KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 20.11.1996 
KOM(96) 590 endelig udg. 
UDVIKLING AF ET FÆLLESEUROPÆISK NUMMERERINGSSYSTEM 
GRØNBOG 
OM EN NUMMERERINGSPOLITIK FOR 
TELETJENESTER I EUROPA 
(forelagt af Kommissionen) 

SAMMENFATNING 
HVORFOR ER NUMMERERING VIGTIG? 
Effektive teletjenester er en hovedfaktor for informationssamfundets fremkomst. En 
hensigtsmæssig nummereringspolitik er afgørende for en lettere adgang til teletjenesterne for 
alle virksomheder og borgere i Europa. 
Teleoperatører og -tjenesteudbydere samt erhvervsbrugere ser i stigende grad Europa som 
deres fremtidige marked. Men det er en udvikling, som i højere og højere grad kommer til 
at påvirke hver eneste borger. Opkaldscentre og kundetjenester organiseres ofte regionalt 
eller på europæisk plan. Nye tjenester som eksempelvis teleshopping er hurtigt ved at vinde 
indpas på det europæiske marked, og der er store forventninger til fremtiden på dette 
område. Personkommunikation er lige på dørtærsklen og vil sandsynligvis være almindeligt 
tilgængelig før århundredets udgang. Samtidig ændres de lovgivningsmæssige rammer med 
1. januar 1998 som den dato, hvor tjenester og infrastruktur vil være fuldt liberaliseret i hele 
Den Europæiske Union. 
Nummerering er en af de væsentlige forudsætninger for denne udvikling og er hurtigt ved at 
udvikle sig til en kommerciel og konkurrencemæssig nøglefaktor for teleindustrien. Det er 
derfor vigtigt at udvikle en europæisk nummereringspolitik. En sådan politik må baseres på 
klarlagte politiske prioriteter. Dette omfatter målsætninger, som hidrører fra 
liberaliseringsprocessen, samt målsætninger relaterende til det økonomiske og teknologiske 
miljø, som ligeledes udvikler sig med stor hast. Da der nu indføres konkurrence i Unionen 
på dette område, må der desuden ofres særlig opmærksom på at etablere fælleseuropæiske 
net og tjenester for at overvinde virkningen af de kommercielle kræfter, som vil kunne føre 
til en fragmentering af det europæiske marked, såfremt der ikke foreligger en klar europæisk 
politik. 
HVAD FÅR KUNDEN UD AF DET? 
Diskussionen om nummerering skal inddrage brugernes synspunkter. Det er dem, der vil fa 
fordelene af en nummereringsreform og indførelsen af nye mekanismer, som vil give dem nye 
valgmuligheder. 
For eksempel vil indførelsen af frit valg af transportør sandsynligvis give det europæiske 
samfund og dets økonomi store direkte og indirekte fordele. En afgørende del heraf er at 
sørge for øget konkurrence på lands- og udlandsopkald, hvorved de europæiske brugere kan 
komme til at spare helt op til 20-25 mia. ECU pr. år. Overførbare numre er et andet 
eksempel, hvor det er muligt for brugerne at beholde deres numre, selv om de ønsker at skifte 
operatør for at opnå den bedst mulige kvalitet, service og pris. 
Åbningen af platforme for særlige fælleseuropæiske tjenester, såsom ring-gratis, kan ikke kun 
give operatørerne betydelige ekstraindtægter, men udgør også en nem og brugervenlig 
adgang til produktmarkedsføring og salgsorganisationer med deraf følgende fordele for 
Europas økonomi. Som eksempel kan nævnes, at der i USA i 1993 blev solgt varer for 435 
mia. USD via ring-gratis-numre. 
A ø> 
Nationale nummereringssystemer er nødt til at undergå reformer på grund af markedets vækst 
og forandringer. Dette udgør en enestående mulighed for at indbygge en 
konvergensmålsætning, dvs. at harmonisere de nationale nummereringssystemer på en sådan 
måde, at de europæiske brugere fremover vil møde en mere forenet struktur i hele Europa, 
som er let at forstå, og som dermed vil stimulere tilbøjeligheden til at bruge telefonen. 
Desuden kunne man inden for Den Europæiske Union få fjernet væsentlige psykologiske 
barrierer overfor det at ringe til udlandet. 
NØGLEPUNKTER VED EN NUMMERERINGSPOLITIK I DEN EUROPÆISKE 
UNION 
I denne grønbog lægges der vægt på, at diskussionerne om nummerering skal være en del 
af den almindelige diskussion om lovmæssig regulering. I kraft af denne grønbog inviteres 
der hermed til både generelle og detaljerede kommentarer fra alle interesserede parter 
om en række emner - inklusive til den tidsplan og de mekanismer, der er nødvendige for 
at gennemføre en sådan politik, samt om hvilken måde, tingene skal gribes an på for at sikre 
forbrugernes og alle brugeres interesser. 
NØGLEPUNKTER FOR EN NUMMERERINGSPOLITIK I DEN EUROPÆISKE UNION 
I Nummereringens rolle ved tilsikringen af effektiv konkurrence, især 
inden for følgende områder: 
Valg af transportør 
Overførbart nummer 
Omlægning af de nationale nummereringsplaner, så de fremmer konkurrencen, 
samt de nationale myndigheders rolle ved tilsikring af, at der er et tilstrækkeligt 
antal numre til rådighed. 
II Fremme af det indre marked, især inden for følgende områder: 
Skabelse af et europæisk telefonnummereringsområde, og dermed at behovet for 
fælles adgangskoder for fælleseuropæiske tjenester (såsom ring gratis, delt 
betaling, overtaksering og mobilnet) dækkes. 
Behovet for, at en europæisk nummerering skal forvaltes af en hensigtsmæssig 
forvaltningsstruktur på europæisk niveau. 
III Tilpasning af Europas nummereringssystem til de behov, der stilles i 
informationssamfundet, især inden for følgende områder: 
Skabelse af en langsigtet nummereringsplan for Europa Navne og adresser på 
Internettet og andre nye multimedie og onlinetjenester 
4i> 
ETABLERING AF EN DAGSORDEN FOR EUROPA 
For at opnå disse målsætninger foreslår Kommissionen at opstille følgende mål: 
Fra 1. januar 1998 
1. Gennemførelse af transportørvalg (dvs. at brugerne får en enkel, ikke-
diskriminerende mekanisme stillet til rådighed, som sætter dem i stand til at vælge 
en transportør for det enkelte opkald). 
2. Gennemførelse så snart som muligt af overførbare numre for 
abonnentledningen og senest i år 2000 (dvs. at brugerne i alle de større 
befolkningscentre får mulighed for at beholde deres telefonnummer på et bestemt 
sted, selv om de skifter til en anden operatør eller tjenesteudbyder). 
3. Fremme af handlinger på nationalt niveau, som skal åbne op for og sikre 
konvergensen af nationale nummereringsplaner, inklusive harmonisering af 
konkrete adgangskoder og indførelse af en fælles standard for tastaturer, som 
understøtter alfanumerisk opkald (dvs. hvor brugeren har mulighed for at 'dreje' 
navne i stedet for numre, f.eks. 'BLOMSTER' for en blomsterhandler). 
4. Gennemførelse af et europæisk telefonnummereringsområde (dvs. 
gennemførelse af et fælles nummereringssystem og fælles adgangskoder til 
særlige fælleseuropæiske tjenester: ring gratis, overtaksering og delt pris, samt, 
efter behov, for personkommunikationstjenester). 
5. Etablering af en fælles ramme for regulering og administration af et 
fælleseuropæisk nummereringssystem (inklusive tildeling af europæiske 
adgangskoder for visse tjenester og transportørvalgskoder tillige med fremme af 
Fællesskabets interesse i internationale nummereringsorganer). 
6. Undersøgelse af de problemstillinger, der er forbundet med navne og adresser 
i forhold til Internettet, samt overvejelse af, om der er behov for lovmæssige 
tiltag. 
Fra 1. januar 2000 
7. Gennemførelse af transportørforvalg (dvs. at brugerne får en enkel, ikke-
diskriminerende mekanisme stillet til rådighed, som sætter dem i stand til at 
foretage forvalg af transportør efter eget valg på permanent basis eller som 
default-værdi. 
8. Udvidet anvendelse af o verf ør bart nummer til mobilnet og 
personkommunikationsnet samt til brugere af specialtjenester (f.eks. så 
brugerne kan beholde værdifulde numre til ring gratis- eller 
personkommunikationstjenester), idet der tages højde for nettets udviklingstrin og 
efterspørgslens niveau. 
Fra 2000 og fremefter 
9. Gennemførelse af en langsigtet nummereringsplan, omfattende etablering af 
en europæisk landekode ("3"-XX), hvor forvaltningen og styringen af koden 
overdrages til det europæiske niveau. 
Der udbedes kommentarer til alle de foreslåede initiativer samt til den 
foreslåede tidsplan. 
IL 
IV 
Kommissionen er opmærksom på, at indførelsen af nye mekanismer som eksempelvis 
muligheden for transportørvalg og initiativer til harmonisering af nummereringssystemerne 
eventuelt vil påføre industrien og - vigtigere endnu - også brugerne væsentlige omkostninger. 
Imidlertid betyder den stigende efterspørgsel efter teletjenester og indførelse af konkurrence 
på markedet, at nummereringssystemerne skal tilpasses i de fleste lande. Sigtet med denne 
grønbog er at sikre, at der gennemføres ændringer, som tager højde for de langsigtede 
planlægningsmål for den europæiske integration. 
Det er helt centralt, når dagsordenen sættes, og tidsplanen for gennemførelse i Europa 
fastlægges, at der tages højde for de fordele, som initiativerne rummer. Kommissionen er af 
den opfattelse, at de nødvendige omkostninger vil blive mere end opvejet af de øgede 
valgmuligheder, den forbedrede servicekvalitet og de lavere takster, som ændringer i 
nummereringssystemet kan bane vejen for. 
Det er naturligt, at forslagene i denne grønbog rækker videre end til Den Europæiske Union. 
For eksempel vil det endelige mål med at skabe en unik europæisk identitet (f.eks. ved at 
identificere Europa med "3" som det første ciffer i en trecifret landekode) også omfatte 
landene i Central- og Østeuropa. Diskussionen kan derfor ikke begrænses til Den 
Europæiske Union, men må nødvendigvis bredes ud, så den omfatter CEPT ECTRA, hvis 
der skal findes svar på vigtige spørgsmål, såsom hvordan man skal bevæge sig hen imod et 
fælles nummereringssystem for Europa, mens man samtidig sikrer, at der er tilstrækkelig 
plads til at indfase fri konkurrence på forskellige markeder, alt efter de forskellige 
liberaliseringstidsplaner for de pågældende lande. 
Desuden skal der etableres mekanismer, som sikrer et fortsat engagement fra alle 
interessegrupper på nationalt og europæisk plan i udviklingen af et europæisk 
nummereringsmarked. 
KOMMENTARER ER VELKOMNE 
Hensigten med denne grønbog er at få sat gang i en aktiv diskussion, som også omfatter 
Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget, adhoc-
udvalg på højt niveau for de nationale myndigheder, forbrugerne, erhvervslivet, kabel- og 
mobiloperatører, tjenesteudbydere, udstyrsfabrikanter, fagforeninger og andre organisationer, 
som repræsenterer sektorens arbejdsmarkedsinteresser. Kommentarer og synspunkter om alle 
de holdninger, der gives udtryk for i grønbogen, er velkomne. Det gælder især de mål, som 
foreslås i ovenstående tabel. 
På grundlag af denne høring vil de politiske holdninger blive videreudviklet. Kommissionen 
vil dernæst fremsende disse til Rådet og Europa-Parlamentet. 
Kommentarer bedes sendt til Europa-Kommissionen, DG XIII A/l, Rue de la Loi 200, B-
1049 Bruxelles, att. hr. de Cockborne (fax +32 2 2968391), senest fredag den 21. februar 
1997. Kommentarer kan også sendes via e-mail til: numbering@bxl.dgl3.cec.be med 
henvisning til "Grønbog om en nummereringspolitik" (i formatet Word for Windows eller 
Wordperfect). 
AêL 
I INDLEDNING: HVORFOR EN NUMMERERINGSREFORM? 1 
II DEN NUVÆRENDE SITUATIO 3 
II. 1 Organisering af nummereringspolitikken på globalt, europæisk og 
nationalt niveau 3 
11.2 Meget er allerede gjort inden for nummereringsområdet 4 
11.3 Men det haster med lovgivningsmæssige nøglebeslutninger 6 
m NØGLEOPGAVERNE FOR EN EUROPÆISK NUMMERERINGS­
POLITIK 10 
III. 1 Udvikling af lovreglerne: "konkurrencen gøres effektiv" 10 
III. 2 Økonomisk udvikling: skabelse af et indre marked for 
specialtjenester 11 
111.3 Teknologisk udvikling: fremme af innovation 12 
111.4 Udvikling af nummerering fra kundens synspunkt: behovet for 
harmonisering 12 
111.5 Europæisk nummerering: balance mellem national og global 
nummerering 13 
IV HANDLINGSFORSLAG 15 
IV. 1 Sikring af effektiv konkurrence 15 
IV. 2 Udvikling af det indre marked 19 
IV.3 Tilpasning til informationssamfundet 22 
V KONKLUSIONER 26 
BILAG I: KOMMENTARER TIL ECTRA'S STRATEGISKE 
MULIGHEDFOR NUMMERERING SAMT 
COST/BENEFITANALYSE 27 
BILAG H: VALG AF TRANSPORTØR 30 
BILAG ni: OVERFØRBART NUMMER 34 
BILAG IV : PERSONKOMMUNIKATIONSTJENESTER 38 
BILAG V : ET REFERENCESCENARIO FOR OVERGANGEN TIL ET 
ÅBENT FÆLLESEUROPÆISK 
NUMMERERINGSSYSTEM 39 
BILAG VI: ETO/ECTRA-UNDERSØGELSER VEDRØRENDE 
NUMMERERING 41 
FORKORTELSESLISTE 42 
GLOSSAR 43 
/\£ 
I INDLEDNING: HVORFOR EN NUMMERERINGSREFORM? 
I forbindelse med fremkomsten af et liberaliseret telemarked inden for Den Europæiske Union 
er det en væsentlig betingelse for effektiv konkurrence, innovation og et frit forbrugervalg, at 
der er et tilstrækkeligt antal numre til rådighed, som tildeles på et rimeligt, gennemskueligt og 
ikke-diskriminerende grundlag. 
I grønbogen fra 1995 om liberalisering af teleinfrastrukturen1 anerkendtes nummerering som 
"et nøglepunkt til at fremme dette - et kernepunkt i markedets liberalisering og indførelse af 
konkurrence". Det blev vurderet som værende nødvendigt at sikre, at "udviklingen af telenet 
og-tjenester ikke hindres af et utilstrækkeligt nummereringssystem" og at "denne udfordring 
må tages op gennem en omhyggelig forvaltning af de overordnede nummereringssystemer på 
globalt, europæisk og nationalt niveau". 
Desuden kræves det for gennemførelse af det indre marked, at man i Europa har et europæisk 
nummereringssystem til rådighed, som kan fremme tilvejebringelsen af fælleseuropæiske 
tjenester. Nem adgang til disse tjenester gennem harmoniserede adgangskoder på europæisk 
plan er et nøglepunkt for kunderne og industrien2. 
Ved overgangen til fuld konkurrence i Europa er numre ved at blive en lige så vigtig ressource 
som frekvenser eller færdselsret3.1 de seneste år er antallet af telefonnumre, som er i brug i Den 
Europæiske Union, steget betydeligt og overstiger væksten i antallet af abonnenter. En sådan 
stigning afspejler væksten i erhvervskommunikation og i anvendelsen af computere. Imidlertid 
er behovet for numre også stigende for private hjem, idet brugerne begynder at få et andet eller 
tredje telefonnummer til fax eller modem4, og en stigende procentdel af befolkningen går rundt 
med en mobiltelefon eller en personsøger. 
Desuden er der de nye aktører på markedet, såsom kabel-tv-operatører og mobilnetoperatører. 
Disse operatører kræver lige adgangsforhold, hvilket med hensyn til nummerering betyder 
numre med samme kvalitet og de samme muligheder. 
Denne betydelige stigning i efterspørgslen sætter de nuværende nationale 
nummereringssystemer under pres og fører til væsentlige reformer på nationalt niveau med det 
formål at få ekstra kapacitet frigivet til operatører og, i sidste ende, til brugerne. 
Dette reformmønster udarter meget forskelligt i de forskellige lande, og det løser ikke mange 
af de fundamentale konkurrencemæssige og forbrugerrelaterede spørgsmål, som opstår på et 
marked med mange operatører, ligesom det ikke giver noget umiddelbart svar på efterspørgslen 
efter unikke fælleseuropæiske numre fra forskellige operatører eller tjenester - numre, som kun 
kan stilles til rådighed, hvis der sker en tilstrækkelig koordinering på europæisk eller globalt 
niveau. 
Grønbog om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net - 2. del - Fælles principper for udbud af 
teleinfrastruktur i Den Europæiske Union (KOM(94)682 endelig udgave, 25.1.95) 
Artikel 129b i Traktaten: "Fællesskabet skal sigte mod at fremme samtrafik og inter op erabilitel for de nationale 
net samt adgangen til disse nef. 
Til forskel fra frekvenser og færdselsret, som er underlagt fysiske begrænsninger, er nummerering begrænset 
af effektivitetshensyn, idet ændringer er dyre og offentligheden tager afstand fra dem. 
Flere end 6 af de 15 medlemsstater har en penetrationsrate for hovedlinier til boliger på over 100% for hver 100 
husholdninger med Sverige helt oppe på 121 %. Se meddelelse af 13. marts 1996 om alment tjenesteudbud for 
telekommunikation i perspektivet af et fuldt liberaliseret marked, KOM(96) 73. 
A 
Der er brug for snarlige løsninger: 
for at tilbyde kunderne et valg: med mindre brugerne let kan vælge eller endda 
forudvælge imellem konkurrerende transportører og kan beholde deres fastinstallerede 
eller mobile telefonnummer, når de skifter telefonselskab eller tjenesteudbyder, vil 
konkurrencen blive beskeden. 
for at minimere de samlede omkostninger ved ændringerne: hyppige ændringer af 
de nationale nummereringssystemer medfører høje omkostninger til omprogrammering 
af udstyr og opdatering af software. For virksomheder, der udbyder fælleseuropæiske 
tjenester til kunderne, giver det nuværende mønster med fortsatte, ukoordinerede 
ændringer operatørerne og tjenesteudbyderne betydelige omkostninger, som det også 
er tilfældet p.g.a. de forskellige numre og tjenesteadgangskoder i de forskellige lande. 
En stabil, langsigtet plan, som meddeles markedet i god tid, kan medføre betydelige 
omkostningsbesparelser, idet virksomhederne får mulighed for at få trykt nyt brevpapir, 
malet deres køretøjer om og give meddelelse til kunderne som en del af deres normale 
forretningsprocedurer. 
for at lette den nemme, informerede adgang: i et marked med stigende kompleksitet, 
hjælper enkle, letforståelige nummereringssystemer brugerne til at foretage og modtage 
opkald og til at vælge forskellige operatører for forskellige nationale og 
fælleseuropæiske tjenester både i og uden for deres hjemland. Ligeledes kan sådanne 
planer give kunden et vigtigt fingerpeg om taksten, dvs. hvad man må forvente at betale 
for et bestemt opkald. 
for at bibringe yderligere harmonisering i Europa: muligheden for at anvende 
nummerering på en nyskabende måde (for eksempel ved at erstatte tal med ord) vil gøre 
det endnu lettere at bruge telefonen; men for at opnå dette, må Europa have et 
standardiseret telefontastatur. Desuden kunne et europæisk 
telefonnummereringsområde (European Telephony Numbering Space (ETNS)) stille 
fælles tjenesteadgangskoder til rådighed i hele Europa (for eksempel til fælleseuropæisk 
ring-gratis-tjenester, overtakserings- eller mobiltjenester, eller til tjenester med delte 
omkostninger5). 
De forslag og holdninger, der fremlægges i denne grønbog om forskellige problemstillinger, 
er i overensstemmelse med Fællesskabets generelle indstilling inden for teleområdet siden 
1987. Denne indstilling, som begrænser sig til de områder, hvor det er påkrævet og passende 
at handle på europæisk niveau, skaber en balance mellem en gradvis åbning af markederne 
og lovgivningen, som sikrer rimelig konkurrence og beskytter offentlighedens interesse, idet 
konkurrencereglerne bringes til anvendelse fra sag til sag. 
