MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

Vejledning vedrørende anvendelsen af undtagelser i henhold til artikel 1, stk. 3, og artikel 2, stk. 4 og 5, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU som ændret ved direktiv 2014/52/EU)

(2019/C 386/05)

Indholdsfortegnelse

Side

1. Indledning 12

2. Forsvar og civilberedskab — artikel 1, stk. 3, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet 13

3. Undtagelsestilfælde — artikel 2, stk. 4, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet 14

Direktivets bestemmelser 15

Gennemførelse 15

Betydningen af undtagelsestilfælde 15

Begrænsninger vedrørende fortrolighed 16

Opfyldelse af målene med direktivet 17

Overvejelse af andre former for vurdering og inddragelse af offentligheden 17

Forpligtelse til at underrette Kommissionen 18

4. Retsakter — artikel 2, stk. 5, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet 18

Fastlæggelse af projekter vedtaget ved en særlig national lov 19

Domstolskontrol af projektet vedtaget ved en national lov 19

5. Resumé af de vigtigste punkter 20

1. Indledning

1.1. Dette dokument indeholder ajourførte oplysninger om anvendelsen af artikel 1, stk. 3, og artikel 2, stk. 4 og 5, i direktiv 2011/92/EU om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet som ændret ved direktiv 2014/52/EU (direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet). Disse artikler omhandler undtagelser fra direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet. I denne vejledning indgår Kommissionens foregående vejledning om anvendelsen af artikel 2, stk. 3, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet og ajourfører den efter behov.

1.2. Artikel 1, stk. 3, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet omhandler mulighederne for at fritage projekter eller dele af projekter fra dets anvendelsesområde, hvis de alene tjener et forsvarsformål eller et civilt beredskabsformål. Hvis betingelserne i denne bestemmelse er opfyldt, skal medlemsstaterne ikke anvende direktivet.

1.3. I henhold til artikel 2, stk. 4, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet kan medlemsstaterne i undtagelsestilfælde fritage et konkret projekt fra de i direktivet fastsatte bestemmelser, hvis anvendelsen af disse bestemmelser vil skade formålet med projektet, forudsat at målene i direktivet opfyldes. I direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet fastsættes de procedurer, som medlemsstaterne og Kommissionen skal følge, hvis en fritagelse fra en miljøkonsekvensvurdering påberåbes i henhold til artikel 2, stk. 4. Det angives imidlertid ikke i direktivet, hvordan udtrykket »i undtagelsestilfælde« bør fortolkes, og der kan ifølge erfaringerne opstå tvivl med hensyn til, hvornår bestemmelserne i denne artikel kan påberåbes. Andre betingelser skal være opfyldt for at anvende denne undtagelse (med forbehold af artikel 7 og kravet om at opfylde målene med direktivet).

1.4. I henhold til artikel 2, stk. 5, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet kan et projekt fritages fra bestemmelserne om offentlig høring, hvis et projekt vedtages ved en særlig national lov. Ligesom for undtagelserne i henhold til artikel 2, stk. 4, skal andre betingelser være opfyldt for at anvende denne undtagelse (uden at det berører artikel 7 og kravet om at opfylde målene med direktivet).

1.5. Denne vejledning har til formål at bistå de nationale myndigheder ved anvendelsen af direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet. Det er kun EU-Domstolen, der har kompetence til at fortolke EU-lovgivningen autoritativt.

1.6. For at kunne gøre brug af disse fritagelser skal medlemsstaterne fuldt ud gennemføre de relevante bestemmelser i direktivet i national ret.

2. Forsvar og civilberedskab — artikel 1, stk. 3, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet

Artikel 1, stk. 3, i direktiv 2011/92/EU som ændret ved direktiv 2014/52/EU Artikel 1, stk. 3 – Medlemsstaterne kan fra sag til sag, og såfremt der er hjemmel hertil i national ret, beslutte ikke at anvende dette direktiv på projekter, eller dele af projekter, der alene tjener et forsvarsformål, eller projekter, der alene tjener et civilt beredskabsformål, hvis de vurderer, at en sådan anvendelse ville skade disse formål. *Den understregede tekst viser de ændringer, der blev indført med direktiv 2014/52/EU.

2.1. I henhold til direktivets artikel 1, stk. 3, kan medlemsstaterne fritage projekter eller dele af projekter fra direktivets anvendelsesområde og dermed fra proceduren for miljøkonsekvensvurdering. Denne undtagelse gælder kun for projekter, eller dele af projekter, der alene tjener et forsvarsformål eller et civilt beredskabsformål. Medlemsstater, der anvender denne undtagelse, skal påvise, at anvendelsen af direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet ville skade det pågældende formål.

2.2. Tidligere versioner af direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet (direktiv 85/337/EØF som kodificeret ved direktiv 2011/92/EU) har allerede muliggjort undtagelser af hensyn til forsvarsformål. I direktiv 2014/52/EU præciseres det, at en medlemsstat kan anvende undtagelsen, hvis projektet alene tjener et forsvarsformål. Begrænsningen anvendes for at undgå fortolkningsproblemer (projekter af blandet karakter er stadig omfattet af direktivets anvendelsesområde ( 1 ) ) og sikre harmoniseret gennemførelse af undtagelsen. Udtrykket »forsvar« omfatter projekter vedrørende allierede styrkers aktiviteter på medlemsstaternes territorium i overensstemmelse med internationale forpligtelser (se betragtning 19 til direktiv 2014/52/EU).

2.3. Anvendelsesområdet for artikel 1, stk. 3, er blevet udvidet til at omfatte civile beredskabsformål ( 2 ) . Denne ændring var baseret på erfaringerne fra gennemførelsen, men har også til formål at tilpasse direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet til direktiv 2001/42/EF ( 3 ) om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (direktivet om strategisk miljøvurdering). Ligesom for forsvarsformål gælder det, at den berørte medlemsstat kun kan fritage et projekt fra direktivets anvendelsesområde i henhold til artikel 1, stk. 3, hvis det udelukkende tjener et civilt beredskabsformål.

2.4. Tidligere kunne medlemsstaterne i undtagelsestilfælde fritage projekter vedrørende civile beredskabsformål i henhold til artikel 2, stk. 4, i direktiv 2011/92/EF. Flytningen af denne mulighed til artikel 1, stk. 3, betyder, at medlemsstaterne, hvis projektet opfylder betingelserne i artikel 1, stk. 3, ikke skal gennemføre meddelelsesproceduren eller opfylde målene for direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet.

2.5. Ifølge EU-Domstolens praksis vedrørende undtagelserne bør bestemmelsen imidlertid fortolkes indskrænkende. I Bolzano-sagen (WWF m.fl., C-435/97) fastslog Domstolen følgende vedrørende artikel 1, stk. 4, i direktiv 85/337/EF (nationale forsvarsformål): »Hermed indfører bestemmelsen en undtagelse fra direktivets hovedregel om, at der skal foretages en forudgående vurdering af projektets indvirkning på miljøet, som følgelig skal fortolkes indskrænkende«.

2.6. Undtagelsen dækker derfor kun projekter, der vedrører civile beredskabsformål, og ikke projekter, der indfører foranstaltninger, der har til formål at forebygge sådanne nødsituationer. En undtagelse kan generelt kun begrundes, hvis det ikke var muligt at forudse den nødsituation, der gav anledning til projektet, eller projektet, hvis det var muligt at forudse nødsituationen, ikke kunne gennemføres tidligere. Et projekt til bekæmpelse af oversvømmelse kan f.eks. kun anses for en foranstaltning til at imødegå en potentiel nødsituation, der er tilstrækkelig akut til, at undtagelsen kan gøres gældende, hvis det ikke kunne gennemføres tidligere. Hvis oversvømmelsen er sket på det samme sted adskillige gange, og projektet er en forsinket foranstaltning til afværgelse af en potentiel fremtidig nødsituation, kan undtagelsen med sandsynlighed ikke begrundes. Der kan på den anden side være nødsituationer, herunder visse naturkatastrofer, som kunne forventes, men som ikke kunne forebygges, og som giver anledning til projekter (f.eks. akut/omgående genopbygning eller anlæg til forebyggelse af yderligere skade), som kan begrunde en undtagelse.

2.7. Kommissionen har samlet Domstolens principielle domme på dette område til brug for medlemsstaternes offentlige myndigheder ( 4 )

