceduren i artikel 12, stk. 2, retningslinjerne for følgende forholdvedrørende ordningen for kompensation mellem transmissionssystemoperatørerne i overensstemmelse med principperne i artikel 3:

a) de nærmere enkeltheder vedrørende identificering af de transmissionssystemoperatører, der skal betale kompensation for grænseoverskridende strømme, jf. artikel 3, stk. 2

b) de nærmere enkeltheder i den betalingsprocedure, som skal følges, herunder fastsættelse af det første tidsrum, der skal betales kompensation for, jf. artikel 3, stk. 3, andet afsnit

c) de nærmere enkeltheder i de metoder, hvorefter den husede grænseoverskridende strømmængde og omfanget af sådan strøm, som kommer fra og/eller ender i de nationale transmissionssystemer skal bestemmes, jf. artikel 3, stk. 5

d) de nærmere enkeltheder i den metode, hvorefter omkostningerne ved at huse grænseoverskridende strøm skal bestemmes, jf. artikel 3, stk. 6

e) de nærmere enkeltheder for behandling i forbindelse med den indbyrdes TSO-kompensationsordning for elektricitetsstrømme, der kommer fra eller ender i lande uden for EØS

) de principper, hvorefter nationale systemer, som er sammenkoblet ved hjælp af direkte linjer, skal deltage, jf. artikel 3.

2. Retningslinjerne skal også fastlægge passende regler, der fører til en gradvis harmonisering af afgifterne for producenter og forbrugere (belastning) efter de nationale tarifordninger, herunder hensyntagen til den indbyrdes TSO-kompensationsordning i de nationale netafgifter, i overensstemmelse med principperne i artikel 4.

3. Kommissionen ændrer efter behov efter proceduren i artikel 12, stk. 2, de retningslinjer for fordeling af den disponible kapacitet på samkøringslinjerne mellem de nationale systemer, som findes i bilaget, i overensstemmelse med principperne i artikel 5 og 6. Disse retningslinjer kan indeholde fælles regler for den minimale sikkerhed og for de standarder for nettenes brug og drift, som omhandles i artikel 5, stk. 2.

Artikel 8

Nationale regulerende myndigheder

De nationale regulerende myndigheder, der henvises til i artikel 22 i direktiv 96/92/EF [8], har ansvaret for, at tariffer for netadgang og metoder til behandling af overbelastning opstilles og anvendes i overensstemmelse med denne forordning og de retningslinjer, der vedtages på grundlag af artikel 7.

[8] Direktivet er senest ændret ved direktiv../../EF (EFT L... af.........., s...).

Artikel 9

Oplysninger og fortrolighed

1. Medlemsstaterne og de nationale regulerende myndigheder, der henvises til i artikel 22 i direktiv 96/92/EC [9], giver efter anmodning Kommissionen alle oplysninger, som kræves i medfør af artikel 3, stk. 4, og artikel 7.

[9] Direktivet er senest ændret ved direktiv../../EF (EFT L... af.........., s...).

. Specielt med henblik på artikel 3, stk. 4, og artikel 3, stk. 6, skal de nationale regulerende myndigheder regelmæssigt give alle data og relevante oplysninger om den fysiske strøm i transmissionssystemoperatørers net og netomkostningerne. .2. Medlemsstaterne sikrer at de nationale regulerende myndigheder har mulighed for og ret til at videregive de oplysninger, de modtager i henhold til stk. 1.

3. Kommissionen kan, når det er påkrævet af hensyn til artikel 3, stk. 4, og artikel 7, indhente alle de nødvendige oplysninger direkte hos de pågældende foretagender eller deres sammenslutninger. Når Kommissionen henvender sig til et foretagende eller en sammenslutning af foretagender for at få oplysninger, sender den samtidig en kopi af henvendelsen til de nationale regulerende myndigheder, jf. artikel 22, stk. 1, i direktiv 96/92/EF, i den medlemsstat, hvor foretagendet eller sammenslutningen er hjemmehørende.

4. I sin anmodning om oplysninger angiver Kommissionen sit retsgrundlag for anmodningen og dennes formål, og den sætter en frist for oplysningernes fremsendelse samt henviser til de sanktioner, der ifølge artikel 11, stk. 2, kan pålægges for opgivelse af urigtige, ufuldstændige og vildledende oplysninger. Kommissionen fastsætter en rimelig tidsfrist, der tager hensyn til de ønskede oplysningers kompleksitet, og hvor hurtigt oplysningerne behøves.

5. Foretagendernes indehavere eller deres repræsentanter eller, hvis der er tale om juridiske personer, virksomhedsgrupper eller sammenslutninger uden juridisk personstatus, de personer, som ifølge lov eller vedtægter har bemyndigelse til at repræsentere dem, skal udlevere de ønskede oplysninger. Bemyndigede advokater kan udlevere oplysningerne på deres klienters vegne, men klienterne bærer det fulde ansvar, hvis oplysningerne er urigtige, ufuldstændige eller vildledende.

6. Hvis et foretagende eller en sammenslutning af foretagender ikke fremsender disse oplysninger inden for den frist, Kommissionen har fastsat, eller giver ufuldstændige oplysninger, kræver Kommissionen oplysningerne udleveret ved en beslutning. Denne beslutning skal angive, hvilke oplysninger der ønskes, og sætte en passende frist for deres udlevering. Den skal henvise til sanktionerne i artikel 11, stk. 2. Den skal desuden omtale retten til at lade beslutningen prøve ved De Europæiske Fællesskabers Domstol.

Kommissionen sender samtidig en kopi af beslutningen til de nationale regulerende myndigheder omhandlet i artikel 22, stk. 1, i direktiv 96/92/EF i den medlemsstat, hvor den pågældende person eller det pågældende foretagende har hjemsted.

7. Oplysninger, der indhentes i henhold til denne forordning, må kun benyttes med henblik på denne forordnings artikel 3, stk. 4, og artikel 7.

Kommissionen må ikke videregive oplysninger, som kommer i dens besiddelse i medfør af denne forordning eller som er omfattet af tavshedspligt.

Artikel 10

Medlemsstaternes ret til at træffe mere detaljerede foranstaltninger

Denne forordning må ikke gribe ind i medlemsstaternes ret til i overensstemmelse med Fællesskabets lovgivning at opretholde eller indføre foranstaltninger, der indeholder mere detaljerede bestemmelser end forordningen og de retningslinjer, der vedtages på grundlag af dens artikel 7.

Artikel 11

Sanktioner

1. Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af nærværende forordning og træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om disse sanktioner senest [dato] samt om alle efterfølgende ændringer af dem.

2. Kommissionen kan ved beslutning pålægge foretagender eller sammenslutninger deraf bøder på op til 1% af det foregående forretningsårs samlede omsætning, hvis de med forsæt eller ved forsømmelighed giver urigtige, ufuldstændige eller vildledende oplysninger som svar på en henvendelse i henhold til artikel 9, stk. 3, eller undlader at give oplysningerne inden for den frist, som er fastsat ved en beslutning i henhold til artikel 9, stk. 6, første afsnit.

Ved bødens fastsættelse tages der hensyn til overtrædelsens art og alvor.

3. Sanktioner som omhandlet i stk. 1 og beslutninger, der træffes i henhold til stk. 2, betragtes ikke som henhørende under straffeloven.

Artikel 12

Udvalg

1. Kommissionen bistås af et udvalg af rådgivende karakter, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Når der henvises til nærværende stykke, finder artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF anvendelse, jf. dog samme afgørelses artikel 8.

3. Det i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF omhandlede tidsrum fastsættes til tre måneder.

4. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF i overensstemmelse med samme afgørelses artikel 8.