Da de relevante adgangskoder for mobiltjenester og værditilvæksttjenester varierer fra en medlemsstat til en 
anden, vil en abonnent, som ringer til et sådant nummer fra en anden medlemsstat, ofte ikke være klar over, 
at han eller hun ringer til et nummer, som er underlagt overtaksering eller en forhøjet takst. 
II DEN NUVÆRENDE SITUATION 
II. 1 Organisering af nummereringspolitikken på globalt, europæisk og 
nationalt niveau 
I dag findes der et komplekst sæt regler, som regulerer den nummereringspolitik, der 
etableres på nationalt niveau gennem fællesskabsaktioner på nogle områder eller via 
ECTRA/ETO på andre, og der foreligger en overordnet ramme fra International 
Telecommunications Union (ITU) vedrørende en række punkter, som har global indvirkning -
fra tildelingen af landekoder til den maksimale længde af telefonnumre og indførelsen af 
globale numre for tjenester som globalt ring-gratis (baseret på 800-nummeret). 
Reguleringen af landekoder er en af de vigtigste funktioner for ITU i forhold til nummerering. 
Der er i øjeblikket en revisionsproces i gang, som ser på hvordan verdens 
telefonnummereringssystem kunne udvikles for at dække efterspørgslen. Især regeringerne 
og operatørerne presser på for ikke kun at få tildelt landekoder til nye stater, men også til 
bestemte former for tjenester (f.eks. satellitbaserede personkommunikationstjenester hvor 
hver systemoperatør har anmodet om tildeling af en landekode for at sikre global adgang), 
og endda til specifikke net eller netoperatører. Da der kun er 85 landekoder tilbage, bliver 
det mere og mere klart, at det nuværende globale nummereringssystem er ved at nå grænsen 
for sin formåen6. 
På nationalt niveau ejedes og styredes numrene traditionelt af den dér hjemmehørende 
teleorganisation. Disse virksomheder tildelte opkaldskoder til bestemte byer eller bestemte 
tjenester (f.eks. mobiltjenester eller personsøgetjenester) samt de enkelte numre til deres 
kunder og de numre, som deres konkurrenter måtte bruge, forudsat der var nogen 
konkurrenter. Sådanne nationale nummereringssystemer varierer fra den ene medlemsstat til 
den anden, men overholder de generelle regler, som er fastlagt på globalt niveau under ITU's 
beføjelser. 
Selv om den daglige administration af den nationale nummerering - i overensstemmelse med 
subsidiaritetsprincippet - fortsat vil være en national funktion, som skal udføres af en 
myndighed, der er uafhængig af operatørerne, er der brug for yderligere handling på 
europæisk niveau både for at udvikle en langsigtet strategi og struktur for nummerering i 
Europa samt for at koordinere og forelægge fælleseuropæiske holdninger i relation til 
eksterne udviklinger såsom i ITU. Da der skal meget omfattende ressourcer til for at følge 
arbejdet i ITU's arbejdsgrupper, udgør en koordineret europæisk holdning den eneste 
praktiske måde, hvorpå en række europæiske lande kan sikre, at deres stemme bliver hørt i 
tilstrækkeligt omfang. 
Denne dobbelte indfaldsvinkel vil fortsætte processen med koordinering mellem nationale, 
regionale og globale handlinger og vil tilendebringe udviklingen af det indre marked for 
telekommunikation, samtidig med at brugernes grundliggende rettigheder tilgodeses. 
Kapaciteten for den globale nummereringsplan kan ikke så let udvides, idet den maksimale nummerlængde er fastsat 
til 15 cifre. Desuden er det stadig mere vanskeligt og tidkrævende at opnå den nødvendige konsensus i ITU for at 
foretage ændringer i den nuværende globale plan inden for en overskuelig fremtid, hvilket skal ses i lyset af de 
berørte kommercielle og politiske interesser. 
4 
II.2 Meget er allerede gjort inden for nummereringsområdet 
Siden begyndelsen af halvfemserne, har Europa-Kommissionen, Rådet og Europa-
Parlamentet været aktive i udviklingen af et åbent, forenet nummereringssystem i Europa. 
Med disse initiativer er allerede opnået nogle af de reguleringsmæssige nøglemål: 
Fælleseuropæiske numre for alarmopkald og udenrigsopkald i alle medlemsstaterne. 
En europæisk adgangskode til alarmtjenesterne (112), som skal være i drift fra 1992 
og kun i begrundede tilfælde fra 1996 ved siden af de nationale alarmopkaldsnumre7. 
Et europæisk præfiks for udenrigsopkald (00), som skal indføres mellem 1992 og 
19988. 
En klar rolle for de nationale myndigheder 
De grundprincipper, som gælder for nummerering og nummertildeling, blev undersøgt i 
grønbogen om mobiltjenester i 19949 og grønbogen om infrastruktur i 199510 og blev 
kommenteret og støttet fra mange sider11. Disse holdninger er nu indarbejdet i den 
lovmæssige ramme, der nu fastlægges for det liberaliserede telemarked. 
Medlemsstaterne skal adskille operationelle og reguleringsmæssige aktiviteter inden for 
nummerering. De nationale nummereringssystemer skal styres af den nationale 
myndighed (National Regulatory Authority) og der skal offentliggøres tilstrækkelige 
oplysninger herom på nationalt niveau. 
Desuden er der pålagt eller foreslået medlemsstaterne forpligtelser, som skal sikre at: 
der er et tilstrækkeligt antal numre til rådighed til alle teletjenester 
(senest 1. juli 1997)12. 
der tildeles numre på en objektiv, ikke-diskriminerende, 
fordelingsmæssigt korrekt og gennemskuelig måde, og at dette sker på 
grundlag af individuelle ansøgninger fra operatører eller 
tjenesteudbydere13. 
juli 1991 om indførelse af et enkelt europæisk alarmopkaldsnummer (91/396/EØF; EFT L217/31, 06.08.91) 
Rådets beslutning af 11. maj 1992 om indførelse i Fællesskabet af et fælles præfiks for telefonopkald til 
udlandet (92/264/EØF; EFT L 137/21, 20.05.92) 
Udvikling af et personkommunikationsmarked: Grønbog om en fælles strategi for mobil- og personkommunikation 
i Den Europæiske Union, KOM(94) 145 endelig udgave, 27.4.94 
Grønbog om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net, 2. del. Fælles principper for udbud af 
teleinfrastruktur i Den Europæiske Union, KOM(94) 682 endelig udgave, 25.01.95 
Se Kommissionens meddelelse om høringen vedrorende mobilgrønbogen, KOM(94) 492, 23.11.94 samt 
Kommissionens meddelelse om høringeifvedrorende grønbogen om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-
net, KOM(95) 158, 3.5.95 
Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår 
gennemførelse af liberaliseringen af markederne for teletjenester, EFT 22.3.96 
Europa-Paramentets og Rådets direktiv 95/62/EF af 13.-december 1995 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten, 
EFTL 321/6, 31.12.95 
der er tilstrækkelige nummerområder til rådighed for alle teletjenester, der er 
til rådighed for offentligheden; og der indføres et "overførbart nummer" (dvs. 
en mulighed for, at brugeren kan beholde sit telefonnummer, selv om der skiftes 
telefonselskab ved en given lejlighed) inden for kabelnettet så snart som muligt 
og i det mindste i alle større befolkningscentre senest den 1. januar 200314. 
Etablering af en ramme, som går ud over Det Europæiske Fællesskab, når det 
drejer sig om nummereringssamarbejde. 
I 1992 satte Rådet etableringen af et europæisk telefonnummereringsomrade som et 
hovedmål og bad medlemsstaterne arbejde inden for CEPT for at få udviklet en ramme 
for koordinering af nummereringen under medvirken af Europa-Kommissionen15. 
I 1994 underskrev Kommissionen en fælles hensigtserklæring sammen med the 
European Committee of Telecommunications Regulatory Authorities (ECTRA) tillige 
med en rammekontrakt for the European Telecommunications Office (ETO) med den 
hensigt at deltage i finansieringen af undersøgelser og arbejdsgrupper, som omfattede 
repræsentanter fra 43 europæiske lande, om en lang række forhold vedrørende 
nummerering. De undersøgelser, Kommissionen har faet udarbejdet om emnet 
nummerering, står anført i Bilag VI. 
I 1994 blev der etableret et European Numbering Forum (ENF) for at inddrage alle 
interesserede parter i udviklingen af en nummereringspolitik i Europa. ENF, som er 
åben for alle europæiske organisationer, der er interesseret i nummerering eller 
adressering16, udarbejder udtalelser, anbefalinger og rapporter både for Fællesskabet 
og for ECTRA. 
Med hensyn til nummereringsaktiviteterne på regionalt og globalt niveau gør 
Kommissionen sig store anstrengelser for at fremme fælleseuropæiske holdninger 
(inden for ECTRA), som kan danne grundlaget for forhandlinger i ITU og andre 
organer. 
Udvikling af et europæisk telefonnummereringssystem 
Ved Rådets resolution af 1992 opfordredes medlemsstaterne til at påbegynde arbejdet inden 
for rammerne af ECTRA for at fa etableret et europæisk telefonnummereringsomrade 
(European Telephony Numbering Space (ETNS)), dvs. et nummereringsområde, som 
indføres parallelt med de eksisterende nationale nummereringssystemer. En markedsorienteret 
undersøgelse pegede på et behov for tjenester med samme nummer i hele Europa17. En senere 
Fælles holdning (EF) Nr. 34/96 vedtaget af Rådet d. 18. juni 1996 med henblik på vedtagelse af Europa-
Parlamentets og Rådets direktiv om samtrafik på teleområdet med hensyn til sikring af det almene tjenesteudbud 
og interoperabiliteten ved anvendelse af ONP-principperne, især artiklerne 6, 9 og 12, EFT 96/C 220/03, 29.7.96. 
Rådets resolution af 19. november 1992 om et fælleseuropæisk samarbejde om nummerering inden for 
teletjenester (92/C 318/02; EFT C 318/2,04.12.92) 
Følgende organer er medlem af ENF: the European Public Telecommunications Network Operators' Association 
(ETNO), the European Telecommunications Standards Institute (ETSI), the European Information Industry 
Association (EDA), the European Telecommunications Manufacturers Association (ECTEL), the European 
Computer Manufacturers Association (ECMA), the GSM MoU European Interest Group (EIG), ECTRA samt 
Europa-Kommissionen. Det forventes, at flere vil soge om medlemskab. 
Potential Opportunities Affordedi>y a New European Telephony Numbering Space, endelig rapport, Mary Ann 
O'Loughlin og Stuart Sharrock, markedsforingskonsulenter, 20. april 1994. 
> undersøgelse fra ETO konkluderede, at ETNS ville give Europa den nødvendige fleksibilitet 
til at gennemføre fælleseuropæiske tjenester og sikre Europas fremtidige 
konkurrencedygtighed på verdensmarkedet18. 
ECTRA definerede en udviklingsstrategi, som skulle føre fra nutidens nummereringssystem 
til et åbent, forenet nummereringssystem med en klar europæisk identitet19, og gik i gang med 
en bred høring af de deltagende nummereringsmyndigheder og European Numbering Forum 
(se Bilag I). Der blev foreslået fire muligheder: 
Mulighed 1: Opretholdelse af den nuværende situation. 
Mulighed 2: Gennemførelse af et ETNS for specialtjenester (f.eks. ring-gratis, 
overtakseringstjenester og/eller tjenester med delte omkostninger). 
Mulighed 3: Ud over numre til specialtjenester, at skabe en klar europæisk 
nummereringsidentitet (trecifrede nummerkoder) ved at bruge tallet "3" foran de 
nuværende landekoder (f.eks. "333" for Frankrig eller "344" for Det Forenede 
Kongerige). Dette ville frigive op til 50 nye landekoder i Europa og give mulighed for, 
at de præfikser, som i dag starter med tallet "4" kunne genbruges inden for det 
verdensomspændende nummereringssystem. 
Mulighed 4: Skabelse af et encifret præfiks for Europa (på samme måde som 
anvendelsen af "1" for at ringe til Nordamerika fra andre dele af verden eller "1" + det 
lokale præfiks for at ringe over længere afstande inden for Nordamerika) inden for et 
forenet europæisk nummereringssystem, som i tidens løb ville smelte sammen med de 
nationale systemer. 
Høringen20 viste, at selv om der bredt blev sagt nej til den første mulighed, og der var støtte 
til at gå hurtigt frem med mulighed 2, så var der en klar forskel i opfattelsen hos de nationale 
operatører og de nye aktører på markedet med hensyn til behovet for at gå hurtigt frem med 
mulighed 3 og 421. 
II.3 Men det haster med lovgivningsmæssige nøglebeslutninger 
Selv om der er gjort fremskridt, skal der yderligere aktiviteter til på europæisk plan for at 
reagere på den udvikling, som foregår på markedet som følge af den igangværende 
liberaliseringsproces. Samtidig er det nødvendigt at beskytte forbrugernes interesse i 
tilstrækkeligt høj grad. 
Reaktion på brugernes og markedets behov 
Nummereringssystemer skal være åbne for konkurrence, hvis brugerne skal have et reelt valg 
med hensyn til, hvem der yder dem en bestemt tjeneste. Selv anstrengelserne for at sikre en 
Udarbejdelse af oplæg til ITU med anmodning om en virtuel landekode til gennemforelse af et 
nummereringsområde for specialtjenester af fælleseuropæisk art, ETO, 31. marts 1995. 
Strategiske muligheder for nummerering af teletjenester i Europa, ECTRA PTN, 27. juli 1994 
Rapport om horingen vedrorende de strategiske muligheder for nummerering af teletjenester i Europa; ECTRA 
PTN, 10. juli 1995. 
Denne forskel i opfattelse blev bekræftet af de bidrag, som blev modtaget i forbinelse med horingen om grønbogen " 
om liberaliseringen af teleinfrastrukturen og kabel-lv-ncttct, KOM(94) 682, 25.01.95. 
uafhængig tildeling og forvaltning af nummereringen vil være til begrænset gavn, hvis 
myndighederne arbejder med et nummereringssystem, som er beregnet til en 
monopolsituation. Nye aktører skal kunne opnå numre af lige så god kvalitet, f.eks. gennem 
opkaldsparitet22. Transportørvalg og overførbare numre anses for at være af afgørende 
betydning, hvis kunderne skal kunne vælge deres transportør for lands- og udlandsopkald 
eller bevare deres nummer, hvis de ønsker at skifte operatør og foretage det bedst mulige 
valg med hensyn til tjeneste, tjenestens kvalitet og pris. Ud over de direkte fordele i form af 
prisbesparelser, forventes dette at medføre store indirekte fordele for samfundet og 
økonomien. 
Nummerering bliver en af de nøglefaktorer, der kan lette gennemførelsen af det indre marked 
for telenet og -tjenester, og især for etableringen af nye fælleseuropæiske tjenester23 (såsom 
fælleseuropæisk ring-gratis, teleshopping, nem adgang til vejhjælp, transport eller 
turistinformation for bilister), baseret på fælleseuropæiske numre. Dette vil give de 
europæiske virksomheder bedre muligheder for at drage fordel af informationssamfundet og 
vil styrke Europas teleindustri i konkurrencen på et verdensmarked, som bliver mere og mere 
åbent. 
I et samfund med flere operatører og et Europa, hvor flere og flere rejser, arbejder og bor i 
forskellige dele af Unionen, knyttes der forventninger til, at brugen af telefonen skal være 
enkel og brugervenlig. Desuden forventer brugerne, at de på de numre, de ringer op, kan få 
en vis angivelse af prisen (f.eks. udland, landstakst, mobil- eller overtakseringstjenester, som 
i dag let kan kendes fra andre numre, selv om der er en forvirrende variation fra det ene land 
til det andet). En ny strategi for nummerering på europæisk niveau kan udgøre en mulighed 
for at imødegå disse bekymringer gennem harmonisering af opkaldssystemerne i hele 
Europa, forudsat at dette kan retfærdiggøres på baggrund af efterspørgslen, nettets 
udviklingsniveau og omkostningerne. 
Hvis Europa ønsker at drage fuld fordel af det liberaliserede indre marked, er der brug for 
et nummereringssystem, som fuldt ud kan tage højde for nuværende og fremtidige krav. 
Dette kan betyde en større omstrukturering af de nationale nummereringssystemer, men 
sådanne ændringer foregår også i dag på nationalt niveau i alle tilfælde, og de udgør ikke altid 
en del af en klar, langsigtet strategi, som afspejler realiteterne i et fælleseuropæisk marked. 
Brugerne og teleindustrien kræver at få et klart billede af, hvordan det vil se ud med 
nummereringen i fremtiden. Dette gælder ikke kun numrene og det tekniske udstyr, der er 
forbundet med disse numre, men er også et spørgsmål om, hvem der skal træffe beslutninger 
om nummerering og - i lyset af ønsket om at fremme fælleseuropæiske tjenester baseret på 
numre, der gælder i hele Europa - hvordan opgaverne med drift og styring af et europæisk 
telefonnummereringsomrade kan opdeles. 
En opkaldsparitet eksisterer, hvis der skal kaldes det samme antal cifre for at få adgang til tjenester fra 
konkurrerende operatører. 
Indførelsen i Unionen af transportørvalg ved udlands- og landstrafik ville dreje sig om 40-50 mia. ECU pr. år i 
teleindtægter. Åbningen af et ring-gratis-marked ville fore til stigende indtægter på helt op til 4-5 mia. ECU pr. 
år. Se The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering 
solutions, Sagatel, Paris, marts 1996. 
Endelig kunne ændringerne forudset i denne grønbog blive dyre, forstyrrende og upopulære24, 
såfremt de ikke styres forsvarligt. Det betyder, at grønbogen ikke kun kan fokusere på de 
beslutninger, der skal tages, men også på den måde, gennemførelsen af 
nummereringsbeslutningerne vil blive forvaltet, og den tidsplan, der skal opsættes for 
opnåelse af de mål, der fremlægges i grønbogen. Der er brug for lang tids varsel forud, hvis 
nummerformatet skal omstruktureres (f.eks. til valg af transportør), og det betyder, at 
operatører, tjenesteudbydere og udstyrsfabrikanter føler, at det haster med disse beslutninger. 
Samtidig er der allerede foretaget nummerændringer på nationalt niveau, og disse ændringer 
vil eventuelt selv skulle tilpasses de beslutninger, der træffes på europæisk eller globalt 
niveau. Kun en koordineret strategi for nummereringsreformen kan minimere denne 
forstyrrelse. Dette betyder, at medlemsstaterne bør undgå unødige ændringer, mens en 
langsigtet europæisk strategi for nummerering udvikles. 
Desuden skal brugerne inddrages tæt i formuleringen af en langsigtet nummereringsstrategi 
for Europa, og der, hvor der er brug for ændringer, skal der foretages en ordentlig vurdering, 
både af de medgående omkostninger og af de fordele, der vil være for erhvervslivet og 
forbrugerne. 
Reaktion på det politiske mandat til forandring 
De ovenfor anførte spørgsmål og brugernes og markedets behov finder en parallel jnden for 
det politiske område, når det drejer sig om de forandringer, grønbogen foreslår. Der er 
udestående arbejde på tre konkrete områder, hvis de politiske målsætninger, som Rådet og 
Europa-Parlamentet har peget på inden for nummereringsområdet i de seneste tre år, skal 
opfyldes. Disse tre områder kan opsummeres som følger: 
Færdiggørelse af den lovgivningsmæssige ramme for teleområdet frem mod fuld 
liberalisering i J99825 samt høring om den fremtidige lovgivningsmæssige ramme, der 
skal til for at sikre en effektiv forvaltning af numrene (dvs. for at sikre rimelig 
konkurrence og lige vilkår for de forskellige aktorer på markedet16). 
Dette går ud over den ramme, der blev indført med ONP-direktivet om taletelefoni27, 
det foreslåede samtrafik-direktiv28, det foreslåede licensdirektiv29 samt direktivet om 
Som eksempel er omkostningerne ved at udskifte omstillingsborde og andet kundeudstyr i forbindelse med en 
større ændring af nummereringssystemet i Tyskland anslået til ca. 3000 årsværks arbejde. Se Private Network 
Perspective on the Cost of Number Changes, EC MA, 4. marts 1996 
Rådets resolution 93/C213/01 om undersøgelse af situationen i telesektoren og behovet for yderligere udvikling 
på dette marked, EFT Nr. C 213,6.8.1993, s. 1 
Rådets resolution om gennemførelse af den fremtidige lovgivningsmæssige ramme for telekommunikation, EFT 
95/C 258/01, 18.09.95 
Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/62/EF af 13. december 1995 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten, 
EFT L 321, 31.12.95 samt forslag til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv om ONP-vilkår for taletelefoni og 
alment tjenesteudbud for telekommunikation på et fuldt liberaliseret marked'(erstatter 95/62/EF), KOM(96) 419, 
11. september 1996, EFT...afventer offentliggørelse. 
Fælles holdning (EF) Nr. 34/96 vedtaget af Rådet d. 18. juni 1996 med henblik på vedtagelse af Europa-
Parlamentet og Rådets direktiv om samtrafik på teleområdet med hensyn til sikring af det almene tjenesteudbud 
og interoperabiliteten ved anvendelse af ONP-princippcrne, især artikel 6, 9 og 12, EFT 96/C 220/13, 29.7.96. 
Fælles holdning vedtaget af Rådet d. 27. september 1996 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentet og 
Rådets direktiv om ensartede principper for almene tilladelser og enkeltlicenser for teletjenester, som snart vil 
blive offentliggjort, forslag réf.: KOM(95) 545 endelig udgave, Bruxelles, 14.11.1995. Inden for den nuværende 
ramme kan tildelingen af numre gennemføres gennem almene tilladelser eller enkeltlicenser, idet betingelser og 
procedurer skal være gennemskuelige og ikke-diskriminerende, og idet der pålægges medlemsstaterne tidsfrister, 
fuld konkurrence30, hvis bestemmelser om nummerering blev opridset ovenfor. Der skal 
ses ud over 1998 til de udfordringer, der ligger i nummereringen på et marked med flere 
operatører. 
Fremme af en hurtig indførelse af fælleseuropæiske tjenester på grundlag af det 
europæiske telefonnummereringsomrade (ETNS)31, 
Dette forslag blev forbundet med gennemførelse af yderligere undersøgelser. Disse 
undersøgelser har kunnet påvise et behov for fælleseuropæiske tjenester. Tekniske 
studier om gennemførelsen er undervejs; de færdiggøres i midten af 1997. I lyset af 
dette arbejde, stiller denne grønbog forslag både om selve numrene og om rammen for 
den fremtidige forvaltning og styring af disse. 
Etablering afklare tidsplaner for nummerering af mobil- og personkommunikation, 
Efter høringen vedrørende grønbogen om mobiltjenester32 førte de politiske diskussioner i 
Rådet33 og Europa-Parlamentet34 til, at man opfordrede til initiativer på dette område. 
og idet der kan opkræves gebyrer. Årsagerne til at begrænse antallet af individuelle licenser (kun vedrørende 
brugen af radiofrekvenser var en begrænsning af Kommissionens oprindelige forslag) er udvidet til også at omfatte 
nummerering, men kun på midlertidigt grundlag og med forbehold af overholdelse af gældende fællesskabslove, 
hvilket bl.a. omfatter Kommissionens direktiv 96/19/EF (EFT L 74/13, 22.3.96). 
Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår 
gennemførelse af liberaliseringen af markederne for teletjenester, EFT 22.3.96. 
Rådets resolution af 19. november 1992 om et fælleseuropæisk samarbejde om nummerering inden for 
teletjenester (EFT 92/C 318/02). 
Udvikling af et personkommunikationssystem: Grønbog om en fælles strategi for mobil- og personkommunikation 
i Den Europæiske Union, KOM(94) 145 endelig udgave, 27.04.1994. 
Rådets resolution af 29. juni 1995 om yderligere udvikling af mobil- og personkommunikation i Den Europæiske 
Union (EFT 95/C 188/02). 
Europa-Parlamentets resolution om yderligere udvikling af mobil- og personkommunikation i Den Europæiske 
Union, A4-0097/95; EFT C 151/473,19.06.95 
10 
III NØGLEOPGAVERNE FOR EN EUROPÆISK 
NUMMERERINGSPOLITIK 
Som en reaktion på de fremtidige behov på markedet og fra de europæiske kunder kan der 
peges på følgende nøgleopgaver for en europæisk nummereringspolitik: 
NØGLEPUNKTER FOR EN NUMMERERINGSPOLITIK I DEN EUROPÆISKE UNION 
I Nummereringens rolle ved tilsikringen af effektiv konkurrence, især 
inden for følgende områder: 
Valg af transportør 
Overførbart nummer 
Omlægning af de nationale nummereringsplaner, så de fremmer konkur­
rencen, samt de nationale myndigheders rolle ved tilsikring af, at der er et 
tilstrækkeligt antal numre til rådighed. 
II Fremme af det indre marked, især inden for følgende områder: 
Skabelse af et europæisk telefonnummereringsomrade, og dermed at 
behovet for fælles adgangskoder for fælleseuropæiske tjenester (såsom ring 
gratis, delt betaling, overtaksering og mobilnet) dækkes. 
Behovet for, at en europæisk nummerering skal forvaltes af en 
hensigtsmæssig forvaltningsstruktur på europæisk niveau. 
III Tilpasning af Europas nummereringssystem til de behov, der stilles i 
informationssamfundet, især inden for følgende områder: 
Skabelse af en langsigtet nummereringsplan for Europa Navne og adresser 
på Internettet og andre nye multimedie og onlinetjenester 
III.1 Udvikling af lovgivningen: "konkurrencen gøres effektiv" 
Hvis konkurrence skal være effektiv, skal brugerne være i stand til let at vælge mellem 
tjenester fra konkurrerende transportører. Dette princip om åben adgang vil sandsynligvis få 
indvirkning på alle nuværende nummereringsordninger. I praksis vil det for eksempel betyde 
at: 
der anvendes bestemte korte koder for adgang til oplysningen eller forskellige 
transportører af landsopkald; 
der vil være behov for, at operatører og tjenesteudbydere har "fuldt åben" adgang til 
bestemte nummergrupper til tjenester som ring-gratis; eller 
abonnenter skal kunne tage deres eksisterende numre med sig, hvis de skifter 
operatør eller tjenesteudbyder (nummeret følger personen fra en operatør til en 
anden). 
11 
Konkurrerende tjenesteudbydere, både dem, der udbyder teletjenester, og dem, der udbyder 
tjenester, hvor telekommunikation anvendes til at fa adgang til tjenesten, er ikke kun optaget 
af mængden af numre, de tildeles, men også af numrenes "kvalitet". Der kan her f.eks. være 
tale om numre, der er lette at lære eller huske, eller de kan være subjektivt behagelige, eller 
betydningen af bestemte koder, f.eks. som varemærke for adgang (identifikation), kan 
genkendes af brugeren. Disse tjenester skal derfor også have lige adgang til numrene. Dette 
princip må være gennemgående i udviklingen af nummereringssystemer og tildelingen af 
numre. 
Under rammekontrakten mellem Kommissionen og ETO har ETO udført to 
nummereringsundersøgelse inden for dette område35. Under en ny arbejdsopgave fra 
Kommissionen, vil ETO bearbejde resultatet af disse undersøgelser til 
nummereringskonventioner, som fastlægger et vigtigt politisk grundlag for 
nummereringsmyndighederne og giver fælles regler, f.eks. om de rettigheder, der er 
forbundet med numre, og de procedurer, der skal følges ved tildelingen af numre. 
Il 1.2 Økonomisk udvikling: skabelse af et indre marked for specialtjenester 
En nylig undersøgelse for Kommissionen36 og det ovenfor nævnte arbejde i ECTRA viser, 
at der er en stærk efterspørgsel efter en række nye tjenester på europæisk niveau, såsom ring-
gratis, delt-indtægt eller overtakseringstjenester, telekort/tjeneste med direkte opkald til 
lande, samt nye tjenester, som delt-omkostning. Dette ville gøre det muligt at tilbyde varer 
og tjenesteydelser i hele Europa på grundlag af ét enkelt nummer, hvorved virksomheder, der 
anvender disse numre vil kunne spare betydelige beløb på markedsføring og reklame, 
samtidig med at væksten i handel med varer og tjenesteydelser hen over grænserne yderligere 
stimuleres og beskæftigelsen i disse sektorer ligeledes stimuleres, ofte i Unionens mindst-
begunstigede regioner37. Der ville ske en betydelig stigning i den europæiske telefontrafik, 
hvilket ville give mulighed for betydelige omkostningsbesparelser i teleindustrien. 
Undersøgelsen for Kommissionen konkluderede også, at fælleseuropæiske adgangskoder 
inden for et europæisk nummereringsområde ville give Europa den afgørende fleksibilitet til 
at kunne opfylde fremtidens behov for tjenester, samtidig med at man reagerer på et klart 
behov fra nutidens marked. Desuden ville det give nye markedssektorer mulighed for at 
udvikle regionale tjenester med en ægte europæisk identitet. 
I en undersøgelse om ikke-diskriminerende adgang til nummereringsressourcer, undersøgte ETO spørgsmål som 
tildeling af numre og brugsret til numre, ejerskab af numre, muligheden for at handle med numre, ikke-
diskriminerende adgang til oplysningstjenester, samt tildeling af datanetidentifikationskoder (DNIC/PNIC). En 
anden undersøgelse om nummerering drejede sig om emnet brugervenlighed og havde til hensigt at definere 
strukturerede og logiske opkaldsordninger for fremtidige tjenesteadgangskoder i hele Europa. Man er også involveret 
i arbejdet med et harmoniseret alfanumerisk tastatur i Europa, så der vil være mulighed for at genindføre opkald 
via bogstaver i fremtiden. De endelige rapporter forelægges Kommissionen i løbet af 1996 og vil indeholde de af 
ECTRA godkendte fund og forslag, tillige med eventuelle kommentarer som de enkelte medlemmer af ECTRA 
måtte fremkomme med om disse emner. 
Potential Opportunities Afforded by a New European Telephony Numbering Space, endelig rapport, Mary Ann 
O'Loughlin and Stuart Sharrock, markedsføringskonsulenter, 20. april 1994. Der blev indhentet kommentarer fra 
netoperatører, administrationskontorer for tjenester og kundetjenester i hele Europa. 
Et eksempel kunne være opkaldscentre, som ligger i én medlemsstat og håndterer telesalg fra hele Europa, eller 
en "help desk'-service inden for computer- of soflwareindustrien. Mere end 6000 virksomheder i en bred vifte af 
industrier har nu "opkaldscentre" for deres tjenester, hvor kunderne kan indhente oplysninger (mange er på 
fælleseuropæisk grundlag). Disse har ca. 130.000 europæere ansat og forventes at skabe yderligere 100.000 
arbejdspladser inden år 2000. Udviklingen af disse faciliteter har været stærkest i Irland. Kilde KPMG 1996. 
12 
Etableringen af et europæisk nummereringsområde ville således give fleksibilitet til at 
imødekomme fremtidens behov i det indre marked for særlige teletjenester,' hvorved både 
virksomheder og forbrugere ville fa et større udbud og lavere omkostninger38. De europæiske 
tjenesteudbydere ville drage fordel af stordriftsfordele, hvilket skulle kunne overføres til 
kunderne i form af lavere priser og større nyskabelse. Desuden ville europæiske 
tjenesteudbydere blive bedre stillet i forberedelsen til global konkurrence om tjenesterne, og 
der ville blive skabt en mere udadvendt fokusering på nye markeder. 
111.3 Teknologisk udvikling: fremme af innovation 
Nummerering skal lette kombinationen af forskellige typer teletjenester (baseret på en 
blanding af teknologier og standarder såsom et enkelt abonnement, som tilbyder brugeren 
både mobile og landbaserede tjenester) i stedet for at kræve, at der skal et nyt telefonnummer 
til hvert af systemerne. I øjeblikket tildeles brugerne numre, som er specifikke for landet, 
nettet og operatøren. I fremtiden vil brugerne måske ønske at have numre, som er uafhængige 
af, hvem der udbyder nettet eller tjenesten, og af tjenestetype, beliggenhed og terminaludstyr. 
Med andre ord bør brugerne have personlige numre, som tildeles brugeren snarere end nettet. 
Sådanne overførbare numre ville give brugeren mulighed for at blive kontaktet på kontoret, 
hjemme, eller mens man "rejser rundt" i Europa eller udenfor. Kunden ville sjældent vide eller 
bekymre sig om, hvorvidt kommunikationen gik gennem et mobilnet, en satellit eller et 
landbaseret ledningsnet (dvs. PSTN/ISDN), men ville drage fordel af muligheden for at kunne 
være i kontakt, mens man modtager tjenesten og faktureres fra et enkelt kontaktpunkt. 
Der er allerede introduceret nye, kombinerede teknologikoncepter, såsom "følg mig"-
funktionen, eller de er på vej såsom ideen om personkommunikation, som opbygges på 
grundlag af den massive vækst i mobil- og personkommunikation. Da sådanne nye koncepter 
har mulighed for at kombinere nummereringsmæssige grænser, både hvad angår de 
forskellige numre, som forbindes med de forskellige teknologier, og med hensyn til de 
geografiske grænser, der opstilles af nationale nummereringssystemer hen imod individuelle 
kombinationsløsninger, kræver de en unik nummereringsløsning på regionalt og globalt 
niveau. 
111.4 Udvikling af nummerering fra kundens synspunkt: behovet for 
harmonisering 
I det kommende liberaliserede marked har brugerne ret til at forvente, at et større udbud ikke 
blot betyder længere og mere komplicerede numre. Her kan det være på sin plads med 
lovmæssige indgreb for at imødegå den risiko, der kunne være for, at et kommercielt pres 
betyder, at brugerne kommer til at stå over for et forskelligt sæt nye adgangskoder og en 
anderledes nummereringsstruktur for de samme tjenester, fragmenteret på grundlag af de 
nationale grænser eller bestemte gruppe af lande eller endda enkeltoperatører39. 
I princippet kunne fælleseuropæsiske tjenester også nummereres inden for de globale nummereringsressourcer, 
hvor disse er til rådighed (f.eks. globalt-ring gratis eller 800). Spørgsmålet er det, som opfattes som truslen om 
amerikansk dominans gennem en global strategi, hurtig gennemforelse af forskellige losninger, fleksibilitet til at 
reagere på ukendte fremtidige krav samt muligheden for at få plads til specialnumre udelukkende for Europa. 
Desuden kan regionale og globale nummereringslosninger udmærket eksistere ved siden af hinanden med 
mulighed for en glidende overgang fra det ene til det andet system. 
I denne henseende har de kommercielle operatører for nylig indkaldt ITU-T's studiegruppe 2 for tildeling af 
særlige landekoder til net-/netoperatører, så der kunne blive åbnet op for mulighederne for "Telco-mærkning" 
af deres tjenester på globalt niveau. Bortset fra den kendsgerning at disse ville være i modstrid med målet om 
overførbare numre og kunne resultere i ineffektiv udnyttelse af nummereringsressourcer, da net/netoperatør 
koderne ville begynde at konkurrere med koderne for almene tjenester, synes Telco-mærkning at være i 
13 
Ud over initiativer for at harmonisere adgangskoderne til bestemte tjenester, såvel som 
nummerstrukturerne, bør både forbrugere og erhvervsliv kunne drage fordel af det såkaldte 
"alfanumeriske" opkald. Denne facilitet, som engang var almindelig i Europa, og som har fået 
en betydelig rolle på det amerikanske ring-gratis-marked, giver brugeren mulighed for at 
foretage opkald på grundlag af navne eller ord, der er lettere at huske end tal. 
Hvis der skal komme gang i de alfanumeriske numre igen i Europa, skal tastaturerne på 
telefonerne harmoniseres, så de samme bogstaver tildeles de samme numre på alle telefoner. 
I øjeblikket er flere ordninger i brug i Europa, så det ville være et betydeligt første skridt, hvis 
man kunne blive enig om kun at have ét format for det alfanumeriske tastatur40. 
III.5 Europæisk nummerering: balance mellem national og global nummerering 
Globale sat overfor europæiske nummereringslosninger 
Der er forberedelser undervejs i ITU-T for at åbne globale tjenestekoder for Universal 
International Freephone Service (UIFS eller globalt ring-gratis) og for Universal Personal 
Telecommunications (UPT). Der er en tendens til at antage, at erhvervslivet og brugerne vil 
foretrække disse globale løsninger, og at der derfor vil være et meget mindre behov for 
fælleseuropæiske numre. Kommissionen anser dette synspunkt for ukorrekt. 
For det første giver ITU-T anbefalingerne en relativt svag håndhævelsesmekanisme, som, når 
den konkurrencemæssige virkning af et UIFS bliver helt klar, måske ikke vil være 
tilstrækkelig til at sikre, at der opstår et ægte europæisk marked for ring-gratis-tjenesterne. 
UIFS vil som sådan udelukkende stille en ramme til rådighed for kommercielle aftaler, hvor 
det bedste, man kan håbe på, er et fragmenteret tjenesteudbud mellem individuelle operatører 
på bilateral basis. 
For det andet må man ikke undervurdere behovet for fælleseuropæiske numre. Det indre 
marked giver mulighed for tjenesteudbydere, som ikke findes på nationalt niveau. De 
europæiske tjenesteudbydere har tendens til at identificere specifikt europæiske snarere end 
globale markedsmuligheder41, når det drejer sig om alt lige fra informations- og 
underholdningstjenester via produktmarkedsføring og salgsfremme til direkte-
responstjenester og teleshoppingtjenester42. Selv om mange produkter kan købes verden 
over, er salg, markedsføring og kundestøtte normalt organiseret på regional basis af 
kulturelle, sproglige og logistikmæssige grunde, således at der ikke nødvendigvis er 
modstrid med kundens basale behov (brugerne ønsker et forståeligt nummereringssystem, som giver dem 
mulighed for at få en bred indikation af tjenesten og prisen, før de foretager et opkald). Den voksende styrke, 
som de kommercielle kræfter har i ITU-T, rejser også nogle fundamentale spørgsmål om objektivitet, 
transparens og muligheden for omgåelse af de nationale regler. 
Harmoniseringen af tastaturer diskuteres i øjeblikket i ECTRA. Parallelt dermed ser ACTE på sagen. Det anses 
for usandsynligt, at et hannoniscret tastatur vil kunne bedommes til at falde ind under lerminaldircktivet 91/263. 
(EFT L 128/1, 23.05.91). Imidlertid mener ACTE, at harmonisering er ønskelig, og sagen vil blive diskuteret 
yderligere. 
Se Potential Opportunities Afforded by a New European Telephony Numbering Space, endelig rapport, Mary Ann 
O'Loughlin and Stuart Sharrock, markedsføringskonsulenter, 20. 
I denne forbindelse skal teleshopping opfattes som alle former for teleshopping i den bredeste forstand, inklusive 
definitioner givet i Rådets fælles holdning af 8. juli 1996 med henblik på vedtagelse af et direktiv til ændring af 
direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 "Fjernsyn uden grænser" samt andre nye former for teleshopping i kraft 
af interaktive teletjenester. 
14 
betydelige omkostningsfordele ved et globalt i stedet for et regionalt ring-gratis-nummer. I 
sidste ende vil en multinational virksomhed måske træffe en beslutning på grundlag af en 
vurdering af, hvilke numre der stilles hurtigt og konsekvent til rådighed inden for den region, 
hvor de har deres aktiviteter. 
For det tredje tager en global udvikling sig ikke af det latente behov for fælleseuropæiske 
tjenester, såsom overtakseringstjenester og tjenester med delte omkostninger. 
For det fjerde, og måske som det allervigtigste, så skrider liberaliseringen i Den Europæiske 
Union hurtigere fremad, end det er tilfældet i mange andre dele af verden. Det nuværende 
arbejde i ITU må nødvendigvis tage højde både for en hurtigere fremadskriden mod 
liberalisering i visse lande og for den langsommere fremadskriden i andre. Det er tvivlsomt, 
om ITU vil være i stand til at producere den form for åben nummerering, som Europa har 
brug for, hvis man fuldstændig skal dække behovene i den liberaliserede sektor43. Faktisk ville 
et sådant system udgøre en væsentlig konkurrencemæssig trussel mod de nationale operatører 
i de lande, hvor liberaliseringen ikke er så fremadskreden. Den Europæiske Union kan ikke 
vente på udviklingen i ITU, men er nødt til at tage egne initiativer på dette område. 
En europæisk dimension på den nationale nummerering 
Efterhånden som medlemsstaterne forbereder sig på et konkurrencepræget marked og også 
reagerer på den voldsomme vækst i telelinier og -trafik, så forbereder de (eller har i nogle 
tilfælde allerede gennemført) omfattende ændringer i deres nationale nummereringssystemer 
for at kunne klare de fremtidige behov. Det er af afgørende betydning, at der hurtigt opnås 
enighed om de politiske mål og den retning, europæisk nummerering skal tage, hvis disse 
nationale beslutninger skal tage højde for behovene i det indre marked og for den ramme, 
som Fællesskabets lovregler udstikker. Risikoen for erhvervslivet og brugerne er, at de 
nationale nummereringssystemer skal ændres igen, såfremt en enkeltstående reform 
planlægges. Dette vil føre til yderligere omkostninger og utilfredshed. 
En vis styring af nummereringen på europæisk niveau er af afgørende betydning 
Selv om Kommissionen støtter de globale nummereringsinitiativer og anerkender, at disse 
globale nummereringsinitiativer muligvis kan frembringe nummereringsløsninger for globale 
virksomheder såsom Internettet, så er det Kommissionens opfattelse, at for at kunne tage 
højde for kravene i forbindelse med både et liberaliseret marked og udviklingen af 
fælleseuropæiske tjenester, skal der ikke blot udvikles en fælles strategi for nummerering i 
Europa, men forvaltningen og styringen af visse aspekter af denne strategi må koordineres 
på europæisk niveau. 
Her er de nuværende diskussioner i ITU-T ikke opmuntrende. Diskussionerne om 
Anbefaling E.190 (omhandlende kriterierne for tildeling af landekoder) og Anbefaling E.164 
(procedurer og kriterier for tildeling af landekoder) har indtil nu ikke resulteret i en "åben" 
mekanisme, som kunne muliggøre etableringen af regionale (dvs. her europæiske) 
nummereringsenheder. 
Kommissionen er af den opfattelse, at de europæiske myndigheder og aktører på markedet 
bør anerkende den værdi, et regionalt nummereringssystem vil have og sikre, at nye ITU-T-
Bemærk f.eks. at ITU-T ikke endnu er nær ved at opnå enighed on. indforelse af mekanismer for transportorvalg. 
15 
forslag ikke udelukker en sådan udviklingsmulighed. 
Med den hastigt stigende betydning, som computernettjenester såsom Internettet og andre 
nyskabende multimedie- og onlinetjenester har fået, er det ydermere nødvendigt, at en 
langsigtet europæisk strategi om nummerering og adressering udvides til også at omfatte 
dette område. 
IV HANDLINGSFORSLAG 
En klar nummereringspolitik på EU-niveau må reagere på de behov, som Unionens 
borgere og erhvervsvirksomheder vil få i fremtiden. Desuden er det nødvendigt at skabe 
den juridiske sikkerhed, der er påkrævet, hvis der skal ske investering og nyskabelse, 
samtidig med at der skabes sikkerhed for et rimeligt og åbent konkurrencepræget marked, 
og det skal sikres, at det indre markedfor specialteletjenester (f.eks. et fælleseuropæisk 
ring-gratis-net) rent faktisk fremkommer på grundlag af nem, brugervenlig adgang i hele 
Europa. 
Kommissionen mener ikke, at markedskræfterne selv kan garantere fremkomsten af et åbent 
nummereringsmarked, såfremt der ikke er en klar og forudsigelig juridisk ramme. Samtidig 
må der stilles spørgsmålstegn ved, om de nuværende ECTRA44 og ITU-T mekanismer er 
tilstrækkelige til at skabe et åbent nummereringsmarked, som er i stand til at opfylde 
behovene i et liberaliseret marked efter 1998 inden for den nødvendige tidshorisont. 
Kommissionen opfordrer hermed sektoren til at give sin mening til kende om dette 
emne. Der udbedes kommentarer til både den overordnede indfaldsvinkel og til de 
specifikke forhold, som beskrives nedenfor. 
IV.l Sikring af effektiv konkurrence 
Valg af transportør 
Indførelsen af konkurrence vil føre til, at de nuværende ordninger for håndtering af trafikken 
på grundlag af korresponderende forhold mellem nationale netoperatører vil blive erstattet 
af nye ordninger mellem specialiserede regionale og globale lands- og udlandsoperatører med 
lavere omkostninger p.g.a. større trafikmængder og strategiske partnerskaber. Sådanne 
operatører vil være berettiget til et tilstrækkeligt antal adgangsnumre i hver medlemsstat fra 
1. januar 1998. Dette burde føre til omkostningsbesparelser, som kan føres videre til 
kunderne i form af lavere takster. Det er af største betydning, at der forefindes enkle 
opkaldskoder til disse lands- og udlandstransportører, hvis brugerne skal drage fordel af de 
lavere priser. 
Ved at opmuntre brugerne til at vælge mellem lands- og udlandstransportørerne, 
opmuntrer man ydermere til udvikling af regionale operatører i Europa, hvilket potentielt 
Selv om ECTRA og ETO har været et vigtigt forum for den fælleseuropæiske diskussion om nummerering samt 
et organ af stigende betydning for nummereringsekspertise, har ECTRA ikke nogen mekanisme, hvormed man 
kan gennemtvinge gennemførelsen af de beslutninger, dets medlemmer tager, og er heller ikke et juridisk 
organ, som kan fortolke de forpligtelser, der opstar ved tvister om anvendelsesområdet. Desuden er de fleste 
af ECTRA's medlemmer på et ganske tidligt stade i deres liberaliseringsprogrammer og har sagt, at de ikke 
er rede til at åbne deres markeder, og at-de således sandsynligvis ikke har brug for eller bifalder den type 
reform, som det indre marked og målet om fuld liberalisering nu kræver. 
fører til yderligere pris- og kvalitetsforbedringer af tjenesterne, mens man samtidigt 
fremmer tjenester med global rækkevidde. 
Indførelsen af valg mellem lands- og udlandstransportører giver forbrugere, erhvervsliv og 
teleindustri mulighed for store direkte og indirekte fordele. Omkostningerne ved at 
introducere transportørvalget er relativt små i sammenligning med de fordele, der kan opnås. 
Transportørvalget kan indføres gennem en trinvis strategi. Bilag II anfører tre 
hovedmuligheder: 
Default-lands- og udlandstransportøren bestemmes af den lokale adgangsudbyder 
(ofte den samme virksomhed) med mulighed for at brugeren fravælger denne 
mulighed for den enkelte opringning. 
Transportørforvalg fra brugeren med mulighed for at fravælge denne mulighed for 
den enkelte opringning. 
Tildeling af transportørvalgskoder for alle opkald (inklusive opkald om adgang til den 
lokale transportørs lands- og udlandsnet). Sidstnævnte mulighed ville faktisk gøre 
opkaldet mere kompliceret for brugerne og forekommer derfor ikke ønskværdig. 
Det skønnes, at indførelsen af transportørvalg i betydeligt omfang kunne hjælpe brugerne 
med at få fordel af årlige besparelser på mellem 20 og 25 mia. ECU på lands- og 
udlandstaksterne i Fællesskabet, som vil komme via konkurrencen45. Skønnene over 
omkostningerne ved disse ændringer for teleindustrien varierer, men Kommissionen mener, 
at et tal på ca. 2 mia. ECU over en tiårsperiode er et rimeligt estimat. 
Valg af transportør er afgørende, hvis der skal skabes rimelige, ikke-diskriminerende 
konkurrencevilkår i overensstemmelse med Fællesskabets lovmæssige ramme. De tekniske 
og organisatoriske foranstaltninger er påkrævet for at sikre lige adgang i udvekslingen, mens 
tildeling og forvaltning af transportøridentifikationskoder kan udføres på europæisk niveau 
og bl.a. kræver et europæisk forvaltningsorgan. 
Medlemsstaterne bør indføre transportørvalg med start i 1998, gående ud på en 
løsning, hvor den lokale operatør fastsætter default-lands- og udlandstransportøren 
med mulighed for kunden for at fravælge transportørvalget og bevæge sig hen imod 
et forvalg fra brugeren med fravalgsmulighed inden år 2000. 
En række reguleringsmæssige spørgsmål trænger sig på, f.eks. om hvordan man indfører 
forvalg, og hvem der har ret til eller er kvalificeret til forvalg, når det betænkes, at de korte 
koder er en knap ressource. Et andet punkt er, om en forpligtelse til at udbyde et forvalg bør 
være gældende for alle operatører eller kun til dem med stor gennemslagskraft på markedet, 
og til international trafik alene eller al lands-trafik. Faktureringen er et andet lige så vigtigt 
punkt med stor betydning for kunderne. Kommissionen anmoder herved om synspunkter 
og holdninger til disse og andre punkter, som vedrører indførelsen af transportørvalg 
i Unionen. 
Sådanne skøn er baseret på fald på 40-50% i de nuværende takster, mens den deraf følgende vækst i 
trafikmængden (erfaringer gjort i USA og Finland) i betydeligt omfang kan opveje et eventuelt indtægtstab for 
operatørerne. 
17 
Overførbart nummer 
Abonnenterne sætter stor pris på deres numre. Rundspørger har vist, at ca. 80-90% af 
erhvervskunderne ikke vil overveje at skifte operatør, hvis de ikke kan tage nummeret med 
sig. 
Overførbart nummer gør det muligt for abonnenterne at tage deres nummer med, hvis de 
beslutter at skifte operatør. Muligheden for at tage nummeret med sig er således en vigtig 
forudsætning, hvis brugerne skal kunne vælge, hvem de vil modtage teletjenester fra, og hvis 
konkurrencen skal blive virkeligt effektiv. Som nærmere anført i Bilag III nedenfor, vedrører 
overførbart nummer faktisk tre forskellige forhold: 
Overførbart opholdssted, brugerens mulighed for at beholde et nummer, når han/hun 
skifter opholdssted inden for samme centrals område eller andre steder i en 
medlemsstat. 
Overførbar tjeneste: muligheden for at beholde et nummer, når man skifter til en 
anden tjeneste inden for samme tjenesteområde, (f.eks. at brugeren beholder sit 
PSTN-nummer, når han flytter sit abonnement til en ISDN-tjeneste, selv om tjenesten 
faktisk formidles fra en anden central i samme område). 
Overførbar tjenesteudbyder: muligheden for at en bruger beholder et nummer, når 
der skiftes operatør påt samme opholdssted eller på opholdssted inden for samme 
centralområde. 
Inden for Den Europæiske Union må førsteprioriteten være at fremme faciliteten 'overførbar 
tjenesteudbyder' i det lokale opkaldsområde. Som angivet i Biiag III opvejer de økonomiske 
fordele og kundernes fordele ved indførelsen af overførbart nummer i abonnentledningen så 
rigeligt omkostningerne. -46 
Medlemsstaterne bør tilsikre, at man, der hvor tekniske begrænsninger stadig ville 
hindre muligheden for overførbar operatør i abonnentledningen, træffer alle 
nødvendige foranstaltninger for at fjerne disse så snart som muligt, og det bør som 
minimum tilsikres, at muligheden for overførbart nummer senest er til stede i de 
større befolkningscentre den 1. januar 2000. 
Analyser viser også, at overførbart nummer for de mobile tjenester og de ikke-geografisk 
tjenester, som f.eks. ring-gratis (f.eks. for at give kunderne mulighed for at medtage deres 
"gyldne numre"), en mulighed, som bør overvejes hurtigst muligt, idet den er af afgørende 
betydning for at skabe lige adgang og lige muligheder for nye aktører. 
Medlemsstaterne bør tilsikre, at eventuelle tekniske begrænsninger, som stadig 
hindrer brugen af overførbart nummer for mobil- og 
personkommunikationstjenester samt ikke-geografiske tjenester, fjernes så hurtigt 
som muligt, således at overførbart nummer er muligt senest den 1. januar 2000. 
I medfør af forslaget til direktiv om samtrafik (følles holdning li F Nr. 34/96, EFT 96/C 220/03, 29.7.96) kræves 
det, at dette initiativ gennemføres inden 1. januar 2003. Set i lyset af den hastige liberaliseringsproces og 
anerkendelse af overførbarhed af numre som en central faktor for at åbne lokale markeder for konkurrence skal 
behovet for at overholde denne dato overvejes meget alvorligt. Der anmodes hermed om kommentarer fra sektoren. 
Kommissionen modtager gerne kommentarer om betydningen af overførbart nummer 
samt om en ønskværdig tidsplan for evt. gennemførelse med henblik på de forskellige 
kategorier af tjenester, samt om den indvirkning, et sådant krav kunne få for nye 
aktørers adgang til et konkurrencepræget marked. Kommissionen modtager også gerne 
kommentarer om fordelingen af de forbundne omkostninger (administrative 
omkostninger, opsætningsomkostninger og ekstra transportomkostninger). Desuden 
ønskes der kommentarer om den langsigtede løsning og eventuelle migrationsstrategier, 
som kunne finde anvendelse. 
Omstrukturering af de nationale nummereringssystemer 
De nationale nummereringssystemer, som blev udtænkt til en monopolsituation begrænser 
i dag ofte mulighederne for nye aktører på markedet, både på det lokale niveau og 
detailniveau og på transportør-/tjenesteudbyderniveauet. Konkurrence på den lokale drift og 
detailsalget af tjenester kræver rimelig og lige adgang til slutbrugernes numre, som måske 
allerede i stort omfang er genstand for genkendelse fra forbrugerne. Tjenester, der kendes 
som "branding", især nationale ring-gratis-numre, delt-omkostning og overtakseringstjenester, 
men også mobiltjenester, bør stilles til rådighed for alle konkurrerende operatører og 
tjenesteudbydere. Dette princip om åben adgang skal ses som et supplement til ovenstående 
betragtninger om lige adgang. 
I lyset af, at 1998 er året for fuld liberalisering af teletjenesterne, og i lyset af den centrale 
rolle, som de nationale nummereringssystemer spiller, når det drejer sig om at skabe 
konkurrence, er der et presserende behov for at fa åbnet de nationale nummereringssystemer 
for konkurrence. Det forventes, at dette vil kræve tilpasning af de fleste, om ikke alle, 
nationale nummereringssystemer47. 
Kommissionens indgangsvinkel til nummerering bygger på en trinvis tilgang. 
I løbet af første fase (før 1. juli 1997 med undtagelse af de medlemsstater, som 
i kraft af direktiv 96/19/EF har længere gennemførelsesfrist) skal der være et 
tilstrækkeligt antal numre til rådighed, således at især nye aktører kan tilbyde 
taletelefoni til offentligheden. I løbet af anden fase skal de nationale planer 
gennemgås med henblik på yderligere integration af de nationale 
nummereringssystemer. 
Uafhængigt af at der vedtages nationale nummereringssystemer, således at der er et 
tilstrækkeligt antal numre til rådighed inden den 1. juli 1997, fremlægger Kommissionen 
fælles retningslinier til hjælp for de nationale lovgivningsmyndigheder. Disse retningslinier 
bygger på ETO's arbejde og har til formål dels at sikre, at de nationale nummereringssystemer 
udvikler sig på en harmonisk måde i hele EU og dels at sikre, at der indbygges et 
konvergensmål hen imod et mere forenet nummereringssystem48. -49 
I medfør af Kommissionens direktiv 96/19/EF (EFT L 74/13, 22.3.96) skal alle medlemsstater sikre, at der er 
et tilstrækkeligt antalt numre til rådighed til teletjenester inden den 1. juli 1997. 
Der kræves konvergens f.eks. for korte koder som transportorvalgskoder på europæisk niveau. Desuden bor man 
overveje behovet for harmonisering af adgangskoderne til specialtjenester så som ring-gratis (f.eks. 800), 
overtakseringstjenester (f.eks. 900) og personkomnnmikationstjenester og UPT (f.eks. 500 eller 700). 
Nummerlængden inkluderer landekode men ikke det internationale præfiks eller præfiks for transportorforvalg. 
Efter færdiggørelsen af det tekniske arbejde i ETO, bør medlemsstaterne påbegynde 
tilpasningen af deres nationale nummereringssystemer efter de aftalte fælles 
retningslinier. Denne proces bør afsluttes senest år 2000.1 mellemtiden og for ikke 
at sætte en fremtidig europæisk strategi på spil, bør medlemsstaterne ikke tildele 
numre på over 13 cifre. 
Kommissionen modtager gerne kommentarer om de karakteristika, der ønskes for de 
nationale nummereringssystemer (f.eks. opkaldsparitet, fleksibilitet til at imødekomme 
fremtidige behov, fremme af markedsudviklingen og innovation, brugervenlighed, muligheder 
for branding og levering af "gyldne numre", opfattelsen af et forhold mellem nummeret og en 
geografisk placering, nummerstrukturen og behovet for konsekvens med hensyn til 
nummerets længde, lokale opkald og takstinformation), samt om hvor vigtige de forskellige 
karakteristika er i forhold til hinanden. 
IV.2 Udvikling af det indre marked 
Etablering af et europæiske telefonnummereringsomrade (ETNS) 
Der er aftalt en Universal International Freephone Service (UIFS)50 i ITU-T; den vil blive 
indført i 199751. Imidlertid mener Kommissionen ikke, at UIFS kan betragtes som den 
platform, der vil skabe et sømløst fælleseuropæisk tæppe for specialtjenester. For det første 
vil tjenesteudbud under UIFS efter ITU-reglerne skulle underkastes en kommerciel 
forhandling mellem de enkelte operatører og vil sandsynligvis resultere i et fragmenteret 
tjenesteudbud. For det andet, forholder UIFS sig ikke til nogen af de andre behov, det 
internationale marked har, kun ring-gratis-tjenesten. 
Ved at etablere et ETNS (dette er for nyligt vedtaget af ECTRA) ville det blive muligt at 
gennemføre særlige fælleseuropæiske tjenester, såsom ring-gratis, delt-omkostning og delt-
indtægt, pågrund af et fælleseuropæisk nummereringsområde. Desuden kunne fremkomsten 
af personkommunikationstjenester (Personal Communications Services (PCS)) lettes, hvis der 
var en europæisk nummereringsløsning til rådighed52 til at støtte kombinationen af forskellige 
tjenester og teknologier via en enkelt tjenesteplatform (se Bilag IV). 
Ring-gratis gør det muligt for ring gratis-operatøren at etablere et direkte forhold mellem sig selv og kunden. 
Inden for en global ordning som UIFS, kan kunderne befinde sig hvorsomhelst i verden. Ring-gratis-
operatøren opkræver taksten fra den organisation, som anvender ring gratis-nummeret. Denne styring af 
indtægtsstrømmen giver ring-gratis-operatøren en stærk forhandlingsposition over for lokale netoperatører i 
de lande, hvor opkaldene stammer fra. 
Ring gratis-markedet har udviklet sig meget længere i Nordamerika end i Europa. I USA udgor ring-gratis 
et marked på 10 mia. USD, mens det europæiske marked kun udgor få procent heraf. Det skønnes, at ca. 40% 
af langdistance-trafikken i USA til højeste takst er i form af ring-gratis-opkald, i sammenligning med 20% 
I Canada og under 1% i Europa. En af årsagerne til den store succes for ring gratis-tjenesten i USA er, at ring-
gratis-numrene har skullet være fuldt ovcrdragelige siden 1993. Det er en almindelig antagelse, at den globale 
ring-gratis-platform giver meget store kommercielle muligheder for operatorer på markeder, hvor konkurrencen 
er veludviklet, og hvor der kan opnås stordriftsfordele, som det er tilfældet i USA. 
Det nyligt etablerede UMTS Forum vil forholde sig til nummereringen af PCS. Emnet understøttes yderligere af 
en ETO-undersogelse, der er skrevet kontrakt om inden for Kommissionens rammekontrakt. Det foreslås, at 
Kommissionen i overensstemmelse med den nuværende dagsorden for UMTS Forum og efter færdiggørelsen af 
ETO-undersogelsen om nummerering af PCS ved udgangen af 1997 fremkommer med forslag til en 
lovgivningsmæssig ramme for UMTS, som ud over vigtige spørgsmål og licenser og frekvenser, også skal 
indeholde forslag til nummerering af PCS i Europa. 
20 
Et veludviklet indre marked for specialtjenester vil skabe nye forretningsmuligheder inden for 
telekommunikation, udvikle det indre marked for varer og tjenester og stimulere 
beskæftigelsen. Som vist i Bilag I, er der store nettofordele ved indførelse af et 
fælleseuropæisk nummereringssystem. Skøn udarbejdet for Europa-Kommissionen53 på 
grundlag af erfaringerne i USA antyder, at markedet for ring-gratis- og delt-indtægt-tjenester 
kunne nå helt op på 4,6 mia. ECU i 2003 (til sammenligning med et ring-gratis-marked i dag 
på ca. en halv mia. ECU), samtidig med at introduktionsomkostningerne forventes at være 
små54. Kommissionen er også af den opfattelse, at et dynamisk hjemmemarked vil sætte 
europæiske virksomheder i stand til at øge deres andel af det globale marked for teletjenester. 
Medlemsstaterne bør tage de nødvendige skridt til at sikre, at et europæisk 
telefonnummereringsomrade (European Telephony Numbering Space (ETNS)) 
gennemføres efter færdiggørelsen af det nuværende ECTRA- og ETSI-arbejde, og 
senest inden 1. januar 1998. 
Såfremt det skal kunne lade sig gøre hurtigt at etablere et ETNS, skal Rådet og Europa-
Parlamentet vedtage en resolution, som lægger det ud til medlemsstaterne bl.a. at støtte en 
anmodning til ITU om at tildele et regionalt kodenummer. 
Kommissionen udbeder sig kommentarer til behovet for og en karakteristik af det 
europæiske nummereringsområde samt til tidsplanen for dets gennemførelse. 
Private net og virksomhedsnet 
Udviklingen af markedet vil i stigende omfang føre til såkaldte net-net koblinger, dvs. 
scenarier, hvor private net (f.eks. virksomhedsnet, VPN's, LAN's, Campus-net, 
CitylnformationHighways) forbindes med det offentlige net, i forbindelse med indførelsen af 
nye tjenester som f.eks. direkte gennemvalg (Direct Dial-In (DDI)). 
Disse net tjener også en vigtig økonomisk funktion. En nylig undersøgelse for 
Kommissionen55 siger, at det er afgørende at udvikle virksomhedsnet som effektive 
teleløsninger for de små- og mellemstore virksomheder (SMV'er), da de er den europæiske 
økonomis hjerteblod med i alt 12,9 mio. virksomheder og ca. 60 mio. ansatte56. SMV'erne bør 
let kunne etablere virksomhedsnet og lukkede brugergrupper med fælleseuropæisk eller endda 
global rækkevidde, så de kan opfylde de forretningsmæssige krav, sådan som disse udvikler 
sig. 
Håndteringen af opkald til og fra private net eller virksomhedsnet kan lettes ved særlige 
tjenestekoder, som angiver over for det offentlige net, at opkaldet kræver en særlig 
behandling og transportvej. Under rammekontrakten med Kommissionen vil ETO med 
teknisk støtte fra ETSI, og idet man tager højde for kravene til globale virksomhedsnet, 
The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering solutions, 
Sagatcl, Paris, marts 1996; samt Potential Opportunities Afforded by a New European Telephony Numbering 
Space, Mary Ann O'Loughlin and Stuart Sharrocks, markcdsforingskonsulenter, 20. april 1994. 
Se f.eks. ETNO-fælles holdning om ECTRA-horingsovelscn vedrorende europæisk nummerering, ETNO, 18. 
marts 1995. 
The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering solutions, 
Sagatel, Paris, marts 1996. 
Dette skal sammenlignes med 13.000 store europæiske virksomheder (>500 ansatte), som i alt beskæftiger 15 
millioner. Disse virksomheder har ofte effektive virksomhedsnet, som er tilvejebragt af de dominerende, globale 
teleoperatorer. 
21 
gennemføre en undersøge af nummereringskravene til private net og virksomhedsnet, og -
hvis der skønnes at være behov for det - foreslå harmoniserede procedurer for den 
fælleseuropæiske adgang til private net. 
Kommissionen udbeder sig kommentarer til, hvor vigtige man mener, at private net 
og virksomhedsnet er, og til behovet for at udvikle løsninger på europæisk plan. 
Behovet for en ny struktur til regulering og forvaltning af numre 
Styringen med nummereringssystemet på europæisk niveau indebærer udvikling af en 
passende forvaltningsstruktur57, idet følgende funktioner som minimum må udføres på 
europæisk niveau: 
politiske beslutninger, 
konfliktløsning, 
opretholdelse af nummerdatabaser, 
behandling af ansøgninger om fælleseuropæiske numre. 
Når man husker på, at numrene er en knap national eller regional ressource, bør man i enhver 
strategi acceptere muligheden af, at særlige nummerressourcer tillægges en kommerciel værdi 
som et middel til at fremme den effektive brug heraf. 
Man kan forestille sig flere forvaltningsmodeller, såsom en enkelt myndighed, som håndterer 
alle funktioner, eller en model baseret på enten en koordinerende rolle, som tildeles et 
nummereringsudvalg bestående af nationale myndigheder eller industriens repræsentanter 
(som fastlægger politikken og løser tvister med en fælleseuropæisk dimension), mens en 
separat administrator opretholder de administrative nummer-databaser og behandler 
ansøgninger om numre. 
Da det er mere og mere vigtigt at finde europæiske nummereringsløsninger, må Europa 
snarest forholde sig til spørgsmålet om den forvaltningsmodel, man ønsker at etablere for at 
styre politikken og tackle de grundliggende lovmæssige forhold. I lyset af den vigtige rolle, 
nummereringen spiller, må Europa også tilsikre, at europæiske interesser nyder tilstrækkeligt 
fremme i ITU-T. 
EU bør i samarbejde med ECTRA snarest udvikle og foreslå et nyt organ til at 
regulere og administrere nummereringen i Europa. Dette skal ske inden 
1. januar 1998. 
Kommissionen udbeder sig kommentarer til forslagene til udvikling af en sådan ny 
struktur til nummerregulering og -forvaltning samt til den foreslåede tidsplan. 
En undersøgelse gennemført for Kommissionen viste almindelig enighed blandt tjenesteudbydere og netoperatører 
om, at forvaltning af numre i et europæisk nummereringssystem burde ligge hos et uafhængigt organ, som skal 
have sæde i Europa. Mange af de rådspurgte aktorer understregede, at de europæiske og kommercielle krav var 
anderledes end de amerikanske, og nogle udtrykte åbent frygt for, at et utilstrækkelig forvaltningsorgan med for 
få ressourcer kunne give deres konkurrenter i USA en urimelig fordel. 
22 
IV.3 Tilpasning til informationssamfundet 
Langsigtet europæisk nummereringsplan 
Den langsigtede udvikling af et europæisk nummereringssystem er gjort til genstand for en 
undersøgelse for Kommissionen58, som skulle udpege muligheder for at bevæge sig frem mod 
et mere forenet nummereringsstem for hele Europa. På grundlag af denne undersøgelse og 
det løbende arbejde i ECTRA/ETO59 har Kommissionen udarbejdet et referencescenario for 
en udvikling frem mod et åbent og forenet nummereringssystem (se Bilag V). 
Hvis det blev gennemført, ville et sådant nyt nummereringssystem have den nødvendige 
nummereringskapacitet til nye tjenester og det forventede fremtidige behov. Der ville være 
harmoniseret adgang til fælleseuropæiske tjenester som ring-gratis, overtakseringstjenester, 
delt-omkostning-tjenester og personkommunikationstjenester. Der ville være harmoniserede 
præfikser og korte koder for tjenester som transportørvalg, VPN-tjenester og 
oplysningstjenester. Ligeledes ville Europa fa en klar identitet i forbindelse med opringninger 
fra et sted uden for Europa; eksempelvis: 
europæisk kode lande-kode national destinations- eller tjenesteko 
og abonnentnummer (maksimum) 
3 49 XXX.XXX.XXX.XXX 
Gennem koordinering i ENF bør europæiske aktører koordinere deres bidrag til ITU-T I 
forhold til den europæiske strategiplan, og de bør arbejde frem mod den nødvendige styring 
med nummereringssystemet på europæisk niveau. 
Der bør udvikles en langsigtet strategisk nummereringsplan for Europa senest 
1. januar 1998; dette bør omfatte oprettelsen af en europæisk landekode ("3-
XX) med overdragelse af ansvar for administration og styring af de sidste to 
cifre til Europa og et forenet nummereringssystem senest år 2000. 
Kommissionen udbeder sig kommentarer til behovet for og en ønskværdig 
karakteristik af en sådan strategisk plan samt til den foreslåede tidsplan for 
udviklingen heraf. 
Navneangivelse på Internettet 
Den hastige vækst i Internettet har betydet en belastning for systemet for tildeling af Internet­
navne og -adresser. Internet-IP-adressen (normalt udtrykt i formen 158.169.50.11) har et 
domænenavn, som refererer til dette, og som har til hensigt at gøre det lettere for brugerne 
at forstå (i formen "urope.eu.int"). 
Disse navne og adresser blev oprindeligt tildelt af et universitet eller en anden akademisk 
institution, normalt én i hvert land. I nogle lande er disse aktiviteter nu lagt over i private 
Securing a stable and long term approach to European numbering, Coopers & Lybrand, april 1995 
ETO har for nylig modtaget undersøgelseskontrakter under rammekontrakten med Kommissionen om assistance 
med at få defineret og udarbejdet et langsigtet europæisk nummereringssystem (europæisk nummercringsstrategi 
og overgangsplan, muligheder for harmonisering afkorte koder og til hvilke tjenester). 
23 
virksomheder, som tager et honorar for deres ydelser. Selv om mange domænenavne på 
"topniveau" er nationale, såsom ".fr" for Frankrig eller ".uk" for Det Forenede Kongerige60, 
så anvendes ".us"-suffikset stort set aldrig. Nogle domænenavne, som administreres af det 
amerikanske system, hvoraf det vigtigste er ".conV'-domænet, er blevet globale i praksis61. 
Med den vækst, der har været i den kommercielle brug af Internettet, har domænenavnet faet 
en værdi, fordi det er let at huske, og der er opstået tvister mellem virksomheder, som gør 
krav på det samme navn. 
Der er derfor opstået en række spørgsmål: 
styringsmæssige spørgsmål, hvor der er udtrykt nogen utryghed over, at nogle af de 
mest betydningsfulde globale domæner administreres af en privat virksomhed i USA; 
tildelingsprincipper opfattes som ikke tilstrækkeligt gennemskuelige, og mekanismen 
til at løse konflikter er utilfredsstillende62; 
om behovet for at indføre yderligere geografiske eller territoriale komponenter i 
domænenavnene, som f.eks. ".eu". 
Brugen af varemærker (som er geografisk betingede og begrænset til en bestemt branche) I 
navngivningssystemet samt det forhold, at domænenavne kan være globale og ikke 
nødvendigvis er knyttet til en bestemt kommerciel aktivitet, betyder, at en enkel anvendelse 
af varemærkelovgivningens principper ikke nødvendigvis løser alle spørgsmål63. 
Kommissionen modtager gerne kommentarer om omfanget af myndighedernes 
engagement i spørgsmål som Internetnavne og -adresser; hvis myndighederne skal ind 
i billedet, hvad skal så udføres på EU-niveau. 
Der må gøres overvejelser vedrørende tildeling af Internetnavne og -adresser 
i medlemsstaterne. Der må eventuelt foreslås foranstaltninger til at sikre en 
rimelig, ikke-diskriminerende tildeling. 
Europas nummereringssystem skal også være i stand til at klare væksten og de innovative 
multimedie- og onlinetjenester, som dukker op som nøglefaktorer i informationssamfundet. 
Generelt vil den ovenfor anførte ramme være tilstrækkelig til at sikre, at der er numre til 
rådighed, men i nogle medlemsstater overvejer man en mulig tildeling af konkrete 
adgangskoder, som identificerer bestemte tjenestegrupper. Dette kan være et vigtigt middel 
til at give forbruger- og prisinformation. Der vil blive taget højde for udviklingen på nationalt 
Domænenavne henviser enten til det land, tjenesten kommer fra (ifølge ISO 3166 standard) eller til tjenestens 
specifikke art. 
".com" er et ikke-geografisk internationalt topniveau-domæne, som kan anvendes af enhver i hele verden. I juni 
1996 udgjorde ikke-amerikanske enheder ca. 75.000 af de i alt 250.000 registrerede internationale topniveau­
domæner, og denne andel er relativt stigende. - Hvad vil der ske, når flere ikke-amerikanske firmaer onsker at 
deltage og gor begynder at argumentere med deres nationale varemærker i hånden? 
Internet Domain Names: Whose Domain Is This?, Robert Shaw, ITU, Geneva, Switzerland, see 
http://www.itu.cli/intreg/dns.html 
GD XV har for nylig udsendt et spørgeskema om industriel ejendomsret i informationssamfundet. Svarene 
forventes retur i slutningen af 1996. Afhængig af resultatet af spørgeskemaet vil der foretages passende 
opfølgningsforanstaltninger. 
24 
plan og interessenternes synspunkter, når behovet for yderligere aktiviteter vurderes. 
Med hensyn til den langsigtede udvikling af nummerering og adressering bør den indbyrdes 
afhængighed over for E. 164-baserede telefonnumre og navne- og adressesystemer baseret på 
X.400 eller Internet overvejes, og man bør undersøge muligheden for overgangsmekanismer 
frem mod et mere integreret og avanceret telefon/net/adresse-scenario. 
adresseringspolitikken bør udvikles, så Europa er bedst muligt forberedt til 
informationssamfundet. 
25 
SAMMENDRAG AF HANDLINGSFORSLAG 
For at opnå disse mål, foreslår Kommissionen følgende målsætninger: 
Fra 1. januar 1998 
1. Gennemførelse af transportørvalg (dvs. brugerne tilbydes en enkel, ikke-
diskriminerende mekanisme, som sætter dem i stand til at vælge 
transportør efter eget valg for det enkelte opkald). 
2. Gennemførelse snarest muligt af overførbart nummer for 
abonnentledningen, og senest fra år 2000 (dvs. at brugerne i alle større 
befolkningscentre kan beholde deres telefonnummer på et bestemt sted, 
selv om de skifter til en anden operatør eller tjenesteudbyder). 
3. Fremme af handlinger på nationalt niveau, som skal åbne og sikre 
konvergensen af de nationale nummereringssystemer, inklusive 
harmonisering af konkrete adgangskoder og tilpasning af en fælles 
standard for tastaturer, som understøtter alfanumeriske opkald (dvs. at 
brugerne kan "dreje" navne i stedet for numre, f.eks. "BLOMSTER" for en 
blomsterhandler). 
4. Gennemførelse af et europæisk telefonnummereringsomrade (European 
Telephony Numbering Space) (dvs. gennemførelse af et fælles 
nummereringssystem og fælles adgangskoder for specielle 
fælleseuropæiske tjenester: ring-gratis, overtakseringstjenester, opkald 
med delt-omkostninger, samt, efter behov, for 
personkommunikationstjenester). 
5. Indførelse af en fælles ramme for regulering og administration af et 
fælles europæisk nummereringssystem (inkl. tildeling af europæiske 
tjeneste-adgangskoder og transportørvalgskoder, samt fremme af 
Fællesskabets interesser i internationale nummereringsorganer). 
6. Gennemgang af de spørgsmål, der har forbindelse med navne og 
adresser i relation til Internettet, for at overveje det eventuelle behov for 
lovmæssige indgreb. 
Fra 1. januar 2000 
7. Gennemførelse af transportørforvalg (dvs. brugerne tilbydes en enkel, 
ikke-diskriminerende mekanisme, så de kan forvælge den ønskede 
transportør permanent eller som default-værdi, hvis ikke andet er valgt). 
8. Udvidet mulighed for at brugere af mobilnet og personkommunika­
tionsnet samt brugerne af specialtjenester kan tage numrene med sig 
(f.eks. så det bliver muligt for brugerne at beholde værdifulde numre til 
ring gratis- eller personkommunikationstjenester), idet der tages højde for 
nettets udviklingstrin og efterspørgselsniveauet. 
Fra 2000 og fremefter 
9. Gennemførelse af en langsigtet nummereringsplan indbefattende 
etablering af en europæisk landekode ("3-XX) med administration og 
styring af systemet overført til europæisk niveau. 
Kommissionen modtager gerne kommentarer til hver af disse foreslåede 
foranstaltninger samt til den foreslåede tidsplan. 
26 
V KONKLUSIONER 
Målsætningerne for konkurrencen og udviklingen af fælleseuropæiske tjenester og trans-
europæiske net har en direkte indvirkning på telenummereringspolitikken. 
De nuværende nummereringssystemer er i princippet udviklet isoleret og har en indbygget 
mangel på fleksibilitet til at imødekomme liberaliseringen af markedet i 1998. Fragmentering 
efter de nationale nummereringssystemer udgør en betydelig hindring for den fremtidige 
udvikling af personkommunikation og er fortsat en psykologisk barriere for etablering af et 
indre marked for teletjenester. 
En konvergerende europæisk strategi førende frem til et forenet nummereringssystem vil være 
til fordel for brugerne, idet de vil fa mulighed for virkelig at nyde frugten af Fællesskabets 
liberaliseringsprogram. En sådan strategi kan samtidig blive et vigtigt symbol på vor fælles 
europæiske identitet. 
Videre vil et forenet europæisk nummereringssystem for telefonnumre være til stor nytte for 
europæiske virksomheder for så vidt angår skabelsen af nye tværeuropæiske 
telekommunikationstjenester, hvis fremkomst vil stimulere vækst i grænseoverskridende 
formidling af varer og tjenesteydelser, vækst i beskæftigelsen i sådanne sektorer, og give 
europæiske virksomheder bedre muligheder for at drage fordel af informationssamfundets 
potentiale. 
De politiske beslutningstagere har i dag en enestående chance for at forberede Europas 
nummereringssystem for fremtiden; men det kan kun lykkes, hvis de ser langsigtet på 
det og ser det i en bred politisk sammenhæng. Det kræver, at de skal påbegynde den 
proces, som fører frem mod et åbent og forenet nummereringssystem, som muliggør 
konkurrencefremmer fremkomsten af et dynamisk og innovativt indre telemarked og 
reagerer på behovet for harmonisering af fremtidige opkaldsordninger i en 
telekommunikationsverden, som bliver mere og mere kompleks. 
Denne grønbog har som formål at iværksætte en aktiv meningsudveksling, som involverer 
Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Parlamentet, Socialudvalget, Regionsudvalget, 
de nationale lovgivningsmyndigheders ad hoc-udvalg på højt plan, privat- og erhvervskunder, 
operatører af faste og mobile net, tjenesteudbydere, producenter af udstyr samt fagforeninger 
og andre institutioner, som repræsenterer sektorens sociale interesser. -Der udbedes 
kommentarer og meningstilkendegivelser vedrørende alle forhold behandlet i denne grønbog 
og især vedrørende de foreslåede mål i foranstående skema. 
Der vil fremkomme politiske holdninger på grundlag af denne høring. Kommissionen vil 
fremsende disse til Rådet og Europa-Parlamentet. 
Kommentarer bedes sendt til Europa-Kommissionen, DG XIII A/1, Rue de la Loi 200, B-
1049 Bruxelles, att. hr. de Cockborne (fax +32 2 2968391), senest fredag den 21. februar 
1997. Kommentarer kan også sendes via e-mail til: numbering@bxl.dgl3.cec.be med 
henvisning til "Grønbogen om en nummereringspolitik" (i formatet Word for Windows eller 
Wordperfect). 
27 
BILAG I: KOMMENTARER TIL ECTRA'S STRATEGISKE 
VALGMULIGHEDER FOR NUMMERERING OG 
COST/BENEFITANALYSE 
ECTRA-definerede strategiske valgmuligheder 
Som angivet ovenfor har ECTRA defineret fire valgmuligheder for en europæisk 
strategiinden for nummerering64, som kunne udgøre trin på vejen i en udviklingsstrategi, som 
fører frem mod en langsigtet nummereringsstrategi i Europa. 
Mulighed 1 omfatter en fortsættelse af den nuværende situation og vil kun reagere på 
markedskræfterne eller udvikling inden for ITU. 
Mulighed 2 gennemfører et europæisk telefonnummereringsomrade (European Telephony 
Numbering Space (ETNS)) for særlige fælleseuropæiske tjenester som ring-gratis, 
overtaksering eller delt-omkostning uden at ændre landekoderne. (Gennemførelsen heraf 
blev oprindeligt forudset at skulle ske via tildeling af en virtuel landekode fra ITU65). 
Mulighed 3 etablerer et sammenhængende sæt trecifrede landekoder for de europæiske lande 
(f.eks. 332 for Belgien) og kan gennemføres i 1997, når den nye internationale standard, 
som styrer maksimumlængden på telefonnumre, træder i kraft. Mulighed 3 kunne: 
give mulighed for på mellemlangt sigt at styre landekoderessourcerne på europæisk 
niveau (uafhængigt af ITU), 
give Europa en klar nummereringsidentitet ("3"), som kunne sammenlignes med det 
"1", der findes i det nordamerikanske nummereringssystem, 
skabe betydelig ledig plads for Europa, mens 50 landekoder ville blive frigivet til 
brug som ekstra geografiske koder for visse lande med et stort behov, samt som' 
ekstra ikke-geografiske tjenestekoder. 
I henhold til mulighed 3 ville landekoder startende med "4" forsvinde. Dette ville frigive 
"4XX" til at opfylde behov andre steder i verden. 
Mulighed 4 ville etablere en encifret landekode for Europa forbundet med et åbent og forenet 
europæisk nummereringssystem, som de nationale systemer gradvist ville blive fuldt integrere 
med. Mulighed 4 ville fungere som symbol på Europas unikke identitet, samtidig med at det 
ville lette konkurrencen gennem brug afkorte numre for transportørtjenester og i forbindelse 
med personkommunikationstjenester. 
64 
65 Strategic options for numbering of telecommunications services in Europe, ECTRA PT N, 27. juli 1994. 
Landekode 388 er sat til side og markeret som ikke værende til rådighed for midten af 1997, idet man afventer 
yderligere undersøgelser i Europa om etablering af et ETNS. 
28 
Analyse af de strategiske valgmuligheder 
Som angivet ovenfor viste høringen om disse fire muligheder66, at mulighed 1 blev bredt 
afvist, mens der var støtte til at gå hurtigt frem med mulighed 2 gennem et antal parallelle 
aktiviteter (dvs. ved at anmode ITU om en virtuel landekode og yderligere udforske 
mulighederne for at bruge nationale nummereringsområder og/eller nummereringsressourcer, 
som stilles til rådighed for globale tjenester, såsom globalt 800). Dette synspunkt blev især 
forfægtet af ETNO og støttet af ETSI. De eksisterende nationale operatører foreslog, at 
yderligere åbning af eventuelle fælleseuropæiske tjenester skal være et anliggende, som 
afgøres ved en kommerciel aftale mellem de berørte operatører. 
Samtidig var der en klar forskel i opfattelsen mellem de eksisterende operatører og de nye 
markedsaktører med hensyn til behovet for at gå hurtigt frem med mulighed 3 og 4. De 
eksisterende operatører ser mere forsigtigt på det og går kun ind for mulighed 2, mens nye 
aktører, tjenesteudbydere, brugere og fabrikanter generelt understreger, at det er meget 
ønskværdigt at fa åbnet nummereringssystemerne i Europa inden for kort tid, og det blev 
understreget, at der er et presserende behov for klare politiske beslutninger desangående. 
Denne forskel i opfattelsen blev stort set bekræftet af de bidrag, der blev modtaget ved 
høringen om infrastruktur-grønbogen, hvor man også lagde vægt på de konkurrencemæssige 
og forbrugermæssige indvirkninger fra nummereringspolitikken. 
På denne baggrund vedtog ECTRA en beslutning ved sit møde i oktober 1995, hvor der blev 
opfordrer til støtte fra medlemsstaterne til at ansøge ITU om at sikre landekode 388, samt 
yderligere undersøgelser af brugen af de nationale ressourcer til fælleseuropæiske formål, 
samt sikringen af CEPT's interesser i ITU. Desuden blev det besluttet at revidere denne 
beslutning i juni 1996 - en dato, som nu er yderligere udsat. 
Cost/benefit ved særlige fælleseuropæiske tjenester under mulighed 2 
Når der træffes politiske valg, må der naturligvis ske en vurdering af omkostninger og 
økonomiske fordele ved en eventuel ændring. Både ECTRA og Kommissionen har 
gennemført sådanne undersøgelser. Samtidig kan det konstateres, at de mulige identificerede 
omkostninger kun vedrører teleindustrien og ikke de ofte betydelige omkostninger, som skal 
bæres af erhvervslivet og brugerne. Data om disse omkostninger er ikke til rådighed for 
nærværende, men Kommissionen modtager meget gerne kommentarer vedrørende disse 
spørgsmål. 
Undersøgelser har vist, at der er et stort latent behov for særlige fælleseuropæiske tjenester 
som f.eks. ring-gratis, overtaksering eller delt-omkostning, selv om udviklingen heraf indtil 
nu har været holdt tilbage, fordi der ikke har været en fælles nummereringsstrategi, og på 
grund af kulturelle og sproglige faktorer. Dette står i kontrast til den fænomenale succes, 
ring-gratis-tjenesten har faet i USA67, hvor der er krav om at kunne tage ring-gratis-numre 
Report on the consultation on strategic optiorts for numbering of telecommunications services in Europe; 
ECTRA PT N, udkast, 10. juli 1995. 
The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering solutions, 
Sagatel, Paris, marts 1996. 
29 
med sig, både mellem forskellige steder og forskellige operatører 40% af langdistance-
opkaldene i USA går til ring-gratis-numre sammenholdt med 20% i Canada og kun 1% i 
Europa. Indtægterne fra ring-gratis i USA udgør 10 mia. USD om året i forhold til 500 
mio. USD i Europa. I 1993 blev der solgt for 435 mia. USD varer gennem ring-gratis-
opkald. Den gennemsnitlige udgift til telekommunikation var for sælger 2-9% af 
salgssummen. Samtidig antyder en undersøgelse68, at der er et potentiale i Europa for ekstra 
indtægter på op til 4,6 mia. ECU inden år 2003 fra fælleseuropæiske teletjenester (inklusive 
telekort-tjenester) og tjenester med delt indtægt. 
Omkostningerne ved at introducere avancerede tjenesteplatforme for ring-gratis, delt-
omkostning og delt-indtægt kræver samtrafik og interoperabilitet på nationale Intelligent 
Networks (dvs. samtrafik på Signalling System 7-het i hele Europa og etablering af en 
fælleseuropæisk nummerdatabase og tjenestestyringssystem for at støtte muligheden for at 
tage numre med sig) skønnes at være ekstremt små69. 
Samlet cost/benefitvurdering af udviklingen frem mod et åbent og forenet 
nummereringssystem under mulighed 3 og 4 
Ud over de ekstra indtægter, der skabes af særlige fælleseuropæiske tjenester, bør et åbent 
og forenet europæisk nummereringssystem kunne forbedre effektiviteten hos de europæiske 
operatører og tjenesteudbydere, og der bør være stordriftsfordele. Samtidig ville 
omkostningerne ved at tilpasse de nationale nummereringssystemer til teleindustrien være 
betydelige, omend relativt små i forhold til de mulige fordele for kunden. 
ECTRA70 har anslået de direkte omkostninger pr. abonnent for nummereringsændringerne 
til at ligge inden for følgende områder: Omkostningen ved en abonnents nummerskift 
anslås til 10-50 ECU, omkostningen ved ændring af den nationale destinationskode anslås 
til 1-10 ECU, og omkostningen ved ændring af landekoden (mulighed 3) til under 0,5 
ECU. På dette grundlag anslås de samlede omkostninger ved mulighed 3 til at være 
under 1 mia. ECU. De samlede omkostninger ved mulighed 4, som ville indbefatte en 
omlægning af de nationale nummereringssystemer, har været vanskelige at anslå på grund af, 
at det involverer mellem- og langsigtet planlægning med meget forskellige starttidspunkter 
i de forskellige medlemsstater. Et rimeligt overslag over de direkte omkostninger er ca. 2 
mia. ECU71. Der påløber muligvis yderligere indirekte omkostninger, men der er få 
oplysninger til rådighed, som kan give et pålideligt billede af omfanget. Det er muligt, at der 
er behov for yderligere undersøgelser for at komme frem til et pålideligt overordnet 
cost/benefitforhold. 
Potential Opportunities Afforded by a New European Telephony Numbering Space, endelig rapport, Mary Ann 
O'Loughlin and Stuart Sharrock, markedsforingskonsulenter, 20. april 1994. 
Report on costs of number changes, ECTRA Project Team on Numbering, 10. juli 1995. 
Report on costs of number changes, ECTRA Project Team on Numbering, 10. juli 1995 . 
Med ca. 200 millioner abonnentlinier og en omkostning på 10 ECU pr. linie ville de direkte omkostninger kun 
beløbe sig til 2 mia. ECU. Rådets beslutning om indforelse af del fælles alarmopkaldsnummer "112" og den deraf 
følgende gennemgang af en række nationale nummereringssystemer har i betydeligt omfang lettet indførelsen af 
andre korte koder, som begynder med " 1 ". 
30 
BILAG II: VALG AF TRANSPORTØR 
Muligheder for valg af transportør 
En af mulighederne for valg af transportør er gennem brugen af præfikser (korte koder), som 
skal indtastes før abonnentnummeret i en opkaldsprocedure med kun et enkelt trin. 
Identifikationen af kalderen sker gennem Customer Line Identification (CLI). En anden 
mulighed er ved at kalde adgangskoden til en specialtjeneste, hvorefter det ønskede nummer 
indtastes tillige med en speciel kode som bekræftelse på, hvem abonnenten er. Ved 
sidstnævnte mulighed sker opringningen i to trin, hvorved der er større mulighed for misbrug. 
Dette ligner brugen af telekort i dag. I resten af denne analyse vil vi koncentrere os om den 
første mulighed. 
Hovedmulighederne for valg af transportør ved ettrinsopringning er følgende: 
A: default-transportør bestemmes af adgangsne toperatør (lokal operatør) med 
mulighed for fravalg fra brugerens side ved den enkelte samtale. Denne mulighed 
kaldes undertiden let adgang; 
B: forvalg af transportør fra brugerens side plus mulighed for fravalg ved den enkelte 
samtale. Der er nogle varianter af denne metode, f.eks. skift af default-transportør 
gennem omgående DTMF-opkald (ændring af forvalgt transportør online) eller 
forvalgt transportør bestemmes af myndighederne på grundlag af markedsdel. 
Denne mulighed kaldes lige adgang, 
C: brugen af transportørvalgkoderfor alle opringninger. Det er klart, at denne 
mulighed er i kontrast til Rådets beslutning om indførelse af en 
standardtelefonadgangskode72. 
Kommissionen er af den opfattelse, at kravet om harmoniserede adgangskoder bør nyde 
fremme, da det ved gennemførelse af mulighed B ikke udgør nogen hindring for udviklingen 
af effektiv konkurrence. Mulighed C vil derfor ikke blive behandlet yderligere. 
Med gennemførelse af let adgang (mulighed A) vil operatørerne ikke miste markedsandele 
på lands- og udlandstrafik så hurtigt og kraftigt som ved gennemførelsen af lige adgang 
(mulighed B), idet de normalt vil vælge at køre deres lands- og udlandstrafik gennem deres 
egne kanaler. Mulighed A kunne derfor være et mellemskridt i indfasningen af en strategi 
med mulighed B som målet på mellemlangt og langt sigt. Der vil dermed være en mere 
gradvis overgang til et åbent, konkurrencepræget marked end ved gennemførelse af mulighed 
B lige fra starten. 
72 Rådets beslutning af 11. maj 1992 om indførelse i Fællesskabet af et fælles præfiks for telefonopkald til udlandet 
(92/264/EØF, EFT L 137/21, 20.05.92). 
Cost/benefit ved valg af transportor 
I undersøgelser udført for Kommissionen73 og ETO74 konkluderes det, at mekanismerne for 
valg af transportør er obligatoriske, hvis man vil fremme konkurrencen på de største 
telemarkeder. Brugerne skal være i stand til let at vælge en transportør til deres lands- og 
udlandstelefontjenester, uanset hvor de befinder sig i Europa. 
Erfaringen med valg af transportør er størst i USA, hvor taksterne for lands- og 
udlandsopkald efter opdelingen af AT&T og indførelsen af konkurrence mellem centralerne 
på de lange afstande er faldet med ca. 40%. Et andet eksempel er Finland. Siden indførelsen 
af konkurrence på de lange afstande mellem Telecom Finland og lands- og 
udlandstransportøren for de uafhængige lokale operatører i 1993 er lands- og 
udlandstaksterne faldet med over 50%. Det er bemærkelsesværdigt, at selvom den samlede 
indtjening faldt, var faldet ikke betydeligt, fordi telefonen blev brugt flittigere. 
De samlede indtægter på telemarkedet i Den Europæiske Union i år 2000 skønnes at blive 
110-120 mia. ECU. Ca. 50% af trafikken er erhvervstrafik; ca. 20% vil være international 
trafik. Ved at introducere transportørvalg i hele EU, vil omkring 40-50 mia. ECU i indtægter 
være på spil. Hvis man ekstrapolerer virkningerne på langdistance-taksterne fra USA og 
Finland til Den Europæiske Union, kunne indførelsen af transportørvalg spare den 
europæiske forbruger helt op til 20-25 mia. ECU om året. Det er klart, at nedsættelsen af 
taksterne ville ændre telefonforbrugsmønstrene og dermed i en vis grad opveje tabet af 
indtjening for operatørerne. 
De lavere priser på telefontrafik ville gøre informationsspredningen billigere og dermed 
udgøre en umiddelbar stimulering af den europæiske økonomi. Disse direkte virkninger er 
vanskelige at kvantificere økonomisk, men forventes at være enorme75. Desuden ville 
indførelsen af transportørvalg hjælpe med til at flytte brugerne fra en operatør til en anden. 
Dette ville gøre kunderne mere bevidste om konkurrencedygtige alternativer, og hvis 
kunderne ikke skulle investere så megen tid og så mange penge (inklusive eventuelt 
påkrævede CPE-ændringer) på at skifte til en ny operatør, kunne kunderne afprøve nye 
operatører for det enkelte opkald uden nogen langfristet forpligtelse, og kunderne ville ikke 
skulle taste ekstra cifre for at fa adgang til en anden operatørs net. 
Omkostningerne ved at introducere transportørvalg dækker de lokale netimplementerings-
omkostninger for de eksisterende operatører, som skal sørge for lige adgang samt 
omkostninger for lands- og udlandsoperatører og eventuelle ekstraomkostninger vedrørende 
netkapaciteten eller driften, som er et resultat af forøget kundeaktivitet, samt endelig 
udstyrsomkostninger for slutbrugeren. 
The harmonised European telephone services market: the economic stakes and the need for numbering solutions, 
Sagatel, Paris, marts 1996. 
Undersøgelse af transportorvalg for ETO, OVUM, juni 1996. 
Se f.eks. Bangemann-rapporten om Europa og det globale informationssamfund, anbefalinger til Det Europæiske 
Råd, 26.05.1994. 
32 
Der er blevet gennemført en analyse af omkostningerne ved at gennemføre lige adgang for 
lands- og udlandstransportører i Det Forenede Kongerige76. De samlede direkte 
omkostninger for BT i perioden 1995-2004 blev anslået til 136,6-261,2 mio. GBP77. Dette 
indbefattede omkostningerne til ændringer af nettene, omkostninger til ændring af 
informationssystemet, dataopbygning, vedligeholdelse, personale, samt uddannelse og 
organisation. Omkostningerne for andre operatører i samme periode blev sat til 68,6 mio. 
GBP. 
Ekstrapolerer man dette til Den Europæiske Unions marked og antager lignende grader af 
netdigitalisering og -effektivitet, ville indførelsen af transportørvalg på europæisk niveau 
koste ca. 2 mia. ECU over den pågældende tiårsperiode. 
Det er åbenbart på grundlag af denne meget rudimentære analyse, at fordelene ved at indføre 
transportørvalg langt overstiger de omkostninger, der er forbundet dermed. Selv om faldet 
i lands- og udlandstaksterne er meget mindre end antaget, vil fordelene ved lige adgang til 
transportørerne overstige omkostningerne. 
Forvalgt lige adgang er blevet indført i USA og Australien. Der er forskellige metoder til at 
indføre forvalgt lige adgang. 
På vej mod lige adgang i USA 
Forvalg blev indført i USA fra september 1984, da de lokale centraler fik lige adgang i de 
løbende omlægningsprogrammer. Når først en central var omlagt til lige adgang, var der i 
begyndelsen intet umiddelbart krav om, at alle abonnenter skulle spørges om, hvem deres 
foretrukne lands- og udlandstransportør var. I begyndelsen af 1985 blev det åbenbart, at kun 
ca. 30% af kunderne, som var tilkoblet en lige-adgang-central, rent faktisk forvalgte en lands-
og udlands transportør (enten AT&T eller en af de andre lands- og udlandstransportører). 
De resterende 70% blev hos AT&T, fordi de ikke foretog noget valg. 
I maj 1985 gjorde FCC det obligatorisk at afholde en afstemnings- og tildelingsplan, som 
skulle anvendes af de lokale centraltransportører (LEC'er) ved indførelsen af lige adgang på 
deres centraler, samt en retroaktiv afstemningsproces for de tilfælde, hvor lige adgang 
allerede var blevet indført. Denne proces krævede, at kunder, der ikke svarede i den første 
afstemningsrunde, skulle spørges igen, hvorefter kunder, som ikke reagerede på nogen af de 
to afstemningsrunder, skulle have tildelt en lands- og udlandstransportør efter samme 
forholdstal, som dem, der reagerede ved den første afstemning. Efter dette system, fandt 
LECerne ud af, at mellem 60% og 75% af deres kunder nu forvalgte en lands- og 
udlandstransportør, mens de resterende 24% til 40% fik tildelt en transportør. Stigningen i 
forvalget siges at have været en af de større faktorer bag AT&T's tab af markedsandele i 
slutningen af firserne. Specielt faldt virksomhedens andel af den fordelte trafik mellem 
staterne fra 82% i 1985 (da der allerede havde været otte års konkurrence fra MCI uden lige 
Cost Benefit Analysis of Equal Access, et horingsdokument udgivet af OFTEL, juli 1995. 
Dette står i skarp kontrast til omkostningerne ved transportorvalg i Sverige. Omkostningerne ved at indføre en ny 
transportørkode i nettet hos Telia (hjemmehørende i Sverige) er kun 60.000 ECU. De tal, der er fremkommet i 
rapporten fra OFTEL, er omtvistede og menes at være overdrevent høje. 
33 
adgang), til 63%» i 1991, da lige adgang var udvidet til at dække over 90% af adgangslinierne 
i USA78. 
Udvikling frem mod lige adgang i Australien 
Australien gav licens til en transportør nummer to, Optus, i december 1991. Den nye 
transportørs net var i drift i de større byer i november 1992 og var til rådighed for 65% af 
befolkningen ved udgangen af 1993. Inden for 18 måneder fra lanceringen, var den nye 
virksomhed nået op på at have 15% af lands- og udlandstrafikken. Oprindeligt skete 
adgangen til Optus nettet ved et enkelt opkaldspræfiks - "1". Hvis dette præfiks blev udeladt, 
kørte opkaldet over det eksisterende Telstra-net. Det var imidlertid hele tiden hensigten at 
bevæge sig hen imod et system med lige adgang og med forvalg der kunne bortvælges ved 
det enkelte opkald. 
Afstemningen om forvalget begyndte i Australien i juli 1993 og fortsætter opdelt i by efter 
by indtil 1997. Processen består af en første afstemningsrunde med mulighed for, at Optus 
kan bede om en ny runde i byer, hvor deltagelsen er under 60%. Hvis man som bruger ikke 
reagerer, forbliver man hos den eksisterende transportør (i modsætning til det amerikanske 
system, hvor man bliver tildelt en transportør). Det er sandsynligt, at den trafikandel, som 
Optus har opnået, overstiger virksomhedens andel af linierne, fordi man nok har fået fat i 
kunder, der ringer mere end gennemsnittet. 
På grundlag af erfaringerne fra USA og Australien er det klart, at et effektivt forvalg kræver 
en afstemning blandt alle kunder og muligheden for en afstemning nummer to, hvis 
responsgraden er lav. Der er imidlertid andre muligheder end afstemninger for at lade 
brugerne foretage deres forvalg - f.eks. markedsføringskampagner. I modsætning til 
afstemningen, giver sidstnævnte metode bedre kvalitets- og kvantitetskontrol af kunderne fra 
den nye aktør og giver nye aktører med færre markedsføringsressourcer mulighed for at 
konkurrere på rimelige vilkår. 
Cost Benefit Analysis of Equal Access, et horingsdokumcnt udgivet af OFTEL, juli 1995. 