3. Undtagelsestilfælde — artikel 2, stk. 4, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet

Artikel 2, stk. 4, i direktiv 2011/92/EU som ændret ved direktiv 2014/52/EU Med forbehold af artikel 7 kan medlemsstaterne i undtagelsestilfælde fritage et konkret projekt fra de i nærværende direktiv fastsatte bestemmelser, hvis anvendelsen af disse bestemmelser vil skade formålet med projektet, forudsat at målene med dette direktiv opfyldes. Medlemsstaterne skal i så fald: a) undersøge, om der bør foretages en anden form for vurdering b) stille oplysninger, der er fremkommet i henhold til andre former for vurdering som nævnt under litra a), oplysninger vedrørende afgørelsen om at indrømme undtagelsen samt grundene til, at den er blevet indrømmet, til rådighed for den berørte offentlighed c) forud for tilladelsen underrette Kommissionen om begrundelsen for den indrømmede undtagelse samt give den de oplysninger, som de i givet fald stiller til rådighed for deres egne statsborgere. Kommissionen fremsender straks de modtagne dokumenter til de øvrige medlemsstater. Kommissionen underretter hvert år Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette stykke. *Den understregede tekst viser de ændringer, der blev indført med direktiv 2014/52/EU

Direktivets bestemmelser

3.1. Artikel 2, stk. 4, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet (tidligere artikel 2, stk. 3, i direktiv 85/337/EF) omhandler medlemsstaternes mulighed for at fritage et konkret projekt fra direktivets krav i »undtagelsestilfælde« og muligheden for i sådanne tilfælde at anvende en alternativ form for vurdering. En sådan undtagelse finder derfor anvendelse fra sag til sag, og der kan f.eks. ikke indrømmes en undtagelse for en hel kategori af projekter. Den fastsætter også de proceduremæssige skridt, der skal tages, når undtagelsen gøres gældende. Den kræver også, at Kommissionen hvert år underretter Parlamentet og Rådet om anvendelsen af bestemmelsen. Artikel 2, stk. 3, litra c), blev i nogen grad ændret ved direktiv 97/11/EF ved at medtage udtrykket »Med forbehold af artikel 7« (grænseoverskridende bestemmelser). Bestemmelsen blev yderligere ændret ved direktiv 2003/35/EF med virkning fra den 25. juni 2005 for at indarbejde Århuskonventionens bestemmelser om offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse. Den vigtigste virkning af denne ændring var fjernelsen af medlemsstaternes skøn med hensyn til, hvorvidt oplysninger om andre former for vurdering skulle gøres tilgængelige for offentligheden. Ved direktiv 2014/52/EU blev der tilføjet to krav vedrørende anvendelsen af artikel 2, stk. 4: Undtagelsen kan anvendes, »hvis anvendelsen af disse bestemmelser [direktivets bestemmelser] vil skade formålet med projektet« og »forudsat at målene med dette direktiv opfyldes«.

Gennemførelse

3.2. Ved artikel 2, stk. 4, gives medlemsstaterne mulighed for at gennemføre bestemmelsen i national ret. Hvis denne mulighed benyttes, skal gennemførelseslovgivningens ordlyd følge direktivets ordlyd så tæt som muligt af hensyn til retssikkerheden for at undgå en fravigelse af direktivets betingelser.

Betydningen af undtagelsestilfælde

3.3. I de foregående versioner af direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet defineres »undtagelsestilfælde« ikke i artikel 2, stk. 4, og der gives ikke eksempler på den type tilfælde, der kan være omfattet af dets anvendelsesområde.

3.4. EU-Domstolen har fastslået, at »at ordlyden af en fællesskabsretlig bestemmelse, som ikke indeholder nogen udtrykkelig henvisning til medlemsstaternes ret med hensyn til fastlæggelsen af dens betydning og rækkevidde […] normalt i hele Fællesskabet skal undergives en selvstændig og ensartet fortolkning, som skal søges under hensyntagen til bestemmelsens kontekst og formålet med den pågældende ordning« (se Domstolens dom af 7.1.2004, Wells, C-201/02, ECLI:EU:C:2004:12, præmis 37).

3.5. Udtrykket »undtagelsestilfælde« fortolkes snævert af Domstolen, som har fulgt dette princip i forbindelse med undtagelserne i artikel 1, stk. 4 (nationale forsvarsformål), og artikel 1, stk. 5 (projekter vedtaget ved en særlig national lov), i direktiv 85/337/EF. I Linster -sagen (Domstolens Dom af 19.9.2000, Linster, C-287/98, CLI:EU:C:2000:468, præmis 49) fastslog Domstolen, at »direktivets artikel 1, stk. 5, dels må fortolkes under hensyn til direktivets formål, dels må fortolkes indskrænkende, da den begrænser direktivets anvendelsesområde«. Det fremgår klart af ordlyden af direktiv 2014/52/EU, at undtagelsen i henhold til artikel 2, stk. 4, ikke er berettiget alene med den begrundelse, at der er tale om et undtagelsestilfælde. Det ville være urimeligt at anvende undtagelsen i et tilfælde, hvor de faktorer, der gør det til et undtagelsestilfælde, ikke er til hinder for den fulde overholdelse af direktivet. Undtagelsen skal med andre ord være forbundet med den manglende mulighed for at opfylde alle direktivets krav uden at kompromittere projektets formål.

