Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Ny viden, nye arbejdspladser"

(2001/C 14/21)

På plenarforsamlingen den 27. april 2000 besluttede ØSU under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at udarbejde en udtalelse om "Ny viden, nye arbejdspladser".

I henhold til forretningsordenens artikel 11, stk. 4, og artikel 19, stk. 1, nedsatte ØSU et underudvalg til at forberede arbejdet.

Underudvalget vedtog sit forslag til udtalelse den 2. oktober 2000. Ordfører var Ursula Engelen-Kefer og medordfører Peter Morgan.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 376. plenarforsamling, mødet den 19. oktober 2000, følgende udtalelse med 83 stemmer for, 23 imod og 6 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. På Det Europæiske Råds møde i Lissabon den 23.-24. marts 2000 vedtog EU en ny strategisk målsætning for det kommende tiår, nemlig "at blive verdens mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi, der har kapacitet til en bæredygtig økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed"(1).

1.2. Gennemførelsen af de beslutninger, der blev truffet i Lissabon, kommer til at indtage en central plads i det franske formandskabs arbejdsprogram. I denne sammenhæng koncentrerer det franske formandskab opmærksomheden om følgende emner:

- vedtagelse af en social agenda, dvs. et nyt socialpolitisk arbejdsprogram for de næste fem år,

- stærkere prioritering af den økonomiske politik,

- førende rolle for Europa i informationssamfundet,

- iværksættelse af et egentligt europæisk økonomisk samarbejde.

I tilknytning til ØSU's udtalelsen i anledning af Det Europæiske Råds møde i Lissabon(2) ønsker ØSU med denne initiativudtalelse at yde et konkret bidrag til konferencen "Ny viden, nye arbejdspladser", der finder sted i Paris den 8. november 2000.

2. Ny viden

2.1. Informationssamfundet

2.1.1. Det er almindeligt kendt, at den industrielle alder med Ford og Taylor er blevet erstattet af Informationsalderen. Automatik på kontorer, industriel automatik og de nye måder at drive virksomhed på, og som bygges op omkring datakommunikationer som EDI, har ændret arbejdets karakter samt virksomhedernes og organisationernes struktur.

2.1.2. Hvad man ikke har haft så stor forståelse for, er hvilken betydning dette har fået for arbejdstagerne, ligegyldig hvilken sektor de arbejder for - offentlig eller privat, industriel eller handelsmæssig, produktion eller tjenesteydelser.

2.1.3. Informationsbearbejdning har også selv gennemgået en udvikling på grund af konvergensen af teknologi-, medie- og telekommunikationsindustrier (TMT). Råstoffet i disse industrier er information i alle dens multi-media-repræsentationer. Denne information, eller data, er maskinel og upersonlig. Viden er derimod personlig. Arbejdstagerne kan differentieres og kategoriseres alt efter, hvordan de bruger informationen og gør den personlig.

2.2. Viden og information

2.2.1. Informationssamfundet/den nye økonomi/osv. kendetegnes især ved, at personlige værdier sættes højere end materielle.

2.2.2. Investeringer i menneskelige ressourcer indebærer udvikling af individuelle evner og kvalifikationer. I denne udtalelse defineres evner og kvalifikationer som "viden".

2.2.3. Viden er dynamisk. Den øges ved uddannelse, erfaring og de oplysninger, man modtager. Formålet med at lære er, særligt i uddannelsessystemet, at give idéer, regler og principper for, hvordan man efterfølgende skal finde, analysere og bruge information. Folk bruger deres viden til at behandle information med henblik på at udføre deres job. "Ny viden" er viden underbygget af informationsteknologi.

2.2.4. Udfordringen er at gøre det muligt for så mange arbejdstagere som muligt og for en så stor del af offentligheden som muligt at bearbejde tilgængelig information og omdanne den til nyttig viden.

2.2.4.1. Når TMT-teknologi har forandret en virksomhed eller en organisation er alle dets arkiver, politikker og arbejdsprocedurer opbevaret i computere. Alt arbejde i forbindelse med virksomhedens eller organisationens centrale opgave foregår via arbejdsstationer, der er tilkoblet dette informationssystem.

2.2.4.2. Virksomheder og arbejdstagere skal tilpasse sig arbejdsmetoder, der defineres af deres tilknytning til informationssystemet. Arbejdet omorganiseres, opgaver nydefineres. Dette kræver, at alle tilpasser sig - de har behov for "ny viden".

2.2.4.3. Der dukker en række nye job og opgaver op. I den ene ende af spekteret består arbejdet i at definere de regler, principper og politikker, der anvendes i forbindelse med edb-programmering. Dette arbejde er ikke selv edb-programmering - det er akademikerarbejde. I den anden ende af spekteret kan opgaverne bestå i at anvende arbejdsstationer til at følge de regler og politikker, som organisationen arbejder efter.

2.2.4.4. Det er på denne måde, at ny viden fører til nye beskæftigelsesmuligheder. Informationssystemer skaber et nyt arbejdsmiljø. Interaktion med disse systemer skaber nye opgaver, nye job og en omformulering af tidligere job.

2.2.5. "Ny viden" ændrer alle videnskaber, især bioteknologi og genetik, og skaber mange nye muligheder og nye perspektiver for etisk opførsel, og der er i højere grad behov for anvendelse af forsigtighedsprincippet.

2.3. Spillereglerne ændres i informationssamfundet

2.3.1. Både traditionelle konkurrencefaktorer og afstande mister betydning. Den afstandsmæssige barriere overvindes af telekommunikation. Størrelse og omkostninger tæller ikke så meget som kreativitet og fleksibilitet. Det, der i høj grad vil få betydning, er oprettelse af SMV'er samt disses vækst og bidrag. SMV'er er i høj grad kilde til innovation. En del større virksomheder søger at opkøbe SMV'er for at kunne udvikle og bevare deres markedsposition.

