RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET

om gennemførelsen af Schengenfaciliteten (2004-2006)

1. INDLEDNING

Schengenfaciliteten var et midlertidigt instrument, hvis formål var at bistå støtteberettigede medlemsstater med at finansiere aktioner ved EU's nye ydre grænser med henblik på gennemførelse af Schengenreglerne og kontrollen ved de ydre grænser. Den dækkede perioden 2004-2006 og havde et samlet budget på 961 453 271 EUR. De støtteberettigede medlemsstater var syv af de lande, der blev medlem af EU i 2004, nemlig Estland, Ungarn, Letland, Litauen, Polen, Slovakiet og Slovenien. De øvrige tre tiltrædelseslande deltog ikke i Schengenfaciliteten. Tjekkiet havde således ingen ydre landegrænse, Malta dækkede de samme politikområder gennem overgangsfaciliteten, og Cypern var på daværende tidspunkt endnu ikke rede til at iværksætte evalueringsprocessen med henblik på at træde ind i Schengenområdet. Schengenfaciliteten bistod de støtteberettigede lande med at fortsætte deres hidtidige indsats og videreføre deres strategier for modernisering af grænseforvaltningen med henblik på at træde ind i Schengenområdet. Den blev fastlagt med tiltrædelsesaktens artikel 35 og bilag I, og det overordnede mål var at bistå det pågældende land med at træde ind i Schengenområdet.

De faktiske støtteberettigede udgifter under Schengenfaciliteten androg over 1 mia. EUR, hvor EU medfinansierede 85,27 % og de nationale regeringer 14,73 % af det samlede beløb. Som det fremgår af fordelingen pr. land (figur 1), varierede EU-finansieringen fra 53 mio. EUR til Slovakiet til 283 mio. EUR til Polen. Den samlede udnyttelsesgrad af EU-finansieringen var 97,6 %. Alle foranstaltninger skulle gennemføres i tidsrummet 1. maj 2004-30. september 2007[1]. Fristen for gennemførelse af alle betalinger var den 31. december 2007.

Schengenfaciliteten fokuserede på seks kategorier af foranstaltninger: grænsekontrol, grænseovervågning, visumforvaltning, it-systemer, uddannelse og forvaltning af Schengen­faciliteten.

Medfinansierede foranstaltninger under Schengenfaciliteten resulterede i:

· integration af alle syv medlemsstater i Schengenområdet inden for den fastsatte frist

· forbedret sikkerhed ved EU's ydre grænser

· bedre forebyggelse af ulovlig indvandring.

Med hensyn til grænseforvaltning medførte Schengenfaciliteten følgende:

· bedre grænsekontrol, forbedret kvalitet af ydelser til passagerer ved grænse­overgangssteder og hurtigere informationsudveksling

· bedre grænseovervågning takket være øget mobilitet: nyt digitalt radioudstyr, nye patruljekøretøjer og mere personale, hvilket har øget reaktionskapaciteten, umiddelbart tilgængelige transportmidler med bedre ydelse samt øget kapacitet til at gribe ind under særlige omstændigheder, f.eks. om natten, om vinteren og under vanskelige vejrforhold med lav sigtbarhed samt øget dækning af grænse­overvågningen i form af flere radarpositioner og videoovervågning

· bedre mulighed for at afsløre forfalskede dokumenter med nyt udstyr

· forbedret dækning af radiolokalisering ved den grønne grænse

· øget kvalitet og reduceret behandlingstid i forbindelse med visumudstedelses­proceduren

· effektivt samarbejde mellem grænsevagter og politi og øget operationel koordination

· flere anholdelser af personer, der er efterlyst af nationale og internationale tjenester, som følge af effektive kontroller i Schengeninformationssystemets (SIS) database

· større videngrundlag for den operationelle beslutningstagning og forbedret efterretningsanalyse hos tjenesterne

· etablering af solide uddannelsessystemer.

Denne rapport er baseret på efterfølgende evalueringsrapporter fra de syv medlemsstater, der er omfattet af Schengenfaciliteten, samt analyser af relevante baggrundsdokumenter.

2. FACILITETENS FORMÅL OG ANVENDELSESOMRÅDE

Schengenreglerne[2] var den mest detaljerede del af kapitel 24 "Retfærdighed, frihed og sikkerhed" i forhandlingerne med kandidatlandene. Disse lande undertegnede deres tiltrædelsestraktat den 16. april 2003 og tiltrådte officielt EU den 1. maj 2004, da ratificeringsprocedurerne var afsluttet.

Schengenfaciliteten blev oprettet ved artikel 35 i tiltrædelsesakten for Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet[3]. Det overordnede formål med faciliteten var at bistå de medlemsstater, der er anført i artikel 35, litra 2, i tiltrædelsesakten, med at finansiere aktioner ved EU's ydre grænser med henblik på gennemførelsen af Schengenreglerne.

Blandt de vigtigste regler vedtaget inden for Schengenrammerne kan nævnes følgende:

· afskaffelse af personkontrol ved de indre grænser

· et sæt fælles regler for personer, der passerer EU's ydre grænser

· harmonisering af betingelser for indrejse og reglerne for visum til kortvarigt ophold

· øget politisamarbejde (herunder ret til observation og forfølgelse over grænserne)

· styrkelse af det retlige samarbejde gennem et hurtigere udleveringssystem og en bedre overførsel af fuldbyrdelseskompetence i straffesager

· oprettelse og udvikling af Schengeninformationssystemet (SIS).

Det specifikke finansieringsinstrument sigtede mod at bistå de lande, der dengang var kandidater til medlemskab af EU, med at træde ind i Schengenområdet og især med at ophæve kontrollen ved de indre grænser og styrke forvaltningen af de ydre grænser.

I henhold til tiltrædelsesaktens artikel 35 var følgende former for aktioner støtteberettigede under Schengenfaciliteten:

– investering i opførelse, renovering eller forbedring af infrastruktur og bygninger på grænseovergangssteder

– investeringer i alle former for operativt udstyr (f.eks. laboratorieudstyr, afsløringsudstyr, hardware og software til Schengeninformationssystemet (SIS 2), transportmidler)

– uddannelse af grænsevagter

– støtte til udgifter til logistik og operationer.

Den 5. februar 2004 vedtog Kommissionen en afgørelse om forvaltning og kontrol af Schengenfaciliteten[4], som fastlægger udvælgelsesprocedurerne og -kriterierne for at være berettiget til støtte til de afholdte udgifter. Denne afgørelse blev ændret ved en ny afgørelse[5], der forlængede fristen for gennemførelsen af kontrakterne til den 30. september 2007 (fra den 31. december 2006). Som følge af særlige forhold, der medførte forsinkelser i gennemførelsen af SIS II-relaterede projekter, blev tildelingen af SIS II-relaterede kontrakter forlænget til den 31. marts 2007[6].

Schengenfaciliteten blev forvaltet i overensstemmelse med det decentraliserede forvaltnings­system.

3. EU-RESSOURCER TIL RÅDIGHED FOR MEDLEMSSTATER OG NATIONAL MEDFINANSIERING

Alt i alt beløb de støtteberettigede udgifter under Schengenfaciliteten sig til 1 067 669 235 EUR, heraf 910 371 476 EUR (85,27 %) afholdt af EU og 157 297 780 EUR (14,73 %) af de pågældende medlemsstater.

Figur 1: Fordeling pr. land

· Største støtteberettigede lande: Polen (283,3 mio. EUR), Ungarn (153,7 mio. EUR) og Litauen (149,9 mio. EUR). Den samlede tildeling til disse tre medlemsstater tegnede sig for 65 % af det samlede beløb til alle de deltagende medlemsstater.

· Følgende medlemsstater modtog fra 6 til 13 % af det samlede beløb for 2004-2006: Slovenien (113,9 mio. EUR), Letland (78,9 mio. EUR), Estland (77 mio. EUR) og Slovakiet (53,5 mio. EUR).

Ifølge artikel 2 i Kommissionens afgørelse K(2004)248 kunne støtten under faciliteten udgøre op til 100 % af det samlede beløb. Der var ingen entydige kriterier for fastlæggelsen af den nationale finansierings procentuelle andel under Schengenfaciliteten[7]. Medlemsstaterne kunne derfor selv bestemme det nationale bidrag til faciliteten. De udgifter, der blev afholdt under faciliteten, kunne dog ikke overføres til andre af EU's finansieringsinstrumenter. Andelen af den nationale medfinansiering varierede mellem de forskellige støtteberettigede medlemsstater. Således afholdt Polen kun 1,88 % af de støtteberettigede udgifter (5 414 201,99 EUR), mens Sloveniens medfinansiering udgjorde op til 34 % (59 036 202,97 EUR), hvilket især skyldes forsinkelser af bygge- og anlægsarbejder, som gjorde det nødvendigt at afholde disse udgifter med nationale midler, eftersom de opstod efter gennemførelsesperioden.

Figur 2: National medfinansiering

Udnyttelsesgraden for midlerne fra EU var meget høj, varierende fra 90,6 % for Ungarn til 100 % for Polen[8] og en samlet udnyttelsesgrad på 97,6 %.

Tabel 1: Udnyttelsesgrad

|| Programmerede beløb || Endelige støtteberettigede udgifter || Udnyttelsesgrad

Estland || 79 629 000 EUR || 77 001 525 EUR || 96,70 %

Ungarn || 169 562 611 EUR || 153 694 401 EUR || 90,64 %

Letland || 79 701 739 EUR || 78 975 718 EUR || 99,09 %

Litauen || 151 657 105 EUR || 149 862 483 EUR || 98.82 %

Polen || 278 458 520 EUR || 283 329 466 EUR || 101,75 %

Slovakiet || 53 866 478 EUR || 53 527 465 EUR || 99,37 %

Slovenien || 119 800 000 EUR || 113 980 418 EUR || 95,4 %

I ALT || 932 675 453 EUR || 910 371 475 EUR || 97,61 %

4. FORBEREDELSE AF GENNEMFØRELSEN I MEDLEMSSTATERNE

4.1. Indførelse af sikkerhed for udgifternes formelle rigtighed og lovlighed

Kommissionens afgørelse om forvaltning og overvågning af Schengenfaciliteten[9] sigtede mod at skabe en harmoniseret anvendelse af instrumentet og fastlægge regler for forvaltningen af faciliteten. Reglerne fastlægger udvælgelsesprocedurer og -kriterier for støtteberettigelsen af udgifter afholdt under faciliteten.

Schengenfaciliteten blev forvaltet i overensstemmelse med den decentraliserede forvaltnings­metode efter artikel 53c i finansforordningen[10]. En stor del af ansvaret for forvaltningen af og kontrollen med de midler, som EU har tildelt under faciliteten, blev pålagt medlemsstaterne, mens Kommissionen skulle foretage en efterfølgende kontrol.

I afgørelsen fastlagde man følgende krav:

– Artikel 3, stk. 2: Kommissionen forvisser sig om, at indkøbsprocessen er i tråd med principperne om gennemsigtighed, proportionalitet, ligebehandling og ikke-forskelsbehandling.

– Artikel 8: Kommissionen tilser, at der findes hensigtsmæssige forvaltnings- og kontrolsystemer.

– Artikel 14, stk. 1: Kommissionen sikrer, at der findes en certificeringsprocedure.

– Artikel 15, stk. 1: Kommissionen sikrer, at der findes verifikationssystemer.

Kommissionens personale foretog periodiske kontrolbesøg for at sikre, at disse krav blev opfyldt.

Kommissionen fremsatte også:

– bemærkninger til, hvorvidt de foranstaltninger, som de støtteberettigede medlemsstater havde anført i deres vejledende planer for 2004-2006, overholdt reglerne for støtteberettigelse.

De støtteberettigede medlemsstater havde ansvar for at programmere, udvælge og gennemføre de enkelte foranstaltninger og forvalte midler. Kommissionen kontrollerede efterfølgende, om midlerne var korrekt anvendt i overensstemmelse med finansforordning (EF) nr. 1605/2002 og dennes gennemførelsesbestemmelser[11]. Medlemsstaterne havde ansvar for at koordinere anvendelsen af faciliteten med bistand fra andre EU-instrumenter for at sikre overensstemmelse med andre EU-politikker og overholdelse af finansforordningen.

Under Schengenfaciliteten var betalingssystemet baseret på årlige betalinger af faste engangsbeløb, som hver støtteberettiget medlemsstat fik tildelt efter Kommissionens vedtagelse af de årlige finansieringsbeslutninger for hvert af de berørte lande.

De faste beløb skulle anvendes senest tre år efter den første betaling. Ubrugte eller uretmæssigt anvendte midler skulle tilbagebetales til Kommissionen efter regnskabsafslutningen. Seks måneder efter udløbet af fristen på tre år skulle de støtteberettigede medlemsstater forelægge en samlet rapport om den endelige forvaltning af de tildelte faste beløb med en redegørelse for udgifterne.

4.2. Udformning af nationale strategier for anvendelse af EU-ressourcer

Alle syv berørte medlemsstater anførte, at deres overordnede tilgang til gennemførelsen af Schengenfaciliteten var at fortsætte deres hidtidige bestræbelser og strategier for at modernisere deres grænseforvaltning og politisystemer. Medlemsstaterne vedtog mindst to specifikke strategidokumenter i den sammenhæng: Schengenhandlingsplanen og SIS II-masterplanen.

De understregede, at deres hovedmålsætning var at styrke sikkerheden ved de ydre grænser og forvalte indvandringsstrømme.

Generelt var deres primære investeringer fokuseret på byggeri, renovering og forbedring af grænseovergangssteder og andre dermed relaterede bygninger, driftsudstyr til databehandling og ‑udveksling, transportmidler og radiokommunikation samt sprogundervisning og teknisk undervisning.

I de nationale strategier for Schengenfaciliteten fastlagdes der mål; fire mere overordnede (Polen og Ungarn) og 31 mere detaljerede målsætninger (Letland).

Ungarn, Polen og Slovakiet gav Schengenfaciliteten en stærk strategisk dimension ved heri at medtage overordnede nationale strategidokumenter (Schengenhandlingsplaner og den integrerede grænseforvaltningsstrategi) og skabe en tydelig forbindelse til andre finansierings­kilder (Phare-programmer, overgangsfaciliteten, den norske finansieringsmekanisme eller nationale midler). Slovenien, Estland, Litauen og Letland baserede hovedsagelig gennemførelsen af faciliteten på deres nationale Schengenhandlingsplaner[12].

Før Schengenfacilitetens indførelse havde Ungarn vedtaget en række regeringsbeslutninger (2001-2003) og mellemlangsigtede ministerielle strategier, der banede vejen for en fælles grænseforvaltningsstrategi. Disse blev videreudviklet til Ungarns integrerede grænse­forvaltningsstrategi. Ungarn prioriterede grænsetrafikkontrol på grund af landets centrale placering i Europa. Man tog også behørigt hensyn til finansieringskildernes komplementaritet.

Polen indarbejdede sin strategi for Schengenfaciliteten i sin integrerede grænseforvaltnings­strategi (2000-2002, derefter 2003-2005) med det formål at udvikle en model for grænsesikkerhed med henblik på landets indre sikkerhed og navnlig at forebygge ulovlig indvandring. Der blev også skabt forbindelse mellem denne strategi og en særlig post under Phare-fonden, hvis midler skulle anvendes til at støtte de opgaver, der er beskrevet i strategidokumenterne om den integrerede grænseforvaltning. Driftsudstyr og it-systemer fik høj prioritet. Ud over Phare-fonden brugte Polen Phare 2000, 2001, 2002 og 2003 og den norske mekanisme til at gennemføre sin integrerede grænseforvaltningsstrategi.

Slovakiet gik et skridt videre end Schengenhandlingsplanen med den slovakiske nationale gennemførelsesstrategi for Schengenfaciliteten, hvori man identificerede mangler, som ville blive afhjulpet alene gennem Schengenfaciliteten. Disse behov blev præciseret gennem 16 operationelle målsætninger for Schengenfaciliteten og knyttet an til Schengen­handlingsplanen, der også omfattede andre EU-støtteinstrumenter såsom Phare og overgangsfaciliteten.

Estland brugte Schengenfacilitetens ressourcer til at gennemføre dele af sin Schengenhandlingsplan uden at have udviklet en særlig strategi for Schengenfaciliteten. Her prioriterede man investeringer i driftssystemer, transportmidler og it-systemer.

Litauen fastlagde to strategimålsætninger: 1) at styrke sikkerheden ved EU's ydre grænser og dermed forhindre ulovlig indvandring og ulovlig indrejse i EU samt 2) at sikre en ordentlig kontrol med passagerstrømme. Man besluttede at fordele EU-midlerne relativt ligeligt på følgende målsætninger: transportmidler, infrastruktur, anden it og uddannelse.

Sloveniens strategi med hensyn til Schengenfaciliteten var bred og havde til formål at skabe de nødvendige forudsætninger for en korrekt gennemførelse af Schengenreglerne. Man udviklede syv målsætninger (senere udvidet til ni). Investeringer i infrastruktur, it og løn til nyansatte blev prioriteret.

Ud over at styrke de ydre grænser og indføre informationssystemer fokuserede Letland på at styrke kapaciteten hos institutioner og personale med henblik på at opfylde kravene i Schengenreglerne. Hovedvægten lå på de eksisterende lovrammer og navnlig teknisk udstyr. En af de strategiske målsætninger var at etablere et system til styring af indvandringsstrømme.

5. GENNEMFØRELSE AF SCHENGENFACILITETEN

5.1. Forvaltnings- og kontrolsystemer til gennemførelse af Schengenfaciliteten

De støtteberettigede medlemsstater udpegede enten indenrigsministeriet (Estland, Litauen, Slovakiet, Polen og Letland) eller finansministeriet (Slovenien og Ungarn) som myndighed med ansvar for instrumentets gennemførelse. Der var forskellige scenarier for, hvordan den ansvarlige myndighed blev organiseret. Kun Litauen oprettede en særlig enhed, mens Estland, Slovakiet og Slovenien udpegede en eksisterende enhed som den ansvarlige myndighed, og Polen og Letland udpegede et eksisterende tværministerielt hold. Finansministeriet blev generelt udpeget som udbetalende organ.

De støtteberettigede lande støttede sig i høj grad til erfaringerne fra gennemførelsen og forvaltningen af førtiltrædelsesmidlerne.

Alle støtteberettigede medlemsstater anerkendte i deres nationale evalueringsrapporter vigtigheden af de styrings-, forvaltnings- og overvågningsudvalg, der blev oprettet til at styre og føre tilsyn med gennemførelsen af Schengenfaciliteten. I disse udvalg samlede man ofte alle centrale institutioner, og de var i høj grad inddraget i projektudvælgelse samt tildeling og overvågning af midler. Det blev ofte understreget, at det fleksible forvaltnings- og kontrolsystem og det, at en stor del af ansvaret blev overdraget til medlemsstaterne (gennem styringsudvalg), var afgørende for Schengenfacilitetens succes.

Polen, Estland, Ungarn og Letland brugte kontrakter om teknisk bistand til at gennemføre en del af projektstyringsaktiviteterne (udarbejdelse af udbudsdokumentation, overvågning, kurser i indkøbsprocedurer, revision osv.).

5.2. Kvantitative og kvalitative aspekter af medlemsstaternes gennemførelse

For så vidt angår de seks kategorier under Schengenfaciliteten, var de største udgiftsposter grænseovervågning og it-systemer, som i alt tegnede sig for 74 % (672,4 mio. EUR) af de samlede investeringer. Visumforvaltning og uddannelse udgjorde kun 6 % (57,9 mio. EUR).

Figur 3: EU-midler fordelt pr. kategori

Figur 4: Udgifter pr. land og pr. kategori (EU-midler)

Grænseovervågning var den største investeringssektor i alle støtteberettigede medlemsstater undtagen Polen (hvor den var den næststørste), og størst i Slovakiet med 75 %. It-systemer blev også prioriteret i alle medlemsstater, enten som førsteprioritet (Polen), andenprioritet (Slovenien, Estland, Slovakiet og Litauen) eller tredjeprioritet (Ungarn og Letland).

Følgende nationale særtræk er værd at bemærke:

Slovenien (19,4 %) og Ungarn (12,8 %) brugte over 10 % af midlerne til forvaltning af Schengenfaciliteten (personale).

Litauen brugte 11 % af midlerne til uddannelse og kapacitetsopbygning (etablering af skolen og uddannelsescentret for grænsevagter).

Letland afsatte 11,35 % af midlerne til visumforvaltning (renovering af konsulater, uddannelse af personale og udstyr).

Med hensyn til underkategorier var de største budgetposter: infrastruktur (28 %), transportmidler (16,6 %) og SIS (12,8 %).

Tabel 2: Fordeling af EU-midlerne pr. underkategori

Underkategorier || Beløb || Andel af EU-medfinansiering

Infrastruktur || 255 341 341 EUR || 28,0 %

Transportmidler || 151 456 150 EUR || 16,6 %

SIS || 116 578 179 EUR || 12,8 %

Andre it-systemer || 95 313 280 EUR || 10,5 %

Udstyr || 88 394 988 EUR || 9,7 %

Systemer || 49 821 637 EUR || 5,5 %

SIS&VIS || 41 344 964 EUR || 4,5 %

VIS || 34 176 305 EUR || 3,8 %

Personale || 31 743 183 EUR || 3,5 %

Uddannelse || 30 527 698 EUR || 3,4 %

Logistik || 15 642 828 EUR || 1,7 %

Drift || 30 921 EUR || < 0,1 %

Investeringer i infrastruktur er langt de største. De tegner sig for 255,3 mio. EUR, 28 % af den samlede Schengenfacilitet. Disse udgifter kan fordeles på tre målsætninger: grænsekontrol (36 %), grænseovervågning (62 %) og visumforvaltning (2 %).

Figur 5: Fordeling af EU-midlerne pr. grænsekategori

5.3. Udfordringer med gennemførelsen, og hvordan de blev håndteret

De støtteberettigede medlemsstater var enige om, at det største problem var anvendelsen af reglerne for støtteberettigelse. Kommissionen havde beskrevet de oftest tilbagevendende udfordringer i en række tekniske datablade. Disse vedrørte støtteberettigelsesregler for moms, lønninger, logistik og køb af jord. De fleste støtteberettigede medlemsstater berettede om forsinkelser i det første gennemførelsesår, som især skyldtes, at mekanismen var ny og ukendt. Medlemsstaterne stødte navnlig på problemer vedrørende:

· Gennemførelsesregler. Blandt de problemområder, som medlemsstaterne nævnte, var nøjagtig metodologisk vejledning, og man ønskede mere rettidige præciseringer fra Kommissionen.

· Forvaltningssystemer. Der opstod problemer i forbindelse med etableringen af et effektivt forvaltnings- og kontrolsystem samt problemer vedrørende ansættelse af kvalificeret personale.

De fleste af disse problemer blev løst i løbet af de første gennemførelsesmåneder.

Forvaltningen af indkøb var også en udfordring, som de fleste støtteberettigede lande stødte på. Dette førte til:

– forsinkelser på grund af klager, især i forbindelse med store kontrakter

– budgetoverskridelser, der skyldtes for lav ansættelse af udgifter, inflation og begrænsede markeder, og som blev forstærket af adgangen til store beløb

– usikkerhed med hensyn til foranstaltningers og udgifters støtteberettigelse.

Foranstaltninger til at afhjælpe disse problemer omfattede især reallokering af uudnyttede budgetmidler til andre aktiviteter. På grund af komplikationer i forbindelse med indkøb (overskridelse af budgettet og ikke tid nok til at gennemføre et nyt udbud) aflyste Polen f.eks. et projekt om tekniske beskyttelsessystemer (52 mio. EUR) og flyttede midlerne over til lignende projekter. I en lignende situation (forsinkelser med udbud og gennemførelse i forbindelse med byggeri) besluttede Slovenien at afholde sine udgifter med nationale midler og bruge EU-midlerne til andre aktiviteter. Letland og Estland havde budgetproblemer, fordi deres lande blev ramt af høj inflation i 2004-2005. Dette medførte budgetoverskridelser, og at udbudsprocedurer blev aflyst. De besluttede derfor at begrænse antallet af byggeprojekter og indkøb af udstyr og at omdirigere midlerne til tilsvarende formål. Nogle støtteberettigede medlemsstater nævnte problemer med at kommunikere med Kommissionen.

En anden udfordring for medlemsstaterne var udviklingen af it-systemer, som skulle sikre relevante informationsdelingsmekanismer i Schengenområdet. Mere specifikt fandt man, at den teknologiske tilpasning til normerne i Schengeninformationssystem II (SIS II) var overordentlig krævende. Kommissionen besluttede i 2007[13] at udvikle et SISone4all-system, som gjorde det muligt for medlemsstaterne at træde ind i Schengen uden SIS II. Dette blev hilst velkommen som en løsning, der muliggjorde den endelige udvikling og indførelse af et it-system, som ellers ikke ville have været muligt inden for den tidligere tidsramme.

Med hensyn til tidsrammen for gennemførelse fandt alle medlemsstater, at den oprindelige afslutningsdato for Schengenfaciliteten (31.12.2006) ville være meget vanskelig at overholde. De mente alle, at Kommissionens to afgørelser[14] om at forlænge fristen for forpligtelser og betalinger spillede en afgørende rolle med hensyn til at optimere udnyttelsen af EU's midler og muliggøre den fysiske gennemførelse af projekterne. De støtteberettigede medlemsstater skønner, at omkring 50 % af projektgennemførelsen fandt sted i 2007. Det bør bemærkes, at modtagerne havde tid til at ændre deres programmer, eftersom afgørelsen om at forlænge fristen for kontraktgennemførelse indtil ultimo september 2007 blev vedtaget i begyndelsen af 2006. Afgørelsen gjorde det lettere at sikre en effektiv gennemførelse af projekterne. Desuden ville den finansielle gennemførelse have været meget lavere uden forlængelsen.

Polen skønnede, at 148 385 650 EUR (52,37 % af det anmeldte beløb) blev brugt efter den oprindelige frist den 31. december 2006. Over 25 mio. EUR (næsten 8,6 % af det samlede EU-bidrag) af de 148 mio. EUR var direkte knyttet til SIS II-projekter og var følgelig omfattet af forlængelsen af støtteberettigelsesperioden for disse projekter.

Disse beløb vedrørte meget store og strategiske projekter[15], der risikerede at falde uden for støtteberettigelsesperioden.

I Litauen var der indgået kontrakter for 40 % af hele Schengenfacilitetsprogrammet inden den 2. oktober 2006 og 96,21 % inden den 31. december 2006. Hvis Kommissionen ikke havde vedtaget afgørelsen om at forlænge fristen for gennemførelsen af kontrakterne, ville det have været umuligt både at tildele og fuldstændig gennemføre kontrakter. Litauen anslog, at 40 % af beløbet ikke ville være blevet anvendt. Kun 26 % udgifterne under Schengen­faciliteten for 2004-2006 var betalt inden den 31. december 2006. Forlængelsen af SIS-relaterede aktiviteter betød, at to store SIS II-projekter[16] kunne gennemføres til et samlet beløb på over 26 mio. EUR (17 % af midlerne fra Schengenfaciliteten).

I Slovenien udgjorde udbetalingerne fra Schengenfaciliteten 48,4 mio. EUR, hvilket kun svarede til 40 % af det samlede EU-bidrag. Den endelige gennemførelsesprocent udgjorde 95,11 %, hvilket betyder, at mere end 50 % af den finansielle gennemførelse fandt sted i 2007.

I Letland var kun 11 % af midlerne forpligtet i juli 2006, og de fleste kontrakter blev underskrevet allersidst på året i 2006. Det anslås, at to tredjedele af midlerne ville være gået tabt uden en forlængelse af fristen.

I Slovakiet vurderes det, at 70 % af midlerne ikke ville være blevet forpligtet uden den første fristforlængelse, og beslutningen om SIS-relaterede aktiviteter vedrørte 7 % af de forpligtede midler.

6. VURDERING AF GENNEMFØRELSEN

Med henblik på at vurdere gennemførelsen af Schengenfaciliteten har man foretaget en omfattende analyse. Dette omfattede en vurdering af facilitetens virkninger på nationalt niveau og en evaluering af effektiviteten af gennemførelsen af programmet målt med et sæt af relevante indikatorer.

6.1. Relevans for nationale situationer

Ifølge de støtteberettigede medlemsstater var Schengenfaciliteten relevant for deres nationale situationer i flere henseender:

· Finansiering. Den betød en kraftig reduktion af den finansielle byrde ved gennemførelsen af kravene i Schengenreglerne for de nationale budgetter. Alle de berørte medlemsstat gav udtryk for, at uden Schengenfaciliteten ville de ikke kunne have opnået den samme grad af overholdelse af Schengenreglerne inden for en givet frist.

· Strategier. Den fleksible fremgangsmåde i Schengenfaciliteten gav alle de støtteberettigede medlemsstater mulighed for at udvikle og gennemføre meget forskelligartede strategier og operationelle mål. Opdelingen i fem "hovedmål" i henhold til artikel 35 i tiltrædelsesakten fra 2003[17] gav medlemsstaterne tilstræk­kelige retningslinjer til at udforme deres strategier. Alle medlemsstater anså denne fremgangsmåde for relevant, eftersom den tog højde for de behov/mangler[18], som blev identificeret under udformningen og vedtagelsen af Schengenhandlingsplanen. I denne henseende videreførte man med held den bistand, som Kommissionen har ydet gennem andre fonde som Phare-programmet og overgangsfaciliteten (Polen, Slovakiet, Letland og Ungarn). Det hjalp dem med at gennemføre deres nationale strategier uden at påtvinge dem bestemte mål. Polen nævnte, at man var nødt til at foretage visse ændringer af landets strategi for at indrette sig efter Schengenkravene (Schengenhandlingsplanen, SIS II-masterplanen og den integrerede grænse­forvaltningsstrategi).

· Ledelse. Den fleksible tilgang til ledelses- og kontrolsystemer (flerårlig programmering og årlige vejledende planer, der gav mulighed for fleksibel ressourcetildeling mellem projekterne med vidtgående ansvar til medlemsstaterne) gav medlemsstaterne mulighed for hurtigt at tilpasse deres strategier til de skiftende behov. Som følge af den stramme tidsplan kunne alene denne fleksibilitet sikre en høj gennemførelsesgrad for Schengenfaciliteten.

6.2. Programgennemførelsens effektivitet

Effektiviteten måler gennemførelsen af de mål, der opstilles ved gennemførelsen af programmet, og Schengenfacilitetens konkrete indvirkning på sektoren.

De vigtigste resultater, som man nævnte, er:

· vellykket integration af alle modtagere i Schengenområdet

· forbedret sikkerhed ved EU's ydre grænser (Polen, Litauen, Letland)

· styrket kamp mod ulovlig indvandring.

Effektiviteten af gennemførelsen af Schengenfaciliteten kan ligeledes spores gennem en selvvurdering af de fem operationelle mål, hvor medlemsstaterne generelt giver udtryk for en høj grad af tilfredshed.

Tabel 3: Medlemsstaternes selvvurdering af gennemførelsen af målene

|| Slovakiet || Polen || Estland || Slovakiet || Litauen || Ungarn || Letland

Forbedret grænsekontrol || 5 || 4 || 5 || 3 || 5 || 4 || 4

Forbedret grænseovervågning || 5 || 4 || 4 || 4 || 5 || 4 || 4

Forbedret visumforvaltning || 4 || 4 || 4 || 3,5 || 5 || 4 || 4

Forbedrede it-systemer || 4 || 4 || 5 || 4,5 || 4 || 4 || 5

Forbedring af personalets uddannelse, kvalifikationer og knowhow || 5 || Ingen vurdering || 5 || 4 || 5 || 5 || 4

Vurderingsskala: 5 - størst tilfredshed, 1 - mindst tilfredshed

Vurderingerne skal tages med forbehold, da der er tale om selvvurderinger baseret på subjektive opfattelser. Slovakiet synes f.eks. at have den laveste selvvurdering, selv om man ikke peger på nogen problemer. Man mener endda, at grænsekontrollerne er blevet betydeligt mere effektive.

For så vidt angår økonomisk effektivitet, er det værd at bemærke, at andelen af faktiske udgifter i forhold til de planlagte udgifter er meget høj og ligger mellem 90 % (Ungarn) og 100 % (Polen[19]).

Effektiviteten af Schengenfaciliteten kan også måles gennem dens indvirkning på grænseforvaltningen. De vigtigste vurderinger er:

· grænsekontroller:

– reduceret ventetid i Slovenien og Litauen (skønsmæssigt på op til 30 % takket være opdeling af passagerstrømme): opdeling af passagerer og køretøjer og moderne udstyr til screening og scanning af køretøjer

– ventetiderne er de samme i Ungarn og Letland, men med højere sikkerhedsniveau eller i nogle tilfælde forbedret sikkerhed som følge af strengere sikkerhedskontroller (Letland)

– højere kvalitet ved udspørgning af passagerer som følge af uddannelse (navnlig sprogundervisning - Letland og Litauen) og bedre service til passagerne ved grænseovergangssteder (der leveres dog ingen data eller tilfredsheds­undersøgelser)

– hurtigere informationsudveksling gennem nye informationssystemer (Letland)

· bedre grænseovervågning takket være øget mobilitet:

– nyt digitalt radioudstyr, nye køretøjer til vejpatruljering og mere personale har ført til forbedret reaktionskapacitet (Ungarn)

– transportmidler, der er til rådighed med det samme, og som er mere højtydende (Estland, Letland)

– øget kapacitet til indsatser under ekstraordinære forhold: om natten (Ungarn, Slovenien), om vinteren og ved vanskelige vejrforhold med dårlig sigtbarhed (Estland, Slovenien, Polen)

– bedre dækning af grænseovervågningen (Estland): flere radarstillinger, videoovervågning. Derfor er antallet af afslørede falske dokumenter og stjålne køretøjer steget. I alle medlemsstater undtagen Letland kunne man konstatere et fald i antallet af anholdte, som ulovligt passerede EU's ydre grænser (op til 50 % i Polen i perioden 2003-2007), og forklaringen på dette var den afskrækkende virkning af den øgede grænseovervågning

– forbedret afsløring af forfalskede dokumenter: langt mere effektiv kontrol i første og navnlig anden linje takket være nyt detekteringsudstyr (Polen, Litauen)

– forbedret dækning af radiolokalisering ved den grønne grænse (fra 55 % til 100 % i Letland)

– bedre kvalitet og øget hastighed i visumudstedelsesproceduren takket være nyt udstyr, informationssystemer og uddannelse (Slovenien, Letland, Litauen), der gjorde visumforvaltningen hurtigere, sikrere og mere ensartet (Letland) og forbedrede sikkerhedskontrolsystemer på konsulater (Estland, Litauen)

– effektivt samarbejde mellem grænsevagter og politi og øget operationel koordination (Litauen)

· flere anholdelser af personer, der er eftersøgt af nationale og internationale tjenester, takket være effektive opslag i SIS-databasen (Polen)

· øget videngrundlag for operationelle beslutningsprocesser og forbedret efterretningsanalyse blandt tjenesterne (Litauen og Slovakiet)

· indførelse af omfattende uddannelsessystem med et "undervis-underviseren"-system (Slovakiet) og sprogundervisning for grænsevagter (Letland).

Kasse 1: Polens grænseovervågningssystem

Et eksempel på den øgede kapacitet til grænseovervågning er grænseafsnittet i nærheden af grænsevagtens helikopterlandingsplads i Huwniki (Podkarpackie Voivodship). Indkøbet af helikoptere under Schengenfaciliteten har skabt mulighed for en effektiv og meget nøjagtig screening af grænsen mod Ukraine og Belarus takket være det udstyr, der er monteret på helikopterne (infrarøde kameraer og kraftige projektører). Hvis helikopterbesætningen opdager, at nogen er i færd med at passere grænsen ulovligt, kan et hold grænsevagter på jorden, der benytter terrængående køretøjer, som er anskaffet med støtte fra Schengenfaciliteten, forhindre det. Denne metode er baseret på indkøb af udstyr under Schengenfaciliteten og har forbedret sikkerhedsniveauet ved EU's ydre grænse.

Kasse 2: Sloveniens digitale radiosystem

Indenrigsministeriet har etableret en infrastruktur med digitale radioer (TETRA) for at øge effektiviteten af politisamarbejdet hen over grænsen. Udstyret omfatter 63 basestationer, tre centrale omstillingscentraler og 2 160 radioterminaler. Dette digitale radiosystem har givet mulighed for effektiv informationsudveksling på såvel nationalt plan som på Schengenniveau og har givet mulighed for sikker informations­udveksling.

Med henblik på at vurdere effektiviteten af Schengenfaciliteten har man udvalgt en række indikatorer. Men informationerne fra medlemsstaterne var for forskelligartede til, at det var muligt at foretage en omfattende sammenligning af disse data.

Tabel 4: Indikatorer - Antal passagerer fra/til uden for Schengenområdet

|| Antal passagerer fra/til uden for Schengenområdet, der er kontrolleret med nye (i henhold til Schengenreglerne) informationsteknologier ved de ydre grænser

Estland || 2008 - 5 971 678 2009 - 6 593 361

Ungarn || I 2009 blev næsten 33 mio. rejsende kontrolleret med de nye it-systemer ved de ydre grænser. Før 2007 blev ingen kontrolleret i henhold til Schengenkravene.

Letland || 100 % af passagererne fra/til uden for Schengenområdet kontrolleres ved hjælp af nye informationsteknologier ved landegrænserne.

Litauen || Alle passagerer fra tredjelande, der passerer den ydre grænse, kontrolleres grundigt ved hjælp af de nye informationssystemer (VSATIS, SIS). 2007 - 3 181 764 2008 - 2 266 999 2009 - 2 113 326 K1-K2 2010 - 1 183 542

Polen || Ingen data til rådighed.

Slovakiet || 2005 - 1 876 421 2006 - 2 498 308 2007 - 2 540 180

Slovenien || Alle passagerer, der kommer over den ydre grænse, kontrolleres ved hjælp af nye informationsteknologier, idet alle grænseovergange anvender udstyr, der er anskaffet under Schengenfaciliteten.

De støtteberettigede medlemsstater leverede forskellige oplysninger vedrørende antallet af forfalskede dokumenter, som de havde identificeret med de nye informationsteknologier.

Tabel 5: Indikatorer — Antal identificerede forfalskede dokumenter

|| Antal forfalskede dokumenter, som blev identificeret med de nye informationsteknologier

Estland || År - antal identificerede dokumenter 2006 - 63 2007 - 36 2007 - 44

Ungarn || Der foreligger ingen statistiske oplysninger om forfalskede dokumenter, som blev identificeret ved hjælp af de nye informationsteknologier. Ikke desto mindre kan der tydeligvis konstateres betydelige fremskridt. Antallet af identificerede forfalskninger steg med 22 % mellem 2003 og 2008, selv om længden af den ydre grænse blev halveret.

Letland || 100 % af dokumenterne kontrolleres ved hjælp af ny teknologi og nyt udstyr, der er anskaffet under Schengenfaciliteten. Antallet af identificerede forfalskede dokumenter steg fra 71 i 2006 til 128 i 2010.

Litauen || Antallet af identificerede dygtige forfalskninger af rejsedokumenter er steget. 2007 - 292 2008 - 131 2009 - 203 KI-K3 2010 - 233

Polen || Ingen data til rådighed.

Slovakiet || År - antal tilfælde 2005 - 11 rejsedokumenter 2006 - 59 = 29 rejsedokumenter, 16 indrejse-/udrejsestempler, 10 opholdstilladelser, 4 visa. 2007 - 172 = 47 rejsedokumenter, 92 indrejse-/udrejsestempler, 21 opholdstilladelser, 10 visa, 2 kørekort.

Slovenien || Alle forfalskede dokumenter blev detekteret med nyt udstyr, der var indkøbt under Schengenfaciliteten.

Alle medlemsstater undtagen Letland bemærkede et fald i antallet af anholdte illegale indvandrere. Dette forhold forklares med det nye udstyrs afskrækkende virkning og den forbedrede effektivitet af grænsekontrolforvaltningen. Medlemsstaterne påpegede, at denne styrkelse af den ydre grænse mod øst har ført til en ændring af de illegale indvandringsruter. Letland mener også, at denne succes kan forklares med effektiviteten af det nye udstyr og forbedret kapacitet hos personalet.

Tabel 6: Antal konstaterede illegale indvandrere

|| Antal konstaterede illegale indvandrere

Estland || Illegale grænseoverskridelser: 2003 - 168 overskridelser 2004 - 160 overskridelser 2005 - 135 overskridelser 2006 - 123 overskridelser 2007 - 113 overskridelser 2008 - 101 overskridelser

Ungarn || Antallet af anholdte, der har overskredet den grønne grænse, viser, at grænsekontrollen er blevet mere effektiv. I 2003 blev 6 455 personer anholdt. Dette tal faldt med 30 % til 4 502, selv om længden af den ydre grænse blev halveret.

Letland || Antallet af illegale grænseoverskridelser steg fra 23 i 2006 til 49 i 2010.

Litauen || Forebyggende foranstaltninger og bedre grænsekontrol førte til et lavere antal illegale indvandrere. Tilbageholdte illegale indvandrere: 1 311 (2007), 1 234 (2008), 1 214 (2009).

Polen || Der skete et betydeligt fald i antallet af personer, som blev anholdt, fordi de ulovligt passerede østgrænsen (fra 203 i 2003 til 93 i 2007 på tre afsnit af østgrænsen), som følge af bedre beskyttelse af den ydre grænse, som afskrækker folk fra at forsøge at komme ulovligt ind i landet.

Slovakiet || Ulovlige overskridelser af landegrænsen: 2005 - 341 indvandrere tilbageholdt 2006 - 352 indvandrere tilbageholdt 2007 - 400 indvandrere tilbageholdt

Slovenien || Inden Schengenfaciliteten blev indført, var der ingen overvågningsfaciliteter om natten og/eller i de ikke-lyse timer. Anskaffelsen af nyt overvågningsudstyr til nattebrug, navnlig mobile og håndholdte varmefølsomme kameraer og briller med nattesyn, bidrog til at afhjælpe denne mangel. Denne forbedring førte til et samlet fald i antallet af illegale indvandrere.

6.3. Programgennemførelsens effektivitet

Programgennemførelsens effektivitet kan måles ved hjælp af to metoder. Med den første måles selve gennemførelsen. Med den anden måles indvirkningen på grænseforvaltningen.

Men medlemsstaterne fremlagde meget forskelligartede oplysninger om udgifterne til forvaltning og de målte virkninger under hvert af de seks mål. Derfor kan man kun identificere generelle tendenser[20].

De væsentligste fælles konklusioner er:

· Ledelse. Forvaltningen af Schengenfaciliteten blev anset for meget omkostnings­effektiv, idet den gjorde det muligt at nå målet om at komme med i Schengen­området inden for en rimelig frist og med forholdsvis lave forvaltningsudgifter. Litauen, Slovenien, Letland og Ungarn vurderede, at denne udgift lå mellem 0,4 % og 1,7 % af deres respektive samlede bevillinger. Polen og Slovenien mente, at den var sammenlignelig med andre lignende programmer, mens Litauen fandt det langt mere omkostningseffektivt (0,4 % sammenlignet med 1,7 % for Fonden for de Ydre Grænser)[21]. Polen mente, at den administrative byrde blev holdt på et minimum, mens Letland anså den for uforholdsmæssigt stor (navnlig i forbindelse med rapporteringen).

· Institutionelt samarbejde. Litauen, Letland og Ungarn roste det øgede samarbejde mellem organerne med ansvar for grænseforvaltningen og kampen mod illegal indvandring takket være integrationen af foranstaltninger, infrastruktur og udstyr. Den fælles deltagelse i projektledelsen har også styrket disse organers kapacitet og øget effektiviteten af lignende programmer på et senere tidspunkt, navnlig Fonden for de Ydre Grænser og Tilbagesendelsesfonden. Man nævner ikke, at det internationale samarbejde er styrket, bortset fra informationsudveksling gennem de nye informationssystemer (SIS, VIS).

· Indvirkning på udgifterne. Alle medlemsstater bemærkede en kraftig indvirkning på budgettet for grænsebevogtning. Dette forklares med de yderligere vedligeholdelsesudgifter (nyt og mere avanceret udstyr, garantiperiodens udløb), højere lønninger (Slovenien) og dyrere uddannelse (Letland)[22]. Letland peger på risikoen ved dette udstyr i en periode med økonomisk krise og lavere budgetbevillinger. Siden 2008 har Slovenien henført disse udgifter til bevillingen under Fonden for de Ydre Grænser.

· Programeffektivitet. I Slovenien, Letland og Ungarn har man bemærket en bivirkning ved Schengenfaciliteten. Alle tre medlemsstater giver udtryk for, at udgifterne, som blev afholdt under dette instrument, normalt var højere end markedspriserne. Man gav følgende forklaringer på dette: små markeder, som tilføres kolossale pengestrømme i en kortvarig periode, store kontrakter (navnlig i Litauen), der fører til mindre konkurrence, økonomisk opsving og inflation (Letland og Slovenien).

Letland gennemførte forskellige projekter for at forbedre forskellige aspekter af sin visumforvaltning gennem kontoret for statsborgerskab og indvandringsanliggender og udenrigsministeriet: – I alt 33 diplomatiske og konsulære repræsentationer blev udstyret med computerteknologi og datatransmissionsudstyr, der gav dem adgang til VIS-, SIS II- og VISION-systemerne. Adgangen til disse systemer gav mulighed for hurtigere beslutningstagning og visumudstedelse. – Ambassaders og konsulaters lokaler blev moderniseret, så de udgør et sikkert miljø til udstedelse af Schengenvisa (separate indgange/udgange for konsulatpersonale, skranker med sikkerhedsglasafskærmning, adskillelse mellem venteværelset og skrankerne, bærbare detektorer til kontrol af besøgende). Disse moderniseringer var i overensstemmelse med sikkerhedsstandarder og -krav i de fælles konsulære instrukser og i kataloget med anbefalinger om korrekt anvendelse af Schengenreglerne og bedste praksis: Udstedelse af visa[23]. – Kontoret for statsborgerskab og indvandringsanliggender blev udstyret med nye servere, der gav mulighed for sikker lagring (kun autoriserede organer har adgang til data) og fortsat adgang til forskellige registreringssystemer (folkeregister, register over inviterede, register over arbejdstilladelser, visumregister og liste over indrejseforbud). Dette nye system var i overensstemmelse med EU-kravene og det nationale visuminformationssystem for beskyttelse, lagring og behandling af personoplysninger for 1,1 mio. mennesker.

Kasse 3: Letlands projekter under målet "Forbedret visumforvaltning"

Kasse 4: Estlands projekter under målet "Forbedret grænsekontrol"

Styrelsen for grænsevagten udstyrede vurderingscentret for rejsedokumentation og kontrolposterne ved grænsen med ny teknologi til undersøgelse og mærkning af udlændinges dokumenter: – Vurderingscentret for rejsedokumenter fik leveret videospektraludstyr (VSC 5000), som gav eksperterne mulighed for at foretage en hensigtsmæssig kontrol af dokumentationen, undersøge dokumenter med UV-stråler og dermed foretage en omfattende undersøgelse af dokumenterne. Beskrivelser af dokumenter og forfalskninger blev brugt i forbindelse med faglig uddannelse og uddannelse på jobbet i dokumentkontrol samt til intern og international informationsudveksling. Grænseposterne blev udstyret med hensigtsmæssige grænsestempler i overensstemmelse med Schengenkravene.

Kasse 5: Sloveniens projekter under målet "Forbedret grænsekontrol"

Ministeriet for den offentlige administration havde planlagt at anlægge eller modernisere 24 grænseovergange og gennemføre syv aktiviteter (køb af jord, erhvervelse af jord, udarbejdelse af dokumentation, opførelse af infrastrukturer og nye faciliteter, indkøb af udstyr og ansættelse af teknikere). Men man var nødt til at foretage omfattende ændringer af den oprindelige plan, fordi man blev klar over, at nogle af projekterne ville falde uden for støtteberettigelsesperioden, således at anvendelsesområdet for 14 af foranstaltningerne var begrænset, mens en enkelt foranstaltning var helt udelukket. Der var to hovedårsager til, at ministeriet for offentlig administration udelukkede aktiviteter fra Schengenfaciliteten: – forsinkelser ved underskrivelsen af kontrakter, som betød, at projektet faldt uden for støtteperioden – projekter vedrørende offentlige indkøb blev ikke offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på grund af forkerte overslag over arbejdets pris, inden buddene blev åbnet. Men alle foranstaltninger og aktiviteter blev gennemført, idet de udelukkede aktiviteter blev finansieret via statens eget budget.

Tabel 7: Virkninger af de samlede udgifter til grænseforvaltning

EE || LT || PL || SI || SK || LV || HU

+40 % (2003-2008) || +71 % (2003-2008) || +17 % (2002-2008) || Omkring 30 % (ingen tidsramme angivet) || +40 % (2003-2008)) || Stigning (ingen data) || +20 % (anslået) (2002-2009)

6.4. Komplementaritet

Alle de støtteberettigede medlemsstater betragtede spørgsmålet om komplementaritet ud fra meget forskellige vinkler. Mens Slovakiet og Litauen blot nævnte, at foranstaltningerne under Schengenfaciliteten blev koordineret med Phare og Overgangsfaciliteten, fremsatte de øvrige lande meget detaljerede betragtninger ud fra to hovedaspekter:

· Ledelse. I fem medlemsstater havde støttekoordinatoren for Phare, overgangs­faciliteten og finansieringsmekanismerne fra Norge og EØS også ansvaret for Schengenfaciliteten. Denne ordning gjorde det langt nemmere at koordinere forvaltningen og bevillingen af midler.

· Investeringssektorer. Komplementaritet inden for investeringssektorer skal vurderes gennem de nationale strategier for gennemførelsen af målene i den nationale Schengenhandlingsplan (SAP). I den forbindelse blev alle EU-finansieringskilder og andre finansieringskilder anvendt til at identificere behov og mangler.

Estland, Polen, Letland og Ungarn brugte Phare-programmer, midler fra programmet for grænseoverskridende samarbejde (kun Polen), den norske finansieringsmekanisme og overgangsfaciliteten til at supplere aktiviteterne under Schengenfaciliteten (modernisering og anskaffelse af udstyr til grænseforvaltning, it-systemer og infrastruktur) i overensstemmelse med deres SAP-strategi. Polen benyttede også øremærkede Phare-midler til at understøtte sin strategi for integreret grænseforvaltning.

I Slovenien betragtes Phare-programmerne 1999-2003 som forløbere for Schengenfaciliteten i forbindelse med anskaffelse af moderniseret og opgraderet udstyr og informationssystemer (SIS) inden for grænseforvaltning samt retlige og indre anliggender. Midlerne fra overgangsfaciliteten blev afsat til institutionsopbygning samt administrativ og juridisk bistand til gennemførelse af Schengenreglerne i national ret. Slovenien besluttede også at undlade at benytte norske midler og EØS-midler.

Kasse 6: Polens datakommunikationssystem under målet "Forbedrede it-systemer"

Grænsevagtens hovedkvarter udformede et stort projekt for modernisering af grænsevagtens it-netværk. Det var hensigten at sammenkoble forskellige databasesystemer såsom SIS/SIS II gennem et centralt knudepunkt for at give politienheder på alle niveauer brugervenlig adgang. Takket være denne forbedring sikrer man også informationsstrømmen mellem de centrale systemer for SIS II og VIS samt institutionelle brugeres og det polske SIRENE-kontors satellitsystemer. Grænsevagtens it-system blev bragt i overensstemmelse med Schengenkravene, hvilket gjorde det muligt at forbedre informationsstrømmen (inklusive SIS). Projektets gennemførelse styrkede beskyttelsesniveauet ved EU's ydre grænse. Derfor bidrog Polens nye it-system til at nedbringe antallet af udlændinge, der blev udvist af Polen, og antallet af forsøg på at passere landegrænsen ulovligt. Visse dele af dette storstilede projekt inden for Schengenfaciliteten var videreførelser af Phare-projekter, herunder de nationale Phare-programmer og programmet for grænse­overskridende samarbejde, f.eks. projektet PNP 2002. Klargøringen af it-infrastrukturen til samarbejdet med SIS gjorde det muligt at gennemføre projekter inden for Schengenfaciliteten i politihovedkvarteret. Projektet videreføres under Fonden for de Ydre Grænser.

Ungarn nævnte andre EU-instrumenter såsom TAIEX samt OLAF-assisterede Pericles-, Hercule II- og Argo-projekter. Det er endnu mere interessant, at Ungarn også planlagde komplementaritet med senere programmer for at dække de behov, der ikke kunne dækkes gennem Schengenfaciliteten: sikkerhed og sikring af frihedsrettigheder 2007-2013, Fonden for de Ydre Grænser, den nye udviklingsplan for Ungarn, det europæiske geografiske samarbejdsprogram og den femte (Eperjeske-jernbanestationen) og syvende (den indre vandvej ved Mohacs) paneuropæiske transportkorridor.

7. Kontinuitet med Fonden for de Ydre Grænser (EBF)[24]

For alle medlemsstater er kontinuiteten mellem Schengenfaciliteten og EBF åbenlys både med hensyn til forvaltning og de berørte områder. Alle medlemsstater nævnte, at de forvaltnings-, kontrol- og overvågningssystemer, der blev indført til Schengenfaciliteten, blev anvendt til at udforme systemerne til EBF. De fleste af dem (Polen, Estland, Litauen, Letland, Ungarn) besluttede at bevare den institutionelle hukommelse og organisationsstrukturen ved at beholde de samme ansvarsstrukturer. Slovenien[25] og Slovakiet[26] valgte at ændre de ansvarlige organer.

Estland og Polen understregede deres forbedrede kapacitet inden for strategisk planlægning (ressourcetildeling, anvendelsesplan) samt tilrettelæggelse og forvaltning af offentlige indkøbsprocedurer, som førte til en mere effektiv udnyttelse af støtten (Estland). Litauen understregede, at det gode interinstitutionelle samarbejde, der blev indledt med Schengenfaciliteten, blev videreført med forvaltningen af EBF.

For så vidt angår aktiviteterne, er kontinuiteten endnu mere konkret for Litauen, hvor der var bred anerkendelse af, at det årlige program for 2007 under EBF bidrog til gennemførelse af foranstaltninger, der ikke kunne gennemføres under Schengenfaciliteten. Eftersom de fleste modtagerlande anerkendte, at det moderne udstyr, der blev anskaffet under Schengen­faciliteten, giver anledning til høje vedligeholdelsesomkostninger, anvender de ressourcer fra EBF til at dække disse udgifter. It-systemer og navnlig SIS II er også et område, hvor der er tale om fortsat EU-støtte. Ungarn nævner også behovet for at gentage og ajourføre uddannelsesaktiviteterne.

8. Konklusioner

Schengenfaciliteten har generelt været en succes, idet den har spillet en vigtig rolle med hensyn til at sikre, at alle de syv berørte medlemsstater opfyldte Schengenkravene inden for en begrænset tidsfrist og blev en del af Schengenområdet pr. 1. december 2007. Brugen af bevillingerne fra EU er et godt eksempel på de fornuftige forvaltningsordninger, der blev indført, og dette blev bekræftet af medlemsstaterne, som erkendte, at de ikke ville have været i stand til at komme med i Schengenområdet inden for en så stram tidsfrist uden støtte fra Schengenfaciliteten.

Hovedårsagen til denne succes ligger i den særlige programstruktur, der var baseret på årlige vejledende planer, som ikke var økonomisk bindende. Dette system viste sig at være både fleksibelt og effektivt med hensyn til at give medlemsstaterne vidtrækkende beføjelser til bevilling og genbevilling af midler.

I henhold til målene i artikel 35 i tiltrædelsesakten blev Schengenfaciliteten mest anvendt til investeringer i infrastruktur, transportmidler og it-systemer ved landegrænser og grænseposter i lufthavne. Instrumentet supplerede de nationale bestræbelser på at sikre en effektiv forvaltning af de ydre grænser og bekæmpelse af illegal indvandring til Schengenområdet.

Forbindelsen mellem Schengenfaciliteten og Fonden for de Ydre Grænser er tydelig. Fonden for de Ydre Grænser er baseret på de politiske og forvaltningsmæssige resultater i Schengenfaciliteten og har høstet bred anerkendelse som et middel til at videreføre og for nogles vedkommende supplere de aktiviteter, der udføres inden for Schengenfaciliteten. Ud fra dette synspunkt har de fleste af de støtteberettigede medlemsstater opretholdt forvaltnings­strukturer svarende til dem, der blev oprettet til Schengenfaciliteten.

Den høje udnyttelsesgrad af EU-bevillingerne og den effektive finansforvaltning er tegn på den vellykkede gennemførelse af Schengenfaciliteten. Udnyttelsesgraden for EU-bevillingerne lå mellem 90 og 100 %. Generelt blev de tilgængelige ressourcer anvendt korrekt, og der blev kun foretaget begrænsede finansielle korrektioner.

Endelig blev Schengenfaciliteten for Rumænien og Bulgarien (2007-2009)[27] baseret på erfaringerne med det tidligere instrument, og man vil overveje en tilsvarende forvaltningsform for en lignende midlertidig facilitet, som er forudset i tiltrædelsesakten for Kroatien[28].

[1] Fristen for gennemførelse af kontrakter blev først fastsat til den 31. december 2006 (ved Kommissionens afgørelse K(2004)248), men blev forlænget til den 30. september 2007 ved Kommissionens afgørelse K(2006)684.

[2] Schengenområdet og -samarbejdet er baseret på Schengenaftalen fra 1985. Schengenområdet repræsenterer et område, hvor den frie bevægelighed for personer er sikret. De medlemsstater, der har tiltrådt aftalen, har ophævet alle indre grænser og i stedet indført en fælles ydre grænse. Her finder fælles regler og procedurer anvendelse med hensyn til visa til kortvarige ophold, asylansøgninger og grænsekontroller. Af hensyn til sikkerheden i Schengenområdet er samarbejdet og koordinationen mellem politistyrker og retsinstanser blevet intensiveret. Schengensamarbejdet blev indført i EU's retlige ramme med Amsterdamtraktaten fra 1997.

[3] Akt vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlaget for Den Europæiske Union, EUT L 236 af 23.9.2003, s. 44.

[4] Kommissionens afgørelse K(2004)248.

[5] Kommissionens afgørelse K(2006)684.

[6] Kommissionens afgørelse K(2007)494.

[7] Det hedder i artikel 2, stk. 2, i Kommissionens afgørelse K(2004) 248, at procentsatsen for Fællesskabets støtte kan udgøre op til 100 %. Den vejledende plan skulle indeholde andre finansieringskilder for hver aktion.

[8] I overensstemmelse med artikel 7 i Kommissionens afgørelse K(2004)248 skal Polen som et ikke-euroland anvende kursen på PLN/EUR for betalinger afholdt under Schengenfaciliteten. Kursen for programmeringsperioden (og også for forskud overført af Kommissionen) var højere end for betalinger foretaget af modtagerne under projektgennemførelsen. Det forklarer, hvorfor udnyttelsesgraden er over 100 %.

[9] Kommissionens afgørelse K(2004)248.

[10] Rådets forordning (EF) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

[11] Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelses­bestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

[12] Det hedder i tiltrædelsesaktens artikel 35, at midler fra Schengenfaciliteten skulle dække investeringer i infrastruktur samt udgifter til driftsudstyr, uddannelse og logistik. Institutionsopbygning og juridisk bistand til gennemførelsen af lovgivningen i national lov indgik derfor ikke i Schengenfacilitetens målsætninger. Kun Slovenien udarbejdede en detaljeret strategi for anvendelsen af de forskellige instrumenter for at opfylde disse forskellige behov (infrastruktur, udstyr, institutionsopbygning og juridisk bistand).

[13] Kommissionens afgørelse K(2007)494.

[14] Kommissionens afgørelse K(2006) 684 ændrede fristerne som følger: frist for indgåelse af forpligtelser og underskrivelse af kontrakt senest den 31. december 2006, for endelig kontraktgennemførelse senest den 30. september 2007 og endelig betaling senest den 31. december 2007. Kommissionens afgørelse K(2007) 494 forlængede fristen for underskrivelse af kontrakter for SIS II-projekter til den 31. marts 2007 og fristen for gennemførelse af SIS II -kontrakten til den 31. december 2007. Frister for forpligtelser og betalinger blev ikke ændret.

[15] B.11. Datakommunikationssystem, B.12. Forlænget adgang til ressourcer til SIS for politienheder - grundniveau, B.15. Konstruktion og indførelse af det nationale informationssystem med det centrale knudepunkt for SIS II og VIS (N-SIS PL), B.16. Modernisering af "Pobyt"-systemet (ophold) B.18. Gennemførelse af Schengenreglerne i anklagemyndighedens domstole og kontorer, B.19. Forbedring af Wiza-Konsul-informationsystemet, B.20. Etablering af en sikker metode til brugeridentifikation i SIS, B.21. Forberedelse af de centrale informationssystemer til gennemførelse af bestemmelserne i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen (2005), B.25. Adgang til SIS-ressourcer for politienheder på alle niveauer (2005).

[16] Udformning og gennemførelse af et landsdækkende digitalt mobilradiokommunikationssystem (DMRCS) (22 725 511 EUR, afholdt under Schengenfaciliteten) og udformning og gennemførelse af indenrigsministeriets telekommunikationsnetværk ved EU's ydre grænser (3 419 457 EUR, afholdt under Schengenfaciliteten).

[17] Grænseinfrastruktur (første led), driftsudstyr, undtagen it-systemer (andet led), informationsteknologi (andet led), uddannelse (tredje led), logistik og operationer (fjerde led).

[18] De væsentligste konstaterede mangler var: utilstrækkelig infrastruktur, der overholder Schengenkravene (manglende visse steder, forældet, opfylder ikke minimumskravene), ved grænseovergangsstederne og i politiets, konsulaternes og grænsevagtens bygninger, forældede systemer og netværksinfrastruktur til informations- og dataudveksling (visa, fingeraftryk, screening af køretøjer osv.), utilstrækkeligt institutionelt samarbejde (grænsevagter, politi, konsulære tjenester, retsvæsen), utilstrækkelige transportmidler (køretøjer, helikoptere, køretøjer til vinterbrug) og radiokommunikationssystemer, mangel på medarbejdere, der er i stand til at anvende Schengenkravene (tekniske færdigheder og sprogfærdigheder).

[19] Jf. fodnote 8.

[20] De fleste tal og navnlig procentsatserne kommer fra medlemsstaterne uden forklaring af den periode, de vedrører, og aktivitetens præcise omfang.

[21] Denne lave procentdel af forvaltningsudgifterne skal tages med forbehold, fordi, som Letland anfører, de fleste medlemsstater dækkede udgifterne over statsbudgettet, og derfor er de ikke medregnet.

[22] Det er interessant, at Litauen giver udtryk for, at statens budget til grænsespørgsmål blev sænket i 2003 for at foregribe den yderligere finansiering fra Schengenfaciliteten.

[23] Notat fra generalsekretariatet til Schengenarbejdsgruppen, 6183/03, 7.2.2003).

[24] Fonden for de Ydre Grænser (EBF) dækker perioden 2007-2013. I alt 23 medlemsstater deltager i fonden. Det overordnede formål er at hjælpe medlemsstaterne med at sikre en effektiv og ensartet kontrol på højt niveau med de ydre grænser og bidrage til udvikling af den fælles visumpolitik.

[25] Den ansvarlige myndighed blev flyttet fra finansministeriet til indenrigsministeriet. Finansministeriet blev gjort til attesteringsmyndighed.

[26] Ansvaret for at forvalte finansieringsinstrumenterne 2007-2013 blev flyttet fra kontoret for internationalt politisamarbejde til afdelingen for udenrigshjælp i indenrigsministeriet. Siden 2006 er afdelingen for udenrigsbistand i indenrigsministeriet blevet styrket (flere ansatte og mindre personaleomsætning) og er begyndt at udføre sine opgaver med at levere metodologisk vejledning til alle ministerielle instanser (støttemodtagere) vedrørende EU-midler (stigende bevidsthed om EU-midler hos de ministerielle organer, videresendelse af de relevante opfordringer til at indsende projektforslag til kontaktpersoner, programmering af midler, rapportering om midler osv.). Den institutionelle hukommelse blev bevaret, idet medarbejderne fra kontoret for internationalt politisamarbejde, som var involveret i forvaltningen af Schengenfaciliteten, deltog i overførslen af administrativ og organisatorisk kapacitet og knowhow.

[27] Artikel 32 i protokollen om vilkårene og de nærmere bestemmelser for optagelse af Republikken Bulgarien og Rumænien i Den Europæiske Union, EUT L 157 af 21.6.2005, s. 39.

[28] Artikel 31 i akten om Republikken Kroatiens tiltrædelsesvilkår samt om tilpasning af traktaten om Den Europæiske Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, EUT L 112 af 24.4.2012, s. 29.

Fuldstændig liste over mål i de syv modtagermedlemsstater

Medlems- stater || Endeligt antal mål || Tilgang til gennemførelse af mål || Mål

Polen || 4 || Generel og både strategisk og operationel || × Mål 1: Opførelse og modernisering af infrastruktur ved grænseovergangssteder ved EU's ydre grænse. × Mål 2: Udstyr til brug ved grænsebeskyttelse, navnlig i forbindelse med Schengen-informationssystemet. × Mål 3: Uddannelse og tjenester. × Mål 4: Støtte til udgifter til logistik og operationer (teknisk bistand).

Ungarn || 4 || Generel og strategisk || × Mål 1: Styrkelse af kontrollen ved de ydre grænser. × Mål 2: Styrkelse af kontrolindsatsen ved at øge kapaciteten til datalevering og dataadgang. × Mål 3: Effektivisering af grundig kontrol. × Mål 4: Udvikling af international samarbejdskapacitet i straffesager.

Estland || 6 Oprinde-ligt 5 || Specifik og både strategisk og operationel || × Mål 1: At etablere det operative radiokommunikationssystem og de nødvendige tekniske løsninger til udformning af den tekniske prototype af SIS II. × Mål 2: At udvikle politiets informationssystemer og integrere dem i VIS-systemet og etablere sikre dataforbindelser til de relevante myndigheder i andre EU-medlemsstater. × Mål 3: At bringe infrastrukturen og det materielle/tekniske grundlag, der er nødvendigt for bevogtningen af de ydre grænser og grænsekontrollen, i overensstemmelse med kravene i Schengenkonventionen om gennemførelse af Schengenaftalen, Schengenkataloget og den fælles vejledning; at opbygge den nødvendige infrastruktur til uddannelse og skabe det materielle/tekniske grundlag for uddannelse af højt kvalificerede grænsevagter samt forberede grænsevagtens personale på bevogtning af grænsen i henhold til de krav, der er indført for bevogtning af og kontrol ved EU's grænser. × Mål 4: At oprette mobile arbejdsstationer til embedsmænd, der arbejder med overvågning af migration, gennemføre VIS og etablere den nødvendige infrastruktur til gennemførelse af VIS; at garantere sikkerheden og indføre biometriske løsninger. × Mål 5: At bringe infrastrukturen på konsulære repræsentationer i overensstemmelse med kravene i Schengenaftalen, sikre det fælles europæiske visumområdes funktion, tilpasse visumprocedurerne til EU's krav og indføre det relevante udstyr. × Mål 6: At etablere et indenlandsk system til distribution af SIS-data (NS-SIS) og SIRENE-informationssystemet til gennemførelse af kontrol af disse samt supplerende informationsudveksling.

Litauen || 8 || Specifik og både strategisk og meget operationel || × Mål 1: Opførelse, renovering og modernisering af infrastrukturer ved grænseovergange og tilhørende bygninger. × Mål 2: Teknisk kontrol, overvågningsudstyr, køretøjer og andet nødvendigt udstyr til brug ved EU's ydre grænse på stationer og grænseovergange. × Mål 3: At etablere ny og videreudvikle eksisterende kommunikationsinfrastruktur og informationsnetværk ved EU's ydre grænse. × Mål 4: Nødvendige foranstaltninger til implementering af Schengeninformationssystemet (SIS II). × Mål 5: Foranstaltningerne giver mulighed for at anskaffe udstyr til detektering af forfalskninger og fælles ind- og udrejsestempler, der skal benyttes ved kontrol af EU's ydre grænse. × Mål 6: At styrke samarbejdet mellem grænsevagter og politienheder, der opererer ved grænsen, og derved sikre umiddelbar og direkte interaktion mellem disse to tjenester i forbindelse med eftersøgning og tilbageholdelse af personer, der ulovligt forsøger at passere EU's ydre grænser. × Mål 7: Forbedre personalets uddannelse, færdigheder og knowhow. × Mål 8: Forvaltning af selve Schengenfaciliteten, logistik og personale.

Slovenien || 9 Oprinde-ligt 7 || Generel og operationel pr. investerings-kategori || × Mål 1: Modernisering og/eller udvidelse af lokaler på politistationer. × Mål 2: Investering i teknisk udstyr og transportmidler. × Mål 3: Investering i informations- og telekommunikationssystem. × Mål 4: Uddannelse af instruktører i anvendelsen af Schengenreglerne og grundlæggende uddannelsesprogram for nyansatte politifolk, der skal arbejde som grænsevagter. × Mål 5: Lønninger og personligt udstyr. × Mål 6: Investeringer i grænseovergangssteder. × Mål 7: Vedligeholdelse af grænseovergangssteder. × Mål 8: Investering i sikkerhedsudstyr på diplomatiske missioner og konsulære repræsentationer. × Mål 9: Driftsudgifter.

Slovakiet || 16 || Generelt og operationel pr. program || × Mål 1: At udvikle et komplekst grænsebeskyttelsessystem til grænsen mellem Slovakiet og Ukraine. × Mål 2: Modernisering af grænsekontrolenhedernes faciliteter ved grænsen mellem Slovakiet og Ukraine. × Mål 3: At tilpasse og udstyre den internationale lufthavn M.R.Štefánika i Bratislava i overensstemmelse med Schengenstandarderne. × Mål 4: At levere uniformer og udstyr til politifolk, der bevogter grænsen mellem Slovakiet og Ukraine. × Mål 5: At forbedre beskyttelsen af klassificerede oplysninger, der overføres inden for netværket af grænsekontrolenheder ved grænsen mellem Slovakiet og Ukraine. × Mål 6: At øge kapaciteten på interneringscentret i Sečovce. × Mål 7: Harmonisering af det nationale politis informationssystemer med SIS II. × Mål 8: Teknologisk bistand til centrale kontorer for SIS/SIRENE og slutbrugerne. × Mål 9: Udvikling af informationssystemer vedrørende VIS. × Mål 10: At forbedre kvaliteten af de udstedte visa og sikre tidstro levering af information til indenrigsministeriet om de udstedte visa. × Mål 11: At anskaffe det manglende udstyr til grænseovervågning. × Mål 12: At modernisere laboratorieudstyr til kontrol af identifikationsdokumenter. × Mål 13: At forbedre den måde, hvorpå toldvæsenet fungerer ved grænsen mellem Slovakiet og Ukraine. × Mål 14: Anskaffelse af motorkøretøjer og specialteknologi til identifikation af stjålne/bortkomne motorkøretøjer. × Mål 15: støtte til forvaltning af Schengenfaciliteten - logistik og operationer. × Mål 16: Elektronisk kameraovervågningssystem ved jernbanegrænseovergangssteder på grænsen mellem Slovakiet og Ukraine.

Letland || 33 Oprindeligt 25 || Operationel på projektniveau (senere knyttet til "hovedmålene": 9 under grænseovervåg-ning, 8 under grænsekontrol, 6 under visumforvaltning, 4 under uddannelse, 2 under it-systemer, 2 uidentificerede) || × Mål 1: Infrastruktur til Letlands diplomatiske repræsentation til brug ved datatransmission for at kunne udstede Schengenvisa (computerteknik og datatransmissionsudstyr). × Mål 2: Forbedring af sikkerhedsstandarder og opfyldelse af kravene i de fælles konsulære instrukser og kataloget over henstillinger med henblik på korrekt anvendelse af Schengenreglerne og bedste praksis: udstedelse af visa (6183/03, 7.2.2003). × Mål 3: Tilstrækkelig kontrol af rejsedokumenter og afsløring af forfalskninger på Letlands diplomatiske og konsulære repræsentationer. × Mål 4: Letlands diplomatiske og konsulære repræsentationer har de nødvendige ressourcer i form af kvalificeret personale i henhold til standarderne og kravene i de fælles konsulære instrukser og kataloget over henstillinger med henblik på korrekt anvendelse af Schengenreglerne og bedste praksis: udstedelse af visa (6183/03, 7.2.2003). × Mål 5: Konsulære embedsmænd ved ambassader og konsulater i udlandet har den fornødne viden til at kunne udstede Schengenvisa. × Mål 6: Effektiv kontrol af personer og deres ejendele ved de ydre grænser. × Mål 7: Anskaffelse af narkohunde. × Mål 8: At indrette og udstyre lokalerne med OCMA's centrale servere. × Mål 9: Udvikling af Letlands nationale visuminformationssystem. × Mål 10: Sproguddannelse for OCMA-tjenestemænd. × Mål 11: Uddannelse af brugere af N.SIS og SIRENE Bureau samt fremtidige SIS-brugere. × Mål 12: Forbedring af sikkerheden i indenrigsministeriets datatransmissionsnet. × Mål 13: Uddannelse i engelsk og andre fremmedsprog for betjente i den statslige politistyrke. × Mål 14: Forbedring af mobile grænsekontrolsystemer gennem brug af terrængående biler, snescootere, firehjulede motorcykler og motorbåde. × Mål 15: Forbedring af grænsevagtens mobilitet ved at indføre en luftbåren enhed inden for den statslige grænsevagt. × Mål 16: Forbedring af grænsevagtens mobilitet til søs. × Mål 17: Effektivisering af inspektionen af personer, der passerer grænsen, samt af mekaniske køretøjer og personlige ejendele gennem anskaffelse af teknisk udstyr til grænseovergange. × Mål 18: Indførelse af videoovervågningssystem til søgrænsen. × Mål 19: Udvikling af den tekniske overvågning af den "grønne grænse" mod øst. × Mål 20: Forbedring af leverancerne til de operative aktiviteter gennem anskaffelse af tekniske værktøjer. × Mål 21: Indførelse af teknisk grænsebeskyttelses-, kontrol- og informationsudstyr. × Mål 22: Modernisering af den statslige grænsevagtstjenestes telekommunikationsnet. × Mål 23: Udvikling af det faglige uddannelsessystem for den statslige grænsekontrol. × Mål 24: Automatisk fingeraftryksidentifikationssystem (AFIS). × Mål 25: Udvikling af den statslige grænsekontrols infrastruktur. × Mål 26: Anlæggelse af helikopterlandingspladser ved grænseovergangene i Punduri, Lavošnieki, Šķilbēniu, Pededze og Vientuļi. × Mål 27: Udvidelse af radiokommunikationssystemet ved den østlige grænse. × Mål 28: Anskaffelse af hunde. × Mål 31: Anskaffelse af udstyr. × Mål 32: Uddannelseskurser. × Mål 33: Administrationsudgifter til implementering af Schengenfaciliteten.