EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 30.6.2021 COM(2021) 343 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET Langsigtet prognose for fremtidige ind- og udgående pengestrømme i EU-budgettet (2021-2027)





Indhold 1. Indledning 2. Prognose for udgående pengestrømme fra EU-budgettet 2021-2027 2.1. Betalinger i relation til nye forpligtelser 2.2. Betalinger vedrørende forpligtelser indgået før 2021 2.3. Frigørelser 2.4. NextGenerationEU 2.5. Udviklingen i de uindfriede forpligtelser 3. Prognose for indgående pengestrømme til EU-budgettet 2021-2027 4. Konklusioner Bilag I — Prognoseantagelser 1. Specifikke antagelser vedrørende de vigtigste udgiftsområder 1.1. ESI-fondene for 2014-2020 og fondene under samhørighedspolitikken for 2021-2027 1.2. Udvikling af landdistrikter 1.3. Direkte betalinger og markedsforanstaltninger under den fælles landbrugspolitik 1.4. Andre programmer og fonde 1.5. Administration 1.6. Særlige instrumenter

2. Antagelser vedrørende prognoser for indtægter 2.1. Gældende lovgivning 2.2. Traditionelle egne indtægter 2.3. Nationale bidrag 2.4. Andre indtægter Bilag II — Resultater af prognosen Tabel 1 — Langsigtet prognose for den flerårige finansielle rammes fremtidige udgående pengestrømme i perioden 2021-2027 Tabel 2 — Langsigtet prognose for udgående pengestrømme for NextGenerationEU Tabel 3 — Ændring i de samlede uindfriede forpligtelser for perioden 2021-2027 Tabel 4 — Langsigtet prognose for fremtidige indgående pengestrømme i EU-budgettet for perioden 2021-2027 1.Indledning Denne rapport viser fremskrivninger for ind- og udgående pengestrømme for EU-budgettet i perioden 2021-2027. Det er den første rapport om den langsigtede prognose, der blev udsendt efter vedtagelsen af den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027 og NextGenerationEU. EU's langsigtede budget (FFR) vil sammen med NextGenerationEU være den største stimuluspakke, der nogensinde er finansieret i Europa, på i alt 1,8 bio. EUR (i 2018-priser). NextGenerationEU, et ekstraordinært og midlertidigt instrument, har til formål at sætte skub i genopretningen efter den økonomiske, sociale og sundhedsmæssige krise, som covid-19-pandemien har forårsaget. FFR afspejler Unionens prioriteter for 2021-2027 og understøtter den grønne og den digitale omstilling for at gøre den europæiske økonomi mere retfærdig, modstandsdygtig og bæredygtig for de kommende generationer. Rapporten er udarbejdet i overensstemmelse med kravene i finansforordningens artikel 247, stk. 1, litra c) . I overensstemmelse med punkt 8 i den interinstitutionelle aftale og for at opnå et samlet overblik over indtægter og udgifter under de lofter, der er fastlagt i den nye FFR i hele dens gyldighedsperiode, strækker prognosen sig undtagelsesvis over syv år — fra 2021 til 2027. Rapporten indeholder desuden som et nyt element de forventede betalinger til alle programmer, der modtager støtte fra NextGenerationEU. Disse udgifter er et supplement til udgifterne under FFR og vil udelukkende blive finansieret af indtægter fra lånetransaktioner på kapitalmarkederne (som udgør eksterne formålsbestemte indtægter). Betalinger fra EU-budgettet følger indgåede forpligtelser. Fremskrivningerne i denne rapport er baseret på forpligtelserne i den finansielle programmering, der ledsager budgetforslaget for 2022, herunder de programspecifikke justeringer, der følger af artikel 5 i FFR-forordningen, samt genanvendelse af frigørelser i henhold til finansforordningens artikel 15, stk. 3. For 2021 afspejler rapporten det vedtagne EU-budget, herunder ændringsbudget nr. 1/2021 og forslag til ændringsbudget nr. 1 og 3/2021. for 2022 afspejler det Kommissionens udkast til budgetforslaget. For så vidt angår indtægterne er prognosen baseret på det nye indtægtssystem i afgørelsen om egne indtægter, der blev vedtaget i december 2020, og som trådte i kraft den 1. juni 2021 med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2021. Der tages i indtægtsprognoserne også hensyn til aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab ("udtrædelsesaftalen"). 2.Prognose for udgående pengestrømme fra EU-budgettet 2021-2027 Betalingerne i hele den flerårige finansielle rammes løbetid forventes at nå op på 1 199,7 mia. EUR, heraf 1 190,6 mia. EUR under FFR-betalingsloftet. Prognosen omfatter overslag over de fremtidige programspecifikke justeringer, der følger af artikel 5 i FFR-forordningen, og over genanvendelse af frigørelser i henhold til finansforordningens artikel 15, stk. 3, som vil blive tildelt for perioden 2023-2027. De programspecifikke justeringer vil også give anledning til en automatisk opjustering af FFR-lofterne for forpligtelser og betalinger i 2023-2027 (ud over den justering, der allerede er gennemført for 2022) med et anslået beløb på 11 mia. EUR. Det nøjagtige niveau fastsættes årligt ud fra indtægterne fra bøder i konkurrencesager i det foregående år.

De forventede betalinger under FFR er ikke ligeligt fordelt over årene. De afhænger af den forventede udvikling i: 1) indfasningen af betalinger til de nye udgiftsprogrammer (76 % af de samlede betalinger) og 2) betalingerne til uindfriede forpligtelser fra perioden 2014-2020 og tidligere (24 % af betalingerne). Det anslåede årlige gennemsnit af de udgående pengestrømme er 171 mia. EUR. I de første fem år ligger prognoserne under gennemsnittet og i de sidste to år over gennemsnittet. Forskellen mellem det forventede rekordår for betalinger (2027) og de forventede år med laveste betalinger (2023-2024) er ca. 29 mia. EUR. Det lavere anslåede betalingsniveau i midten af FFR-forløbet, som repræsenterer en gentagelse af det mønster, der blev observeret i de foregående FFR'er, skyldes, at de fleste af de afsluttende betalinger i den foregående finansielle ramme er blevet udbetalt, og at de nye udgiftsprogrammer reelt når op på fuld hastighed i anden halvdel af FFR-forløbet. Betalingerne forventes imidlertid at blive kraftigt fremrykket til 2021-2024 (årligt gennemsnit på 247 mia. EUR) set i sammenhæng med NextGenerationEU (uden for FFR-lofterne) takket være de ekstra bidrag til støtte for Europas økonomiske genopretning og medlemsstaternes modstandsdygtighed. Ud fra dette perspektiv vil 2027 rent faktisk være det år, hvor udstrømningen er den laveste i perioden, da NextGenerationEU-betalingerne skal være afsluttet ved udgangen af 2026. De forventede betalinger til FFR-udgifterne efterlader en margen under betalingsloftet i FFR på 6.2 mia. EUR i perioden. I betragtning af den virkning, som de fremtidige programspecifikke tilpasninger måtte have på lofterne, kan den samlede margen nå op på 17.2 mia. EUR. At denne margen var større end den antagede værdi, som forventedes forud for vedtagelsen af FFR, skyldes hovedsagelig to faktorer: 1) det nødvendige fokus på gennemførelsen af EU's midlertidige genopretnings- og nødfonde under NextGenerationEU og 2) den mere konservative prognose for de nye programmer efter den sene vedtagelse af FFR for 2021-2027 og visse programrelevante retsakter, navnlig for samhørighedspolitikken. På årsbasis ligger betalingsbehovet et godt stykke under betalingslofterne frem til og med 2025 med en anslået samlet margen på 19,2 mia. EUR, mens behovene i 2026 og 2027 er angivet ovenfor og ligger over 13 mia. EUR. Dette er en logisk følge af, at betalingsloftet fastsættes på et stabilt niveau i faste priser, mens gennemførelsen forventes at følge konjunkturudviklingen i tidligere FFR'er. I henhold til den automatiske justeringsmekanisme i artikel 11, stk. 1, litra b), i FFR-forordningen vil de beløb, der ikke bruges i et givet år, øge lofterne for de efterfølgende år. De forventede margener frem til 2025 vil derfor blive omdannet til forhøjede lofter i 2026 og 2027 (inden for de grænser, der er fastsat i artikel 11, stk. 3, i FFR-forordningen). I betragtning af denne justering af lofterne og den programspecifikke justering i artikel 5 i FFR-forordningen er den nuværende betalingsprognose for de sidste to år af FFR forenelig med FFR-betalingsloftet. 2.1. Betalinger i relation til nye forpligtelser Dette års prognose giver et ajourført overslag over de samlede betalingsbehov i forbindelse med forpligtelserne under den nye FFR, idet der tages hensyn til, hvornår gennemførelsen af de nye programmer rent faktisk er påbegyndt, uden at dette berører udfaldet af de respektive igangværende programmeringsprocedurer. Sammenlignet med forventningerne under forhandlingerne om FFR-pakken er de ajourførte overslag ca. 3,3 mia. EUR lavere (mindre end 0,3 % af betalingsloftet). Covid-19-pandemien betød enorme udfordringer for vores økonomier, hvilket udløste en beslutsom politisk indsats og satte fornyet skub i forhandlingsprocessen for den nye FFR og udgiftsprogrammerne. For så vidt angår samhørighedspolitikken, havpolitikken og Fonden for Retfærdig Omstilling vil de akkumulerede forsinkelser i forbindelse med vedtagelsen af FFR, forordningen om fælles bestemmelser og den tilsvarende sektorspecifikke lovgivning imidlertid påvirke vedtagelsen af de nationale programmer for 2021-2027. På trods af de forenklinger, der er indført i den nye lovgivningsmæssige ramme for at fremme indførelsen af nationale programmer og Kommissionens tidlige engagement med de nationale myndigheder, ser det nu ud til, at der er behov for en betydelig omprogrammering i overensstemmelse med artikel 7 i FFR-forordningen, som det var tilfældet i programmeringsperioden 2014-2020. Kommissionens seneste vurdering, der er baseret på de igangværende uformelle drøftelser med medlemsstaterne, tyder på, at ca. 50 % af de nationale programmer forventes vedtaget i 2021 og de resterende programmer i 2022. Med hensyn til Fonden for Retfærdig Omstilling forventes de fleste programmer at blive vedtaget i 2022. Omprogrammeringen af forpligtelserne indebærer, at trancherne af den årlige forfinansiering, der dækker både 2021 og 2022, forfalder i 2022. Nærværende prognose er derfor baseret på statistikkerne over betalingsanmodninger for programmeringsperioden 2014-2020, som udgør det seneste historiske benchmark. Denne tilgang vil blive revideret, når den egentlige gennemførelse af den nye periode er igangsat, og virkningerne af de forenklinger, der indføres i de nye lovgivningsmæssige rammer, kan indregnes fuldt ud. Betalingsoverslagene for den fælles landbrugspolitik er også nedjusteret. Overgangsforordningen for den fælles landbrugspolitik forlænger de fleste af reglerne for den fælles landbrugspolitik for 2014-2020 i en overgangsperiode i 2021 og 2022, hvilket vil sikre fortsat støtte til landbruget i den vigtige genopretningsfase efter covid-19. Det indebærer imidlertid også, at gennemførelsen af den reformerede fælles landbrugspolitik først vil begynde i 2023. Programmerne for udvikling af landdistrikter forventes derfor at nå op på fuld gennemførelseshastighed senere i FFR, så flere betalinger udskydes til efter 2027. Gennemførelseshastigheden for både samhørighedspolitikken og den fælles landbrugspolitik kan også blive påvirket af supplerende adgang til NextGenerationEU-finansiering. For de fleste af de EU-programmer, der forvaltes centralt af Kommissionen, vil 2022 være det første fulde driftsår. Efter at have haft en langsommere start på grund af forhandlingsprocessen forventes gennemførelsen af disse programmer gradvist at nå op på fuld hastighed. 2.2.Betalinger vedrørende forpligtelser indgået før 2021 Kommissionens prognose for betalinger fra forpligtelser fra før 2021 (uindfriede forpligtelser) ajourføres for at inddrage udgifterne i det vedtagne budget for 2021 og budgetforslaget for 2022.

Sammenlignet med sidste års prognose er de samlede anslåede betalinger relativt uændrede. Fordelingen er imidlertid blevet revideret over en årrække, navnlig for programmerne under samhørighedspolitikken for 2014-2020, hvor gennemførelsen nu sker med fuld hastighed. Fra 2021 til 2023 vil den årlige forfinansiering i overensstemmelse med ændringen af forordning (EU) nr. 1303/2013 være 2 %. Betalingsfremskrivningerne er baseret på medlemsstaternes seneste prognose (januar 2021), tidligere erfaringer og tilgængelige oplysninger om den konkrete gennemførelse. Det sidste regnskabsår for disse fonde slutter den 30. juni 2024. Fra og med 2025 forventes der ikke flere betalingsanmodninger. Det er grunden til, at de fleste af de tidligere forventede betalinger for 2025 og 2026 nu forventes i 2022 og 2023. For programmer for udvikling af landdistrikter ajourføres den årlige betalingsfordeling på grundlag af de planlagte udgifter i budgetforslaget for 2022. Betalingerne til uindfriede forpligtelser for de øvrige programmer (navnlig dem, der gennemføres centralt af Kommissionen gennem direkte forvaltning) fastsættes fortsat på grundlag af de erfaringer, der er opbygget i perioden 2014-2020, på baggrund af de seneste projektoplysninger. 2.3. Frigørelser Det samlede frigørelsesbeløb for 2021-2027, der er knyttet til de forpligtelser, der blev indgået før 2021, forventes at udgøre 8,4 mia. EUR, hvilket er i overensstemmelse med den prognose, der blev udarbejdet sidste år. Niveauerne for frigørelser afhænger af FFR-udgiftsområdet, da prognosen tager hensyn til allerede foretagne frigørelser samt frigørelser, der blev udpeget under udarbejdelsen af budgetforslaget for 2022. For de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020 forventes det, at man vil se de samme frigørelsesrater, som konstateredes ved afslutningen af programmerne for 2007-2013. Disse frigørelser kan forventes omkring 2024-2026 efter de sidste betalinger af de nationale programmer for 2014-2020. Der vil muligvis gælde en toårig periode for Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne som følge af den forlængede overgangsperiode for 2014-2020-reglerne. For de programmer, der forvaltes centralt af Kommissionen, er prognosen for frigørelser baseret på de seneste oplysninger på projektniveau. Frigørelserne forventes for hele den periode, som rapporten dækker. Det præcise frigørelsesår vil afhænge af afslutningsprocessen for de enkelte projekter og tiltag og kan ikke forudsiges med nøjagtighed. I betragtning af, at 2022 for de fleste programmers vedkommende vil være det første år med fuld gennemførelse af forpligtelserne i den nye periode, er det på nuværende tidspunkt for tidligt at sige noget om de potentielle frigørelser, der måtte være forbundet med programmerne. 2.4. NextGenerationEU Den del af NextGenerationEU, der ikke skal tilbagebetales, udgør eksterne formålsbestemte indtægter. Denne rapport viser de forventede udbetalinger under NextGenerationEU efter støtteprogram (se tabel 2). Overslagene er baseret på de bevillinger, der er knyttet til de årlige forpligtelser i den finansielle programmering, der ledsager budgetforslaget for 2022. NextGenerationEU's udgifter vil blive brugt til at fremrykke yderligere finansiel støtte i de første år af perioden 2021-2027, støtte reformprioriteterne og styrke de programmer, der er afgørende for Europas genopretning. Fremrykningen afspejles i koncentrationen af forpligtelser i perioden 2021-2023 og også i den forventede betalingsfordeling, hvorved 58 % af udbetalingerne finder sted i de første tre år af FFR. Det centrale element i NextGenerationEU er genopretnings- og resiliensfaciliteten, som tegner sig for 80 % af de ikke-tilbagebetalingspligtige tildelinger. NextGenerationEU's udgående pengestrømme afhænger derfor i vid udstrækning af tempoet i udbetalingerne til genopretnings- og resiliensfaciliteten. Betalingsanmodninger under genopretnings- og resiliensfaciliteten finder sted op til to gange om året pr. medlemsstat ved opnåelsen af de milepæle og mål, der er fastsat i Rådets gennemførelsesafgørelser, som er vedtaget i henhold til forordningen om genopretnings- og resiliensfaciliteten. Derudover kan op til 13 % af den samlede støtte udbetales på forhånd som forfinansiering. De forskellige medlemsstater er i øjeblikket i færd med at indsende deres planer, og Kommissionen er i færd med at vurdere dem. På prognosens skæringsdato (27. maj 2021) havde 19 medlemsstater forelagt deres genopretnings- og resiliensplaner, og de nationale myndigheder var i færd med at udarbejde de resterende otte planer. Prognosen i tabel 2 er baseret på en første analyse af de tilgængelige planer og andre supplerende oplysninger, der er indhentet under dialogen mellem de nationale myndigheder og Kommissionen. Da indsendelsen og vurderingerne af de nationale planer stadig er i gang, vil betalingsoverslaget muligvis blive justeret på et senere tidspunkt. De planlagte udbetalingsprofiler vil afhænge af de bestemmelser, der er fastsat i Rådets gennemførelsesafgørelser. REACT-EU er den næststørste del af NextGenerationEU og tegner sig for 12 % af den del af støtten, som ikke skal betales tilbage. Den danner bro mellem programmeringsperioderne 2014-2020 og programmeringsperioden 2021-2027 for samhørighedspolitikken og fordeler i 2021 og 2022 yderligere ressourcer gennem nogle af de eksisterende fonde under samhørighedspolitikken — Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede (FEAD) — samt ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. Alle programændringer i forbindelse med REACT-EU-tildelingen for 2021 vil blive afsluttet, og forfinansieringen på 11 % vil blive udbetalt inden udgangen af 2021. Mellemliggende og endelige betalinger finder hovedsagelig sted i perioden 2022-2024 i overensstemmelse med REACT-EU's mål om at fremskynde gennemførelsen ved at anvende eksisterende programmer og gøre gennemførelsesbestemmelserne fuldt fleksible. De endelige afsluttende betalinger vil finde sted ved udgangen af 2025. De øvrige fem programmer, der støttes gennem NextGenerationEU, tegner sig for de resterende 8 % af den tildeling, som ikke skal tilbagebetales. I betalingsprognosen inddrages erfaringerne med tidligere programmer, idet der tages hensyn til den kortere forpligtelsesperiode og fokuseringen på umiddelbare inddrivelsesbehov. For InvestEU afspejler prognosen den forventede tidsplan for tilførsel af midler til budgetgarantien. Fonden for Retfærdig Omstilling, som er helt ny, vil blive berørt af forsinkelserne i vedtagelsen af FFR, forordningen om fælles bestemmelser og sektorlovgivningen. De fleste af medlemsstaternes programmer og forfinansieringsbetalinger forventes vedtaget i 2022, og næsten alle udbetalinger forventes fordelt over perioden 2023-2026. Prognosen afspejler, at der skal være indgået forpligtelser for alle NextGenerationEU-ressourcer inden udgangen af 2023, og der forventes derfor ingen frigørelser. Hvad angår finansieringen af betalingsbehovet for NextGenerationEU-programmerne, giver ikrafttrædelsen af den nye afgørelse om egne indtægter den 1. juni 2021 Kommissionen mulighed for hurtigt at indlede låntagningstransaktionerne for at tilvejebringe de nødvendige midler. 2.5. Udviklingen i de uindfriede forpligtelser Opbygningen af uindfriede forpligtelser er en naturlig konsekvens af, at EU-budgettet gennemføres med opdelte bevillinger og vokser nominelt med tiden. Der var 303 mia. EUR i uindfriede forpligtelser ved begyndelsen af FFR for 2021-2027. Ved udgangen af 2027 skal de fleste af disse forpligtelser fra før 2021 betales (97 %) eller frigøres (3 %), idet marginale beløb betales efterfølgende. Samtidig vil de nye forpligtelser i programmerne for 2021-2027 begynde at blive gennemført. I løbet af FFR's syvårige forløb vil 74 % af disse forpligtelser blive fulgt op af betalinger. Dette ville betyde, at der ville være 316,9 mia. EUR i uindfriede forpligtelser ved udgangen af 2027, hvilket svarer til en nominel stigning på 4,8 % over den syvårige periode. Hvis man sammenligner udviklingen i uindfriede forpligtelser i faste priser, vil der dog være et fald på 7,0 % mellem niveauet ved begyndelsen af 2021 og fremskrivningen for udgangen af 2027. Ændringen i forhold til sidste års fremskrivning af et nominelt fald på 5 % ved slutningen af 2025 skyldes parametrene i den endelige aftale om FFR for 2021-2027. Samhørighedspolitikken er særlig relevant: aftalen om at opretholde en n+3-frigørelsesregel kombineret med lovgivningsprocessens sene afslutning betyder, at udgiftsmønstret vil svare til det, der forelå i perioden 2014-2020 (se punkt 2.1). Det samlede betalingsbehov vil derfor fortsat ligge under forpligtelsesniveauerne, hvilket vil føre til en stigning i uindfriede forpligtelser.

Den årlige udvikling i omfanget af uindfriede forpligtelser er imidlertid ikke jævn og afhænger af forholdet mellem årlige betalinger og årlige forpligtelser. I perioden 2021-2027 vil der forekomme et historisk toppunkt for de uindfriede forpligtelser, nærmere bestemt ved udgangen af 2023, hvor de kan overstige 475 mia. EUR. Dette er en midlertidig virkning som følge af gennemførelsen af NextGenerationEU, som vil blive fuldstændig neutraliseret ved udgangen af 2026, når betalingerne til NextGenerationEU's forpligtelser skal være fuldført. 3.Prognose for indgående pengestrømme til EU-budgettet 2021-2027 EU-budgettet finansieres med egne indtægter og andre indtægter. Unionen har desuden med ikrafttrædelsen af den nye afgørelse om egne indtægter beføjelse til at låne midler til finansiering af NextGenerationEU. Kommissionen vil mobilisere midlerne gennem transaktioner på de internationale kapitalmarkeder afhængigt af finansieringsbehovene i NextGenerationEU's udgiftsprogrammer (se punkt 2.4) på grundlag af den finansieringsstrategi, der blev fremlagt i april 2021. I den nuværende prognose fokuseres der på de indtægter, der er nødvendige for at finansiere budgetudgifterne inden for FFR. De samlede egne indtægter, der er nødvendige for at finansiere budgettet, er altså lig de samlede udgifter fratrukket andre indtægter. Prognosen for EU-budgettets indtægter for 2021-2027 er således baseret på princippet om, at udgifter skal modsvares af indtægter. De samlede indtægter modsvarer derfor de samlede udgifter. Fra 2021 bidrager Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med udtrædelsesaftalen (del V) til EU-budgettet i forbindelse med uindfriede forpligtelser under de tidligere finansielle rammer (dvs. uindfriede forpligtelser ved udgangen af 2020) samt til pensionsordninger og andre forpligtelser i den finansielle afregning. Det Forenede Kongeriges bidrag udgør "andre indtægter" på EU-budgettet og indgår ikke i Unionens egne indtægter. Det vil gradvist blive udfaset, efterhånden som de uindfriede forpligtelser indfries. Andre elementer, der ikke indgår i Unionens egne indtægter, antages at forblive nominelt konstante på det niveau, der fandtes i budgetforslaget for 2022. Den resterende finansiering — nationale bidrag og told — tegner sig for langt størstedelen af de indtægter, der er nødvendige for at skabe balance i budgetudgifterne. Fremskrivningerne omfatter de nye egne indtægter baseret på plastemballageaffald, der ikke genanvendes, og de forbedrede egne indtægter, som er baseret på merværdiafgiften, samt medlemsstaternes øgede tilbageholdelse af toldafgifter til dækning af deres opkrævningsomkostninger. De inddrager ikke fremtidige forslag om nye egne indtægter, som Kommissionen har forpligtet sig til at fremlægge i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale. De nationale bidrag for perioden 2021-2027 forventes i gennemsnit at udgøre 144,9 mia. EUR om året eller 0,91 % af EU's bruttonationalindkomst. Udgiftscyklussen og udfasningen af Det Forenede Kongeriges bidrag er hovedsagelig bestemmende for udviklingen i de nationale bidrag i prognoseperioden. De noget faldende udgifter som følge af den gradvise afslutning af tidligere programmer (som Det Forenede Kongerige også bidrager til) vil føre til faldende nationale bidrag i 2022 og 2023. Fra 2024 og fremefter vil de stigende udgifter som følge af de nye programmers overgang til fuld hastighed og Det Forenede Kongeriges bidrag til udfasningen af uindfriede forpligtelser medføre en støt stigning i de nationale bidrag frem til 2027. Unionens samlede egne indtægter må i et givet år ikke overstige det loft for egne indtægter, der er fastsat i afgørelsen om egne indtægter. I den nye afgørelse hæves dette loft fra 1,20 % til 1,40 % af EU-medlemsstaternes bruttonationalindkomst med en yderligere midlertidig stigning på 0,6 % af EU's BNI til dækning af alle Unionens forpligtelser fra låntagning på kapitalmarkederne til finansiering af NextGenerationEU. Afgørelsen om egne indtægter trådte i kraft med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2021 i forbindelse med afslutningen af godkendelsesprocessen. Efterhånden som låntagningen starter i 2021, vil EU-budgettet give mulighed for at betale renter af de lånte midler, som er afsat til støtte, der ikke skal tilbagebetales. De egne indtægter, der skal til for at finansiere disse omkostninger, medregnes i den midlertidige stigning på 0,6 % af EU's BNI i loftet for egne indtægter. I perioden 2021-2027 er der planlagt i alt 14,9 mia. EUR til finansiering af NextGenerationEU's omkostninger. Under det flerårige forløb følger de planlagte omkostninger en udskudt profil, der afspejler den gradvise indførelse af låntagning, der er møntet på at muliggøre tilbagebetaling af hovedstolen i 2027. 4.Konklusioner Denne langsigtede prognoserapport er den første efter vedtagelsen af FFR for 2021-2027 og afslutningen på forhandlingsprocessen for udgiftsprogrammerne i den nye periode. Prognosen giver et samlet overblik over de forventede udgående pengestrømme fra EU-budgettet i de næste syv år, herunder overslagene for NextGenerationEU. Virkningerne af covid-19-pandemien mærkes på de langsigtede prognoser for EU-budgettets betalinger. Forhandlingerne om FFR og NextGenerationEU blev afsluttet sidst i 2020, og forhandlingerne om en sektorlovgivning blev afsluttet med en vis forsinkelse. For mange programmer under den nye FFR bliver 2022 det første år med fuld gennemførelse. Der forventes nu en senere start på samhørighedspolitikken i lighed med, hvad der skete i 2014-2020. Betalingsfremskrivningerne (og de tilsvarende nationale bidrag) ligger under det antagede niveau, mens der stadig blev forhandlet om FFR-pakken. Den forsinkede start på den nye programmeringsperiode bringer FFR-betalingsbehovene inden for de grænser, som betalingslofterne repræsenterer. Udgifterne i første halvdel af FFR-perioden vil hovedsagelig være præget af de prioriterede investeringer i genopretningen efter pandemien og i forbedringen af EU's modstandsdygtighed. Takket være det fremrykkede NextGenerationEU vil de højeste udgiftsniveauer fra budgettet komme i 2021-2024 og udfases til 2027, når finansieringen udelukkende kanaliseres gennem FFR. Nøglen til at bekræfte det forventede mønster er de første udbetalinger under genopretnings- og resiliensfaciliteten i anden halvdel af 2021 samt deres størrelse. Ved udgangen af denne FFR vil niveauet for uindfriede forpligtelser stige nominelt med 4,8 % med midlertidige stigninger i 2022-2023 som følge af NextGenerationEU — en virkning, der vil blive neutraliseret, når gennemførelsesfasen er til ende i 2026. Når de uindfriede forpligtelser sammenlignes i faste priser, vil de faktisk falde med 7,0 % mellem niveauet i starten af 2021 og fremskrivningen ved udgangen af 2027.

Muligheden for at fremskynde gennemførelsen af FFR i anden halvdel af perioden i forhold til den basisprognose, der er foretaget i denne rapport, og for at vende tendensen med nominelt voksende uindfriede forpligtelser vil afhænge af, at den nye generation af midler under delt forvaltning absorberes på effektiv vis. Betalingsbehovene, navnlig i forbindelse med samhørighedspolitikken, vil blive nøje overvåget for at vurdere virkningerne af de forenklinger, der indføres i den nye lovgivningsramme for at fremskynde gennemførelsen. Bilag I — Prognoseantagelser 1.Specifikke antagelser vedrørende de vigtigste udgiftsområder 1.1. ESI-fondene for 2014-2020 og fondene under samhørighedspolitikken for 2021-2027 Som i FFR for 2014-2020 fokuseres der i det første år af den nye FFR på at vedtage den sektorspecifikke lovgivning, afslutte den foregående programmeringsperiode og påbegynde den konkrete gennemførelse for den nye periode. Der blev indgået politiske aftaler om alle retsakter om samhørighedspolitikken enten i slutningen af 2020 eller i begyndelsen af 2021. Afslutningen på lovgivningsprocessen omkring forordningen om fælles bestemmelser og hele det tilknyttede sektorspecifikke retsgrundlag påvirker tidsplanen for vedtagelsen af de operationelle programmer for 2021-2027. Ca. 50 % af de forpligtelsesbevillinger, der er afsat til samhørighedspolitikken i budgettet for 2021, forventes at blive omprogrammeret i henhold til bestemmelserne i artikel 7 i FFR-forordningen i lige store trancher for årene 2022-2025. Den nuværende langsigtede prognose over samhørighedsfondene for 2021-2027 er derfor baseret på erfaringerne med anmodninger om mellemliggende betalinger i perioden 2014-2020, der er indsendt som en procentdel af den samlede bevillingsramme, mens tidligere rapporter er baseret på statistikker fra perioden 2007-2013. Der anvendes særlige betalingsprofiler for de enkelte fonde. Prognosen for betalinger i forbindelse med programmeringsperioden 2014-2020 er i vid udstrækning baseret på tidligere erfaringer, oplysninger om den konkrete gennemførelse og medlemsstaternes prognoser fra januar 2021. Betalingerne i 2021 og 2022 afspejler henholdsvis det godkendte budget og budgetforslaget. For de efterfølgende år er de gennemførelsesfrister, der er fastsat i lovgivningen, en afgørende faktor. Det sidste regnskabsår slutter den 30. juni 2024, og de endelige betalingsanmodninger skal indgives senest den 31. juli 2024. På denne baggrund antages det, at 60 % af de resterende refusionskrav efter 2022 vil finde sted i 2023 og 40 % i 2024. For 2023 vil betalingerne også dække den årlige forfinansiering på 2 % i overensstemmelse med ændringen af forordning (EU) nr. 1303/2013. 1.2. Udvikling af landdistrikter Gennemførelsen af den nye fælles landbrugspolitik vil først begynde i 2023. For at sikre vedvarende støtte til landbruget indebærer overgangsforordningen for den fælles landbrugspolitik, at de fleste regler for perioden 2014-2020 forlænges med to år. I betalingsoverslagene under Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) tages der hensyn til virkningerne af denne ændring, som også forsinker de igangværende programmers afslutning. Forfinansieringen af de nye programmer vil derfor først begynde i 2023 og vil kun blive anvendt på den del af rammebeløbene, der vedrører perioden 2023-2027. 1.3. Direkte betalinger og markedsforanstaltninger under den fælles landbrugspolitik Bevillingerne til Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) er for det meste ikke-opdelte, dvs. forpligtelser, der indgås i et givet år, modsvares fuldt ud af betalinger i samme års budget. Størstedelen af tildelingerne vedrører direkte betalinger til landbrugere, som normalt refunderes til medlemsstaterne i de første måneder af det efterfølgende regnskabsår. De forpligtelser (som betalingerne planlægges ud fra) er tilpasset den finansielle programmering, der ledsager budgetforslaget for 2022. De første to runder af overførsler mellem søjler i den fælles landbrugspolitik gav anledning til en nettooverførsel på 1,2 mia. EUR fra søjle I (EGFL) til søjle II (ELFUL), hvilket også er blevet taget i betragtning ved betalingsoverslagene. 1.4. Andre programmer og fonde For alle andre udgiftsposter (f.eks. forskning og innovation, store infrastrukturprojekter samt interne og eksterne politikker) er prognoserne for betalinger til de i den nuværende finansielle ramme godkendte forpligtelser baseret på budgetforslaget for 2022 og de ledsagende oversigter over betalinger til de enkelte budgetposter som anført i arbejdsdokument XIII, der ledsager budgetforslaget. Det forventede gennemsnitlige gennemførelsesmønster for de første to forpligtelsestrancher (2021 og 2022) ekstrapoleres til forpligtelserne for årene 2023-2027. Disse forpligtelser forventes at følge den finansielle programmering, der ledsager budgetforslaget for 2022, herunder, hvor det er relevant, de supplerende bevillinger, der følger af den programspecifikke tilpasningsmekanisme i artikel 5 i FFR-forordningen. For Horisont Europa blev Europa-Parlamentet og Rådet enige om igen at stille et beløb på 500 mio. EUR i 2018-priser til rådighed i FFR-perioden i bevillinger som følge af hel eller delvis manglende gennemførelse af forskningsprogrammer, jf. finansforordningens artikel 15, stk. 3. I prognosen over udgående pengestrømme tages der også hensyn til disse supplerende forpligtelser. For så vidt angår udgiftsområde 6 — Naboområder og verden — er det på dette tidspunkt i programmeringen for tidligt at vurdere virkningerne af instrumenternes nye struktur (hovedsagelig instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde — et globalt Europa) med hensyn til den potentielle genanvendelse af frigørelser, overførselsbestemmelser og mobilisering af afbødningsforanstaltninger for nye udfordringer og prioriteter. Overslaget over betalinger i forbindelse med uindfriede forpligtelser ved udgangen af 2020 er fastsat på grundlag af de erfaringer, der er indhøstet i de foregående FFR-perioder, idet der tages hensyn til de seneste projektoplysninger. 1.5. Administration Administrationsudgifter (udgiftsområde 7) gennemføres som ikke-opdelte bevillinger, dvs. at forpligtelser, der indgås i et givet år, fuldt ud modsvares af betalinger i samme års budget. Nærværende prognose omsætter fuldt ud den finansielle programmering af forpligtelsesbevillinger til betalinger. Der er ikke medtaget betalinger for den potentielle udnyttelse af margenerne mellem loftet for udgiftsområdet og de planlagte forpligtelsesbevillinger. Den samme tilgang anvendes på de fleste af de EU-finansierede decentrale agenturer (som alle ligger uden for udgiftsområde 7). 1.6. Særlige instrumenter

Særlige instrumenter falder ind under to kategorier: ·Tematiske instrumenter — der traditionelt er oprettet for at yde støtte til specifikke uforudsete begivenheder såsom naturkatastrofer, masseafskedigelser, humanitære kriser og andre kriser. Det er på grund af de tematiske instrumenters karakter ikke muligt at udarbejde prognoser over en længere tidshorisont. Denne rapport indeholder kun de planlagte udgifter for 2021 og 2022 i overensstemmelse med de respektive budgetforslag. Den eneste undtagelse er Brexit-tilpasningsreserven, der skal gennemføres i FFR for 2021-2027 for at imødegå de konsekvenser, som Det Forenede Kongeriges udtræden af EU giver anledning til i medlemsstaterne. Den samlede bevillingsramme for denne reserve er fastsat til 5 mia. EUR (2018-priser). Kommissionen forelagde i december 2020 et forslag til forordning om reserven med planlagte udbetalinger i 2021 og 2024. Den foreliggende prognose afspejler dette forslag i afventning af resultatet af forhandlingsprocessen. ·Ikke-tematiske instrumenter — de gør det med forbehold af særlige betingelser muligt at tildele yderligere beløb til specifikke FFR-programmer. Hvordan de mobiliseres og de dertil knyttede betalingsbehov kan ikke forudsiges. For fleksibilitetsinstrumentet findes de betalinger, der stammer fra tidligere mobiliseringer, i meddelelsen om den tekniske justering af FFR for 2022. Disse betalinger er medtaget i de samlede betalingsoverslag for udgiftsområderne i tabel 1. De udgifter, der er dækket gennem anvendelsen af særlige instrumenter, medregnes ud over FFR-lofterne og udelukkes i forbindelse med fastsættelsen af margener for forpligtelser og betalinger. 2.Antagelser vedrørende prognoser for indtægter 2.1. Gældende lovgivning Afgørelsen om egne indtægter fra 2020 fastsætter nye regler for Unionens egne indtægter, der finder anvendelse fra 1. januar 2021. Indtægtsoverslaget i denne rapport er derfor baseret på parametrene i afgørelsen om egne indtægter fra 2020 for alle år i rapporteringsperioden (2021-2027). 2021-budgettet var derimod baseret på parametrene i afgørelsen om egne indtægter fra 2014. 2.2. Traditionelle egne indtægter Toldafgifterne forventes i perioden 2023-2027 at stige i samme takt som den enkelte medlemsstats nominelle bruttonationalindkomst med udgangspunkt i niveauet fra budgetforslaget for 2022. Medlemsstaterne tilbageholder 25 % af tolden som opkrævningsomkostninger som fastsat i afgørelsen om egne indtægter fra 2020. Denne stigning udgør, når den sammenholdes med de 20 %, der er fastsat i afgørelsen om egne indtægter fra 2014, en reduktion i indtægterne fra traditionelle egne indtægter, som derfor må opvejes af højere nationale bidrag. 2.3. Nationale bidrag De nationale bidrag udligner forskellen mellem traditionelle egne indtægter og andre indtægter på den ene side og de forventede udgifter på den anden side. De har længe omfattet de BNI-baserede egne indtægter og de momsbaserede egne indtægter. Afgørelsen om egne indtægter fra 2020 indfører en ny egen indtægt baseret på ikke-genanvendt plastemballageaffald. Parametrene for egne indtægter, der er fastsat i afgørelsen om egne indtægter, fastlægger medlemsstaternes andel af de samlede nationale bidrag, der er nødvendige for at skabe balance på EU-budgettet. 2.4. Andre indtægter Andre indtægter i EU-budgettet omfatter traditionelt personalebidrag, indtægter fra institutionernes administrative virke, bidrag og tilbagebetalinger i forbindelse med EU-aftaler og -programmer, morarenter og bøder, indtægter fra EU's låntagning og långivning, diverse indtægter samt overskud fra tidligere år. De fleste af disse komponenter er vanskelige at forudsige, da de i sig selv er stærkt svingende. Derfor antages det beløb, der er medtaget i 2022-budgetforslaget (dvs. 2 mia. EUR), at forblive nominelt konstant i den periode, som rapporten dækker. Fra 2021 omfatter andre indtægter på EU-budgettet ud over ovennævnte poster Det Forenede Kongeriges bidrag i forbindelse med uindfriede forpligtelser, som Det Forenede Kongerige hæfter for, pensionsforpligtelser og andre komponenter i den finansielle afregning som fastsat i udtrædelsesaftalen. Dette fremgår også af den foreslåede finansiering af budgetforslaget for 2022. Det Forenede Kongeriges bidrag i forbindelse med uindfriede forpligtelser pr. 31. december 2020 fastlægges ved at anvende Det Forenede Kongeriges foreløbige finansieringsandel på de forventede uindfriede betalinger for hvert år i perioden 2021-2027. Det resulterende årlige bidrag fastsættes i overensstemmelse med betalingsbestemmelserne i udtrædelsesaftalens artikel 148. Bidraget til pensionsforpligtelser kan ikke forudsiges, da det fastsættes årligt på grundlag af faktiske modtagere, akkumulerede pensionsrettigheder og andre specifikke elementer som fastsat i artikel 142 i udkastet til udtrædelsesaftalen. Den eneste undtagelse er den pensionsforpligtelse, der er anført i udtrædelsesaftalens artikel 142, stk. 5, og som er foreløbigt opgjort og medregnet i Det Forenede Kongeriges bidrag for 2021-2027. Bilag II — Resultater af prognosen Tabel 1 — Langsigtet prognose for den flerårige finansielle rammes fremtidige udgående pengestrømme i perioden 2021-2027 I mia. EUR, løbende priser Budget for 2021 BF 2022 2023 2024 2025 2026 2027 I alt Frigørelser UDGÅENDE PENGESTRØMME Forpligtelsesloft (TAJU 2021) 163,5 167,5 168,8 172,0 175,6 179,7 185,4 1 212,5 Betalingsloft (TAJU 2021) 166,1 169,2 165,5 168,9 172,2 175,7 179,2 1 196,8 Desuden justering af lofterne for artikel 5 i den flerårige finansielle ramme (overslag for de kommende år) 1,7 1,7 1,7 1,8 4,2 11,0 Forpligtelsesbevillinger i alt 168,6 167,7 169,7 174,3 176,7 180,8 188,8 1 226,7 Betalingsbevillinger i alt 170,6 169,4 163,2 161,9 166,7 176,5 191,4 1 199,7 8,4 Forventede betalinger i forbindelse med forpligtelser (uindfriede forpligtelser) fra før 2021 1. Det indre marked, innovation og det digitale område 12,9 8,1 5,4 3,9 2,7 2,5 2,0 37,4 1,3 2. Samhørighed, resiliens og værdier 60,8 52,5 39,9 21,4 1,9 1,8 0,4 178,6 4,0 Økonomisk, social og territorial samhørighed 59,8 51,8 39,5 21,2 1,8 1,7 0,3 176,2 3,7 Resiliens og værdier 0,9 0,7 0,4 0,2 0,1 0,0 0,1 2,4 0,3 3. Naturressourcer og miljø 15,8 11,8 8,7 1,2 0,8 0,2 0,3 38,9 1,7 Markedsrelaterede udgifter og direkte betalinger 0,1 0,1 0,1 0,0 0,0 0,3 Andre programmer for naturressourcer og miljø 15,7 11,7 8,7 1,2 0,8 0,2 0,3 38,6 1,7 4. Migration og grænseforvaltning 1,5 1,1 0,8 0,3 0,1 0,0 0,0 3,8 1,0 5. Sikkerhed og forsvar 0,4 0,2 0,3 0,1 0,1 0,1 0,1 1,4 0,1 6. Naboområder og verden 8,3 6,0 5,6 4,7 2,0 0,8 0,9 28,3 0,3 7. Europæisk offentlig forvaltning Særlige instrumenter Betalinger af uindfriede forpligtelser i alt før 2021 99,7 79,7 60,7 31,7 7,7 5,4 3,7 288,5 8,4