4. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 175/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Udtalelse om skabelse af et integreret finansielt område i Europa 
(88/C 175/01) 
Kommissionen besluttede den 22. december 1987 under henvisning til EØF-traktatens arti­
kel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs (ØSU) udtalelse om skabelse at 
et integreret finansielt område i Europa. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektionen for økonomiske, finansielle og 
monetære spørgsmål, som udpegede Jean-Pierre Delhomenie til ordfører. Sektionen vedtog 
sin udtalelse den 12. april 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 255. plenarforsamling den 27. april 1988, 
uden stemmer imod og med én stemme hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
1. Indledning 
1.1. ØSU glæder sig over, at Kommissionen har be­
sluttet at forelægge det, sin meddelelse af 4. november 
1987 om skabelse af et integreret finansielt område i 
Europa, især fordi dette er et vigtigt skridt hen imod 
gennemførelsen af et stort indre marked. 
1.2. Princippet om liberalisering af kapitalbevægel­
ser blev oprindeligt opstillet i Rom-traktaten (art. 67 
ff.), men der blev ikke på det tidspunkt truffet konkrete 
beslutninger. Senere er der blevet udarbejdet adskillige 
direktiver, hvor det sidste, som er fra november 1986 
(86/566/EØF), ændrer direktivet af 11. maj 1960. I 
henhold til førstnævnte direktiv forpligter medlemssta­
terne sig til ikke at skærpe de bevillingsformaliteter, 
der var gældende på datoen for direktivets ikrafttræden. 
Endvidere skal de i videst muligt omfang forenkle be­
villings- og kontrolformaliteterne ved afslutningen og 
gennemførelsen af transaktioner og overførsler og om 
fornødent forhandle med hinanden om denne for­
enkling. 
1.3. De nye forslag fra Kommissionen omfatter to 
direktiver og en forordning. 
1.3.1. Det første er et forslag til direktiv om gennem­
førelse af traktatens artikel 67. Det pålægger medlems­
staterne at fjerne alle eksisterende restriktioner på kapi­
talbevægelser, opstiller betingelserne for iværksættelse af foranstaltninger til regulering af den indenlandske 
monetære situation, indfører en beskyttelsesklausul i 
tilfælde af monetære forstyrrelser samt fastlægger en 
tidsplan for gennemførelsen. 
1.3.2. Kommissionen anser liberaliseringen af kapi­
talmarkederne for en nødvendig, om ikke i sig selv 
tilstrækkelig, forudsætning for at gennemføre det indre 
marked. Kommissionen betragter tilsynsreglerne som 
et middel til at imødegå eventuelle risici og skævheder 
og harmoniseringen af skatteordningerne som nødven­
dige ledsageforanstaltninger, men ikke som en forud­
sætning for denne proces. Liberaliseringen vil kræve, at 
valutakursdisciplinen opretholdes eller sågar styrkes, 
og dette igen forudsætter, at alle valutaer deltager i 
EMS-mekanismen. Endvidere vil det ifølge Kommissio­
nen være nødvendigt at øge det pengepolitiske samar­
bejde og skabe konvergens i den økonomiske politik. 
Endelig understreger den nødvendigheden af at indføre 
en reel, fri udveksling af tjenesteydelser inden for bank-
og forsikringsverdenen. 
1.3.3. Det andet forslag til direktiv ændrer direktiv 
72/156/EØF om regulering af de internationale penge­
strømme og neutralisering af deres uønskede virkninger 
på den indenlandske likviditet. 
1.3.4. Forslagene omfatter foranstaltninger, der be­
grænser liberaliserede kapitalbevægelser, og som kan 
iværksættes efter samråd med alle medlemsstaterne i 
tilfælde af ydre valutariske chok. Kommissionen mener, 
Nr. C 175/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 88 
at disse ændringer er nødvendige, fordi situationen har 
ændret sig siden 1972, hvor der skete en stor tilstrøm­
ning af kapital til EF, og fordi der nu sker en liberalise­
ring af markederne. 
1.3.5. Forslaget til forordning omfatter indførelse af 
en enhedsordning for mellemfristet betalingsbalance­
støtte til medlemsstaterne. Kommissionens forslag hat 
tre mål, som består i: 
— at indføre en enhedsordning for finansiel bistand til 
lande med betalingsbalancevanskeligheder, 
— at skabe mulighed for ydelse af midlertidig bistand 
til lande med betalingsbalancevanskeligheder, 
— at skabe et ledsageinstrument, som en medlemsstat 
kan anvende i forbindelse med kapitalliberalise­
ringen. 
