DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/55

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Marokko

(initiativudtalelse)

(2010/C 347/08)

Ordfører: Margarita LÓPEZ ALMENDÁRIZ

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 16. juli 2009 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

Forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Marokko.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Eksterne Forbindelser, som vedtog sin udtalelse den 7. januar 2010.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 460. plenarforsamling den 17.-18. februar 2010, mødet den 17. februar 2010, følgende udtalelse med 187 stemmer for, 2 imod og 8 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 EØSU tillægger det meget stor betydning, at Marokko har besluttet at nedsætte et Økonomisk og Socialt Råd, og håber, at dette initiativ vil blive ført ud i livet til den fastsatte tid; man er allerede nået langt med gennemførelsen, idet den marokkanske regering i oktober 2009 vedtog et forslag til forfatningslov om denne institutions oprettelse, som vil blive forelagt det marokkanske parlament. Det er håbet, at dette økonomiske og sociale råd kan påbegynde sin virksomhed inden for de kommende måneder; det er sammensat af repræsentanter for landets bærende og produktive kræfter, først og fremmest arbejdsmarkeds- og erhvervsorganisationer og andre relevante sammenslutninger. Under alle omstændigheder stiller EØSU sin viden og rådgivning til rådighed for at fremme opnåelsen af dette mål.

1.2 EØSU anbefaler, at statscheferne i forbindelse med det første topmøde mellem EU og Marokko, som afholdes i første halvår af 2010 under spansk rådsformandskab, giver EØSU og Marokkos kommende økonomiske og sociale råd mandat til at iværksætte et struktureret samarbejde, som sikrer det organiserede civilsamfunds aktive deltagelse.

1.3 EØSU anerkender den marokkanske regerings tilsagn om at indarbejde EU's regelværk i sin lovgivning, selv om landet ikke er medlem af EU. Denne omstændighed vil gøre det lettere for Marokko fremover at øge sin deltagelse i EU's indre marked. Indarbejdelsen af dette regelværk skulle kunne effektivisere forligs- og forhandlingsinstitutionerne, som baseres på principperne om repræsentativitet og uafhængighed. De må udstyres med passende og tilstrækkelige midler til at udføre deres arbejde og de bør have ret til at få adgang til den information og de administrative dokumenter, de har behov for.

1.4 I forbindelse med afviklingen af køreplanen for Marokkos »tættere forhold« til EU, som Associeringsrådet vedtog på sit møde i Luxembourg den 13. oktober 2008, sætter EØSU pris på de bestræbelser, som dette land udfolder for at fastholde sin position som en af EU's vigtigste partnerlande i denne region. Ligesom det allerede er tilfældet med andre lande, f.eks. medlemmerne af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, kunne det være et incitament for de marokkanske myndigheder, hvis landet gradvist opnår det »tættere forhold«, efterhånden som landet knytter tættere forbindelser til EU og overtager større dele af EU's regelværk inden for alle områder, herunder det sociale område og menneskerettigheder.

1.5 De ændringer, der er ved at ske i Marokko, er positive, men der er ingen tvivl om, at mange reformer endnu mangler at blive gennemført, før Marokko kan betragtes som et udviklet land med alle nødvendige garantier.

1.6 EØSU mener, at der er et uudnyttet potentiale i forholdet til Marokko og det gælder alle aspekter heraf. Udnyttelsen af dette potentiale skal først og fremmest komme det marokkanske samfund til gode. Der bør således tilskyndes til reformer for at åbne flere sektorer op for handel med tjenesteydelser og investeringer. Man bør fremme etableringen af virksomheder på begge parters område ved at lette de institutionelle forbindelser, skabe et gunstigt erhvervsklima og fremme etableringen af kontaktfora. Det bilaterale samarbejde om eksterne initiativer af fælles interesse bør styrkes, især samarbejdet med resten af landene i Middelhavsområdet med henblik på en bedre regional integration på såvel det økonomiske som det sociale og miljømæssige område.

1.7 Det er også afgørende at få civilsamfundet til at medvirke i dette arbejde. Som nævnt er EØSU en stærk fortaler for oprettelsen af et økonomisk og socialt rådgivende råd i Marokko og opfordrer således de marokkanske myndigheder til at gennemføre offentlige høringer i dette øjemed. Hovedprincipperne bør være repræsentativitet, uafhængighed og legitimitet. Det er vores erfaring, at det for at få oprettet en institution af denne art er afgørende at sikre konsensus mellem civilsamfundets forskellige berørte sektorer og administrationen i Marokko, samt fair repræsentativitetskriterier for de deltagende organisationer. Disse organisationer bør frit kunne udpege deres repræsentanter. Oprettelsen af et økonomisk og socialt råd i Marokko bør ikke under nogen omstændigheder legitimere nedlæggelse af andre allerede eksisterende rådgivende institutioner, som i dag deltager i høringen af civilsamfundet og som bidrager til at modne det. Et sådant råds kompetenceområde bør principielt ikke indskrænkes på nogen måde, men omfatte alle områder, som regeringen beskæftiger sig med, herunder finansielle spørgsmål.

1.8 Det endelige mål for EU må være, at Marokko bliver et grundlæggende strategisk holdepunkt i alle nuværende og fremtidige aspekter af Europas forbindelser med Middelhavsområdet.

1.9 EØSU anbefaler oprettelse af et observatorium for arbejdsmarkedet, et erhvervsuddannelsessystem, et socialsikringssystem, som omfatter forbud mod diskrimination af kvinder og en kraftigere indsats for at forhindre børnearbejde. Udvalget opfordrer ligeledes Kommissionen til at støtte aktørerne i den sociale dialog, dvs. arbejdsmarkedets parter, for at styrke og effektivisere den sociale dialog.

1.10 Udvalget beklager, at associeringsaftalen mellem EU og Marokko blev indgået uden forudgående høring af EU's og Marokkos arbejdsmarkedsparter, når det gælder samarbejdet på områderne beskæftigelse og social udvikling.

1.11 Det er på denne baggrund, at EØSU har udarbejdet nærværende udtalelse om Marokko. Vi foreslår en ny struktur for dialogen mellem de to parters civilsamfund, så det organiserede civilsamfund kan blive taget med på råd i de bilaterale forbindelser.

2. Baggrund

2.1 Marokko er en vigtig partner for Den Europæiske Union, som støtter den europæiske udenrigspolitiks mål om at fremme demokrati og økonomisk og social udvikling. For at bidrage til opfyldelsen af disse mål arbejder Marokkos regering på at udbygge demokratiseringsprocessen og konsolideringen af retsstaten, og i denne henseende er Marokko det land, som har gjort størst fremskridt i regionen.

2.2 EU's strategi i Marokko går ud på at tackle de to spørgsmål, som er vigtigst for landet og som står højest på den politiske, økonomiske og sociale agenda i Marokko. Det drejer sig først og fremmest om at holde gang i den økonomiske vækst og bekæmpe arbejdsløshed, fattigdom og emigration. På det eksterne område er det målet at få gennemført associeringsaftalen, den europæiske naboskabspolitik og de dertil hørende handlingsplaner fuld ud.

2.3 Ad hoc-Arbejdsgruppen EU-Marokko har anbefalet at udbygge forbindelserne mellem nye hovedaktører i partnerskabet, især mellem Europa-Parlamentet og Marokkos Parlament (1) og mellem Det Europæiske Økonomiske og Sociale Råd og Marokkos kommende økonomiske og sociale råd.

3. Politisk situation

3.1 Marokko er et konstitutionelt monarki, hvor kongehuset har meget store beføjelser i styringen af landet. Den nuværende forfatning fra 1970, som blev ændret i 1991 og 1996, er retsgrundlaget for et parlamentarisk tokammersystem med et udtrykkeligt forbud mod eksistensen af kun ét enhedsparti og garanti for foreningsfrihed.

3.2 I de seneste år har Marokko gennemført en moderniserings- og demokratiseringsproces af landets politiske system. Der er således indført en ny civillovgivning på det familieretlige område og en lov om politiske partier, det lokale demokrati er blevet styrket, retsvæsenet og straffesystemet er blevet reformeret og der er fremlagt et forslag til en ny valglov. Trods fremskridtene er de sociale problemer efter EØSU's opfattelse stadig enorme og kræver en kontinuerlig og sammenhængende indsats på langt sigt for social omfordeling, der kan bane vej for en justering af indikatorerne for menneskelig udvikling.

4. Økonomisk situation

4.1 Den generelle makroøkonomiske situation i Marokko har konsolideret sig i en tid med ret ugunstige vilkår. Ikke desto mindre har turismesektoren i de seneste år været i fuld ekspansion med store investeringer, især i den nordlige del af landet. Der er iværksat en omfattende landbrugsreform med det mål at forbedre landbrugets produktivitet og styrke denne sektors rolle i kampen mod fattigdommen.

4.2 Skønt konkurrenceevnen og investeringsmiljøet endnu halter meget bagefter, er de direkte udenlandske investeringer steget væsentligt indtil et niveau på 2 925 mia. US-dollars i 2006 (2), især takket være private investeringer. Siden 2006 har de udenlandske investeringsstrømme været mindre afhængige af privatiseringsprocessen og der foretages store investeringer i sektorer såsom turisme, ejendomsmarkedet, telekommunikation, forsikring, bankvæsen, industri og transport.

4.3 Marokkos økonomi er ret diversificeret og tjenesteydelsessektoren bidrager i betydeligt og stigende omfang til BNP (3). Fremstillingssektoren tegner sig for det næststørste bidrag til BNP efterfulgt af landbruget (4), hvis andel er faldende. Mine- og energisektorens andel af BNP er stadigt beskedent.

4.4 Turismen er Marokkos vigtigste valutaindtægtskilde efterfulgt af pengeoverførslerne fra marokkanere bosat i udlandet og fosfateksporten. Indtægterne fra eksport af tjenester (5) udgør mere end 80 % af indtægterne fra vareeksporten. Flere og flere europæere vælger Marokko som feriemål og nogle tager endda fast ophold i landet.

4.5 De makroøkonomiske og strukturelle reformer, der er gennemført i de seneste år, har bidraget til den stigende diversificering af landets økonomi og de overordnet set gode økonomiske resultater. En konsolidering af disse reformer på mellemlangt og langt sigt kræver en bedre styring, håndhævelse af gennemsigtige konkurrenceregler og iværksættelse af en effektiv politik for beskyttelse af forbrugere og brugere. I 2002-2007 havde Marokko en gennemsnitlig årlig vækstrate for BNP i faste priser på 4,5 % (6), som understøttes af en dynamisk indenlandsk efterspørgsel og en betydelig stigning i investeringskvoten. I løbet af 2008 nåede væksten i den marokkanske økonomi op på 5,8 % trods en vis opbremsning på grund af den faldende udenlandske efterspørgsel som følge af den internationale finansielle og økonomiske krise samt prisstigningerne, især på olie.

4.6 Landbrugssektoren spiller en afgørende rolle i Marokkos økonomiske og sociale udvikling, og den kan ikke alene gøres op i sektorens andel af BNP (7). Sektoren beskæftiger 44 % (8) af den erhvervsaktive befolkning, og andel stiger til 80 %, hvis den beregnes ud fra den erhvervsaktive landbefolkning, idet landdistrikterne ikke har ret mange andre erhvervsaktiviteter at byde på.

Landbruget er stadig en sektor, som er prisgivet vejrforholdene, fordi infrastrukturen for kunstvanding ikke er tilstrækkeligt udbygget. Der har så godt som ikke fundet nogen modernisering sted. Strukturen er gammeldags og består hovedsageligt af små brug (75 % ejes af små jordejere) med få hjælpemidler, forældede produktionsmetoder og en ringe kvalificeret arbejdskraft. Ikke desto mindre - til dels takket være regeringens indsats og udenlandske investeringer - har man i de seneste år kunnet observere en vis ændring, og i dag er de resterende 25 % af bedrifterne moderne brug med kunstvanding og en klar eksportorientering, som producerer 80 % af citrusfrugterne, 35 % af grøntsagerne og 15 % af kornprodukterne. I det store og hele er der 400-500 producenter af betydning: store eksportorienterede producenter, den marokkanske regering og nogle kooperativer.

Uddannelse, teknologistøtte og forskning er grundlæggende elementer, som bør være en del af Marokkos fremtidige landbrugspolitik. For at forbedre den marokkanske landbrugssektors konkurrenceevne er det nødvendigt at iværksætte en mere dynamisk markedsføringsstrategi. Der er også behov for nye strukturpolitikker og tilskyndelsesforanstaltninger, som opskriver værdien af kvinders arbejde og fremmer foreningsdannelsen som instrument til at udvikle den iværksætterånd, der også er nødvendig på landbrugsområdet.

4.7 En del af den nye strategi kan være kooperativer og andre producentorganisationer, der vil kunne fungere som instrumenter, som giver producenterne mulighed for at koncentrere udbuddet og styrke deres position på markederne. Det marokkanske kooperativ for mælkeproducenter, COPAG, er et eksempel på, hvordan det, at producenterne slutter sig sammen i kooperativer, kan skabe merværdi og fremme iværksætterånden i produktionssektoren, som er kædens svageste led.

4.8 Endvidere sigter den grønne plan, som Marokko fremlagde i april 2008, mod at udvikle landets landbrug med støtte i private udenlandske investeringer, hvilket er en interessant ny landbrugsstrategi i Maghreb og udtryk for en mentalitetsændring. Planen, som har en horisont på 10 til 15 år, sigter på at gøre landbruget til den væsentligste drivkraft for nationaløkonomien gennem store offentlige investeringer med henblik på at nå to hovedmål, nemlig et moderne landbrug med høj merværdi og højere indkomster til de små landbrug. Ifølge denne plan skal 700 000 hektar landbrugsjord, hvor der i dag dyrkes korn, privatiseres og i stedet bruges til mere intensiv produktion af frugt og grøntsager med øget anvendelse af kunstvanding. I det kommende årti vil Marokko gennem kontoret for landbrugsudvikling afsætte hen ved 150 millioner dirham til gennemførelse af foranstaltningerne i den grønne plan. I dette øjemed vil der blive foreslået 700-900 projekter, som vil koste mellem 10-15 millioner dirham årligt.

4.9 Marokko er et mellemindkomstland, hvor BNP pr. indbygger i 2008 nåede op på 2 580 US-dollars (9), hvilket næsten var en fordobling i forhold til 2002.

4.10 Den marokkanske befolkning nåede i november 2009 op på over 31 650 000 indbyggere med en gennemsnitlig årlig befolkningstilvækst på 1,2 % (9). Bybefolkningen er i vækst og udgør 56,4 % af den samlede befolkning. I løbet af 2008 steg den erhvervsaktive befolkning til 11,5 millioner personer (10), dvs. 0,7 % mere end året før, hvorimod andelen af erhvervsaktive er faldet lidt og nu udgør 36,8 % mod 36,9 % i 2007.

4.11 Arbejdsløsheden er fortsat et af landets største problemer. I byerne er arbejdsløsheden på 14,1 %, mens den i landdistrikterne ligger på 4,7 %. I alt var arbejdsløsheden på 9,4 % i 2008 (11) svarende til i alt 1 077 800 arbejdstagere i aldersgruppen 15 år og opefter. Gennemsnitslønnen i Marokko er mellem 0,55-0,65 EUR i timen for en 9 timers arbejdsdag (12). Sæsonarbejderne har ingen arbejdsmæssige rettigheder overhovedet og børnearbejde er udbredt i de marokkanske drivhuse.

4.12 Indtil videre har den internationale finanskrise ikke ramt Marokkos økonomi i noget stort omfang, især fordi landets finanssektor ikke var integreret i den internationale finanssektor. Det er dog en kendsgerning, at den internationale økonomiske krise har påvirket visse økonomiske nøglesektorer i landet, såsom ejendomssektoren, turismen, tekstilindustrien, bilindustrien samt eksporten. Krisen er også gået ud over de udenlandske investeringsstrømme og pengeoverførslerne fra emigranterne, som Marokko ikke modtager i så stort omfang som tidligere, hvilket kan betyde, at Marokko vil være ramt af krisen igennem længere tid.

4.13 Marokko er blevet klassificeret som den tredjebedste destination for direkte udenlandske investeringer i 2009-2010, næstefter Sydafrika og Ægypten (13). Undersøgelsen påpeger, at Marokko har opnået gode resultater inden for flere kategorier, såsom infrastruktur, strategi for direkte udenlandske investeringer og økonomisk potentiale. Men selv om der er en positiv udviklingstendens for investeringsstrømmenes vedkommende, vurderes erhvervsklimaet kritisk. Sidste år blev der dog vedtaget en lov om god virksomhedsledelse og en specifik lov om SMV'er; desuden blev der vedtaget gennemførelsesbestemmelser for forskellige ændringer til loven om aktie- eller anpartsselskaber. I oktober 2008 vedtoges et lovforslag om oprettelse af »Moroccan Investment Development Agency« (AMDI - marokkansk agentur for udvikling af investeringsvirksomheden).

4.14 De marokkanske myndigheder har lagt sig i selen for at få realiseret Euro-Middelhavs-virksomhedschartret, som knæsætter principperne om høring, konsensus og kvalitet. Diverse institutioner fremmer private investeringer, især SMV-investeringer, og låneadgangen lettes via den centrale garantifond (CCG).

4.15 Udsigterne (14) for den marokkanske økonomi er trods alt stadigt lovende. Marokko er i dag på sin vis beskyttet mod turbulensen på de internationale finansmarkeder takket være sin begrænsede og langfristede offentlige udenlandsgæld samt styrkelsen af landets makroøkonomiske politik. Den økonomiske vækst skulle på mellemlangt sigt fortsat være ret kraftig med et overskud på betalingsbalancen over for udlandet, skønt der på mellemlangt sigt vil kunne opstå et mindre underskud. Den marokkanske regering (15) forudser en vækst i BNP i faste priser på 5,8 % for 2009 med en vækst på 15 % for landbrugssektorens (16) vedkommende og på 4,1 % for de øvrige sektorer. De ansvarlige for landets økonomipolitik satser på at videreføre de seneste års bestræbelser på at konsolidere budgettet og opfylde målet om at holde underskuddet på primærsaldoen nede på under 3 % af BNP på mellemlangt sigt.