Artikel 13

Kommissionens rapport

Kommissionen overvåger forordningens gennemførelse. Den forelægger senest tre år efter denne forordnings ikrafttrædelse en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om de erfaringer, der er høstet med gennemførelsen heraf. Rapporten skal især gennemgå det omfang, hvori forordningens gennemførelse har vist sig fyldestgørende med hensyn til at sikre grænseoverskridende elektricitetsudveksling på ikke diskriminerende og omkostningsrelevante netadgangsbetingelser for at bidrage til brugervalg på et velfungerende indre marked og til langsigtet forsyningssikkerhed. Rapporten kan i givet fald indeholde forslag og/eller henstillinger.

Artikel 14

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra [dato].

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den .

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

Formand Formand

BILAG

Retningslinjer for administration og fordeling af ledig kapacitet på samkøringslinjerne mellem nationale systemer

Almindelige bestemmelser

1. De metoder til behandling af overbelastning, som medlemsstaterne indfører, skal behandle kortvarig overbelastning på en økonomisk effektiv måde og samtidig give fingerpeg om eller tilskyndelser til effektiv investering i net og produktion på de rigtige steder.

2. TSO'erne bør opstille gennemsigtige standarder, som udelukker forskelsbehandling og beskriver, efter hvilke metoder de vil behandle overbelastning og under hvilke omstændigheder. Disse standarder skal sammen med sikkerhedsstandarderne beskrives i åbne dokumenter, som er offentligt tilgængelige.

3. Forskellig behandling af de forskellige typer grænseoverskridende transaktioner, hvad enten det drejer sig om fysiske, bilaterale kontrakter eller udbud på organiserede markeder i udlandet, bør holdes på et minimum, når reglerne for særlige metoder til behandling af overbelastning udarbejdes. De metoder, hvorefter sparsom transmissionskapacitet fordeles, skal være gennemsigtige. Forskellig behandling af transaktionerne må påviseligt hverken kunne forvride eller hæmme konkurrence udviklingen.

4. Signaler, der skyldes overbelastningsbehandlingssystemer, skal være retningsgivende.

5. TSO'erne bør tilbyde markedet en transmissionskapacitet, der er så stabil som muligt. En rimelig del af kapaciteten kan udbydes på markedet efter faldende stabilitetsgrad, men markedsdeltagerne bør til enhver tid gøres bekendt med de nøjagtige betingelser for transport gennem de grænseoverskridende ledninger.

6. Da nettet på det europæiske fastland er særdeles tæt, og da udnyttelse af samkøringslinjerne har følger for energistrømmene på i hvert fald to sider af en statsgrænse, bør de nationale myndigheder sikre, at der ikke ensidigt indføres procedurer for overbelastningsbehandling, som får afgørende indflydelse på energistrømmene i andre net.

Langtidskontrakters stilling

1. Fortrinsret til kapacitet på en samkøringslinje kan ikke tildeles ved kontrakter, som strider mod EF-traktatens artikel 81 og 82.

2. Bestående langtidskontrakter medfører ikke fortrinsret, når de skal fornys.

Oplysninger

1. TSO'erne bør indføre hensigtsmæssige ordninger for samordning og informations udveksling for at sikre nettets sikkerhed.

2. TSO'erne bør offentliggøre alle relevante data om den samlede kapacitet til overførsel på tværs af grænserne. Desuden bør de offentliggøre vinter- og sommerværdier for DTK og overslag over overførselskapaciteten for hver enkelt dag på flere tidspunkter før transportdatoen. Markedet bør i det mindste have nøjagtige overslag for en uge ad gangen, og TSO'erne bør også søge at give forhåndsoplysninger for en måned ad gangen. En redegørelse for disse datas pålidelighed bør også medtages.

3. TSO'erne bør offentliggøre et generelt system for beregning af den samlede overførselskapacitet og transmissionens pålidelighedsmargen på grundlag af nettets elektriske og fysiske betingelser. Et sådant system skal godkendes af den pågældende medlemsstats myndigheder. Sikkerhedsstandarder og drifts- og planlægnings standarder bør være en integrerende del af de oplysninger, TSO'erne offentliggør i åbne, offentligt tilgængelige dokumenter.

Principperne for metoder til behandling af overbelastning

1. Problemer med overbelastning af nettet bør fortrinsvis løses ved hjælp af metoder, der ikke går ud fra selve transaktionerne, dvs. metoder, der ikke indebærer et valg mellem de enkelte markedsdeltageres kontrakter.

2. Den markedsopdelingsordning, som benyttes i Nordpool-området, er i princippet den procedure for overbelastningsbehandling, der bedst opfylder dette krav.

3. På kortere sigt er en af de metoder, hvormed overbelastning på det europæiske fastland kan behandles, implicitte og eksplicitte auktioner og samordnet, grænseoverskridende belastningsomfordeling.

4. Samordnet, grænseoverskridende belastningsomfordeling eller modkøb kan benyttes i fællesskab af de berørte TSO'er. TSO'ernes udgifter til modkøb og belastningsomfordeling skal imidlertid være af en sådan størrelse, at virkningen er effektiv.

5. De eventuelle fordele ved en kombination af markedsopdeling for at løse "permanente" overbelastningsproblemer og modkøb for at løse midlertidige overbelastningsproblemer bør straks undersøges med henblik på en mere varig metode til behandling af overbelastning.

Retningslinjer for eksplicitte auktioner

1. Auktionsordningen bør udformes sådan, at al ledig kapacitet udbydes på markedet. Det kan ske ved at afholde en kombineret auktion, hvor kapaciteten bortauktioneres for forskellige tidsrum efter forskellige kriterier (f.eks. den pågældende disponible kapacitets forventede pålidelighed).

2. Den samlede kapacitet på samkøringslinjerne bør udbydes ved en række auktioner, der f.eks. kan afholdes på års-, måneds- eller ugebasis eller en eller flere gange om dagen afhængigt af de berørte markeders behov. Disse auktioner bør hver især fordele en fastsat del af nettets overførselskapacitet plus eventuel overskydende kapacitet, der ikke er blevet fordelt ved tidligere auktioner.

3. Procedurerne for de eksplicitte auktioner bør fastlægges ved nøje samarbejde mellem de nationale myndigheder og de pågældende TSO'er og udformes sådan, at de bydende også kan deltage i de organiserede markeders daglige arrangementer (f.eks. elektricitetsudveksling) i de pågældende lande.

4. Energistrømme i begge retninger gennem overbelastede forbindelseslinjer bør i princippet dirigeres sådan, at transportkapaciteten i overbelastningsretningen udnyttes maksimalt. Proceduren for dirigering af energistrømmene skal dog opfylde kravene for sikker drift af systemet.

5. For at kunne tilbyde markedet så stor kapacitet som muligt, bør den finansielle risiko i forbindelse med dirigering af energistrømmene tillægges dem, der er skyld i, at denne risiko opstår.

6. Eventuelt vedtagne auktionsprocedurer bør kunne sende markedsdeltagerne retningsgivende prissignaler. Transporter, som går i modsat retning af den fremherskende energistrøm, afhjælper overbelastning og bør derfor føre til øget transportkapacitet gennem den overbelastede forbindelseslinje.

7. For ikke at skabe problemer i form af dominerende stilling til en eller flere markedsdeltagere eller gøre den slags problemer værre bør de kompetente myndigheder, når de udformer en auktionsordning alvorligt overveje at lægge loft over den kapacitetsmængde, der kan købes/ejes/udnyttes af en enkelt auktionsdeltager.

8. For at fremme oprettelsen af smidige elektricitetsmarkeder bør kapacitet, der købes ved auktion, frit kunne omsættes, indtil det meddelt TSO'en, at den købte kapacitet vil blive brugt.