2.3.2. En organisations(3) vigtigste konkurrencefordel vil være dens evne til at lære, dvs. dens evne til hurtigt at tilegne sig ny viden på baggrund af gammel og altså udvikle idéer og innovation så hurtigt som muligt. Markedsprisen for information eller vidensprodukter har mindre at gøre med den investerede arbejdstid, end med produkternes eksklusivitet, der kan være kortvarig.

2.4. Innovation kræver et helt andet klima end det, der følger af de ledelses- og virksomhedsformer, der blev indført for 100 år siden med henblik på effektiv organisering af vareproduktionen. Systemet med at parere ordre og med at udøve kontrol vil mere og mere blive erstattet af fleksible arbejdsformer, der giver viden og individuelle færdigheder friere tøjler.

2.5. Rammerne for den arbejdsmæssige og administrative organisation for så vidt angår vidensarbejdere vil fortsat gennemgå ændringer. Der vil blive lagt vægt på tværfagligt samarbejde (inden for bilproduktion og sundhedspleje osv.). Forholdet mellem disse arbejdere og organisationen vil sandsynligvis ændres betydeligt. Arbejdsstedet bliver ligeledes mere varieret, og der vil blive arbejdet mere hjemme. Disse hjemmearbejdere kan endda være kontraktansat i en vidensorganisation.

2.6. Rådet og Parlamentet er enige om, at uddannelsessystemerne skal reformeres, således at videnssamfundets nye krav kan efterkommes, at man bedre kan koordinere en aktiv og foregribende beskæftigelsespolitik på EU-plan, at man kan modernisere de sociale sikringssystemer samt at man kan føre en socialpolitik, der fremmer den sociale integration. ØSU er fuldt ud enig i dette initiativ og mener, at bekæmpelsen af arbejdsløsheden er en grundlæggende forudsætning for, at alle kan være en del af videnssamfundet. Det bedste værn mod social udstødelse er et godt job.

3. Beskæftigelse i et videnssamfund

3.1. Det sidste årti har i EU været kendetegnet af massearbejdsløshed. Ved første blik ser det ud, som om arbejdsløsheden skyldes den nye teknologi. Teknologi medfører dog først arbejdsløshed, i det øjeblik nyskabelserne udelukkende drejer sig om rationalisering og substitution. I EU har globaliseringen indtil nu ikke været efterfulgt af innovation i tilstrækkelig høj grad. Man har endnu ikke udnyttet TMT'ens jobskabende potentiale nok.

3.2. Ny viden, ny teknologi og nye organisationer skaber, forandrer og afskaffer arbejdspladser inden for alle sektorer. Den hastighed, hvormed EU's økonomi og samfund tilpasser sig til disse nye forhold, og EU-organisationernes evne til at øge arbejdskraftens produktivitet vil være afgørende for, om der bliver skabt nye arbejdspladser, og for disse arbejdspladsers lønniveau. Omvendt afhænger dette af hastigheden, hvormed job og opgaver omdefineres og tilpasses til informationsalderen.

3.3. Derudover skaber informationssamfundet nye behov, som kun kan dækkes af nye job. Der er ingen grund til at antage, at der ikke vil være vækst i fremtiden. Dette er blot nogle af de berørte områder:

- teknologi, medier, telekommunikation (TMT),

- uddannelse, sundhed, fitness og livsstil,

- underholdning, turisme og fritidsindustrien generelt,

- handel, transport, finansielle tjenesteydelser,

- miljø og bolig,

- hushjælp, personlige og virksomhedsrelaterede tjenesteydelser.

3.4. Med nye arbejdsmønstre, nye arbejdsforhold samt nye aktiviteter og tidsplaner i privatlivet ændres den sociale scene radikalt. Hvis EU skal bevare kernen i den sociale model, skal den gennemgå en radikal ændring for at tilpasses forholdene i det 21. århundredes videnssamfund.

3.5. TMT-sektoren

3.5.1. Vidensøkonomien er stærkt afhængig af TMT-sektoren. Alle "kerne-arbejdstagere" vil være nødsaget til at arbejde med elektronisk udstyr, der er tilkoblet et netværk, hvorfra der kan indhentes oplysninger.

3.5.2. Levering af TMT-udstyr og -serviceydelser er derfor en stor kilde til beskæftigelse i informationsalderen. TMT kan få endnu større virkning i "gamle" økonomiske sektorer, eftersom det er ved hjælp af TMT, virksomhederne i disse gamle sektorer må omdanne sig for ikke at blive presset ud af markedet.

3.5.3. Selv i dag er der stor mangel på arbejdstagere, der kan bestride IT-job. Dette er et stort og spændende potentiale for beskæftigelse. Medlemsstaterne bør skaffe folk til at udfylde disse job. Der er muligheder for beskæftigelsesinitiativer i den offentlige sektor, for initiativer i det private erhvervsliv i form af lærlinge-uddannelser samt for initiativer i IT-branchen selv gennem interne uddannelsesfaciliteter. Generelt vil uddannelsesplanlægning få større betydning.

3.5.4. TMT letter ligeledes tilgangen til de nye måder at drive handel på (virksomhed/virksomhed, virksomhed/forbruger og forbruger/virksomhed) inden for en række forskellige områder. Hvis EU-økonomier skal drage fordel af dette, skal der være et gunstigt miljø for oprettelse af virksomheder, risikovillig kapital og SMV'er(4). Blomstrer der ikke nye virksomheder op, vil e-Europa ikke blive en realitet.

3.6. Tjenesteydelser

3.6.1. Der er mange former for servicearbejde, og disse er i konstant udvikling.

3.6.2 Væsentlige kategorier af vidensarbejde vil have stor betydning for en organisations mål. Arbejdstagerne vil bruge computere og vil have direkte netværksforbindelser til organisationernes informationssystemer. Der skal gøres så meget som muligt, hvad angår organisation og uddannelse, for at sikre, at visse arbejdstagere ikke "styres" af deres computere.

3.6.3. Visse former for servicearbejde kan det betale sig for en virksomhed at lægge ud til underleverandører (f.eks. catering, rengøring, havearbejde, sikkerhed osv.). Disse job karakteriseres ved ikke at være on-line med virksomhedens centrale informationssystemer. Underleverandører er en vigtig del af den nye økonomiske orden. Disse foretagender vil også have vidensarbejde i toppen af pyramiden. Man skal dog ikke undervurdere de risici, der kan opstå, når der anvendes underleverandører. Der skal være en god balance mellem fastholdelse af integreret service og brug af underleverandører.

3.6.4. Personlige tjenesteydelser/husholdningstjenester udgør en sektor i vækst, hvor man også vil drage fordel af de professionelle serviceorganisationers kvalitet og udbud. Visse serviceaktiviteter går ud på at yde personlig service til andre arbejdstagere. Da disse andre arbejdstagere bruger TMT-teknologier for at kunne udføre et arbejde, der kræver aktivitet 24 timer i døgnet 7 dage om ugen, øges behovet for serviceydelser.

3.6.5. Holdningsændringer i samfundet og det stigende antal arbejdende forældre øger efterspørgslen efter tjenesteydelser "ud af huset" og tjenesteydelser "uden for normale arbejdstider", især hvad angår banker, sundhedspleje, uddannelse og lokale myndigheder.

3.6.6. I sektorer, hvor der er mangel på kvalificeret arbejdskraft, er lønningerne relativt høje. De vil sandsynligvis fortsat ligge i dette leje, og det bliver vanskeligt at undgå stigende forskel på højtkvalificerede og mindre kvalificerede arbejdstageres lønninger. Servicearbejdernes lønstigninger vil afhænge af produktivitetsforbedringer, som igen i høj grad vil forudsætte, at de administreres, motiveres og uddannes af specialiserede serviceorganisationer.

Dette øger også efterspørgslen efter kvalificeret arbejdskraft i disse sektorer og efterspørgslen efter uddannelse.

3.7. Innovation

3.7.1. Informationsteknik er en nøgleteknologi, der virkelig giver grundlag for nyskabelser. De specifikke fordele har dog også til følge, at nyskabelser inden for informationssektoren lettere kan kopieres, således at det kun er gennem et højt innovationstempo, at man kan sikre et forspring på markedet. Stabil vækst inden for dette område forudsætter derfor først og fremmest dynamik.

3.8. Førhen udvikledes nyskabelser mest skridt for skridt. Udviklings-, produktions- og markedsafdelingerne var forbundet lineært med hinanden, og der blev ikke trukket så meget på ekstern arbejdskraft. I dag kommer nyskabelser fra mange forskellige kilder, såvel interne som eksterne. Hele processen er meget mere fleksibel og markedsorienteret. Hvis innovative virksomheder ikke har succes, kan det skyldes, at de er isolerede.

3.9. Forskning er en forudsætning for mange nyskabelser, men forskning fører ikke til nyskabelser per definition. Især unge virksomheder, der benytter og udvikler de nyeste teknologier, behøver effektive forbindelser til forskning. De har brug for nyttige idéer, prototyper og kvalificerede medarbejdere. Den statsfinansierede forskning har en vigtig støttende og forberedende funktion. ØSU tilråder, at man støtter etablering af kompetencecentre for dermed at gøre brugbare resultater synlige og for at gøre overførselsprocessen mere effektiv(5). Rådgivningstjenesterne for unge virksomheder bør også udbygges.

3.10. ØSU støtter Rådets bestræbelser på at styrke forbindelsen mellem nationale og fælles forskningsprogrammer og på at sprede forskning og udvikling. Dette gælder ligeledes den tilstræbte udvikling af åbne metoder til koordinering af benchmarking af forsknings- og udviklingspolitikken og afskaffelsen af hindringer for forskernes frie bevægelighed i EU.

3.11. Fremme af kvalitativ, bæredygtig økonomisk vækst danner grundlag for at øge beskæftigelsen i Europa. Uden økonomisk vækst kan man ikke løse de aktuelle problemer. EU's mål om en vækst på mindst 3 % i EU må derfor opnås. Ud over de kvantitative mål skal der så vidt muligt sættes kvalitative mål, således at man kan opnå bæredygtige resultater(6).

3.12. Bæredygtige resultater i beskæftigelsespolitikken kan kun opnås gennem en sammenhængende og langsigtet overordnet politik. De forskellige processer, der udgør EU's strategi for økonomi og beskæftigelse (Luxembourg, Cardiff og Køln), prioriterer i høj grad samspillet mellem finans-, penge- og arbejdsmarkedspolitikkerne samt arbejdstageres og virksomheders evne til at tilpasse sig. De nationale handlingsplaner viser dog også, at gennemførelsen af beskæftigelsesstrategien stadig skal styrkes, hvis informationssamfundets muligheder skal udnyttes.

4. Uddannelse i videnssamfundet

4.1. Enhver nyskabelse afhænger af de berørte parters kvalifikationer og motivation. En af de vigtigste opgaver i den europæiske politik, især med hensyn til evnen for at tilpasse job og opgaver til informationsmiljøet, er altså at øge jobegnetheden gennem en omfattende kvalifikationspolitik. Uden en kvalificeret arbejdskraft vil det ikke være muligt at skabe tilstrækkeligt mange arbejdspladser, selv om alle andre innovationsfaktorer fungerer optimalt(7).

4.2. Overgangen til et informations- og videnssamfund forudsætter ikke blot, at man i højere grad investerer i uddannelse. Der stilles også helt nye kvalitative krav til uddannelsespolitikken. Det kræver en fuldstændig ny definition og omstrukturering af de forskellige uddannelser.

4.2.1. Gennem hele forløbet fra grundskolen til de videregående uddannelser skal de studerende på alle niveauer rådgives og have vejledning i, hvordan de kan nå det, de har evne til. Derudover skal der lægges vægt på sociale færdigheder, og de skal opbygge en bred almenviden, der kan danne grundlag for livslang uddannelse.

4.2.2. Det er vigtigt at sikre livslange uddannelsesmuligheder både for at fremme erhvervsuddannelse inden for eksisterede vidensområder og for at gøre det muligt for mænd og kvinder at uddanne sig inden for nye vidensområder. Dette vil kræve arbejdsgiverens støtte, og at man fra grundskolen til de videregående uddannelser åbner mulighed for deltagelse i undervisning på "unormale" tidspunkter.

4.3. Opretholdelse af jobegnetheden forudsætter, at man lærer gennem hele livet. Alle, mænd såvel som kvinder, skal have gode muligheder for at bevare deres jobegnethed. Der skal udvikles nye uddannelses- og undervisningsstrukturer, der giver mulighed for, at man selv kan definere og styre uddannelsen, som kan foregå via netværk. Derudover skal der oprettes strukturer, der giver grundlag for en livslang uddannelse. Gennemsigtighed og vejledning skal forbedres i forbindelse med læreprocesser. På nationalt plan såvel som på EU-plan skal der udvikles realistiske koncepter til i høj grad at fremme livslang uddannelse.

4.4. EU's retningslinjer for beskæftigelsespolitikken og EU's retningslinjer for den økonomiske politik opfordrer til bedre incitamenter til investeringer i menneskelige ressourcer. I disse retningslinjer anmodes medlemsstaterne - og så vidt muligt virksomheder, fagforeninger og andre aktører - om at aflægge rapport om deres indsats for de menneskelige ressourcer, idet de konkret skal gøre rede for deres aktiviteter, som de løbende skal opdatere. ØSU tilskynder til systematisk efterlevelse af bedste praksis og er i denne sammenhæng rede til at udøve en passende funktion.

4.5. ØSU bifalder også, at EU's retningslinjer for beskæftigelsen tilskynder til, at alle skoler skal være godt udstyret og kunne tilbyde Internetadgang til alle elever ved slutningen af 2002. Der skal tilbydes gratis Internetadgang til elever og uddannelsesinstitutioner. Der skal findes nye måder til at uddanne de persongrupper, der bor langt fra uddannelsesstederne, i IT og til at fremme den faglige mobilitet hvad angår de personer, der på nuværende tidspunkt ikke har adgang til uddannelse.

4.6. For at kunne opfylde de nye arbejdskrav bliver sociale færdigheder såsom kommunikations- og samarbejdsevne til nøglefaktorer, sammen med kendskab til IT og medier. IT-uddannelse og fremme af social kompetence skal påbegyndes allerede i skolen og skal herefter fortsættes som et supplement til alle de forskellige former for uddannelses- og erhvervsaktiviteter. Den hurtige teknologiske forandring kræver især, at den grundlæggende og videregående erhvervsuddannelse konstant opdateres. Ud over at sørge for et tilstrækkeligt udbud af uddannelsespladser, der giver gode fremtidsudsigter, er det en af den europæiske beskæftigelsespolitiks vigtigste opgaver at sikre, at almenuddannelsen sammen med den grundlæggende og videregående erhvervsuddannelse giver en sammenhængende livslang uddannelse.

4.7. Uddannelsessystemerne skal være åbne, således at alle kan få mulighed for at få et job i informationssamfundet. Der skal åbnes nye uddannelsesmuligheder for den gruppe, der endnu ikke har gennemgået en uddannelse, og gruppen skal herunder lære, hvordan man bruger IT-teknologier på en socialt ansvarlig måde. Der skal gøres en indsats for at fremme modeller for erhvervsuddannelse, der øger integrationen af dårligt stillede grupper, og for at sikre, at mænd og kvinder får lige muligheder. ØSU støtter Rådets bestræbelser for mere effektiv bekæmpelse af analfabetismen.

4.8. I nogle lande har de ofte utilstrækkelige uddannelsesfaciliteter og den langsommelige modernisering af de grundlæggende og videregående uddannelsesstrukturer ført til det ofte omtalte uddannelsesunderskud. Inden for nogle IKT-erhverv, der kræver en universitetsuddannelse, overstiger den store efterspørgsel efter personer med passende kvalifikationer udbudet betydeligt. Når man tager den globale konkurrence om at ansætte disse personer i betragtning, er det specielt på dette område vigtigt at iværksætte uddannelsesinitiativer i nogle EU-lande. Ansættelse af folk fra ikke-EU-lande kan afbøde manglen på kort sigt, men på længere sigt er det vigtigt at mobilisere og uddanne de personer, der er opvokset i EU. ØSU foreslår derfor et fremstød med verificerbare mål, hvad angår grundlæggende og videregående IT-uddannelse i alle medlemsstater.

4.9. I de fleste medlemsstater uddannes der for tiden mange flere mænd end kvinder til informationssamfundets forskellige erhverv. Der er et stort behov for at tilskynde kvinder til at vælge sådanne erhverv og dermed øge deres mulighed for beskæftigelse.

4.10. Uddannelsesudbud og -efterspørgsel skal afstemmes mere systematisk indbyrdes. Således skal universiteterne tilbyde de studerende et større og mere praktisk udvalg af kurser for at øge deres mulighed for beskæftigelse. Der skal tilbydes flere videregående uddannelser. Adgangsbetingelserne skal være enkle og så overskuelige som muligt. Samtidig skal uddannelser, erhvervsuddannelser og forskning fremmes på europæisk niveau gennem fælles normer og gensidig anerkendelse af uddannelser, udlandsophold og eksamensbeviser. Med hensyn til den erhvervsmæssige uddannelse og videreuddannelse skal der også være anerkendte normer for kvalifikationer, således at disse kvalifikationer afhænger mindre af det enkelte produkt, den enkelte virksomhed eller den specifikke arbejdsmarkedssituation. ØSU opfordrer til at udvide udbuddet af grænseoverskridende praktikpladser, der indebærer IKT-uddannelse. Virksomheder i IKT-sektoren bør i højere grad sponsorere uddannelsesinstitutionerne.

4.11. Interaktion mellem undervisere og elever i IKT-sektoren er særdeles vigtigt. Underviserne skal tilskyndes til at tilegne sig praktisk erfaring i virksomheder og administration og til at udvikle de nødvendige færdigheder gennem livslang uddannelse. ØSU tilråder et anerkendt fælles system, der omhandler dokumentation for kompetencer i videnssamfundet. Supplerende kvalifikationer inden for information og kommunikation skal kunne bevises ved hjælp af certifikater, der anerkendes i hele Europa.

5. Innovation i virksomheder og organisationer(8)

5.1. At der skal opbygges et videnssamfund betyder ikke kun, at der skal opbygges et "lærende samfund", men også "lærende" virksomheder og "lærende organisationer", der på en kreativ måde udnytter teknologiens muligheder.

Virksomheder og andre organisationer skal selv være ansvarlige for aktivt at fremme videnssamfundet, idet de ved hjælp af passende intern erhvervsuddannelse skal opfordre til livslang uddannelse.

5.2. Derudover er det nødvendigt at modernisere virksomheds- og organisationsstrukturerne, således at de kan efterkomme videnssamfundets nye krav. "Tilegnelse af viden på arbejdet" fremmes ligeledes ved at organisere arbejdet, så de ansatte får større indflydelse. De gamle funktionelle og hierarkisk opdelte organisationer erstattes af netværk mellem små enheder med større selvstændighed. Disse organisationsformer tilskynder mere til at lære, fordi kommunikationen ikke skal igennem så mange hindringer og hierarkiske led. I fremtiden skal organisationerne konstant kunne indstille sig på varierende betingelser og skal kunne omdefinere arbejde og opgaver i henhold til den påkrævede viden, erfaring samt kvalifikationsniveau.

5.3. Erfaringer med japanske ledelsesstrategier har vist, at virksomhedernes innovationsevne og -kraft ikke kun kan måles ud fra teknologien. Succes afhænger i højere og højere grad ligeledes af social innovation. Dette betyder, at job skal tilpasses arbejdstagernes kvalifikationer, og der skal iværksættes tiltag til fremme af motivation, hvilket kræver personligt ansvar og ledelsestyper, der er baseret på samarbejde.

5.4. Virksomhedernes personalepolitik spiller en vigtig rolle for udformningen af virksomhedernes organisationsstrukturer. Den kan bringe balance mellem tekniske, korporative og arbejds-/beskæftigelsesrelaterede interesser.

6. Social integration i stedet for udstødelse

6.1. I princippet kan tilpasningen af arbejde og opgaver i informationssamfundet - fænomenet "ny viden, nye arbejdspladser" - fremme integration såvel som udstødelse.

6.2. Især er ØSU bekymret for unge mennesker, der ikke har tilstrækkelige færdigheder i læsning og regning til at betjene en arbejdsstation, for ældre arbejdstagere, som kan blive kørt ud på et sidespor i forbindelse med omstruktureringen af arbejdet, samt for funktionshæmmede.

6.3. For de funktionshæmmede kan informationssamfundet være en fordel. Arbejdet bygger ikke længere på muskelkraft, men på hjernekapacitet, og IT kan tilpasses, så det afbøder en lang række fysiske og mentale handicap. Sociale ydelser til handicappede skal fokusere på IT-anvendelse, og arbejdsgiverne vil have nye veje og midler til at realisere deres beskæftigelsesmål for funktionshæmmede.

6.4. Erfaringen har vist, at de, der går ud af skolen med få kvalifikationer, er de, der videreuddanner sig mindst i løbet af deres arbejdsliv og har mindst chance for at tilegne sig erhvervsmæssige kvalifikationer. Uddannelse inden for virksomheden kan som regel ikke udligne forskellene m.h.t. grunduddannelse mellem de forskellige grupper af ansatte. Dette er fortsat primært det offentliges ansvar.

6.5. Virksomhedernes investeringer i menneskelige ressourcer bør ikke begrænses til den del af personalet, der har potentiale til at få en ledende stilling, men alle ansatte bør derimod få tilbudt passende uddannelse. Dette kan både omfatte kurser inden for og uden for virksomheden og bør iværksættes med de ansattes samtykke under hensyntagen til både virksomhedens og den enkeltes interesser.

6.6. Specielle arbejdsmarkedsstrategier er ligeledes nødvendige for at sætte ukvalificerede arbejdstagere i stand til at tilegne sig færdigheder, således at de kan komme ind på arbejdsmarkedet. Sociale tjenesteydelser skal være tilgængelige for alle uanset indtægt på betingelse af, at det er med henblik på at skabe lige muligheder og for at undgå social polarisering.

6.7. Demografiske ændringer stiller også store udfordringer til videnssamfundet. Personalepolitikken skal tage hensyn til arbejdskraftens aldring(9) og skal træffe forebyggende foranstaltninger i denne henseende. Muligheden for at ansætte ungt blod for at bringe ny viden til virksomheden mindskes. Hvis alle de ældre arbejdstagere går på pension samtidig, kan deres erfaring ikke i passende omfang overføres til den næste generation.

6.8. I informationssamfundet skal man også rette mere opmærksomhed mod at hjælpe de handicappede. Informationsteknologier kan hjælpe mange handicappede i beskæftigelse.

6.9. For at give lige muligheder for adgang til viden og information i EU skal der gøres en speciel indsats for at udvikle arbejdsstyrkens potentiale i dårligt stillede regioner og afsides områder(10).

6.10. Når der ikke er lige muligheder for adgang til ny viden, risikerer man, at de sociale forskelle bliver større. Social marginalisering fremskyndes ikke kun af manglende uddannelse, men kan også skyldes manglende accept af nye teknologier, hvilket har til følge, at kvalificerede arbejdstagere ikke kan klare nye teknologier. Det er nødvendigt, at medlemsstaternes arbejdsmarkeder og socialpolitik målrettes mod disse grupper, idet de skal hjælpes med at blive kvalificeret og hermed få en passende beskæftigelse. Social integration skal indgå i beskæftigelses-, uddannelses-, helbreds- og boligpolitikken.

6.11. Arbejdsmarkedets parter bør revurdere det traditionelle skel mellem arbejdere, funktionærer og offentligt ansatte og blive enige om principperne for omstrukturering af virksomhederne samt sikre, at virksomhedernes uddannelselspolitikker omfatter de nye modeller for nye arbejdsformer og organisationsstrukturer.

7. Arbejdsbetingelser i videnssamfundet

7.1. Arbejdstidspolitik udgør en vigtig del af en omfattende reform af arbejdsmarkedet. Den kan på fornuftig vis supplere de strukturelle ændringer og gøre dem mere politisk acceptable.

7.2. Varierende arbejdstidsordninger, der er tilpasset virksomhedens og de ansattes behov, kan forbedre de ansattes livskvalitet og styrke virksomhedens konkurrenceevne.

7.3. De ansatte kan drage fordel af arbejdstidsordninger, hvis de giver bedre balance mellem familieliv og job, sikrer beskæftigelsen og modvirker kvalifikationstab.

7.4. Når arbejdstidpolitikken ændres, skal man undgå flaskehalse i udbuddet af arbejdskraft grundet manglende kvalifikationer. Inden for de eksisterende arbejdstidsordninger skal der være plads til planlægnings- og uddannelsesforanstaltninger.

7.5. Sammenkædning af arbejdstidsordninger og erhvervsuddannelse giver grundlag for innovative processer. Den grundlæggende idé er, at en bestemt del af arbejdstiden skal bruges til erhvervsuddannelse. Især de nordeuropæiske lande kan fremkomme med eksempler på sammenkædninger, f.eks. opsparet arbejdstid, vidensopgørelser og jobrotation.

7.6. I mange lande udnyttes potentialet for frivilligt deltidsarbejde langt fra fuldt ud. I EU er omkring 6 % af mændene og omkring en tredjedel af kvinderne ansat på deltid.

7.7. Selv om fuldtidsarbejde er det mest almindelige, så kan ledelsen og arbejdstagernes repræsentanter få brug for at udarbejde en fælles plan for mere frivilligt deltidsarbejde og bedre balance mellem familie og job. Udsigterne til mere deltidsarbejde er gode, hvis arbejdsmarkedets parter kan omsætte initiativerne til praktiske foranstaltninger.

7.8. De nye organisationsmodeller fører overalt nye arbejdsformer med sig, som man hidtil har kaldt "atypiske", nemlig midlertidigt arbejde, telearbejde, honorar-baseret kontraktarbejde og andre former for mere eller mindre frivilligt valgt selvstændighed. I videnssamfundet hænger indtægten ikke længere så meget sammen med den tid, der er investeret i arbejdet, som med kvalifikationer, originalitet og hastigheden, hvormed nye problemer identificeres og løses.

7.9. I nogle medlemsstater betyder denne mangfoldighed af forskellige ordninger, at antallet af erhvervsaktive personer, der ikke eller kun utilstrækkeligt dækkes af medlemsstaternes sociale sikringssystemer, stiger. Sådanne mangler i de sociale sikringssystemer skal rettes.

7.10. Udviklingen i videnssamfundet ændrer balancen mellem arbejdsgivernes og det formelle uddannelsessystems ansvar for uddannelserne. Den kan også foranledige virksomhederne til at ændre deres egen fremgangsmåde.

7.11. Hvad angår de arbejdstagere, der har gennemgået en videregående uddannelse, stammer det meste af deres uddannelse fra det formelle uddannelsessystem, undtagen den uddannelse, der er direkte relateret til jobbet og ansættelsen. Det er de færdigheder, virksomhederne er mest afhængige af, og normalt kan konkurrencedygtige virksomheder ikke tillade sig, at disse færdigheder ikke er førsteklasses.

7.12. Hvad angår andre arbejdstagere er deres teoretiske uddannelse per definition ufuldstændig. De skal derfor både have en specifik jobrelateret uddannelse og skal gennemgå en bredere personlig udvikling. ØSU er bange for, at arbejdsgiverne måske nedprioriterer og tilsidesætter den brede udvikling og uddannelse af økonomiske grunde, eller fordi de har den forkerte holdning, at uddannelse vil blive købt af konkurrenterne, der ansætter deres medarbejdere. Eftersom arbejdstagere sandsynligvis vil sætte mere pris på arbejdsgivere, der udvikler deres færdigheder og karriere, og eftersom "udviklede" arbejdstagere kan bidrage med mere i det store hele, opfordrer ØSU indtrængende virksomhederne til at forøge deres uddannelsesindsats og hermed være konkurrencedygtige i vidensøkonomien. Ud over virksomheders ansvar skal de enkelte i højere grad påtage sig ansvaret for at forblive jobegnede, idet de også selv skal tage initiativet til at uddanne sig.

7.13. Hvad angår fleksible arbejdsordninger, skal ikke bare økonomiske, men også sociale kriterier kunne begrunde fleksibilitet. Der skal tages mere hensyn til arbejdstagernes ønsker om at tilpasse arbejdstiden til personlige forhold. Det ligger i begrebet "flexicurity", at fleksibilitet, tryghed i ansættelsen og social sikring ikke nødvendigvis er modstridende.

7.14. En af de mest synlige indikatorer for forandringerne i arbejdets organisation og de normale arbejdsbetingelser er det mere og mere hyppigt forekommende telearbejde. En ny undersøgelse har vist, at omkring seks millioner mennesker i EU har et job, der er relateret til telearbejde. ØSU mener, at man godt kan tilskynde til denne arbejdsform, forudsat telearbejdernes og deres arbejdsgiveres rettigheder og forpligtelser sikres.

7.15. De forskellige aspekter af forholdet mellem arbejdsgiver og arbejdstagere (f.eks. kollektive aftaler, interne virksomhedsaftaler) skal konstant tilpasses, således at de svarer til de nye forhold, der opstår i videnssamfundet.

8. Opretholdelse og ombygning af velfærdsstaten

8.1. Sociale sikringssystemer har både en social og en økonomisk funktion. Det, at der bruges penge til sociale og arbejdsmæssige formål, baner vejen for produktion i den private sektor (det gælder f.eks. uddannelse). Det afbøder også i høj grad de problemer, der er forbundet med strukturforandringer.

8.2. Strukturforandringer kan foregå meget mere gnidningsfrit, hvis individuelle risici afbødes på behørig vis, og hvis mulighederne for en ny karriere øges gennem aktive foranstaltninger til fremme af jobegnethed. Et moderniseret socialt sikringssystem er en af grundstenene for en dynamisk økonomisk udvikling, der fremmer social samhørighed.

8.3. Med ændrede arbejds- og aflønningsformer og det stigende antal elektroniske og praktisk talt usynlige transaktioner vil der måske forekomme en nedslidning af de nationale skatte- og bidragssystemer, der er forbundet med et specifikt firma og ansættelsens geografiske lokalisering. ØSU anmoder Kommissionen om at undersøge dette aspekt grundigt. Der skal også findes en hurtig og global løsning for at undgå diskriminerende beskatning af traditionel handel over for e-handel.

Hertil hører også sikringsordninger for arbejdstagere i informationssamfundet, samt databeskyttelse og ophavsret.

8.4. Ved at styrke de forebyggende aktiviteter i arbejdsverdenen kan virksomheder og sociale sikringssystemer helt sikkert undgå nogle af de mere ubehagelige konsekvenser. IT-potentialet inden for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen skal udnyttes, men de nye sociale og arbejdsmæssige risici skal også undersøges. IT og de nye former for arbejdstilrettelæggelse har tendens til at nedsætte den fysiske træthed, men til gengæld forøge både mental belastning og stress. Der bør foretages supplerende undersøgelser vedrørende arbejdsbyrde, arbejdsintensitet og arbejdsrelateret stress.

8.5. Når de traditionelle virksomheder mister betydning og de sociale relationer forskydes fra arbejdspladsen til andre livssfærer, ændres de sociale risici. I videnssamfundet er der ikke et mindre, men et anderledes behov for social sikring. Socialsikringssystemerne bør reformeres, så de tager hensyn til fleksible arbejdstider, ophold i beskæftigelsen osv. og sikrer dem, der er ansat under disse fleksible ordninger, lige muligheder. Der er behov for en række sociale broer til at støtte den aktive ændring i samfundet.

8.6. Der skal iværksættes reformer i medlemsstaterne, som skal bringe politikkerne i overensstemmelse med de radikale ændringer hvad angår familie, arbejdsfordeling mellem kønnene, den demografiske tendens og de radikale ændringer i arbejdsverdenen. I den forbindelse skal begrebet "flexicurity" tages mere i betragtning. Indførelse af generelle betingelser, der sikrer en stabil fremtidig beskæftigelse, vil fremme udbredelsen af innovative former for arbejdstilrettelæggelse og fleksibilitet på arbejdsmarkedet.

8.7. TMT-industrien er avantgarde, når det drejer sig om udvikling af nye arbejdsstrukturer, der vil ændre forholdet mellem arbejdsgiver og arbejdstagere. ØSU opfordrer Kommissionen til grundigt at undersøge de nye teknologiers og internationaliseringens konsekvenser for samarbejdet inden for virksomhederne og for spillerummet for fagforeningerne og de forskellige aktører i virksomhederne.

8.8. Telearbejdere bør sikres ligebehandling i samfundet. Det skal især være muligt for dem at kunne kontakte virksomhedsnetværk for at få grundlæggende oplysninger om social sikring, sundhedspleje og retten til at være repræsenteret.

8.9. Hvis arbejdet omdefineres, skal der gøres mere for at forbedre jobegnetheden, således at folk kan forsørge sig selv så længe som muligt. Jo mere kvalificeret og jobegnet en person er, jo nemmere er det for den pågældende at få et job.

9. Sammenfatning

9.1. Den hurtige udvikling i videnssamfundet påvirker alle økonomiske sektorer, organisations- og arbejdsstrukturer samt arbejdsbetingelser og ansættelsesvilkår. Den påvirker i høj grad de økonomiske, sociale og kulturelle ændringer i samfundet.

9.2. Trekløveret teknologi, medier og telekommunikation (TMT) gennemsyrer alle områder, selv om der stadig er mange erhverv og aktiviteter, hvor de ikke anvendes direkte. TMT er især med til at accelerere ændringerne, idet viden herigennem spredes i højere grad og gøres mere tilgængelig i hele verden.

9.3. Videnssamfundet åbner store muligheder for nye organisatoriske former og giver også mulighed for at gøre EU til et konkurrencedygtigt og dynamisk økonomisk område. For at udnytte mulighederne for innovation i økonomien og i samfundet effektivt og socialt ansvarligt må der gøres en fælles indsats for at opnå bedre og bredere kvalifikationer.

9.4. Alle skal have et grundlæggende og bredt kendskab til TMT på samme måde som skrivning, læsning og regning. Beskæftigelsespotentialet kan kun udnyttes, hvis arbejdskraften på alle niveauer uddannes, og hvis enhver får mulighed for at opretholde og udvikle sin beskæftigelsesevne. Dette pålægger de enkelte individer mange nye ansvarsområder.

9.4.1. For at optimere de menneskelige ressourcers præstationer har vi brug for uddannelsessystemer fra folkeskolen til de videregående uddannelser, der tilbyder uddannelse i overensstemmelse med videnssamfundet. Virksomhederne skal investere i menneskelige ressourcer gennem udvikling og uddannelse af deres personale. Erhvervsmæssig efter- og videreuddannelse og livslang uddannelse er mere end blot slogans - det er betingelsen for at overleve i den globale økonomi.

9.5. De krav, der stilles af videnssamfundet, øger behovet for en aktiv, fremsynet beskæftigelsesstrategi, der støttes af de væsentligste aktører i økonomien og samfundet og skaber en ny ligevægt mellem investeringer i menneskelige ressourcer og investeringer i maskiner, anlæg og infrastruktur.

9.6. Ny viden samt tekniske og sociale nyskabelser skal gå hånd i hånd for at fremme et lærende samfund, lærende virksomheder og en lærende arbejdsplads.

9.6.1. Nye organisations- og ledelsesprincipper er mere proces- end statusorienterede. Arbejdsrelationerne er mere direkte, holdorienterede og kræver personligt initiativ og ansvar. Det bliver stadig vigtigere, at arbejdstagere inddrages i organiseringen af arbejdet, altså f.eks. er med til at bestemme arbejdspladsens udformning og arbejdsrutinernes og arbejdstidens tilrettelæggelse.

9.6.2. I videnssamfundet har menneskelige ressourcer brug for mere opmærksomhed end materielle. Der skal tilbydes forskellige former for arbejdsordninger og tages hensyn til familieforpligtelser.

9.6.3. Udbredelsen af nye arbejdsformer og nye modeller for forening af erhvervsarbejde, uddannelse, familieliv og sociale aktiviteter kræver en tilpasning af arbejdsretten og socialsikringen, der tager hensyn til de nye forhold i videnssamfundet. Fleksible arbejdsordninger skal sammen med en lang række sociale broer fremme omformningen af samfundet.

9.7. Videnssamfundet åbner nye vækst- og beskæftigelsesmuligheder. Samtidig kan der opstå nye sociale risici og andre behov for social sikring.

9.7.1. Det sociale sikringssystem skal fornys og tilpasses en fleksibel arbejds- og livsstil. "Flexicurity"-konceptet går ud på at forene den fleksibilitet, der kræves af virksomhederne, med arbejdstagernes legitime interesse i social sikring.

9.7.2. For at modvirke den diskrimination og udstødelse af visse grupper, der kan opstå i videnssamfundet, skal alle grupper inddrages i udviklingen af informationssamfundet. Social udstødelse skal undgås, således at innovationstempoet og den fremtidige velstand ikke hindres, og den sociale samhørighed ikke bringes i fare.

9.8. Sideløbende med arbejdsorganisationen ændres forholdet mellem arbejdsgiver og arbejdstagere. Der er et større behov for fælles initiativer fra arbejdsmarkedsparternes side for at sikre, at overgangen til videnssamfundet både fremmer konkurrenceevnen og den sociale samhørighed. Aftaler om modernisering af arbejdsorganisationen og erhvervsuddannelsen inden for virksomheden kan bane vej for dette.

9.9. Videnssamfundets globale karakter medfører, at mulighederne bedst kan udnyttes af de samfund, som er bedst til at koordinere forskningens og udviklingens innovationer inden for uddannelse, infrastruktur og tjenesteydelser, og som spiller en aktiv rolle i styringen af denne proces.

9.10. Europa vil helt sikkert være på vindersiden, hvis der kan skabes en ny balance mellem markedskræfterne og de vigtige opgaver, der fortsat påhviler staten.

EU's fremtidsudsigter i forbindelse med globaliseringsprocessen er gode, hvis videnssamfundets økonomiske og sociale potentiale udnyttes dristigt og ligeligt.

Bruxelles, den 19. oktober 2000.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Lissabon den 23.-24. marts 2000, punkt 5.

(2) Se ØSU's udtalelse om "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden" - EFT C 117 af 26.4.2000, s. 62.

(3) Jf. definition af begrebet "organisation" i afsnit 2.1.2.

(4) Dette punkt blev allerede drøftet i ØSU's udtalelse i forbindelse med topmødet i Lissabon (se ØSU's udtalelse om "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden" - EFT C 117 af 26.4.2000, s. 62)

(5) ØSU's udtalelse om "Opfølgning, evaluering og optimering af den økonomiske og sociale virkning af forskning og teknologisk udvikling: fra det 5. rammeprogram til det 6. rammeprogram" og ØSU's udtalelse om "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Mod et europæisk forskningsrum", EFT C 204 af 18.7.2000.

(6) ØSU's udtalelse om "Retningslinjerne for beskæftigelsespolitikken i 1999", EFT C 209 af 22.7.1999, og ØSU's udtalelse om "Forslag til retningslinjer for medlemslandenes beskæftigelsespolitik i 2000", EFT C 368 af 20.12.1999.

(7) Se ØSU's udtalelse om "Beskæftigelse, økonomiske reformer og social samhørighed - hen imod et Europa kendetegnet ved innovation og viden", EFT C 117 af 26.4.2000, s. 62.

(8) Jf. definition af begrebet "organisation" i afsnit 2.1.2.

(9) ØSU er i øjeblikket i færd med at udarbejde en initiativudtalelse om "Ældre arbejdstagere".

(10) Se ØSU's udtalelse om "Retningslinjer for integrerede aktioner for ø-områder i Den Europæiske Union i henhold til Amsterdam-traktatens artikel 158", EFT C 268 af 19.9.2000.

BILAG

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet under forhandlingerne, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 7.4 og 7.5

Slås sammen til ét punkt med følgende ordlyd:

"Når arbejdstidspolitikken ændres, skal man undgå flaskehalse i udbuddet af arbejdskraft grundet manglende kvalifikationer. Sammenkædning af arbejdstidsordninger og erhvervsuddannelse giver grundlag for innovative processer".

Begrundelse

Der har hidtil ikke været en debat om sammenhængen mellem arbejdstidstilrettelæggelse og faglige kvalifikationer i underudvalget, og problemstillingen gør krav på en tilbundsgående diskussion.

Afstemningsresultat

For: 61, imod: 63, hverken for eller imod: 7.

Punkt 7.12

3. punktum: "ØSU er bange for ... medarbejdere." udgår.

Afstemningsresultat

For: 54, imod: 63, hverken for eller imod: 7.