1.4. For fuldstændighedens skyld skal det nævnes, at 
Kommissionen gerne ser de tre forslag vedtaget samti­
digt; den har fastsat den 1. januar 1989 som den ønskede 
frist for gennemførelse af liberaliseringen, men foreslår 
dog en overgangsperiode for nogle medlemsstater. 
1.5. Formanden for Udvalget af direktionsformænd 
for centralbankerne samt repræsentanter for central­
bankerne i de medlemsstater, hvor liberaliseringen er 
længst fremme, dvs. Forbundsrepublikken Tyskland, 
Det forenede Kongerige samt Den belgisk-luxembourg-
ske økonomiske Union, har over for den af økonomi­
sektionen nedsatte studiegruppe udtalt sig om forskelli­
ge aspekter af kapitalliberaliseringsspøgsmålet. 
På baggrund af disse bemærkninger kan det konstate­
res, at der hersker enighed om liberaliseringsmålet, men 
at der dog er visse forbehold over for tilsynsreglerne 
og beskyttelsesklausulerne. Hvad angår Kommissionens 
forslag er der enighed om, at der er nødvendigt at skabe 
større konvergens i den økonomiske politik, at styrke 
Det europæiske monetære System (EMS) samt at anven­
de ECU'en i udstrakt grad. Med hensyn til oprettelsen 
af en europæisk centralbank, som er et mål på længere 
sigt, har centralbankernes repræsentanter til hensigt at 
uddybe de forslag, som forskellige medlemsstater har 
fremsat. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. ØSU støtter Kommissionen afgørelse om at til­
vejebringe de nødvendige retsmidler til at sikre en fuld­
stændig liberalisering af kapitalbevægelserne. Det 
mener, at dette er en absolut forudsætning for at 
gennemføre det indre marked, og at det ligeledes er nødvendigt for at gøre økonomien i EF mere konkurren­
cedygtig og øge den frie bevægelighed for varer og 
personer. 
Den meget korte frist og de spørgsmål, Kommissionen 
selv rejser, maner til forsigtighed, men må ikke rejse 
tvivl om målet. 
2.2. Med de tre tekster, som behandles i denne udta­
lelse, foreslår Kommissionen at foretage en umiddelbar 
og fuldstændig liberalisering af kapitalbevægelserne. 
ØSU er som nævnt enigt heri, men mener dog, at der 
samtidig bør sættes ind på andre områder, som er lige 
så vigtige som f.eks. harmoniseringen af reglerne for 
finansielle tjenesteydelser, børshandler, finansieringsin­
stitutters solvens og stabilitet, og endelig en harmonise­
ring af skattelovgivningen. Endvidere mener ØSU, at 
liberaliseringen nødvendiggør en stabilisering af valuta­
kurserne. Der er allerede blevet gjort nogle bestræbelser 
i den retning bl.a. via de afgørelser, der blev truffet i 
Basel og i Nyborg. 
2.2.1. Liberaliseringen forudsætter en mere radikal 
indsats. Ustabile valutakurser skaber store risici for 
økonomien i de forskellige medlemsstater på grund 
af de nødvendige justeringer og for virksomhederne, 
navnlig små og mellemstore virksomheder (SMV), der 
på grund af usikkerheden omkring omkostningerne og 
truslen mod konkurrenceevnen opgiver nationale og 
internationale investeringsplaner. 
2.2.2. Det bliver mere og mere vanskeligt at føre en 
samordnet EF-politik, hvor flydende og faste valutakur­
ser optræder side om side. EMS bygger jo på det dobbel­
te princip om stabilisering af valutakurser, inflations-
takt, betalingsbalance, offentlige budgetter og produkti­
vitet på den ene side og konvergens i den økonomiske 
politik på den anden, hvor de to principper supplerer 
hinanden. 
2.2.3. EMS må derfor færdigudvikles og styrkes. Når 
alt kommer til alt, er det logisk, at økonomier med 
en sammenlignelig udviklingsgrad bør underkastes den 
samme disciplin. Samtidig med kapitalliberaliseringen 
bør de resterende ikke-EMS-valutaer tilsluttes systemet, 
alt imens de efter fælles aftale fastsatte udsvingsmarge­
ner overholdes. Dette skal naturligvis først finde sted 
ved udløbet af overgangsperioden for de medlemsstater, 
der er omfattet af bestemmelserne i artikel 6 i det første 
4. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 175/3 
direktivforslag (1990 for Irland og Spanien og 1992 for 
Grækenland og Portugal). 
Som foreslået i artikel 3 i samme direktivforslag bør der 
ligeledes tages skridt til at sikre eventuelle nødvendige 
justeringer eller tilpasninger. 
2.2.4. Liberaliseringen forudsætter ligeledes, at der 
så hurtigt som muligt skabes en større samhørighed 
gennem en snævrere samordning af medlemsstaternes 
økonomiske politik. Autonomi inden for den økonomi­
ske politik ville være i modstrid med en fælles valuta­
kursdisciplin. Man ville således kunne undgå den situa­
tion, hvor det land, der fører den »mest fornuftige« 
politik, er nødsaget til at tjene som model for den 
økonomiske politik i alle tolv medlemsstater. De sam­
ordnede rentebevægelser, som er indtrådt siden Ny­
borg-aftalen, udgør et første skridt på vejen hen imod 
denne nødvendige samordning. 
2.2.5. Det vil ligeledes blive nødvendigt at udbygge 
ECU'ens rolle. EF har brug for en fælles værdienhed, 
et værdiopbevaringsmiddel og et fælles betalingsmiddel. 
For at nå så langt bør ECU'ens rolle styrkes i to hen­
seender: 
— som en fakturerings- og transaktionsvaluta, der bi­
drager til at skabe større stabilitet i den internatio­
nale handel, 
— ECU'en vil sandsynligvis også være bedre egnet end 
andre valutaer som interventionsvaluta på valuta­
markeder i tredjelande, uden at spændingerne inden 
for EMS skærpes. 
2.2.6. Endelig er der spørgsmålet om oprettelsen af 
en EF-institution til at stå for denne politik. Denne 
institutions rolle og dens forbindelser til de nationale 
og EF's organer og til centralbankerne i medlemslande­
ne må defineres. Nødvendigheden af at løse disse og 
andre spørgsmål vil sandsynligvis betyde, at oprettelsen 
af en europæisk centralbank er et mere langsigtet pro­
jekt. På kortere sigt bør man dog uden tvivl tage skridt 
i denne retning gennem f.eks. en revision af bestemmel­
serne om ECU'ens indførelse og oprettelse af en euro­
pæisk valutafond. 
2.3. ØSU er ligeledes blevet hørt om forslaget til det 
andet direktiv om samordning inden for banksektoren 
og fri udveksling af tjenesteydelser. Dette forslag er 
snævert knyttet til de tekster, der for øjeblikket er til 
behandling. Dette aspekt må understreges samtidig med 
at der må udtrykkes tilfredshed med denne yderligere 
fase i udviklingen hen imod et finansielt område i 
Europa. 
3. Særlige bemærkninger 
Ud over at give sin generelle tilslutning ønsker ØSU 
ligesom Kommissionen at komme nærmere ind på visse 
aspekter samt fremsætte nogle forslag. 3.1. Samordning med andre institutioner 
Det ville være en god ide at vedlægge direktivforslaget 
en udtømmende oversigt over liberaliserede kapitalbe­
vægelser, som vil gøre det muligt at definere hver enkelt 
kategori og få et klart overblik over overgangsordnin­
gerne og beskyttelsesklausulerne. Dette ville ligeledes 
lette den nødvendige samordning med andre institutio­
ner, som overvejer en lignende fortegnelse, især Organi­
sationen for økonomisk samarbyde og udvikling 
(OECD). 
3.2. Tilsynsregier 
3.2.1. En samlet analyse af meddelelsen viser, at 
Kommissionen ikke har undladt at beskæftige sig med 
spørgsmålet om tilsynsregier, som er en nødvendig led­
sageforanstaltning ved liberaliseringen. Men sam­
ordningen af tilsynsreglerne, som helst skal finde sted 
samtidig, vedrører hovedsagelig det andet direktiv om 
samordning af tilsynsbestemmelserne inden for kredit­
sektoren, og i særdeleshed listen over de bankaktivite­
ter, hvor det er fastsat, at kreditinstitutterne frit kan 
udveksle finansielle tjenesteydelser hen over grænserne. 
3.3. Beskatning 
3.3.1. Samtidig med denne liberalisering, som er en 
forudsætning for det indre marked, må det undgås, at 
visse finansieringsaktiviteter flyttes, bl.a. til steder med 
mere fleksible skatteordninger eller sågar til et »skatte­
paradis« uden for EF. 
3.3.2. Kommissionen hat ikke set bort fra dette pro­
blem. Endvidere ville den kapitaldræning gøre det dyre­
re for EF at finansiere sin politik, for så vidt som det 
ville blive nødt til at optage lån til en høj rente på 
markeder i tredjelande. 
3.3.3. For at dæmme op for en flytning af kapital 
inden for EK overvejer Kommissionen to mulige 
løsninger. Den første består i beskatningen af investe-
ringsindtægter gennem opkrævning af kildeskat til en 
fast sats, der er fælles for alle medlemsstaterne. Den 
anden løsning, som er mere rigoristisk, består i et krav 
til kreditinstitutterne om til disses skattemyndigheder 
at opgive de i EF bosiddende kunders renteindtægter; 
dette forudsæter, at den bankhemmelighed, der er gæl­
dende i nogle medlemsstater, ophæves. 
3.3.4. Skatteharmoniseringen må ikke ses som et 
stykke mosaik, men skal være en helhed, som bl.a. 
omfatter afkast af opsparede midler. Den økonomiske, 
budgetmæssige og sociale situation, som er afgørende 
Nr. C 175/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 88 
for skattelovgivningen, må ikke ignoreres, ej heller om-
fordelingsaspektet. 
3.3.5. Så længe der ikke er sket en harmonisering af 
hele skatteområdet, vil indførelse af en general kilde­
skat, der opkræves i medlemsstaterne til en fast sats 
af valutaindlandinges og valutaudlandinges forskellige 
former for investeringsindtægter, umiddelbart fore­
komme at være en løsning, der kan mindske visse af de 
forbehold, der hersker mod kapitalliberaliseringen i 
lande med de skrappeste skatteregler på området. 
3.3.6. Endelig må der ligeledes udtrykkes tilfredshed 
med Kommissionen synspunkt, som består i, at diskri­
minerende bestemmelser i nogle landes skattesystemer, 
som tilskynder private opsparere til at investere i inden­
landske værdipapirer, samt restriktioner på pensions­
fondes investeringer bør fjernes. Det samme er tilfældet 
med skattelettelser, hvortil der i nogle medlemsstater er 
knyttet diskriminerende bestemmelser for de forskellige 
investeringsfonde. Da det sædvanligvis er personer med 
en gennemsnitsindtægt eller en beskeden indtægt, som 
nyder godt af disse bestemmelser, bør man imidlertid 
med medlemsstaterne drøfte foranstaltninger, som ikke 
forhindrer kapitalliberaliseringen, men som sikrer så­
danne investeringer. 
3.3.7. Under alle omstændigheder bør der på skatte­
området tilstræbes overensstemmelse med Den euro­
pæiske Frihandelssamenslutning (EFTA) og OECD-lan-
dene. 
3.4. Beskyttelsesklausuler 
3.4.1. Kommissionen foreslår en beskyttelsesklausul, 
der giver medlemsstaterne mulighed for på kort sigt at 
genindføre en mekanisme til kontrol med kapitalbevæ­
gelser, hvis disse skaber alvorlige forstyrrelser i den 
pågældende medlemsstats penge- og valutapolitik. An­
vendelse af beskyttelsesklausulen vil i alle tilfælde være 
underlagt EF-procedurerne, og dens varighed er be­
grænset til seks måneder. 
3.4.2. Beskyttelsesklausulen bør kun anvendes for at 
imødegå spekulation og under ingen omstændigheder 
længere end højst nødvendigt. 
3.4.3. ØSU er klar over, at der i dag er store forskelle 
mellem medlemsstaterne, som i overvejende grad er 
strukturbetinget såsom arbejdsmarkedsparternes rolle, arbejdstagernes uddannelsesniveau, produktiviteten, 
centralbankernes role, ja endog klimaet og den geografi­
ske beliggenhed osv. Disse skævheder søges især fjernet 
via andre politikker og andre procedurer, som EF-
instanserne har iværksat eller skal i iværksætte. 
3.5. Beskyttelse af sparere og forbrugere 
3.5.1. Den fuldstændige liberalisering af kapitalbe­
vægelserne vil for første gang give den store masse af 
småsparere i alle medlemsstaterne mulighed for at spare 
op i andre medlemsstater, bl.a. i dem, der har en stærke­
re valuta. Denne mulighed kan være meget tillokkende, 
men sparerne må ikke få det indtryk, at disse pengean­
bringelser er så godt som risikofri, og at de over alt 
nyder godt af den samme beskyttelse. 
3.5.2. Der er ingen grund til, at det øgede udbud 
af finansielle tjenesteydelser, som liberaliseringen af 
kapitalbevægelser og den frie udveksling af tjenesteydel­
ser inden for banksektoren medfører, skulle give forbru­
gerne anledning til bekymring, forudsat at enhver tvist 
behandles, således som det er fastsat i den internationale 
privatret, dvs. ved domstolene i forbrugerens bopæls­
land og i overensstemmelse med de præceptive bestem­
melser i det pågældende lands lovgivning. 
3.5.3. Ved skabelsen af et finansielt område i Europa 
må der ikke afviges fra disse regler, ej heller må deres 
rækkevidde begrænses. De særlige bestemmelser i de 
enkelte medlemsstaters lovgivning bør fortsat gælde og 
administreres af landets egne domstole eller af andre 
domstole i overensstemmelse med Bryssel-konventionen 
om jurisdiktion eller reglerne i den internationale pri­
vatret, som beskytter kontraherende parter. 
3.5.4. På længere sigt burde Kommissionen overveje 
at harmonisere retsbeskyttelsen, idet dette ville mindske 
risiciene betydeligt og gøre forbrugerens opgave enklere 
i tilfældfe af tvist. Trepartsforhandlinger med tjeneste­
ydere og forbrugerrepræsentaner ville være ønskelig. 
3.6. De økonomiske og sociale konsekvenser 
3.6.1. Som allerede nævnt under de generelle be­
mærkninger kræver liberaliseringen af kapitalbevægel­
ser ikke blot en snæver samordning af de enkelte med­
lemsstaters økonomiske politik, men også en samord­
ning af den økonomiske og den monetære politik. Målet 
for den økonomiske samordning og liberaliseringen må 
være en beskæftigelsesskabende vækst, idet den bl.a. 
skal bidrage til at fremme erhvervsinvesteringerne og i 
4. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 175/5 
videst muligt omfang undgå en omdirigering af finansie-
ringsinstrumenterne. Den kræver i øvrigt penge-, valu­
ta- og skattepolitiske initiativer på internationalt plan. 
3.6.2. Vil beskæftigelsen virkelig drage fordel af 
de foreslåede foranstaltninger og mindskelsen af de 
finansielle byrder, som de sandsynligvis vil resultere i? 
Dette sker ikke automatisk, og erfaringen viser, at det 
afhænger af de valg, der træffes — om disse udelukken­
de er af finansiel karakter, eller om der ligeledes tages 
hensyn til økonomiske og sociale faktorer. Er det sidst­
nævnte tilfældet, må arbejdsmarkedets parter inddrages 
og høres og gives indflydelse på valget af løsninger. 
3.6.3. Kapitalliberaliseringen bør bl.a. give de sekto­
rer, som ikke har stået på lige fod med de store virk­
somheder, en lettere adgang til at skaffe sig kapital. Det 
drejer sig i særdeleshed om SMV, håndværkssektoren 
og kooperativerne, som jo alle spiller en vigtig rolle for 
skabelsen af nye jobs. Det er altafgørende at få skabt 
bedre betingelser for adgang til information om kapital­
tilvejebringelse. Her kan der bl.a. nævnes informations­
centre, men også strukturer, der skabes af erhvervsorga­
nisationerne. I øvrigt ville det være hensigtsmæssigt 
at påtænke en harmonisering af bestemmelserne for 
Bryssel, den 27. april 1988. kooperativer, andelsforetagender o.l. 
Under alle omstændigheder skal den økonomiske støtte 
gøres til genstand for forhandlinger for grundlæggende 
at forbedre situationen i de pågældende lande. 
3.7. AEndringen af19772-direktiv'et og Forordningen 
3.7.1. Kommissionen bemærkning i begrundelsen til 
forslaget om ændring af 1972-direktivet om, at med­
lemsstaterne bør råde over en række beskyttelsesinstru-
menter, således at de kan hindre ubetimelige penge­
strømme, kan kun støttes. Kommissionen tager således 
fat på en række problemer vedrørende relationerne 
med tredjelande og begrunder dermed sit ønske om at 
foretage denne ændring samtidig med forelæggelsen af 
direktivet om liberaliseringen af kapitalbevægelser. 
3.7.2. I forslaget til forordning om indførelse af en 
enhedsstøtteordning indgår et nyt element i forhold til 
tidligere ordninger, nemlig en støttemekanisme til at 
klare de problemer, liberaliseringen rejser. 
3.7.2.1. Hidtil har kun et eneste land trukket på en 
af støttemulighederne under den tidligere ordning. Er 
det da nødvendigt at indføre en ny ordning, som af de 
samme årsager måske kun vil finde ringe anvendelse? 
Under alle omstændigheder må der knyttes garantier til 
beslutningsproceduren. I særdeleshed bør støtten til 
betalingsbalancen være genstand for forhandlinger for 
at muliggøre en radikal forbedring af situationen i de 
pågældende lande. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg