F.

der henviser til, at bl.a. følgende forhold volder bekymring: i) manglen i rammeafgørelse 2002/584/RIA og andre instrumenter for gensidig anerkendelse på en eksplicit grund til afslag, når der er væsentlig grund til at formode, at en fuldbyrdelse af foranstaltningen vil være uforenelig med den fuldbyrdende medlemsstats forpligtelser i henhold til artikel 6 i TEU og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder ii) manglen på en bestemmelse i rammeafgørelse 2002/584/RIA og andre instrumenter for gensidig anerkendelse om retten — som fastsat i chartrets artikel 47 — til effektive retsmidler, der overlades til at blive reguleret i national ret, hvilket fører til usikkerhed og inkonsekvent praksis mellem medlemsstaterne iii) manglen på regelmæssig kontrol af indberetninger til Schengeninformationssystemet (SIS) og Interpol såvel som manglen på en automatisk forbindelse mellem tilbagetrækningen af en europæisk arrestordre og fjernelse af sådanne indberetninger, samt usikkerhed om, hvilke konsekvenser en afvisning af at fuldbyrde en europæisk arrestordre har for den fortsatte gyldighed af en europæisk arrestordre og de tilknyttede indberetninger, med det resultat, at personer, som er berørt af en europæisk arrestordre, ikke kan bevæge sig frit inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed uden at risikere fremtidig anholdelse og udlevering iv) manglen på præcision i definitionen af alvorlige forbrydelser i den liste, der er knyttet til den europæiske arrestordre, men også til andre EU-instrumenter, som til stadighed henviser til denne liste, og medtagelsen af forbrydelser, der ikke betragtes som alvorlige i straffelovgivningen i alle medlemsstater, og som muligvis ikke kan klare en proportionalitetstest v) overdreven brug af den europæiske arrestordre for mindre forseelser eller i forbindelse med situationer, hvor mindre indgribende alternativer kunne anvendes, hvilket fører til uberettigede anholdelser, uberettigede og ofte langvarige varetægtsfængslinger og således en uforholdsmæssigt vidtgående indgriben i mistænktes og tiltaltes grundlæggende rettigheder og en belastning af medlemsstaternes ressourcer vi) manglen på en definition af begrebet »judiciel myndighed« i rammeafgørelse 2002/584/RIA og andre instrumenter for gensidig anerkendelse, hvilket har ført til en variation i praksis mellem medlemsstaterne og dermed usikkerhed, skade på den gensidige tillid og retstvister vii) manglen på minimumsstandarder til at sikre effektivt retsligt tilsyn med korrekt udførelse af foranstaltninger til gensidig anerkendelse, hvilket har ført til stærkt divergerende praksis i medlemsstaterne med hensyn til retsgarantier og beskyttelsesmekanismer mod krænkelse af grundlæggende rettigheder, herunder spørgsmålet om erstatning til ofre for fejlagtig domfældelse, f.eks. ved forveksling af identitet, i modstrid med de normer, der er fastlagt i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (EMRK) og i den faste praksis ved Den Europæiske Unions Domstol viii) det er et anerkendt faktum, at varetægtsfængsling kan være et nødvendigt retsinstrument under visse omstændigheder, men manglen på minimumsstandarder for varetægtsfængsling, herunder regelmæssig kontrol, anvendelse af denne form for fængsling som sidste udvej og overvejelse af alternativer, betyder sammen med en mangelfuld vurdering af, om en given sag er klar til at komme for retten, at der sker uberettiget og overdrevent langvarig varetægtsfængsling af mistænkte og tiltalte ix) de usle forhold i en række tilbageholdelsesfaciliteter på tværs af EU og den indvirkning, dette har på de berørte personers grundlæggende rettigheder, især retten til beskyttelse mod umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf, jf. artikel 3 i EMRK, og effektiviteten og funktionsevnen af Unionens instrumenter om gensidig anerkendelse x) manglen på advokatbistand til de personer, som eftersøges i henhold til en europæisk arrestordre, i såvel den udstedende som den fuldbyrdende medlemsstat xi) manglen i rammeafgørelse 2002/584/RIA på frister for fremsendelsen af de oversatte europæiske arrestordrer, som fører til forskellig praksis og usikkerhed xii) manglen på en ordentlig definition af strafbare handlinger, således at kravet om dobbelt strafbarhed ikke længere finder anvendelse; xiii) den manglende brug af andre eksisterende EU-værktøjer til effektivt retsligt samarbejde og gensidig anerkendelse;