Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet: Handlingsplan til afhjælpning af de sociale, økonomiske og regionale konsekvenser af omstruktureringen af fiskeriet i EU"

(KOM(2002) 600 endelig)

(2003/C 208/05)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 6. november 2002 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Eduardo Chagas til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 1. april 2003.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 399. plenarforsamling af 14. og 15. maj 2003, mødet den 14. maj, følgende udtalelse med 103 stemmer for, 2 imod og 7 hverken for eller imod.

1. Kommissionens forslag

1.1. Den handlingsplan, som Kommissionen foreslår, skal afhjælpe de forventede sociale, økonomiske og regionale konsekvenser af den omstrukturering af fiskerisektoren, der er nødvendig på grund af den tilstand, som visse fiskebestande befinder sig i. Den forsøger at indkredse følgerne af den begrænsning af fiskeriindsatsen i visse områder og for visse arters vedkommende, som reformen af den fælles fiskeripolitik indebærer.

1.2. Kommissionen erkender de sociale omkostninger ved reformen af den fælles fiskeripolitik og navnlig dem, der følger af en begrænsning af fiskeriindsatsen som led i de flerårige forvaltningsplaner, men mener, at omkostningerne ved at udskyde de foranstaltninger, der nu anses for nødvendige, vil være endnu større. Medlemsstaterne vil sandsynligvis anvende oplægningsordninger til en sådan begrænsning af indsatsen. Ordningerne kan indebære en begrænsning af det antal fiskedage, fiskerfartøjerne kan fiske efter bestemte bestande, hvilket formentlig vil medføre lavere indtægter - enten fordi fartøjerne tvinges til at gå over til alternative, men mindre indbringende former for fiskeri, eller på grund af oplægninger. Ændringer i politikken for flådestøtten vil også medføre sociale omkostninger: den foreslåede begrænsning af moderniseringsstøtten og den foreslåede fjernelse af støtten til istandsættelse og eksport af fiskerfartøjer samt den mere attraktive ordning til permanent begrænsning af kapaciteten får sandsynligvis konsekvenser for sektoren.

1.3. Denne meddelelse fra Kommissionen indeholder:

- en evaluering af de sandsynlige socioøkonomiske følger af begrænsninger af fiskeriindsatsen og nedskæringer af antallet af fiskerfartøjer, herunder et foreløbigt skøn over jobtabets omfang

- en gennemgang af alle eksisterende instrumenter til afhjælpning af disse følger inden for rammerne af EU's eksisterende støtteordninger (FIUF, EFRU og ESF)

- en gennemgang af supplerende instrumenter, der evt. kan tilvejebringes på kort sigt gennem en reform af den fælles fiskeripolitik og omprogrammering af strukturfondene

- en analyse af yderligere langsigtede alternativer.

1.4. Blandt de foreslåede foranstaltninger, der skal finansieres under de disponible bevillinger i perioden 2000-2006, er:

- omprogrammering på op til 611 EUR af FIUF til sociale og kapacitetsbegrænsende foranstaltninger gennem indstilling fra 2003 af støtte til flådemodernisering og -fornyelse samt støtte til overførsel af fartøjer til tredjelande

- særlige foranstaltninger for ikke-industrielt fiskeri, som tegner sig for ca. 70 % af fartøjerne og 50 % af beskæftigelsen i sektoren

- forbedring af sektorens image gennem en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene ombord samt social beskyttelse i fiskerisektoren og foranstaltninger for støtte til unge fiskere samt omstilling til mere bæredygtige fiskeriaktiviteter

- støtte til aktivitetsspredning som led i en integreret udvikling af kystområder.

1.5. Kommissionen er ligeledes særlig opmærksom på den virkning, gennemførelsen af begrænsningen af fiskeriindsatsen inden for de flerårige forvaltningsplaner helt sikkert vil få. Dette vil indebære en årlig begrænsning af antallet af fiskedage og den deraf følgende nedgang i fiskernes og virksomhedernes indtægter, som sågar kan resultere i permanent tilbagetrækning af fartøjet.

2. Udfaldet af fiskeriministrenes Rådsmøde den 16.-20. december 2002

2.1. Handlingsplanen må drøftes i lyset af udfaldet af fiskeriministrenes Rådsmøde den 16.-20. december 2002. Rådet vedtog nye forordninger, herunder en om EU-strukturstøtte til fiskerisektoren, som følger:

2.2. Der blev vedtaget et enklere system for begrænsning af EU-flådens fiskerikapacitet for at opnå en bedre afstemning med de disponible ressourcer. Det erstatter det tidligere system med flerårige udviklingsprogrammer (FUP), der ifølge Kommissionen ikke har sikret en effektiv løsning af EU-flådens overkapacitet. Det erstatter det tidligere system med flerårige udviklingsprogrammer (FUP), der ifølge Kommissionen ikke har sikret en effektiv løsning af EU-flådens overkapacitet Det nye system vil give medlemsstaterne et større ansvar for at opnå en bedre ligevægt mellem deres flåders fiskerikapacitet og de disponible ressourcer. Det omfatter følgende foranstaltninger:

- der fastsættes referenceniveauer på grundlag af de FUP-niveauer, der er fastsat for 31. december 2002. Referenceniveauerne sættes ned automatisk og permanent, hver gang der udtages kapacitet med offentlig støtte (hvis et fartøj udtages med offentlig støtte, sættes referenceniveauerne ned med en tilsvarende kapacitet.

- For hver bruttoregisterton, der tilføres flåden med offentlig støtte (som kun vil være disponibel i de næste to år, 2003 og 2004), skal medlemsstaterne udtage uden støtte:

a) en tilsvarende kapacitet (1:1 for forholdet mellem tilgang og udtagning) for fartøjer på op til 100 BRT eller

b) 1,35 (1:1,35 for forholdet mellem tilgang og udtagning) for fartøjer på over 100 BRT

- i perioden 2003-2004 skal de medlemsstater, der yder offentlig støtte til fornyelse af flåden, begrænse deres flåders samlede kapacitet med mindst 3 % i forhold til deres referenceniveauer

- medlemsstaterne få pligt til at sikre, at den samlede fiskerikapacitet for de nye fartøjer, der tilgår flåden, ikke overstiger de definitivt udtagne fartøjers kapacitet, og at fiskerikapaciteten afstemmes efter de disponible fiskeressourcer.

2.3. Støtten til fornyelsen af fiskerifartøjer afvikles gradvist og ydes kun i yderligere to år (indtil udgangen af 2004) og kun til fartøjer på under 400 BRT. Den begrænses til de medlemsstater, som har opfyldt de globale mål for kapacitet i FUP IV, og tildeles på en sådan måde, at ovennævnte forhold mellem tilgang og afgang overholdes Denne toårsplan vil give medlemsstaterne mulighed for at fortsætte med at modernisere deres flåder, samtidig med at den sender et klart signal om, at en sådan støtte, som kan bidrage til overfiskning, ikke vil være til rådighed efter 2004.

2.4. Støtten til modernisering af fiskerfartøjer vil kun være til rådighed for fartøjer på mindst 5 år til forbedring af sikkerheden, produkternes kvalitet og arbejdsvilkårene, til anvendelse af mere selektive fiskeriredskaber eller til udstyring af fartøjerne med VMS (system til satellitovervågning af fartøjer). Når moderniseringen går ud på at forbedre sikkerheden, produkternes kvalitet eller arbejdsvilkårene, vil en forøgelse af tonnagen være mulig, men kun til forbedring af fartøjets superstruktur (over hoveddækket). En sådan modernisering må imidlertid ikke øge fartøjets fangstkapacitet. EU-støtten begrænses til de medlemsstater, der har nået målene for global kapacitet som fastsat i FUP IV:

2.5. Der er oprettet en "ophugningsfond" på 32 mio. for at hjælpe medlemsstaterne med at opnå en yderligere reduktion af fiskeriindsatsen som krævet under genopretningsplanerne. Fartøjer, hvis fiskeriindsats skal begrænses med mindst 25 % som følge af en genopretningsplan kan få støtte fra denne fund; præmierne vil være 20 % højere end dem, der er til rådighed under FIUF til udtagning.

2.5.1. Støtten til permanent overførsel af fartøjer fra EU til tredjelande, herunder gennem oprettelse af blandede selskaber med tredjelandepartner) vil være til rådighed i to år (indtil udgangen af 2004). Den begrænses imidlertid til eksport til de lande, hvormed EU har indgået en fiskeriaftale, eller til overførsler med henblik på oprettelse af et blandet selskab i disse lande (medmindre Kommissionen træffer en anden beslutning). Præmiebeløbet begrænses til 30 % af FIUF's ophugningspræmie for eksport og til 80 % for blandede selskaber.

2.5.2. Medlemsstaternes støtte til fiskere og fartøjsejere, som midlertidig bliver nødt til at indstille deres fiskeriaktiviteter, kan nu tildeles i tre på hinanden følgende måneder eller i seks måneder i løbet af hele perioden mellem 2000 og 2006, hvis afbrydelserne skyldes uforudsigelige omstændigheder. Støtten kan forlænges et år, hvis den midlertidige afbrydelse skyldes gennemførelse af en genopretningsplan, en flerårig forvaltningsplan eller nødforanstaltninger vedtaget af Kommissionen eller medlemsstaterne. Støtten til omskoling af fiskere, så de kan finde arbejde uden for fangstsektoren, udvides for at hjælpe fiskere med at finde andre aktiviteter uden for fiskeriet, samtidig med at give dem mulighed for at fortsætte med at drive fiskeri på deltid.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Den foreliggende handlingsplan fremlægges på et kritisk tidspunkt for den europæiske fiskerisektor, hvor der må træffes dristige foranstaltninger for at sikre EU-fiskeriets overlevelse på holdbare og bæredygtige vilkår, hvilket nødvendigvis forudsætter en genoprettelse af fiskeressourcerne, som for flere bestandes vedkommende befinder sig i en meget kritisk tilstand. EØSU var således enigt i den diagnose af situationen i EU's fiskerisektor, der blev præsenteret i Kommissionens grønbog fra 2001, ikke mindst med hensyn til fiskerflådens overkapacitet. Det må være indlysende, at bæredygtigt fiskeri ikke er muligt, hvis fiskerflåden og navnlig fiskeriindsatsen holdes på det nuværende niveau. Efter EØSU's mening er det imidlertid ikke nok med en økonomisk og miljømæssig tilgang, hvis man vil løse problemet. I sin udtalelse om grønbogen(1) understregede EØSU, at fiskeriets betydning for de berørte regioner går langt ud over erhvervets bidrag til BNP. Fiskerisektoren kan ikke bare anskues som genstand for endnu en omstrukturering i EU. Sektoren består langt overvejende af mindre fiskere, hvis aktiviteter generelt respekterer miljøet. Fiskeriet udgør aksen for en lang række fællesskaber og aktiviteter og spiller en afgørende rolle med hensyn til social samhørighed og regional forvaltning, ikke mindst i de mest perifere regioner og de regioner, der i dag er stærkt afhængige af fiskeri.

3.1.1. Allerede i udtalelsen om Kommissionens Vejviser fra 2002(2) påpegede EØSU, at der bør "gøres mere ud af behovet for at skabe en passende balance mellem fiskerfartøjernes rentabilitet og effektivitet på den ene side og bæredygtig beskæftigelse på den anden."

3.2. EØSU har gentagne gange slået til lyd for, at omstruktureringsforanstaltninger og -skridt i fiskerisektoren ledsages at tilsvarende økonomiske og sociale foranstaltninger, som kan bidrage til at mindske den forudselige indvirkning på erhvervets folk og virksomheder. EØSU har også understreget, at det er altafgørende at inddrage dem i udformningen af disse foranstaltninger og skridt lige fra starten.

3.3. Da Kommissionen i maj 2002 præsenterede det første sæt foranstaltninger i den nuværende reform, lod den dem ikke ledsage af et sæt forslag, som imødekom erhvervets berettigede bekymringer. Dette bidrog til at skabe en afstandtagen og en modstand blandt erhvervets folk og i forskellige medlemsstater, som kunne være undgået, hvis de var blevet inddraget fra starten.

3.4. Hertil kommer, som Kommissionen anførte i sin vejviser(3), at det foreliggende dokument er blevet udarbejdet på grundlag af bilaterale høringer af medlemsstaterne. EØSU mener imidlertid, at Kommissionen i den forbindelse burde have inddraget arbejdsmarkedets parter, fartøjsejere og fagforeninger for umiddelbart at overveje de socio-økonomiske foranstaltninger, som disse måtte foreslå.

3.5. Som tidligere understreget må Kommissionens forslag ses inden for den kontekst, den blev præsenteret, dvs. som et forsøg på at afhjælp de konsekvenser, som foranstaltningerne i det første sæt forslag vil få økonomisk og socialt. I lyset af de beslutninger, der blev taget af Ministerrådet i december 2002, vil nogle af disse konsekvenser imidlertid blive delvist begrænsede og de til rådighed stående midler færre, idet Rådet valgte at opretholde nogle af de foranstaltninger, Kommissionen ville afskaffe med en reallokering af de dertil hørende midler.

3.6. Når dette er sagt, mener EØSU, at handlingsplanen, som nok er nødvendig, ikke imødekommer fartøjsejernes og fiskernes bekymringer, da den er for vag på nogle punkter og mangler den nødvendige finansielle dækning på andre.

3.7. I handlingsplanen nedjusterer Kommissionen sine tidligere skøn over jobtab fra 28000 til 12000 over en fireårig periode. Efter høring af medlemsstaterne konkluderede Kommissionen, at man måtte holde jobtab som følge af reformen adskilt fra jobtab, der kan tilskrives "naturlig" afgang i de seneste år. I betragtning af de nuværende vanskeligheder med at rekruttere nye folk til erhvervet oplever nogle lande på den anden side en mangel på arbejdskraft og vil kunne absorbere nogle af dem, der er blevet ledige.

3.7.1. Selv om Rådets beslutninger kan ventes at mindskes indvirkningen på beskæftigelsen, er den reelle effekt af de flerårige forvaltningsplaner meget usikker. Kommissionen nævner endvidere, at EU's udvidelse sandsynligvis vil skabe øgede vanskeligheder for beskæftigelsen i sektoren. EØSU opfordrer Kommissionen til at sikre passende instrumenter til at imødegå disse vanskeligheder og rette op på de kendte mangler inden for tekniske hjælpemidler, infrastrukturer og uddannelse.

3.7.2. Derudover vil de kraftige begrænsninger af torskefiskeriet i Nordsøen få mærkbare konsekvenser for beskæftigelsen i dette område i et omfang, som meddelelsen ikke kunne forudse, og som følgelig ikke er taget med i betragtning.

3.8. EØSU bemærker, at der ikke er taget højde for den mulige indvirkning af foranstaltninger, der er foreslået og/eller vedtaget for andre sektorer, som er tæt knyttet til fiskeri såsom markedsføring, forarbejdning, behandling eller skibsbygning og reparation. Begrænsningen af fiskeriaktiviteten, antallet af fartøjer og fangsternes størrelse vil få en betydelige indvirkning på disse sektorer, og EØSU opfordrer indtrængende til, at der træffes passende støtteforanstaltninger. Som tidligere nævnt er fiskeriet i visse lokalsamfund af stor betydning for den økonomiske og sociale samhørighed, og enhver ubalance kan få dybtgående konsekvenser for opstrøms- og nedstrømssektoren. Kommissionen erkender selv, at i nogle kystsamfund kan eneste alternativ til fiskeri være arbejdsløshed eller fraflytning.

3.9. Ligeledes er det bekymrende med et scenario, hvor fiskerne og fartøjsejeren fortsætter aktiviteten, men hvor fiskerimulighederne, enten i form af fiskeridage eller tildelte kvoter, er så begrænsede, at de fører til konkurs på kort sigt. EØSU mener, at der er behov for en seriøs og indgående debat om den model, der skal gennemføres for fiskeriet i EU's farvande: der må sættes spørgsmålstegn ved, om det er rigtigt at vælge et begrænset antal store, moderne og yderst rentable fartøjer på bekostning af et segment af mellemstore fartøjer, som måske er mindre rentable, men som anvender mere arbejdskraft. Dette ville på sigt føre til skabelsen af monopoler og en mulig privatisering af fiskeressourcer og handel med kvoter. EØSU kan ikke støtte dette perspektiv.

3.10. Endvidere understreger EØSU, at det er nødvendigt at gribe ind over for ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU) og fartøjer under bekvemmelighedsflag, også i forbindelse med import af fiskerivarer samt lystfiskeri for at sikre en harmoniseret og korrekt gennemførelse af EU-reglerne.

3.11. I meddelelsen foretages en analyse af de forskellige eksisterende EU-fonde, som kan kombineres til finansiering af socio-økonomiske foranstaltninger. Ud over de særlige programmer for sektoren såsom FIUF findes der andre muligheder under eksempelvis EFRU, EUGFL og ESF.

3.12. Selv om PESCA-programmet ikke blev udnyttet fuldt ud, mens det var i gang, muliggjorde det, som EØSU allerede tidligere har påpeget, en bedre inddragelse af erhvervets folk og virksomheder, idet det skabte en tættere berøringsflade til sektoren. Da nogle medlemsstater har besluttet ikke at iværksætte særlige sociale foranstaltninger for sektoren, vil det især være nyttigt at udforme et nyt program, som giver alle i erhvervet direkte adgang til sociale ledsageforanstaltninger.

3.13. Akvakultursektoren har et udviklingspotentiale, som bør udnyttes i alle dets aspekter, især hvad angår jobskabelse, idet den kan absorbere en del af de arbejdstagere, som tvinges til at opgive havfiskeriet. Der bør træffes foranstaltninger af skattemæssig og anden art for at fremme denne omstilling(4).

3.14. EØSU bemærker endvidere, at Kommissionen baserer sine forslag på en omprogrammering af bevillinger, der allerede er tildelt medlemsstaterne, men som ikke længere kan anvendes som et resultat af de restriktive foranstaltninger, der blev foreslået i maj-pakken. I lyset af Rådets beslutning om ikke at godkende alle de nedskæringer, Kommissionen har foreslået, vil det blive vanskeligt at omprogrammere disse midler til socio-økonomiske foranstaltninger. Hertil kommer, at nogle medlemsstater allerede har øremærket en hel del af midlerne til modernisering af flåden. EØSU mener, at der kun kan sikres en solid ramme for støtte til sektoren og dens ansatte, hvis FIUF-midlerne øges, og der skabes en særlig budgetpost for støtte til sociale spørgsmål.

3.15. EØSU glæder sig i denne forbindelse over Europa-Parlamentets initiativ til at opfordre budgetmyndigheden og Kommissionen til at vedtage en handlingsplan for at kompensere for konsekvenserne af foranstaltningerne til genopretning af torskebestandene og bevilge yderligere 150 millioner EUR hertil.

3.16. Kommissionen ser på situationen for dem, der bliver i sektoren, under titlen "Yderligere valgmuligheder på lang sigt": en mulig udvidelse af FIUF til at støtte foranstaltninger, som tager sigte på at mindske kystsamfunds afhængighed af fiskeri, støtte til ikke-industrielt fiskeri, forbedring af sektorens image, større inddragelse af kvinder og styrkelse af deres rolle i tilknyttede aktiviteter, nye undersøgelser af visse regioners afhængighed af fiskeri og overvejelser omkring den fremtidige strukturpolitik for sektoren efter 2006. EØSU støtter denne tilgang og opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til hurtigst muligt at iværksætte de nødvendige foranstaltninger.

3.16.1. Endnu en gang nævner Kommissionen, at den agter at høre arbejdsmarkedets parter, især gennem Udvalget for Den Sociale Dialog, om foranstaltninger, der kan forbedre arbejdsvilkårene ombord. Det skal her understreges, at selv om meddelelsen blev offentliggjort uden en forudgående høring af dette udvalg, vedtog arbejdsmarkedets parter i november 2002 en fælles holdning, som præsenterede en række konkrete forslag i den henseende. EØSU anbefaler, at der tages passende hensyn til dette bidrag fra arbejdsmarkedets parter, og at de lige fra starten inddrages i beslutningsprocessen, såvel på europæisk plan som på regionalt og lokal plan.

3.16.2. Et sådant samarbejde er vigtigt for at forbedre sektorens image, hvilket som anbefalet af Kommissionen kræver mere sikkerhed, større hensyntagen til miljøet og indførelse af aflønningsmetoder, som giver de unge stabile udsigter og øget jobsikkerhed.

3.16.3. Kommissionen anfører ligeledes, at den vil gennemgå den gældende lovgivning for at forbedre arbejdsvilkårene og den sociale beskyttelse i sektoren. EØSU udtrykke tilfredshed hermed, da det er noget, det har efterlyst længe. I særdeleshed bør medlemsstaterne gå mere engageret ind i ratificeringen af STCW-F konventionen og protokollen til Torremolinos-konventionen.

3.17. EØSU mener også, at det bør overvejes, hvordan man kan udnytte den viden og erfaring, folk, der forlader erhvervet, især gennem uddannelsesforanstaltninger og samarbejde med tredjelande.

3.18. Endelig bør Kommissionen fremme en debat om hvilke foranstaltninger, der kan forbedre udnyttelsen af EU-støtten og sikre bedre sociale vilkår i sektoren. Adgangen til disse fonde bør være betinget af, at der overholdes nogle sociale minimumsnormer, som er fælles for hele sektoren.

Bruxelles, den 14. maj 2003.

Roger Briesch

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT C 36 af 8.2.2003, punkt 2.1.2.

(2) EUT C 85 af 8.4.2003.

(3) KOM(2002) 181 endelig.

(4) EUT C 85 af 8.4.2003.