8. 7. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Udtalelse om Kommissionens meddelelse om gennemførelse af fællesakten »Fællesskabets 
nye grænser« 
(87/C 180/01) 
Kommissionen anmodede den 4. marts om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
det ovennævnte emne. 
Underudvalget »fællesakten«, nedsat af plenarforsamlingen med William Poeton som formand 
med henblik på at behandle dette spørgsmål, færdiggjorde den 30. april 1987 med Roger 
Burnel som ordfører følgende forslag til udtalelse. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 246. plenarforsamling, mødet den 13. maj 
1987, ved afstemning med navneopråb, med 113 stemmer for, 25 imod og 27 hverken for 
eller imod, følgende udtalelse: 
1. Indledende bemærkning 3. Og nu? 
De europæiske Fællesskabers økonomiske og sociale 
Udvalg har valgt at formulere denne første udtalelse 
på baggrund af en generel politisk indfaldsvinkel og 
forbeholder sig senere at supplere den med specifikke 
udtalelser. Det økonomiske og sociale Udvalg har alle­
rede taget initiativ til at udarbejde forslag vedrørende 
det sociale område. Andre emner, f.eks. Fællesskabets 
finansiering, den fælles landbrugspolitik fremover og 
reformen af strukturfondene vil blive gjort til genstand 
for grundigere behandling på grund af deres afgørende 
betydning. 
2. Erfaringsgrundlaget 
1970: Markedet uden indre grænser skulle have været 
gennemført ifølge Rom-traktatens bestemmelser. Det 
blev ikke tilfældet. 
1987: Den europæiske fællesakt undertegnes, og dermed 
åbnes der for gennemførelsen af dette marked uden 
indre grænser i 1992. Det indre marked er den mindste 
fællesnævner, man kunne have valgt. Der er gået 17 år, 
som ganske vist ikke har været helt spildt, men det mål, 
der blev formuleret for 30 år siden, er ikke blevet nået 
inden for de oprindeligt fastsatte frister. Man må bøje 
sig for fakta og konstatere, at denne stadige forsinkelse 
er et helt konkret eksempel på, at medlemsstaterne i alt 
for ringe grad, eller slet ikke, har nogen vedvarende og 
konsekvent politisk vilje til at forpligte sig gensidigt. 
Hvordan skal manden på gaden så kunne være en 
begejstret EF-tilhænger? 3.1. Fællesakten og Kommissionens meddelelse inde­
holder mindstebetingelserne for, hvorledes de mål, der 
er formuleret i fællesakten, helt konkret skal nås i 
praksis. Disse to tekster kan ikke skilles ad. Kommissio­
nens meddelelse er den operationelle oversættelse af 
fællesakten. 
3.2. Medlemsstaterne har ved deres underskrift og 
ratificering på parlamentsplan — et udtryk for borger­
nes vilje — forpligtet sig til beslutsomt at arbejde hen 
imod en opbygning af et ægte økonomisk og socialt 
fællesskab. Dette forpligter ikke blot de øverste ansvar­
lige, men alle der udøver hverv eller funktioner på disse 
områder til et åbent og oprigtigt engagement uden 
forbehold. 
3.3. Det økonomiske og sociale Udvalg godkender 
Kommissionens initiativ gående ud på inden for ram­
merne af en global strategi at koordinere de mål. Fælles­
akten sætter for Fællesskabet og de midler, der skal 
anvendes for at virkeliggøre det store hjemmemarked. 
Det økonomiske og sociale Udvalg mener dog, at der 
samtidig med den økonomiske udvikling, som vil blive 
begunstiget på grund af det fælles indre markeds stor­
driftfordele, bør tages hensyn til behovet for sociale 
fremskridt. Den positive økonomiske udvikling bør i 
solidaritetens navn gavne langt flere. Et overordnet 
mål bør være at skabe et harmonisk og menneskeligt 
Europa. 
Nr. C 180/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 7. 87 
4. Gennemførelse af et Fællesskab med nye horisonter 
4.1. Det økonomiske og sociale Udvalg vil støtte 
Kommissionens indsats for at gennemføre fællesakten 
og virkeliggøre et Fællesskab med »nye grænser« inden 
for fristerne for fuldt ud at udnytte det europæiske 
markeds potentiale og give de europæiske virksomheder 
mulighed for at gøre front mod den internationale 
konkurrence. 
4.2. På den baggrund godkender Det økonomiske og 
sociale Udvalg Kommissionens metode gående ud på, i 
stedet for at håndhæve det perfektionistiske princip om 
fælles normer, at foretrække princippet om gensidig 
anerkendelse af normer og regler for at fremskynde 
virkeliggørelsen af den fri bevægelighed for personer, 
tjenesteydelser, industri- og landbrugsprodukter samt 
kapital. Det økonomiske og sociale Udvalg beder om, 
at denne harmonisering sker under overholdelse af den 
hidtidigt etablerede EF-ret og under iagttagelse af de i 
EF-rammedirektiverne foreskrevne sundhedsmålsæt-
ninger. 
4.3. Men selv om det er nødvendigt og presserende 
at afskaffe alle-hånde hindringer, rækker dette ikke til 
at føre samarbejdsstrategien for vækst og beskæftigelse 
ud i livet. Et yderligere krav er, at gennemførelsen af 
det store marked skal ledsages af en udvikling hen imod 
et ægte økonomisk og socialt Europa karakteriseret 
ved: 
— større konvergens mellem medlemsstaternes økono­
miske politikker for at maksimere deres resultater, 
— vilje til under henvisning til fællesaktens artikel 
118B at opretholde en åben dialog mellem arbejds­
markedets parter og fremme arbejdsmarkedslov­
givningen i EF på grundlag af artikel 118A, 
— en styrkelse af det europæiske monetære system 
med henblik på at øge mulighederne for privat 
anvendelse af ECU'en samt fremme af ECU'en som 
europæisk valuta, 
— en offensiv teknologisk forsknings- og udviklingspo­
litik med henblik på at sikre fremtiden for virk­
somhederne og træffe forholdsregler imod, at for­
skere og intellektuelle forlader EF's område, 
— en mere aktiv fælles handelspolitik. 
Da medlemsstaterne har vedtaget disse målsætninger 
for EF, bør de også sikre EF de budgetmæssige og 
institutionelle midler til gennemførelse heraf. 
5. Hvorledes Fællesskabet sætter sig i stand til at tage 
udfordringerne op 
5.1. Adækvate, stabile og garanterede egne indtægter 
5.1.1. Kommissionens meddelelse indeholder et 
langt, teknisk og politisk betydningsfuldt kapitel om finansieringsproblemerne. Det økonomiske og sociale 
Udvalg har visse kommentarer hertil. 
5.1.2. Med udgangspunkt i de generelle mål, man 
har sat sig, bør man først og fremmest afgrænse de 
programmer, som gør det muligt at løse problemerne 
og dække de behov, hvis prioritetsorden man vil for­
handle sig frem til. Budgetmidlerne skal fastlægges 
under henvisning til disse programmer. Dette at tage 
udgangspunkt i et budget for derefter at udarbejde 
programmer, giver risiko for at dække prioriterede 
behov utilstrækkeligt eller at være økonomisk og social 
ineffektiv. 
5.1.3. Det økonomiske og sociale Udvalg bemærker, 
at finansieringssystemet skal være retfærdigt og sikre 
EF egne stabile, garanterede og tilstrækkelige indtægter 
for at nå de mål, man har sat sig. Finansieringen skal 
baseres på objektive, kontrollable og let anvendelige 
kriterier og bør i sig selv være et skridt på vejen mod 
solidaritet, hvilket ikke er foreneligt med kravet om 
»nettofordel«. På finansieringsområdet bør gennemsig­
tighed være en ufravigelig regel, og forvaltningen bør 
være håndfast. 
5.2. En effektiv og hurtig beslutningsproces i EF 
5.2.1. Det økonomiske og sociale Udvalg sætter pris 
på Fællesaktens bestemmelse om at udvide anvendelsen 
af flertalsafgørelser i præcise tilfælde, indføre et samar­
bejde med Europa-Parlamentet i fordindelse med lov­
givningsproceduren og knæsætte Det europæiske Råds 
institutionelle eksistens. 
5.2.2. Det økonomiske og sociale Udvalg mener, der 
er tale om en positiv udvikling, selv om den i visse 
henseender er for forsigtig. Man håber ikke desto min­
dre, at dette kan føre til en gunstig styrkelse af be­
slutningsprocessen i EF. Det økonomiske og sociale 
Udvalg ønsker med henblik herpå, at hver institution 
fremover fuldt ud udøver de beføjelser, den har. Det 
økonomiske og sociale Udvalg vil ikke undlade at 
hævde sine beføjelser i det institutionelle samspil, såle­
des at arbejdsmarkedets parter også medvirker til 
gennemførelsen af fællesakten. 
6. Hvorledes talen om solidaritet føres ud i livet 
At gennemføre fællesakten er at oprette et fællesskab 
med en konkret intern solidaritetspagt mellem med­
lemsstaterne, således at forstå at mangfoldigheden styr­
ker den indre samhørighed og ligeledes Fællesskabets 
sociale dimension. 
6.1. Den indre samhørighed 
6.1.1. Åbningen af de nye medlemsstaters markeder 
kræver, at der træffes foranstaltninger til på den ene 
8. 7. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/3 
side at bevare og øge deres aktive tilstedeværelse på det 
store indre marked og på den anden side styrke EF's 
økonomiske og sociale samhørighed. 
6.1.2. Reformen af strukturfondene, som vil blive 
bedre indbyrdes koordineret, og som vil få passende 
ressourcer, bør gøre det muligt at sikre finansieringen 
af ægte regionale udviklingsprogrammer, i og med at 
disse programmer er formuleret på basis af Kommissio­
nens fem målsætninger og inden for en tilstrækkelig 
lang periode til at de kan give resultater af betydning. 
6.1.3. Det økonomiske og sociale Udvalg anerken­
der, at indføjelsen af et nyt afsnit i fællesakten vedrøren­
de miljøet er en understregning af, hvor vigtig denne 
politik er for Fællesskabets udvikling. Men det befryg­
tes, at anvendelsen af princippet om subsidiær kompe­
tence giver EF et mere begrænset spillerum på dette 
område. 
6.1.4. Det økonomiske og sociale Udvalg slår lige­
som Kommissionen kraftigt til Jyd for en europæisk 
transportinfrastrukturpolitik, som udvikles side om side 
med etableringen af det store enhedsmarked, og som 
må sikres finansieret på en tilfredsstillende måde på EF-
plan. 
6.1.5. Ligesom tilfældet er med miljøpolitikken, 
udgør transport- og kommunikationspolitikken en af 
de vigtige forudsætninger for en højere livskvalitet: 
dette er gang på gang blevet understreget af Det økono­
miske og sociale Udvalg. 
6.2. En fælles landbrugspolitik byggende på solidaritet 
6.2.1. Den fælles landbrugspolitik er et meget ømtå­
leligt område, som vil give anledning til omfattende 
debat, som imidlertid ikke udelukkende kan være be­
grænset til spørgsmålet omkring landbrugspriser, hvor 
vigtigt dette end måtte være. 
6.2.2. Udviklingen af landbruget må føres videre i 
forbindelse med etableringen af det store indre marked, 
hvilket understreger, hvor vigtigt det er med en reform 
af den fælles landbrugspolitik, som skal bane vejen for 
de tilpasninger, som situationen på verdensmarkederne 
og relationerne mellem EF og tredjelande stiller krav 
om, samt for en nedbringelse af de stigende omkost-
ningsbyrder. 
6.2.3. Samtidig er det absolut nødvendigt, at man 
holder fast ved de grundprincipper, som den fælles 
landbrugspolitik bygger på, dvs. fællesskabspræference, 
enhedsmarked og finansiel solidaritet. 
6.2.4. Ligesom tilfældet er på andre områder må alt 
sættes i værk for at hindre, at den fælles landbrugspoli­
tik undergraves, ved at den helt eller delvis lægges 
tilbage til medlemsstaterne. 
6.2.5. Prispolitikken bør ledsages af en EF-politik for 
indkomststøtte, som indpasses i de nødvendige foran­
staltninger på det socio-strukturelle område. Den fælles 
landbrugspolitik bør lægge nye funktioner ud til land-
og skovbrugerne som led i en aktiv politik til forbedring af livskvaliteten og miljøet, som er tvingende nødvendig 
af hensyn til landskabsplejen og beskyttelsen af den 
naturgivne arv. 
6.2.6. Blandt forskellige former for landbrug må fast­
holdelsen af familiebedriften slås fast som en nødven­
dighed og aktivt støttes. I landbrugsmiljøet spiller fami­
liebedrifterne således den samme menneskevenlige og 
livsgivende rolle, som de små virksomheder, hånd­
værksvirksomhederne og nærbutikkerne spiller i by­
livet. 
6.3. EF-pagtens sociale dimension 
6.3.1. For samtlige europæiske borgere gælder det 
om til stadighed at knytte båndene mellem sig tættere 
i en samarbejdets og solidaritetens ånd. Det økonomi­
ske og sociale Udvalg vil fortsat, med respekt for de 
enkelte erhvervsmæssige og faglige organisationers 
identitet, søge af finde frem til, på hvilke betingelser der 
kan skabes en fremskridtsorienteret forståelse mellem 
arbejdsmarkedets parter. 
6.3.2. Opretholdelsen af arbejdsløsheden fører til 
ulykkelige situationer for mange mennesker. Dette er 
uacceptabelt, og det berøver tilmed økonomien en ar­
bejdsindsats, som ellers ville have været gavnlig, ikke 
mindst når der er tale om unge, hvis integration på 
arbejdsmarkedet bør lettes gennem erhvervsrettet indfø­
ring i de nye teknologier, som spiller så stor en rolle 
for virksomhedernes konkurrenceevne. 
Social bistandspolitik kan aldrig frembyde nogen varig 
løsning. Langvarig understøttelse kan kun føre til per­
sonlig og social marginalisering, med mindre den er 
ledsaget af uddannelsesforanstaltninger, som kan give 
de pågældende nye muligheder for indslusning på ar­
bejdsmarkedet. 
6.3.3. Kravet om en social dimension er da også hele 
tiden nærværende mellem linjerne i Kommissionens 
meddelelse. Det økonomiske og sociale Udvalg opfor­
drer imidlertid kraftigt Kommissionen til at udtrykke 
sin vilje mere eksplicit, da hensyntagen til legitime socia­
le aspirationer også er en forudsætning for en mere 
solid økonomisk dynamik. 
6.3.4. Det økonomiske og sociale Udvalg henstiller, 
at de gennemgribende forandringer i den industrielle 
struktur, som de nye teknologier har gjort nødvendige, 
og virksomhedsomstruktureringsforanstaltningerne, 
som uvægerligt vil gå hånd i hånd med gennemførelsen 
af det store indre marked, ikke får mulighed for at 
øge arbejdsløsheden, svække viljen til at fortsætte det 
sociale fremskridt eller forringe de positive jobskabende 
foranstaltninger. Det økonomiske og sociale Udvalg 
minder om, at de foranstaltninger, man har drøftet, 
hvad angår beskæftigelsesprognoser, arbejdstidstilrette-
læggelse og -nedsættelse og omskoling, er absolut nød­
vendige i den henseende. 
Nr. C 180/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 7. 87 
6.4. Borgernes Europa 
6.4.1. Gennemførelsen af fællesakten kræver opbak­
ning fra den offentlige opinion. 
Det økonomiske og sociale Udvalg opfordrer medlem­
merne til individuelt eller i fællesskab til stadighed at 
arbejde på at informere og engagere de kredse, de er 
repræsentanter for. 
Fællesskabet har brug for støtte fra andre sider end blot 
fra EF-tilhængerne og -specialister, selv om disses støtte 
er overordentlig vigtig. Fællesskabet bør være noget, 
der vedkommer alle. Den politiske vilje svækkes helt 
sikkert, hvis ikke den har folkelig opbakning. 
Der må derfor skabes en større europæisk fællesfølelse i 
befolkningerne gennem afgørende fremskridt hen imod 
borgernes Europa, således at der kan vindes tilslutning 
fra disse og sikres en omfattende deltagelse i de kom­
mende valg til Europa-Parlamentet. 
6.4.2. I kulturel og uddannelsesmæssig henseende 
drejer det sig i øvrigt om 
— på linje med Erasmus- og YES-programmerne at 
gennemføre kulturelle og pædagogiske aktioner på 
EF-plan med henblik på at fremme erhvervelsen af 
kundskaber i et andet EF-sprog inden tiårsalderen, 
og dernæst i et tredje sprog, således at de unge 
kan udfolde sig fuldt ud inden for den nye fælles 
dimension af kommunikation, pædagogik og kul­
tur, som opstår i og med at de europæiske be­
folkninger kommer tættere på hinanden og som et 
resultat af den teknologiske udvikling, 
— at fremme udviklingen af en europæisk bevidsthed 
gennem fremme af nye historielæseplaner, som skal 
gøre de unge mere bevidste om deres europæiske 
identitet. 
7. Slutbemærkninger 
7.1. Det økonomiske og sociale Udvalg kan i det 
store og hele tilslutte sig Kommissionens fremgangs­
måde. 
Bruxelles, den 13. maj 1987. 7.2. Det vil arbejde ihærdigt for at overbevise med­
lemsstaternes regeringer om, at den af Kommissionen 
foreslåede strategi er et konsekvent, helhedspræget, 
udeleligt minimum, som kræves for at nå de mål, som de 
selv bevidst har sat sig med fællesakten. At virkeliggøre 
nogle og ikke alle punkterne i fællesakten eller i Kom­
missionens forslag vil være det samme som helt at 
opgive disse mål. 
7.3. Efter 30 år er Europa-tanken stadig ny. Men 
dette er ikke nogen grund til, ja endnu mindre en 
undskyldning for, at holde en pause. En afbrydelse ville 
have ødelæggende konsekvenser, eftersom de fleste af 
de økonomiske og sociale problemer, den enkelte med­
lemsstat i varierende grad står overfor, ikke vil kunne 
løses af den enkelte stat alene og ej heller uden en 
levende solidaritet. 
7.4. Derfor bør man aktivt og beslutsomt styrke de 
politikker, som skaber arbejdspladser, og opretholde 
de sociale sikringsordninger, som på solidarisk basis 
står åbne for alle. 
7.5. At gennemføre fællesakten med held rummer en 
dobbelt udfordring: 
— af virksomhederne kræves det, at de genfinder deres 
konkurrenceevne bl.a. i kraft af det indre marked, 
således at de står bedre rustet i den internationale 
forretningsverden og på verdensmarkederne, hvor 
tyngdepunktet forskydes mod Stillehavet, 
— af de europæiske befolkninger kræves det, at de 
bekræfter værdien af en fælles civilisations- og kul­
turarv ved med deres eksempel at vise, at de i 
fællesskab er i stand til at opbygge et fremskridtes, 
solidaritetens og frihedens Fællesskab, som er åbent 
over for omverdenen. Sammen vil vi på den interna­
tionale scene leve op til vort ansvar i respekten 
for andre befolkningers identitet, og vi vil på en 
tydeligere måde slå komplementariteten mellem vor 
nationale og europæiske identitet fast. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
8. 7. 87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 180/5 
BILAG 1 
Følgende ændringsforslag blev forkastet under debatten: 
Andet afsnit af punkt 3.3 formuleres som følger: 
«Et overordnet mål vil være at skabe et harmonisk og menneskeligt Europa. Det forudsætter øget 
beskæftigelse i de europæiske virksomheder. Den vigtigste vej hertil er at virkeliggøre et Fællesskab med 
nye grænser inden for fristerne for fuldt ud at udnytte det europæiske markeds potentiale og give de 
europæiske virksomheder mulighed for at gøre front med den internationale konkurrence. Kun derved 
kan det sociale niveau i Fællesskabet opretholdes og nye sociale fremskridt muliggøres.« 
Punkt 4.1 udgår. 
Afstemningsresultat 
For: 36, imod: 92, hverken for eller imod: 14. 
BILAG 2 
til Det økonomiste og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: 
ALEXOPOULOS 
ARENA 
ÅRETS 
ASPINALL 
ATAIDE 
BAZIANAS 
BENTO GONCALVES 
BERNASCONI 
BLACK 
BLESER 
BOISSEREE 
BREDIMA 
BRIGANTI 
BURNEL 
CALVET CHAMBON 
CAMPBELL 
CASHMAN 
CEBALLO HERRERO 
CEYRAC 
CLAVEL 
COLLAS 
AL VES CONDE 
CORTOIS 
van DAM 
DASSIS 
DELHOMENIE 
DE TAVERNIER 
DODD 
DONCK 
DROULIN 
ELSTNER 
EMO CAPODILISTA 
ETTY 
EULEN 
FLUM 
FORJAS I CABRERA 
FRESI 
GERMOZZI GEUENICH 
GLESENER 
VAN GREUNSVEN 
HAAS 
HANCOCK 
HILKENS 
HOUTHUYS 
HORSEN 
HOVGAARD JAKOBSEN 
JASCHICK 
KAZAZIS 
KELLY 
KROGER 
LAKA MARTIN 
LANCASTRE 
LANDABURU 
LAUR 
LOJEWSKI 
LUCHETTI 
MACHADO von TSCHUSI 
MAINETTI 
MARGALEF MASIA 
MARTIN ALMENDRO 
MARTIN CASTELLA 
MARVIER 
MASPRONE 
MEYER HORN 
MORELAND 
MORSELLI 
MOURGUES 
MUHR 
MULLER 
MUNIZ GUARDADO 
NIERHAUS 
NIEUWENHUIZE 
NOORDWAL 
de NORMANN 
PELLETIER PERRIN-PELLETIER 
PETROPOULOS 
POETON 
PROENCA 
QUEVEDO RO JO 
RAFTOPOULOS 
RAMAEKERS 
RANGONI-MACHIAVELLI 
RIBIERE 
RIERA MARSA 
ROBINSON 
ROLÅO GONgALVES 
ROMOLI 
ROZEINGRAVE 
ROUZIER 
SAlU 
SALMON 
SCHMITZ 
SCHNIEDERS 
SCHOEPGES 
SOLARI 
SPEIRS 
SPIJKERS 
STAEDELIN 
STAHLMANN 
STORIE-PUGH 
STRAUSS 
TAMLIN 
TERMES CARRERO 
TIEMAN 
TUKKER 
VASSILARAS 
VIDAL 
WAGNER 
WILLIAMS 
WITHWORTH 
ZUFIAUR NARVAIZA 
Nr. C 180/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 8. 7. 87 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
AMATO 
BODDY 
LOBO BRANDÅO 
CARROLL 
CAVAZZUTI 
CHRISTIE 
CURLIS 
DRILLEAUD 
DUNET GIACOMELLI 
GOMEZ MARTINEZ 
HAMMOND 
JENKINS 
MADDOCKS 
NETO DA SILVA 
ORSI 
SALOMONE 
SILVA SMITH A. R. 
SMITH L. J. 
SPRINGBORG 
TIXIER 
VALLEJO CALDERON 
VELASCO MANCEBO 
VERCELLINO 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod: 
APARICIO BRAVO 
BAGLIANO 
BELTRAMI 
BERETTA 
BOS 
BRIGANTI 
CORELL AYORA 
COYLE 
von der DECKEN DELLA CROCE 
DOS SANTOS 
FRANDI 
GARDNER 
GORIS 
GREDAL 
GREEN 
HAGEN 
KAARIS KENNA 
MURPHY 
NIELSEN B. 
NIELSEN P. 
PARDON 
PEARSON 
PRONK 
PROUMENS 
SKOVBRO LARSEN