Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et fællesskabshandlingsprogram til fremme af medlemsstaternes samarbejde om bekæmpelse af social udstødelse"

(2001/C 14/14)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 24. juli 2000 under henvisning til EF-traktatens artikel 137 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Giacomina Cassina til ordfører og Soscha zu Eulenburg til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. oktober 2000.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 376. plenarforsamling af 18.-19. oktober 2000, mødet den 19. oktober 2000, følgende udtalelse med 99 stemmer for, 2 imod og 2 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et fællesskabshandlingsprogram til fremme af medlemsstaternes samarbejde om bekæmpelse af social udstødelse (i det følgende kaldt "programmet") indgår i den dynamiske proces, der indledtes i Lissabon med Det Europæiske Råds fastlæggelse af EU's strategiske målsætning for det kommende tiår(1).

1.2. Forslaget sigter på at skabe en dynamisk og åben ramme for samarbejde mellem medlemsstaterne, som har udarbejdet nationale handlingsprogrammer til bekæmpelse af udstødelse, eller som agter at gøre det. Målet er således i fællesskab og på en koordineret og solidarisk måde at opnå "større social samhørighed" på grundlag af et bedre kendskab til social udstødelse og analyse- og metodekriterier, der er fastlagt i fællesskab.

1.3. Programmets målsætninger er at forbedre forståelsen af social udstødelse, at tilrettelægge samarbejde om indsatsen og udveksling af erfaringer i forbindelse med de nationale handlingsplaner og at opbygge aktørernes evne til at tackle social udstødelse, navnlig gennem netværksarbejde på EU-plan.

1.4. Følgende foranstaltninger kan iværksættes:

- analyse af forskellige aspekter, årsager og tendenser i forbindelse med social udstødelse, indsamling af sammenlignelige statistikker, udvikling af fælles metoder og temaundersøgelser;

- samarbejde om indsatsen og udveksling af oplysninger og bedste praksis på grundlag af kvantitative og kvalitative indikatorer og evalueringskriterier under regelmæssigt tilsyn;

- fremme af dialogen mellem de involverede parter og støtte til ikke-statslige organisationer, der er aktive i kampen mod fattigdom og social udstødelse på EU-plan.

1.5. Kommissionen sørger for, at programmet gennemføres. Den opretholder de nødvendige forbindelser med alle involverede parter og tilskynder til en integreret og koordineret indsats mod social udstødelse. Kommissionen fremmer desuden alle berørte parters deltagelse i programmet og informerer om de foranstaltninger, der modtager støtte fra programmet.

1.6. Alle institutionelle og sociale aktører opfordres til at bidrage til programmets vellykkede gennemførelse.

1.7. Ifølge Kommissionens forslag strækker handlingsprogrammet for bekæmpelse af social udstødelse sig over fem år. Den samlede finansieringsramme er på 70 mio. EUR, fordelt på analyse af social udstødelse (27,6 mio.), samarbejde (mellem medlemsstaterne) og udveksling af oplysninger og god praksis (29,3 mio.) og inddragelse af aktører og netværk på EU-plan (13,1 mio.).

1.8. Ved gennemførelsen af programmet skal det sikres, at der er sammenhæng og komplementaritet mellem foranstaltningerne i programmet, men også med andre EU-politikker, -instrumenter og -aktiviteter, især Den Europæiske Socialfond og Equal-programmet.

1.9. Der skal etableres samarbejde med EFTA/EØS-landene, ansøgerlandene i Central- og Østeuropa, Cypern, Malta og Tyrkiet. De vil få adgang til programmet på de vilkår, der er fastlagt i eksisterende (eller kommende) aftaler.

1.10. Programmets retsgrundlag er EF-traktatens artikel 137, stk. 2, andet og tredje afsnit, samt artikel 2 og 136.

2. Generelle bemærkninger

2.1. På Det Europæiske Råds møde i Lissabon understregedes behovet for at modernisere den europæiske sociale model, investere i menneskelige ressourcer og bekæmpe social udstødelse. Informationssamfundet skal bygges for og af alle borgere i Europa. Der skal drages omhu for såvel omfanget som kvaliteten af indsatsen i en social sammenhæng, hvor målet er at fremme social samhørighed og udrydde fattigdom, også gennem samarbejde på europæisk niveau. En retfærdig og moderne social model vil ikke svække, men styrke EU's konkurrenceevne. En bedre balance mellem økonomisk udvikling og social samhørighed vil være et særligt aktiv for EU over for tredjelande og vil også kendetegne EU's bidrag og rolle i de internationale fora.

2.2. Det er et afgørende vendepunkt, at social samhørighed igen medtages som et af EU's højt prioriterede områder. Den menneskelige udvikling sættes igen i højsædet, og det må udmøntes i nye foranstaltninger, politikker og adfærdsmønstre. Hvad demokratiets fundament angår, påpeger ØSU, at Lissabon-topmødet bekræfter det tætte bånd mellem kampen for social samhørighed og de grundlæggende rettigheder som defineret af FN, af den reviderede socialpagt og snart måske også af traktaten - hvis ellers den forsamling, der udarbejder EU's charter om grundlæggende rettigheder, når frem til et godt resultat, der accepteres af alle medlemsstaterne.

2.3. ØSU påpeger, at den økonomiske situation i EU i dag danner en optimal baggrund - som ikke er set i mange år - for at gøre en indsats for social og menneskelig udvikling, og at medlemsstaternes regeringer har indgået seriøse forpligtelser på dette felt(2). Det er endvidere interessant at konstatere, at man i erhvervskredse i stigende grad er opmærksom på behovet for at fremme social samhørighed og dermed konsolidere udviklingsstrategierne og udviklingsprocessen. Det er derfor meget vigtigt, at man udnytter alle de forhåndenværende muligheder til at bekæmpe udstødelse, og at initiativet bliver et instrument, der reelt giver alle del i de nye muligheder. ØSU minder om, at Kommissionen i sin meddelelse "Skabelse af et Europa med plads til alle" (punkt 5.1.1, fjerde led) understreger, at man bør udnytte den forventede økonomiske vækst i det næste tiår til bl.a. at investere i aktiv inddragelse af alle for på lang sigt at mindske behovet for tyngende sociale overførsler. Man bør med andre ord omlægge de offentlige udgifter fra passive overførsler til aktive investeringer og fremtidsorienterede tilpasningsforanstaltninger, hedder det i meddelelsen. Der bør i overensstemmelse hermed gøres en særlig indsats for stabil integrering af udstødte i arbejdslivet og samfundslivet. ØSU fremhæver især behovet for at åbne arbejdsmarkedet for de udstødte ved at mindske de eksisterende barrierer for visse særlig dårligt stillede grupper og personer (f.eks. familier med tunge plejeforpligtelser, handicappede, lavtkvalificerede, psykisk syge og nyligt løsladte fra fængslerne). Da deltagelse i arbejdslivet er en nødvendig, men ikke altid tilstrækkelig betingelse, minder ØSU om, at man også må kæmpe mod marginaliseringen med specifikke og målrettede foranstaltninger for at bryde den onde cirkel, som lader fattigdom og udstødelse gå i arv fra far til søn. I denne sammenhæng må man erkende, at de sociale sikringssystemer spiller en uundværlig rolle, og at der er behov for sikkerhedsnet, der i alle nødsituationer garanterer et eksistensminimum (i form af økonomisk støtte, serviceydelser og materiel hjælp). Det er også nødvendigt at fremme en positiv holdning til integration, som kan præge de politiske, økonomiske og sociale valg.

2.4. ØSU har gentagne gange i sine udtalelser(3) fremhævet behovet for, at EU's forskellige politikker og programmer tager hensyn til fattigdom og social udstødelse. Det drejer sig om meget komplekse fænomener, som ikke bør gøres til genstand for forenklede analyser, og da slet ikke for mirakelkure - som ofte blot forværrer situationen for de udstødte. ØSU forstår, at Kommissionen indtager en forsigtig holdning i programmet, der tager sig ud som en slags "metodologisk forberedelse" til den egentlige bekæmpelse, men beklager, at programmet indholds- og finansieringsmæssigt ikke i tilstrækkelig grad udnytter det gunstige klima, som beslutningerne i Lissabon, meddelelsen "Skabelse af et Europa med plads til alle" og senest den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden har skabt.

2.5. ØSU mener endvidere, at programforslaget burde have fastlagt nogle prioriterede områder, som medlemsstaterne kunne samarbejde om. Social udstødelse og fattigdom skal angribes målrettet og under et. Det er derfor beklageligt, at titlen kun nævner social udstødelse, og at begge betegnelser ikke anvendes sammen overalt i teksten. Man bør snarest muligt inddrage de mange aspekter af fænomenet på en klar måde og på grundlag af aftalte kriterier, som er nødvendige for en korrekt samarbejdsproces. ØSU gør i denne forbindelse opmærksom på situationsrapporten fra Gruppen på Højt Plan vedrørende Social Beskyttelse(4), hvori det foreslås, at man med henblik på fastlæggelse af evalueringsindikatorer for de forskellige situationer undersøger følgende hovedpunkter: indkomst, beskæftigelse, levevilkår, velstand, forbrug, risikosituationer og deltagelse i samfundslivet. ØSU bifalder denne fremgangsmåde, men mener, at disse hovedpunkter bør suppleres og uddybes, og at der i den forbindelse skal tages hensyn til såvel gamle former for udstødelse som nye, der skabes af de nye risikosituationer.

2.5.1. Et af de prioriterede områder bør efter ØSU's mening være risikoen for nye former for udstødelse i vidensamfundet (mange marginaliseres, fordi de ikke har den fornødne viden, men er man analfabet eller trods skolegang funktionel analfabet i vidensamfundet, kan det føre til permanent udstødelse). Man bør også være opmærksom på de permanent lavtlønnede grupper (som kan blive udstødt ved første ulykke, der nedsætter deres indtjeningsevne), grupper, det er svært at beskæftige (som er tvunget til at søge stadig mere usikre, mindre kvalificerede og dårligere lønnede job), kontraktansatte (med hyppige arbejdsløshedsperioder), vandrende arbejdstagere (såvel indvandrere fra tredjelande som personer, der konstant er på farten for at finde indtægtsmuligheder), ældre arbejdstagere og pensionister med for lav indkomst. Anmodningen om at få foretaget en analyse af risiciene for udstødelse bunder i ønsket om at forebygge - hvilket alle EU-institutionerne og medlemsstaterne også må være interesseret i.

2.6. ØSU mener, at den sociale udstødelses omfang og udvikling i EU sammen med risikoen for at skabe nye tilfælde af udstødelse burde have ført til mere modige beslutninger på mindst fire områder:

- bedre og anderledes prioritering, herunder udvikling af nyskabende og konkrete initiativer og fremgangsmåder (som ikke er med i Kommissionens forslag, men en mulighed ifølge EF-traktatens artikel 137, stk. 2(5)), der kan stå som eksempler til efterfølgelse; tiltagene bør gennemføres af de forskellige berørte aktører i fællesskab og i et netværkssamarbejde;

- forøgelse og anderledes fordeling af ressourcerne: det foreslåede budget er alt for beskedent til at dække aktiviteter i marken, også selv om man begrænser sig til de initiativer, der metodemæssigt og resultatmæssigt er forbilledlige, fordi de fører til social integration uden risiko for tilbagefald til en marginal position;

- hensyntagen til social samhørighed i alle EU-beslutninger og EU-politikker(6) (også makroøkonomiske politikker, finans-, industri-, konkurrence- og landbrugspolitik osv.) og etablering af et godt screeningsystem, der gør det muligt på forhånd at vurdere indholdet af politikker og beslutninger, foreslå ledsageforanstaltninger med henblik på at undgå nye tilfælde af udstødelse, evaluere virkningerne af politikker og beslutninger på den sociale samhørighed og foreslå afbødende foranstaltninger;

- en klarere opfordring til medlemsstaterne om at udarbejde planer, der bekæmper social udstødelse; de skal fra nu af indeholde en tidsplan samt kvantitative og især kvalitative målsætninger for udryddelse af fattigdom.

2.6.1. Investering i bekæmpelse af udstødelse lønner sig i høj grad, både socialt og økonomisk, forudsat at kampen fører til reelle og stabile ændringer af de nu udstødte eller fattige borgeres vilkår. ØSU opfordrer derfor indtrængende Europa-Parlamentet til at arbejde for at ændre programmet i den skitserede retning (støtte til konkrete nyskabende aktioner og fremgangsmåder) og til som budgetmyndighed at revidere omfanget og især fordelingen af programmets ressourcer.

2.7. Programforslaget insisterer på behovet for at udvikle integrerede og komplementære foranstaltninger og på at tilvejebringe en stærk synergi med beskæftigelsesstrategien, de EFS-støttede programmer og aktioner samt strategien for modernisering af de sociale beskyttelsesordninger. ØSU er stærk tilhænger af denne fremgangsmåde, men beklager, at teksten er temmelig uklar, hvilket kan give anledning til misforståelser. Det bør tydeligt nævnes, at alle programmer under Den Europæiske Socialfond skal undersøges for deres overensstemmelse med målet om social samhørighed. Desuden nævnes Det Europæiske Udvalg for Socialbeskyttelse ikke i teksten, selvom Det Europæiske Råd i Lissabon bekræftede, at denne gruppe vil blive inddraget i Rådets arbejde med at fastsætte mål for bekæmpelse af udstødelse(7), og selvom udvalgets første bidrag, der omtales i denne udtalelses punkt 2.5, allerede har vist sig brugbare.

2.8. Programmet henvender sig til EU-myndighederne, medlemsstaterne, de regionale og lokale forvaltninger, arbejdsmarkedets parter og de ikke-statslige organisationer, som arbejder med udstødte på alle niveauer, men også de udstødte og fattige selv, som bør få mulighed for at organisere sig og deltage i programmet. "Ikke-statslige organisationer" omfatter naturligvis såvel de berørte personers organisationer og selvhjælps-organisationer som organisationer, der tilbyder sociale tjenesteydelser og udvikler sociale foranstaltninger. Vejen til programmets dynamiske tiltag går imidlertid gennem to filtre: 1) medlemsstaternes regeringer, som har hovedansvaret for bekæmpelsen af udstødelse, og 2) civilsamfundets organisationer (arbejdsmarkedets parter og ngo'erne) på europæisk niveau. Forpligtelsen og evnen til at inddrage andre aktører på nationalt, regionalt og lokalt niveau er derfor afgørende i denne sammenhæng. Programmets succes afhænger i vid udstrækning af velfungerende mekanismer for deltagelse på alle niveauer. Det er derfor vigtigt, at Kommissionen er åben over for inddragelse af netværk (også nye netværk(8)), som kan pege på muligheder og nyskabende foranstaltninger i kampen mod udstødelse og fattigdom, især ved at skabe et gunstigt miljø ("enabling environments"), som modvirker udstødelse.

2.9. I programforslaget insisteres der også på udvikling af arbejde i netværk. ØSU er enig i dette, men understreger, at effektive netværk til bekæmpelse af udstødelse involverer flere aktører med forskellig status: nationale, regionale og lokale myndigheder, arbejdsmarkedets parter, ngo'er, religiøse institutioner osv. Et effektivt "polymorft" netværk skal udvikle en målrettet aktivitet, hvor målene er fastlagt i fællesskab. Myndighederne skal være motiverede, meget ansvarlige og parat til at samarbejde (også de forskellige administrative niveauer indbyrdes). De skal udvise politisk smidighed og samtidig sikre den bedst mulige forvaltning af de midler, de har til rådighed. Gode resultater i kampen mod udstødelse vil aldrig kunne opnås af de politiske kræfter alene, men kun af myndigheder, som er i stand til at mobilisere alle borgerne, herunder - især - de udstødte. ØSU understreger, at det regionale og lokale niveau - samt det civile samfund, der er organiseret på disse niveauer - har et afgørende ansvar. Derfor har ØSU et stærkt ønske om at etablere et samarbejde med Regionsudvalget inden for programmets rammer.

2.10. Hvad angår procedurerne for adgang til programmet, konstaterer ØSU, at de bør være klare og enkle, uden tungt bureaukrati. Det er sådan, man sikrer gennemsigtighed - ikke ved at forøge deres tal. Den samme klarhed og smidighed er påkrævet i forbindelse med udviklingen af den "åbne metode", som ikke bør foregå bag lukkede døre i de besluttende eller vejledende institutioner, uden at de øvrige aktører har haft lejlighed til at komme med deres bidrag.

2.11. Hvad angår foranstaltningerne under programmet, må ØSU give udtryk for skuffelse. ØSU er enig med Kommissionen i, at fastlæggelse af kriterier for fælles metoder og pålidelige og harmoniserede statistikker som grundlag for en analyse af social udstødelse er meget vigtig, men ØSU deler ikke Kommissionens positive vægtning af "undersøgelser" og "forskning". Denne del af programmet, som tilføres store midler (5,1 mio. EUR til temaundersøgelser og 4,6 mio. EUR til eksperters arbejde og specifikke undersøgelser), risikerer at føre til spredning af midlerne uden garanti for, at det giver positive resultater i den konkrete bekæmpelse af udstødelse. ØSU påpeger bl.a., at man først bør se på omfanget og kvaliteten af de allerede foreliggende undersøgelser på området.

2.11.1. ØSU vil i denne sammenhæng sammen med Regionsudvalget undersøge, om det er muligt at etablere et organ for observation, kontakt, overvågning og støtte med deltagelse af de relevante europæiske ngo-netværk og Europa-Parlamentet. Organet skal have en enkel struktur og bestå af fremtrædende og sagkyndige personer udpeget i fællesskab af ØSU, Regionsudvalget, Europa-Parlamentet og de relevante ngo-netværk. Det kan f.eks. få til opgave:

- at sammenkoble europæiske, nationale og lokale netværk og etablere kontakter og permanent samarbejde med nationale og i givet fald regionale observatorier(9);

- at gennemgå de foreliggende undersøgelser og forskningsresultater om udstødelse og fattigdom;

- at foretage regelmæssig overvågning af programmet og samle resultaterne og den erhvervede viden;

- at evaluere initiativerne, finde frem til og udbrede kendskabet til eksempler på god praksis og støtte gensidig udveksling af erfaringer;

- at støtte systematisk screening af politikker, lovgivning og foranstaltninger for at sikre, at de stemmer overens med målet om social inddragelse;

- at afgive udtalelse om programmets forløb.

3. Særlige bemærkninger

3.1. ØSU finder det absolut nødvendigt, at fattigdom også nævnes i programmets titel, der kunne lyde således: "Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et fællesskabshandlingsprogram til bekæmpelse af social udstødelse og fattigdom og til fremme af social inddragelse."

3.2. I præamblens anden betragtning bør Europarådets reviderede europæiske socialpagt også nævnes.

3.3. Det konstateres med tilfredshed, at ØSU i præamblens tredje betragtning er nævnt blandt de institutioner og organer, som har opfordret til intensivering af indsatsen mod social udstødelse.

3.4. I artikel 1 tilføjes følgende efter første punktum: "Samarbejdet skal inddrage alle relevante aktører som medansvarlige."

3.5. I artikel 2, stk. 2, bekræftes behovet for at indarbejde bestræbelserne for social samhørighed (kampen mod social udstødelse) i alle politikker ("mainstreaming"). Det støtter ØSU fuldt ud, men beklager, at teksten nøjes med det og ikke giver nærmere retningslinjer herfor. Denne mainstreaming bør gøres til et af de vigtigste tiltag (som ikke vil koste noget, da det kun er et spørgsmål om politisk vilje fra de involverede parters side).

3.6. Målene i artikel 3 bør formuleres som følger:

"- ved at forbedre forståelsen for social udstødelse og fattigdom med henblik på at fastlægge fælles kriterier og parametre til anvendelse i kampen for social samhørighed;

- ved at tilrettelægge samarbejde om indsatsen og udveksling af erfaringer i forbindelse med de nationale handlingsplaner, der er baseret på fælles parametre;

- ved at opbygge aktørernes - herunder de berørte personers - evne til effektivt at kæmpe for social samhørighed gennem mønsteraktioner og udvikling af netværk på alle egnede niveauer.".

3.7. I artikel 4 (Fællesskabsforanstaltninger) formuleres første led således:

"- 'fastlæggelse af kriterier for analyse af de mange forskellige aspekter, der kendetegner årsager, processer og tendenser i forbindelse med social udstødelse ...osv'.".

I slutningen af artikel 4 tilføjes følgende led:

"- 'direkte støtte til forbilledlige initiativer og metoder til bekæmpelse af udstødelse; de skal være baseret på den bedst mulige synergi mellem de forskellige institutionelle og sociale aktører, som arbejder sammen i netværk, og vise nye veje, når det gælder om at konsolidere social inddragelse, forebygge tilbagefald til en udstødt position og fordele chancerne på ny'.".

3.8. Til artikel 5 tilføjes et stykke 3 om etablering af et organ for observation, kontakt, overvågning og støtte, jævnfør forslaget i denne udtalelses punkt 2.11.1.

3.9. Artikel 6 (Finansiering) - ØSU insisterer på, at bevillingen øges, især hvis programmet som ønsket giver støtte til nyskabende og konkrete initiativer og fremgangsmåder.

3.10. Artikel 7 (Udvalg) - ØSU konstaterer, at det må dreje sig om et forvaltningsudvalg, og forstår ikke, hvorfor det skal høres om "den årlige arbejdsplan for gennemførelsen af programmets foranstaltninger og Kommissionens forslag til udvælgelseskriterier vedrørende økonomisk støtte" (artikel 7, stk. 3, tredje led). Fastlæggelse af udvælgelseskriterier er en meget vanskelig opgave, som indebærer en politisk fortolkning af programmet og dets mål, og den bør snarere pålægges Det Europæiske Udvalg for Socialbeskyttelse (EUSB), som ifølge konklusionerne fra topmødet i Lissabon skal fastlægge kriterier og målsætninger for bekæmpelse af udstødelse. Under alle omstændigheder bør denne gruppes politiske rolle i programmets gennemførelse ekspliciteres i afgørelsen.

3.11. I artikel 8, stk. 1, nævnes en række politikområder, hvor Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne skal sikre den overordnede sammenhæng med programmet til bekæmpelse af udstødelse. ØSU understreger sin tilslutning, men opfordrer Kommissionen til også at være opmærksom på andre politikker, der ikke er nævnt, f.eks. skattepolitik, økonomisk politik, valutapolitik, konkurrencepolitik, forbrugerbeskyttelse og landbrugspolitik.

3.12. Det glæder ØSU, at programmet bl.a. er åbent for ansøgerlandene (Artikel 9 - Deltagelse af EFTA/EØS-lande, de associerede lande i Central- og Østeuropa, Cypern, Malta og Tyrkiet), men understreger, at det er nødvendigt at udbygge kontakten med disse lande og sammen grundigt at undersøge, hvilke tendenser der er til social udstødelse, og hvordan situationen som helhed ser ud. Førtiltrædelsesstrategierne bør give de berørte lande en vifte af støttetilbud, også af økonomisk karakter, så de effektivt kan bekæmpe udstødelse, bl.a. ved at give støtte til modernisering og forbedring af deres sociale sikringssystemer.

3.13. Hvad Tilsyn og evaluering angår (Artikel 10), mener ØSU, at man nok ikke bør vente til programmets tredje år med at foretage den første evaluering. Kommissionens tjenestegrene kunne f.eks. udarbejde en foreløbig rapport to år efter programmets start. Det ville gøre det lettere at målrette initiativerne i anden del af programperioden. ØSU erklærer sig desuden parat til at støtte tilsyns- og evalueringsarbejdet på alle nyttige måder og forventer at blive anmodet af Kommissionen om at afgive udtalelse om den omtalte rapport.

Bruxelles, den 19. oktober 2000.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) "EU har i dag sat sig et nyt strategisk mål for det næste tiår: at blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe en holdbar økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed." (Det Europæiske Råd i Lissabon, formandskabets konklusioner, punkt 5). "Antallet af personer i EU, der lever under fattigdomsgrænsen og i social udstødelse, er uacceptabelt." (Det Europæiske Råd i Lissabon, formandskabets konklusioner, punkt 32).

(2) Jf. det sociale topmøde i København og København+5.

(3) Jf. bl.a. ØSU's udtalelse "Omkostninger ved fattigdom og social udstødelse i EU" (ordfører: Roger Burnel), EFT 98/C 284/07.

(4) Bruxelles, den 18. maj 2000, nr. 8634/00.

(5) "Programmet anvendes ikke til at samfinansiere meget små projekter i marken, som beskæftiger sig med social udstødelse på lokalt, regionalt og nationalt niveau, eller som direkte støtter de udstødte."(Programforslagets begrundelse, punkt 5, side 6).

(6) Som angivet i meddelelsen "Skabelse af et Europa for alle", punkt 2.4 og 5.1, KOM(2000) 79 endelig.

(7) Formandskabets konklusioner, punkt 32.

(8) I modsætning til betingelserne i bilagets punkt 3.1.

(9) Man bør bl.a. udnytte erfaringerne fra Københavntopmødets overvågningsudvalg.