Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Udvikling af menneskelige ressourcer i Det Vestlige Balkan"

(2001/C 193/20)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede på plenarforsamlingen den 12.-13. juli 2000 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om "Udvikling af menneskelige ressourcer i Det Vestlige Balkan".

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Eksterne Forbindelser, som udpegede Georgios Sklavounos til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. april 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 381. plenarforsamling af 25.-26. april 2001, mødet den 25. april, med 59 stemmer for, 1 imod og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Baggrunden for og formålet med udtalelsen

1.1. Baggrunden for og formålet med udtalelsen er følgende:

1.1.1. Balkanlandenes betydning for den europæiske integrationsproces.

1.1.2. Den menneskelige og sociale kapitals betydning for den økonomiske udvikling i regionen og for en bæredygtig udvidelse mod syd.

1.1.3. Balkanlandenes betydning for integrationen af Middelhavsbækkenet i de europæiske "strukturer".

1.2. Formålet med udtalelsen er at fremhæve betydningen af disse former for kapital og formulere en række forslag, der kan danne udgangspunkt for en global approach til udviklingen af menneskelige og sociale ressourcer i Det Vestlige Balkan.

1.3. Der er et indiskutabelt behov for en klar, effektiv og markant europæisk udenrigspolitik generelt og mere specifikt i forhold til Balkan.

"Omkostningerne" ved krig og ustabilitet i Det Vestlige Balkan vil ikke kunne absorberes under EU-integrationsprocessen, så derfor er fred og stabilitet i De Vestlige Balkanlande ikke kun et regionalt problem, men et europæisk problem.

Der er også behov for en stærk og markant ny dynamik i stabilitetspagten, så den bliver i stand til at imødekomme på den ene side det bredere europæiske samfunds samt arbejdsmarkedets parters forventninger, og på den anden side imødekomme de målsætninger, der er fastlagt af verdenssamfundet i forhold til stabilitetspagten, samt lokalsamfundenes behov.

Der er behov for en velorganiseret, velstruktureret og programlagt inddragelse af det europæiske civilsamfund med henblik på udvikling af menneskelig og social kapital, medborgerkultur samt strukturer for social dialog i Det Vestlige Balkan.

Associeringsaftaler er et meget nyttigt redskab til at integrere landene i Det Vestlige Balkan i de europæiske strukturer, men der er kraftigt behov for en mere sammenhængende/global approach, der omfatter hele regionen.

EU's Økonomiske og Sociale Udvalg mener, at den regionale approach og alle de sektormæssige politikker for Det Vestlige Balkan bør inkorporeres i et regionalt udviklingsprogram.

2. Den menneskelige og sociale kapitals betydning for vækst i regionen

2.1. I rapporten "Vejen til stabilitet og velfærd i Sydøsteuropa: Et regionalt strategipapir, 15. marts, 2000" vurderer Verdensbanken udviklingen af menneskelig og social kapital som en nødvendig faktor og/eller forudsætning for en bæredygtig udvikling i området. I punkt 5 og 6 redegøres der indgående for udviklingen af menneskelig og social kapital.

2.2. Højere uddannelse inden for lederuddannelser, udvikling af menneskelig kapital og samfundsmæssig forandring.

2.2.1. Udvikling af en elite med multikulturel uddannelse og udsyn samt uddannelse af den yngre generation på lignende måde betragtes som investeringer i social kapital og er afgørende for en fredelig og bæredygtig fremtid.

2.2.2. En veluddannet menneskelig kapital betragtes som den bærende faktor for den økonomiske udvikling i området, som kan bekæmpe fattigdom og miljøforringelse.

2.2.3. Mens vi i øjeblikket på den ene side står over for en forringelse af uddannelsessystemet og manglende muligheder for veluddannede og faglærte, står vi på den anden side over for massiv hjerneflugt fra området. Samtidig erkender alle, at der er et presserende behov for modernisering af uddannelsessystemet.

3. Problemet

3.1. Den massive og vedvarende ødelæggelse af de menneskelige ressourcer, den menneskelige og sociale kapital samt hjerneflugten og udvandringen har resulteret i et akut behov for en effektiv og helhedsorienteret indsats for at samle disse ressourcer igen, hvilket er en afgørende faktor for den økonomiske genopbygning af regionen.

3.2. Uanset hvad der udløser problemerne og uanset graden af uoverensstemmelser mellem landene i regionen har overgangsperioden og den sidste Balkankrig efterladt Det Vestlige Balkan i følgende situation:

3.2.1. Ødelæggelse eller alvorligt forfald i den infrastruktur, som er nødvendig for opretholdelse af menneskelig og social kapital.

3.2.2. Social splittelse: nedbrydning af sociale bånd, opsplitning og udstødelse på basis af klaner, religiøse tilhørsforhold, politiske grupperinger samt politiske og klanrelaterede regionale identiteter.

3.2.3. Antisocial, ekskluderende og defensiv gruppesolidaritet. Man forfalder til familieloyalitet som den eneste stabile loyalitet, når loyalitetsrelationerne uden for familiens grænser ændrer sig og bliver flydende.

3.2.4. Udbredt mistro mod udlændinge, såvel som alle andre, der ikke tilhører familien.

3.2.5. Vanskeligheder med at samarbejde og mistro mod kollektive instanser og institutioner, det være sig alt fra fagforeninger til politiske partier.

3.3. Kort sagt står vi over for ødelæggelse, eller alvorlig svækkelse af samtlige sociale bånd, værdisystemer og værdistrukturer.

3.4. Konflikterne mellem de forskellige nationaliteter og krigene skabte et påskud for en defensiv, eksklusiv national solidaritet, som skjulte den eksisterende utilfredshed og fragmentering mellem de etniske grupper, den politiske opløsning samt underudviklingen.

3.5. For at give en præcis beskrivelse og formidle en solid forståelse af de aktuelle realiteter for menneskelig og social kapital må man tage de meget anderledes, men lige så tragiske historiske erfaringer fra Albanien og Ex-Jugoslavien i tiden efter Anden Verdenskrig i betragtning.

3.6. Den albanske målsætning (under Enver Hoxha) gående ud på at skabe en albansk identitet og kommunistisk bevidsthed blandt de forskellige klaner, etniske grupper samt religiøse tilhørsforhold i Albanien slog fejl.

3.7. Det diktatoriske styre, som var et overcentraliseret, elitært bureaukratisk etpartisystem, samt det massive forsøg på at udslette den albanske fortid, var dømt til at mislykkes med ødelæggende og langvarige konsekvenser.

3.8. Titos anderledes, men sideløbende målsætning var at skabe en jugoslavisk identitet og socialistisk bevidsthed blandt de forskellige sydslaviske nationaliteter, ikke-slaviske mindretal samt andre mindretal gennem en forholdsvis svag, decentraliseret forbundsstat.

3.9. Kommunismens sammenbrud, opløsningen af Øst-Vestmagtbalancen samt Yalta-aftalerne og andre forskellige faktorer bidrog for Albaniens og Jugoslaviens vedkommende henholdsvis til en hurtig deroute for det albanske styre og en langsom, men tragisk opløsning af den jugoslaviske forbundsstat.

3.10. De nuværende partisystemer, hvor de fleste ledende medlemmer kommer fra de samme kredse som under tidligere regimer, uden klare nærdemokratiske traditioner og erfaringer, uden åben finansiering, reelt medlemskab eller valg baseret på lokal demokratisk bottom-up-basis, udgør snarere mekanismer for social kontrol, der søger at genetablere en socialt accepteret og legitim orden, i stedet for partier, som de kendes fra de vestlige demokratiske og parlamentariske traditioner.

3.11. Et meget vigtigt aspekt af "problemet" er donorlandenes, de internationale institutioners, og NGO'ernes vanskeligheder med at indse, hvad Verdensbanken for nyligt erkendte:

"Det er vigtigt, at vi flytter tyngdepunktet fra politikker over til institutioner. Institutioner i den forstand, Douglas North fortolkede dem, nemlig som ideer, ideologier, fordomme, adfærdsregler og ikke som organisationer eller andre fysiske instanser. For at ændre den type institutioner, må man ændre kulturen.

Dette indbefatter langt mere end blot at privatisere de statsejede virksomheder eller vedtage love. Det indebærer en ændring af embedsmændenes holdninger, ja selv den private sektors holdninger.

Vi indser, at regeringen ikke blot kan oprette og legitimere nye institutioner og adfærdsnormer og trække dem ned over hovedet på offentligheden via love og politiske tiltag. Civilsamfundet bør selv mærke behovet for forandring. Derfor må vi være i stand til at hjælpe både offentligheden og regeringen - de to aktører i denne forandring(1)."

4. Det kommunale system

Det kommunale system er svagt og ineffektivt (særligt i Albanien), fordi det varetages af udpegede, underordnede administratorer og/eller partifunktionærer i stedet for folkevalgte ledere, som er ansvarlige for forvaltningen af lokale midler og som står til ansvar over for lokalbefolkningen. Under konfliktperioderne lammede de etniske og religiøse barrierer det kommunale system, og de etniske enklaver i landsbyerne eller de etniske landsbyer vanskeliggjorde udviklingen af det kommunale system.

5. Offentlig administration og forvaltning af den offentlige sektor

5.1. Etpartisystemet og den partikontrollerede administration og offentlige sektor i Albanien og tilsvarende forhold baseret på et føderalt og etnisk grundlag i Jugoslavien førte til ineffektivitet i fortiden og forklarer svagheden i nutiden.

5.2. Årene med konflikt, krige, embargoer, samt et halvofficielt sort marked til at dække statens og folkets behov har øget og forværret krisen i den offentlige administration og den offentlige sektor.

6. Den generelle sociale opløsning

6.1. Sammenbruddet af det politiske system og værdisystemet i Albanien, selvransagelsen i Makedonien, Kroatien, Serbien, Montenegro og Bosnien-Hercegovina, foranlediget af den jugoslaviske forbundsstats og socialismens langsomme og tragiske sammenbrud, borgerkrigen, embargoen samt den alvorlige økonomiske krise har påvirket retssystemet og ordensmagtens funktion.

6.2. Erfaringerne i overgangsperioden, pyramidespillene i Albanien, de uklare privatiseringsprocesser i Makedonien og Kroatien og det sorte marked i Serbien og Montenegro er kulmineret i et socialt klima af udbredt mistro, både blandt borgerne indbyrdes og i borgernes forhold til myndighederne.

6.3. Der er opstået en legitimitetskrise på alle niveauer i alle myndighedssfærer, som fortsat forværres, fordi korruptionen fortsat trives.

6.4. De sociale sikringssystemers sammenbrud og statens manglende evne til at udbetale pensioner og basislønninger har forstærket den onde cirkel af lovløshed, styrket det sorte marked, den grå økonomi, og ført til opblomstring af organiseret kriminalitet i samfundet. I Makedonien er der f.eks. flere ledige end beskæftigede og masseafskedigelser ledsages ikke af uddannelsestilbud, der kan give håb om at komme i beskæftigelse igen.

7. Levefod

7.1. Forringelsen af levefoden i alle landene i regionen har været den barske realitet i hvert fald i det sidste årti. Reallønnen faldt, mens den registrerede arbejdsløshed for eksempel nåede op på 36 % i Makedonien, 30 % i Jugoslavien og 55 % i Bosnien-Hercegovina i 1998.

7.2. I Bulgarien blev antallet af fattige syvdoblet mellem 1995 og 1997, mens det i Rumænien blev femdoblet i perioden 1989-1998.

7.3. Fordrivelse af befolkninger: omkring 3 millioner mennesker er fordrevet alene på grund af krigen mellem Serbien, Bosnien-Hercegovina og Kroatien. Kosovo-krisen er ikke medregnet.

7.3.1. Serbiske kilder angiver, at der i øjeblikket befinder sig en million flygtninge i Serbien, og med en mindsteomkostning på en dollar om dagen udgør de ud fra et strengt økonomisk synspunkt en katastrofal belastning for landets økonomi.

7.3.2. 13 % af den Montenegrinske befolkning er flygtninge.

7.3.3. Social- og sundhedssystemets sammenbrud samt den sociale solidaritets opløsning har ført til øget social utilfredshed, misstemning og splittelse. Forringelsen af miljøet, regeringens og samfundets manglende evne til at anvende effektive miljøbeskyttelsesforanstaltninger bidrager til skærpelsen af problemerne og øger risikoen for samfundets sundhedstilstand. Minoriteternes situation, herunder navnlig romaernes, er forværret som følge af den sidste krig.

8. Uddannelse og ungdom

8.1. De offentlige bevillinger til uddannelse er fortsat beskedne i alle lande. Skatteprovenuet udtrykt som en andel af BNP er faldet de sidste år. Eftersom alle lande har oplevet betydelige fald i BNP i overgangsperioden, er uddannelsesbeløbet pr. elev faldet væsentligt. I flere lande er de offentlige uddannelsesinstitutioner svækket på grund af forfaldne infrastrukturer, dårligt lønnede, dårligt uddannede og umotiverede lærere, samt forældet undervisningsmateriel, læseplaner og undervisningsmetoder. Disse problemer var endnu mere markante i etnisk blandede befolkningsgrupper, hvor der var markante vanskeligheder med at udforme og anvende multikulturelle læseplaner.

8.2. I stort set alle sydøsteuropæiske lande er manglen på møbler, udstyr og undervisningsmateriel temmelig overvældende. Der mangler ligeledes kapacitet til at forvalte uddannelsessystemerne og få dem til at fungere.

9. Kriminalitet og korruption

En faktor, der bidrager til lovløshed samt samfundsøkonomisk og politisk underudvikling på Balkan, og primært i de vestlige Balkanlande, er den omfattende korruption. I en undersøgelse baseret på 99 lande udarbejdet af The Transparency International Corruption Perceptions Index rangerede Makedonien som nummer 63 (sammen med Rumænien), Kroatien som nummer 74 og Albanien som nummer 84.

9.1. Den vedvarende konflikt og usikkerhed og den dybe fattigdom giver næring til korruption og organiseret kriminalitet og næres også af den. Ulovlig handel med kvinder og børn giver med de store fortjenester næring til korruption, hvilket blev tydeligt belyst på det seneste møde i Parlamentarikernes Netværk for Sydøsteuropa (MP Network for South Eastern Europe) den 26.-27. februar 2001 i Skopje, Makedonien.

9.2. Korruption og organiseret kriminalitet er faktorer, der kan føre til yderligere social, økonomisk og politisk opløsning i regionen. Tilstedeværelsen af udenlandsk militær i regionen opfattes som en faktor, der bidrager til ulovlig handel med kvinder, prostitution og dermed til korruption.

9.3. Korruption næres af og nærer kriminalitet. Ulovlig handel med børn og kvinder, salg af fattige børns organer, børnearbejde og børneprostitution florerer i regionen som følge af korruptionen og bidrager til opretholdelsen af korruption.

10. Bagsiden af medaljen

10.1. Balkanlandenes og i særdeleshed de vestlige Balkanlandes historie er egentlig ikke domineret af vedvarende konflikter, had og blodsudgydelser. Som flere historikere og sociologer har påvist, har der været perioder med sameksistens og symbiose med tæt og alsidig kontakt.

10.2. Blandt relevante udgivelser kan for eksempel nævnes "The classic study of Serb - Albanian osmosis" (Det klassiske studie af serbisk-albansk osmose) beskrevet af Milan Sufflay i sin bog "Srbic Arbnasi" fra 1925.

10.3. I Montenegro og det nordlige Albanien har man også i århundreder kunnet konstatere tætte forbindelser mellem albanske og montenegrinske klaner, indbyrdes giftermål samt alliancer under krige. Montenegrinske klaner kan betragtes som sidegrene af albanske familier og omvendt.

10.4. I Kosovos historie er de sociale konflikter i øvrigt ikke kun opstået på baggrund af etniske uoverensstemmelser, men også på grund af stridigheder om jordbesiddelser, hvor fattige muslimske og kristne albanere og serbere har bekæmpet albanske jordejere. Under Hoxha var den progressive Kosovo-befolkning faktisk mere truet i Albanien end i Serbien, hvilket viste, at de politiske skillelinjer til tider var lige så stærke.

11. Der eksisterer historisk videnskabeligt bevis og social hukommelse, der kan bruges til en ny start med fred og samarbejde

Området har tilstrækkeligt med naturrigdomme, en betydelig kultur- og historisk arv, geopolitisk betydning og en i økonomisk og kulturel henseende blomstrende diaspora i Nordeuropa, Australien, Canada og USA, hvilket betyder, at integrationen af dette område i EU-strukturerne og i EU vil være til stor fordel for Europa.

12. Eksisterende foranstaltninger, planer og strategier

Der eksisterer et meget rigt og indgående arbejde vedrørende strategier for Balkanlandene i form af foranstaltninger, planer og strategier.

12.1. Stabilitetspagten er fortsat den altomfavnende mekanisme og plan for regionen, som også indbefatter en interesse i udviklingen af social og menneskelig kapital. Verdenssamfundet, gennemsnitseuropæeren, og borgerne i Det Vestlige Balkan har helt sikkert en lang række forventninger til stabilitetspagten. Oprettelsen af stabilitetspagten er i sig selv en præstation. Men hvis stabilitetspagten ikke realiserer målsætningerne, vil der opstå katastrofale virkninger på lang sigt. Med forandringerne i Ex-Jugoslavien håber vi, at der ikke vil være nogen grund til at forsinke den afgørende ændring af stabilitetspagten til en egentlig udviklingspagt.

12.2. Der er for mange og faktisk et forvirrende antal NGO'er, institutioner, internationale og FN-organisationer, europæiske og amerikanske organisationer og organer, der beskæftiger sig med Balkan, og primært de vestlige Balkanlande Bosnien, Kosovo og Albanien.

12.3. Foruden ØSU's rapporter og udtalelser, som er dokumentation af høj kvalitet, kan vi henvise til:

12.4. CEPS-planen for Balkanlandene (Centre for European Policy studies 2000A.804 Michael Emerson, Daniel Gros Editors).

12.5. Task Force-rapporten om fremme af bæredygtige økonomier i Balkanlandene: Rapport fra en international ekspertgruppe sponsoreret af The Council on Foreign Relations of the USA.

12.6. "The Road to Stability and Prosperity in Southeastern Europe" (Vejen til stabilitet og velstand i Sydøsteuropa): Et regionalt strategipapir fra 1. marts 2000 udarbejdet af Verdensbanken. Europa og den centralasiatiske region.

12.7. Der findes allerede en meget konkret græsk genopbygningsplan, der er parat til at blive iværksat i regionen.

13. Vigtige fællesnævnere blandt de foreslåede planer fra de forskellige institutioner giver grundlag for fælles handling

13.1. Den af alle implicerede parter udtrykte politiske vilje til fred og stabilitet i området.

13.2. Tilstedeværelsen af hundredvis af organisationer og specialister, som allerede er engageret og finansieret til at arbejde i og for området.

13.3. EU's og IFI's (International Financial Institutions) engagement skaber forventninger om resultater i landene i området og hos verdenssamfundet.

13.4. Omvæltningerne i Jugoslavien sætter helt naturligt hindringer for en frisk start i den regionale approach, en ny revitaliseret og effektiv strategi for de vestlige Balkanlande samt en ny indsats rettet mod udvidelsen mod Syd på EU's dagsorden.

14. Forudsætninger for vellykkede strategier for udviklingen af menneskelig og social kapital

For at kunne udvikle den menneskelige og sociale kapital er det nødvendigt med et passende klima præget af håb og tryghed, der tilskynder befolkningen til at deltage, samt nogle garantier for fairplay i erhvervslivet, i lokale og nationale politikker, samt i retsvæsenet og retsprocedurerne.

De nødvendige foranstaltninger fra verdenssamfundet, fra EU, underskriverne af stabilitetspagten samt fra regionens regeringer i denne forbindelse er for eksempel:

Forpligtelse fra underskriverne af stabilitetspagten til at overholde de konkrete tidsplaner for hvert enkelt "panel" i stabilitetspagten i forbindelse med visse prioriteter, for eksempel garanterede grænser:

- Nedskæring af forsvarsudgifterne

- Forpligtelse til at udforme en konkret regionalplan og et program for dets gennemførelse, herunder planlægning, koordinering, finansiering, samt funktioner.

Identificering af transnationale prioritetsprojekter og oprettelse af en ansvarlig projektmyndighed for hvert enkelt prioritetsprojekt.

Forhandlinger om en frihandelszone på Balkan.

Balkan-valutaernes forberedelse på euroen.

Udformning af regionalpolitiske instrumenter på enten EU-niveau, eller for eksempel:

- et sydøstligt TEN-kontor,

- et sydøstligt ISPA-kontor,

- et sydøstligt Phare-kontor,

- et sydøsteuropæisk kommune- og byudviklingskontor.

Udformning af regionalpolitiske instrumenter inden for hver enkelt sydøsteuropæisk regering, såvel som regionale - sektoropdelte funktioner på et Balkanbaseret grundlag.

14.1. På vej mod en positiv dominoeffekt og nye ansvarsområder for staten i regionen

14.1.1. Hver eneste stats ansvar for at fremme udviklingen af menneskelig og social kapital er blevet gentaget i hvert eneste dokument om regionen. Men den ene regering efter den anden mister troværdighed, eftersom de er ude af stand til at skabe sociale bånd eller almen solidaritet, fordi disse sociale "elementer" ikke indgår i regeringsdekreter og bekendtgørelser.

14.1.1.1. Der vil ikke opstå noget engagement i samfundsmæssige, statslige og regionale anliggender, hvis vi ikke formår at bryde den aktuelle onde cirkel med en afgørende positiv dominoeffekt, så der kan etableres mekanismer for bæredygtig fred og sikkerhed og opstå regionalt samarbejde og intensiv udvikling.

14.1.2. Under hvert formandskab skal der gives høj prioritet til en evaluering af fremskridt i stabilitetspagten.

14.1.2.1. Verdenssamfundet skal engagere sig i fred og stabilitet i regionen.

14.1.2.2. Hovedunderskriverne af "stabilitetspagten" skal forpligtes på et drastisk nødprogram, der skal maksimere koordinering og effektivitet af indsatsen i regionen, reducere antallet af involverede instanser, institutioner og organisationer til det nødvendige minimum og udnytte besparelserne til gavn for modtagerne.

14.1.2.3. Der bør ske en ændring fra den regionale approach til et regionalt program, og EU bær forpligtes til at strømline og koordinere sit engagement i højst mulig grad.

14.1.2.4. Udvidelsesprocessen bør harmoniseres med stabilitets- og associeringsprocesserne for regionen.

14.1.3. Sådanne forpligtelser vil fungere som en katalysator for samfundene og regeringerne i regionen.

14.1.3.1. På den baggrund kan regeringerne i regionen blive bedt om og tilskyndet til at fortsætte med de regionale og statslige tiltag.

14.1.3.2. På det grundlag vil det regionale erhvervsliv og det internationale erhvervsliv reagere positivt på en opfordring til at deltage, hjerneflugten vil standse, de udvandrede borgere vil blive tilskyndet til at vende hjem, og Balkanborgere, der er fast bosat i udlandet vil blive opmuntret til at engagere sig i genopbygningen af regionen.

14.2. Oprettelse af regionale finansielle instrumenter

14.2.1. Gennemførelsen af en politisk strategi, en regionalpolitik eller et projekt kræver finansielle ressourcer, finansielle programmer, samt ledelse.

14.2.2. Oprettelsen af regionale projektmyndigheder, regionale finansielle instrumenter, regionalpolitiske instrumenter, der alle støtter en regionalplan, vil optimere synergien. Indbyrdes komplementære aktiviteter vil kunne give multiplikatoreffekter, ikke kun i forbindelse med planlægning og finansiering, men også i forbindelse med at skabe grundlag for offentlige-private partnerskaber, samt et effektivt engagement fra internationale finansielle institutioner.

14.2.3. Sådanne foranstaltninger vil skabe en positiv dominoeffekt. De vil bidrage til at skabe et positivt socialt miljø i lokalsamfundene og i erhvervslivet. De vil minimere risikoen for korruption, eftersom projekterne vil omfatte hele Balkan-regionen og vil være underlagt fortløbende Balkan- og EU-baseret overvågning.

14.2.4. Sådanne foranstaltninger (regionale projektmyndigheder, regionale finansielle instrumenter, regional planlægning og gennemførelse) vil kræve og tilskynde til oprettelse af regionale institutioner, for eksempel inden for forskning og udvikling i miljøbeskyttelse og -bæredygtighed, vandforvaltning, beskyttelse af skove og floder, samarbejde med universiteter om en regional social dialog, bankforretninger, reform af den offentlige administration, fremme af informationssamfundet, byområdernes problemer og samarbejde i sektorspecifikke økonomiske strategier, turisme, landbrug.

14.2.5. Det vil på et sådant konkret grundlag være muligt at sætte nyt skub i interessen for samfundet, engagere borgerne i en ny ånd af kollektiv handling i en ny medborgerkultur samt opbygge civilsamfundet. NGO'erne kan bidrage til at realisere dette mål. Positive erfaringer og anvendelsen af bedste praksis samt undgåelse af fejl vil give Sydøsteuropa mulighed for at optimere NGO'ernes nyttevirkning, i forbindelse med opbygningen af et civilsamfund og udviklingen af demokrati.

14.3. Yderligere inddragelse og styrkelse af det lokale niveau: via internationale og EU-programmer

14.3.1. I de internationale og EU's sociale og økonomiske genopbygningsprogrammer er styrkelsen af lokalsamfundenes inddragelse en af forudsætningerne for udviklingen af den menneskelige og sociale kapital i de vestlige Balkanlande. Der bør ligeledes tilvejebringes ordninger for mikrolån og mikrofinansiering med henblik på at støtte den lokale økonomi og familiedrevne SMV og for at imødegå ungdomsarbejdsløsheden. Hidtil har udgifterne til mikrofinansieringen på Balkan og de internationale erfaringer med den type programmer givet håb for fremtiden.

14.3.2. Der er et presserende behov for at undersøge, om det store antal organisationers, institutioners, fagforeningers og NGO'ers og kirkelige organisationers aktiviteter er velkoordinerede, således at man undgår utilsigtede virkninger. Der er fremsat nogle meget seriøse observationer, der underbygger denne påstand.

14.3.3. Fra det højeste til det laveste niveau vil det være nyttigt at gøre befolkningen opmærksom på, at der ikke er tale om konkurrence mellem redningsmænd, som ikke giver dem håb om overlevelse. Der er behov for, at der i medierne fremlægges en klar politisk fremtidsvision, og det bør vises, at den kan realiseres.

14.3.4. Det må kræves, at alle de organisationer, der bruger FN-midler eller IFI-bevillinger, udarbejder en cost-benefit-analyse samt årsberetninger.

14.3.5. FN eller de lokale regeringer med støtte fra FN må opfordre til samarbejde og koordinering med henblik på at reducere driftsomkostningerne til gavn for modtagerne.

14.3.6. Man bør ansætte lokale folk til at varetage programmer og foranstaltninger, udskifte det størst mulige antal udlændinge med lokale folk i Bosnien, Kosovo og Albanien, og sætte ind på at undgå fortidens fejltagelser i forbindelse med genopbygningen af Serbien.

14.3.7. Der er behov for tættere samarbejde mellem de internationale finansielle institutioner og de lokale arbejdsmarkedsparter og civilsamfundet.

14.3.8. Der bør være et veldefineret samarbejde mellem det organiserede civilsamfund, organisationer og arbejdsmarkedsparter og samarbejde med henblik på uafhængige lokale medier, som støtter menneskerettighederne, medborgerkulturen og ligestilling.

14.3.9. Bestræbelser på at regenerere og styrke kommuner bør fremmes med hjælp og støtte fra de relevante europæiske organisationer.

14.4. Behovet for at forbedre koordineringen og effektiviteten i genopbygningsindsatsen, styrke aktørernes indsats samt foranstaltningernes relevans

14.4.1. Det er veldokumenteret, at det er nødvendigt med tæt samarbejde og koordinering. Det fælles EU- og Verdensbankkontor i Bruxelles kan ikke alene løse koordineringsproblemet.

14.4.1.1. Der konstateres overlappende ansvarsområder i hver eneste sektor og på alle engagementsniveauer på Balkan.

14.4.2. I den private sektor står vi over for mindst 3 involverede grupper.

14.4.2.1. En, der rådgiver regeringer om, hvordan man implementerer stabilitetspagtens investeringspakke.

14.4.2.2. En, der er etableret inden for rammerne af den transatlantiske dialog inden for erhvervslivet.

14.4.2.3. En, der arbejder inden for The Southeastern European cooperation Initiative.

14.4.3. Dette betyder således, at formuleringen og gennemførelsen af EU's Balkanpolitik indebærer en lang række aktører på mange niveauer:

14.4.3.1. Europa-Kommissionen medvirker inden for eksterne økonomiske anliggender, udenrigspolitiske anliggender, udvidelse, udviklingsbistand, økonomiske og finansielle anliggender.

14.4.3.2. Ministerrådet.

14.4.3.3. EU's mellemstatslige niveau.

14.4.3.4. Ud over ovennævnte instanser er der også genopbygnings-taskforce-grupperne i Kosovo og de allerede eksisterende grupper i Bosnien.

14.4.4. USA's medvirken:

14.4.4.1. Fra amerikansk side står vi over for en lang række centre og aktører, der hver udformer og gennemfører deres egen politik.

14.4.4.2. Det nationale sikkerhedsråd med et særligt regionalt kontor for Sydøsteuropæiske Anliggender. Det nationale økonomiske råd, Kontoret for økonomiske anliggender, Kontoret for europæiske anliggender.

14.4.4.3. Det amerikanske udenrigsministerium benytter en række koordinatorer. En koordinator til gennemførelsen af stabilitetspagten, en koordinator til sydøsteuropæisk bistand, en koordinator til de sydøsteuropæiske samarbejdstiltag samt en særlig rådgiver for Kosovo.

14.4.4.4. Det amerikanske kontor for international udvikling.

14.4.4.5. Det amerikanske handelsministerium.

14.4.5. Ud over tilstedeværelsen af EU, USA, Verdensbanken, Valutafonden og den Europæiske genopbygnings- og udviklingsbank er der også hundreder af NGO'er engageret på Balkan, hvoraf de fleste (som også er statsfinansierede) forfølger deres helt egne mål og tjener deres egne formål.

15. Anbefalede regionale tiltag

15.1. Tiltag, der bekæmper social udstødelse og genskaber almen social og regional solidaritet og identitet.

15.2. Det er ingen nem opgave at overvinde den strengt sekteriske solidaritet, men det kan lade sig gøre gennem en velorganiseret indsats at få samfundsøkonomiske og andre interessegrupper til at konvergere på tværs af grænserne (det være sig etniske, kulturelle, religiøse, administrative), hvis man baserer indsatsen på (for dem) altafgørende spørgsmål. For eksempel:

15.3. Initiativet for Det Adriatiske og Ioniske Hav.

15.3.1. Samarbejde mellem havmiljøbeskyttelsesorganisationer. Tilskyndelse til et sådant samarbejde fra EU-programmer, regionale programmer og nationale programmer.

15.3.2. Samarbejde inden for sektorer: For eksempel turistindustrien - Hotelejere.

15.3.3. Byer og havne i det adriatiske samarbejde.

15.4. Samarbejde om opbygning af infrastrukturen og den lokale dialog. Troværdige arbejdsgiver- og -tagerorganisationer.

15.4.1. Samarbejde om oprettelse af et regionsudvalg.

15.4.2. Tilskyndelse til regionale forbund for erhvervene, akademikerne og universiteter.

15.4.3. Regionalt forskningssamarbejde særligt på områder hvor der kan skabes bæredygtig udvikling.

15.4.4. Regionalt mediesamarbejde. Aviser, radio, tv og videnskabelige tidsskrifter.

15.5. Regionalt samarbejde mellem politiske partier med fælles grundsyn.

15.6. Oprettelse af et struktureret løbende regeringssamarbejde om regionale spørgsmål begyndende med miljøet.

15.7. Etablering af samarbejde mellem kirker og sogne.

15.8. Der må sættes ind på at imødekomme især børns, kvinders og ældres mere og mere presserende behov. Dette bør ske via samarbejde på lokalt, regionalt og nationalt plan samt via internationalt samarbejde og støtte.

16. Henstillinger, der fremmer sub-statsligt samarbejde

16.1. Fremme af sub-statsligt samarbejde: som strategi mellem sub-statsligt organiserede instanser (kommuner, byer, regioner, kooperative virksomheder, osv.) i to retninger, både mellem de vestlige Balkanlande - og Balkanlandene generelt, såvel som mellem sub-statslige myndigheder i EU og deres pendanter i Balkanlandene:

16.1.1. Der bør skabes en struktureret dialog på sub-statsligt niveau mellem byer, bæredygtige byer, børnevenlige byer, sunde byer, sikre byer og byerne på Balkan. Princippet om "Balkandimensionen" bør fremmes i alle nationale politikker.

17. Henstillinger vedrørende nationale opgaver: Handlingsplan for en fremtidsorienteret national forsoning, fastlæggelse af entydige regler og indsats med henblik på en udviklende civil og social dialog

17.1. Fastlæggelse af entydige regler for social inddragelse, minoriteters deltagelse, uafhængig og ydedygtig forvaltning og lovgivning.

17.1.1. Indførelse af offentlig finansiering af de politiske partier og fuldstændig åbenhed i regnskaberne.

17.1.2. Uafhængig, alment accepteret ledelse af de statslige medier.

17.1.3. Fastlæggelse af en klar strategi for: En effektiv lovlydig, lov-håndhævende, ansvarlig, åben og demokratisk stat. En effektiv, konkurrencedygtig og veldefineret offentlig sektor.

17.1.4. En national plan til at omlægge kommuner og byer fra det laveste statsbureaukratiske niveau til decentraliserede demokratiske centre for forvaltning og samfundsøkonomisk udvikling.

17.2. Inden for disse rammer af sikkerhed og stabilitet og i et klima af håb kan NGO'ernes "ord" og "handlinger" i forhold til genopbygningen af sociale bånd og etableringen af det civile samfund blive hørt og taget til følge.

17.2.1. Inden for dette "positive dominoklima" kan en oprigtig og ikke fingeret civil dialog slå rødder, og der vil igen opstå effektivt socialt engagement og deltagelse.

17.3. Ved at sætte fokus på den mikro-økonomiske stabilitet, støtte til de små og mellemstore virksomheder samt på en stærk og uafhængig rolle for kommunerne i den lokale udviklingsstrategi vil man muliggøre en langsom, men sikker bottom-up-udvikling på samfundsøkonomiske niveauer og på ledelsesniveau. De små og mellemstore virksomheders rolle er altafgørende, ikke kun af hensyn til økonomien, men også af hensyn til den sociale samhørighed, den samfundsmæssige udvikling, beskæftigelse, genopbygning og fornyelse af de sociale bånd og fremkomst af lokale ledere. Familiedrevne SMV's bidrag bør anerkendes som en særlig vigtig faktor for genopbygningen af den sociale sammenhængskraft.

17.4. Nationale strategier til at bringe skole- og uddannelsessystemet på ret køl.

17.4.1. Samarbejde mellem universiteter med henblik på at videreføre en europæisk dimension i uddannelsen.

17.4.2. Harmonisering af læseplanerne med henblik på at fremme gensidig anerkendelse og studentermobilitet mellem universiteter, instanser og europæiske lande.

17.4.3. Indførelsen af moduler og pointoverførselssystemer.

17.5. Nationale strategier til at repatriere menneskelig kapital, der befinder sig i udlandet, samt repatriere og inddrage emigrerede balkanborgere i genopbygningsprogrammerne.

17.6. Indsatser med henblik på at genetablere det lokale universitets rolle og inddrage den akademiske og kulturelle elite i genopbygningen af værdisystemet og landenes værdistrukturer.

18. Henstillinger vedrørende ØSU's rolle

18.1. EU's Økonomiske og Sociale Udvalg spiller bl.a. via handlingsplanen en afgørende rolle med hensyn til at fremme social og civil dialog i alle lande og regioner, hvilket er et hovedelement i skabelsen af en positiv dominoeffekt i den sociale genopbygning. Det ville være meget nyttigt at sætte mål på at skabe koordination og dialog mellem de NGO'er, der opererer i regionen.

18.2. Den sociale og civile dialog bidrager også til bæredygtig udvikling af menneskelig og social kapital, selv om der kræves et vist niveau, før tingene fungerer ordentligt.

18.3. Regional, social og civil dialog kan bruges til at udvikle:

- Regionale interessegrupper, fælles aktioner og samarbejde.

- Kontakter mellem den regionale elite og ledelse, som samarbejder og stoler på hinanden.

18.3.1. Regionalt elitært samarbejde med henblik på at udforme og støtte udviklingsplaner og fremme de unges engagement og deltagelse på alle niveauer af beslutningsprocessen.

18.3.2. Samarbejde med Regionsudvalget og Europa-Parlamentet om at fremme sub-statslig og overnational loyalitet i Balkanlandene, primært i de vestlige Balkanlande. Den nylige oprettelse af netværket mellem parlamentarikere i Sydøsteuropa er et fremragende eksempel på overnationalt netværkssamarbejde.

18.3.3. ØSU kan fortsætte med tiltag såsom at tilrettelægge regionalt samarbejde og strukturel dialog på baggrund af gruppe I, gruppe II og gruppe III i ØSU.

18.3.4. Opfordring og tilskyndelse af medlemsstaternes økonomiske og sociale råd til at sørge for kurser samt videnskabelig og informationsmæssig støtte til Balkanlandenes økonomiske og sociale råd.

18.3.5. Adgang til information og databaser.

18.3.6. Formidling af ØSU's udtalelser om særlig vigtige spørgsmål, eksempelvis bæredygtig udvikling og byspørgsmål.

18.3.7. Tilrettelæggelse af konferencer i hvert af landene med henblik på at diskutere udviklingen i den menneskelige og sociale kapital som hovedfaktoren for, at der opstår god ledelsespraksis og et civilsamfund.

18.3.8. Fremme af tanken om oprettelse af et sydøstforum for sociale og økonomiske råd, et regionsudvalg og et forbund af byer, eller i det mindste hovedstæder.

18.3.9. Tilskyndelse til samarbejde mellem universiteterne på Balkan, ikke kun som hovedkilder til viden, men også som hovedleverandører af fremtidige ledere.

18.3.10. Støtte til udformning og drift af et forum for udvandrere fra Balkan.

Bruxelles, den 25. april 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) TRANSITION: The Transition Newsletter about reforming economies - Nov. Dec. 2000/Jan. 2001.

BILAG I

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

1. Den menneskelige og sociale kapitals betydning for vækst

1.1. Erfaringer med bedste praksis og sammenligninger af forvaltning og styreformer fra hele verden viser, at den menneskelige og sociale kapital spiller en helt afgørende rolle for den økonomiske vækst.

1.1.1. Dette anerkendes i stadig højere grad i rapporter fra FN og Verdensbanken, ifølge hvilke dette område og dermed gennemførelse af en politik i tilknytning hertil må have høj prioritet.

1.1.2. Strategier vedrørende opbygning og forvaltning af den sociale kapital er ved at blive udviklet med støtte fra FN's programmer. Disse politikker omfatter:

- udvikling af den sociale kapital,

- "brobygning" mellem social kapital i de forskellige lande,

- koordinering af social kapital i de forskellige lande.

1.1.3. Forskning og sammenlignende studier i udviklede lande viser, at den menneskelige og sociale kapital ikke kun er af central betydning for ulande (i forbindelse med bekæmpelse af fattigdom eller fremme af vækst), men også for højt udviklede lande, hvis de vil bevare deres konkurrenceevne.

1.1.4. Det er alment accepteret, at "geografisk placering, naturressourcer eller endog militær styrke ikke længere er afgørende". Den nationale rigdom afhænger derimod af, hvordan et land og dets borgere organiserer og administrerer deres økonomi, hvilke institutioner de opretter, og hvilke investeringer der foretages, både af den enkelte og af kollektivet.

1.1.5. En forvaltningsfilosofi og -praksis, som i stadig højere grad lægger vægt på menneskelig og social kapital som grundlag for en konkurrenceorienteret strategi, antyder, at der er sket en forskydning fra komparative fordele (billig arbejdskraft og billige naturressourcer) til konkurrencemæssige fordele, hvilket skyldes klare og effektive konkurrencestrategier i tilknytning til produktion, drift, markedsføring, produkter og tjenesteydelser.

1.2. Produktivitet omfatter ret beset både værdien af (dvs. priserne på) et lands produkter på markedet og den effektivitet, hvormed de produceres.

1.2.1. Det er med andre ord indlysende, at produktion af flere produktenheder pr. arbejdskraft- eller kapitalenhed ikke nødvendigvis giver højere udbytte (eller løn). Større udbytte kræver stabile eller stigende produktpriser.

"Det centrale spørgsmål i forbindelse med økonomisk udvikling er, hvordan der kan skabes forudsætninger for en hurtig og vedvarende produktivitetsstigning".

1.2.2. Et lands produktivitet er lig med den samlede produktivitet i alle landets virksomheder. Det er således afgørende, hvordan udviklingen af den samlede menneskelige og sociale kapital er blevet forvaltet.

1.2.3. Produktivitet som en lokal, social, kollektiv og kulturel proces går hånd i hånd med udviklingen og forvaltningen af den menneskelige og sociale kapital. Komparative studier af forvaltning i et globalt perspektiv viser følgende:

2. Hvis virksomhederne skal klare sig eller blot gøre sig gældende i den internationale konkurrence må de udvikle produktiviteten ved at udnytte lokale "erhvervsklynger" og samarbejdende virksomheder bedst muligt.

De skal være i stand til at gøre brug af opsamlet viden, erfaring, kompetente forskningsinstitutioner, adgangen til veluddannede arbejdstagere, en effektiv og velfungerende lokal offentlig forvaltning, god infrastruktur for grundlæggende service på kommunikationsområdet m.v.

2.1. Det bør stå klart, at produktivitet ikke er og ikke kan være noget, der blot sker i den enkelte virksomhed. Produktivitet er et resultat af processer, herunder kollektive processer i det lokale og regionale erhvervsliv og erhvervsmiljø.

2.1.1. Den lokalt "opsparede" menneskelige og sociale kapital, de institutionelle rammer, anvendelsen af formelle og uformelle forbindelser samt den samlede ledelseserfaring og spredningen af alt dette udgør det på én gang konkrete og uhåndgribelige grundlag for produktiviteten og konkurrenceevnen.

2.1.2. Virksomhedernes konkurrenceevne kræver et erhvervsmæssigt, juridisk, administrativt, videnskabeligt-akademisk og finansieringsmæssigt miljø, der er "fertilt" og positivt og kommer til udtryk i en tilsvarende erhvervspraksis og -kultur.

2.2. Et erhvervsmiljø kan ikke være et resultat af erhvervsmæssige aktiviteter. Det er resultatet af overordnede faktorer som effektivt samarbejde mellem virksomheder, det videnskabelige-akademiske miljø, staten og forholdet mellem virksomheden/virksomhederne og den/de ansatte. Erhvervsmiljøet afspejler adfærds- og samarbejdskulturen i den lokale elite og blandt de lokale ledere.

BILAG II

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Definition af nøgletermer

- Menneskelige ressourcer

Normalt refererer termen "menneskelige ressourcer" til en befolknings størrelse, aldersgrupper og arbejdstyrke.

- Menneskelig kapital

Ved menneskelig kapital forstås (opgjort per capita):

- uddannelse og viden,

- erfaring, ekspertise, specialisering

- faglig dygtighed, kreativitet

- evne og villighed til at tage initiativer

- villighed og evne til at samarbejde med henblik på at få imødekommet personlige, grupperelaterede eller sociale behov.

I udviklingslitteratur hænder det, at enten "menneskelige ressourcer" eller "menneskelig kapital" inkluderer begge definitioner.

- Social kapital

Social kapital i et givet samfund defineres som "det fremherskende hierarki af værdier og behov. Den fremherskende arbejdsmoral".

Eksistensen af social solidaritet og sociale bånd, social bevidsthed samt evnen til at løse og/eller overvinde konflikter.

Institutionalisering af samarbejde og dialog mellem eliter og ledende grupper.

Høj vægtning og værdisættelse af, respekt for og vilje til at tjene det fælles bedste, samt fælles og sociale interesser i bred forstand: "immateriel kapital" eller "usynlig kapital" anvendes ofte i ovennævnte betydning. Når talen er om en virksomhed, skelnes mellem "usynlig kapital" og "immateriel kapital" med betydningen: kapital opbygget henholdsvis i og uden for virksomheden.

- Socialt bånd

Dette er en sociologisk term, der refererer til det, som binder personer sammen i et samfund - og det der udgør et "fællesskab", dvs. de forenende kræfter, som ikke er påbudt ved lov eller påtvunget ovenfra. Sociale bånd forstås også nogle gange som følelse af tilhørsforhold til en bestemt samfundsgruppe.

- Civilsamfundet(1)

Civilsamfundet defineres som det modsatte af et autoritært eller ikke-civilt samfund. Disse to samfundstypers grundlæggende og afgørende træk afhænger af procedurerne for beslutningstagningen, graden af social integration og medarbejderindflydelsen.

Civilsamfundet er et samfund,

- hvor statsfunktioner og statens politik frit og afgørende påvirkes og evalueres af forskellige samfundsgruppers interesseorganisationer, det organiserede samfund selv;

- og hvor samfundsinteressegrupper uafhængigt af staten på en fri og demokratisk måde er med til at fastlægge, omdefinere og tjene fælles, offentlige eller bestemte gruppers interesser, arbejder for menneskerettighederne eller bestemte gruppers rettigheder og udviklingen af en demokratisk kultur og samfundsstrukturer, der fremmer deltagelse.

- Civilsamfundets udvikling

Udviklingen i civilsamfundet måles ikke på det voksende antal ikke-statslige organisationer, der (på det offentliges regning) konkurrerer om at øge deres indflydelsessfære samt styrke de afhængige, udstødte samfundskategorier, som de repræsenterer.

Udviklingen måles på civilsamfundsorganisationernes natur, rolle og funktion.

Et civilsamfund udvikler sig i det omfang, dets organisationer arbejder for at give samfundet og gennemsnitsborgeren mulighed for organisatorisk og institutionelt at deltage kritisk og effektivt i løsningen af sociale problemer, påvirke regeringens beslutningsproces, fremme social integration og demokratisk deltagelse, kultur og struktur. Civilsamfundet udvikler sig ikke gennem stærke ikke-statslige bevægelser, der ønsker at overtage statens sociale forsorg eller erstatte samfundspligter med velgørenhed.

(1) ØSU afgav i september 1999 en udtalelse om det organiserede civilsamfunds rolle og bidrag til opbygningen af Europa. (EFT C 329 af 17.11.1999).

BILAG III

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Statistic and information material

Table 1: EU Assistance to Balkan Countries 1991-1999((Includes assistance for economic programs, democracy, institution-building, humanitarian aid, balance-of-payments support, and infrastructure.)) (millions of dollars)((Converted from euro figures at euro 1000 = 1.03.))

>TABELPOSITION>

Source:

EU press release dated November 19, 1999.

Table 2: U.S. Assistance Funding for Balkan Countries: Economic Restructuring, Institution-Building, and Social Development Programs, Fiscal Year 1991-1999((U.S. assistance provided through SEED Act funding. Does not include substantial humanitarian assistance provided under other programs.)) (millions of dollars)

>TABELPOSITION>

Source:

U.S. State Department.

Table 3: Breakdown of U.S. Aid Commitments to Kosovo, November 1999-December 2000((Commitments made at the aid coordination conference in Brussels on November 17, 1999.)) (millions of dollars)

>TABELPOSITION>

Source:

U.S. State Department and World Bank/European Commission webpage on Economic Reconstruction and Development in Southeast Europe (www.seerecon.org).

Table 4: Transparency International Corruption Indicators((The Transparency International Corruption Index for 1999 has been published on October 26, 1999. CPI scores relate to perceptions of the depth of corruption as seen by business people, risk analysts, and the general public and ranges between 10 (highly clean) and 0 (highly corrupt).))

>TABELPOSITION>

Table 5: Currently Displaced Persons (Refugees and IDPs) in SEE Region

>TABELPOSITION>

Source:

UNHCR, November 15,1999.

Table 6: Selected Indicators On Political Process/Accountability/Paticipatory Institutions

>TABELPOSITION>

Note:

Bigger numbers indicate better governance for KKZ, and worse governance for FH.

Table 7: Selected Corruption Indicators

>TABELPOSITION>

Note:

Bigger numbers indicate worse governance for FH, EBRD bribery questions - bigger numbers indicate better governance TI, KKZ, and ICRG.

Table 8: Selected Legal/Judicial Indicators

>TABELPOSITION>

Note:

Bigger numbers indicate worse governance for FH abd WDR97. Bigger numbers indicate better governance for EBRD law and order index, TI, KKZ, and ICRG.

Table 9: Summary of Social Indicators for SEE, 1997

>TABELPOSITION>

Source:

WB ECA Social Protection Strategy (1999 draft); UNICEF Transmonee report (1999); UNDP Human Security in SEE (1999).

We have to indicate that the situation is severely deteriorating from 95-96 up to 2000.

Boks 1: Fattigdomsprofiler i det sydøstlige Europa

- Der er store regionale forskelle i fattigdomsniveauet i alle lande: mellem højlands-/bjergområder og kystsletten i Albanien, mellem Republika Srpska (RS) og Føderationen Bosnien-Hercegovina (og inden for hver enkelt enhed) og mellem den nordlige og sydlige del af Rumænien. Forskelle i forbrug forstærkes af forskelle i adgang til sociale tjenesteydelser af høj kvalitet, hvilket øger sandsynligheden for, at der opstår geografiske områder med permanent fattigdom.

- I alle lande er fattigdommen værre i landdistrikterne end i byerne. Fattigdommen i landdistrikterne var: 80 procent højere i Rumænien (1994); 23 procent højere i Bulgarien (1997); omkring fem gange højere i landdistrikterne i Albanien end i byområder uden for Tirana (1996); og væsentlig højere i Kroatien (1998). Desuden er fattigdommens dybde (dvs. hvor langt under fattigdomsgrænsen en gennemsnitlig fattig person befinder sig) og fattigdommens alvor (som tager hensyn til uligheden blandt de fattige) er betragtelig værre i landdistrikterne.

- Husstandens hovedforsørgers uddannelsesniveau hænger tæt sammen med fattigdommen, i den forstand at universitetskvalifikationer gør det højst usandsynligt, at husstanden er fattig, og husstande, hvis forsørger har en uddannelse på under mellemskoleniveau, vil ligge langt over den gennemsnitlige fattigdomsrate. Personer med mindre end en mellemskoleuddannelse udgør omkring 80 procent af alle fattige i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Albanien, og omkring 40 % af de fattige i Bosnien-Hercegovina.

- Husstande med arbejdsløse hovedforsørgere har nogle af de højeste fattigdomsrater.

- Til trods for den høje fattigdom blandt arbejdsløse udgør husstande, hvis hovedforsørgere er i beskæftigelse, en betydelig del af det samlede antal fattige på grund af deres store andel af den samlede befolkning. For eksempel i Albanien er omkring 70 % af de fattige i beskæftigelse. I Rumænien i 1994 var omkring 70 procent af de fattige enten i arbejde eller på pension.

- Større husstande er fattigere. I Albanien har fattige større husstande i gennemsnit 3,4 børn i forhold til befolkningsgennemsnittet på 1,5 børn. I Makedonien er der en direkte forbindelse mellem antallet af børn og fattigdom, hvor fattigdommen i husstande med tre eller flere børn er næsten dobbelt så stor som den nationale fattigdomsrate, og disse udgør næsten halvdelen af det samlede antal fattige. I Bulgarien er andelen af fattige også værre for større husstande, og fattigdommen rammer børn mere end ældre. Det eneste land, hvor dette ikke synes at være tilfældet, er Kroatien, hvor de ældre - der bor i husstande, der er mindre end gennemsnittet - er den dominerende gruppe blandt de fattige. Foreløbige resultater fra Bosnien-Hercegovina viser et tilsvarende mønster.

- Romaerne er og forbliver meget fattige, selv om det er vanskeligt at vurdere omfanget af dette på grund af begrænsningerne i spørgsmålene om etnisk oprindelse i visse undersøgelser. Romaernes husstande er typisk karakteriseret ved en række aspekter, der forbindes med høj fattigdom, herunder høje fødselstal, ringe uddannelseskompetence (herunder omfattende analfabetisme), og høj ledighed. I Bulgarien ligger fattigdomsraten for romaer på omkring 85 procent, eller næsten 2,5 gange over det nationale gennemsnit. Dette svarer til resultaterne fra de central- og østeuropæiske lande, f.eks. Ungarn.

Kilde:

Disse konklusioner er baseret på en serie undersøgelser fra Verdensbanken: Albania: Growing Out of Poverty (1996), og Albania: Poverty and Social Welfare (Rashid o.a., 1999); Poverty in Bosnia and Herzegovina: the Legacy of War (Bisogno, udkast der foreligger i stencilformat, WB, 1999); Bulgaria: Poverty During the Transition (WB, 1999); Croatia: Economic Vulnerability and Social Welfare Study, Issues Paper (stencil, WB, 1999); FUR of Macedonia: Focusing on the Poor (to bind, WB, 1999); og Romania: Poverty and Social Policy (to bind., WB, 1997).

Boks 2: Korruptionsbekæmpelse i Albanien

I Albanien oprettedes der en kommission mod korruption ved regeringsdekret nr. 72 af 30. januar 1998 med det formelle mål (1) at fastlægge en strategi for tilrettelæggelse og styring af kampen mod korruption, (2) at gennemføre en effektiv samordning af de statslige institutioners og den private sektors antikorruptionsforanstaltninger og (3) at sikre det nødvendige samarbejde med de internationale finansinstitutioner, der støtter regeringens initiativer til bekæmpelse af korruption.

I samarbejde med Verdensbanken og USAID foretog det albanske center for økonomisk forskning uafhængige undersøgelser af virksomheder og husstande, såvel som interviews med offentlige embedsmænd.

Undersøgelserne viste at:

- mere end halvdelen af virksomhederne indrømmer, at de bestikker offentlige embedsmænd, og denne korruption koster virksomhederne ca. 7 % af omsætningen,

- bestikkelse af offentlige embedsmæssighed fra virksomheders side er mere udbredt i handels- og byggesektoren end i fremstillings- og tjenestesektoren. Henved tre fjerdedele af virksomhederne inden for handel og byggeri indrømmer, at de betaler bestikkelse,

- næsten halvdelen af de almindelige borgere tilstod at have betalt bestikkelse siden 1991,

- offentlige embedsmænd bekræfter, at korruptionen er omsiggribende: Mere end to tredjedele af interviewede embedsmænd oplyste, at bestikkelse er særdeles udbredt i Albanien,

- ifølge to offentlige embedsmænd 'køber' mere end 50 procent af toldinspektører deres embeder,

- en fjerdel af de borgere, der havde et familiemedlem, der var ramt af en alvorlig sygdom, tilstod, at de havde betalt bestikkelse til ansatte inden for det offentlige sygehusvæsen.

Et omfattende program af institutionelle og politiske reformer med henblik på at mindske korruptionen blev udviklet og åbent drøftet på en workshop den 30. juni 1998 i Tirana. Workshoppen gav premierministeren mulighed for at give udtryk for sit dybe engagement for programmet. En handlingsplan fra regeringens side med henblik på at bekæmpe korruption var emnet for en livlig debat på workshoppen. Workshoppens resultater og konklusioner skabte overskrifter i alle aviser og alle tv-kanaler og satte gang i en grundig offentlig debat.

Workshoppens succes skyldtes omfattende planlægning og analyse forud for workshoppen. Samtidig talte undersøgelsernes oplysninger om korruption deres tydelige sprog.

De mest markante reformer, der blev stillet forslag om på workshoppen, var:

1) Støtte til en vidtgående reform af retsvæsenet

2) En vidtgående reform af skatte- og toldvæsen

3) Budgetgennemsigtighed for skoler, hospitaler og andre offentlige tjenester, forbedring af brugernes klageadgang

4) Yderligere forbedringer i forbindelse med offentlige indkøb, revision og den offentlige forvaltning.

I forbindelse med disse reformer forpligter regeringen sig til at offentliggøre resultaterne fra de nylige undersøgelser, foretage regelmæssige undersøgelser fremover og i samarbejde med ikke-statslige organisationer evaluere fremskridtene med hensyn til den vedtagne handlingsplan.