3.6. EU-Domstolen har i sin nylige dom i Doel-sagen (Domstolens dom af 29.7.2019, Inter-Environnement Wallonie og Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, C-411/17, ECLI:EU:C:2019:622, præmis 97 og 101) slået fast, at behovet for at sikre forsyningssikkerheden for elektricitet kan betragtes som et »undtagelsestilfælde«. Ifølge Domstolen er det fastsat i artikel 2, stk. 4, at medlemsstaterne skal dokumentere, at risikoen for denne forsyningssikkerhed er »rimeligt sandsynlig« ( 5 ) , og at det påtænkte projekt er tilstrækkeligt hastende til at begrunde, at vurderingen ikke skal foretages. Kommissionen kan derudover i kraft af sine erfaringer med meddelelser om undtagelser i henhold til artikel 2, stk. 4, give eksempler på situationer, der kan betegnes som »undtagelsestilfælde«. I perioden 2014-2017 modtog Kommissionen flere meddelelser, der var omfattet af kategorien undtagelsestilfælde. Selv om de næsten alle vedrørte civile beredskabsformål, som i henhold til artikel 2, stk. 4, i direktiv 2014/52/EU ikke kræver en meddelelsesprocedure, var nogle af dem undtagelsestilfælde af andre grunde end civile beredskabsformål.

3.7. Undtagelsen i henhold til artikel 2, stk. 4, vedrørende »undtagelsestilfælde« blev i perioden 2014-2017 anvendt i tre tilfælde. I et af disse tilfælde var der behov for at sikre en gasforsyning, og i et andet tilfælde skulle projektet imødekomme en strategisk interesse i vedvarende energi, mens projektet i det tredje tilfælde skulle indfri de offentlige myndigheders politiske tilsagn på højt niveau med henblik på at skabe tillid mellem lokalsamfund i forbindelse med bredere forsoningsforhandlinger. I alle disse tilfælde betød projektets nødvendighed og hastende karakter, at det ville være i strid med offentlighedens interesser ikke at fortsætte med projekterne og en trussel mod den politiske, administrative eller økonomiske stabilitet og sikkerhed. Hvis en sådan situation opstår, er der mulighed — om end begrænset — for at anvende denne undtagelse, hvis alle betingelser er opfyldt.

3.8. Som anført ovenfor skal omstændighederne omkring et undtagelsestilfælde være af en sådan karakter, at det er umuligt eller uigennemførligt at overholde alle direktivets krav og kontraproduktivt med hensyn til projektets formål. F.eks. hvis et projekt skal godkendes og gennemføres så hurtigt, at der ikke er tid til at udarbejde alle de miljøoplysninger, der kræves i henhold til artikel 5, stk. 1, eller til at gennemføre en offentlig høring inden beslutningen om at gennemføre projektet. I henhold til direktivets artikel 2, stk. 4, kan der ikke fritages for bestemmelserne i artikel 7 om grænseoverskridende høringer, heller ikke i undtagelsestilfælde ( 6 )

Begrænsninger vedrørende fortrolighed

3.9. Der kan være situationer, hvor fremlæggelsen af miljøoplysninger ikke er i offentlighedens interesse eller endda kan skade de interesser, som direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet har til formål at beskytte. Det kan f.eks. en situation, hvor behovet for at beskytte en naturtype kræver, at dens beliggenhed holdes hemmelig. Artikel 10 er relevant i sådanne tilfælde. Den bestemmer, at direktivets bestemmelser ikke berører de kompetente myndigheders pligt til at overholde begrænsninger, som er indført i medfør af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser samt gældende sædvane eller praksis vedrørende industrielle hemmeligheder og forretningshemmeligheder, herunder intellektuel ejendomsret og hensynet til almenvellet. Dette har forbindelse til foranstaltninger, som f.eks. gennemfører direktiv 2003/4/EF ( 7 ) om offentlig adgang til miljøoplysninger. I henhold til nævnte direktivs artikel 4 kan medlemsstaterne afslå en anmodning om miljøoplysninger, hvis offentliggørelse kan have en ugunstig indvirkning på bl.a. »beskyttelsen af det miljø, oplysningerne vedrører, som f.eks. sjældne arters levesteder«. Det understreges videre, at de offentlige interesser, der varetages ved udlevering, i hvert enkelt tilfælde skal afvejes over for de interesser, der varetages ved at afslå udlevering. For så vidt som miljøoplysninger kan tilbageholdes i medfør af den kombinerede virkning af artikel 10 i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet og artikel 4 i direktiv 2003/4/EF om offentlig adgang til miljøoplysninger, er der ikke behov for at gøre undtagelsen i artikel 2, stk. 4, gældende.

Opfyldelse af målene med direktivet

3.10. Som allerede fremhævet i punkt 1.4 og 3.1 er én af betingelserne for anvendelsen af undtagelsen i artikel 2, stk. 4, at medlemsstaterne sikrer, at målene med direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet opfyldes. Medlemsstaterne er derfor tildelt visse skønsbeføjelser til at fritage konkrete projekter fra bestemmelserne i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet. Denne fleksibilitet må ikke undergrave det grundlæggende mål, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet.

3.11. Det grundlæggende mål med direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet er at sikre, at projekter, der sandsynligvis får væsentlige indvirkninger på miljøet, undergives et krav om tilladelse og en vurdering af deres indvirkninger på miljøet, inden der gives tilladelse, jf. artikel 2, stk. 1. Dette omfatter en procedure med minimumskrav, som skal opfyldes for at nå dette mål. Disse krav omfatter udarbejdelse af en miljørapport, fremlæggelse af oplysninger, gennemførelse af høringer, hensyntagen til resultaterne af miljøvurderingen, formidling af oplysninger om den afgørelse, der træffes efter vurderingen, og sikring af adgang til klage og domstolsprøvelse. Eftersom der findes undtagelsestilfælde, hvor ovenstående minimumskrav ikke kan opfyldes i henhold til artikel 2, stk. 4, skal medlemsstaterne opfylde betingelserne i artikel 2, stk. 4, litra a)-c), vedrørende anvendelse af en anden form for vurdering. De skal også orientere offentligheden og Kommissionen for at sikre, at det grundlæggende mål i henhold til artikel 2, stk. 1, overholdes. Som Domstolen har fastslået i Doel-sagen (C-411/17, præmis 99) udgør disse forpligtelser ikke rene formalia, men er forpligtelser med henblik på så vidt muligt at sikre overholdelsen af de mål, der søges virkeliggjort ved VVM-direktivet.

Overvejelse af andre former for vurdering og inddragelse af offentligheden

3.12. En medlemsstat, der påberåber sig fritagelsen i henhold til artikel 2, stk. 4, skal overveje, om det er muligt at foretage en anden form for vurdering. Som forklaret ovenfor skal der tages hensyn til målene med direktivet, når det overvejes, om en anden form for vurdering er hensigtsmæssig. Hvis en anden form for vurdering kan foretages og anses for hensigtsmæssig, skal de indhentede oplysninger stilles til rådighed for den berørte offentlighed, og den berørte offentlighed skal informeres om afgørelsen om at indrømme undtagelsen samt grundene til, at den er blevet indrømmet. I medfør af ligheden med artikel 6, stk. 3, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet bør medlemsstaterne overveje at stille alle miljøoplysninger, der er indhentet ved brug af andre former for vurdering, til rådighed på samme måde. Anvendelsen af denne bestemmelse berører imidlertid ikke forpligtelserne vedrørende vurdering i henhold til andre direktiver (f.eks. artikel 6, stk. 3 og 4, i habitatdirektivet ( 8 ) og artikel 4, stk. 7, i vandrammedirektivet ( 9 ) ).

3.13. Vurderinger kan antage mange forskellige former. Hvis et projekt f.eks. består af flere faser, kan det være hensigtsmæssigt at foretage en delvis miljøkonsekvensvurdering, der kun omfatter nogle af faserne. Mens projektets hastende karakter f.eks. kan hindre opfyldelsen af kravene om miljøkonsekvensvurdering i projektets første fase, kan det være muligt i de efterfølgende faser. Det ville være en forholdsmæssig reaktion på det pågældende undtagelsestilfælde, idet det ville sikre, at direktivets krav blev opfyldt i videst muligt omfang.

3.14. En delvis miljøkonsekvensvurdering kan være hensigtsmæssig, hvis f.eks. ikke alle elementer i bilag IV til direktivet kan medtages i VVM-rapporten som følge af de særlige omstændigheder. En sådan situation kan opstå, hvis kun nogle af de data, der er nødvendige for at identificere og vurdere projektets forventede virkninger på miljøet kan fremlægges ved begyndelsen (f.eks. hvis undersøgelser til kortlægning af den mulige forekomst af beskyttede arter skal løbe over en periode på mindst ét år, men arbejdet skal indledes inden for en kortere periode på grund af projektets dokumenterede hastende karakter). Et andet eksempel kan være en situation, hvor der er opstået et akut og uventet behov for at bortskaffe farligt affald, og det bedst egnede deponeringsanlæg hurtigt skal udpeges blandt et stort antal potentielle anlæg, men der ikke er tilstrækkelig tid til at foretage en udførlig vurdering af hvert anlæg. Mens miljøkonsekvensvurderingen skal foretages i videst muligt omfang, kan en vurdering af de mest presserende miljøforhold (f.eks. virkningerne på grundvandet) være hensigtsmæssig i et sådant tilfælde.

Forpligtelse til at underrette Kommissionen

3.15. I henhold til artikel 2, stk. 4, litra c), skal en medlemsstat, der indrømmer en sådan undtagelse, underrette Kommissionen forud for tilladelsen til projektet. Begrundelsen for den indrømmede undtagelse og de oplysninger, der stilles til rådighed for offentligheden, skal meddeles Kommissionen.

3.16. Eftersom undtagelsen ofte påberåbes i situationer, der kræver en omgående indsats, bør medlemsstaterne udarbejde interne procedurer, eventuelt med standardformularer, for at sikre, at denne underretningspligt ikke tilsidesættes. I begrundelsen for undtagelsen angives det ikke kun, hvorfor situationen er et undtagelsestilfælde eller er akut, men også, hvorfor kravene i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet ikke kan opfyldes. Da disse oplysninger skal sendes til Kommissionen, inden der gives tilladelse til projektet, skal medlemsstaterne handle hurtigt. Ud over en formel skrivelse til Kommissionen bør der også sendes en elektronisk meddelelse.

3.17. Medlemsstaterne bør angive den type projekt, der er fritaget, ved at henvise til det relevante bilag til direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet.

3.18. I henhold til artikel 2, stk. 4, litra c), skal Kommissionen fremsende de dokumenter, den har modtaget, til de øvrige medlemsstater. Det kræves ikke specifikt, at andre medlemsstater skal indgive bemærkninger til dem. I praksis underretter Kommissionen gruppen af nationale eksperter i miljøkonsekvensvurdering/strategisk miljøvurdering pr. e-mail og underretter medlemsstaternes faste repræsentationer ved EU.

4. Retsakter — artikel 2, stk. 5, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet

Artikel 2, stk. 5, i direktiv 2011/92/EU som ændret ved direktiv 2014/52/EU Med forbehold af artikel 7 kan medlemsstaterne i tilfælde, hvor et projekt vedtages ved en særlig national lov, fritage dette projekt fra de i dette direktiv fastlagte bestemmelser om offentlig høring, forudsat at målene med dette direktiv opfyldes. Fra den 16. maj 2017 underretter medlemsstaterne hvert andet år Kommissionen om alle anvendelser af denne fritagelse. *Ny artikel indført ved direktiv 2014/52/EU.

4.1. I henhold til denne artikel kan medlemsstaterne fritage projekter fra bestemmelserne om offentlig høring i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet, hvis de er vedtaget ved en særlig national lov, og såfremt den nationale lovgivningsprocedure opfylder målene med direktivet. Begrundelsen for denne fritagelse er, at målene med hensyn til offentlig høring nås gennem lovgivningsprocessen (se betragtning 24 til direktiv 2014/52/EU). Denne fritagelse finder anvendelse med forbehold af medlemsstaternes forpligtelse til at gennemføre en grænseoverskridende høring i overensstemmelse med artikel 7, når det er relevant. Medlemsstater, der anvender artikel 2, stk. 5, skal underrette Kommissionen om alle anvendelser af denne fritagelse hvert andet år fra den 16. maj 2017.

4.2. Bestemmelsen om fritagelse af projekter, der er vedtaget ved national lov, var tidligere omhandlet i henholdsvis artikel 1, stk. 4, i direktiv 2011/92/EU og artikel 1, stk. 5, i direktiv 85/337/EF. Forpligtelsen var af generel karakter og tillod, at sådanne projekter blev helt udelukket fra direktivets anvendelsesområde. I henhold til direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet som ændret ved direktiv 2014/52/EU er omfanget af denne udelukkelse ændret, så den nu kun vedrører proceduren for offentlig høring. Følgelig skal alle krav vedrørende oplysninger til offentligheden og høring af miljømyndigheder eller regionale/lokale myndigheder (se direktivets artikel 6, stk. 1) opfyldes.

Fastlæggelse af projekter vedtaget ved en særlig national lov

4.3. For at anvende fritagelsen i henhold til artikel 2, stk. 5, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet korrekt skal kravene vedrørende fastlæggelse af en særlig national lov og nationale procedurer, der fører til dens vedtagelse, overholdes, som det fremgår af EU-Domstolens praksis på dette område ( 10 )

4.4. Med hensyn til den præcision, der kræves i retsakten, skal det fremgå, at det er en særlig lov om vedtagelse af projektets enkeltheder gennem lovgivningsprocessen. Den pågældende lovs ordlyd skal vise, at målene med direktivet vedrørende offentlig høring er blevet nået i forbindelse med det omhandlede projekt.

4.5. Det skal bemærkes, at eksistensen af en administrativ procedure i sig selv ikke betyder, at projektet anses for et projekt, der vedtages i enkeltheder ved en national særlig lov, i henhold til artikel 2, stk. 5. En foranstaltning bør vedtages af et lovgivende organ, f.eks. et nationalt eller regionalt parlament, efter offentlige parlamentsforhandlinger. Samtidig skal dens vedtagelse opfylde følgende to betingelser: 1) Ifølge den første betingelse skal projektets enkeltheder vedtages ved en særlig lov. Det bør påpeges, at udtrykkene »projekt« og »tilladelse« er defineret i artikel 1, stk. 2, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet. En lov om vedtagelse af et projekt skal, hvis den skal være omfattet af artikel 2, stk. 5, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet, derfor være konkret og have de samme kendetegn som en sådan tilladelse. Den skal navnlig indrømme bygherren ret til at gennemføre projektet uden krav om vedtagelse af andre foranstaltninger, inden bygherren kan fortsætte med projektet. 2) Ifølge den anden betingelse skal målene med direktivet (11), herunder vedrørende fremlæggelse af oplysninger, nås gennem lovgivningsprocessen. Følgelig skal den nationale lovgiver have tilstrækkelige oplysninger til rådighed på det tidspunkt, hvor projektet vedtages, og disse oplysninger skal svare til de oplysninger, der ville være blevet forelagt den kompetente myndighed i en almindelig procedure for indrømmelse af tilladelse til et projekt, i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet og bilag IV til dette direktiv.

4.6. En retsakt, der blot ratificerer en allerede eksisterende forvaltningslov ved kun at henvise til tvingende almene hensyn, og som ikke underkastes en egentlig lovgivningsproces eller opfylder de to betingelser anført ovenfor, kan ikke anses for en særlig lov i forbindelse med bestemmelsen i artikel 2, stk. 5.

Domstolskontrol af projektet vedtaget ved en national lov

4.7. Et andet vigtigt aspekt i forbindelse med anvendelsen af undtagelser i henhold til artikel 2, stk. 5, er kravet om at sikre, at den materielle og processuelle lovlighed af en sådan retsakt kan prøves ved en domstol eller et andet uafhængigt og upartisk ved lov nedsat organ efter de nationale forvaltningsretlige regler i overensstemmelse med artikel 11 i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet.

4.8. Såfremt en sådan retsakt ikke kan prøves som angivet ovenfor, tilkommer det enhver national ret, som behandler en sag inden for rammerne af sin kompetence, at udøve en sådan kontrol og i givet fald drage de nødvendige konsekvenser heraf og undlade at anvende denne retsakt ( 12 )

5. Resumé af de vigtigste punkter

— Undtagelser til generelle regler skal fortolkes og anvendes indskrænkende.

— Forsvarsformål eller civile beredskabsformål i artikel 1, stk. 3, skal være det omhandlede projekts eneste formål for at anvende den generelle fritagelse fra direktivets anvendelsesområde.

— Undtagelsen vedrørende »et civilt beredskabsformål« kan med sandsynlighed ikke begrundes, hvis projektet har til formål at imødegå en situation, der kunne både forudses og forebygges.

— I artikel 2, stk. 4, skal udtrykket »undtagelsestilfælde« fortolkes indskrænkende. For at projektet kan blive betragtet som et »undtagelsestilfælde«, skal medlemsstaten kunne dokumentere, at den risiko, der er forbundet hermed (f.eks. risikoen for elforsyningssikkerheden) er »rimeligt sandsynlig«, og at det påtænkte projekt er tilstrækkeligt hastende.

— Et vigtigt kriterium for anvendelsen af artikel 2, stk. 4, er, at direktivet ikke kan overholdes til fulde, og ikke kun, at der er tale om et undtagelsestilfælde.

— Når det overvejes at anvende artikel 2, stk. 4, bør det overvejes at anvende en delvis vurdering eller en anden form for vurdering, såfremt målene med direktivet opfyldes.

— Medlemsstaterne skal handle hurtigt (inden tilladelse indrømmes) og meddele Kommissionen begrundelsen for fritagelsen.

— Fritagelsen i henhold til artikel 2, stk. 5, vedrører kun kravene om offentlig høring.

— Når en fritagelse gøres gældende, skal medlemsstaterne fortsat sikre, at andre forpligtelser omhandlet i direktivet (f.eks. grænseoverskridende høring, bestemmelser vedrørende domstolsprøvelse) og krav i andre direktiver opfyldes.

(1) EU-Domstolen har fastslået, at artikel 1, stk. 4, i direktiv 85/337/EF skal fortolkes således, at en lufthavn, der kan benyttes såvel til civile som militære formål, men som overvejende benyttes erhvervsmæssigt, er omfattet af direktivets anvendelsesområde (Domstolens Dom af 16.9.1999, WWF m.fl., C-435/97, ECLI:EU:C:1999:418, præmis 65-67).

(2) Udtrykket »civilt beredskab« blev indført ved direktiv 2014/52/EU baseret på erfaringerne fra gennemførelsen. Erfaringerne har vist, at overholdelse af bestemmelserne i direktiv 2011/92/EU kan have en negativ indvirkning på miljøet, bl.a. i forbindelse med projekter, som alene vedrører civile beredskabsformål. I direktivet defineres »civilt beredskab« ikke. Eksempler på hændelser, der kan udløse en civil nødsituation, gives i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene »Overview of Natural and Man-made Disasters Risks the European Union may face«. De omfatter oversvømmelser, jordskælv og industriulykker, https://ec.europa.eu/echo/sites/echo-site/files/swd_2017_176_overview_of_risks_2.pdf.

(3) Artikel 3, stk. 8, i direktivet om strategisk miljøvurdering omhandler en undtagelse for planer og programmer, som alene tjener et nationalt forsvarsformål og et civilt beredskabsformål. Mens baggrundene for direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet og direktivet om strategisk miljøvurdering er forskellige, er der en forbindelse mellem dem, idet sidstnævnte finder anvendelse på planer og programmer inden for de centrale sektorer, som fastlægger rammerne for fremtidige anlægstilladelser til de projekter, der er omhandlet i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet.

(4) EU-Domstolens domme http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_rulings_web.pdf, s. 26.

(5) Se dom i sag C-411/17, præmis 101.

(6) Se Domstolens dom af 29.7.2019, Inter-Environnement Wallonie og Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, C-411/17, ECLI:EU:C:2019:622, præmis 101.

(7) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF (EUT L 41 af 14.2.2003, s. 26), https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?qid=1558533359746&uri=CELEX%3A32003L0004.

(8) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

(9) EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1.

(10) I 2017 udsendte Kommissionens tjenestegrene et dokument med et sammendrag af EU-Domstolens praksis, som bl.a. indeholder et afsnit vedrørende begrebet projekter vedtaget ved en særlig national lov i forhold til henholdsvis direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet 2011/92/EU og direktiv 85/337/EF, da denne bestemmelse har været genstand for flere EU-domme. Dommene vedrører bestemmelserne inden 2014/52/EU-ændringen af direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet, men de generelle principper finder imidlertid stadig anvendelse. For afsnittet om retsakter, se s. 33-35. http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_rulings_web.pdf. Dertil kommer, at Domstolen for nyligt har bekræftet sin retspraksis i Doel-sagen (C-411/17, præmis 104-111).

(11) Det grundlæggende formål er i henhold til artikel 2, stk. 1, i direktivet om vurdering af indvirkningen på miljøet at sikre, at projekter, der bl.a. på grund af deres art, dimensioner eller placering kan forventes at få væsentlig indvirkning på miljøet, undergives et krav om tilladelse og en vurdering af deres indvirkning på miljøet, inden der gives tilladelse.

(12) Domstolens Dom af 18.10.2011, Boxus m.fl., C-128/09, ECLI:EU:C:2011:667, præmis 52-55 og 57, og Domstolens dom af 16.2.2012, Solvay m.fl., C-182/10, ECLI:EU:C:2012:82, præmis 52.