Nr. C 230/14 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 10. 9. 81 
Udtalelse  om de økonomiske  og handelsmæssige  forbindelser  mellem  EF og Japan 
Udvalgets  udtalelse  har ingen  tekst  som  grundlag. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 185.  plenarforsamling  den 25. og 26. februar  1981  på forslag  fra sit 
præsidium  at afgive  en udtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 189.  plenarforsamling,  afholdt  i Bruxelles, 
den 1., 2. og 3. juli 1981,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  -
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab, 
under  henvisning  til sin afgørelse  af 26. februar  1981  om 
at pålægge  afdelingen  for forbindelser  med  tredjelande  at 
udarbejde  en udtalelse  om de økonomiske  og handels-
mæssige  forbindelser  mellem  EF og Japan, 
under  henvisning  til sin forretningsorden,  særlig  artikel 
20, stk.  4, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af afdelingen  for 
forbindelser  med  tredjelande  på mødet  den  9. juni 
1981, 
under  henvisning  til beretning,  aflagt  af ordføreren, 
Claude  Evain, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  189.  plenar-
forsamling  den 1., 2. og 3. juli 1981,  mødet  den  1. juli 
1981  -
enstemmigt,  idet  dog  én undlod  at stemme 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: Man  kan  derfor  hævde,  at der mellem  Japan  og de øvrige 
industrialiserede  lande,  navnlig  EF-landene,  hersker  en 
ulige  konkurrencesituation. 
Man  bør dog  anerkende  japansk  industris  indsats  — og de 
opnåede  resultater  - for  at få sine  produkter  op på et højt 
kvalitetsniveau  samt  for at anvende  afsætningsmetoder, 
der er tilpasset  det europæiske  marked;  denne  indsats  er 
blevet  støttet  af yderst  gunstige  finansieringsvilkår  for 
aftagerne  af de japanske  produkter. 
2. Blandt  de store  industrialiserede  lande  er det Japan, 
der har  haft  mest  held  med  at tilpasse  sig til det andet 
olieprischok.  I 1980  havde  landet  en betydelig  større 
vækstrate  (5%)  end  Europa  og USA,  samtidig  med  at 
inflationen  blev  holdt  inden  for rimelige  grænser  (7%). 
Årsagen  hertil  var hovedsagelig  den  kraftige  forøgelse  af 
eksporten  ( + 15%),  som  var koncentreret  om et begræn-
set antal  markeder  (herunder  EF)  og produkter  (navnlig 
biler  og elektroniske  artikler  til det brede  publikum). 
Dette  forklarer  de nuværende  alvorlige  spændinger  mel-
lem Japan  og EF.  Eftersom  EF er verdens  største  impor-
tør, er der  al grund  til at forvente,  at presset  fra den 
japanske  eksport  vil blive  skærpet  yderligere  i de kom-
mende  år. Dette  vil ikke  blot  få følger  for EF-markedet, 
men også  for tredjelande-markeder.  Dette  andet  aspekt  af 
problemet  er mindst  lige  så vigtigt  som  det første,  omend 
det ikke  behandles  i denne  udtalelse. 
1. En  række  faktorer,  navnlig  økonomiske,  forklarer, 
hvorfor  Japans  konkurrenceevne  for tiden  adskiller  sig fra 
de øvrige  industrialiserede  landes.  De beskrives  kort  i 
første  kapitel  i afdelingens  beretning:  det  begrænsede 
socialbudget,  de ringe  udgifter  til udviklingsbistand,  de 
lave forsvarsudgifter. Behovet  for en EF-politik 
3. EF  står  nu over  for spørgsmålet  om,  hvorvidt  det 
kan acceptere  at se sine  store  økonomiske  og sociale  mål 
10. 9. 81 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 230/15 
blive  truet  af en kraftig  udenlandsk  konkurrence,  eller 
hvorvidt  det bør begrænse  virkningerne  af denne  konkur-
rence  for at opretholde  beskæftigelsen  og befolkningens 
velfærdsniveau  samt  for  at gøre  det muligt  at udvikle 
industrier  i EF,  som  er vigtige  for  fremtiden  (især 
avanceret  teknologi). 
Den frie  internationale  handel  må naturligvis  oprethol-
des. Foretager  EF sig imidlertid  ikke  noget  under  de 
nuværende  omstændigheder,  vil det næppe  bidrage  til at 
bevare  den  frie  handel,  men  snarere  bane  vej for ukon-
trollerede  protektionistiske  reaktioner,  der  vil bringe 
både  EF-markedets  enhed  og den  internationale  handel 
som helhed  i fare.  Nogle  af de ansvarlige  for japansk 
økonomi  er selv  klare  over  denne  risiko.  Andre  synes 
stadig  væk  ikke  at ville  tage  højde  herfor. 
4. I  betragtning  af problemernes  betydning  er det 
vigtigt,  af EF indtager  en sammenhængende  og fælles 
holdning  samt  formulerer  en klar  politik  over  for Japan. 
Skal denne  politik  krones  med  held,  må EF: 
— øge  sine  institutioners  anseelse  over  for de japanske 
myndigheder  navnlig  Kommissionens,  som  normalt 
har beføjelse  til at virke  på det  handelspolitiske 
område; 
— sikre  overensstemmelse  mellem  de forskellige  med-
lemsstaters  holdning  over  for Japan  samt  mellem  de 
foranstaltninger,  de træffer  i den henseende. 
Selv om man  på nuværende  tidspunkt  må konstatere,  at 
medlemsstaterne,  eller  i det mindste  nogle  af dem,  parallelt 
med EFs  initiativer  fortsat  fører  forhandlinger  og træffer 
foranstaltninger  på udelukkende  nationalt  plan,  mener 
Udvalget,  at Fællesskabet  som  sådan  gradvis  og hurtigst 
muligt  bør  gøres  til eneansvarlig  for forhandlingerne  og 
udformningen  af de handelsmæssige  forbindelser  mellem 
EF og Japan.  Enhver  forpligtelse,  som  en medlemsstat 
indgår,  har i realiteten  konsekvenser  for de andre  med-
lemsstater. 
1 mellemtiden  er det vigtigt,  at der afholdes  konsultatio-
ner forud  for iværksættelsen  af nationale  foranstaltnin-
ger, samt  at disse  i størst  muligt  omfang  godkendes  på 
EF-plan. 
5. Visse  generelle  aspekter  af forbindelserne  med 
Japan  bør drøftes  på multilateralt  plan,  dvs.  sammen  med 
USA.  Det  drejer  sig bl.a.  om japansk  industris  koncen-
tration  på eksportorienterede  erhverv.  Den  japanske 
regering  bebudede  for nylig,  at den  fremover  i større 
omfang  ville  lede  væksten  i den  japanske  økonomi henimod  dækning  af den  indenlandske  efterspørgsel; 
dette  er et spørgsmål,  der vil få stor  betydning  for den 
fremtidige  udvikling,  og det vil således  sandsynligvis  være 
et af de punkter,  der bør  drøftes  på de industrialiserede 
landes  næste  topmøde. 
EF kan  imidlertid  kun  stole  på sig selv,  når det drejer  sig 
om at løse  de mere  presserende  og konkrete  problemer  i 
dets økonomiske  og handelsmæssige  forbindelser  med 
Japan.  Den  nyligt  indgåede  aftale  om at begrænse  Japans 
bileksport  til USA  bekræfter,  at USA  er besluttet  på at 
løse de specifikke  problemer,  som  japansk  konkurrence 
frembyder,  på et rent  bilateralt  plan,  samt  at USA  afviser 
enhver  idé om en alliance,  eller  endog  konsultation,  med 
EF på dette  område. 
Under  disse  omstændigheder  kan  de skridt,  den  ameri-
kanske  regering  har taget  til at beskytte  sit eget  marked, 
kun skærpe  Japans  pres  på EFs  og tredjelandes  rrfSfkeder 
og således  gøre  det  endnu  mere  nødvendigt,  at EF 
bekræfter  sin vilje  til at handle. 
6. På  lang  sigt vil skabelsen  af gode  forbindelser  med 
Japan  være  betinget  af, at EF-virksomhedernes  konkur-
renceevne  styrkes,  samt  at de hurtigere  tilpasser  sig 
ændringer  på det internationale  marked.  Dette  princip 
må være  hjørnestenen  i hele  EFs  politik. 
I den  umiddelbare  fremtid  må der  for en given  periode 
sættes  ind på to fronter:  a) EFs  marked  må beskyttes  for, 
om nødvendigt,  at imødegå  en overdreven  stigning  i 
importen;  b) man  må gå i offensiven  for at vinde  fodfæste 
på det japanske  marked,  eftersom  de europæiske  virk-
somheder  generelt  set ikke  har været  tilstrækkelig  aktive 
her. 
Beskyttelse  af EF-markedet 
7. Inden  for de sektorer,  der er mest  ramt  eller  truet  af 
japansk  konkurrence,  samt  inden  for de sektorer,  der er af 
særlig  betydning  for EFs  fremtid,  må der  træffes  eller 
videreføres  foranstaltninger  i form  af selvbegrænsnings-
aftaler  med  Japan,  frivillig  selvdisciplin  fra Japans  side 
eller initiativer,  taget  af EF selv.  EF-virksomhederne  har 
ligeledes  en rolle  at spille  på dette  område  (jf.  punkt 
9). 
De foranstaltninger,  Rådet  traf  i 1981  til statistisk 
kontrol  med  en række  importvarer  fra Japan,  kan  kun  få 
betydning,  såfremt  det samtidig  klart  kommer  til udtryk, 
at der på EF-niveau  vil blive  indført  importrestriktioner, 
hvis visse  lofter  overskrides. 
Nr. C 230/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 10. 9. 81 
8. Fællesskabets  handelspolitiske  beskyttelsesforan-
staltninger  over  for Japan  er desværre  meget  usammen-
hængende.  Kvoter  eller  lignende  restriktioner  anvendes 
for øjeblikket  efter  forskellige  fremgangsmåder  og rets-
grundlag  af en række  medlemsstater  over  for Japan.  En 
harmonisering  af sådanne  foranstaltninger  på EF-niveau 
er nødvendig,  men  den må ikke  indebære  en svækkelse  af 
EFs forhandlingsposition  over  for  Japan.  En  sådan 
harmonisering  bør ligeledes  være  betinget  af en mærkbar 
ændring  i Japans  holdning. 11. Rådets  afgørelse  af 25. november  1980  vedrøren-
de en »væsentlig  og snarlig  stigning«  i Japans  indførsel  af 
varer  fra EF bør  følges  op, dvs.,  EF bør  tilkendegive, 
hvilke  foranstaltninger  det vil træffe,  hvis  målene  ikke 
nås. 
Man  kunne  f.eks.  fastsætte  den  andel,  EFs  eksport  til 
Japan  inden  for en given  frist  mindst  skal  udgøre  af EFs 
import  herfra. 
9. Importkontrolforanstaltninger  kan  kun  være  mid-
lertidige.  I alle  tilfælde  må de pågældende  sektorer  eller 
firmaer  i EF samtidig  iværksætte  tilpasnings-,  omstruk-
turerings-  og afsætningsforanstaltninger.  EF-ledsagefor-
anstaltninger,  f.eks.  en pragmatisk  iværksættelse  af kon-
kurrencereglerne,  således  som  det er tilfældet  i Japan  (jf. 
Udvalgets  udtalelse  af 30. april  1981  om Fællesskabets 
konkurrencepolitik  set i lyset  af den aktuelle  økonomiske 
og sociale  situation),  kunne  om  nødvendigt  fremme 
denne  indsats. I mangel  af en sådan  ordning  bør EF overveje  at anvende 
de aktionsmuligheder,  som  GATT-aftalen  rummer,  bl.a. 
artikel  VIII  (om  importbetingelser),  artikel  X (om  iværk-
sættelse  af »objektive  og retfærdige«  bestemmelser  ved-
rørende  handelen)  samt  artikel  XXIII  (om  muligheden  for 
at gribe  ind  over  for  foranstaltninger,  der  bringer  de 
konkrete  fordele,  aftalerne  giver,  i fare). 
Adgang  til det japanske  marked 
10. Afskaffelse  af told  og andre  barrierer,  der hindrer 
adgangen  til det japanske  marked,  bør fortsat  være  et af 
de spørgsmål,  der skal  tages  op under  enhver  forhandling 
med Japan.  Japan  har  allerede  truffet  en række  foran-
staltninger  til fjernelse  af administrative  hindringer  for 
importen.  Nogle  af de vanskeligheder,  udenlandske 
eksportører  støder  på, kan ikke  tilskrives  regeringsbeslut-
ninger,  men  den  japanske  økonomis  struktur  og karak-
teristika. 
Der findes  dog stadig  en række  administrative  hindringer, 
som EF bør søge  at få fjernet.  Disse  gør sig bl.a.  gældende 
inden  for  landbrugslevnedsmiddelsektoren,  hvor  visse 
toldafgifter  fremdeles  er prohibitive  (alkoholholdige  drik-
ke, kiks,  osv.).  Inden  for mejeriprodukt-  og kødsektoren 
har erfaringen  vist,  at EF-producenterne  støder  på hin-
dringer,  der  er vanskelige  at overvinde.  For  mange 
industriprodukters  vedkommende  repræsenterer  kompli-
cerede  toldprocedurer,  godkendelsesprocedurer  og lokale 
afprøvninger  helt specifikke  hindringer.  EFs  bestræbelser 
for at få dem  fjernet  er ikke  mundet  ud i konkrete 
resultater.  En række  europæiske  virksomheder  hindres 
derfor  i at komme  ind på det japanske  marked  eller  har et 
ringe  incitament  til at gøre  den  fornødne  indsats  for at 
trænge  ind herpå. 
Under  alle  omstændigheder  kræver  det japanske  marked 
specifikke  afsætningsmetoder,  som  EF-virksomhederne 
skal anvende  for at blive  integreret  i det distributions-
system,  der gælder  for dette  marked. Gensidige  investeringer 
12. I  de kommende  år vil der  helt  sikkert  ske  en 
stigning  i Japans  erhvervsinvesteringer  i EF.  Denne 
udvikling  skulle  stort  set være  gunstig  for EF (beskæfti-
gelse,  teknologi,  osv.),  såfremt  den kan  holdes  under  en 
vis kontrol. 
Det bør  imidlertid  undgås,  at medlemsstaterne  konkur-
rerer  med  hinanden  om at tiltrække  disse  investeringer. 
Desuden  er det ønskeligt,  at medlemsstaterne  sammen 
med Kommissionen  fastlægger  en række  retningslinjer  for 
japanske  investeringer,  således  at de i deres  projekter  bl.a. 
tager  hensyn  til beskæftigelsessituationen  i Fællesska-
bet. 
EF bør drage  omsorg  for,  at dets  egne  virksomheder  - på 
et gensidigt  grundlag  - frit  kan  investere  i Japan. 
T eknologiudveksling 
13. Japanerne  køber  fortsat  flere  patenter,  end  de 
sælger  (i 1980  købte  Japan  udenlandske  patenter  for 1,3 
mia dollars,  men  solgte  kun  for  354  mio);  ikke  desto 
mindre  er Japan  et af verdens  vigtige  centre  for teknisk  og 
industriel  innovation,  og landets  betydning  i den hense-
ende  vil vokse  i det kommende  tiår.  EF bør derfor  undgå 
at indtage  en for defensiv  holdning  over  for Japan.  Det 
bør nøje  følge  Japans  udvikling  og udbygge  den gensidige 
overførsel  af teknologi. 
10. 9. 81 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 230/17 
Det er vigtigt,  at EFs  industri  er i stand  til at forudse,  i 
hvilken  retning  Japans  industri-  og dermed  eksportstra-
tegi vil bevæge  sig fremover.  Handels-  og industriatta-
chéerne  på medlemsstaternes  ambassader  i Tokyo  har 
allerede  taget  kontakt  med  hinanden  desangående.  Man 
bør gå et skridt  videre  og overveje  at skabe  en permanent 
industriel,  teknologisk  og videnskabelig  observationspost 
ved EFs  delegation  i Tokyo;  denne  skulle  følge  udviklin-
gen inden  for Japans  teknologi  og investeringer.  Desuden 
bør der  konstant  indhentes  oplysninger  om  den  øko-
nomiske  og sociale  udvikling  i Japan. 
EFs erhvervsgrupper  bør  inddrages  i dette  initiativ,  og i 
særdeleshed  i foranstaltninger  på EF-plan  til at udbrede 
og udnytte  de opnåede  resultater. 
Ligeledes  burde  der tilrettelægges  studierejser  til Japan  for 
højtstående  videnskabsmænd  og teknikere. 
14. Ovennævnte  forslag  skulle  gøre  det  lettere  for 
EF-virksomheder  at erhverve  japanske  licenser  og paten-
ter. Derigennem  skulle  det være  muligt  at vende  udvik-
lingen  i de sidste  20 år, hvor  EF-virksomheder  systema-
tisk har  solgt  patenter  og licenser  til Japan.  Måske  bør 
man  henstille,  at enhver  større  teknologioverførsel  ikke 
blot skal  resultere  i en finansiel  modydelse,  men  skal 
ligeledes  fremme  en vedvarende  udbygning  af det indu-
strielle  samarbejde  mellem  EF og Japan. 
15. Under  alle  omstændigheder  vil det være  nødven-
digt at bevare  den  gensidige  karakter  af teknologiover-
førselen  mellem  EF og Japan.  Det  er derfor  ønskeligt,  at 
der kommer  et samarbejde  i stand  på de områder,  hvor  EF 
har et teknologisk  forspring  (luftfart,  forsvar,  kerneener-
gi, udvinding  af olie  og andre  mineraler  osv.). 
Uddannelse 
16. Japanske  erhvervsfolk  og -ledere  er meget  bedre 
forberedte  til at arbejde  i Europa,  end  deres  kolleger  i EF er til at arbejde  i Japan.  Fremover  må så mange  europæere 
som muligt  derfor  gøres  opmærksom  på betydningen 
af et samarbejde  med  Japan.  På dette  område  kunne  EF 
tage eller  fremme  initiativer. 
Kommissionen  har f.eks.  udarbejdet  et program,  som  går 
ud på at sende  unge  erhvervsledere  og teknikere  i EF på 
langvarige  praktikophold  i Japan.  Dette  program  bakkes 
helt igennem  op af de japanske  virksomheder,  som  skal 
modtage  disse  praktikanter.  Programmet  bør  udvides  (i 
første  omgang  bør  antallet  af praktikanter  mindst 
fordobles). 
EF kunne  ligeledes  fremme  kortvarige  rejser  til Japan, 
som skulle  tage  sigte  på at gøre  EFs  erhvervs-  og 
samfundsgrupper  fortrolige  med  den  japanske  dagligdag 
og det japanske  sprog. 
Konklusion 
17. De  drøftelser,  Kommissionen  har  ført  med  de 
japanske  myndigheder  siden  begyndelsen  af indeværende 
år, har været  resultatløse,  og EFs  nuværende  forhold  til 
Japan  forekommer  derfor  meget  utilfredsstillende. 
Under  disse  omstændigheder  bør  man  efter  Udvalgets 
mening  følge  fire  generelle  retningslinjer  gående  ud på: 
— at styrke  EFs  politiske  vilje  over  for Japan; 
— at genoprette  Kommissionens  anseelse  hos  de japan-
ske myndigheder; 
— at forhandle  med  Japan  om konkrete  punkter,  der på 
forhånd  er fastlagt  af medlemsstaterne  og Kommis-
sionen; 
— at vedtage  allerede  nu ensidige  EF-foranstaltninger, 
der vil blive  iværksat,  hvis  forhandlingerne  ikke  fører 
til tilfredsstillende  resultater. 
Bruxelles,  den  1. juli  1981. 
Tomas  ROSEINGRAVE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg