BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RAADET OG EUROPA-PARLAMENTET om ordningen for vederlag

1. Indledning

2. Historisk overblik

2.1. Principperne

2.2. Historisk overblik over metoderne til tilpasning af loenningerne

2.3. Kompromiset om metoden af 1991

2.4. 1996-rapporten om midtvejsevalueringen

2.5. Andre rapporter i tilknytning til kompromiset om metoden

2.5.1. Rapporten om undtagelsesklausulen

2.5.2. Rapporten om ansaettelsesbehovet

2.5.3. Rapporterne om den statistiske metode

2.5.4. Bilag VII-rapporten

2.5.5. Rapporter om bilag X (Justeringskoefficienterne uden for EU.)

2.6. Rapporter om pensionerne

2.7. Situationen ved udloebet af kompromiset om metoden af 1991

3. Ordningen for loenninger

3.1. Grundloennen

3.2. Tillaeg og godtgoerelse af udgifter (Bilag VII)

3.2.1. Familietillaeg

3.2.2. Tillaeg

3.3. Socialsikringsbidrag og skatter

3.3.1. Bidrag til sociale ordninger

3.3.2. Skatter og indeholdelser

3.4. Justeringskoefficient

3.5. De enkelte institutioners budgetudgifter til loenninger 1998 i mio. euro

4. Loenudviklingen i Bruxelles og Luxembourg

4.1. Koebekraftsudviklingen for offentligt ansatte i medlemsstaterne (den specifikke indikator)

4.1.1. Sammenligning af aendringerne i den specifikke bruttoindikator og kontrolindikatoren

4.2. Udviklingen i leveomkostningerne i Bruxelles

4.3. Tilpasningen af bruttoloenningerne

4.4. Virkningerne af foranstaltningerne indfoert til gengaeld for kompromiset om metoden

4.4.1. Det midlertidige bidrag

4.4.2. Forhoejelse af pensionsbidraget

4.5. Udviklingen i nettoloenningerne

4.6. Udviklingen i EU-tjenestemaendenes koebekraft

4.7. Sammenligning af koebekraftsudviklingen for nationale tjenestemaend og EU-tjenestemaend

4.8. Tabel

5. Loenudviklingen uden for Bruxelles og Luxembourg (Justerings-koefficienter)

5.1. Koebekraftspariteten

5.2. Den aarligt fastsatte vekselkurs

5.3. Overgangen til euro i 1999 og justeringskoefficienterne

5.4. Bestemmelse om tilbagekraevning af for meget udbetalte beloeb

6. Konklusioner

1. Indledning

Retsgrundlaget for loenningerne findes i afsnit V i vedtaegten [1] for tjenestemaend og oevrige ansatte i De Europaeiske Faellesskaber (artikel 62 til 85a og 56 til 56b) samt i bilag VII og XI .

[1] Raadets forordning 259/68 er vedtaget i medfoer af artikel 24 i traktaten om oprettelse af et faelles Raad og en faelles Kommission.

Kompromiset om metoden fra 91 er et resultat af forhandlinger [2] mellem Raadet, repraesentanter fra EU-institutionernes administrationer og personalerepraesentanterne i disse institutioner.

[2] I samraadsudvalget.

Modydelsen for metoden blev en nedsaettelse [3] af loenningerne ved indfoerelse af et midlertidigt bidrag og en forhoejelse af pensionsbidraget. Dette kompromis binder tjenestemaendene og EU-institutionerne indtil 30.06.2001, og de maa derfor soerge for at overholde denne aftale.

[3] Et fald i nettoloennen som foelge af det krisebidrag, der knyttedes til metoden fra 1981.

I 1996 fandt Kommissionen som svar paa spoergsmaal fra Raadet efter den planlagte midlertidige evaluering af metoden, at den havde fungeret korrekt, og at et forslag til aendring af den derfor ikke var berettiget, og ville have vaere i modstrid med parternes forpligtelser ifoelge kompromiset fra 1991.

I december 1998 forpligtede Kommissionen sig efter anmodning fra Raadet ved droeftelserne om den aarlige loentilpasning til at foreslaa en tidsplan for fremlaeggelsen af meddelelser og rapporter til opfoelgning af reformprocessen. Ifoelge denne tidsplan, som Kommissionens formand Jacques Santer forelagde Europa-Parlamentet i januar 1999, skal der bl.a. fremlaegges en rapport om ordningen for vederlag senest 08.12.1999.

I overensstemmelse hermed foretages der i naervaerende rapport en analyse af den nugaeldende ordning for vederlag, og det undersoeges, hvorledes tilpasningsmetoden [4] fungerer. Rapporten skal vaere grundlag for udarbejdelsen til medio aar 2000 af de fornoedne forslag [5] med henblik paa at naa frem til en aftale om metoden senest i juli 2001.

[4] Kommissionen har overdraget et eksternt konsulentfirma at foretage en sammenlignende undersoegelse mellem EU-tjenestemaendenes loenninger, loenningerne til offentligt ansatte i medlemsstaterne, i andre internationale organisationer, og medarbejdere i multinationale virksomheder. Undersoegelsen skal foreligge faerdig i begyndelsen af aar 2000.

[5] Det Europaeiske Raad fremsatte paa sit moede i Koeln den 3. - 4. juni 1999 foelgende erklaering : « Det Europaeiske Raad erindrer om, at metoden for tilpasning af vederlag og pensioner udloeber den 30. juni 2001. Det hilser med tilfredshed, at Kommissionen har til hensigt i god tid forinden at fremlaegge relevante reformforslag og samtidig agter at redegoere for, hvordan den forestiller sig en reform af personalepolitikken»

2. Historisk overblik

2.1. Principperne

Vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber [6] er retsgrundlaget for loenningerne. Bestemmelserne om tilpasningen af loenningerne findes i artikel 64 og 65 i samme vedtaegt og baserer sig paa foelgende to principper:

[6] Isaer afsnit V og bilag VII og XI.

- en parallel udvikling for loenningerne for EU-tjenestemaendene og embedsmaendene i EU's medlemsstater;

- ensartet koebekraft for loenningerne paa alle tjenestesteder og loenningerne i Bruxelles (traktatens artikel 24).

Principperne for gennemfoerelse af disse almindelige principper har altid vaeret fastsat ved aftale af hensyn til arbejdsfreden.

2.2. Historisk overblik over metoderne til tilpasning af loenningerne

Der har siden 1971 med regelmaessige mellemrum vaeret foert forhandlinger om aftaler til gennemfoerelse af vedtaegtens artikel 64 og 65.

Saaledes har Raadet en lang tradition for ved vedtagne metoder, der er bindende for personalet og institutionerne, at sikre en streng anvendelse af princippet om en tilpasning af EU-loenningerne, der er parallel med loentilpasningerne for offentligt ansatte i medlemsstaterne.

Med denne procedure, hvis grundlag er noeje fastlagte og bindende metoder, har man undgaaet aarlige forhandlinger og risikoen for arbejdskonflikter.

Raadets har i sine afgoerelser kombineret forhandlinger og procedurer og indgaaet foelgende aftaler:

- I aftalerne af 1972 og 1976 bekraeftedes parallelismeprincippet som grundlag [7] for loenudviklingen;

[7] 1976-metoden: "I. Det grundlaeggende princip - Det er Raadets opfattelse, at ordningen for tilpasning af loenningerne skal ses som led i en politik, der paa mellemlang sigt skal sikre en udvikling i EU-tjenestemaendenes loenninger, der forloeber parallelt med den gennemsnitlige udvikling i loenningerne til de forskellige kategorier af offentligt ansatte i medlemsstaterne."

- Samraadsudvalget [8]: Raadet indfoerte i 1981 samraadsproceduren.

[8] Raadet, repraesentanterne for administrationen og repraesentanterne for tjenestemaendene i EU's institutioner.

- Metoden af 1981: blev vedtaget for et tidsrum paa 10 aar og ledsagedes af opkraevningen af et krisebidrag [9];

[9] 81-metoden udloeb i juni 1991, og samtidig forsvandt krisebidraget.

- Kompromiset om metoden af 1991 : Raadet vedtog dels 1991-metoden (vedtaegtens bilag XI) for et tidsrum paa 10 aar og dels opkraevningen af et midlertidigt bidrag tillige med en forhoejelse af pensionsbidraget.

2.3. Kompromiset om metoden af 1991

Kommissionen fremlagde sit forslag i oktober 1990. Det blev underkastet en dybtgaaende teknisk gennemgang [10] i foerste halvdel af 1991, der indgik i rapporten til De Faste Repraesentanters Komité (CoRePer) af 29.4.91 [11].

[10] 3 moeder i en ad hoc-gruppe under De Faste Repraesentanters Komité den 8.2.91 og 5 moeder i vedtaegtsgruppen.

[11] 5926/91, STAT11, FIN124.

Sagen blev behandlet paa moeder i De Faste Repraesentanters Komité og i Raadet (15 moeder i De Faste Repraesentanters Komité, 3 i Raadet vedroerende almindelige anliggender og 1 moede i Det Europaeiske Raad) og var emnet for talrige moeder mellem formandskabet, Kommissionen og personalerepraesentanterne. Forhandlingerne foerte til 8 dages generalstrejke og andre aktioner. Kompromiset, der blev resultatet af forhandlingerne i samraadsudvalget, blev forelagt personalet til afstemning i oktober 1991.

Raadet godkendte kompromiset i november og tiltraadte aftalen ved, at det den 19.12.1991 vedtog de forordninger, der blev udarbejdet til dets opfoelgning.

Ifoelge notatet fra De Faste Repraesentanters Komité [12] til Raadet med henblik paa dets afgoerelse af 04.11.1991, som senere er blevet bekraeftet ved retspraksis, er det kompromis, der blev forhandlet med Raadet, og som det tiltraadte i december 1991, saaledes en helhedsloesning, hvorved der:

[12] 9012/91, STAT37, FIN372.

(a) indfoeres en metode [13] for tilpasning af loenningerne, der er bindende for alle parter, og som gaelder i 10 aar, nemlig fra 01.07.1991 til 30.06.2001;

[13] Vedtaegtens bilag XI.

(b) fastsaettes et loenniveau efter inddragelse af to yderligere elementer, som nedsaetter loenningerne, nemlig :

- det midlertidige bidrag [14], der opkraeves fra 1. januar 1992 til 30 juni 2001 med en bruttosats paa 5,83 % [15] af den del af loennen, der ligger over minimumsloennen.

[14] Vedtaegtens artikel 66a.

[15] Det midlertidige bidrag medfoerte en nedsaettelse af nettoloennen paa gennemsnitligt ca. 2,9 % for en ugift tjenestemand, der ikke modtager udlandstillaeg.

- en forhoejelse af personalets bidrag til pensionsordningen fra 1. januar 1993 fra 6,75 % til 8,25 % af grundloennen.

2.4. 1996-rapporten om midtvejsevalueringen

I overensstemmelse med bilag XI blev der i 1996 foretaget en evaluering efter metodens 5. anvendelsesaar. I forbindelse med denne evaluering kunne der foretages en revision efter forslag fra Kommissionen. Der var tale om en objektiv evaluering, hvorved det kontrolleredes, om principperne om parallelisme var blevet korrekt efterlevet.

Konklusionerne af midtvejsrapporten fra 1996 viste, at EU-tjenestemaendenes koebekraft var faldet (-3,1 %) i perioden 1991-1995 i samme omfang som de nationale tjenestemaends loenninger, men at der var tale om et yderligere koebekraftsfald for EU-loenningerne (-4,2 %) som foelge af det midlertidige bidrag og forhoejelsen af pensionsbidraget. Der havde ikke vaeret arbejdskonflikter.

Raadet opfordrede paa grundlag af disse konklusioner og som foelge af flere delegationers vedholdende interesse for spoergsmaalet Kommissionen til at foretage en hel raekke undersoegelser inden for forskellige omraader [16] (statistisk metode, vedtaegtens bilag VII, pensioner, undtagelsesklausul [17]) og til snarest at fremlaegge forslag, isaer vedroerende visse tillaeg og godtgoerelser, der omhandles i vedtaegtens bilag VII. "

[16] se side 3 i dokument 10815/96 STAT 41 FIN 476.

[17] Artikel 10 i bilag XI.

Kommissionens svar var, at en aendring af metoden paa et tidspunkt, hvor den havde naaet sit maal, ville fjerne selve substansen i slutkompromiset efter forhandlingerne i 1991 og undergrave de forpligtelser, som parterne havde indgaaet. Det ville derfor ikke vaere berettiget at fremsaette et forslag med henblik paa at aendre et af kompromisets elementer.

2.5. Andre rapporter i tilknytning til kompromiset om metoden

Efter Raadets anmodninger har Kommissionen fremlagt yderligere foelgende rapporter :

2.5.1. Rapporten om undtagelsesklausulen [18]

[18] Foelgende fastsaettes i artikel 10 i vedtaegtens bilag XI: « Saafremt der paa grundlag af objektive oplysninger, der forelaegges af Kommissionen, konstateres en alvorlig og pludselig forringelse af den oekonomiske og sociale situation i Faellesskabet, forelaegger Kommissionen efter hoering af de oevrige institutioner i henhold til vedtaegtens bestemmelser passende forslag for Raadet, der efter hoering af de oevrige interesserede institutioner traeffer afgoerelse efter fremgangsmaaden i artikel 24, stk. 1, andet afsnit, i Traktaten om oprettelse af et Faelles Raad og en Faelles Kommission for De Europaeiske Faellesskaber ».

I sin rapport SEC(94)1027 oversendt til Raadet 27.6.1994 fandt Kommissionen, at der ikke var grundlag for at anvende undtagelsesklausulen, fordi udviklingen i den oekonomiske situation allerede havde paavirket de nationale tjenestemaends loenninger og dermed automatisk ved anvendelsen af metoden EU-tjenestemaendenes.

2.5.2. Rapporten om ansaettelsesbehovet [19]

[19] Foelgende fastsaettes i artikel 2 i vedtaegtens bilag XI : « Kommissionen udarbejder inden udgangen af 1992 og derefter hvert tredje aar en udfoerlig rapport om institutionernes behov for nyansaettelser og fremsender denne til Europa-Parlamentet og Raadet. Paa baggrund af rapporten forelaegger Kommissionen efter hoering af de oevrige institutioner i henhold til vedtaegtens bestemmelser i givet fald Raadet forslag under hensyntagen til alle relevante forhold ».

Tredje rapport, SEC 99/754 af 07.06.1999 blev oversendt til Raadet og Europa-Parlamentet 09.06.1999.

Den periode, denne rapport omfatter (1995-1997), praegedes af udvidelsen med OEstrig, Finland og Sverige. Uafhaengigt af udvaelgelsesproeverne i forbindelse med udvidelsen var der blevet opnaaet en fornuftig geografisk balance, selv om de lande, der har modtaget EU-institutionerne, er staerkt repraesenteret. Der er stadig vanskelig at tiltraekke personale fra visse medlemsstater.

2.5.3. Rapporterne om den statistiske metode

Der blev i 1994 gennemfoert en ekspertundersoegelse af den statistiske metode. Paa grundlag heraf fremlagde Eurostat i 1997 3 rapporter om henholdsvis huslejesammenligningen, forbrugssammensaetningen og prisundersoegelsen. Eurostat forelagde i 1998 artikel 64- og artikel 65-grupperne en rapport om den statistiske metode.

Efter anmodning fra vedtaegtsgruppen afgav Raadets juridiske tjeneste en udtalelse med foelgende konklusion : « Raadet kan ikke i en tiaarig periode ved den aarlige vedtagelse af forordningerne om tilpasningen af loenningerne og om justeringskoefficienterne fravige den metode, der er fastsat i vedtaegtens bilag XI. »

2.5.4. Bilag VII-rapporten

Kommissionen fremlagde i 1993 en rapport [20] for Raadet om undersoegelsen af vedtaegtens bilag VII og dets anvendelse. Paa Raadets anmodning blev talmaterialet ajourfoert i 1998.

[20] 11555/93 STAT 44 FIN 466.

Efter sine droeftelser forelagde vedtaegtsgruppen 13.6.1999 De Faste Repraesentanters Komité sine samlede overvejelser og foreslog herved komiteen:

« at den skulle foreslaa Raadet at gentage sine anmodninger til Kommissionen om, at den skal fremlaegge alle noedvendige forslag vedroerende vedtaegtens bilag VII; at det ved samme lejlighed skal opfordre Kommissionen til at tage hensyn til bemaerkningerne og konklusionerne i naevnte rapport, og at det erindrer Kommissionen om, at den er forpligtet til snarest muligt at indlede droeftelser om metoden til tilpasning af loenningerne. »

Herefter gjorde Kommissionen opmaerksom paa den saerlige situation, der var opstaaet efter dens afgang den 15.3.1999, og meddelte, at den naturligvis ville udtale sig om vedtaegtsgruppens konklusioner, saa snart forholdene tillod det.

2.5.5. Rapporter om bilag X (Justeringskoefficienterne uden for EU)

Ifoelge vedtaegtens bilag X forelaegger Kommissionen hvert aar en rapport for Raadet om anvendelsen af bilag X. Den seneste af disse rapporter SEC (1999)1023 vedroerende 1997 og 1998 blev forelagt 29.6.99.

Kommissionen har for nylig foretage en raekke aendringer i de administrative procedurer, der anvendes ved beregningen af koefficienterne uden for EU. Denne aendring vil goere det muligt fra aar 2000 at spare en vaesentlig del (ca. 50%) af udgifterne til indsamlingen af data.

2.6. Rapporter om pensionerne

Efter anmodning fra Raadet blev KPMG-rapporten fra december 1998 med en sammenlignende og aktuarmaessig undersoegelse fremsendt til Raadet den 18.12.1998, og den har adskillige gange vaeret til diskussion i vedtaegtsgruppen.

Kommissionen er ved at udarbejde en meddelelse om dette spoergsmaal.

2.7. Situationen ved udloebet af kompromiset om metoden af 1991

Metoden (vedtaegtens bilag XI) og det midlertidige bidrag [21] (vedtaegtens artikel 66a) anvendes indtil 30.6.2001. Det forhoejede pensionsbidrag gaelder fortsat efter 30.6.2001.

[21] Det midlertidige bidrag medfoerte en nedsaettelse af nettoloennen paa gennemsnitligt ca. 2,9 % for en ugift tjenestemand, der ikke modtager udlandstillaeg.

Hvis der ikke ingaas en ny aftale til den aarlige undersoegelse af loenningerne i 2001, har Kommissionen og Raadet en vis skoensmargen ved anvendelsen af artikel 64 og 65 [22].

[22] Vedtaegtens artikel 64:

Saaledes skal det forslag om tilpasning af loenningerne, som Kommissionen forelaegger og som Raadet skal traeffe afgoerelse om (med kvalificeret flertal):

· overholde principperne om parallelisme med de nationale tjenestemaend og ens koebekraft for EU-tjenestemaend paa de forskellige tjenestesteder.

· og vil kraeve en interinstitutionel forhandling med personalerepraesentanterne i samraadsudvalget.

3. Ordningen for loenninger

Retsgrundlaget for loenningerne er vedtaegten [23] for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber. Vederlaget bestaar af en grundloen, familietillaeg og godtgoerelser [24] med fradrag af bidrag til socialsikring, skat og det midlertidige bidrag. Det forhoejes eller nedsaettes med en justeringskoefficient, alt efter om denne er over eller under 100% [25].

[23] Isaer afsnit V og bilag VII og XI.

[24] Vedtaegtens artikel 62: Dette vederlag omfatter en grundloen, familietillaeg og godtgoerelser.

[25] Vedtaegtens artikel 64 : « Tjenestemandens vederlag, udtrykt i euro, skal efter fradrag af de beloeb, der tilbageholdes i henhold til denne vedtaegt eller gennemfoerelsesforordninger til denne, korrigeres med en koefficient, der er over, under eller lig med 100%, afhaengig af de forskellige tjenestesteders levevilkaar ».

Selv om loenningerne kunne have vaeret udbetalt i BF indtil aar 2002, er omregningen til euro af beloebene i vedtaegten (grundloen, tillaeg, bidrag, skat, vekselkurser for loenningerne...) blevet fremskyndet til 1.1.99 ved Raadets afgoerelse af 12.11.98. Herefter er pensionerne og de oevrige finansielle fordringer (tjenesterejsegodtgoerelse, sygdomsudgifter &) ligeledes blevet omregnet.

Denne omregning var neutral i budgetmaessig og finansiel henseende og har ikke aendret loenningsbeloebene.

Fra 1. januar 1999 er loenninger, pensioner og EU-personalets oevrige finansielle fordringer saaledes blevet udbetalt i euro i de elleve eurolande og i national valuta i de fire andre.

Samtlige i det foelgende naevnte tal udtrykkes derfor i euro og har vaeret gyldige fra 1. januar 1999.

3.1. Grundloennen

Grundloennen fastsaettes afhaengigt af : kategori - grad - loentrin, i overensstemmelse med foelgende tabel [26] :

[26] Vedtaegtens artikel 66.

Tabel Error! No text of specified style in document..1

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

3.2. Tillaeg og godtgoerelse af udgifter (Bilag VII) [27]

[27] Se desuden punkt 2.5.4.

3.2.1. Familietillaeg

Familietillaeggene laegges til grundloennen: alle beloeb af samme art, som modtages fra anden side, traekkes fra EU's tillaeg.

(Husstandstillaeg [28] ydes til gifte tjenestemaend og oevrige ansatte, hvis aegtefaelle ikke udoever erhverv, eller hvis erhvervsmaessige beskaeftigelse ikke overstiger grundloennen for en tjenestemand i loenklasse C3/3, og til tjenestemaend og oevrige ansatte med et eller flere boern, over for hvem de har forsoergerpligt [29].

[28] Vedtaegtens artikel 67, artikel 1 i vedtaegtens bilag VII og de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser vedtaget den 11. april 1988.

[29] Efter saerlig og begrundet beslutning fra ansaettelsesmyndigheden, kan husstandstillaegget ogsaa ydes til tjenestemaend og ansatte, der ikke opfylder ovennaevnte bestemmelser, men som alligevel har forsoergerpligt.

I vedtaegtens bilag VII, artikel 1 fastsaettes husstandstillaegget til 5 % af grundloennen.

Boernetilskuddet [30] er et fast beloeb for hvert barn. Dets formaal er at daekke en del af udgifterne til boern, som tjenestemanden eller den ansatte har forsoergerpligt overfor. Dette tilskud ydes automatisk for boern, indtil de naar 18 aar og efter begrundet ansoegning for boern paa mellem 18 og 26, der er under uddannelse [31].

[30] Vedtaegtens artikel 67, artikel 2 i dens bilag VII og de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser (for ligestilling med barn, over for hvilket der bestaar forsoergerpligt) traadte i kraft den 1. februar 1997 (ophaevelse og udskiftning af gennemfoerelsesbestemmelserne af 1.10.1989).

[31] Desuden kan enhver person, over for hvem tjenestemanden ifoelge loven har forsoergerpligt, og hvis underhold paalaegger ham/hende store udgifter, betragtes som et barn, over for hvilket der bestaar forsoergerpligt. Det skal desuden bemaerkes, at hvis barnet lider af en alvorlig sygdom eller handicap, der kraever pleje, kan tilskuddet fortsat udbetales i hele den periode, denne sygdom eller dette handicap varer.

Boernetilskuddet andrager 213,61 euro pr. barn om maaneden [32] .

[32] Ifoelge vedtaegtens artikel 67,stk. 3 kan dette beloeb efter saerlig beslutning fra ansaettelsesmyndigheden fordobles for et barn, der lider af et mentalt eller fysisk handicap, og som af denne grund paafoerer tjenestemanden betydelige udgifter.

Boernetilskuddet laegges til grundloennen: alle beloeb af samme art, som modtages fra anden side, traekkes fra EU's tilskud.

Uddannelsestillaegget [33] skal daekke en del af tjenestemandens eller den midlertidigt ansattes udgifterne til boernenes uddannelse baade i tjenestelandet og uden for dette. Det ydes for hvert barn, der regelmaessigt og paa fuldtid foelger en uddannelse paa en skole eller undervisningsinstitution.

[33] Vedtaegtens artikel 67, artikel 3 i vedtaegtens bilag VII og de almindelige gennemfoerelsesbestemmelser vedtaget den 1. marts 1975.

Det maksimumsbeloeb, inden for hvilket tjenestemandens eller den ansattes udgifter til boernenes uddannelse daekkes, fastsaettes i artikel 3 i vedtaegtens bilag VII.

For at forenkle og effektivisere administrationen udbetales de fleste uddannelsesbeloeb som faste beloeb udtrykt som procent af et maksimumsbeloeb (190,90 euro), og de varierer efter barnets alder og efter, hvilke type uddannelse der foelges [34].

[34] Tjenestemanden modtager : - for et barn paa under 11 aar i grundskolen et beloeb paa 36 % af det fulde beloeb ; - for et barn paa over 11 aar i grundskolen, eller som modtager undervisning paa sekundaertrinet et beloeb paa 50 % af det fulde beloeb ; - for et barn paa universitet eller hoejere laereanstalt det fulde beloeb.

3.2.2. Tillaeg

Udlandstillaegget [35] har til formaal at kompensere for en del af de ekstraudgifter og saerlige ulemper, der for tjenestemaend og ansatte i De Europaeiske Faellesskaber er en foelge af, at de har maattet flytte fra deres hjemland til tjenestelandet og dér leve i et fremmed miljoe.

[35] Retsgrundlag : vedtaegtens artikel 69 og artikel 4 i dens bilag VII.

Det er det eneste tillaeg, der kompenserer for disse ekstraudgifter og ulemper, der er en direkte foelge af, at en tjenestemand eller ansat goer tjeneste i et andet land end sit hjemland.

Udlandstillaegget andrager ifoelge artikel 4 i vedtaegtens bilag VII 16 % (4% hvis ikke alle betingelser opfyldes) af grundloennen, husstandstillaegget og boernetilskuddet [36].

[36] 1. Et udlandstillaeg paa 16 % af summen af grundloennen og af de husstandstillaeg og boernetilskud, der tilkommer tjenestemanden, gives:

Sekretaertillaegget [37] blev indfoert i 1965 ved Raadets afgoerelse [38] for at afhjaelpe vanskelighederne ved ansaettelse af flersprogede sekretaerer paa grund af den betydelige forhoejelse af loenningerne til sekretaerer i den offentlige og private sektor i visse medlemsstater.

[37] Vedtaegtens bilag VII, artikel 4a: "Tjenestemaend i kategori C med stilling som maskinskriver, stenograf, fjernskriverassistent, typograd, direktionssekretaer eller chefsekretaer kan faa en fast godtgoerelse. Stoerrelsen af denne godtgoerelse fastsaettes af Raadet efter fremgangsmaaden i artikel 65, stk. 3, i vedtaegten."

[38] Forordning 30/65/EOEF.

Dette tillaeg blev ydet i alle institutioner, foerst til sekretaerer fra bestemte medlemsstater, derefter i 1971 ud fra ligeloensprincippet til tjenestemaend og ansatte, der vaesentligst udfoerer sekretaeropgaver.

Dette midlertidige faste tillaeg, der oprindeligt blev ydet for 2 aar, er regelmaessigt blevet forlaenget, indtil Raadet i 1978 gjorde det til et fast tillaeg [39].

[39] Forordning EOEF/78 af 2. maj 1978.

Efter indfoerelsen af edb ydes dette tillaeg paa bestemte betingelser til kontorister i kategori C. Betingelserne herfor kan vaere forskellige under hensyn til hver enkelt institutions saerlige behov.

Det maanedlige sekretaertillaeg tilpasses hvert aar ved den aarlige regulering af loenningerne. Det andrager i oejeblikket 99,55 euro om maaneden for en sekretaer i loenklasse C4-C5 og 152,63 euro om maaneden for en sekretaer i loenklasse C3-C1

3.3. Socialsikringsbidrag og skatter

3.3.1. Bidrag til sociale ordninger

Pensionsbidraget andrager 8,25 % af grundloennen. Det indbetales til EU's budget. Tjenestemaendene bidrager med en tredjedel til finansieringen af pensionsordningen [40].

[40] Vedtaegtens artikel 83.2.

Sygeforsikringsbidraget er fastsat til 1,70% af grundloennen. Det kan ikke overstige 2 % af grundloennen. Tjenestemaendene bidrager med en tredjedel til ordningens finansiering [41].

[41] Vedtaegtens artikel 72.

Ulykkesforsikringsbidraget andrager 0,1% af grundloennen. [42]

[42] Vedtaegtens artikel 73.

Arbejdsloeshedsforsikringsbidraget andrager 0,4% af grundloennen, men betales kun af midlertidigt ansatte.

3.3.2. Skatter og indeholdelser

Tjenestemaendene betaler [43] :

[43] samt de skatter paa bopaelsstedet, der ikke har tilknytning til EU-indtaegten: Moms, lokale skatter (vejafgift osv.) ejendomsskat for hus- og lejlighedsejere &

EU-skat [44], der opkraeves ved kilden og indbetales til EU's budget. Der gaelder 14 skattesatser paa fra 8% til 45%, der opkraeves af hver skattepligtig beloebsdel [45]. Der gaelder en skattesats paa 8 % for den del af den maanedlige skattepligtige indtaegt, der andrager mellem 82,94 og 1463,98 euro og en skattesats paa 45 % for den del af den maanedlige skattepligtige indtaegt, der ligger over 5238,80 euro.

[44] Artikel 13 i kapitel V i protokollen om De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter og Raadets forordning nr. 260/68.

[45] Artikel 3 i Raadets forordning nr. 260/68:

Det midlertidige bidrag [46] paa 5,83% opkraeves af den del af loennen, der ligger over minimumsloennen [47]. Det blev indfoert som led i metoden og indbetales til EU's budget.

[46] Vedtaegtens artikel 66a, stk. 1 og 2:

[47] Vedtaegtens artikel 66a, stk. 3: « Beregningsgrundlaget for det midlertidige bidrag er den grundloen svarende til loenklasse og loentrin, som anvendes ved beregning af vederlaget, efter fradrag, dels af bidrag til sociale sikrings- og pensionsordninger samt af den skat, en tjenestemand, der ikke har forsoergerpligt i henhold til artikel 2 i bilag VII, i samme loenklasse og paa samme loentrin, skulle betale foer fradrag af det midlertidige bidrag, dels af et beloeb, der er lig med grundloennen i loenklasse D4, foerste loentrin. »

3.4. Justeringskoefficient

Den justeringskoefficient, der tjener til at regulere loenningerne for de EU-tjenestemaend, der goer tjeneste uden for Belgien og Luxembourg, skal kompensere forskellen (positiv eller negativ) i leveomkostningerne i forhold til Bruxelles. Der er derfor tale om et tillaeg eller et fradrag for tjenestemaendene, men de sikres samme koebekraft som de tjenestemaend, der goer tjeneste i Bruxelles.

Den ordning, der anvendes for loenningerne til tjenestemaend, der goer tjeneste uden for EU, foelger samme grundlaeggende princip om at opretholde samme koebekraft som i Bruxelles, men med visse vaesentlige forskelle [48].

[48] For det foerste anvendes der kun en justeringskoefficient efter udtrykkelig anmodning fra en tjenestemand. I de fleste tilfaelde anvendes justeringskoefficienten kun paa 80% af loennen. For det andet tages der ved beregningen af justeringskoefficienten hverken hensyn til forskellen i huslejeniveau eller til udgifter til skolegang og laegebehandling, da disse godtgoeres af Kommissionen. For det tredje afviger den metode, der anvendes ved pludselige prisstigninger, noget fra den metode, der gaelder for justeringskoefficienterne i EU.

3.5. De enkelte institutioners budgetudgifter til loenninger 1998 i mio. euro

Tabel Error! No text of specified style in document..2

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

De samlede udgifter andrager saaledes 1605 mio. euro, hvilket svarer til 38% af administrationsudgifterne og til 1,9% af EU's budget for 1998 [49].

[49] Administrationsudgifter : 4223,3 mio. euro; EU-budgettet : 82798,9 mio. euro; kilde : vademecum, 1999.

4. Loenudviklingen i Bruxelles og Luxembourg

Det grundlaeggende princip er parallelismen mellem udviklingen i EU-tjenestemaendenes loenninger og udviklingen i loenningerne til offentligt ansatte i medlemsstaterne.

I klart sprog betyder dette princip, at hvis den gennemsnitlige forhoejelse for en national tjenestemand i 1998 laa 2% under (eller over) inflationen i den paagaeldende medlemsstat, bliver forhoejelsen for EU-tjenestemaendene aaret efter ogsaa 2% under (eller over) inflationen i Bruxelles.

Det skal i denne forbindelse understreges, at 89 % af EU-tjenestemaendene er tjenstgoerende i Bruxelles eller Luxembourg.

Disse reguleringer finder normalt sted i december med tilbagevirkende kraft pr. 1. juli [50].

[50] I vedtaegtens bilag XI, artikel 3, stk. 1, anfoeres « med virkning fra den 1. juli og i overensstemmelse med vedtaegtens artikel 65, stk. 3, traeffer Raadet efter forslag fra Kommissionen inden hvert aars udgang afgoerelse om tilpasningen af vederlagene paa grundlag af de i afdeling 1 omhandlede elementer».

For at overholde dette princip i overensstemmelse med vedtaegtens artikel 65 og artikel 1 i dens bilag XI [51] foretager Raadet aarligt en undersoegelse af loenniveauet for EU's tjenestemaend og oevrige ansatte paa grundlag af en rapport, som Kommissionen fremlaegger.

[51] I vedtaegtens bilag XI, artikel 1, stk. 1, anfoeres « Med henblik paa den i vedtaegtens artikel 65, stk. 1, foreskrevne aarlige undersoegelse udarbejder De Europaeiske Faellesskabers Statistiske Kontor, i det foelgende benaevnt «Det Statistiske Kontor », hvert aar inden udgangen af september en rapport om udviklingen i leveomkostningerne i Bruxelles, koebekraftspariteterne mellem Bruxelles og de andre tjenestesteder i medlemsstaterne samt udviklingen i koebekraften for vederlagene til tjenestemaendene i medlemsstaternes centraladministration, i det foelgende benaevnt «koebekraftsudviklingen ». Referenceperioden for disse elementer er de seneste tolv maaneder forud for den 1. juli i det aar, undersoegelsen gennemfoeres. »

De Europaeiske Faellesskabers Statistiske Kontor (Eurostat) [52] udarbejder denne rapport i samarbejde med medlemsstaternes statistiske institutter paa grundlag af oplysninger fra de relevante myndigheder i medlemsstaterne. Det er saaledes Eurostat der udarbejder samtlige oplysninger i denne forbindelse.

[52] I vedtaegtens bilag XI, artikel 11, anfoeres, at: « Det Statistiske Kontor har til opgave at foere tilsyn med kvaliteten af de grundlaeggende oplysninger og de statistiske metoder, der anvendes med henblik paa beregningen af de elementer, der indgaar i tilpasningen af vederlagene. Det skal bl.a. foretage de evalueringen eller ivaerksaette de undersoegelser, der er noedvendige for dette tilsyn »

4.1. Koebekraftsudviklingen for offentligt ansatte i medlemsstaterne (den specifikke indikator)

For at overholde parallelisme-princippet skal forskellen (positiv eller negativ) mellem loentilpasningen og inflationen vaere den samme for EU's og for medlemsstaternes tjenestemaend.

Foelgende tabel viser, at offentligt ansatte i EU's medlemsstater mellem 1991 og 1998 har mistet gennemsnitligt 2,0% af deres koebekraft.

Tabel Error! No text of specified style in document..1

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

I bilag XI fastsaettes [53], hvorledes Eurostat skal maale denne udvikling ved hjaelp af den specifikke indikator for udviklingen i koebekraften [54] for loenningerne til tjenestemaendene i medlemsstaternes centraladministrationer [55].

[53] I vedtaegtens bilag XI, artikel 1, stk. 4 anfoeres, at « Med henblik paa at maale den positive som den negative procentvise udvikling i koebekraften for vederlagene til offentligt ansatte i medlemsstaterne beregnet af Det Statistiske Kontor, paa grundlag af oplysninger fra de nationale kontorer, specifikke indikatorer, der viser udviklingen i realindkomsten for tjenestemaend i medlemsstaternes centraladministrationer i referenceperioden ».

[54] Nominel forhoejelse minus inflation.

[55] EU-gennemsnit vejet med loenmassen.

Metoden og den praktiske gennemfoerelse er vedtaget [56] af "arbejdsgruppen vedroerende vedtaegtens artikel 65", der bestaar af repraesentanter fra medlemsstaterne, og hvor Eurostat foerer forsaedet.

[56] Der er tale om en stikproeve, fordi oplysningerne om loenningerne almindeligvis vedroerer foerste og sidste loentrin af de vigtigste loenklasser for en ugift tjenestemand, henholdsvis en gift tjenestemand med to boern, over for hvilke der bestaar forsoergerpligt.

Alle beregninger er baseret paa de oplysninger vedroerende loenningerne til de ansatte i centraladministrationerne pr. 1. juli i det relevante aar, som Eurostat har modtaget fra medlemsstaternes kompetente myndigheder.

Tabellen [57] viser, hvorledes udviklingen har vaere meget forskellig fra medlemsstat til medlemsstat.

[57] Fra 1994 har den specifikke taget hensyn til udviklingen i Finland, OEstrig og Sverige.

Tabel Error! No text of specified style in document..2

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Ti medlemsstater (isaer IRL og L) har givet deres tjenestemaend forhoejelser, der ligger over inflationen, og 5 medlemsstater har givet tjenestemaendene en forhoejelse, der ligger under inflationen (isaer GR).

Det skal dog understreges, at udviklingen i fire medlemsstater (D, FR, UK, I) allerede tegner sig for 77% af slutresultatet. [58]

[58] Vedtaegtens bilag XI, artikel 1, stk. 4, litra a): «Ved udarbejdelsen af brutto- og nettoindikatorerne for alle medlemsstaterne vejes resultaterne for hvert enkelt land efter loensummen i centraladmnistrationerne som angivet i de senest offentliggjorte nationale statistikker i nationalregnskaberne».

4.1.1. Sammenligning af aendringerne i den specifikke bruttoindikator og kontrolindikatoren

Eurostat beregner i overensstemmelse med bilag XI [59] hvert aar en kontrolindikator, der viser koebekraftsaendringen for loenmassen pr. personaleenhed i administrationerne i medlemsstaterne.

[59] Vedtaegtens bilag XI, artikel 1, stk. 4, litra d): "Foruden de specifikke indikatorer fremlaegger Det Statistiske Kontor oplysninger i form af kontrolindikatorer om realloensummen pro persona i alle de offentlige administrationer og i centraladministrationerne, beregnet efter nationalregnskabsdefinitionen".

Denne indikator udtrykkes som bruttovaerdi, og sammenholdes derfor ikke med den reelle specifikke nettoindikator, men med den specifikke bruttoindikator.

I foelgende tabel vises i kolonne [ 2 ] forholdet mellem den reelle loenmasse pr. tjenestemand i 1998 og 1990. Paa samme maade viser kolonne [ 3 ] forholdet mellem den reelle bruttoloen pr. tjenestemand pr. 1. juli 1998 og loennen pr. 1. juli 1990. Kolonne [ 4 ] viser forskellene i % mellem de to forhold.

Tabel Error! No text of specified style in document..3

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Den specifikke bruttoindikator og kontrolindikatoren er pr. definition forskellige og maa naturligvis udvise forskelle. Saaledes bestemmes aendringerne i kontrolindikatoren ikke blot af aendringerne i de kollektive arbejdsaftaler, men ogsaa af interne faktorer (aendringer i referencepopulationens gennemsnitsalder, forfremmelse til hoejere kategorier osv.) og af aendringer af tilfaeldige loenbestanddele, f.eks. udbetalingen af overarbejde, produktivitetsfremmende foranstaltninger og foertidspensionering.

Der er desuden visse faktorer, der forvansker de to indeksers sammenlignelighed (kvaliteten af den stikproeve, der anvendes til at beregne den specifikke indikator, forskellene i referencepopulationer, deltidsarbejde, arbejdsgivernes socialsikringsbidrag, osv.). Den deflator, der anvendes til kontrolindikatoren, er deflatoren for forbrugernes udgifter i nationalregnskaberne. Deflatoren for den specifikke indikator er det nationale forbrugerprisindeks.

Af en mere tilbundsgaaende undersoegelse, som Eurostat startede i 1995, og som omfatter Frankrig, Italien, Tyskland og Det Forenede Kongerige, fremgaar det, at hvis de teoretiske og statistiske forskelle mellem den specifikke bruttoindikator og kontrolindikatoren fjernes, saa udvikler de to indikatorer sig praktisk talt parallelt.

4.2. Udviklingen i leveomkostningerne i Bruxelles

Efter anmodning fra Raadet er inflationen i Bruxelles siden 1991 blevet maalt ved hjaelp af et sammensat indeks [60] bestaaende af

[60] Artikel 3 i vedtaegtens bilag XI.

- 75 % af det faelles indeks [61] beregnet af Eurostat, der maaler udviklingen i leveomkostningerne for EU's tjenestemaend i Bruxelles;

[61] Artikel 1 i vedtaegtens bilag XI.

- 25 % af forbrugerprisindekset for Bruxelles beregnet af det belgiske oekonomiministerium, der mere generelt maaler udviklingen i leveomkostningerne i den belgiske hovedstad.

Det faelles indeks er afledt af prisindekset under hensyn til strukturen i EU-tjenestemaendenes udgifter i Bruxelles og udviklingen de huslejer, der betales af disse tjenestemaend.

Disse to indekser er derfor meget ens, saaledes som det ses af foelgende tabel :

Tabel Error! No text of specified style in document..4

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Udviklingen i leveomkostningerne i Bruxelles for perioden har saaledes vaeret +18,9% (75% x 18,7% + 25% x 19,3%).

4.3. Tilpasningen af bruttoloenningerne

Medlemsstaternes tjenestemaend har siden 1991 oplevet et fald i koebekraften (-2% i gennemsnit for EUR15). Metodens parallelitetsprincip har automatisk bevirket, at dette fald ogsaa har givet sig udslag i EU-tjenestemaendenes loenninger.

Tilpasningen i bruttoloenningerne +16,5 % [62] har saaledes svaret til udviklingen i leveomkostningerne i Bruxelles (+18,9 %) fratrukket det gennemsnitlige koebekraftstab, som medlemsstaternes tjenestemaend har lidt (-2%).

[62] 98,0 x 118,9 / 100 = 116,5.

Foelgende tabel viser denne beregning for hvert enkelt aar samt de kumulerede resultater siden 1991.

Tabel Error! No text of specified style in document..5

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Saaledes har de oekonomiske konjunkturer, der for perioden 91-98 har bestemt de nationale tjenestemaends loenninger, ogsaa indvirket paa EU-tjenestemaendenes loenninger i form af et koebekraftstab paa 2 %.

4.4. Virkningerne af foranstaltningerne indfoert til gengaeld for kompromiset om metoden

4.4.1. Det midlertidige bidrag

Raadet har vedtaget et midlertidigt bidrag, hvis stoerrelse, naermere udformning og loebetid blev forhandlet som led i kompromiset om metoden. Det midlertidige bidrag blev indfoert ved artikel 66a i vedtaegten for tjenestemaend og udloeber samtidig med metoden [63].

[63] Ved Raadets forordning (EKSF, EOEF, EURATOM 3831/91) af 19. december 1991 blev der for ti aar indfoert et midlertidigt bidrag, som tjenestegoerende tjenestemaend skal udrede af den loen, som Faellesskabet udbetaler dem.

Denne foranstaltning har medfoert og vil medfoere en gennemsnitlig nedsaettelse af koebekraften paa ca. 2,9 % (fra 1.1.92 til 30.6.2001) [64].

[64] For en ugift tjenestemand, der ikke modtager udlandstillaeg.

4.4.2. Forhoejelse af pensionsbidraget

Ifoelge Raadet var det rimeligt som led i kompromiset om metoden og for at sikre balancen i pensionsordningen at forhoeje satsen for personalets bidrag til pensionsordningen. Derfor blev satsen paa 6,75% i vedtaegtens artikel 83, stk. 2, udskiftet med 8,25 % [65].

[65] Raadets forordning (EKSF, EOEF, Euratom) nr. 3832/91 af 19. december 1991.

Denne foranstaltning medfoerte et fald i den gennemsnitlige koebekraft paa ca. 1,3 % [66].

[66] For en ugift tjenestemand, der ikke modtager udlandstillaeg.

Den kombinerede virkning af disse to foranstaltninger (det midlertidige bidrag og forhoejelsen af pensionsbidraget) vedtaget til gengaeld for kompromiset om metoden blev et en yderligere nedsaettelse af koebekraften paa -4,2 % [67].

[67] 97,1 x 98,7 /100=95,8 %.

Tabel Error! No text of specified style in document..6

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Denne virkning svarer til virkningen af krisebidraget i forbindelse med 81-metoden, dog med den forskel, at pensionsbidraget ikke er midlertidigt.

4.5. Udviklingen i nettoloenningerne

Resultatet af en bruttoforhoejelse paa +16,5 % og en nedsaettelse paa 4,2 % til gengaeld for metoden er saaledes en nettoforhoejelse paa 11,6 % [68].

[68] 116,5x 95,8 / 100 = 111,6.

Siden 1991 har udviklingen i nettoloenningerne i Bruxelles og Luxembourg vaeret foelgende [69] :

[69] F.eks. steg nettoloennen for en tjenestemand i loenklasse A7/4 fra 132.873 BEF i juli 1991 (foer den aarlige tilpasning) til 148.286 BEF i juli 1998 (efter den aarlige tilpasning).

Tabel Error! No text of specified style in document..7

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

4.6. Udviklingen i EU-tjenestemaendenes koebekraft

Sammenlignes denne nettoforhoejelse paa 11,6 % med udviklingen i leveomkostningerne i Bruxelles paa 18,9 %, har tabet i koebekraft for EU-tjenestemaendenes loenninger vaeret 6,1 % [70] paa 8 aar.

[70] 111,6/118,9=93,9.

Tabel Error! No text of specified style in document..8

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

4.7. Sammenligning af koebekraftsudviklingen for nationale tjenestemaend og EU-tjenestemaend

EU-tjenestemaendenes loenninger er saaledes blevet tilpasset aendringerne i den oekonomiske og sociale situation ikke blot saaledes, at de har fulgt faldet (-2,0 %) i de nationale tjenestemaends loenninger, men med en yderligere nedsaettelse (-4,2%) [71] af koebekraften.

[71] Midlertidigt bidrag paa 2,9 % og en forhoejelse af pensionsbidraget paa 1,3 %.

I foelgende tabel sammenlignes disse udviklinger :

Tabel Error! No text of specified style in document..9

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

4.8. Tabel

Foelgende tabel er en oversigt over samtlige oplysninger i afsnit 4.

Tabel Error! No text of specified style in document..10

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

5. Loenudviklingen uden for Bruxelles og Luxembourg (Justerings-koefficienter)

Grundprincippet er, at loenningernes koebekraft skal vaere ens paa alle tjenestesteder i EU [72] i forhold til Bruxelles.

[72] Den metode, der anvendes til tilpasning af loenningerne for tjenestemaend, der goer tjeneste uden for EU, foelger samme princip med hensyn til opretholdelse af samme koebekraft som Bruxelles, men med visse forskelle.

For Bruxelles og Luxembourg saettes justeringskoefficienten til 100. [73]

[73] Vedtaegtens artikel 64: justeringskoefficienten for vederlaget til de tjenestemaend, der goer tjeneste paa de steder, hvor Faellesskaberne har deres midlertidige saede, er den 1. januar 1962 lig med 100%.

Uden for Belgien/Luxembourg udligner anvendelsen af en justeringskoefficient [74] forskellen (positiv eller negativ) i leveomkostningerne i hovedstaden eller paa tjenestestedet [75] i forhold til Bruxelles.

[74] Og en vekselkurs, der fastsaettes aarligt for de lande, der ikke anvender euro.

[75] Bilag XI, artikel 9: Paa grundlag af en rapport fra Det Statistiske Kontor og naar objektive faktorer viser, at der foreligger en vaesentlig afvigelse i koebekraften paa et givet tjenestested i forhold til den konstaterede koebekraft i den paagaeldende medlemsstats hovedstad, traeffer Raadet, paa forslag af Kommissionen og i overensstemmelse med vedtaegtens artikel 64, stk. 2, afgoerelse om fastsaettelse af en justeringskoefficient for dette tjenestested.

Loennen uden for B/L = loennen B/L x justeringskoefficienten [76]

[76] x vekselkurs, hvis der ikke anvendes euro.

Justeringskoefficienten er saaledes lig med det gennemsnitlige prisforhold mellem tjenestestedet og Bruxelles og svarer til det beloeb, der er noedvendigt [77] for paa tjenestestedet at koebe en varekurv, der i Bruxelles koster 100 enheder.

[77] Til den vekselkurs, der fastsaettes aarligt for de lande, der ikke anvender euro.

Justeringskoefficienten [78] goer det saaledes muligt at udligne forskellen i leveomkostninger i forhold til Bruxelles.

[78] Og en vekselkurs, der fastsaettes aarligt for de lande, der ikke anvender euro.

Raadet kan beslutte midtvejstilpasninger [79], hvis der er sket en betydelig stigning i leveomkostningerne. Dette har siden 1991 vaeret tilfaeldet for Italien, Graekenland, Spanien og Portugal. Siden 1997 har der ikke vaeret midtvejstilpasninger.

[79] I vedtaegtens bilag XI, artikel 4, stk. 1, anfoeres, at « med virkning fra den 1. januar traeffes der afgoerelse om de i vedtaegtens artikel 65, stk. 2, omhandlede mellemliggende tilpasninger, hvis der er sket en vaesentlig aendring i leveomkostningerne, og hvis en taerskel for, hvornaar stigningen betragtes som maerkbar, er naaet, idet der samtidig tages hensyn til en prognose for koebekraftsudviklingen i den loebende aarlige referenceperiode ».

Tabellen viser justeringskoefficienternes udvikling siden 1990.

Tabel Error! No text of specified style in document..11

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Der er flest tjenestemaend og ansatte goer tjeneste i Belgien og Luxembourg (89 % af tjenestemaendene; justeringskoefficient : 100), Varese (justeringskoefficient : 94,3), Spanien (justeringskoefficient : 90,8) og Karlsruhe (justeringskoefficient : 98,8).

Den gennemsnitlige justeringskoefficient vejet med antallet af tjenestemaend og oevrige ansatte er 100,1.

I praksis beregnes justeringskoefficienten i to etaper :

Foerst indsamler de nationale statistiske institutter oplysninger om priserne i medlemsstaterne [80], og Eurostat beregner derudfra det gennemsnitlige prisforhold, som kaldes koebekraftspariteten.

[80] I hovedstaederne og paa andre tjenestesteder.

Koebekraftspariteten = gennemsnittet af (priserne paa tjenestestedet / priserne i Bruxelles)

Denne paritet divideres dernaest med den vekselkurs, der fastsaettes aarligt med henblik paa beregningen af justeringskoefficienten (prisforholdet efter omregning til national valuta).

Justeringskoefficient = koebekraftsparitet / aarligt fastsat vekselkurs [81]

[81] Er der tale om samme valuta, er satsen 1 og pariteten lig med justeringskoefficienten.

AEndringerne i justeringskoefficienterne kan saaledes skyldes aendringer i koebekraftspariteterne og/eller i vekselkurserne.

5.1. Koebekraftspariteten

Koebekraftspariteten [82] er gennemsnitspriserne i forhold til Bruxelles. Den er dermed udtryk for, hvor mange penge i national valuta der skal til for paa opholdsstedet at koebe samme maengde varer og tjenester som i Bruxelles for 1 pengeenhed [83].

[82] I vedtaegtens bilag XI, artikel 1, stk. 3, anfoeres, at «a) Det Statistiske Kontor beregner i samarbejde med de nationale kontorer de koebekraftspariteter, der ligger til grund for koebekraftsaekvivalenterne - idet Bruxelles laegges til grund - mellem vederlagene til de tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber, der goer tjeneste i medlemsstaternes hovedstaeder, og paa visse andre tjenestesteder, der omhandles i artikel 9 ».

[83] 1 belgisk franc indtil 1.1.99, 1 euro siden.

I tabellen vises udviklingen i koebekraftspariteterne :

Tabel Error! No text of specified style in document..12

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

I praksis foretages beregningen ved :

- en aarlig revision af ca. en tredjedel [84] af de tidligere beregnede prisforhold, idet priserne fra de nye undersoegelser indarbejdes;

[84] I naevnte artikel 1. stk. 3, anfoeres, at: «b) Koebekraftspariteterne beregnes paa en saadan maade, at hvert enkelt element kan efterproeves ved en direkte undersoegelse mindst én gang hvert femte aar ».

- en ajourfoering af alle priser ved hjaelp af detailprisindekser ;

- en sammenregning af prisforholdene til et gennemsnit [85] vejet med sammensaetningen af EU-tjenestemaendenes forbrug for at opnaa koebekraftspariteten (det gennemsnitlige prisforhold)

[85] For at lette denne sammenregning samles priserne i elementaere positioner, for hvilke vaegten kan anslaas i de samlede udgifter.

Visse spoergsmaal i forbindelse med denne beregning undersoeges i oejeblikket. F.eks. :

- integreringen af priserne fra de nye undersoegelser kan skabe problemer (i forhold til ajourfoeringen med prisindekserne) paa grund af bruddet paa kontinuiteten i virkningerne paa koebekraftspariteternes stabilitet.

- Sammenligneligheden og repraesentativiteten af huslejepriserne har givet anledning til saerlige vanskeligheder. Der blev derfor oprettet en Task force vedroerende husleje under artikel 64-gruppen [86], der skal fremlaegge sin slutrapport i maj 2000.

[86] Det statistiske Kontor indkalder mindst en gang om aaret i loebet af september en arbejdsgruppe bestaaende af eksperter fra de nationale institutter. Denne arbejdsgruppe kaldes « gruppen vedroerende vedtaegtens artikel 64 ».

- Artikel 64-arbejdsgruppen har anmodet Eurostat om at kontrollere, om de konklusioner, der blev draget i 1995 med hensyn til forbrugssammensaetningen, og som blev brugt ved sammenregningen af koebekraftspariteterne, stadig er gyldige. Eurostat havde saaledes gennemfoert en raekke statistiske tests, der viste, at internationale tjenestemaends specifikke forbrugsmoenster var vaesentligt forskelligt fra nationale tjenestemaends, og at det derfor ikke var hensigtsmaessigt at anvende sidstnaevnte til sammenregningen af koebekraftspariteterne.

5.2. Den aarligt fastsatte vekselkurs

Indtil 31.12.1998 blev loenningerne til de tjenestemaend, der gjorde tjeneste i andre medlemsstater end Belgien og Luxembourg, udtrykt i belgiske francs, men udbetalt i lokal valuta, f.eks. pesetas i Spanien.

Dette kraevede en vekselkurs, der blev fastsat aarligt i forhold til belgiske francs, saaledes at loennen i lokal valuta ikke aendredes hver maaned.

Foelgende tabel viser, at visse vekselkurser har haft store udsving i forhold til belgiske francs i den betragtede periode med meget betydelige virkninger for justeringskoefficienterne.

Tabel Error! No text of specified style in document..13

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

5.3. Overgangen til euro i 1999 og justeringskoefficienterne

Siden januar 1999 har loenningerne vaeret udtrykt i euro (og udbetalt i euro i de 11 lande, der deltager i den faelles moent).

Indfoerelsen af euroen betyder, at det ikke laengere er noedvendigt at fastsaette vekselkurserne aarligt for de 11 deltagende medlemsstater, for loenningerne udtrykkes og udbetales i samme valuta (euro).

Loen uden for B/L = loen B/L x justeringskoefficient [87]

[87] x vekselkurs, hvis der ikke anvendes euro

Tabel Error! No text of specified style in document..14

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

5.4. Bestemmelse om tilbagekraevning af for meget udbetalte beloeb

Da de nye justeringskoefficienter fastsaettes ved aarets udgang med tilbagevirkende kraft fra 1. juli, er det muligt, at der skal foretages tilbagevirkende justeringer af loenninger og pensioner i op- eller nedadgaaende retning. Det blev derfor i forordningerne om loentilpasningerne fastsat, at der fra 1994 skulle indsaettes en bestemmelse, saaledes at det bliver muligt enten at udbetale en efterbetaling i tilfaelde af forhoejelse eller at tilbagekraeve beloeb, der er udbetalt for meget, i tilfaelde af en nedsaettelse af loenningerne og pensionerne.

6. Konklusioner

Vedtaegtens ordning for EU-tjenestemaendenes loenninger sikrer, at deres koebekraft er ens under hensyn til familiesituation og leveomkostningerne paa tjenestestedet.

Kompromiset fra 1991 om metoden blev til efter forhandlinger mellem Raadet, EU-institutionernes administrationer og personalerepraesentanterne for disse institutioner. Denne metode har vaeret gaeldende siden 1.7.1991 og loeber indtil 30.6.2001 [88]. Den har haft foelgende virkninger :

[88] Metoden (vedtaegtens bilag XI) og det midlertidige bidrag (vedtaegtens artikel 66a) anvendes indtil 30.6.2001. Det forhoejede pensionsbidrag forbliver gyldigt efter 30.6.2001.

(1) Medlemsstaternes tjenestemaend har siden 1991 oplevet en faldende koebekraft (gennemsnitligt -2 % for EUR15).

(2) Metodens parallelitetsprincip har automatisk overfoert dette tab (-2 %) paa EU-tjenestemaendenes nettoloenninger.

(3) Til gengaeld for kompromiset om metoden blev der gennemfoert en yderligere nedsaettelse af koebekraften (-4,2 %) ved hjaelp af et midlertidigt bidrag og en forhoejelse af pensionsbidragene.

(4) Resultatet har vaeret et betydeligt tab af koebekraft for EU-tjenestemaendene (-6,1 % [89] over 8 aar).

[89]

(5) Det har kun vaeret paa grund af metodens automatik, at der har kunnet undgaas konflikter i forbindelse med de aarlige forhandlinger.

(6) EU-tjenestemaendenes loenninger har saaledes vaeret justeret efter aendringerne i den oekonomiske og sociale situation, hvilket har medfoert et tab af koebekraft ud over parallelismen med de nationale tjenestemaend.

Det er saaledes Kommissionens opfattelse, at metoden har virket efter hensigten.