5. Social situation

5.1 Arbejdsløsheden lå i 2008 (11) på 9,4 % på trods af, at der det foregående år var skabt 310 000 nye arbejdspladser, især i bygge- og servicesektoren. I de tre første måneder af 2009 blev der skabt 40 000 nye arbejdspladser netto, idet der blev oprettet 76 000 nye arbejdspladser i byerne, mens 36 000 gik tabt i landdistrikterne. Beskæftigelsesfremgangen var begrænset til servicesektoren samt bygge- og anlægssektoren, som hver især havde en stigning på 5,9 %, mens beskæftigelsen gik tilbage i de andre sektorer med et fald på mellem 4,5 % i industrisektoren og 1,4 % i landbrugs- og fiskerisektoren.

5.2 Det største problem i denne forbindelse er ungdomsarbejdsløsheden (17), herunder for unge universitetsuddannede, hvilket medfører hjerneflugt. Det bemærkes endvidere, at landbrugssektoren dominerer arbejdsmarkedet og at en stor del af den uformelle beskæftigelse er koncentreret i landbruget. Der er desuden en undergrundsøkonomi baseret på sort arbejde. Derudover har Marokko et stort problem med at absorbere arbejdsstyrken på sit arbejdsmarked som følge af befolkningseksplosion.

5.3 Disse arbejdsløshedstal indvirker direkte på husholdningernes økonomi på grund af de svagheder, der fortsat kendetegner socialsikringssystemerne (arbejdsløshedsforsikring, sygesikring, pension osv.).

5.4 Migrationsstrømmene er aftaget på grund af den økonomiske krise, idet EU er den vigtigste destination for marokkanske migrantarbejdere. Der må skelnes mellem lovlig og ulovlig migration. Ulovlige indvandrere udsættes for meget dårlige modtagelsesvilkår. Desuden foregår der en stadig større faglig udveksling mellem de to geografiske zoner.

5.5 Kvindernes erhvervsfrekvens er fortsat lav. Mens mændenes beskæftigelseskvotient er på omkring 80 %, ligger kvindernes på 21 % i byerne og på 33 % i landdistrikterne (18). Bortset fra den forventede levetid ligger indikatorerne for kvindernes sociale udvikling lavere end mændenes på alle andre områder såsom beskæftigelsestype, erhvervsstatus, ansvarsniveau, ansættelse i den private sektor, arbejdsløshed og social sikring.

5.6 Der må gøres en større indsats på det sociale og beskæftigelsesmæssige område med henblik på at etablere nogle institutionelle rammer, som gør det muligt at gennemføre aktive, offentlige beskæftigelsesforanstaltninger, føre opsyn med arbejdsmarkedet for at bekæmpe undergrundsøkonomien og det uformelle og sorte arbejde, forbedre investeringerne i menneskelig kapital og beskæftigelsesegnethed, øge den sociale beskyttelse og sociale integration samt anvende mekanismer, som kan forhindre forskelsbehandling i forbindelse med ansættelse.

5.7 Hovedparten af de marokkanske arbejdstagere har ikke en tilstrækkelig socialsikringsdækning. Denne situation er et veritabelt drama for mange familier, hvilket Marokkos regering er bevidst om og har politisk vilje til at finde en løsning på. De marokkanske myndigheder har forpligtet sig til at stramme kontrollen med, at alle arbejdstagere, der ansættes, bliver tilmeldt den sociale sikringsordning. Arbejdstilsynet og den nationale sygekasseordning har intensiveret deres indsats for at forbedre dækningen af arbejdstagerne. Ikke desto mindre vil den marokkanske regering være nødt til at øge investeringerne i sundhed og lægehjælp for at lette de marokkanske borgeres adgang til det offentlige sundhedssystem.

5.8 Der er iværksat en trepartsplan for overholdelse af de sociale bestemmelser, som vil give et indblik i, hvorvidt de marokkanske virksomheder har tilpasset sig og overholder landets arbejdslovgivning. Endvidere er det sigtet med Marokkos nye sociallovgivning at indføre en certificering af de virksomheder, som reelt overholder arbejdsreglerne.

5.9 For noget tid siden blev de første skridt taget til oprettelse af et centraliseret civilsamfundsforum, skønt det ikke havde nogen egentlig repræsentativitet. Nu har Marokkos regering lovet, at den vil oprette et økonomisk og socialt råd inden udgangen af 2009, men endnu er det ikke blevet officielt konstitueret, skønt det har været indskrevet i den marokkanske forfatning siden 1997. EØSU håber, at civilsamfundets mange forskellige sammenslutninger vil blive afspejlet i sammensætningen af Marokkos økonomiske og sociale råd, da de økonomiske og sociale råds repræsentativitet – baseret på klare og fair kriterier – er en afgørende forudsætning for deres effektivitet; desuden skal de fungere uafhængigt og tildeles de nødvendige midler. Eksistensen af et økonomisk og socialt råd er ikke uforeneligt med, men derimod et supplement til de andre rådgivende råd, som i dag findes i Marokko.

5.10 På arbejdsgiversiden er CGEM, den marokkanske arbejdsgiverorganisation, den mest repræsentative. Industri- og handelskammeret spiller også en vigtig rolle, når det gælder erhvervsstøtte, uddannelse og efteruddannelse, forretningsservice og internationalisering. Sammenslutningen af marokkanske erhvervskvinder (AFEM), som har over 350 medlemmer på landsplan, søger at fremme kvindernes rolle i erhvervslivet og har også regionale organisationer. Sammenslutningen »Maroc Entrepreneurs« beskæftiger sig med uddannelse af unge iværksættere.

5.11 De vigtigste fagforeninger er UMT (Union marocaine du travail), CDT (Confédération démocratique du travail), UGTM (Union générale des travailleurs du Maroc), FDT (Fédération démocratique du travail), og UNTM (Unión Nacional de Trabajadores Marroquíes). Desuden skal nævnes landssammenslutningen af marokkanske landbrugskooperativer (UNCAM).

5.12 Skønt Marokkos regering har gennemført reformer på det arbejdsretlige område, er det nødvendigt yderligere at forbedre opfyldelsen af arbejdstagernes rettigheder og skride til undertegnelse af de respektive ILO-konventioner, især konvention nr. 87 om foreningsfrihed.

5.13 Forbedringen af uddannelsessystemet og alfabetiseringen er fortsat en af de største udfordringer i forbindelse med landets udvikling. I september 2008 fremlagde Marokkos undervisningsminister en hasteplan, som skal sikre, at piger i landdistrikterne kommer i skole, og at alle børn får lige og reel adgang til den obligatoriske skolegang. Manglen på kvalificeret arbejdskraft er et af de kritiske problemer ved etablering af virksomheder i Marokko, idet stillingerne som mellemtekniker er dem, der er sværest at besætte.

5.14 Man bestræber sig på at opnå en større tilpasning af Marokkos højere uddannelsessystem, forskning og erhvervsuddannelser til det europæiske område for videregående uddannelse, videnskabelig forskning og erhvervsuddannelse. Dette mål vil bane vej for en forbedring af de marokkanske studerendes kvalifikationer og faglige kompetencer, så de kan finde fodfæste i arbejdslivet. Der er behov for en bedre overensstemmelse mellem de faglige kvalifikationer og den arbejdskraft, som virksomhederne har behov for. Det ville være hensigtsmæssigt at give mulighed for praktikantophold i virksomhederne via aftaler mellem universiteterne og erhvervsorganisationerne, såsom CGEM og handelskamrene.

5.15 EØSU peger på nødvendigheden af at indføre ordninger for gensidig anerkendelse mellem EU og Marokko af akademiske grader i betragtning af Marokkos »tættere forhold«. Et af de største problemer, som landet står over for, er den store arbejdsløshed blandt færdiguddannede.

5.16 Som led i samarbejdet med EU vil der blive nedsat en arbejdsgruppe (19) bestående af europæiske og marokkanske repræsentanter for erhvervsorganisationer og virksomheder, som regelmæssigt skal rapportere til Associeringsrådet om hindringer for handel og investeringer. I denne gruppe kan repræsentanter for fagforeningerne også få sæde.

5.17 Hvad angår udbygning af demokratiet er der med de påbegyndte reformer gjort fremskridt, såsom vedtagelsen af den nye valglov, som styrker kvindernes deltagelse, foranstaltningerne til bekæmpelse af korruption og vedtagelsen af en strategisk handlingsplan for institutionaliseringen af ligestilling mellem mænd og kvinder. I denne henseende har den marokkanske regering bebudet, at den har trukket sine forbehold over for konventionen om afskaffelse af enhver form for diskrimination mod kvinder tilbage, men den har endnu ikke forelagt de respektive instrumenter for De Forenede Nationer (20).

5.18 I november 2008 indledte ministeriet for social udvikling, familie og solidaritet sin sjette kampagne som led i bekæmpelsen af kønsbestemt vold; den har ført til indgivelse af flere anmeldelser af vold mod kvinder via en særlig telefonlinje oprettet til dette formål, men der er stadig brug for flere modtagecentre for ofrene. Endvidere er forslaget til lov, som gør kønsbestemt vold strafbar (21), endnu ikke blevet vedtaget, og der er stadig problemer med håndhævelsen af familielovgivningen.

5.19 Fattigdomsprocenten er faldet til 9 % (6) svarende til en befolkning af fattige på over 2 millioner, hvilket er en foruroligende social situation og gør bekæmpelsen af fattigdommen til en af de største udfordringer, som landet står over for. Den omtalte vækst i BNP pr. indbygger er stadig utilstrækkelig til at overvinde fattigdommen, da den er dårligt fordelt og ikke har skabt den forventede højere levefod for befolkningen. Det vigtigste instrument til nedbringelse af fattigdommen må være øget økonomisk vækst og forbedring af produktiviteten parallelt med overholdelse af menneskerettighederne, som er uløseligt forbundne med de økonomiske, sociale, kulturelle og miljømæssige rettigheder, uden hvilke der ikke vil kunne sikres en bedre fordeling af rigdommen. Der er behov for en bedre samordning mellem de forskellige programmer for mindskelse af fattigdommen, som gennemføres i Marokko af internationale institutioner såsom De Forenede Nationer og Verdensbanken.

5.20 Den illegale indvandring til EU er også noget, som vækker alvorlig bekymring. Ud over de to millioner marokkanere, som bor lovligt i EU-landene, skønnes det, at over 1 million opholder sig ulovligt i EU. Ligeledes er Marokko et af transitlandene for den illegale indvandring til EU's område fra de afrikanske lande syd for Sahara. Der er forhandlinger i gang om en tilbagetagelsesaftale mellem EU og Marokko.

6. Forbindelserne mellem EU og Marokko

6.1 De første aftaler mellem Den Europæiske Union og Marokko blev indgået i 1969 og 1976. Senere blev der inden for rammerne af Barcelona-processen, som blev indledt i 1995, indgået en associeringsaftale mellem EU og Marokko, som trådte i kraft i 2000. Endelig blev der inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik i juli 2005 vedtaget en handlingsplan EU-Marokko, som løber over fem år (22). De nuværende forbindelser med Marokko er baseret på Middelhavsunionen.

6.2 Associeringsaftalen fastlægger lovgrundlaget for forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Marokko og sigter mod at etablere et frihandelsområde samt et privilegeret samarbejde på andre områder såsom politik, økonomi, sociale anliggender, forskning og kultur.

6.3 Landestrategipapiret fastlægger den strategiske ramme for EU's støtte til Marokko i perioden 2007-2013 og definerer de prioriterede områder for samarbejdet, som koncentreres om følgende:

— udvikling af sociale foranstaltninger;

— modernisering af økonomien;

— institutionel støtte;

— god forvaltningspraksis og fremme af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder;

— miljøbeskyttelse.

6.4 Inden for rammerne af det strategiske samarbejde mellem Afrika og EU spiller Marokko en aktiv rolle i den politiske dialog mellem EU og Afrika som hovedansvarlig for iværksættelsen af samarbejdet om klimaændring.

6.5 I oktober 2008 blev der inden for rammerne af associeringsaftalen undertegnet et fælles dokument, der har til formål at styrke de bilaterale forbindelser for at opnå det »tættere forhold«, så det kan lykkes at få udbygget de politiske forbindelser, integrationen af det indre marked, det sektorielle samarbejde og den menneskelige dimension.

6.6 EU er fortsat Marokkos vigtigste handelspartner, idet over halvdelen af importen (23) stammer fra europæiske lande og næsten tre fjerdedele af eksporten (24) går til EU. Opdelt på lande er Frankrig den vigtigste leverandør af importvarer efterfulgt af Spanien, Storbritannien, Italien og Tyskland. Hvad angår aftagerlandene er situationen den samme.

6.7 Når det gælder fordelingen af handelsvarer mellem EU og Marokko ses en gradvis diversificering af den marokkanske import. I løbet af dette tiår er antallet af forskellige europæiske produkter, som Marokko køber, steget betydeligt. De vigtigste produkter, som Marokko importerer fra EU, er tekstilstof, naturgas og andre olieprodukter, maskiner og forskellige apparater samt kemiske produkter.

6.8 Den marokkanske eksport til EU er koncentreret om færre produkter, idet over halvdelen er konfektionsartikler og trikotage (over en tredjedel af totalen), elektroniske komponenter, krebsdyr, bløddyr og muslinger samt elektriske ledninger og kabler.

6.9 I de igangværende forhandlinger tages der hensyn til situationen i visse følsomme sektorer, hvilket vil betyde asymmetri i forpligtelserne og gradvis gennemførelse af dem. Det drejer sig først og fremmest om liberalisering af handelen med tjenesteydelser, etableringsret og liberalisering af handelen med landbrugsprodukter, forarbejdede landbrugsprodukter og fiskerivarer.

6.10 Den aktuelle økonomiske krise har haft alvorlige konsekvenser for den europæiske landbrugssektor, og landmændenes indkomster er faldet (med 12,2 % i 2009 ifølge Eurostat). De nye handelsindrømmelser til Marokko vedrørende så følsomme produkter som frugt og grøntsager, som praktisk taget må klare sig helt uden EU-støtte, gør den økonomiske situation endnu vanskeligere for talrige europæiske landbrugsbedrifter. Det forhold, at frugt- og grøntsagsproduktionen betaler prisen for handelsliberaliseringen mellem EU og Marokko, som kommer andre økonomiske aktiviteter til gode, har katastrofale konsekvenser og truer producenternes fremtid og udviklingen i store dele af Europa. Der bør derfor gives regulær kompensation via supplerende støtte, som gør det muligt at forbedre konkurrenceevnen i disse sektorer.

EØSU er bekymret over, at Den Europæiske Union og Marokko for nyligt har afsluttet revisionen af handelsrelationerne på landbrugsområdet inden for rammerne af associeringsaftalen, når den gældende aftale bliver overtrådt systematisk, idet de fastsatte toldafgifter ikke bliver betalt og kvoterne overskredet. Der er heller ikke fastsat nye mekanismer eller foretaget væsentlige forbedringer af de nuværende for at sikre overholdelse af de bestemmelser, som begge parter har accepteret.

6.11 Med hensyn til de direkte investeringer fra EU (25) skal det understreges, at Frankrig (26) er den største investor i Marokko efterfulgt af Spanien, Storbritannien og Tyskland (27). De foretrukne sektorer for disse investeringer er turisme, ejendomsmarked, telekommunikation, forsikring, bankvæsen, industri og transport.

Bruxelles, den 17. februar 2010 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Styrkelsen af det parlamentariske samarbejde vil bl.a. ske gennem nedsættelse af et blandet parlamentarisk udvalg med repræsentanter for Europa-Parlamentet og begge kamre i det marokkanske Parlament – ikke kun deputeretkammeret.

(2) Kilde: UNCTAD – FDI/INC Database.

(3) Med omkring 2/3.

(4) Inkl. husdyrhold, skovdrift og fiskeri.

(5) De mere end fordobledes mellem 2002 og 2006.

(6) Kilde: Den Internationale Valutafond (IMF).

(7) Den tegnede sig for 13 % af BNP i 2008. Kilde: FAO.

(8) 13 734 506 (inkl. landbrug, skovbrug og fiskeri). Kilde: FAO.

(9) Kilde: Verdensbanken – World Development Indicators.

(10) Kilde: ILO-LABORSTA (database for arbejdsstatistik) ifølge undersøgelsen af arbejdsstyrken.

(11) Kilde: ILO-LABORSTA (database for arbejdsstatistik).

(12) Kilder: Den marokkanske landarbejdersammenslutning »Fédération Nationale du Secteur Agricole« (UMT).

(13) Ifølge en undersøgelse offentliggjort af »FDI Intelligence«, som indgår i den britiske bladkoncern »The Financial Times«.

(14) Ifølge data fra Den Internationale Valutafond (IMF).

(15) Prognose fra Marokkos økonomi- og finansministerium.

(16) Inkl. fiskeri og skovbrug.

(17) Ifølge data fra Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) ligger arbejdsløsheden blandt unge syv procentpoint over gennemsnittet for den erhvervsaktive befolkning. 39 % af alle arbejdsløse er unge.

(18) Kilde: Rapport de Suivi Maroc – Dokument SEC(2009) 520/2 af 23. april 2009.

(19) Jf. »Joint EU-Morocco document on strengthening bilateral relations/Advanced status« - GD E V Dok. 13653/08 side 6.

(20) Kilde: »Morocco progress report« – Dokument SEC(2009) 520/2 af 23. april 2009.

(21) Den har været under forberedelse siden 2006.

(22) Indtil videre er der udarbejdet tre statusrapporter: i december 2006, april 2008 og april 2009.

(23) 51,4 % af Marokkos import stammer fra EU.

(24) 71,9 % af Marokkos eksport går til EU.

(25) Kilde: »Office des Changes« – Finansielle strømme – Marokkos regering.

(26) Mellem 2002 og 2008 voksede de Frankrigs investeringer i Marokko til over 53 milliarder dirhams.

(27) I samme periode kom Spaniens investeringer op på over 35 milliarder dirhams og Storbritanniens og Tysklands steg hver især til over 6 milliarder dirhams.