34 
BILAG III: OVERFØRBART NUMMER 
Overførbart nummer er et generisk udtryk, som omfatter tre grundliggende typer: overførbar 
tjenesteudbyder, overførbar tjeneste, overførbart opholdssted (frit geografisk valg). 
1) overførbart opholdssted 
'Overførbart opholdssted' henviser til abonnentens mulighed for at bevare det samme 
telefonnummer, hvis man flytter fra et sted til et andet, enten inden for det område, der 
betjenes af samme central, eller til et område, der betjenes af andre centraler. 
I dag er 'overførbart opholdssted' normalt mulig, når man skifter kontor eller hjem inden for 
samme lokalområde eller distrikt, hvorimod abonnenterne er nødt til at skifte telefonnummer, 
når de flytter uden for det lokalområde, der betjenes af den nuværende central. Det er klart, 
at med faciliteten 'fuldt overførbart opholdssted' mistes de informationer, der måtte ligge i 
nummeret som f.eks. takstangivelse over for abonnenten. 
Erhvervsabonnenter og i stigende omfang også privatabonnenter kan fa fiildt overførbart 
opholdssted ved at anvende ikke-geografiske tjenesteadgangskoder med national og (i 
fremtiden) europæisk eller endda global rækkevidde. Tjenester med personligt nummer, og 
endog dem på faste net, kan tilbyde 'fuldt overførbart nummer' på samme måde. 
Det skal imidlertid nævnes, at den væsentlige drivende kraft i denne udvikling i dag ikke 
kommer fra et behov for frihed til at bevæge sig rundt og beholde numrene, men fordi der er 
et behov for let kundeadgang til tjenesterne, selv ud over landegrænserne. Kommissionen 
modtager gerne synspunkter om den relativet vigtighed af faciliteten 'overførbart 
opholdssted'. 
2) overførbar tjeneste 
Behovet for overførbar tjeneste opstår, når en bestemt tjeneste kun kan fas gennem en 
bestemt central. Hvis operatører f.eks. etablerer ISDN ved at installere nye ISDN-centraler 
inden for det eksisterende centralområde for konventionelle centraler, må abonnenter ændre 
deres telefonnummer, hvis de ønsker at modtage ISDN-tjenester. 
Det er klart, at faciliteten 'overførbar tjeneste' kun kan gælde et udvalgt udsnit af tjenester, 
mens overførbarhed for nogle tjenester ville medføre, at den unikke betydning, som visse 
adgangskoder har, som f.eks. 800 (for ring-gratis-tjenester) og 900 (for 
overtakseringstjenester) ville gå helt tabt. Kommissionen modtager gerne kommentarer 
angående den relative vigtighed af faciliteten 'overførbar tjeneste'. 
3) overførbar tjenesteudbyder (overførbarhed mellem operatorer) 
Spørgsmålet om faciliteten 'overførbar tjenesteudbyderø dækker et bredt spektrum fra 
overførbarhed på nationalt niveau mellem lokale operatører hele vejen igennem til 
overførbarhed på globalt niveau for globale tjenester. Desuden betyder det, at hvis man søger 
at modtage en tjeneste, så kan man fa denne tjeneste fra enhver virksomhed på lokalt, 
nationalt, europæisk eller endda globalt niveau. Kunderne kan dermed drage fordel af den 
35 
bedste kvalitet i form af særlige kendetegn, tjenester, pålidelighed og pris. Derfor anses 
overførbar tjenesteudbyder for at være et væsentligt instrument til at fa sat skub i 
konkurrencen på markedet. 
Den konkurrencemæssige betydning af faciliteten 'overførbar tjenesteudbyder' afhænger 
primært af den værdi, kunderne tillægger deres nuværende telefonnummer. Hvis brugerne 
lægger stor vægt på at bevare deres telefonnummer, selv om de skifter tjenesteudbyder, så 
vil mangel på overførbarhed af numre sandsynligvis afskrække mulige konkurrerende 
udbydere af lokale tjenester. En undersøgelse i USA har vist, at 40-50%) af de almindelige 
privatkunder og 70-80% af erhvervskunderne, som ellers var villige til at overveje at udskifte 
deres lokale telefonoperatør, sandsynligvis ikke ville overveje en sådan ændring, hvis det var 
nødvendigt at skifte telefonnummer79. Erhvervskunder især kan stille sig tøvende over for at 
påtage sig omkostningerne til administration, markedsføring og goodwill ved at skifte 
telefonnummer. 
Der er fire områder, som anses for vigtige for Europa på kort og mellemlangt sigt: 
overførbart nummer i abonnentledningen, overførbart nummer for ikke-geografiske tjenester 
(f.eks. 800-tjenesterne), overførbart nummer for mobiltjenester og overførbart nummer for 
fælleseuropæiske tjenester. 
Overførbart nummer i abonnentledningen 
Med fuld liberalisering af telesektoren indføres der hurtigt alternative metoder til lokal 
adgang (f.eks. gennem kabel-tv-net og gennem radioinfrastrukturer som dem, der er baseret 
på DECT- og GSM/DCS-1800-standarder), ofte af nye aktører på markedet. Overførbart 
nummer i abonnentledningen anses for særdeles vigtigt af disse nye aktører, så de får en 
rimelig chance for at konkurrere med den eksisterende virksomhed på markedet og 
positionere sig på markedet. 
Uden muligheden for at overføre numre mellem lokale operatører, ville alle nye aktør på 
markedet stå over for en betydelig markedsbarriere. Manglende mulighed for en sådan 
overførsel kan endda blive et modincitament imod investering i alternative abonnentledninger, 
hvilket ville have en negativ virkning for udviklingen af effektiv konkurrence i Europa. 
Overførbart nummer for ikke-geografiske tjenester 
Overførbart nummer for ikke-geografiske tjenester såsom landsdækkende ring-gratis og 
overtakseringstjenester undersøges i øjeblikket i flere medlemsstater. Argumentet for 
overførbare numre lokalt gælder også for de ikke-geografiske tjenester. 
En "brainstorming" for nylig inden for rammerne af ENF konkluderede, at overførbare 
numre for ring-gratis-tjenester er nøglen til at give kunderne mulighed for at bevare de ring-
gratis-numre, de sætter pris på, hvis de ønsker at ændre tjenesteudbyder, og at de faktisk 
bliver tvingende nødvendige, når man anvender princippet om lige adgang på ring-gratis-
nummereringsområdet. 
Note om forslag til regelsætning om overførbarhed af telefonnumre, US FCC, 13. juli, 1995, 
36 
Overførbare numre for mobiltjenester 
Markedet for mobil- og personkommunikation er det hurtigst voksende marked inden for 
telekommunikation i dag. Europa tæller nu over 20 mio. mobilabonnenter, idet den 
gennemsnitlige penetrationsgrad er 5%. Forventningerne til fremtiden er enorme, idet 
personkommunikation er på vej ind på masseforbrugsmarkedet med særdeles nyskabende 
produkter og tjenester og med et penetrationsniveau på over 50% af befolkningen. 
I de fleste lande er konkurrencen på dette marked dog ikke fuldt udviklet; i nogle lande er 
mobiloperatør nummer to stadig ved at lægge sit net ud, og en operatør nummer tre er end 
ikke udpeget endnu. I forbindelse med stimulering af konkurrencen på dette flygtige og 
innovative marked, må overførbare numre mellem mobiltjenesteudbyderne anses for noget, 
som stimulerer vækst og yderligere nyskabelser. 
En nylig undersøgelse udført for de hollandske myndigheder viser, at nettofordelene ved at 
indføre overførbare numre for mobiltjenesterne beløber sig til hele 500 mio. ECU pr. år blot 
for det nederlandske marked80. Faktisk synes der at være særdeles stærke argumenter for 
overførbare numre blandt udbydere af mobiltjenester og operatører. 
Overførbare numre for fælleseuropæiske tjenester 
Markedet for fælleseuropæiske tjenester udvikler sig hurtigt, og tjenestekoder, som giver 
adgang til fælleseuropæiske tjenester, vil sandsynligvis være til rådighed i nær fremtid. 
Hvis et konkurrencepræget marked skal kunne udvikle sig uden begrænsninger, er det 
vigtigt, at kunderne ikke er låst fast hos den første tjenesteudbyder, men frit kan tage deres 
numre med sig, hvis de ønsker at skifte fælleseuropæisk tjenesteudbyder. Dertil kræves 
overførbare numre i et europæisk nummereringsområde81. 
Ud over frihed for kunden vil indførelsen af overførbare numre i et europæisk 
nummereringsområde også skabe mere afbalancerede markedsforhold over for USA, hvor 
overførbare numre for landsdækkende ring-gratis-tjenester blev indført i begyndelsen af 
halvfemserne, hvilket har resulteret i et særdeles konkurrencedygtigt ring-gratis-marked. 
Cost/benefit ved overførbare numre 
Af en undersøgelse, som for nylig blev gennemført af Office of Telecommunications 
(OFTEL) i Det Forenede Kongerige, fremgår det, at overførbare numre i abonnentledningen 
medfører betydelige fordele (anslået til ca. 1,8 mia. GBP over 10 år82). Sådanne fordele er 
langt større end omkostningerne. BT, som vil skulle påtage sig langt størstedelen af 
omkostningerne, anslår disse til 220 mio. GBP over de næste fem år, hvorefter de vil være 
Number portability in the Netherlands, endelig rapport for HDTP, OVUM, 14. marts 1996. 
Indførelsen af overforbare numre inden for et europæisk nummereringsområde er ikke et emne, som står helt alene. 
Faktisk skal der i den mere udviklede situation et intelligent system til for at understotte den vej, der vælges for 
opkald inden for et europæisk nummereringsområde. Et sådant intelligent system ville gore det meget lettere at 
opnå overførbarhed af visse fælleseuropæiske numre. 
Dette tal inkluderer 550 mio. GBP i direkte fordele ved omkostningsbesparelser og 1,2 mia. GBP i indirekte 
fordele, som bliver alle kunder til del som et resultat af stigende ægte konkurrence for alle kundekategorier. 
37 
stejlt nedadgående. De andre operatørers omkostninger blev anslået til under 3 mio. GBP 
hver83. Dette står i skarp kontrast til de konklusioner, der kom ud af en undersøgelse i 
Nederlandene, hvor etableringsomkostningerne blev anslået til 12 mio. GBP plus yderligere 
7 GBP pr. overførbar linie84. 
Det Forenede Kongeriges Monopolies and Mergers Commission (monopol- og fiisionstilsyn) 
har fremlagt en aftalt fordeling af omkostningerne ved at gøre numrene overførbare, hvor BT 
og andre operatører bærer 70% af deres egne administrative omkostninger og far resten fra 
de operatører, som får overførbare numre stillet til rådighed. Omkostningerne til de tekniske 
ændringer på ens eget net bæres af den enkelte operatør selv. 
Ud over overførbare numre i abonnentledningen, bør andre former for overførbarhed som 
f.eks. for mobilnumre og ring-grati s-numre overvejes. En nylig undersøgelse udført for det 
nederlandske post- og teleministerium85 angiver, at de økonomiske fordele overstiger 
omkostningerne til disse sidstnævnte tjenester. Detailspørgsmålene vil der skulle arbejdes 
videre med, og det sker bedst på europæisk niveau. 
Overførbare numre i USA 
For yderligere at sætte skub i konkurrencen om ring-gratis-tjenester indførte US FCC i 1991 
obligatorisk overførbarhed af ring-gratis-tjenester senest fra og med 1993. Lokale samt 
langdistance- og udlandsteleselskaber har brugt hundreder af millioner af dollars på de 
nødvendige ændringer og tilføjelser til deres net. Det nye post-overførbarhedsmarked i USA 
kræver en centraliseret database og funktionsdygtige forvaltningssystemer. Dette vil sætte 
alle langdistance-operatører i stand til at reservere, aktivere og af-aktivere ring-gratis-numre. 
Når man tænker på, at over 40% af alle langdistance-opkald i USA (kan sammenlignes med 
opkald inden for Europa) er ring-gratis-opkald, står indvirkningen af denne foranstaltning på 
det amerikanske marked klart. Desuden er de amerikanske aktører blevet bedre forberedt end 
de europæiske aktører til konkurrencen om de globale tjenester. 
Desuden står der i den seneste lov om telekommunikation86, at regionale Bell-driftsselskaber 
vil kunne konkurrere frit på langdistance-markedet, men kun hvis de har åbnet deres egne net 
ved at overholde en 14-punkts checkliste, som også omfatter en forpligtelse til at sørge for 
fuld overførbarhed af numre. Overførbarhed af lokale numre indføres nu på forsøgsbasis 
overalt i USA. Det er klart, at loven kræver megen yderligere stimulans for at gå hurtigt frem 
med indførelsen af overførbarhed af numrene. 
33 Number portability; a paper by the Office of Telecommunications of the Vni ted Kingdom, marts 1996. 
Undersøgelse af overførbarhed fra OVUM for det hollandske ministerium for post- og telekommunikation, 1996. 
Undersøgelse af overførbarhed fra OVUM for det hollandske ministerium for post- og telegrafvæsen, 1996. 
USA's telekommunikationslov af 1996, vedtaget 8. februar 1996. 
38 
BILAG IV : PERSONKOMMUNIKATIONSTJENESTER 
Synspunkterne på personkommunikationstjenester (PCS) og det dertil hørende spørgsmål om 
Universal Personal Telecommunications (UPT) divergerer kraftigt87. Begrebsmæssigt 
omfatter UPT imidlertid meget af den samme tankegang som PCS, men blev defineret af ITO 
og støttet af kabelsektoren modsat PCS, som blev støttet af den konkurrenceprægede 
mobilsektor. 
UPT kræver et intelligent logisk lag over de eksisterende net. Gennemførelse af UPT er et 
kommercielt følsomt emne, i hvert fald på europæisk niveau, især hvor dette vedrører 
behovet for IN-faciliteter, som lagrer abonnentdata (såsom abonnenttjenesteprofiler og data 
indeholdende personlige numre med netterminalpunkter eller fysiske netnumre). Mobil- og 
kabeloperatører, som ikke har disse IN-faciliteter, ville blive stillet i en ugunstig position over 
for de andre (eksisterende) operatører, idet sidstnævnte ville skulle behandle UPT-opkaldene 
inklusive de opkald, som stammer fra og går til mobilnet og kabelnet. 
På grund af det hurtigtvoksende mobile kommunikationsnet, er PCS-princippet dukket op. 
I Europa sker det på grundlag af GSM/DCS-systemet. På det lokale niveau er det 
sandsynligt, at dette PCS-princip beriges yderligere med mikrocellulære net og individuelle 
mikroceller, som arbejder sammen med GSM/DCS-systemet. Gennem "roaming" af 
tjenesterne, kunne dette PCS-princip hurtigt omdannes til et globalt PCS-princip omfattende 
GSM/DCS-systemet og andre systemer, såsom D-AMPS, PDC og satellitbaserede 
personkommunikationstjenester88. 
PCS-princippet har nogle indbyggede fordele i forhold til UPT-princippet. Ægte mobilitet er 
en del af princippet. Ligeledes er der et stort og hurtigtvoksende brugergrundlag. Da 
kundeprofilerne ligger hos den enkelte operatør, synes der ikke at være de samme 
kommercielle hindringer for gennemførelse som ved UPT. Desuden støttes PCS-princippet 
af den meget konkurrenceprægede mobilsektor og synes derfor at kunne give en bedre 
garanti for, at der vil være lige vilkår for alle. Hvis man dertil føjer muligheden for at overføre 
numre mellem mobiloperatører, skaber der et system, hvor GSM/DC S-telefonnumrene 
(netterminalpunkterne) udmærket i praksis kunne blive fremtidens personlige numre. 
Kommissionen modtager gerne synspunkter om den fremtidige udvikling af 
personkommunikation og personlige numre samt om mekanismer, der kan fremme en effektiv 
konkurrence på konvergerende markeder. 
Fælleseuropæiske "roamere" udgør et betydeligt marked med et enormt vækstpotentiale. 
Disse kræver ud over overførbarhed fra operatør til operatør også geografisk overførbarhed. 
Nye aktører argumenterer for, at de har brug for europæiske nummerområder - det gælder 
især dem, der videresælger tjenester. Kommissionen modtager gerne synspunkter om behovet 
for en europæisk nummereringsløsning for PCS89. 
87 En bredt accepteret definition af PCS lyder som følger: "PCS anvendes som et generisk udtryk, dækkende 
tjenester, som udbyder opkald mellem personer uafhængigt af opholdssted, anvendt terminal, 
transmissions-middel (kabel eller trådløs) og/eller valget af teknologi"; se f.eks. diskussionsoplæg fra ETO til 
en workshop om nummerering af personkommunikationstjenester (PCS) i Europa, 19. april 1996. 
Intersystem-roaming mellem forskellige mobilnet, inklusive muligheden for SIM-kort-roaming, er under 
overvejelse. 
Det nyligt etablerede UMTS Forum har som en af sine hovedopgaver at definere en mobil-kommunikationspolitik 
for Europa. Dette omfatter bl.a. spørgsmålet om nummerering. 
39 
BILAG V : ET REFERENCESCENARIO FOR OVERGANGEN TIL ET ÅBENT 
FÆLLESEUROPÆISK NUMMERERINGSSYSTEM 
På europæisk niveau 
TRIN1 
(Gennemfører ETNS under mulighed 2) 
Senest 1998 at indføre fælleseuropæiske 
tjenester under virtuel landekode 388 (f.eks. 3-
888-) og under den tomme plads bag 
landekoderne (f.eks. 3-900-, 3-500- ) På nationalt niveau 
TRIN1 
Senest i begyndelsen af 1997 at definere og blive 
enige om fælles retningslinier til obligatorisk 
brug hos myndighederne, når de omlægger deres 
nationale nummereringssystemer for at sikre, at 
disse åbner (for konkurrence) på en afbalanceret 
måde og konvergerer (harmonisering) 
1 
TRIN 2 
(Gennemfører mulighed 3) 
Senest ved udgangen af 1998 en overgang til 
3-cifret landekode for de europæiske lande 1 
TRIN 2 • 
Senest i 1997 at omlægge de nationale 
en nummereringssystemer for at sikre, at de kan 
leve fuldt op til behovene på det liberaliserede 
marked efter 1998 
i 
TRIN 3 
(Gennemfører mulighed 3+) Senest i 1999 at 
overføre ansvaret for at styre de sidste to cifre af 
de 3-cifrede landekoder til et europæisk organ. 
Europa identificeres med "3", hvilket skaber 
enorm plads til konkurrence, nye tjenester og nye 
aktører 1 
TRIN 3 
Senest i 1998-99 at begynde at åbne de nationale 
nummereringssystemer på harmonisk og 
afbalanceret vis, for eksempel med henblik på 
valg af transportør 
l 
TRIN4 
(Gennemfører mulighed 4) 
Senest i år 2000 at smelte de nationale nummereringssystemer og ETNS sammen. 
Erstat udlandsopkald for opkald i Europa med regionalopkald f.eks. erstat "003XX" 
(adgangskode) med "1XX" (præfiks), første ciffer "1+" betyder europæisk langdistance. 
Letter opkald og fjerner de psykologiske barrierer, åbner for en række af fælles korte koder til 
forskellige formål; f.eks. transportørvalg osv 
geografiske numre 
lokalt opkald: 2345678 
nationalt opkald: 02-2345678 
opkald inden for Europa: 132-2-2345678 
udlandsopkald: +3-32-2-2345678 
ikke-geografiske numre (fælleseuropæiske tjenestenumre) 
transportørvalg: 10XYZ eller 10ABCDEF 
alarmopkald, vejhjælp, oplysningen: 1IX 
personlige numre: 1-500-
ring-gratis-tjeneste: 1-888-
overtakseringstjeneste; tjeneste med delte omkostninger: 1-900-
40 
ET REFERENCESCENARIO PÅ VEJ MOD ET ÅBENT FÆLLESEUROPÆISK NUMMERERINGSSYSTEM 
landekode TRIN 1 -1998 TRIN 2-1998 TRIN3 - 1999 TRIN4- 2000 
nu Mulighed 2 Mulighed 3 Mulighed 3+ Mulighed 4 
"003"-> "1" 
"1 " er europæisk præfiks 
3 00 
3 09 10XYZpræfiks f.eks. transportørvalg 
112 fælles alarmopkald 
1IX Europæiske tjenester med korte koder 
118 oplysningen 
3 20 
3 29 12X tom plads (nationale korte koder) 
31 331 3 31 131 områdenummer Nederlandene 
32 332 3 32 132 områdenummer Belgien 
39 3900 339 3 39 139 områdenummer Italien 
49 349 3 49 149 områdenummer Tyskland 
350 3500 350 3 50 150 områdenummer Gibraltar 
352 352 3 52 152 områdenummer Luxembourg 
3 XX IXX yderligere geografiske områdenumre 
3 YY 1YY yderligere europæiske tjenestekoder 
3500 3 500 1500 personkommunikationstjenester 
388 388 3 888 1888 europæisk ring-gratis 
3900 3 900 1900 europæiske overtakseringstjenester 
Resten af verden til Europa: +3 49 228 123456 
+3 500 <personligt nummer> 
41 
BILAG VI: ETO/ECTRA-UNDERSØGELSER VEDRØRENDE NUMMERERING 
Titel Arbejdsopgave Mål/slutdato 
1 Ikke-diskriminerende adgang til nummereringskilder 
2 Nummerering ud fra en bruger-venlighedsbetragtning 
3 Udarbejdelse af anmodning om virtuel landekode til ITU 
4 Nummerering vedrorende PCS i Europa 
5 Transportørvalg* 
6 Forvaltning af et europæisk telefonnummereringsomrade 
(ETNS)* 
7 Overførbare numre for fælleseuropæiske tjenester* 
8 Valg af transportvej for opkald til fælleseuropæiske 
tjenester* 
9 Nummereringskrav fra virksomheders telenet* 
10 Gennemgang af nationale nummereringssystemer mht. 
åbenhed over for konkurrence 
11 Europæiske nummereringskonventioner 
12 Harmonisering af korte koder 
13 Langsigtet strategisk plan for nummerering og adressering 
af teletjenester At undersøge spørgsmål vedr. ejerskab af og handel med numre, lige adgang til konkurrerende Maj 1996 
tjenester såsom oplysningen og DNIC/DCC-tildelingsprocedurer 
At undersøge aspekteme ved brugervenlighed, inklusive spørgsmålet om alfanumeriske opkald September 199 
samt at komme med forslag til, hvordan brugervenlige opkald kan fremmes 
At udarbejde en ansøgning til ITU om en virtuel landekode til gennemførelse af et europæisk September 199 
telefonnummereringsomrade for specialtjenester af fælleseuropæisk art 
At analysere udviklingen i teletjenester og net i forbindelse med UPT/PCS- December 199 
nummereringsspørgsmål samt virkningerne på og kravene til personlig nummerering 
At undersøge de transportørvalgsmekanismer, der er til rådighed eller planlagt på nationalt plan August 1996 
samt alternativer ved introduktionen af transportørvalg på europæisk niveau 
At etablere en styringsplan for et europæisk telefonnummereringsomrade, inklusive forslag til Juni 1997 
nummerstruktur, tildelingsprincipper, rettigheder/forpligtelser samt administration 
At undersøge tekniske alternativer ved introduktion af overførbare numre i ETNS mellem Juni 1997 
europæiske tjenesteudbydere inklusive IN-netimplementeringer 
At definere alternative strategier til håndtering og valg af transportvej for opkald til Juni 1997 
fælleseuropæiske tjenester i et europæisk telefonnummereringsomrade 
At gennemgå den nuværende adgangsmekanisme for VPN'er, samt at definere kravene fra Juni 1997 
virksomhedsnet ved nummerering af offentlige net og fremlægge forslag til harmoniseringer 
At undersøge hvilke kriterier, som er vigtige ved åbning af nationale nummereringssystemer, Februar 1997 
at gennemgå nuværende nationale nummereringssystemer og at udvikle fælles retningslinier 
for omstrukturering af disse 
At undersøge de nuværende regler og principper for tildeling og brug af telefonnumre i Februar 1997 
europæiske lande og udarbejde forslag til detaljerede europæiske nummereringskonventioner 
At gennemgå nuværende og planlagte korte koder/numre i Europa, at undersøge det forventede December 199 
behov for fælleseuropæiske korte koder og foreslå en harmoniseret ordning for Europa 
At fastlægge de potentielle fremtidige krav til nummerering og adressering og udvikle en December 199 
langsigtet overgangsstrategi for en udvikling frem mod et integreret nummereringssystem f 4 
for Europa 
* I samarbejde med ETSI 
ETO-undersøgelserne fører til anbefalinger til ECTRA-godkendte politiske holdninger. 
ETSI ml frembringe tekniske rapporter som input i ETO's arbejde. ETSI-rapporterne kan også danne grundlag for European Technical Standards (ETS) som reference i fremtidig 
EU-lovgivning, men der foreligger i dag ingen aftale om behovet for ETS'er. 
42 
FORKORTELSESLISTE 
ACTE 
AMT 
AT&T 
BT 
CEPT 
CLI 
DD1 
DNS 
DECT 
DNIC 
DTMF 
ECMA 
ECTEL 
ECTRA 
EIG 
EIIA 
ENF 
ETNO 
ETNS 
ETO 
ETSI 
FCC 
GSM 
GSM 
IN 
ISDN 
ITU 
LAN 
LECs 
NAFTA 
NANC 
NANP 
NRA 
OECD 
OFTEL 
ONP 
PCS 
POTS 
PSTN 
PTN 
SME 
VPN 
UIFS 
UMTS 
UPT Approvals Committee Terminal Equipment 
Asian Mobile Telecommunications 
American Telephone & Telegraph 
British Telecom 
Conference Européenne de Post et Telecommunications 
Customer Line Identification 
Direct Dial-In 
Internet Domain Name System 
Digital European Cordless Telecommunications 
Data Network Identification Codes 
Dual Tone Multiple Frequency 
European Computer Manufacturers Association 
European Telecommunications Manufacturers Association 
European Committee of Telecommunications Regulatory Authorities 
European Interest Group 
European Information Industry Association 
European Numbering Forum 
European Public Telecommunications Network Operators' Association 
European Telephony Numbering Space 
European Telecommunications Office 
European Telecommunications Standards Institute 
Federal Communications Commission of USA 
Global System for Mobile 
Association of GSM Operators 
Intelligent Network 
Integrated Services Digital Network 
International Telecommunications Union 
Local Area Network 
local exchange carriers 
North American Free Trade Association 
North American Numbering Council 
North American Numbering Plan 
National Regulatory Authority 
Organisation for Economic Construction and Development 
UK Office of Telecommunications 
Open Network Provision 
Personal Communications Services 
Plain Old Telephone System 
Public Switched Telephony Network 
Private Telecommunication Network 
Small and Medium size Enterprise 
Virtual Private Network 
Universal International Freephone Service 
Universal Mobile Telecommunications System 
Universal Personal Telecommunications 
GLOSSAR 43 
ACTE (Approvals Committee for Terminal 
Equipment) 
Alfanumerisk opkald/tastatur 
Opkaldscentre 
Telekorttjeneste 
Transportørvalg 
Fravalg af transportørvalg 
Opkaldsparitet 
E.164/E.190 
Let adgang 
ECTRA 
ENF - European Numbering Forum 
Lige adgang 
ETNO 
ETNS - European Telephony Numbering 
Space Oprettet ved direktiv 91/263/EØF; bl.a. ansvarlig for vedtagelse af fælles 
tekniske regler (Common Technical Regulations (CTRs)), som de EU-
harmoniserede typegodkendelsesprocedurer er baseret på. 
At kalde et telefonnummer ved at bruge de alfanumeriske symboler på 
telefonens tastatur, der svarer til navnet på den tjeneste, der tilbydes på 
nummeret, f.eks. 0-800-"BLOMSTER". 
Et sted, hvor indgående og udgående telefontrafik håndteres på struktureret vis. 
Opkaldscentre anvendes til aktiviteter som telemarketing og salg, teleservice og 
klagemodtagelse. 
En telefontjeneste, hvor kunden ringer til en central (ofte gratis), identificerer 
sig med et unikt kortnummer og en identifikationskode, og dernæst forbindes 
med den ønskede destination/de ønskede destinationer. Kunden faktureres ofte 
direkte bagefter af den, der udbyder korttjenesten. 
Muligheden for at kunden kan vælge egen (foretrukken) langdistance- eller 
udlandsoperatør gennem nummervalget på telefonen eller på anden måde, 
såsom forvalg. 
Muligheden for at fravælge den forvalgte transportør til langdistance- og 
udlandsopkald ved at tilføje et særligt transportørpræfiks foran det kaldte 
nummer. 
Eksisterer hvor det samme antal cifre skal kaldes ved adgang til en tjeneste, som 
udbydes af en anden, konkurrerende tjenesteudbyder. 
ITU-T-anbefalinger om procedurer og kriterier for tildeling af landekoder. 
En mulighed for gennemførelse af transportørvalg, hvor default-transportøren 
fastlægges af den eksisterende operatør, men hvor kunden har mulighed for at 
fravælge denne operatør ved det enkelte opkald. 
The European Committee for Telecommunications Regulatory Affairs, oprettet 
som et af tre udvalg under CEPT. Omfatter en række projekthold, som dækker 
bl.a. licenstildeling, nummerering, samtrafik, mobilkommunikation, prøvning 
og typegodkendelse. 
Rådets resolution 92/C318/EØF af 19. november 1992 om et fælleseuropæisk 
samarbejde om nummerering inden for teletjenester. Heri blev fastlagt flere 
opgaver for ECTRA inden for koordinering af nummerering, inklusive 
oprettelse af et europæisk nummereringsområde og udarbejdelse af europæiske 
holdninger til diskussioner i ITU. ECTRA har etableret European 
Telecommunications Office (ETO). 
Et forum, hvor industrien diskuterer nummerering og forhold i forbindelse 
hermed. ENF er åben for alle organisationer, som har en interesse i 
nummerering eller adressering, og som er repræsenteret på europæisk plan. 
ENF blev oprettet i 1994 efter Rådets resolution 92/C 318/EØF af 19. 
november 1992, som opfordrede til industrisamarbejde inden for området 
nummerering. 
Generisk udtryk for lige (ikke-diskriminerende) adgang til nummereringskilder 
fra konkurrerende operatører og tjenesteudbydere, f.eks. lige kvalitet, lige 
muligheder, lige længde. 
I forholdet til transportørvalg henviser lige adgang til gennemførelse, der hvor 
lands- og udlandstransportøren forvælges af abonnenten med mulighed for 
fravalg ved det enkelte opkald. Denne mulighed er generelt sagt den andet trin 
efter indførelsen af "let adgang". 
Association of European Telecommunications Network Operators; omfatter i 
øjeblikket de eksisterende, nationale operatører i Europa, men der er 
diskussioner i gang om at åbne op for uafhængige mobiloperatorer. 
Et nummereringsomiåde, som fungerer parallelt med de nationale 
nummereringsområder. Numre fra ETNS vil være til rådighed alle steder i Den 
Europæiske Union (og senere i Europa). Når dette gennemføres, kan tjenester, 
som har fået nummer af ETNS, kaldes med et enkelt fælleseuropæisk nummer 
fra ethvert sted i Unionen (og senere i Europa). 
44 
ETO 
ETS 
Fælleseuropæisk tjeneste/nummer 
Europæisk område/landekode 
ETSI - European Telecommunications 
Standards Institute 
Ring-gratis-tjeneste 
Gyldne numre 
Grønbog 
Informationssamfund 
Internet 
ISDN 
ITU 
FHE 
Ikke-geografiske tjenester 
NRA - National Regulatory Authority 
Overførbart nummer European Telecommunications Office er c\ kontor, som er oprettet under 
ECTRA. Med hensyn til nummerering, er "ETO's funktioner at gennemfore 
undersøgelser (inklusive undersøgelser for Kommissionen) og at rådgive 
ECTRA om europæiske nummcrcringsforhold. 
European Telecommunications Standard. Standarder udarbejdet i henhold til 
procedurerne fra European Telecommunications Standards Institute (ETSI). 
En tjeneste, der kan kaldes med et enkelt nummer overalt i Europa, og som er 
etableret af en tjenesteudbyder, der kan befinde sig hvor som helst i Europa. 
En konkret encifret kode tildelt Europa under ITU's globale 
landekodesystem; tilsvarende " 1 " for Nordamerika. 
Den europæiske standardorganisation inden for telekommunikation; har til 
opgave at frembringe European Telecommunications Standards (ETS), som er 
gældende og accepteres i hele Europa inden for området telekommunikation. 
En tjeneste, der kan kaldes (der er adgang til) uden beregning. Adgangskoden 
"800" forbindes generelt med ring-gratis. Der er en løbende diskussion i 
medlemsstaterne om, hvorvidt kunderne, når de ringer til et ring-gratis-nummer, 
skal modtage en gratis-tjeneste, eller, alternativt, om det kun er opkaldet til 
tjenestens center, der skal være gratis. 
"Gyldne numre" er telefonnumre, som adskiller sig fra alle andre numre i en 
given nummerserie ved at være specielt attraktive at have, lette at lære eller 
huske, eller bruges og kendes af offentligheden eller kunderne. Gyldne numre 
kan have en stor kommerciel værdi. For eksempel kan de cifre, som svarer til 
"BLOMSTER" på det standardiserede alfanumeriske tastatur, have en særlig 
værdi for et blomsterfirma. 
Grønboger er i EU-sammcnhæng Europa-Kommissionens 
rådgivningsdokumenter, hvori der fremlægges grundlæggende politiske mål til 
offentlig debat. 
De væsentligste grønbøger inden for telesektoren er grønbogen fra 1987 om 
udviklingen af et fælles marked for teletjenester og -udstyr (KOM(87) 290) samt 
grønbogen fra 1994 om den yderligere udvikling af mobil- og 
personkommunikation i Den Europæiske Union (KOM(94) 145). 
Et samllind, som bliver mere afhængigt af information og kommunikation. I en 
rapport med titlen "Europa og det globale informationssamfund" (Bangemann-
gruppens rapport) fremstilles det som en revolutionerende udfordring, som vil 
ændre den måde, vi lever og arbejder sammen på. 
Datakommunikationsnet baseret på Internet-protokollen TCP/IP. TCP/IP blev 
udviklet som en amerikansk militærcomputer, baseret på 
kommunikationsstandarder, som i de seneste år har fået stor succes i 
akademiske kredse og senere til kommercielt brug - især til etablering af 
netværk med forskellige LAN-systemer og -servere. 
Integrated Services Digital Network. Standard defineret af ITU for moderne 
telekommunikationsbærende net. Er fuldt digitaliseret og integrerer forskellige 
typer tjenester, f.eks. kredsløbs- og pakkefordelte tjenester. 
International Telecommunications Union, FN's særlige agentur for 
telekommunikation. 
FHE er indgået i Europa inden for telekommunikation mellem operatører 
og/eller udstyrsfabrikanter eller andre markedsdeltagere i forbindelse med 
lancering af nye produkter og tjenester. 
Der er indgået FHE bl.a. for GSM, ERMES og TETRA. (Engelsk: MoU = 
Memorandum of Understanding). 
Teletjenester, som nummereres ud fra de (nationale) nummerserier, som ikke 
identificeres med en bestemt geografisk region, eller et byområde eller 
lokalsamfund. En landsdækkende ring-gratis-tjeneste eller en tjeneste, som har 
fået sit nummer fra ETNS, er eksempler på ikke-geografiske tjenester. 
Nationalt myndighedsorgan. Direktiv 88/301 og 90/388 kræver begge, at 
medlemsstaterne skal sikre, at myndighedernes regulerende aktiviteter er adskilt 
fra driften og udbuddet af tjenester fra teleorganisationernc. 
Kan have forskellige betydninger (se Bilag III). Forklares ofte som muligheden 
for at overfore et telefonnummer fra en operatør til en anden. Overførbart 
nummer tillader kunderne at beholde deres telefonnummer, når de beslutter at 
skifte operator, og fjerner dermed en væsentlig barriere for konkurrence. 
45 
Niimmeieringskonvcnlioiicr 
Nummereringsplan/-system 
Nummereringsområde 
ONP 
Åbent nummereringsområde 
PCS 
Personlige og overførbare numre 
Forvalg af transportører 
PSTN 
Tjenesteadgangskoder 
Tjenesteudbydere 
Delt-omkostning-tjenester 
Delt-indtægt ved overtakseringstjenester 
Særlige fælleseuropæiske tjenester 
TEN - Trans-European Networks 
Transeuropæiske transportører 
UIFS - Universal International Freephone 
Service 
Forenet nummereringsområde 
UPT - Universal Personal 
Telecommunications, Konwiitiuiier, sum fastlægger regler f.eks. om rettigheder og pligter, sum ci 
forbundet med munie, ændringen af nummereringssystemer, prisfastsættelse pa 
numre og handel med numre. 
Under rammekontrakten med Kommissionen har ETO fået til opgave at definere 
europæiske nummereringskonventioner, som skulle kunne skabe en fælles 
ramme for de europæiske myndigheder. 
En plan/et system, som strukturerer den nummermæssige plads, der er til 
rådighed for et land, en operatør eller en anden organisation. 
Generisk udtiyk for det samlede nummersæt, der er til rådighed under en 
landekode eller en tjenesteadgangskode eller disse set samlet. 
Open Network Provision-begrebet defineres i Rådets direktiv 90/387/EØF. 
Et nummereringsområde, som er åbent for konkurrence, f.eks. ved at skabe lige 
kvalitet og numre med lige muligheder for konkurrerende operatører og 
tjenesteudbydere. 
Personal Communications Services er et generisk udtryk for tjenester, som 
udbyder opkald mellem personer uafhængigt af opholdssted, anvendt terminal, 
transmissionsmiddel (kabel eller trådløs) og/eller valg af teknologi. 
Unikke numre, tildelt den enkelte uafhængigt af net eller opholdssted. 
Mekanismer, hvor den lokale operatør/tjenesteudbyder automatisk vælger vejen 
for en kundes langdistance- og udlandsopkald til den langdistance-transportor, 
han vælger (forvalg fra kundens side). Kunden skal ikke taste særlige 
transportørvalgkodcr for hvert enkelt opkald. 
Public Switched Telephone Network. Det basale telefonnet, som eksisterer i 
dag. 
Første del af en tjenestes nummer, hvorigennem man får adgang til tjenesten. 
Ofte er tjenesteadgangskoder unikke og kan let identificeres, f.eks. "800" for 
ring-gratis eller "900" for overtakseringstjenester. 
Tjenesteudbydere tilbyder tjenester til slutbrugere under anvendelse af mobile 
og faste net og tjenester. Tjenesteudbyderens rolle kan skifte mellem at være 
den, der sælger telefontid videre, til avancerede værditilvæksttjenester. 
Tjenesteudbydere kan være uafhængige eller udgøre en del af en netoperatør. 
Disse tjenester giver netadgang til særlige takster, hvor omkostningerne deles 
mellem den, der linger op, og tjenesteudbyderen. Den, der ringer op, betaler en 
takst, som generelt svarer til en lokal samtale. Netoperatøren fakturerer 
tjenesteudbyderen for eventuel ekstra transport til tjenesteudbyderens 
tcrminalpunkl. 
Tjenester, som udbydes efter en ordning med delte indtægter, hvor der er 
mulighed for fakturering af opkald til bestemte præfikser med overtaksering. 
Opkaldene faktureres til abonnenten af operatøren og en "andel" af denne 
indtægt betales til tjenesteudbyderen, som normalt er en uafhængig virksomhed. 
Generisk udtiyk fortjenesteplatforme, f.eks. for ring-gratis, delt-omkostning og 
delt-indtægt (overtaksering), som er til rådighed i hele Europa. 
Generisk udstyr for samtrafiknet og -tjenester, som er til rådighed i hele Europa. 
Langdistance- og udlandstransportører, som transporterer langtgående trafik i 
store mængder mellem forskellige europæiske steder (eller 
tilstedeværelsespunkter). 
ITU-T-anbefaling, som opretter en global ring-gratis-tjeneste bag landekoden 
800. Gennemførelse er et spørgsmål om kommercielle forhandlinger mellem de 
enkelte operatører. 
Et nummereringsområde, som etableres ved at smelte et sæt nationale 
nummereringssystemer sammen med en enkeltstruktur, f.eks. enkelte tjeneste-
adgangskoder for almene offentlige tjenester. 
ITU-T-anbefaling om etablering af et personkommunikationsområde, hvor den 
enkelte kan nås gennem et enkelt (personligt) nummer, uafhængigt af net eller 
opholdssted. 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 590 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 
Katalognummer : CB-CO-96-607-DA-C 
ISBN 92-78-11823-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg