BERETNING FRA KOMMISSIONEN til budgetmyndigheden om situationen pr. 31.12.2001 vedrørende garantier opført på det almindelige budget

INDHOLDSFORTEGNELSE

Første del: Begivenhederne siden den foregående beretning af 30.6.2001, udviklingen i risikosituationen og de gennemførte garantiinterventioner

1. Indledning: Transaktionernes art

1.1. Transaktioner med makroøkonomisk sigte

1.2. Transaktioner med mikroøkonomisk sigte

2. Begivenhederne siden den foregående beretning af 30.6.2001

2.1. Forbundsrepublikken Jugoslavien

2.2. Fællesskabsgaranti over for Den Europæiske Investeringsbank for lån til projekter i Forbundsrepublikken Jugoslavien

2.3. Fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank for lån til projekter i området langs Ruslands Østersøkyst

3. Risikosituationen

3.1. Udestående pr. 31.12.2001

3.2. Maksimal årlig risiko for fællesskabsbudgettet: udbetalte lån pr. 31.12.2001

3.3. Maksimal teoretisk årlig risiko for fællesskabsbudgettet

4. Garantiinterventioner

4.1. Udbetalinger over de likvide midler

4.2. Udbetalinger over garantifonden

4.3. Betalingsrestancer pr. 31.12.2001

5. Analyse af Fællesskabets teoretiske udlåns- og garantikapacitet til fordel for tredjelande

6. Garantifondens situation pr. 31.12.2001

7. Garantifondens relative soliditet

Del To: Evaluering af potentielle risici: Den økonomiske og finansielle situation i de tredjelande, der har fået tildelt de største lån

1. Indledning

2. Ansøgerlandene

2.1. Bulgarien

2.2. Litauen

2.3. Rumænien

3. Det Vestlige Balkan

3.1. Bosnien og Hercegovina

3.2. Forbundsrepublikken Jugoslavien

3.3. Den tidligere jugoslaviske Republik Makedonien

4. De Nye Uafhængige Stater

4.1. Armenien

4.2. Belarus

4.3. Georgien

4.4. Moldova

4.5. Tadsjikistan

4.6. Ukraine

5. Andre tredjelande

5.1. Algeriet

Forkortelser

Bilag

1. Forklarende bemærkninger til risikosituationen

1.1. Forklaringer til tabel 1-3

1.1.1. Maksimumsbeløb for godkendte lån (tabel 1)

1.1.2. Udestående udlån/indlån (tabel 1)

1.1.3. Maksimal årlig risiko (tabel 2 og 3)

1.2. Tabeller over lånetransaktioner, der dækkes af budgetgarantien

1.3. Endnu ikke underskrevne og underskrevne, men endnu ikke udbetalte lån fra EIB

1.4. Betingelser for udløsningen af budgetgarantien

1.4.1 For låntagning/långivning

1.4.2. For garantier over for tredjemand

2. Bemærkninger til analysen af Fællesskabets forventede udlånskapacitet i forhold til tredjelande i perioden 1999-2001 i overensstemmelse med garantifondsordningen (tabel 4)

2.1. Garantireserven for långivning til tredjelande

2.2. Beregningsgrundlag for tilførsler til garantifonden

2.3. Grundlag for indbetalinger til fonden i tilfælde af delvise garantier

2.4. Tilførsler til garantifonden

2.5. Restbeløb i garantireserven

2.6. Resterende udlånskapacitet

3. Forklarende noter til landerisikoindikatorerne (+ Tabeller)

Første del: Begivenhederne siden den foregående beretning af 30.6.2001, udviklingen i risikosituationen og de gennemførte garantiinterventioner

1. Indledning: Transaktionernes art

De risici, der dækkes af fællesskabsbudgettet, omfatter diverse låne- og garantitransaktioner, der kan inddeles i to kategorier, nemlig lån med makroøkonomisk sigte og lån med mikroøkonomisk sigte.

1.1. Transaktioner med makroøkonomisk sigte

Disse transaktioner omfatter først og fremmest betalingsbalancelån til EU's medlemsstater eller tredjelande. Der er i reglen knyttet præcise økonomiske betingelser og forpligtelser til disse transaktioner.

1.2. Transaktioner med mikroøkonomisk sigte

Disse transaktioner omfatter lån til finansiering af projekter, der tilbagebetales over en længere periode ved hjælp af det forventede afkast af projekterne. Lånene ydes sædvanligvis til virksomheder, finansielle institutioner eller tredjelande og dækkes ud over fællesskabsgarantien også af de sædvanlige bankgarantier.

Det drejer sig om Euratom- og NIC-lån i medlemsstaterne og Euratom- og EIB-lån i lande uden for Fællesskabet (Middelhavsområdet, Central- og Østeuropa, lande i Asien og Latinamerika samt Sydafrika).

2. Begivenhederne siden den foregående beretning af 30.6.2001

2.1. Forbundsrepublikken Jugoslavien

Den 23. maj 2001 fremlagde Kommissionen et forslag til Rådets afgørelse om makrofinansiel bistand til Forbundsrepublikken Jugoslavien. Bistandsbeløbet er på 225 mio. EUR i form af et lån med løbetid på højst 15 år samt 75 mio. EUR i form af gavebistand. Den 16. juli 2001 besluttede Rådet at yde makrofinansiel bistand til Forbundsrepublikken Jugoslavien. Bistandsbeløbet er på 225 mio. EUR i form af et lån samt 75 mio. EUR i form af gavebistand. Den 10. december 2001 besluttede Rådet at ændre denne afgørelse og tildele et yderligere beløb på 45 mio. EUR i form af gavebistand. Bistandens gaveelement må nu højst være på 120 mio. EUR.

2.2. Fællesskabsgaranti over for Den Europæiske Investeringsbank for lån til projekter i Forbundsrepublikken Jugoslavien

Den 6. november 2001 besluttede Rådet at ændre afgørelse 2000/24/EF for at udvide fællesskabsgarantien til Den Europæiske Investeringsbank til at omfatte lån til projekter i Forbundsrepublikken Jugoslavien. Loftet for disse lån tilsammen er på 350 mio. EUR. Garantien er begrænset til 65 % af loftet på 350 mio. EUR som fastlagt af Rådet.

2.3. Fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank for lån til projekter i området langs Ruslands Østersøkyst

Den 6. juni 2001 fremlagde Kommissionen et forslag til Rådets afgørelse om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med en særlig långivningsaktion til fordel for udvalgte miljøprojekter i området langs Ruslands Østersøkyst som led i den nordlige dimension. Det samlede låneloft er på 100 mio. EUR. Fællesskabets garanti i forbindelse med lån ydet af EIB i henhold til denne afgørelse tager form af en udvidelse af den generalgaranti på 65 %, som Fællesskabet har ydet EIB under det generelle eksterne långivningsmandat. Den 6. november 2001 besluttede Rådet at stille Den Europæiske Investeringsbank en garanti for investeringsprojekter under denne særlige långivningsaktion i området langs Ruslands Østersøkyst som led i den nordlige dimension. Det samlede låneloft er på 100 mio. EUR. EIB stilles en ekstraordinær fællesskabsgaranti på 100 %. Denne garanti dækker lån indgået i en periode på tre år fra datoen for vedtagelse af denne afgørelse. Denne periode forlænges automatisk med seks måneder, hvis de lån, der er underskrevet af EIB ved udgangen af denne periode på 3 år, ikke er nået op på det samlede låneloft på 100 mio. EUR.

3. Risikosituationen

Vurderingen af risiciene for fællesskabsbudgettet kan foretages på to måder:

- den ene måde, som ofte anvendes af bankerne, består i på en given dato at opgøre den samlede udestående kapital for de pågældende transaktioner (situationen beskrives i tabel 1)

- den anden måde, som anvendes i budgetsammenhæng, består i at vurdere den højst tænkelige udbetalingsrisiko for Fællesskabet i et givet regnskabsår.

I sidstnævnte tilfælde kan vurderingen ligeledes foretages på to måder, nemlig ved:

- alene at vurdere udbetalingstransaktioner på datoen for beretningens færdiggørelse, under antagelse af at der ikke sker nogen førtidige tilbagebetalinger. Denne situation beskrives i tabel 2 nedenfor (den udgør den nedre grænse for de maksimale risici for fællesskabsbudgettet)

- på grundlag af prognoser at vurdere, hvilken virkning samtlige de transaktioner, som Rådet har vedtaget, eller som Kommissionen har fremsat forslag om, vil have for de kommende budgetter, under antagelse af at alle Kommissionens forslag vedtages. Denne situation beskrives i tabel 3 nedenfor (den udgør den øvre grænse for de maksimale risici for fællesskabsbudgettet).

Sidstnævnte fremgangsmåde giver en idé om de fremtidige risici i forbindelse med de nuværende forslag. Den forudsætter imidlertid, at der opstilles visse antagelser for udbetalingsdatoerne og betingelserne for tilbagebetaling (se nærmere i bilaget) samt rentesatsen [1] og valutakursen [2].

[1] Der regnes med en gennemsnitlig rentesats på 8 % for EIB-lån. For indlån/udlån regnes med en gennemsnitlig rentesats på 4,4 %. For de nye transaktioner i tabel 3 regnes med en rentesats på 4,89%.

[2] For udlån i andre valutaer end euro anvendes den kurs, der var gældende den 31.12.2001.

Resultaterne fremgår af tabel 1-3, hvori der skelnes mellem risiciene for lande i og uden for Fællesskabet.

De samlede tal dækker risici af forskellig art, f.eks. lån ydet til et enkelt land i forbindelse med makrofinansiel bistand og lån til projekter, der garanteres af låntagerne, i forbindelse med NIC- og EIB-transaktioner.

I den følgende analyse skelnes der mellem den samlede risiko, risikoen i forbindelse med medlemsstaterne og risikoen i forbindelse med tredjelande.

3.1. Udestående pr. 31.12.2001

Situationen med hensyn til udeståendet beskrives i tabel 1.

Den samlede risiko androg 15 443 mio. EUR pr. 31.12.2001 mod 15 041 mio. EUR pr. 30.6.2001, hvilket er en stigning på 2,7 % [3].

[3] En del af udviklingen i udeståendet i det forløbne halvår skyldes udsving i valutakurserne for udlån i andre valutaer end euro.

Nedenstående tabel viser, hvilke transaktioner der har haft indvirkning på udviklingen i udeståendet siden den foregående beretning.

// mio. EUR

Udestående pr. 30.6.2001 // 15 041.00

Tilbagebetaling af lån

Euratom

NIC

Finansiel bistand

EIB //

0.00

- 83.50

- 252.00

- 533.00

Udbetaling af lån

Euratom

Finansiel bistand

EIB //

0.00

225.00

900.00

Kursudsving i andre valutaer i forhold til euroen // 145.50

Udestående pr. 31.12.2001 // 15 443.00

Pr. 31.12.2001 androg udeståendet i forbindelse med transaktioner vedrørende medlemsstaterne 52 mio. EUR, hvilket er en nedgang på 59,0 % i forhold til 30.6.2001.

Med hensyn til risici i forbindelse med tredjelande androg udeståendet pr. 31.12.2001 15 391 mio. EUR, hvilket er en stigning på 3,2 % i forhold til 30.6.2000.

3.2. Maksimal årlig risiko for fællesskabsbudgettet: udbetalte lån pr. 31.12.2001

Situationen med hensyn til den maksimale årlige risiko beskrives i tabel 2.

Den samlede risiko første halvår 2002 er på 1 602 mio. EUR.

- Risikoen i forbindelse med transaktioner med medlemsstaterne andrager 11 mio. EUR.

- Risikoen i forbindelse med tredjelande andrager 1 591 mio. EUR.

3.3. Maksimal teoretisk årlig risiko for fællesskabsbudgettet

Situationen beskrives i tabel 3.

Denne risiko beløber sig til 1 859 mio. EUR i 2002. Fra 2003 stiger risikoen og når op på 4 675 mio. EUR i 2010.

- Udviklingen i de maksimale risici i forbindelse med medlemsstaterne svarer til tallene i tabel 2.

- Risikoen i forbindelse med tredjelande er på 1 843 mio. EUR i 2002. Der kan ventes en stigning i risikoen fra år 2003 til år 2010, hvor den når op på 4 675 mio. EUR.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

4. Garantiinterventioner

4.1. Udbetalinger over de likvide midler

Kommissionen foretager udbetalinger over sine likvide midler i overensstemmelse med artikel 12 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter for at undgå forsinkelser i forbindelse med betalingen af afdrag og renter på indlån og de hermed forbundne omkostninger, når en debitor er kommet bagud med betalingen.

4.2. Udbetalinger over garantifonden

Med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 af 31. oktober 1994 blev der oprettet en garantifond for aktioner i forhold til tredjeland. Hvis modtageren af et lån ydet af Fællesskabet ikke overholder tilbagebetalingsfristen, træder garantifonden til og opfylder den pågældendes forpligtelse inden for en frist på tre måneder fra forfaldsdatoen. Hvis et EIB-lån, som der er stillet fællesskabsgaranti for, ikke tilbagebetales, træder Fællesskabet til inden for tre måneder fra modtagelsen af EIB's brev om indfrielse af garantien. Kommissionen bemyndiger så EIB til at trække de pågældende beløb på garantifonden.

Morarenterne for perioden mellem overdragelsen af de likvide midler og datoen for udbetalingen fra fonden stilles til rådighed af garantifonden og tilbagebetales til de likvide midler.

I løbet af de sidste seks måneder er fonden blevet bedt om at indfri garantier for følgende debitorlande:

>TABELPOSITION>

4.3. Betalingsrestancer pr. 31.12.2001

Pr. 31.12.2001 er alle skyldige beløb fra Forbundsrepublikken Jugoslavien blevet tilbagebetalt til EIB under lånegarantien. Den 23. oktober 2001 blev der foretaget en overførsel til garantifondens EU-forbindelseskonto for et samlet beløb på 162.345.253,00 EUR.

5. Analyse af Fællesskabets teoretiske udlåns- og garantikapacitet til fordel for tredjelande

Garantifonds- og garantireserveordningen medfører i praksis visse begrænsninger for Fællesskabets udlåns- og lånegarantikapacitet over for tredjelande, eftersom de bevillinger, der er til rådighed ved hver ny beslutning om udlån (eller hver årlig tranche, hvis det drejer sig om garantier for flerårige beløbsrammer), er begrænset af det beløb, der er opført som garantireserve i de finansielle overslag [4].

[4] I de finansielle overslag for 2000-2006 er dette beløb på 200 mio. EUR i 1999-priser.

På et givet tidspunkt udgøres lånekapaciteten af det tilbageværende rådighedsbeløb i garantireserven. Dette beløb svarer til forskellen mellem reserven og det anslåede beløb for tilførsler til garantifonden i forbindelse med transaktioner, der allerede er taget beslutning om, og transaktioner, som er under forberedelse.

Tabel 4 viser et overslag over Fællesskabets udlånskapacitet til tredjelande i perioden 2001-2004 inden for rammerne af garantifondsordningen. Beregningsmetoden og det anvendte regelsæt er beskrevet nærmere i bilaget til denne beretning.

Med udgangspunkt i de afgørelser, Rådet allerede har truffet, samt afgørelser, der er stillet forslag om eller som er under forberedelse (se tabel 4), er det beløb, der forventes anvendt fra garantireserven i andet halvår 2002, sat til 163,74 mio. EUR, hvilket betyder, at der ved udgangen af 2002 vil være et rådighedsbeløb på 49,26 mio. EUR i garantireserven.

Under hensyntagen til indvirkningen på garantireserven af de midler, fonden har afsat til tidligere vedtagne udlån, samt til foreslåede lån og lån, der var under forberedelse i 2002, udgør den årlige disponible udlånskapacitet:

- 547,33 mio. EUR til lån, der garanteres 100 % over fællesskabsbudgettet, eller

- 842,05 mio. EUR til lån, hvor garantien er på 65 % (i medfør af Rådets afgørelse 2000/24/EF af 22. december 1999).

Pr. 31.12.2001 udgjorde det udestående beløb i forbindelse med lån og lånegarantier til fordel for tredjelande - forhøjet med forfaldne, ikke-betalte renter - 15.391,00 mio. EUR.

mio. EUR

// Situationen pr. 31.12.2001

1. Låntagning/långivning // 1 654.00

2. EIB-lån // 13 737.00

3. Betalingsmisligholdelser // 0.00

4. Morarenter // 0.00

- Forfaldne, ikke-betalte renter [5] // 0.00

[5] Forfaldne, ikke-betalte renter som omhandlet i forordningen om oprettelse af garantifonden.

I ALT // 15 391.00

Forholdet mellem fondens midler og Fællesskabets samlede udestående som defineret i forordningen var på 11,39 %, hvilket er mere end de 9 %, som er fastsat for målbeløbet i forordning nr. 1149/1999 om ændring af forordning nr. 2728/94 om oprettelse af fonden. I forordningen hedder det, at hvis målbeløbet er overskredet ved årets udgang, tilbageføres overskudsbeløbet til en særlig konto i oversigten over indtægter i De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

Overskudsbeløbet var på 372,46 mio. EUR ved afslutningen af regnskabsåret 2001. Dette beløb tilbageføres til budgettet i løbet af andet halvår 2002.

6. Garantifondens situation pr. 31.12.2001

Pr. 31.12.2001 indeholdt garantifonden 1 774 mio. EUR. Der blev registreret følgende bevægelser i anden halvdel af 2001:

- der blev udbetalt 9,75 mio. EUR fra fonden som følge af nye misligholdelser

- Forbundsrepublikken Jugoslavien tilbagebetalte sine restancer på 162,34 mio. EUR

- nettoindtægterne fra investeringer af fondens midler androg omkring 34,3 mio. EUR.

- der blev overført 207,2 mio. EUR fra garantireserven for 2001

- overskudsbeløbet på 372,46 mio. EUR tilbageført fra fonden til budgettet pr. 31.12.2001

7. Garantifondens relative soliditet

Forholdet mellem fondens midler pr. 31.12.2001 (1 774 mio. EUR) og den maksimale årlige risiko i forbindelse med lån til tredjelande (defineret som det samlede beløb af udeståender, der forfalder i løbet af det pågældende år), som for 2002 fremgår af tabel 3 (1 843 mio. EUR), er på 96 %.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Del To: Evaluering af potentielle risici: Den økonomiske og finansielle situation i de tredjelande, der har fået tildelt de største lån

1. INDLEDNING

Tallene i den foregående del indeholder oplysninger om de kvantitative aspekter af risiciene for det almindelige budget. Disse oplysninger bør imidlertid sammenholdes med risikokvaliteten, der bedømmes ved at se på, hvilke former for transaktioner der er tale om, samt låntagernes soliditet. Forhold af nyere dato, der kan påvirke risikoen i modtagerlandene, analyseres nedenfor.

Risikoevalueringen i Anden Del består af en tabel over risikoindikatorer (se bilag) for de enkelte tredjelande, der har modtaget makrofinansiel støtte fra EU, og som stadig har udestående gæld i forhold til EU. Som supplement hertil gives der en analyse for de lande, for hvilke der siden den sidste beretning vedrørende første halvår af 2001 er fremkommet vigtige nye oplysninger, der kan få indflydelse på risikoevalueringen.

Evalueringen i denne del omfatter ikke andre lande end de nævnte. Det skyldes, at Fællesskabets risici andre steder (hovedsagelig via garantier for lån ydet af EIB) kun udgør en brøkdel af de samlede risici, og at risikoen er spredt på mange lande.

2. Ansøgerlandene

2.1. Bulgarien

I 2001 fortsatte væksten i et højt tempo, omend på et lavere niveau end i 2000 (4,7 % i de første tre kvartaler i 2001 i forhold til 5,8 % i 2000). Industriproduktionen steg med 9 % i de første ni måneder af 2001. Mens de direkte udenlandske investeringer har ligget på et lavere niveau end i 2000, stiger den indenlandske investering, hvilket skyldes stigende erhvervstillid som følge af økonomisk stabilitet og reformer. Ledigheden er i årets sidste halvdel faldet med omkring et halvt procentpoint, men udgør stadig næsten hele 17 %.

Fastkursordningen (1 EUR = 1,96 BGN) er blevet opretholdt i perioden, og regeringen agter at fastholde fastkursordningen, mindst indtil landet tiltræder Den Europæiske Union. Imidlertid øgedes inflationen kraftigt i slutningen af 2000 og i første halvår af 2001, hvor den på et tidspunkt nåede 12 % på årsbasis, men derefter faldt gradvist til omkring 5 % (efteråret 2001).

Det nuværende underskud på de løbende poster er anslået til 6,5 % af BNP i 2001, hvilket er lidt højere end i 2000. Overskuddet på tjenestebalancen steg fortsat, overvejende på grund af turistindtægter, mens handelsbalancen forværredes en anelse.

Bulgariens offentlige finanser er fortsat sunde. Budgetunderskuddet holdt sig på 1,1 % af BNP i 2000, og for 2001, som var et valgår, forventes tallet at være på mindre end 1 % af BNP. Der forventes et underskud på 0,8 % for 2002, mens der efter planen skulle være nogenlunde balance i de offentlige finanser i 2003. I mellemtiden er den offentlige gæld kraftigt faldende, fra langt over 100 % af BNP i 1997 til omkring 69 % (72,2 % i tredje kvartal af 2001) af BNP ved udgangen af 2001.

Medio december 2001 blev IMF og den bulgarske regering enige om et videre program. Selv om standby-aftalen blev godkendt af IMF's bestyrelse i februar, var den bulgarske statsgæld allerede blevet opgraderet (Moody's Investors Services opgraderede Bulgarien fra B2 til B1 den 19. december 2001, Fitch og Standard & Poor's hævede deres vurdering fra B+ til BB- den 14. januar 2002).

2.2. Litauen

Ifølge flere indikatorer oplever Litauens økonomi en styrkelse. Den tidligere prognose for væksten i BNP for 2000 er blevet opjusteret med 0,6 procentpoint til 3,9 %. I 2000 skyldtes væksten overvejende den stærke eksport, og denne tendens ses fortsat på trods af den lavkonjunktur, der har ramt mange af Litauens handelspartnere. På grund af denne udvikling har Litauen kunnet fortsætte med kraftig vækst i 2001. På grundlag af foreløbige tal forventes en vækst på 5,8 %. En vigtig udvikling i økonomien i forhold til tidligere år er imidlertid væksten i faste bruttoinvesteringer i 2001, som er væsentlig for den potentielle vækst i de kommende år.

På trods af den stærke vækst er inflationen fortsat lav. Forbrugerpriserne steg i gennemsnit med 1,3 % i 2001. Den lave inflation er blevet lettere at opnå, fordi litas er steget over for euroen. Da litas imidlertid er blevet knyttet til euroen fra februar 2002, og da den indenlandske efterspørgsel er stigende, må der forventes en noget højere inflation fremover.

Selv om ledigheden er noget lavere, siden den nåede et højdepunkt tidligt i 2001, er der ikke nogen tegn på et klart fald. Med en ledighed på 16,5 % i andet kvartal af 2001 ifølge en undersøgelse af arbejdsstyrken er dette fortsat et af de væsentligste problemer for økonomien. Segmenteringen af arbejdsmarkedet kan hæmme yderligere vækst i de kommende år.

En stærk eksport har sammen med svag indenlandsk efterspørgsel ført til en væsentlig nedgang i underskuddet på de løbende poster. For de første tre kvartaler i 2001 lå underskuddet på de løbende poster på 3,3 % af BNP sammenlignet med 5,0 % et år tidligere. Samtidig er de direkte udenlandske investeringer steget og dækker fuldt ud underskuddet på de løbende poster for de første tre kvartaler af 2001.

Litauen har ført en streng økonomisk politik for at reducere budgetunderskuddet, som kulminerede i 1999 med 7,8 % af BNP. I 2000 mindskedes det til 2,8 %, og målet for 2001, som er 1,4 % af BNP, lader til at kunne nås, idet både statsbudgettet og det sociale sikringsbudget udviser bedre balancer end forventet. Målet for 2002 er 1,5 % af BNP. I de kommende år kan budgetunderskuddet forventes at ligge på dette niveau, da yderligere reduktioner forhindres af udgifter til strukturelle reformer, som f.eks. pensionsreform, opsparingsrestitution m.v.

2.3. Rumænien

I andet halvår af 2001 fortsatte den økonomiske vækst. Myndighederne sikrede sig fortsat støtte fra IMF og begyndte at stramme en overdrevent ekspansiv politik. Underskuddet på de løbende poster steg, men blev finansieret uden problemer, da alle større kreditvurderingsbureauer opjusterede Rumæniens statsgæld. På trods af den senere tids fremgang er de makroøkonomiske udsigter usikre på grund af den ringere eksport, som skyldes, at der er nedgang i den globale økonomi, og at myndighederne stadig ikke har strammet indkomstpolitikken eller den finansielle disciplin fundamentalt.

BNP voksede med 5,1 % i de første ni måneder af 2001, hvilket skyldtes større varelagre og øget privatforbrug. Finans- og indkomstpolitikken blev i første omgang mere ekspansionistisk, hvilket bidrog til den økonomiske fremgang, men blev strammet i årets anden halvdel. Dette gjorde det muligt for myndighederne at nå deres mål om et underskud på 3,5 % af BNP, at mindske underskuddet på de løbende poster, som udgjorde 5,0 % af BNP i november 2001, og mindske den årlige inflation med omkring 10 procentpoint til 30,3 % ultimo 2001 på trods af den store stigning i energipriserne. På grundlag af de økonomiske resultater opjusterede alle de tre store kreditvurderingsbureauer Rumæniens gæld, hvilket gjorde det muligt for landet at skaffe finansiering på de internationale markeder på bedre vilkår. Rumæniens udlandsgæld lå ved udgangen af oktober på 30,2 % af den anslåede BNP, hvilket er en stigning, men tallet er lavt set i internationalt perspektiv.

Den 31. oktober 2001 godkendte IMF's direktion en 18 måneders standby-aftale på 300 mio. SDR (383 mio. USD) til støtte for et program med det formål at mindske inflationen gradvis og opnå en moderat ekstern justering og vedvarende økonomisk vækst.

Som optakt til IMF-aftalen blev der igen lanceret strukturreformer, især på energiområdet, hvor myndighederne begyndte at hæve tarifferne med det langsigtede mål at opnå omkostningsdækning. Salget af en meget tabsgivende virksomhed, stålværket SIDEX, var en succes og en væsentlig del af myndighedernes privatiseringsprogram. Generelt gik processen imidlertid langsomt, da myndighederne ikke opfyldte de vejledende privatiseringsmål, som var aftalt med IMF. Der skete yderligere forsinkelser med hensyn til at forbedre opkrævningen af regninger fra energiforsyningsvirksomhederne og mindske den forfaldne gæld til regeringen.

3. Det Vestlige Balkan

3.1. Bosnien og Hercegovina

I årets anden halvdel lykkedes det for de regeringer, der var dannet tidligt i 2001, at skabe nyt liv i reformprocessen. De makroøkonomiske data for 2001 antyder, at væksten i BNP fortsat var på vej ned, og myndighederne forventer en vækst på omkring 5-6 % for hele 2001 sammenlignet med den oprindelige prognose på 8 %. Arbejdsløsheden er anslået til omkring 40 % af arbejdsstyrken, hvilket er blandt de højeste tal i det vestlige Balkan. Forsigtige vurderinger af den eksterne finansiering i forhold til BNP i 2001 antyder, at der er sket et klart fald til 23 % fra den højeste ratio i 2000 (44 %). Inflationen er fortsat lav (anslået til ca. 4,5 % i 2001), og kursen på konvertible marka (KM) er låst fast til D-Mark/euro i forholdet 1:1 som følge af, at reglerne for valutaordningen er blevet fulgt stringent. Den offentlige sektors udgifter lå fortsat på et højt niveau og blev anslået til omkring 44 % af BNP i 2001. Højere underskud end forventet har mod årets slutning tvunget staten til at tage initiativer til at nedbringe de løbende udgifter, så de modsvares af de ressourcer, der er til rådighed.

Den positive tendens, der begyndte at vise sig inden for eksporten i 2000 (som delvis skyldtes, at det jugoslaviske marked igen blev åbnet), og faldende import (som overvejende skyldes fald i bidragsydernes finansiering af genopretningen) fortsætter. Derfor faldt underskuddet på de løbende poster en anelse (fra 22,2 % af BNP i 2000 til 20,8 % i 2001, eksklusive overførsler). Det ugunstige erhvervsmiljø forklarer, hvorfor BiH har svært ved at tiltrække hårdt tiltrængte udenlandske investeringer.

Efter IMF i maj 2001 afsluttede sin endelige gennemgang af standby-aftalen (SBA), som blev underskrevet i maj 1998, har der været forhandlinger om en ny SBA med myndighederne i BiH. Myndighedernes langsommelige fremgangsmåde på visse nøgleområder og begivenhederne den 11. september har betydet en udskydelse af underskrivelsen af den nye SBA, som nu forventes færdiggjort i begyndelsen af 2002.

Udenlandsgælden er fortsat på et højt niveau (omkring 55,7 % af BNP i 2001), hvilket til dels skyldes, at der blev overtaget en større del af gældsbyrden fra det tidligere Jugoslavien. Renter og afdrag på gæld i forhold til eksporten ligger imidlertid forholdsvis lavt, hvilket afspejler, at meget af gælden er optaget på fordelagtige vilkår og er blevet omlagt på favorable betingelser. Ingen af kreditvurderingsbureauerne har offentliggjort risikoindikatorer for BiH. Ifølge overgangsindikatorerne fra Østbanken, som viser reformprocessens tilstand i de central- og østeuropæiske lande, lå BiH tæt på bunden i 2001, selv om der var tegn på fremgang inden for privatisering af store virksomheder. Selv om BiH i 2001 opfyldte sine forpligtelser i forbindelse med at betale af på sin eksterne gæld, betyder det høje niveau for den eksterne gæld og underskud på de løbende poster samt udsigten til mindre bistand fra udlandet, at risikoen ved landet fortsat er betydelig. Mekanismerne til at regulere overførslerne fra enhederne til staten for at betale af på gælden bør styrkes.

3.2. Forbundsrepublikken Jugoslavien

Et år efter de politiske forandringer i FRJ, som fandt sted mod udgangen af 2000, lader det til, at myndighederne har gjort væsentlige fremskridt med at genoprette den makroøkonomiske stabilitet, med at liberalisere valuta, pris- og handelssystemet og med at styrke markedets tillid i forbindelse med programmer, der støttes af IMF. Real GBNP voksede i 2001 med omkring 5,5 % (herunder ca. 3,5 % i Montenegro). Pengepolitikken var fortsat stram i 2001, og den reale pengebase på 30 % skyldtes overvejende den jugoslaviske nationalbanks opkøb på valutamarkederne. Inflationen faldt dramatisk fra 115 % ultimo 2000 til omkring 40 % ultimo 2001 (i Montenegro steg den til 25 % fra 22 % i 2000), og centralregeringens konsoliderede underskud (før tilskud) kunne begrænses til 2,4 % af BNP i forhold til de 6,1 %, der oprindelig var programmeret.

På betalingsbalancen sås et øget handelsunderskud i 2001, som anslås til omkring 3 000 mio. USD. Store pengeoverførsler fra udlandet og betalinger for tjenesteydelser begrænsede underskuddet på de løbende poster til omkring 1 075 mio. USD før tilskud. Myndighedernes foreløbige prognoser for 2002 udviser et underskud på de løbende poster i størrelsesordenen 1 500 mio. (før tilskud), hvilket afspejler stigende tilbagebetaling af gæld og projektrelateret import, som finansieres fra udlandet. Dinaren lå stabilt omkring 30 YUD pr. DEM, mens de udenlandske bruttoreserver steg til 1 300 mio. USD i januar 2002 (i forhold til 605 mio. USD i januar 2001).

Der er sket væsentlige fremskridt med omlægningen af FRJ's eksterne gæld, som ultimo 2001 udgjorde ca. 12,2 mia. USD eller 140 % af BNP. Hvad angår den multilaterale gæld, har FRJ fuldt ud betalt forfaldne poster til IMF og EIB og har indgået en omstruktureringsaftale med Verdensbanken. Desuden skal aftalen mellem Paris-klubben og myndighederne i FRJ ses som et væsentligt element, der skal forbedre soliditeten i landets eksterne stilling. Heri aftales frem til 2005 en udfaset reduktion på 66 % i nutidsværdien af forpligtelserne over for kreditorerne i Paris-klubben (ca. 4,5 mia. USD) og omlægning af de øvrige forpligtelser over 22 år med seks års henstand. Den aftalte hjælp ydes på betingelse af, at FRJ forhandler og reelt gennemfører en ny treårsaftale i henhold til den udvidede kreditmulighed. Myndighederne håber at kunne indgå bilaterale aftaler med kreditorerne i Paris-klubben i begyndelsen af 2002 og prøver aktivt at indgå en lignende aftale med kreditorerne i London-klubben. Der er ikke indgået politiske aftaler mellem Serbien og Montenegro om deling af de resterende eksterne forpligtelser bortset fra gælden til EIB og Verdensbanken. Begge republikker har imidlertid i deres budgetter for 2002 foretaget hensættelser til afbetaling af gæld, som de betragter som forsigtige.

3.3. Den tidligere jugoslaviske Republik Makedonien

Som følge af sikkerhedskrisen i første halvår faldt BNP drastisk i 2001 med omkring 4,6 %. Underskuddet på de offentlige finanser i 2001 er anslået til omkring 6,7 % af BNP. Arbejdsløsheden lå på 29,5 % ved udgangen 2001, hvilket fortsat er højt og afspejler det lave produktionsniveau. På trods af krisen lykkedes det at opretholde en vis grad af makroøkonomisk stabilitet. Forbrugerprisinflationen forblev omkring 5,3 % i 2001, hvilket skyldes en forsigtig pengepolitik baseret på fastkurspolitikken over for euro, som har forhindret landet i at havne i en inflationsspiral.

Krisen har haft en negativ virkning på samhandelen med udlandet. Sammenlignet med 2000 var faldet i importen (-348 mio. USD) større end faldet i eksporten (-161 mio. USD), og som sådan faldt handelsunderskuddet (-187 mio. USD). Derimod steg underskuddet på de løbende poster kraftigt til 10,6 % af BNP. Reserverne af hård valuta lå fortsat på et højt niveau, omkring 779 mio. USD ved årets udgang svarende til 4,9 måneders eksport, hvilket overvejende skyldes det store privatiseringsprovenu ved salget af 51 % af telekomvirksomheden i januar 2001.

Efter at det tidligere IMF-program var kørt af sporet, indgik myndighederne sent i 2001 en ny aftale med IMF om et seksmåneders personaleovervåget program, hvori der fastlægges en makroøkonomisk ramme (programmet begyndte den 1. januar 2002). Myndighederne har oplyst, at deres mål er at indgå en ny aftale om kredit i øvre tranche med IMF senere i 2002.

Ved udgangen af 2001 havde TJRM en ekstern gæld på 39 % af BNP og opretholdt sine tilbagebetalingsforpligtelser. Generelt var landerisikoen stadig meget høj i andet halvår 2001. Fra økonomisk perspektiv sikrer IMF-programmet en øget økonomisk disciplin og udgør første fase i retning af en mere ambitiøs aftale. Politisk skete der større fremskridt, for eksempel med undertegnelsen af rammeaftalen den 13. august, hvormed der skabes basis for en fredelig løsning, parlamentets vedtagelse af ændringer af forfatningen den 16. november, og loven om lokalt selvstyre, som blev vedtaget i januar 2002. De seneste oplysninger viser imidlertid, at der fortsat er etnisk uro, og situationen er fortsat usikker.

4. De Nye Uafhængige Stater

4.1. Armenien

Den armenske økonomi voksede rekordagtigt med omkring 9 % i 2001 (sammenlignet med 6 % i 2000). Væksten understøttedes af både eksporten og det indenlandske forbrug. Eksporten steg med 14 %, mens importen stort set var uforandret fra året før. Samtidig steg detailomsætningen med 13 %. Da Armenien er temmelig isoleret fra verdensmarkedet, er landet upåvirket af den nuværende lavkonjunktur.

I løbet af 2001 steg budgetindtægterne, da skatteopkrævningen blev forbedret, men den positive udvikling holdt ikke året ud, og der opstod problemer med gennemførelsen af budgettet mod slutningen af året. De stigende indtægter gjorde det muligt for regeringen at udbetale en del hidtil ubetalte pensioner. Der blev ikke konstateret nogen væsentlig nedgang i det offentlige underskud for 2001, og underskuddet blev anslået til fortsat at udgøre næsten 5 % af BNP. Pengepolitikken blev gradvis lettet i løbet af 2001, og forbrugerprisinflationen steg fra 0,4 % i 2000 til 2,9 % i 2001, hvilket dog ligger under de 3,5 %, der var prognosticeret. Den armenske dram lå ret stabilt i 2001, til en kurs af 560 dram per USD. Underskuddet på de løbende poster (inklusive overførsler) faldt en del i 2001 til 11 % af BNP (fra 14 % af BNP i 2000). Internationale bruttoreserver er fortsat rimelige, da de dækker mere end tre måneders import. Den eksterne gæld udgjorde omkring 860 mio. USD (ca. 45 % af BNP) i begyndelsen af 2001, og der var ingen væsentlig ændring i løbet af 2001. Ved årets udgang indgik Armenien en aftale med Rusland om gældsombytning mod aktiver vedrørende sin gæld på 94 mio. USD. Aftalen får virkning i 2002.

4.2. Belarus

Den reale BNP voksede med 3 % på årsbasis i de første ni måneder af 2001. På trods af yderlige vækst i industrisektoren udviser Belarus' industrivirksomheder stigende svaghedstegn, herunder stigende varelagre og faldende overskud. Inflationen er faldet væsentligt, og valutakursen er forholdsvis stabil.

Langsigtede programmer med begrænset troværdighed er fortsat det væsentligste element i den økonomiske politik. De monetære myndigheder har opnået en væsentlig deflation og har forhindret valutauro, men yder fortsat kreditter til regeringen, som har ladet restancerne på det indenlandske forbrug akkumulere for at begrænse budgetunderskuddet. Selv om de internationale finansinstitutioner har støttet visse nyere, politiske initiativer, har de ikke antydet, at der forestår underbyggede låneprogrammer.

Det er gået dårligt med eksporten siden første kvartal 2001; eksporten til Rusland er faldet fra år til år, og den vokser kun langsomt til markeder uden for SNG. Belarus kan næppe forvente en kompenserende stigning på alternative markeder: på dette område er der behov for øget konkurrencedygtighed, markedsføring og distribution af Belarus' varer i Vesteuropa, og der er kun ringe mulighed for, at landet kan tiltrække investeringer i den nødvendige størrelsesorden. Undertrykkelse af importen og programmer til importsubstitution, som for indeværende muliggør en positiv handelsbalance, vil ikke i det lange løb kunne stoppe væksten i importefterspørgslen. Derfor må underskuddet på de løbende poster forventes at vokse hastigt på mellemlangt sigt. På grund af den lille udenlandsgæld (under 10 % af BNP) er tilbagebetalingen af gælden dog ikke umiddelbart i fare.

4.3. Georgien

Den økonomiske vækst accelererede i 2001 med en realvækst i BNP på 4,5 % (1,9 % i 2000). Dette skyldtes overvejende landbruget, som kom sig oven på sidste års tørke. Industriproduktionen faldt derimod med én procent.

Underskuddet på statsfinanserne faldt kraftigt (fra -7 % i 1999 til -4 % i 2000 og -2 % i første halvår af 2001). På grund af skuffende resultater med indkomstmobilisering er den økonomiske konsolidering opnået ved en fortsat stram udgiftspolitik. Derfor kunne regeringen ikke mindske de akkumulerede restancer på de sociale udgifter, som det var planlagt. Regeringens totale indtægter steg en anelse til omkring 14,5 % af BNP, hvilket er et af de laveste tal i regionen.

De monetære myndigheder holdt fast ved deres ønske om at bibeholde en lav inflation. Forbrugerprisinflationen var lidt lavere end forventet, 3,4 % ved udgangen af året (4,6 % ultimo 2000). Den nominale kurs på lari faldt med omkring 7 % i 2001, først i forbindelse med finanskrisen i Tyrkiet og derefter i forbindelse med regeringens fald i november 2001. Ved årets udgang var kursen på 2,15/USD. Det gik lidt værre med underskuddet på de løbende poster i 2001 i forhold underskuddet på 5,5 % af BNP i 2000, inklusive officielle overførsler. Direkte udenlandske investeringer er faldet efter at være steget i 2000, og der forventes ingen umiddelbar ændring i den negative tendens i 2002, da det generelle investeringsmiljø fortsat er ugunstigt. Valutareserverne steg en anelse, men ligger stadig lavt i forhold til importen (under 1,5 måneder). Georgiens eksterne gæld udgjorde næsten 1,7 mia. USD ved årets udgang (omkring 52 % af BNP). Der var fortsat bilaterale diskussioner med kreditorerne efter aftalen med Paris-klubben, som blev indgået i marts 2001. Alle bilaterale drøftelser forventes afsluttet i begyndelsen af 2002, også med Tyrkmenistan, som er den største kreditor uden for Paris-klubben.

4.4. Moldova

Moldovas reale BNP-vækst forventes fortsat at være temmelig solid, på omkring de 4-5 %, der sås i 2001, men den vil blive begrænset på grund af den langsomme reformproces og af landets udiversificerede økonomi. En forholdsvis lav inflation og en moderat svækkelse af valutaen stopper en yderligere reel valutakursstigning. Underskuddet på de løbende poster vil forblive på et højt niveau, 5-7 % af BNP. Siden fjerde kvartal 2001 er den økonomiske politik blevet væsentlig mindre stram.

Landets eksterne gæld er vokset dramatisk i de seneste otte år. Den udgør nu 1,5 mia. USD svarende til 120 % af BNP. Kun 9 % heraf er blevet investeret i økonomien. Resten er blevet anvendt til at dække underskuddet på budgettet og de løbende poster.

I 2001 har Moldova betalt 110 mio. USD i renter og afdrag på sin eksterne gæld, hvilket svarer til en tredjedel af budgetindtægterne. Regeringen vil blive tvunget til at søge yderligere gældsomlægning, især eftersom forpligtelserne vil nå maksimum i 2002, hvor der skal betales 200 mio. USD tilbage. Gældens struktur, 20 % til henholdsvis IMF, Verdensbanken, det russiske gasmonopol Gazprom og Paris-klubben af suveræne kreditorer samt resten til en række multilaterale og mindre bilaterale kreditorer, udelukker, at der kan ske en hurtigt og storstilet omlægning. Allerede i 2001 har det vist sig vanskeligt at betale. Moldova havde problemer med at dække en betaling af en Eurobond på 3,7 mio. USD i juni. Parlamentet måtte sågar tvinge centralbanken til at åbne en kreditlinje på 30 mio. USD til betaling af ekstern gæld. Dette har afspejlet sig i stadig mere negative eksterne vurderinger. Kreditvurderingsbureauet Moody's nedjusterede landets udenlandsgæld til Caa1 og dets bankindeståender til Caa2, mens Fitch erklærede, at sandsynligheden for, at der bliver betalt en væsentlig del af en Eurobond på 75 mio. USD, som forfalder i juni 2002, er minimal.

Moldovas myndigheder bad om et møde med sine kreditorer i Paris-klubben i marts 2002 i håbet om at opnå en gældsomlægning. Dette kræver dog, at landet genoptager sit IMF-program, som er underlagt genforhandling af vilkår og betingelser for Moldovas gæld til Gazprom og især tilbagekaldelse af den garanti, der tidligere er stillet.

4.5. Tadsjikistan

Den reale BNP vurderes til at have vokset med 6 % i 2001 (8,3 % i 2000). Den økonomiske vækst har langsomt bredt sig til flere sektorer i økonomien uden for de dominerende sektorer, bomuld og aluminium (f.eks. fødevarefremstilling, skovbrug og byggematerialer). Aluminiumproduktionen fortsatte sin fremgang, og derudover var bomuldshøsten god, men de faldende verdensmarkedspriser inden for begge sektorer forringede resultatet. Virkningerne af den alvorlige tørke, som ramte regionen i 2000-2001, er stadig mærkbare. Kornhøsten led stadig under tørken, som også påvirkede de hydroelektriske anlæg, hvilket gjorde det nødvendigt at importere yderligere elektricitet.

Underskuddet på de offentlige finanser anslås til omkring 0,5 % af BNP for 2001 (nogenlunde samme niveau som i 2000). De ringere vilkår for handel, tørke og de øgede udgifter til sikkerhed (på grund af situationen i nabolandet Afghanistan) lagde yderligere pres på budgettet i løbet af året.

Underskuddet på de løbende poster er anslået til at være øget til omkring 7 % af BNP i 2001 (i 2000 var underskuddet 6,3 %). Den grænseoverskridende handel blev ramt af de øgede vanskeligheder ved grænserne. Aluminium og bomuld tegner sig fortsat for op til 65 % af samtlige eksportindtægter, og handelsbalancen er derfor særdeles følsom over for udsving i verdensmarkedsprisen på disse råvarer.

Efter den pengepolitiske stramning faldt inflationen hurtigt i løbet af 2001 til omkring 10 % i årets første ni måneder (fra gennemsnitlig 33 % i 2000). Den tadsjikiske valuta, somoni, stabiliserede sig i 2001 efter at være faldet kraftigt siden sin lancering i oktober 2000. Tadsjikistans eksterne gæld lå nogenlunde konstant i 2001, omkring 1,3 mia. USD (som anslås til 116 % af BNP). Nettoværdien af den eksterne gæld udgjorde omkring 400 procent af indtægterne for 2001. Nationalbankens internationale bruttoreserver dækker mindre end 2,5 måneds import.

4.6. Ukraine

På trods af den globale lavkonjunktur voksede Ukraines reale BNP med 9 % i de første elleve måneder af 2001 i forhold til samme periode i 2000. På udbudssiden understøttedes væksten både af industri- og landbrugsproduktionen, og sidstnævnte sektor fik glæde af endnu en ekstraordinær kornhøst. Efterspørgselssiden præges især af privatforbrug og investering. Væksten viser imidlertid tegn på lavere tempo på grund af svagere efterspørgsel fra Rusland og andre væsentlige handelspartnere. I 2002 forventes en langsommere vækst i BNP på omkring 5 %, hvilket afspejler den negative indflydelse, som en stigende real valutakurs har på nettoeksporten, og den ringe sandsynlighed for, at de seneste to års gunstige vejrforhold vil komme igen.

På trods af den stigende økonomiske aktivitet har inflationen været faldende. I november 2001 faldt den årlige forbrugerprisinflation til det laveste niveau siden uafhængigheden, 4,5 %, i forhold til det seneste maksimum på 32 % i juli 2000. Den faldende inflation afspejler en række faktorer, herunder en moderat nominel stigning i valutakursen på hrvynia, en forsigtig økonomisk politik, den gode høst i 2000 og 2001 samt lavere oliepriser. Stigningen i realløn og pension samt den hurtige stigning i de monetære aggregater forventes imidlertid at få inflationen til at stige igen i 2002. I december 2001 blev den monetære politik løsnet yderligere, da centralbanken nedsatte sin refinansieringsrente fra 15 % til 12,5 %, hvilket var den sjette nedsættelse i 2001 (denne rentesats var 27 % ultimo 2000).

Det konsoliderede offentlige underskud udgjorde 1,5 % af BNP i 2001. I budgettet for 2002 programmeres underskuddet til 1,8 % af BNP, som IMF har bedt om, men der tages ikke tilstrækkelig højde for behovet for at afregne forfaldne tilbagebetalinger af moms eller udgifterne i forbindelse med parlamentets beslutning om at genindføre privilegier for visse dele af befolkningen inden for boliger, transport eller kommunale tjenesteydelser.

Fremskridtet inden for strukturreformer, især privatiseringsprocessen, gik væsentlig langsommere i andet halvår af 2001. Der har dog været opmuntrende initiativer som tilbagekaldelsen af driftstilladelsen for Banka Ukraina (en insolvent statsejet bank), vedtagelsen af den nye jordlov og den forbedrede opkrævning af regninger i energisektoren.

Da den indenlandske efterspørgsel understøtter importvæksten, og da eksportvæksten svækkes på grund af svagere udenlandsk efterspørgsel og en højere real valutakurs, er overskuddet på de løbende poster faldende. Overskuddet anslås til at være faldet fra 4,7 % af BNP i 2000 til omkring 3 % af BNP i fjor og forventes at falde yderligere til omkring 1,5 % af BNP i år. Selv om de løbende poster fortsat udviser et overskud, er betalingsbalancen stadig sårbar. Adgangen til de internationale obligationsmarkeder gik tabt i kølvandet på krisen i Rusland i 1998, og de direkte udenlandske investeringer skuffer fortsat. I denne forbindelse er de officielle valutareserver fortsat lave (omkring 2,9 mia. USD svarende til 7,5 ugers import, ultimo juni 2001), selv om de har været for opadgående siden foråret 2000. Paris-klubben indgik en aftale om omlægning af Ukraines gæld i juli. IMF aktiverede atter sin udvidede lånefacilitet i efteråret 2001, men på grund af uenighed om budgettet forsinkedes 7. revision af programmet, som oprindelig var planlagt til januar 2002. Ukraines eksterne gæld svarede til omkring 30 % af BNP ved udgangen af 2001.

5. Andre tredjelande

5.1. Algeriet

Den svage vækst i 2001, som skyldtes at økonomien uden for oliesektoren klarede sig ringe, fik regeringen til at iværksætte en økonomisk genoprettelsesplan (2001-2004) med det formål at stimulere efterspørgslen og de arbejdskraftkrævende aktiviteter, at genskabe den offentlige infrastruktur og udvikle de menneskelige ressourcer. Den samlede pakke tegner sig for omkring 13 % af BNP over 4 år og vil midlertidigt fremme væksten. I 2001 voksede den reale BNP med omkring 3 % Priserne lå fortsat stabilt med en gennemsnitlig forbrugerprisinflation på 3,4 %, og de offentlige finanser udviste igen et overskud i 2001 (4 % af BNP) på grund af store indtægter fra oliesektoren og på trods af de stigende udgifter til genopretningsplanen i andet halvår.

Svingende olie- og gaspriser har fortsat stor indflydelse på det eksterne regnskab på grund af kulbrintesektorens betydning (95 % af eksporten, 30 % af BNP). Det eksterne regnskab så fortsat godt ud i 2001 med en gennemsnitlig oliepris på 24 USD pr. tønde og på trods af en svagere oliepris efter den 11. september. Overskuddet på de løbende poster udgjorde 8,6 % af BNP i 2001 i forhold til 17 % af BNP i 2000, hvilket fik de officielle valutareserver til at vokse til 18 mia. USD svarende til 17 måneders import ved årets udgang.

Gælden udgjorde ved 40 % af BNP ultimo 2001 sammenlignet med 48 % i 2000. Imidlertid forværredes andelen af rente og afdrag på gæld til 26 % i 2001 på grund af faldende eksport. Myndighederne har erklæret, at de agter at følge en forsigtig gældspolitik og øge den nuværende gælds løbetid.

I de sidste to måneder af 2001 blev Algeriet ramt af naturkatastrofer (oversvømmelse) og stigende borgerlig uro. Hvad angår finansiel sårbarhed og risikoudvikling, vil oliemarkedet fortsat være afgørende. Siden den 11. september har udviklingen ikke været gunstig. Olieprisen har været for nedadgående og er ikke senere steget så meget som forventet. Selv med de aftalte produktionsnedskæringer er den globale efterspørgsel svag, og prisen ser ud til at ville falde. Dette vil ramme økonomien og landets eksterne stilling, som oliestabiliseringsfonden burde kunne afbøde virkningerne. Algeriet har dog traditionelt klaret de indenrigspolitiske problemer, og landets økonomi er nu bedre i stand til at modstå negative eksterne påvirkninger som lavere oliepriser.

Forkortelser

DEM // D-Mark

EF // Det Europæiske Fællesskab

UL // Udvidet lånefacilitet

EIB // Den Europæiske Investeringsbank

EU // Den Europæiske Union

EUR // Euro

DUI // Direkte udenlandske investeringer

BNP // Bruttonationalprodukt

IMF // Den Internationale Valutafond

SBA // Standby-aftale

USD // De Forenede Staters dollar

Bilag

1. Forklarende bemærkninger til risikosituationen

1.1. Forklaringer til tabel 1-3

Hensigten med tabel 1-3 er at give en skematisk oversigt over garantiudeståendet og de årlige tilbagebetalinger af hovedstol og renter på de ind- og udlån, der indebærer en risiko for Fællesskabets budget. Tallene viser den størst mulige risiko, som disse transaktioner indebærer for Fællesskabet. De skal ikke forstås således, at budgettet rent faktisk vil blive belastet med disse beløb. Især hvad angår tabel 3 er det ikke givet, at alle de anførte transaktioner rent faktisk vil komme til udbetaling.

1.1.1. Maksimumsbeløb for godkendte lån (tabel 1)

Ved maksimumsbeløbet for godkendte lån forstås summen af de godkendte maksimumsbeløb for alle de transaktioner, Rådet har vedtaget.

For at danne sig et fuldstændigt billede af, hvilken risiko det indebærer for fællesskabsbudgettet, skal man tage hensyn til følgende faktorer, der påvirker risikoen i hver sin retning:

- Ud over de godkendte maksimumsbeløb virker renterne på disse lån risikoforhøjende.

- Af risikoformindskende faktorer kan nævnes:

* begrænsningen af garantien til EIB til 75 % af de lån, der er ydet til lande i Middelhavsområdet

* begrænsningen af garantien til EIB til 70% af de lån, der er ydet inden for rammerne af de lånetransaktioner med visse tredjelande, som er godkendt ved Rådets afgørelse af 14 april 1997, og risikofordelingen mellem Fællesskabet og EIB, idet den budgetmæssige garanti i visse tilfælde kun dækker de politiske risici

* begrænsningen af garantien til EIB til 65 % af de lån, der er ydet inden for rammerne af de lånetransaktioner med visse tredjelande, som er godkendt ved Rådets afgørelse af 22. december 1999, og risikofordelingen mellem Fællesskabet og EIB, idet den budgetmæssige garanti i visse tilfælde kun dækker de politiske risici

* transaktionsbeløb, der allerede er tilbagebetalt, hvis det - undtagen for betalingsbalancelån (medlemsstaterne) - drejer sig om maksimumsbeløb for lån og ikke om godkendte udeståender

* de godkendte beløb udnyttes ikke nødvendigvis fuldt ud.

1.1.2. Udestående udlån/indlån (tabel 1)

Ved udeståendet forstås det beløb, som låntageren på en given dato mangler at tilbagebetale af det udbetalte lån.

Til forskel fra den foregående størrelse omfatter udeståendet ikke lån, der endnu ikke er kommet til udbetaling, eller den del af de udbetalte lån, der allerede er tilbagebetalt. Udeståendet er udtryk for de "aktive" lån på et givet tidspunkt.

1.1.3. Maksimal årlig risiko (tabel 2 og 3)

Dette beløb fremkommer ved et skøn over forfaldstidspunkterne for hovedstol og renter for hvert enkelt regnskabsår.

Det beregnes:

a) enten kun for udbetalte lån (tabel 2); i så fald svarer det beløb, der skal tilbagebetales, til udeståendet

b) eller for udbetalte lån, lån, der er taget beslutning om, men som endnu ikke er udbetalt, samt lån, Kommissionen har stillet forslag om, men som endnu ikke er vedtaget (tabel 3).

I så fald svarer det beløb, der skal tilbagebetales, til loftet for de godkendte lån, hvortil der så eventuelt skal tilføjes beløb i forbindelse med transaktioner, der er foreslået af Kommissionen, men som der endnu ikke er truffet beslutning om.

1.2. Tabeller over lånetransaktioner, der dækkes af budgetgarantien

Tabel 5a, 5b(1), 5b(2) og 6.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

1.3. Endnu ikke underskrevne og underskrevne, men endnu ikke udbetalte lån fra EIB

De tal, der er anvendt som grundlag for udarbejdelsen af tabel 3 vedrørende EIB-lån til tredjelande af bankens egne midler, er oplyst af EIB.

Ikke underskrevne lån

Pr. 31. december 2001 manglede der stadig at blive underskrevet 14 433 mio. EUR under det nye mandat for EIB-lån (2000-2007), vedtaget af Rådet den 22. december 1999.

mio. EUR

Middelhavslande // 4 969

Central- og Østeuropa // 7 300

Asien og Latinamerika // 1 541

Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM) // 623

Udbetalingsprognoser

Hvad angår udbetalingen af lån, der endnu ikke er underskrevet, lægges følgende hypotese til grund: året for underskrivelsen: 0 %, andet år: 10 %, tredje til femte år: 25 % årligt og sjette år: 15 %.

Pr. 31. december 2001 manglede der stadig at blive udbetalt 3 914 mio. EUR af lån, der var underskrevet på denne dato, under det nye mandat for EIB-lån (2000-2007), vedtaget af Rådet den 22. december 1999.

Dette beløb fordeler sig som følger: [6]

[6] Med udgangspunkt i en arbejdshypotese om en udbetaling over fire år med 25% pr. år og en gennemsnitlig anslået løbetid på 15 år med tre års afdragsfrihed.

mio. EUR

Middelhavsområdet // 1 786

Central- og Østeuropa // 1 622

Asien og Latinamerika // 306

Sydafrika // 200

1.4. Betingelser for udløsningen af budgetgarantien

1.4.1 For låntagning/långivning

Hvad angår indlån/udlån optager Fællesskabet lån på de finansielle markeder for derefter at genudlåne provenuet af disse lån til medlemsstater (betalingsbalancelån), til tredjelande (mellemfristet finansiel bistand) eller til virksomheder (NIC, Euratom) på samme vilkår med hensyn til rentesats og løbetid.

Tilbagebetalingen af lånet skal gøre det muligt for Fællesskabet at tilbagebetale de lån, det selv har optaget. Hvis modtageren af lånet ikke overholder sine tilbagebetalingsforpligtelser, skal Fællesskabet tilbagebetale sit lån på den fastsatte dato ved at trække på egne midler.

De midler, der er nødvendige til betaling af budgetgarantien, hvis modtageren af et lån, der er ydet af Fællesskabet, betaler for sent, kan fremskaffes på følgende måder:

a) ved midlertidig anvendelse af de likvide midler i overensstemmelse med artikel 12 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter. Herved kan Fællesskabet tilbagebetale sit lån på forfaldsdagen, hvis modtageren af lånet betaler for sent

b) hvis betalingsforsinkelsen vedvarer tre måneder efter forfaldsdagen, trækker Kommissionen på garantifonden for at udrede de pågældende beløb. Formålet hermed er at tilbagebetale til Kommissionens likvide midler

c) ved hjælp af overførselsproceduren, hvorved de bevillinger, der er nødvendige til betaling af det forfaldne, ikke-betalte beløb, opføres på garantiposten på budgettet; disponible beløb i garantireserven skal altid anvendes først. Denne fremgangsmåde benyttes, når midlerne i garantifonden er utilstrækkelige, og den kræver budgetmyndighedens forhåndsgodkendelse

d) ved genanvendelse af beløb, der tidligere er inddrevet hos debitorer, der har været ude af stand til at betale, og hvor budgetgarantien har været udløst. På denne måde kan der i praksis foretages udbetaling på kort frist, forudsat at der er inddrevne bevillinger til rådighed.

1.4.2. For garantier over for tredjemand

I de tilfælde, hvor der er ydet garanti over for tredjemand, optræder Fællesskabet som garant for lån, der er bevilget af et finansieringsinstitut, f.eks. Den Europæiske Investeringsbank (EIB). Hvis EIB konstaterer, at modtageren af et garanteret lån ikke betaler på det fastsatte tidspunkt, anmoder den i overensstemmelse med kautionskontrakterne Fællesskabet om at betale de beløb, som debitor ikke er i stand til at udrede. Kautionsudbetalingen skal ske senest tre måneder efter modtagelsen af EIB's anmodning. EIB forvalter lånet med den fornødne omhu efter sædvanlig bankskik og skal inddrive fordringen, efter at kautionen er udbetalt.

Siden forordningen om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjelande trådte i kraft, har praksis ifølge aftalen mellem Fællesskabet og EIB om forvaltningen af fonden været, at Kommissionen, efter at EIB har anmodet om indfrielse af garantien i tilfælde af, at låntagerne ikke betaler, bemyndiger EIB til efter tre måneder at hæve de pågældende beløb på garantifondens konto.

Hvis fonden ikke har tilstrækkelige midler, finder bestemmelserne om indfrielse af garantien i forbindelse med låntagning/långivning anvendelse.

Den 20. og 22. januar 1999 indgik Fællesskabet og EIB en aftale om gennemførelsen, som indeholder bestemmelser om proceduren for betaling og tilbagebetaling inden for rammerne af Fællesskabets garantier til fordel for EIB.

2. Bemærkninger til analysen af Fællesskabets forventede udlånskapacitet i forhold til tredjelande i perioden 1999-2001 i overensstemmelse med garantifondsordningen (tabel 4)

2.1. Garantireserven for långivning til tredjelande

I den interinstitutionelle aftale af 29. oktober 1993 om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren bestemtes det i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Edinburgh at opføre en garantireserve for långivning til tredjelande på Fællesskabernes almindelige budget. Denne reserve er beregnet til at opfylde garantifondens behov for tilførsler og om nødvendigt imødekomme anmodninger om indfrielse af garantier, der overstiger fondens disponible midler, ved at opføre dem på budgettet.

Garantireserven indeholder det beløb, der er opført i de finansielle overslag for 2000-2006, nemlig 200 mio. EUR i 1999-priser. Garantireserven var på 203 mio. EUR i 2000 og vil være på 208 mio. EUR i 2001.

Krediterings-, anvendelses- og finansieringsbetingelserne for garantireserven er fastsat i følgende retsakter:

* Rådets beslutning 94/729/EF af 31. oktober 1994 om budgetdisciplin

* Rådets forordning (EKSF, EF, Euratom) nr. 2730/94 af 31. oktober 1994 om ændring af finansforordningen af 21. december 1977 vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget

* Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter.

2.2. Beregningsgrundlag for tilførsler til garantifonden

Grundlaget for tilførsler til fonden beregnes ved anvendelse af den gældende garantidækningsgrad, dvs. 65 %, 70 %, 75 % eller 100 %:

- på garantier for lån, der er godkendt af Rådet, samt garantier for lån, som Kommissionen har fremsat forslag om og er ved at forberede, med udgangspunkt i de anslåede beløb for underskrevne lån i finansieringsoversigten (EIB- og Euratom-lån),

- på lån (finansiel bistand), der er godkendt af Rådet, samt lån, som Kommissionen har fremsat forslag om og er ved at forberede.

I bilag til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 af 31. oktober 1994 om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjelande, der giver retningslinjer for tilførsler til garantifonden, fastsættes det, at fonden i forbindelse med transaktioner vedrørende långivning eller låntagning eller garantier til finansielle institutioner i henhold til en rammeordning, der strækker sig over flere år og har et mikroøkonomisk og strukturelt sigte, tilføres midler i årlige trancher, der beregnes på grundlag af de årlige beløb, der er angivet i finansieringsoversigten i Kommissionens forslag, og som i givet fald er justeret på baggrund af Rådets afgørelse.

Når det drejer sig om Kommissionens øvrige låntagnings- og långivningstransaktioner, f.eks. betalingsbalancelån til tredjelande, der udbetales i en eller flere trancher, beregnes det beløb, der skal indbetales til fonden, ud fra det samlede beløb for den transaktion, som Rådet har truffet afgørelse om.

I bilaget til ovennævnte forordning er det fastsat, at fra det andet år (for flerårige transaktioner) korrigeres de beløb, der skal indbetales til fonden, for den forskel, der er konstateret den 31. december det foregående år mellem de skøn, der dannede grundlag for den foregående indbetaling, og de lån, der reelt er ydet i løbet af samme år. En eventuel forskel indbetales det efterfølgende år.

I samme bilag er det endvidere fastsat, at Kommissionen, når den indleder en tilførselsprocedure, skal gøre status over de transaktioner, som allerede har foranlediget indbetalinger, og hvis de oprindelige frister ikke er overholdt, foreslår den, at der tages hensyn hertil ved beregningen af den første indbetaling, der skal foretages i begyndelsen af det næste regnskabsår til løbende transaktioner.

I løbet af andet halvår 2001 vedtog budgetmyndigheden således fire betalingsordrer:

- Overførsel 10/2001: EUR 169 151 000. Denne første overførsel i begyndelsen af året gik til indbetaling til fonden i forbindelse med Rådets afgørelser af 24. Januar 1994, 19. Maj 1998 og 22. December 1999 i overensstemmelse med de ordninger, der er fastlagt i bilaget til forordningen om fondens oprettelse.

- Overførsel 24/2001: EUR 20 250 000. Denne anden overførsel gik til indbetaling til fonden i forbindelse med lånetransaktioner vedtaget af Rådet den 16. juli 2001

- Overførsel 49/2001: EUR 8 775 000. Denne tredje overførsel gik til indbetaling til fonden i forbindelse med lånetransaktioner vedtaget af Rådet den 6. december 2001

- Overførsel 48/2001: EUR 9 000 000. Denne fjerde overførsel gik til indbetaling til fonden i forbindelse med lånetransaktioner vedtaget af Rådet den 6. november 2001

2.3. Grundlag for indbetalinger til fonden i tilfælde af delvise garantier

For EIB-lån, hvor den samlede garanti andrager 75 %, tilføres fonden midler med udgangspunkt i 75 % af det samlede beløb for godkendte transaktioner.

De EIB-lån, som Rådet godkendte den 14. april 1997, den 19. maj 1998 og den 14. december 1998, dækkes af en garanti, der er begrænset til 70 % af det samlede lånebeløb. Det anvendte grundlag for tilførsler er 70% af de årligt anslåede beløb for underskrevne lån.

De EIB-lån, som Rådet godkendte den 29. november 1999 og den 22. december 1999, dækkes af en garanti, der er begrænset til 65 % af det samlede lånebeløb. Det anvendte grundlag for tilførsler er 65% af de årligt anslåede beløb for underskrevne lån.

2.4. Tilførsler til garantifonden

Tilførslerne til garantifonden findes ved at anvende en indbetalingssats på 14 % på det ovenfor anførte beregningsgrundlag.

I artikel 2 og 4 i forordningen om Garantifonden fastsættes, at "tilførslerne af midler til fonden fra det almindelige budget udgør 14% af transaktionsbeløbet, indtil fonden når op på målbeløbet". Eftersom målbeløbet var nået den 31. december 1997, har Kommissionen i henhold til de gældende bestemmelser fremsat forslag om at tage indbetalingssatsen op til fornyet overvejelse. Disse forslag indgår i den samlede rapport om garantifondens virke, som udarbejdes af Kommissionen i henhold til artikel 3 i forordningen om oprettelse af fonden (KOM(1998) 168 endelig udg. af 18. marts 1998). Forordning nr. 2728/94 om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjelande er ændret ved Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1149/1999 af 25. maj 1999. Ifølge denne forordning fastsættes indbetalingssatsen for fonden og satsen for målbeløbet til 9 % fra den 1. januar 2000.

2.5. Restbeløb i garantireserven

Restbeløbet i garantireserven bestemmes af forskellen mellem reserven og den post i tabellen, der vedrører tilførsler til garantifonden.

2.6. Resterende udlånskapacitet

Den resterende udlånskapacitet svarer til restbeløbet i garantireserven i form af lånebeløb under hensyntagen til de gældende garantisatser.

3. Forklarende noter til landerisikoindikatorerne (+ Tabeller) //

//

Standard fodnoter //

//

(1) // Kun lån fra EIB og betalingsbalancelån (udeståender på udbetalinger) til central- og østeuropæiske lande, nye uafhængige stater og Middelhavslande.

(2) // Jo højere rangorden, jo lavere er det pågældende lands kreditværdighed. Euromoney offentliggjorde ingen rangorden i marts 1998.

(3) // Landene vurderes på en skala fra 0-100, hvor 100 repræsenterer mindst sandsynlighed for misligholdelse. Et givet land kan forbedre sin vurdering og dog falde i rangorden, nemlig hvis der samtidig sker en forbedring af den gennemsnitlige vurdering for alle de pågældende lande taget under ét.

//

Forkortelser og engelske ord anvendt i tabellerne //

//

S&P // Standard and Poor's

//

CCFF= // Compensatory and Contingency Financing Facility (facilitet til finansiering af udligning og uforudsete udgifter)

EFF= // Extended Financing Facility (udvidet finansieringsfacilitet)

SBA = // Standby-aftale

STF= // Systemic Transformation Facility (systemomlægningsfacilitet)

//

est.= // Estimates (overslag)

n.a. = // Foreligger ikke

prelim.= // Preliminary (foreløbig)

//

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>