Offentliggørelse af den ændrede varespecifikation efter godkendelse af en ændring af mindre omfang i overensstemmelse med artikel 53, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1151/2012

(2021/C 168/05)

Europa-Kommissionen har godkendt denne ændring af mindre omfang i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, tredje afsnit, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 664/2014 (1).

Ansøgningen om godkendelse af denne mindre ændring kan findes i Kommissionens eAmbrosia-database.

VARESPECIFIKATION FOR EN GARANTERET TRADITIONEL SPECIALITET

»SKLANDRAUSIS«

EU-nr.: TSG-LV-0914-AM01 – 26. august 2020

Medlemsstat: Letland

1. Betegnelse, der skal registreres

»Sklandrausis«

2. Produkttype [jf. Bilag XI]

Kategori 2.24. Brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk samt konfekturevarer

3. Begrundelse for registrering

3.1. Produktet

☒ er resultatet af en produktionsmåde, forarbejdning eller sammensætning, som svarer til den traditionelle praksis for det pågældende produkt eller den pågældende fødevare

☐ er fremstillet af de råvarer eller ingredienser, der traditionelt har været anvendt

Produktets særpræg skyldes tilberedningsmetoden, opskriften, formen og udseendet. »Sklandrausis« er en tærte, som er rund. Bunden består af usyret rugmelsdej, og dens kanter er bøjet opad, hvilket leder tanken hen på et hegn, og betegnelsen »Sklandrausis« er netop afledt heraf. Den er temmelig stor, idet dens diameter ligger på mellem 8 og 14 cm. Toppen af en færdig »Sklandrausis« har en typisk gullig-orange gulerodsfarve, mens man, hvis man skærer tærten igennem, ser kartoffelmassen, der udgør det nederste lag fyld.

Selve »Sklandrausis’« form er særegen og symbolsk. Man spiser sædvanligvis runde fødevarer ved vinter- og sommersolhverv som symbol på solen. »Sklandrausis« forbindes også med solsymbolik både på grund af dens runde form og det øverste lag, der har en orangegul gulerodsfarve. »Sklandrausis« var indbegrebet af solens kreative energi ved solhvervsfesterne.

3.2. Betegnelsen

☒ har traditionelt været brugt til at betegne det bestemte produkt

☐ udtrykker produktets traditionelle eller særlige karakter

Betegnelsen »Sklandrausis« og definitionen »rund tærte med fyld« findes i »Latviešu valodas vārdnīca« (»Ordbog over det lettiske sprog«), bind tre, der er udfærdiget af K. Mīlenbahs og J. Endzelīns (1927-29).

Ordet er en sammensætning af »skland«- og »rausis«. Ordet »rausis«, der betyder tærte, kommer af verbet »raust«, der betyder »rode op i« eller »strø«. Dette peger på, at tærterne blev bagt på primitiv vis, ved at man strøede varm aske fra ildstedet eller kul fra ovnen hen over dem. »Sklanda« er et gammelt ord, der stammer fra det kuriske sprog (protosproget, der blev talt af forfædrene til nutidens kurere, der er bosiddende i det vestlige Letland) og betyder hegnspæl, risgærde, skråning eller hældning. I dette tilfælde henvises der til skorpens skrånende, opadvendte kanter. (Karulis, K (1992), »Latviešu etimoloģijas vārdīca « (»Etymologisk ordbog over det lettiske sprog«, bind II). Der findes en speciel type hegn i det kuriske område kaldet sklandu žogs.

4. Beskrivelse

4.1. Beskrivelse af det produkt, som betegnelsen i punkt 1 henviser til, herunder dets vigtigste fysiske, kemiske, mikrobiologiske eller organoleptiske kendetegn, som viser produktets særlige egenart (artikel 7, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014)

»Sklandrausis« er en rund tærte med en diameter på 8-14 cm. Tærtebunden til »Sklandrausis« laves af en fast rugmelsdej, der rulles ud, til den er 2-3 mm tyk. De runde stykker, der udgør tærternes bund, skæres eller stikkes ud af dejen, og kanterne bøjes opad. Tærtefyldet, der lægges i tærtebunden, består af kogte kartofler og gulerødder og tilsættes i forholdet 1:2 til 1:1. Kartoflerne lægges i først, og gulerødderne lægges ovenpå. Den færdige »Sklandrausis« er mellem 1,5 og 2,5 cm høj. Tærtens bund er fast og gennembagt, og fyldet er porøst. Den har typisk en gullig-orange gulerodsfarve. Man kan dekorere tærten med flødeskum eller drysse med et lag kanel eller kommenfrø. »Sklandrausis« kan være fra sødlig til meget sød. Selv om dejen efterlader en umiskendelig brødsmag i munden, er smagen af gulerødder fremherskende.

»Sklandrausis« spises kold med te eller mælk til.

4.2. Beskrivelse af den fremstillingsmetode for det produkt, som betegnelsen under punkt 1 henviser til, som producenterne skal følge, herunder eventuelt arten og beskaffenheden af de råvarer eller ingredienser, der anvendes, og metoden til fremstilling af produktet (artikel 7, stk. 2, gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014)

Tilberedning af »Sklandrausis«:

Der kan laves 15-20 »Sklandrausis«-tærter af de ingredienser, der er angivet i det følgende.

Tilberedning af tærtedejen

600 g fintmalet eller groftmalet rugmel

60 g margarine eller smør

250-330 g vand

en smule salt for at give smag.

Der kan tilsættes lidt hvedemel (40-60 g) til det groftmalede og/eller fintmalede rugmel for at gøre dejen nemmere at rulle ud.

Melet blandes med vand, der er tilsat margarine eller smør og salt. Dejen skal være fast og nem at rulle ud, men ikke for hård. Den færdige dej rulles ud, til den er 1,5 til 2,5 mm tyk, og runde stykker med en diameter på 10-15 cm rulles, stikkes eller skæres ud af den. De runde stykker, hvis kanter er bøjet opad til en højde af 1,5-2 cm, placeres på en smurt bageplade. Kanten skal være tyk og opretstående.

Tilberedning af fyldet

Tilberedning af kartoffelfyldet:

Ingredienser:

0,8-1 kg kartofler

en smule salt for at give smag.

Kartoflerne koges, hvorefter de moses (rives) til en glat masse, og saltet tilføjes under æltningen. Tilsæt 150-200 g smeltet smør eller 50-100 g fløde og evt. 1-3 æg til kartoffelblandingen. Brug evt. kommenfrø til at give ekstra smag. Nogle af de kogte kartofler kan erstattes med revet rå kartoffel, hvor den overskydende væske presses ud.

Tilberedning af gulerodsfyldet:

Ingredienser:

1,5-2 kg gulerødder

100-300 g sukker

Gulerødderne koges, hvorefter de moses til en glat masse, og sukkeret tilsættes under æltningen. Tilsæt 200-300 g syrnet fløde eller evt. 1-2 æg. Gulerodsfyldet kan også laves af rå, revne gulerødder, hvor den overskydende væske presses ud.

Under tilberedningen af kartoffel- og gulerodsfyldet kan man tilsætte semulje for at få en tykkere blanding.

Fyldning og bagning af »Sklandrausis«

Kartoffelblandingen fordeles på rugmelstærtebunden og gulerodsmassen fordeles ovenpå. Forholdet mellem kartoffel- og gulerodsblanding skal være mellem 1:2 og 1:1. Den færdige »Sklandrausis« (frisk eller frossen) bages i ovn ved høj temperatur (220-250° C), indtil tærtebunden er gennembagt (dvs. i 15-30 minutter).

Overtræk

200-300 g syrnet fløde

200-300 g sukker

Den færdige »Sklandrausis« dekoreres med synet fløde, og drysses med sukker. For at tilføje ekstra smag kan man desuden drysse med kommenfrø eller kanel.

Man kan også overtrække den med en blanding af æg, sukker og fløde. Dette gøres ved, at man blander den tidligere nævnte mængde syrnet fløde og sukker med to æg. I dette tilfælde skal »Sklandrausis« bages i en varm ovn mindst 5 minutter mere.

Holdbarhed og lagring

Opbevaringstemperatur Tilberedning af produktet Opbevaringstid + 2 til + 6 °C Færdig »Sklandrausis« 3 dage -18 °C Halvfærdig »Sklandrausis« 12 måneder

4.3. Beskrivelse af de centrale elementer til dokumentation for produktets traditionelle egenart (artikel 7, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014)

»Sklandrausis« kan anses for at være en lettisk nationalret, eftersom de traditioner, der er forbundet med at tilberede og spise den, går tilbage til en fjern fortid. Rettens betydning ses ved de sæsonbestemte lettiske fester og højtider. Viden om tilberedningen af »Sklandrausis« er blevet overleveret fra generation til generation.

Produktet har en lang historie. Dets forløber var en simpel tærte af usyret rugmelsdej, der blev tilberedt i gløderne på det åbne ildsted - en tærte med fyld. At der er fyld i tærten, fremgår af produktets betegnelse, der henviser til de opretstående kanter (»žogs« eller »sklanda«, dvs. et hegn). Kanterne sikrede, at fyldet ikke løb ud i ilden.

Der er omfattende dokumentation for, at der blev brugt snittede gulerødder i tærtefyldet i »Sklandrausis« helt tilbage til tiden omkring det kuriske hertugdømme (fra det 16. til det 18. århundrede). Man begyndte at dyrke gulerødder i Letland i det 16. århundrede. Senere, efter kartoflerne kom til Letland i det 17. århundrede, begyndte man også at anvende fintsnittede (revne) kartofler i »Sklandrausis«. I begyndelsen var det kun landadelen, der spiste kartofler. I det 19. århundrede begyndte landmændene også at dyrke kartofler. De blev hurtigt populære og indtog en vigtig plads i lettisk madkultur.

Der findes referencer til tilberedning af »Sklandrausis« i det kuriske område i en artikel af J. Heniņš, ’Vārdi, kas nav sastopami Ulmaņa vārdnīcā’ (»Ord, der ikke findes i Ulmanis’ ordbog«), udgivet i forbindelse med det 17. møde i den videnskabelige komité i Rigas Lettiske Forening i 1914.

I sin artikelsamling om den traditionelle kost hos de kuriske livlændere fra 1994 (Lībieši) forklarer Linda Dumpe, etnograf og forsker i lettiske kostvaner, at denne tærte fortjener særlig opmærksomhed, fordi den er meget gammel. »Sklandrausis« anses for at være en traditionel betegnelse for en tærte, da den er bredt anerkendt og anvendes nu til dags, når der henvises til det lettiske køkken (N. Masiļūne (2004), »Latviešu nacionālie ēdieni« (»Lettiske nationalretter«). Adskillige forfattere, der beskæftiger sig med sæsonbetingede lettiske traditioner, beskriver »Sklandrausis« som en traditionel ret. »Sklandrausis« beskrives som en typisk ret ved høstfesten eller Jumis. Tidligere tiders letter fejrede denne fest i forbindelse med efterårssolhverv for at markere slutningen på høsten (O.T. Auns, 1993), »Latviešu tautas dzīvesziņa« (»Det lettiske folks skikke«). Man lavede og spiste også »Sklandrausis« ved andre fester, der havde med sæsonbestemte ritualer at gøre, såsom påske. Livlænderen fra Kolka Andrejs Štālers (født 1866) fortalte, at man efter det traditionelle påskeritual med sang uddelte diverse lækkerier, herunder stykker af »Sklandrausis« (V.M. Šuvcāne (2003), »Lībiešu folklora« (»Lettisk folklore«). I sine fortællinger om de traditioner, der blev holdt i hævd i og omkring Alsunga i begyndelsen af det 20. århundrede, mindedes Pēteris Upenieks, at der blev lavet »Sklandrausis« ved juletid (Balandnieki, 2005).

Næsten alle kogebøger, der handler om lettiske brødbagningstraditioner, indeholder en opskrift på »Sklandrausis«, f.eks. »Daudzveidīgā maizīte« (»De mange slags brød«) af brødbagningsekspert Zigrīda Liepiņa fra 1993. Det fremgår af undersøgelsen »Mūsu maize« (»Vort daglige brød«) af etnograf Indra Čekstere fra 2004, at de livoniske husmødre brugte halvt så mange kartofler som gulerødder og gjorde gulerodsblandingen ekstra sød for at lave en virkelig god »Sklandrausis«. Til sidst dekoreres hver tærte med en blanding af fløde, sukker og æg og drysses med kommenfrø.

Filologen, historikeren og folkloristen Kārlis Draviņš nævner også »Sklandrausis« i sin »Kurzeme aizgājušos laikos« (»Kurernes land i gamle dage«) fra 2000. I sine beskrivelser af brødbagningstraditionerne i begyndelsen af det 20. århundrede i det kuriske område nævner han, at »Sklandrausis« også blev bagt med fyld i en tærtebund med opretstående kanter. Fyldet blev lavet af kogte, mosede kartofler og revne gulerødder.

Værket »Latviešu tautas ēdieni« (»Det traditionelle lettiske køkken«) (2009) af L. Dumpe, der er en samling af materiale fra adskillige etnografiske ekspeditioner, indeholder en opskrift på »Sklandrausis«, der er overleveret af Elza Rozenfelde, født i Melnsils i 1919: »Det krævede meget besvær og mange ingredienser at lave den. Den blev lavet med rugmel. Den var forholdsvis stor, idet den blev bagt i en ovn. Kanterne blev bøjet opad. Dejen blev hård under bagningen.« Hun brugte en blanding af mosede kartofler og gulerødder til fyldet og blandede det med en passende mængde fløde, sukker, æg, fedt og lidt mel eller semulje og kommenfrø eller kanel til at give ekstra smag.

Selv om »Sklandrausis« blev tilberedt af kvinder i alle hjem ud fra deres kreativitet og de forhåndenværende produkter, viser forskningen og de mundtlige overleveringer ikke desto mindre, at den traditionelle tilberedning af »Sklandrausis« indebærer, at man anvender usyret rugmelsdej til den runde tærtebund, der skæres eller rulles ud, og kanterne bøjes opad. Der bruges mosede kartofler og gulerødder til fyldet, og kokken kan efter egen smag tilsætte smør, fløde, sukker, æg, semulje, osv.

Traditionen for tilberedning af »Sklandrausis« har overlevet helt til vor tid. Tærterne bages oftest hjemme, typisk i det kuriske område. Tærten er blevet mere og mere populær, da den er et af de mange produkter, som man tilbyder turister. De gæster, der besøger de gårde eller steder, hvor der produceres »Sklandrausis«, får mulighed for at se, hvordan den bliver fremstillet, og for at smage den.

(1) EFT L 179 af 19.6.2014, s. 17.