Særberetning EU’s ordning for 
certificering af bæredygtige 
biobrændstofferDA 2016  nr. 18
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET

DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tlf. +352 4398-1
Kontakt:  eca.europa.eu/da/Pages/ContactForm.aspx
Websted:  eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren (http://europa.eu)
Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2016
Print ISBN 978-92-872-5222-7 ISSN 1831-0796 doi:10.2865/20725 QJ-AB-16-017-DA-C
PDF ISBN 978-92-872-5263-0 ISSN 1977-5636 doi:10.2865/100205 QJ-AB-16-017-DA-N
EPUB ISBN 978-92-872-5226-5 ISSN 1977-5636 doi:10.2865/571420 QJ-AB-16-017-DA-E
© Den Europæiske Union, 2016
Eftertryk tilladt med kildeangivelse
Printed in Luxembourg
EU’s ordning for 
certificering af bæredygtige 
biobrændstoffer
(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)SærberetningDA 2016  nr. 18
02
 Revisionsholdet
Revisionsrettens særberetninger præsenterer resultaterne af forvaltningsrevisioner og juridisk-kritiske revisioner vedrørende 
specifikke EU-budgetområder eller forvaltningsspørgsmål. Med henblik på at opnå maksimal effekt udvælger og udformer 
Revisionsretten sine revisionsopgaver under hensyntagen til de risici, der knytter sig til resultatopnåelse eller regeloverholdel -
se, de pågældende indtægters eller udgifters omfang, den fremtidige udvikling samt den politiske og offentlige interesse.
Denne forvaltningsrevision blev udført af Revisionsafdeling I — som ledes af Kersti Kaljulaid, medlem af Revisionsretten — hvis 
speciale er udgiftsområderne beskyttelse og forvaltning af naturressourcer. Revisionsarbejdet blev ledet af Jan Kinšt, medlem 
af Revisionsretten, men blev på det sidste stadium i beretningen overtaget af Bettina Jakobsen, medlem af Revisionsretten, 
med støtte fra kabinetschef Alejandro Ballester Gallardo, attaché Bernard Moya, ledende administrator Davide Lingua, opgave -
ansvarlig Krzysztof Zalega samt revisorerne Paul Toulet-Morlane, Joao Nuno Coelho Dos Santos, Felipe Andres Miguelez, Zoltan 
Papp og Paivi Piki. Murielle Siffert ydede sekretariatsbistand.
Fra venstre mod højre:  Joao Nuno Coelho Dos Santos, Bettina Jakobsen, Paul Toulet-Morlane,  
Davide Lingua, Alejandro Ballester Gallardo.

03
 Indhold
Punkt
 Glossar
I-X Resumé
1-17 Indledning
1-3 Definition af biobrændstoffer
4-5 EU-markedet for biobrændstoffer
6-17 Biobrændstoffer som en kilde til vedvarende energi i EU’s transportsektor
6-9 Målet om 10 % vedvarende energi i transportsektoren skal nås senest i 2020
10-12 Bæredygtighedskriterier for biobrændstoffer
13-17 Certificering af bæredygtige biobrændstoffer foretaget under frivillige ordninger, som er anerkendt af 
Kommissionen
18-24 Revisionens omfang og revisionsmetoden
25-71 Bemærkninger
25-49 Kommissionens vurderingsramme til brug i forbindelse med anerkendelse omfattede ikke en 
række vigtige bæredygtighedsaspekter i relation til produktion af biobrændstoffer
28-29 Overholdelsen af EU’s miljøkrav for landbrug var ikke sikret
30-33 Ikkebindende bæredygtighedsspørgsmål
34-37 Virkningen af indirekte ændringer i arealanvendelsen (ILUC) blev ikke taget i betragtning
38-42 Svag kontrol af oprindelsen af det affald og de restprodukter, der anvendes til produktion af 
biobrændstoffer
43-45 Græsarealer med høj biodiversitet blev indtil for nylig ikke systematisk beskyttet
46-49 Der blev ikke lagt tilstrækkelig vægt på gennemsigtighed og forsvarlig forvaltning
50-61 Der var intet tilsyn med de frivillige ordninger
50-56 Der blev ikke ført tilstrækkeligt tilsyn med ordningernes funktion …
57-61 … og de nødvendige forbedringer i deres procedurer blev ikke gennemført på passende vis
04 Indhold 
62-71 Statistikkerne over biobrændstof, der blev certificeret som bæredygtigt, kan være for positive …
65-66 … fordi de omfatter biobrændstoffer, hvis bæredygtighed ikke blev kontrolleret
67-71 … og fordi oprindelsen af den biomasse, der var anvendt til at producere dobbelttællende biobrændstoffer, 
ikke blev kontrolleret tilstrækkeligt
72-80 Konklusioner og anbefalinger
 Bilag I  — Brændstoffer og biobrændstoffer på transportområdet - ktoe 2014
 Bilag II  — De frivillige ordningers forvaltning
 Bilag III  — De frivillige ordningers gennemsigtighed
 Bilag IV  — Krydsoverensstemmelseskrav
 Kommissionens svar
05
 Glossar
Anerkendelse : Kommissionens anerkendelse af en frivillig ordning for en periode på fem år, som gives, når Kommissionen 
vurderer, at den frivillige ordning på hensigtsmæssig vis dækker bæredygtighedskriterierne, anvender en 
massebalancemetode og opfylder tilstrækkelige krav om pålidelighed og uafhængig kontrol som fastsat i direktivet om 
fremme af anvendelsen af vedvarende energi.
Biobrændstof : ethvert brændstof, der fremstilles af plantebaserede eller animalske råmaterialer (benævnt »biomasse«). 
De to mest almindelige former for biobrændstoffer er bioethanol og biodiesel.
Biobrændstoffer, der opfylder bæredygtighedskriterierne : biobrændstoffer, der opfylder de obligatoriske 
bæredygtighedskriterier, som er fastsat i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi.
Biodiesel : et oliebaseret biobrændstof, der typisk fremstilles af vegetabilske fedtstoffer såsom rapsfrø, solsikkefrø, 
sojabønner og palmeolie, og som anvendes som et dieseladditiv i motorkøretøjer.
Bioethanol : et spritbaseret biobrændstof, der typisk fremstilles af stivelse og sukkerafgrøder såsom hvede, majs, byg og 
sukkerroer eller sukkerrør, og som anvendes som et benzinadditiv i motorkøretøjer.
Biomasse : Biomasse er et organisk materiale, der anvendes til produktion af biobrændstoffer. Det er den bionedbrydelige 
del af produkter, affald og restprodukter af biologisk oprindelse fra landbrug (herunder vegetabilske og animalske 
stoffer), skovbrug og tilknyttede industrier, herunder fiskeri og akvakultur, samt den bionedbrydelige del af industriaffald 
og kommunalt affald.
Bæredygtighedskriterier : kriterier for biobrændstoffer opstillet i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende 
energi i relation til besparelser i drivhusgasemissionerne og arealanvendelse.
Certificering : en kontrolprocedure (certificeringskontrol), hvor et certificeringsorgan vurderer, om en økonomisk aktør 
overholder betingelserne for at opnå et certifikat.
Certificeringsorgan : et uafhængigt kontrolorgan (kontrolfirma), der udbyder certificeringstjenester på 
biobrændstofområdet. Et certificeringsorgan indgår en aftale med en frivillig certificeringsordning om at certificere 
økonomiske aktører ved hjælp af denne ordnings certificeringssystem. Certificeringsorganerne udsteder certifikater på 
vegne af de frivillige ordninger.
Certifikat : et uafhængigt certificeringsorgans attestering af, at en økonomisk aktør overholder bæredygtighedskravene 
for biobrændstoffer som fastsat i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi.
Direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi (direktivet) : Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 
2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere 
ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF (EUT L 140 af 5.6.2009, s. 16).
Dobbelttællende biobrændstoffer : biobrændstoffer fremstillet af affald, restprodukter, celluloseholdigt nonfood-
materiale og lignocellulosemateriale, hvis bidrag til opfyldelsen af målet for anvendelse af energi fra vedvarende 
energikilder inden for alle former for transport sættes til (beregnes som) to gange deres energiindhold.
Dobbelttælling : Bidraget fra biobrændstoffer fremstillet af affald, restprodukter og celluloseholdigt nonfood-materiale 
til opfyldelsen af målet for anvendelse af energi fra vedvarende energikilder inden for transport sættes til to gange deres 
energiindhold.
06 Glossar 
Drivhusgasser : En drivhusgas er en gas, der bidrager til den naturlige drivhuseffekt. Kyotoprotokollen omfatter seks 
drivhusgasser fra menneskelige aktiviteter: kuldioxid (CO2), metan (CH4), dinitrogenoxid (N20), hydrofluorocarboner 
(HFC’er), perfluorcarboner (PFC’er) og svovlhexafluorid (SF6).
Eurostat : Den Europæiske Unions statistiske kontor, som er et generaldirektorat i Kommissionen, der har til opgave 
at forsyne Den Europæiske Union med statistikker på europæisk niveau, som gør det muligt at sammenligne lande og 
regioner.
Forsyningskædens elementer : økonomiske aktører såsom bedrifter/plantager, første indsamlingssteder, forhandlere/
lagre, konverteringsenheder (møller, raffinaderier, behandlingsanlæg), transportører og markedsaktører (dem, som 
bringer de bæredygtige biobrændstoffer i omsætning på markedet).
Frivillig ordning : en ordning for bæredygtighedscertificering, som er etableret for at dokumentere overholdelse af 
bæredygtighedskriterierne for biobrændstoffer.
GD for Energi : Europa-Kommissionens Generaldirektoratet for Energi, som er ansvarligt for at udvikle og gennemføre 
EU’s energipolitik
Gennemsigtighedsplatform : en onlineplatform etableret i henhold til direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende 
energi, som skal tjene til at øge gennemsigtigheden og til at lette og fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne samt 
bruges til at offentliggøre relevante oplysninger, som Kommissionen eller en medlemsstat anser for at være af central 
betydning for direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi og for opfyldelsen af dets mål.
ILUC : indirekte ændringer i arealanvendelsen. Ændringer i arealanvendelsen, der forekommer indirekte , fordi efterspørgslen 
efter biobrændstof fører til en omlægning af den produktion, der tidligere var rettet mod fødevare-, foder- og fibermarkedet.
Konsulent : kontrahent, der er udvalgt af Europa-Kommissionen til at forelægge Kommissionen en vurdering af frivillige 
ordninger på baggrund af de obligatoriske bæredygtighedskrav, der er opstillet i direktivet om fremme af anvendelsen af 
vedvarende energi, og til at forelægge Kommissionen rapporter om biobrændstofproduktionens virkning på den sociale 
bæredygtighed.
Krydsoverensstemmelse : forpligtelsen for en landbruger til at opfylde en række generelle lovgivningsbestemte 
forvaltningskrav med hensyn til miljø, folkesundhed, dyre- og plantesundhed, identifikation og registrering af dyr samt 
dyrevelfærd og standarderne for god landbrugs- og miljømæssig stand.
Ktoe : kiloton olieækvivalent. Brændstoffers brændværdi angives i ton olieækvivalent (toe). Det er en energienhed, der 
defineres som den mængde energi, der frigøres ved forbrænding af et ton råolie. Eurostat bruger ktoe i sin rapportering 
om anvendelsen af biobrændstoffer til transport.
Leverandørkæde/forsyningskæde : hele produktionskæden fra landmanden, der dyrker råmaterialerne til fremstilling af 
biobrændstoffer, op til producenten eller forhandleren af biobrændstof. Jf.: forsyningskædens elementer.
Målet/»transportmålet på 10 %« : Det overordnede mål i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi er, 
at hver medlemsstat skal sikre, at andelen af energi fra vedvarende energikilder inden for alle former for transport i 2020 
mindst svarer til 10 % af det endelige energiforbrug på transportområdet i medlemsstaten. Ved beregningen af andelen 
kan kun bæredygtige biobrændstoffer tages i betragtning.
07 Glossar 
Nationale systemer : de retlige rammer, som medlemsstaterne har fastsat for kontrol af, at de økonomiske aktører 
overholder bæredygtighedskriterierne i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi.
Uafhængig kontrol : kontrol af de oplysninger, som de økonomiske aktører har fremlagt. Det skal kontrolleres, at de 
systemer, der anvendes af de økonomiske aktører, er nøjagtige, pålidelige og sikret mod svindel. Den uafhængige kontrol 
udføres af certificeringsorganer.
UCO : brugt madolie - råmateriale, der ofte bruges til produktion af avancerede biobrændstoffer.
Økonomisk aktør : en virksomhed, der producerer og/eller handler med biomasse eller biobrændstoffer. Økonomiske 
aktører skal godtgøre, at de opfylder kravene til bæredygtighed, hvilket kan gøres i overensstemmelse med et nationalt 
system eller ved hjælp af frivillige ordninger. Økonomiske aktører indgår i forsyningskæden for biobrændstoffer.
08
 Resumé
I
I henhold til direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi skal hver medlemsstat sikre, at andelen af energi 
fra vedvarende energikilder inden for alle former for transport i 2020 mindst svarer til 10 % af det endelige energifor -
brug på transportområdet. I betragtning af den tekniske udviklings nuværende stade og mulighederne for at anvende 
alternative energikilder inden for transportområdet kan målet på 10 % i praksis kun opfyldes ved en omfattende brug af 
biobrændstoffer.
II
Biobrændstoffer udleder færre drivhusgasser, særligt CO2, end fossile brændstoffer, fordi den mængde kulstof, der udle -
des ved forbrændingen, kun svarer til den mængde, der absorberes i vækstperioden af de planter, som brændstofferne 
kommer fra. Biobrændstoffernes bæredygtighed som en kilde til vedvarende energi svækkes imidlertid af, at der skabes 
yderligere emissioner som følge af ændringer i arealanvendelsen.
III
For at sikre, at de biobrændstoffer, der bringes i omsætning på EU-markedet, er bæredygtige, fastsættes der i direk -
tivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi en række bæredygtighedskriterier, som de økonomiske aktø -
rer skal overholde. Desuden kan medlemsstaterne kun tage biobrændstoffer, der er certificeret som bæredygtige, 
i betragtning med henblik på opfyldelsen af deres transportmål på 10 %. Bæredygtigheden af de fleste af de biobrænd -
stoffer, der bringes i omsætning på EU-markedet, er certificeret under frivillige ordninger, der er anerkendt af Kommis -
sionen. Beslutningerne om anerkendelse er gyldige i fem år og udstedes efter en positiv vurdering af ordningernes 
certificeringsprocedurer.
IV
Formålet med revisionen var at undersøge, om Kommissionen og medlemsstaterne har etablereret en egnet ordning for 
certificering af bæredygtige biobrændstoffer. Vi konkluderer, at EU’s ordning for certificering af bæredygtige biobrænd -
stoffer ikke er fuldt ud pålidelig som følge af svagheder ved Kommissionens procedure for anerkendelse af og efterføl -
gende tilsyn med frivillige ordninger.
V
Vi konstaterede, at de vurderinger, Kommissionen foretog som grundlag for anerkendelsen af frivillige ordninger, ikke 
i tilstrækkeligt omfang dækkede en række vigtige aspekter, der er nødvendige for at sikre biobrændstoffernes bæredyg -
tighed. Kommissionen krævede f.eks. ikke, at frivillige ordninger kontrollerer, at den produktion af biobrændstoffer, som 
de certificerer, ikke forårsager betydelige risici for negative socioøkonomiske virkninger såsom konflikter om jordbe -
siddelse, tvangsarbejde/børnearbejde, dårlige arbejdsvilkår for landbrugere og sundheds- og sikkerhedsmæssige farer. 
Virkningen af indirekte ændringer i arealanvendelsen (ILUC) på biobrændstoffers bæredygtighed er heller ikke omfattet 
af denne vurdering. Vi anerkender de tekniske vanskeligheder, der er forbundet med at vurdere virkningen af indirekte 
ændringer i arealanvendelsen, men relevansen af EU’s ordning for bæredygtighedscertificering undermineres uden disse 
oplysninger.
09 Resumé 
VI
Desuden anerkendte Kommissionen frivillige ordninger, som ikke havde passende kontrolprocedurer til at sikre, at oprin -
delsen af biobrændstoffer fremstillet af affald reelt var affald, eller, som fastsat i direktivet om fremme af anvendelsen af 
vedvarende energi, at biobrændstofråmaterialer, som er dyrket i EU, opfylder EU’s miljøkrav for landbrug.
VII
Nogle af de anerkendte ordninger var ikke tilstrækkeligt gennemsigtige eller havde forvaltningsstrukturer, hvor kun få 
økonomiske aktører var repræsenteret, hvilket øger risikoen for interessekonflikter og forhindrer en effektiv kommunika -
tion med andre interessenter.
VIII
Kommissionen fører ikke tilsyn med, hvordan de anerkendte frivillige ordninger fungerer. Eftersom beslutningen om 
anerkendelse er udstedt på grundlag af en dokumentgennemgang af certificeringsprocedurerne, betyder det manglende 
tilsyn, at Kommissionen ikke kan få sikkerhed for, at de frivillige ordninger faktisk anvender de certificeringsstandarder, 
der blev forelagt i forbindelse med anerkendelsen. Kommissionen har desuden ikke mulighed for at opdage påståede 
overtrædelser af de frivillige ordningers regler, fordi der ikke er etableret en specifik klageordning, og den undersøger 
ikke, om de frivillige ordninger behandler eventuelle klager, der rettes direkte til dem, korrekt.
IX
For så vidt angår opfyldelsen af transportmålet på 10 % er det medlemsstaternes ansvar at sikre, at de statistikker om 
bæredygtige biobrændstoffer, der indberettes til Kommissionen, er pålidelige. Vi konstaterede, at disse statistikker 
kan være for positive, fordi medlemsstaterne kunne indberette biobrændstof som bæredygtigt uden at have kontrol -
leret dets bæredygtighed. Der var også problemer med hensyn til sammenligneligheden af de data, medlemsstaterne 
indberettede.
X
På grundlag af revisionsbemærkningerne fremsætter Retten følgende anbefalinger:
1. I forbindelse med fremtidige anerkendelser bør Kommissionen foretage en mere omfattende vurdering af de frivillige 
ordninger for at sikre, at ordningerne:
i) vurderer, i hvilket omfang produktionen af certificerede biobrændstoffer medfører en betydelig risiko for negati -
ve socioøkonomiske virkninger og for indirekte ændringer i arealanvendelsen. I dette øjemed bør Kommissionen 
kræve, at de frivillige ordninger en gang om året på grundlag af deres certificeringsaktiviteter rapporterer alle 
relevante oplysninger vedrørende ovennævnte risici
ii) effektivt efterprøver, at producenter af råmaterialer til biobrændstoffer i EU overholder EU’s miljøkrav for 
landbrug
iii) forelægger tilstrækkelig dokumentation for oprindelsen af det affald og de restprodukter, der anvendes til pro -
duktion af biobrændstoffer.
10 Resumé 
2. I forbindelse med fremtidige anerkendelser bør Kommissionen vurdere, hvorvidt de frivillige ordningers forvaltning 
mindsker risikoen for interessekonflikter, og anmode de frivillige ordninger om at sikre gennemsigtighed.
3. Kommissionen bør føre tilsyn med de anerkendte frivillige ordninger ved:
i) at kontrollere, at ordningernes certificeringsaktiviteter overholder de standarder, som blev forelagt i forbindelse 
med anerkendelsen
ii) at anmode de frivillige ordninger om at etablere gennemsigtige klageordninger.
4. Kommissionen bør foreslå medlemsstaterne at underbygge deres statistikker med dokumentation for pålideligheden 
af de indberettede mængder biobrændstoffer.
5. For at sikre, at statistikkerne om bæredygtige biobrændstoffer er sammenlignelige, og opnå større sikkerhed for på -
lideligheden af dataene om avancerede biobrændstoffer bør Kommissionen foreslå medlemsstaterne at harmonisere 
definitionen af affald.
11
 Indledning
Definition af biobrændstoffer
01 
Biobrændstoffer udleder færre drivhusgasser, særligt CO2, end fossile brændstoffer, 
fordi den mængde CO2, der udledes ved forbrændingen af biobrændstoffet, opsam -
les under dyrkningen af råmaterialet (udgangsmaterialerne - planter absorberer kul -
dioxid, mens de vokser)1. Dette regnestykke holder imidlertid kun, hvis der ikke fore -
kommer yderligere emissioner som følge af ændringer i arealanvendelsen, som kan 
være direkte (f.eks. når skov omlægges til landbrugsland med et tab af bundet kulstof 
til følge) eller indirekte (når der for at kompensere for brugen af fødevareafgrøder 
til produktion af biobrændstoffer skal dyrkes flere arealer for at sikre fødevareforsy -
ningen). Det betyder, at der ud over drivhusgasemissioner som følge af dyrkningen 
af afgrøder til biobrændstoffer kommer ekstra emissioner som følge af indvinding 
og opdyrkning af nye områder til dyrkning af fødevareafgrøder. I forbindelse med 
biobrændstoffer, der fremstilles af affald, restprodukter og anden nonfood-biomasse, 
er der ingen konkurrence med fødevareproduktionen.
02 
Biobrændstoffer er i den relevante EU-lovgivning defineret som »flydende eller 
gasformigt brændstof til transport, fremstillet på grundlag af biomasse«2, dvs. af 
bionedbrydelige produkter, affald og restprodukter fra landbrug, skovbrug og fiskeri 
eller af bionedbrydeligt industriaffald og kommunalt affald. På nuværende tidspunkt 
er biobenzin (herunder bioethanol) og biodiesel de eneste biobrændstoffer, der pro -
duceres og anvendes i relevante mængder i EU.
03 
Afhængigt af det anvendte råmateriale kan biobrændstoffer betegnes som:
– konventionelle biobrændstoffer (førstegenerationsbiobrændstoffer), der primært 
fremstilles af landbrugsafgrøder, som også er fødevare- eller foderafgrøder (dvs. 
som anvendes til konsum eller dyrefoder, f.eks. korn, sukkerrør, sukkerroer og 
olieafgrøder)
– avancerede biobrændstoffer (anden- og tredjegenerationsbiobrændstoffer), der 
fremstilles af råmaterialer såsom affald eller restprodukter, som ikke konkurrerer 
direkte med afgrøder til fødevarer og foder.1 Hvilket betyder, at de 
drivhusgasemissioner, navnlig 
CO2, der udledes, når biomasse 
omdannes til energi 
(forbrænding af 
biobrændstoffer), svarer til 
den mængde CO2, der 
absorberes af planterne i løbet 
af deres vækstperiode.
2 Artikel 2, litra i), i direktiv 
2009/28/EF og artikel 2, stk. 9, 
i Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv 98/70/EF af 
13. oktober 1998 om 
kvaliteten af benzin og 
dieselolie og om ændring af 
Rådets direktiv 93/12/EØF 
(EUT L 350 af 28.12.1998, s. 58).
12 Indledning 
EU-markedet for biobrændstoffer
04 
Ifølge oplysninger fra Eurostat3 blev der i 2014 i alt anvendt 14 370 ktoe (tusind ton 
olieækvivalent) biobrændstoffer i Den Europæiske Union, hvoraf 11 367 ktoe var 
biodiesel (ca. 4 % af den samlede mængde transportbrændstof) og 2 637 ktoe var 
biobenzin (ca. 0,9 % af den samlede mængde transportbrændstof) (jf. bilag I ). De se -
neste data offentliggjort af Kommissionen4 viser, at henholdsvis 79 % af den biodiesel 
og 71 % af den bioethanol, der blev brugt i EU i 2012, var produceret i EU. Importen 
kom primært fra Argentina og Indonesien for biodiesels vedkommende, og fra USA 
og Brasilien for bioethanols.
05 
I 2012 var det samlede landbrugsareal, der blev brugt til at producere råmaterialer 
til de biobrændstoffer, der blev forbrugt i EU, 7,8 millioner hektar, bestående af 4,4 
millioner hektar i EU (3 % af EU’s samlede dyrkede arealer) og 3,5 millioner hektar 
uden for EU5. Anvendelsen af afgrøder såsom majs, hvede, sukkerroer eller sukkerrør 
til produktion af biobrændstoffer har vakt offentlig bekymring på grund af risikoen 
for, at afgrøder og landbrugsarealer, som tidligere er blevet brugt til produktion af 
fødevarer, i stedet vil blive brugt til produktion af biobrændstoffer.
Biobrændstoffer som en kilde til vedvarende energi 
i EU’s transportsektor
Målet om 10 % vedvarende energi i transportsektoren skal 
nås senest i 2020
06 
Direktiv 2009/28/EF om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikil -
der (»direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi«) er en del af EU’s 
energi- og klimapakke6, som blev vedtaget af Rådet den 6. april 2009. En ny pakke for 
vedvarende energi, herunder en bæredygtighedspolitik for bioenergi for 2030, skal 
præsenteres inden udgangen af 20177.3 Eurostats tabeller »SHARES 
2014«, resultater og 
detaljerede resultater, jf. også 
bilag I  til denne beretning.
4 COM(2015) 293 final af 15. juni 
2015, »Statusrapport om 
vedvarende energi«.
5 SWD (2015) 117 final af 15. juni 
2015, »Technical assessment of 
the EU biofuels sustainability 
and feasibility of 10 % 
renewable energy in 
transport«, s. 3.
6 2020-pakken er en pakke med 
bindende lovgivning, jf. http://
ec.europa.eu/clima/policies/
strategies/2020/index_en.htm .
7 COM(2015) 572 final af 
18. november 2015, »Status 
over energiunionen 2015«.
13 Indledning 
07 
I henhold til direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi skal ener -
gi fra vedvarende energikilder udgøre mindst 20 % af EU’s endelige energiforbrug 
i 2020. Endvidere fastsættes det i direktivet, at hver medlemsstat skal sikre, »at an -
delen af energi fra vedvarende energikilder inden for alle former for transport i 2020 
mindst svarer til 10 % af det endelige energiforbrug på transportområdet i med -
lemsstaten«8. Dette mål kan opnås ved at øge anvendelsen af elektricitet og andre 
alternative energiformer fra vedvarende energikilder på transportområdet og ved at 
blande biobrændstoffer i fossile brændstoffer. I betragtning af den tekniske udvik -
lings nuværende stade og mulighederne for at anvende elektricitet fra vedvarende 
energikilder eller andre alternative energikilder inden for transportområdet kan 
transportmålet på 10 % i praksis kun opfyldes ved en omfattende brug af biobrænd -
stoffer. I 2014 var iblandingsprocenten for biobrændstoffer i transportbrændstof ca. 5 % 
i Den Europæiske Union9.
08 
Fordi biobrændstoffer, der fremstilles af landbrugsafgrøder, konkurrerer med pro -
duktionen af fødevarer, indførte EU-lovgiver10 i 2015 et loft på 7 % for, hvor meget 
biobrændstoffer, der fremstilles af fødevareafgrøder, må bidrage til transportmålet 
på 10 %, der skal nås senest i 2020.
09 
Som tidligere nævnt er der ingen konkurrence med fødevareproduktion i forbindelse 
med biobrændstoffer, der fremstilles af affald, restprodukter og anden nonfood-bio -
masse. I direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi anføres det så -
ledes, at deres bidrag til opfyldelsen af EU’s transportmål på 10 % bør tælle dobbelt. 
Det betyder, at medlemsstaterne i teorien kan nå målet på 10 % med 5 % biobrænd -
stoffer, der er fremstillet af lignocellosemateriale, celluloseholdigt nonfood-materia -
le, affald eller restprodukter. Ifølge Eurostats statistikker for 2014 udgjorde andelen af 
biobrændstoffer med dobbelttælling ca. 20 % af det indberettede samlede forbrug af 
biobrændstoffer inden for transport for alle medlemsstaterne (jf. bilag I ).8 Artikel 3, stk. 4, i direktivet om 
fremme af anvendelsen af 
vedvarende energi.
9 Biofuels Barometer. 
Eurobserver, juli 2015.
10 Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv (EU) 2015/1513 
af 9. september 2015 om 
ændring af direktiv 98/70/EF 
om kvaliteten af benzin og 
dieselolie og om ændring af 
direktiv 2009/28/EF om 
fremme af anvendelsen af 
energi fra vedvarende 
energikilder (EUT L 239 af 
15.9.2015, s. 1).
14 Indledning 
Bæredygtighedskriterier fastsat i artikel 17, stk. 2 til 6, i direktivet om fremme af 
anvendelsen af vedvarende energi
a) Besparelsen i drivhusgasemissionerne ved anvendelse af biobrændstoffer skal være mindst 35 %.
b) Biobrændstoffer må ikke fremstilles af råmaterialer fra et areal med høj biodiversitetsværdi (dvs. primærskov 
og andre træbevoksede arealer, naturbeskyttede områder, græsarealer med høj biodiversitet).
c) Biobrændstoffer må ikke fremstilles af råmaterialer fra arealer med stort kulstoflager (dvs. vådområder, skovbe -
voksede områder, tørvebundsarealer).
d) Landbrugsråvarer, der dyrkes i EU og anvendes til produktion af biobrændstoffer, skal fremstilles i overensstem -
melse med mindstekravene til god landbrugs- og miljømæssig stand samt en række lovgivningsbestemte 
forvaltningskrav, der er fastsat i den fælles landbrugspolitik.Tekstboks 1Bæredygtighedskriterier for biobrændstoffer
10 
For at afbøde de negative miljøvirkninger af direkte ændringer i arealanvendelsen 
(jf. punkt 1) fastsætter direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi, 
at biobrændstoffer skal opfylde en række bæredygtighedskriterier, jf. tekstboks 1 . 
I direktivet henvises der også til andre forhold, som kan påvirke bæredygtigheden 
af biobrændstoffer, f.eks. de potentielle negative socioøkonomiske virkninger (dvs. 
konflikter om jordbesiddelse, tvangs-/børnearbejde, dårlige arbejdsvilkår osv.), driv -
husgasemissioner forårsaget af indirekte ændringer i arealanvendelsen, forebyggelse 
af svig og gennemsigtighed med hensyn til produktion af biobrændstoffer.
11 
Kun bæredygtige biobrændstoffer kan tages i betragtning med henblik på opfyldelsen 
af transportmålet på 10 %. Det er medlemsstaternes ansvar at sikre, at de mængder, 
der indberettes, er dækket af gyldige certifikater, og at indsamle og sende disse data 
til Eurostat. For at sikre, at de biobrændstoffer, der bringes i omsætning på EU-marke -
det, er bæredygtige, skal medlemsstaterne kræve, at de økonomiske aktører i forsy -
ningskæden for biobrændstoffer påviser, at bæredygtighedskriterierne er opfyldt11. 
Aktørerne kan påvise, at deres forsendelser af biobrændstoffer overholder bæredyg -
tighedskriterierne, ved at opfylde kravene i de nationale kontrolsystemer eller ved at 
gøre brug af de frivillige ordninger, der er anerkendt af Kommissionen12.11 Artikel 18, stk. 3, i direktivet 
om fremme af anvendelsen af 
vedvarende energi.
12 Artikel 18, stk. 4, i direktivet 
om fremme af anvendelsen af 
vedvarende energi.
15 Indledning 
12 
De nationale systemer kræver eller accepterer normalt certifikater udstedt under de 
frivillige ordninger, der er anerkendt af Kommissionen, som bevis for bæredygtighed. 
Generelt gør alle nationale systemer brug af anerkendte frivillige ordninger, og sæd -
vanligvis er der flere frivillige ordninger i de enkelte medlemsstater. Størstedelen af 
de bæredygtige biobrændstoffer, der bringes i omsætning på EU-markedet, er således 
certificeret under frivillige ordninger.
Certificering af bæredygtige biobrændstoffer foretaget 
under frivillige ordninger, som er anerkendt af 
Kommissionen
13 
En frivillig ordning er en certificeringsordning for biobrændstoffers bæredygtighed. 
Disse frivillige ordninger etableres for det meste af privatejede virksomheder. Mange 
frivillige ordninger er blevet udviklet af grupper af økonomiske aktører og andre inte -
resserede parter (»rundbordskonferencer« eller konsortier). Andre frivillige ordninger 
er blevet udviklet af producenter af biobrændstof. De frivillige ordninger kan anven -
de kriterier, der er strengere end kriterierne i direktivet om fremme af anvendelsen af 
vedvarende energi, og supplerende kriterier, f.eks. sociale kriterier eller kriterier, der 
er tilpasset lokale forhold, samt kriterier til fremme af bedste landbrugspraksis. De 
kan også tage hensyn til yderligere bæredygtighedsaspekter såsom beskyttelse af 
jord, vand og luft.
14 
Med henblik på certificeringen bør der foretages kontrol af hele produktionskæden 
fra landmanden, der dyrker råmaterialerne, til producenten af biobrændstoffer. Inden 
for rammerne af de frivillige ordninger foretages kontrollen af uafhængige kontrollø -
rer (»certificeringsorganer«, som er fysiske eller juridiske personer), som i henhold til 
en kontrakt indgået med en frivillig ordning på denne ordnings vegne bekræfter, at 
de økonomiske aktører har overholdt bæredygtighedskriterierne. Certificeringsorga -
nernes kontrollører kan udføre dokumentkontrol og kontrol på stedet hos landbru -
gere, første indsamlingssteder for biomasse, lagre, oliemøller, biobrændstofanlæg og 
forhandlere af biomasse eller biobrændstoffer (jf. figur 1 ).
16 Indledning Figur 1Certificering under frivillige ordninger
NB:  FO - frivillig ordning, CO - certificeringsorgan .
Kilde:  Den Europæiske Revisionsret.
15 
Den økonomiske aktør, som producerer biomassen eller biobrændstofferne, betaler 
certificeringsomkostninger til certificeringsorganet og gebyrer til den frivillige ord -
ning og modtager et certifikat med den frivillige ordnings logo. Samtlige økonomiske 
aktører i kæden for dyrkning og konvertering af biomasse til biobrændstoffer skal 
give købere af biomasse eller biobrændstoffer oplysninger om de certifikater, der er 
tildelt, og om bæredygtighedskarakteristika for de produkter, der leveres.De enkelte økonomiske 
aktører anmoder om at blive certiﬁceret af et certiﬁce-ringsorgan efter eget valg.Certiﬁceringsorganerne udsteder certiﬁkater til de enkelte økonomiske aktører, hvis kravene i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi er overholdt.
På grundlag af de certiﬁkater, som certiﬁceringsorganerne udsteder, kan de enkelte økonomiske aktører udstede bæredygtighedsbeviser og sælge produktionen tildet næste led i kæden. Landbruger Forhandler RaﬃnaderiNår certiﬁceringsorganerne har indgået kontrakt med anerkendte 
frivillige ordninger, har de ret til at certiﬁcere økonomiske aktører.Certiﬁcering under frivillige ordninger 
Frivillige ordningerDe frivillige ordninger indgår kontrakter med certiﬁceringsorganer, der 
er kvaliﬁcerede til at kontrollere overholdelsen af kravene i direktivet 
om fremme af anvendelsen af vedvarende energi.
CO1 CO2 CO3 CO4 CO5
Tank-
station
17 Indledning 
16 
Når en økonomisk aktør er certificeret under en anerkendt frivillig ordning, kan en 
medlemsstat ikke kræve yderligere dokumentation for overholdelse af bæredygtig -
hedskriterierne13. Et certifikat, der er udstedt under en anerkendt frivillig ordning, er 
således gældende i alle EU’s medlemsstater. Anerkendte frivillige ordninger foretager 
både certificering af biomasse, der er produceret i EU, og af biomasse importeret fra 
tredjelande.
17 
Kommissionen er ansvarlig for at anerkende de frivillige ordninger. Kommissionen 
har også mulighed for at ophæve beslutningen om anerkendelse, hvis en ordning 
ikke gennemfører alle de elementer, som beslutningen var baseret på. Beslutninger -
ne om anerkendelse er gældende i en periode på fem år. Den første beslutning om 
anerkendelse blev vedtaget i 2011. I december 2015 havde Kommissionen anerkendt 
19 frivillige ordninger (jf. bilag II )14.13 Artikel 18, stk. 7, i direktivet om 
fremme af anvendelsen af 
vedvarende energi.
14 Jf. artikel 2, stk. 2, i de enkelte 
beslutninger om anerkendelse.
18
 Revisionens omfang og 
revisionsmetoden
18 
I betragtning af den centrale rolle, frivillige ordninger spiller i forbindelse med kon -
trol af bæredygtigheden af biobrændstoffer, er det vigtigt, at Kommissionen sikrer, at 
kun pålidelige frivillige ordninger anerkendes. Revisionen var derfor koncentreret om 
den procedure, Kommissionen har fulgt i forbindelse med anerkendelse af frivillige 
ordninger (dvs. vurderingsrammen til brug i forbindelse med anerkendelse).
19 
Eftersom det kun er bæredygtige biobrændstoffer, som kan tages i betragtning med 
henblik på opfyldelsen af EU’s transportmål på 10 %, er det endvidere vigtigt, at der 
indsamles pålidelige data om de mængder af certificerede bæredygtige biobrænd -
stoffer, der bringes i omsætning i de enkelte medlemsstater. Et andet emne for revi -
sionen var derfor at undersøge, om de data, medlemsstaterne havde indsamlet og 
indsendt til Eurostat vedrørende andelen af bæredygtige biobrændstoffer i trans -
portsektoren, var pålidelige.
20 
Det vigtigste revisionsspørgsmål var følgende:
Har Kommissionen og medlemsstaterne etableret en egnet ordning for certifice -
ring af bæredygtige biobrændstoffer?
21 
Det overordnede revisionsspørgsmål blev opdelt i følgende tre underspørgsmål:
- Sikrer Kommissionens anerkendelse af frivillige ordninger, at de certificerede 
biobrændstoffer er bæredygtige?
- Sikrer Kommissionen, at de anerkendte frivillige ordninger fungerer efter 
hensigten?
- Er de nationale data vedrørende andelen af biobrændstoffer i det samlede for -
brug af transportbrændstoffer pålidelige?
22 
Revisionen blev gennemført mellem maj og november 2015 og dækkede de vurde -
ringer, Kommissionen havde foretaget i forbindelse med anerkendelsesproceduren 
fra 2011 til 2015. I Kommissionen omfattede revisionen de udbudsprocedurer, der var 
blevet anvendt ved udvælgelsen af den eksterne konsulent, som skulle bistå Kommis -
sionen i forbindelse med vurderingen af frivillige ordninger, Kommissionens vurde -
ring og anerkendelse af frivillige ordninger og dens efterfølgende tilsyn med frivillige 
ordninger.
19 Revisionens omfang og revisionsmetoden 
23 
Vi besøgte også fire medlemsstater (Tyskland, Frankrig, Polen og Det Forenede 
Kongerige). Disse medlemsstater var blevet udvalgt, fordi de producerer og/eller 
forbruger de største mængder af biobrændstoffer. I de besøgte medlemsstater havde 
revisionen fokus på de systemer, der anvendes til at indsamle og kontrollere de oplys -
ninger om anvendelsen af bæredygtige biobrændstoffer, medlemsstaterne indberet -
ter til offentliggørelse i Eurostats statistikker.
24 
Frivillige ordninger og de tilhørende certificeringsorganer modtager ikke EU-midler 
og er derfor ikke underlagt Den Europæiske Revisionsrets revision. Vi var derfor ikke 
i stand til at undersøge, om de anerkendte frivillige ordninger fungerede effektivt, og 
om deres bæredygtighedscertifikater var pålidelige. Ordningernes aktører indvillige -
de imidlertid i at give et indblik i deres aktiviteter og organisation under Rettens re -
visorers informationsbesøg. Vi aflagde også lignende besøg hos certificerede aktører 
i produktionskæden for biobrændstoffer.
20
 Bemærkninger
15 Direktivet til fremme af 
anvendelsen af vedvarende 
energi artikel 17, stk. 1, og 
artikel 17, stk. 6.
16 Disse krav og betingelser er en 
del af de såkaldte 
krydsoverensstemmelseskrav. 
Jf. bilag IV  til denne beretning.Kommissionens vurderingsramme til brug i forbindelse 
med anerkendelse omfattede ikke en række vigtige 
bæredygtighedsaspekter i relation til produktion af 
biobrændstoffer
25 
Eftersom en stor mængde biobrændstof certificeres under frivillige ordninger, og 
det kun er de frivillige ordninger, der er anerkendt af Kommissionen, der kan udstede 
gyldige bæredygtighedscertifikater, er det vigtigt, at beslutningerne om anerkendelse 
er baseret på en fuldstændig og tilbundsgående vurdering af de frivillige ordningers 
certificeringsstandarder og forvaltning. For at sikre, at de frivillige ordninger kun cer -
tificerer reelt bæredygtige biobrændstoffer, bør anerkendelsesprocessen omfatte en 
vurdering af alle relevante bæredygtighedsaspekter, der er knyttet til produktionen af 
biobrændstoffer.
26 
Som påpeget tidligere blev Kommissionens vurdering af de frivillige ordninger udført 
på Kommissionens vegne af en ekstern kontrahent på grundlag af procedurer, som tidli -
gere var blevet aftalt med Kommissionen (vurderingsrammen til brug i forbindelse med 
anerkendelse). Kommissionens udvælgelse af den eksterne kontrahent var baseret på 
forsvarlige kriterier og var generelt i overensstemmelse med de relevante bestemmelser 
i finansforordningen vedrørende Den Europæiske Unions almindelige budget. Gennem -
gangen af konsulentens vurderinger af fire frivillige ordninger viser, at denne anvendte 
den vurderingsramme, der var aftalt med Kommissionen, korrekt.
27 
Vi vurderede også, om vurderingsrammen til brug i forbindelse med anerkendelse dække -
de alle aspekter vedrørende biobrændstofproduktionens bæredygtighed. Vi konstate -
rede, at vurderingsrammen kun dækkede de obligatoriske bæredygtighedskriterier, der 
er fastsat i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi. Andre vigtige 
aspekter, der er nødvendige for at sikre biobrændstoffers bæredygtighed, indgik såle -
des ikke i vurderingen.
Overholdelsen af EU’s miljøkrav for landbrug var ikke sikret
28 
Direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi fastsætter som et bære -
dygtighedskriterium15 for råmaterialer, der er dyrket i Den Europæiske Union, at de 
skal fremstilles i overensstemmelse med kravene til god landbrugs- og miljømæssig 
stand som fastlagt i den fælles landbrugspolitik16. Det viste sig, at Kommissionen ikke 
undersøgte, om det under de frivillige ordninger blev kontrolleret, at producenterne af 
råmaterialer til biobrændstoffer (landbrugerne) opfyldte disse betingelser og krav, inden 
den anerkendte ordningerne. Som følge heraf konstaterede vi, at der i tre af de fire 
frivillige ordninger, vi undersøgte, ikke var standarder, der gjorde det muligt at foretage 
en effektiv og omfattende kontrol af opfyldelsen af dette bæredygtighedskriterium. 
Disse ordninger forlod sig på de kontroller, der var foretaget af de nationale myndighe -
der inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik, men de havde ingen adgang til 
resultaterne af sådanne kontroller (jf. tekstboks 2 ).
21 Bemærkninger 
29 
Det er værd at bemærke, at vi i vores årsberetninger systematisk påpeger overtrædel -
ser af disse EU-miljøkrav fra landbrugernes side (jf. punkt 28)17.
Ikkebindende bæredygtighedsspørgsmål
30 
Visse bæredygtighedsaspekter ved produktionen af biobrændstoffer er omhandlet 
i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi18, men ikke opstillet som 
bindende krav. For eksempel er der ikke nogen bindende kriterier i direktivet, der 
sikrer, at produktionen af biobrændstoffer i EU ikke skaber negative socioøkonomiske 
virkninger. Kommissionen vurderer derfor ikke muligheden for sådanne negative 
virkninger i forbindelse med sin procedure for anerkendelse af frivillige ordninger. 
Produktionen af biobrændstoffer kan imidlertid bringe lokalsamfund i fare og have 
skadelige virkninger på samfundet som helhed. Som eksempler på de vigtige pro -
blemer, der skal håndteres, kan nævnes konflikter om jordbesiddelse, tvangsarbejde/
børnearbejde, dårlige arbejdsvilkår og sundheds- og sikkerhedsrisici19.Eksempler på god og dårlig praksis i forbindelse med kontrollen af opfyldelsen af 
disse krav
Kun én af de frivillige ordninger, vi besøgte, havde fastsat standarder, der krævede fuldstændig og dækkende 
kontrol af overholdelsen af disse krav. I standarderne anføres det udtrykkeligt, at det er nødvendigt at kontrollere, 
at landbrugerne opfylder kravene. I henhold til denne ordnings bestemmelser om gennemførelse af kontroller skal 
certificeringsorganerne kontrollere, om bedrifterne overholder bæredygtighedskravene i direktivet til fremme af 
anvendelsen af vedvarende energi.
I de tre resterende frivillige ordninger konstaterede vi, at principperne enten omfattede ufuldstændige procedurer 
(tjeklister), som ikke dækkede alle de EU-miljøkrav for landbrug, der er anført i direktivet til fremme af anvendelsen 
af vedvarende energi, tillod, at overensstemmelsen udelukkende kontrolleres på grundlag af landbrugernes egne 
erklæringer, eller var baseret på den kontrol, der udføres af de nationale myndigheder med ansvar for krydsoverensstem -
melse inden for rammerne af den fælles landbrugspolitiks kontrolsystem, selv om ordningerne ikke har adgang til 
resultaterne af denne kontrol i forbindelse med certificeringen af landbrugere.Tekstboks 2
17 Revisionsrettens årsberetning 
for 2014, punkt 7.22 og 7.33 
(EUT C 373 af 10.11.2015).
18 Artikel 17, stk. 7.
19 Der blev for eksempel 
konstateret risici i relation til 
produktionen af 
biobrændstoffer 
i Verdensnaturfondens 
rapport »2050 Criteria 
Overview« fra september 
2012, http://assets.
worldwildlife.org/
publications/458/files/
original/2050_criteria_final_
low_res_online_viewing.
pdf ?1348517472 .
22 Bemærkninger 
31 
I juni 2012 gav den konsulent, der er ansvarlig for at vurdere de frivillige ordninger, 
Kommissionen en metode til at vurdere, om der under de frivillige ordninger tages 
hånd om ikkebindende bæredygtighedsspørgsmål, men Kommissionen har til dato 
ikke anvendt denne metode. Som følge heraf var de frivillige ordninger ikke forpligtet 
til at medtage ikkebindende bæredygtighedsspørgsmål i de standarder, de forelagde 
i forbindelse med anerkendelsen. Vi konstaterede imidlertid, at én af de fire under -
søgte frivillige ordninger havde etableret certificeringsprocedurer, som omfattede 
kontrol af socioøkonomiske virkninger (jf. tekstboks 3 ).
20 Artikel 17, stk. 7, andet afsnit.
21 COM(2013)175 final, ledsaget 
af SWD (2013) 102 final, og 
COM(2015)293 final, ledsaget 
af SWD(2015) 117 final. Vi har 
både gennemgået COM- og 
SWD-dokumenterne.Tekstboks 3Et eksempel på god praksis for kontrol af sociale bæredygtighedsaspekter
Med henblik på at sikre en bæredygtig, miljøforsvarlig og socialt ansvarlig produktion af biomasse sigter denne 
frivillige ordnings standard for bæredygtig produktion ikke blot på at forebygge miljøskader, men også på at sikre 
passende arbejdsvilkår og beskyttelse af arbejdstagernes sundhed på bedrifterne. Dette omfatter beskyttelse 
af jord, vand og luft og også sikre arbejdsvilkår (gennem uddannelse, anvendelse af beskyttelsesudstyr og kor -
rekt og rettidig bistand i tilfælde af ulykker) samt overholdelse af menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder 
og jordrettigheder. I henhold til principperne skal produktionen af biomasse fremme ansvarlige arbejdsvilkår 
og arbejdstagernes sundhed, sikkerhed og velfærd, og den skal være baseret på ansvarlige forbindelser mellem 
samfundsgrupperne.
32 
I henhold til direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi skal Kommis -
sionen hvert andet år aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om indvirk -
ningen af en øget efterspørgsel efter biobrændstoffer på den sociale bæredygtighed 
i EU og i tredjelande og om indvirkningen af EU’s biobrændstofpolitik på tilgængelig -
heden af fødevarer til overkommelige priser, især for befolkningerne i udviklingslan -
dene, og andre generelle udviklingsspørgsmål. Kommissionens rapporter skal også 
omhandle respekt for brugsrettigheder til jord og de nationale foranstaltninger, der 
er truffet med henblik på beskyttelse af jord, vand og luft20. Vi bemærker, at dette 
rapporteringskrav ikke kan kompensere for den manglende systematiske certificering 
af disse bæredygtighedsaspekter, men at det kunne give det nødvendige overblik 
over betydningen af disse spørgsmål.
33 
Kommissionen har indtil videre forelagt to rapporter21. Vi vurderer, at disse rapporter 
er af begrænset anvendelighed, eftersom de indeholder begrænsede oplysninger, 
og konklusionerne er uklare, jf. tekstboks 4 . Rapporterne giver ikke tilstrækkelige 
oplysninger til at vurdere indvirkningen af efterspørgslen efter biobrændstoffer på 
den sociale bæredygtighed og til, i givet fald, at fremsætte forslag til korrigerende 
foranstaltninger.
23 Bemærkninger Tekstboks 4Eksempler på utilstrækkelige oplysninger om biobrændstofproduktionens 
indvirkning på sociale aspekter i Kommissionens rapporter
Kommissionens rapport fra 2013 omhandler ikke »generelle udviklingsspørgsmål i udviklingslandene22« (f.eks. landdi -
striktsudvikling og social udvikling i form af lokal velstand, social velfærd og adgang til energi, kapacitetsudvikling 
og teknologioverførsel). Baggrundsrapportens vurdering af arbejdsvilkår23 er udelukkende baseret på, om de lande, 
der eksporterer biobrændstoffer til EU, har ratificeret internationale konventioner.
Spørgsmål vedrørende arbejdsvilkår i relation til vederlag, sundhed, sikkerhed (herunder eksponering for kemikali -
er), kontraktlige aftaler eller kønsspecifikke virkninger vurderes ikke i disse rapporter.
Kommissionens rapport for 2015 omhandler slet ikke generelle udviklingsspørgsmål i udviklingslandene. Baggrunds -
rapporten indeholder en uklar konklusion, i henhold til hvilken produktionen af biobrændstoffer overordnet set 
kan indvirke positivt eller negativt på de generelle udviklingsspørgsmål i udviklingslandene24.
22 Det er et krav i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi, at der skal rapporteres om »generelle udviklingsspørgsmål 
i udviklingslandene«, men det specificeres ikke, hvad disse spørgsmål er.
23 Ecofys et al., »Renewable energy progress and biofuel sustainability«, 2012.
24 Ecofys et al., »Renewable energy progress and biofuel sustainability«, 2014, s. 173.
Virkningen af indirekte ændringer i arealanvendelsen (ILUC) 
blev ikke taget i betragtning
34 
Biomasseproduktion finder typisk sted på dyrkede arealer, der tidligere har været 
anvendt til produktion af landbrugsprodukter, som var bestemt til fremstilling af 
fødevarer eller foder. Da denne landbrugsproduktion stadig er nødvendig, kan den 
til dels flyttes til arealer, som ikke tidligere har været opdyrket, f.eks. græs- eller 
skovarealer. Denne proces, som kaldes indirekte ændringer i arealanvendelsen 
(ILUC), risikerer at ophæve de drivhusgasbesparelser, der opnås som følge af en øget 
anvendelse af biobrændstoffer, fordi græsarealer og skove absorberer store mæng -
der CO2. Ved at omlægge sådanne arealtyper til dyrkede arealer kan koncentrationen 
af CO2 i atmosfæren stige, eftersom omlægningen kan føre til yderligere, betydelige 
drivhusgasemissioner.
24 Bemærkninger 
35 
Vigtigheden af at vurdere virkningen af indirekte ændringer i arealanvendelsen 
blev fremhævet i en midtvejsevaluering af direktivet om fremme af anvendelsen 
af vedvarende energi25, hvori det bemærkes, at biobrændstoffer kan medføre en 
reduktion i drivhusgasemissionerne, men at omfanget af emissionsreduktionen i høj 
grad afhænger af typen og det anvendte råmateriale og af, om de usikre virkninger af 
de indirekte ændringer i arealanvendelsen tages i betragtning. Når der tages hensyn 
til indirekte ændringer i arealanvendelsen, kan visse biobrændstoffer, f.eks. dem, der 
fremstilles af affald og restprodukter eller sukkerrør, resultere i store emissionsbespa -
relser, mens andre biobrændstoffer fra afgrøder i visse tilfælde endog kan resultere 
i en nettostigning i drivhusgasemissionerne.
36 
Direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi kræver imidlertid ikke, at 
leverandører af biomasse og biobrændstoffer medtager drivhusgasemissioner, der 
skyldes indirekte ændringer i arealanvendelsen, i beregningen af besparelser i driv -
husgasemissionerne26. Indvirkningen af de indirekte ændringer i arealanvendelsen på 
biobrændstoffernes bæredygtighed er således ikke omfattet af de frivillige ordnin -
gers vurderings- og anerkendelsesprocedure.
37 
Vi anerkender de tekniske vanskeligheder, der er forbundet med at vurdere virknin -
gen af indirekte ændringer i arealanvendelsen på drivhusgasemissioner (primært 
manglen på en metode til beregning af emissioner som følge af indirekte ændringer 
i arealanvendelsen, som kan forekomme overalt i verden, og som ikke nødvendigvis 
forekommer i de områder, hvor biomasse til biobrændstoffer fremstilles). I ændrin -
gen af direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi27 tages der fat på 
problemet med en bestemmelse om, at andelen af biobrændstoffer, der er fremstillet 
af fødevareafgrøder, og som kan medregnes i opfyldelsen af målet for 2020, ikke må 
overstige 7 %, og ved indførelse af yderligere rapporteringskrav for medlemsstaterne 
og Kommissionen28. Da revisionen blev gennemført, forelå der ingen oplysninger om 
de kilder, som Kommissionen kan anvende til rapportering om indirekte ændringer 
i arealanvendelsen.
Svag kontrol af oprindelsen af det affald og de restprodukter, 
der anvendes til produktion af biobrændstoffer
38 
Biobrændstoffer, der produceres af affald og restprodukter, såsom biodiesel, der 
fremstilles af brugt madolie, anses for at være mere gavnlige for miljøet, da de ikke 
konkurrerer med fødevareproduktionen om brugen af landbrugsjord.25 CE Delft, »Mid-term Evaluation 
of the Renewable Energy 
Directive«. En undersøgelse 
foretaget inden for rammerne 
af REFIT-programmet. Delft, 
april 2015 ( www.cedelft.eu ).
26 I henhold til artikel 3 i direktiv 
(EU) 2015/1513 om ændring af 
direktivet om fremme af 
anvendelsen af energi fra 
vedvarende energikilder skal 
Kommissionen imidlertid 
senest den 31. december 2016 
forelægge Europa-
Parlamentet og Rådet en 
rapport, som blandt andet skal 
ledsages af en vurdering »af 
den bedste tilgængelige 
videnskabelige 
dokumentation for 
drivhusgasemissioner som 
følge af indirekte ændringer 
i arealanvendelsen 
i tilknytning til produktion af 
biobrændstoffer«.
27 Direktiv (EU) 2015/1513.
28 Bilag VIII til det ændrede 
direktiv fastsætter de 
foreløbige skønnede 
emissioner som følge af 
indirekte ændringer 
i arealanvendelsen, som 
medlemsstaterne og 
Kommissionen skal tage 
i betragtning i forbindelse 
med rapporteringen
25 Bemærkninger 
39 
Muligheden for at lade biobrændstoffer, der er fremstillet af affald og restprodukter, 
tælle dobbelt har ført til en situation, hvor biodiesel fremstillet af brugt madolie (jf. 
punkt 9) ofte handles til en højere pris end biodiesel fremstillet af vegetabilsk olie29. 
Dette har medført en risiko for, at jomfruolie forfalskes og sælges som brugt madolie. 
Denne risiko blev for nylig påpeget i en undersøgelse30, hvori aktører og andre be -
rørte parter udtrykte bekymring for risikoen for, at vegetabilsk jomfruolie svigagtigt 
sælges som brugt madolie.
40 
Det er derfor vigtigt, at Kommissionen som led i anerkendelsesprocessen vurderer 
de procedurer, som anvendes under de frivillige ordninger til at sikre, at oprindelsen 
af biobrændstoffer fremstillet af affald reelt er affald. Vi konstaterede imidlertid, at 
dette ikke har været tilfældet, fordi Kommissionen ikke har undersøgt, om oprindel -
sen af det affald, der anvendes til produktion af biobrændstoffer, kontrolleres under 
de frivillige ordninger.
41 
I oktober 2014 erkendte Kommissionen, at de frivillige ordninger ikke gav tilstræk -
kelige beviser for affaldets oprindelse (f.eks. restauranter i forbindelse med brugt 
madolie), og sendte en vejledning til alle de anerkendte ordninger. I vejledningen 
foreslås det, at der udvikles specifikke kontrolprocedurer vedrørende oprindelsen af 
affald og restprodukter, dvs. den økonomiske aktør, som affaldet eller restprodukter -
ne stammer fra. I vejledningen påpeges det, at der med hensyn til affald og restpro -
dukter er en reel risiko for svig på grund af økonomiske incitamenter (f.eks. når den 
pris, der kan opnås for råmaterialer, som er certificeret som affald eller restprodukter, 
er højere end prisen på det nyfremstillede produkt31).
42 
Det betyder, at de biobrændstoffer, som blev certificeret som værende fremstillet af 
affald, og som dermed talte dobbelt i opfyldelsen af de nationale mål, i perioden fra 
2011, hvor de første frivillige ordninger blev anerkendt, og i hvert tilfælde indtil 2014 
blev certificeret uden passende kontrol af oprindelsen af det affald, der var anvendt. 
Eftersom vores revision afslørede svagheder i tilsynet med de frivillige ordninger (jf. 
punkt 50-56) og i håndhævelsen af de krav, der er fastsat i vejledninger (jf. punkt 57 
og 58), kan vi ikke konkludere, at kontrollen reelt er blevet bedre.29 Kommissionens vejledning 
om kontrol af 
leverandørkæden for 
biobrændstoffer, der er 
fremstillet af affald og 
restprodukter fra 
forarbejdning, af 10.10.2014, 
s. 2, punkt 5.
30 Ecofys, »Trends in the UCO 
market«, 2013, s. 2.
31 Vejledning af 10.10.2014, s. 2.
26 Bemærkninger 
Græsarealer med høj biodiversitet blev indtil for nylig ikke 
systematisk beskyttet
43 
Et af bæredygtighedskriterierne i direktivet til fremme af anvendelsen af vedvarende 
energi32 omhandler beskyttelse af »græsarealer med høj biodiversitet« (herunder 
udryddelsestruede eller sårbare arter på disse arealer)33. For at håndhæve dette skulle 
Kommissionen fastlægge34 »kriterier og geografiske udstrækninger for at afgøre, 
hvilke græsarealer« der kunne betegnes som »græsarealer med høj biodiversitet«. 
Kommissionen fastlagde disse kriterier i december 201435, og de blev anvendt fra den 
1. oktober 2015, selv om medlemsstaterne skulle efterkomme direktivet om fremme 
af anvendelsen af vedvarende energi senest den 5. december 2010.
44 
Definitionen af græsarealer med høj biodiversitet kom sent, men nogle frivillige 
ordninger opfyldte implicit dette kriterium fra begyndelsen af deres certificerings -
aktiviteter, idet de forbød enhver omlægning af græsarealer. For eksempel havde tre 
af de fire undersøgte frivillige ordninger fastsat, at det fra og med januar 2008, og 
indtil Kommissionen havde fastlagt definitioner, kriterier og geografiske områder for 
græsarealer med høj biodiversitet, var forbudt at omlægge græsarealer. Andre ordnin -
ger udelod aspektet vedrørende »græsarealer med høj biodiversitet« af anerkendel -
sesprocessen, hvilket betyder, at de bæredygtighedscertifikater, der er udstedt under 
disse ordninger før den 1. oktober 2015, ikke omfatter kontrol af, om råmaterialerne 
stammer fra sådanne arealer. Kommissionen gav derfor en »delvis anerkendelse«, idet 
den specifikt udelukkede dette bæredygtighedskriterium.
45 
Hidtil har tre af de 19 anerkendte frivillige ordninger opnået delvis anerkendelse på 
disse vilkår. Disse ordninger har således certificeret biobrændstoffers bæredygtighed 
uden at kontrollere, om råmaterialerne var blevet produceret efter omlægning af 
græsarealer, som kunne have været græsarealer med høj biodiversitet. På trods af, 
at disse ordninger ikke gav tilstrækkelig sikkerhed med hensyn til dette bæredygtig -
hedsaspekt, konstaterede vi, at deres certifikater reelt blev betragtet som omfatten -
de alle direktivets bæredygtighedskriterier. Dette betyder f.eks., at biobrændstoffer, 
der var certificeret under disse ordninger, er blevet medregnet, når man har skullet 
fastlægge, hvor langt man var nået hen imod transportmålet på 10 %, som skal nås 
senest i 2020.32 Artikel 17, stk. 3, litra c).
33 Græsarealer med høj 
biodiversitet varierer fra den 
ene klimazone til den anden 
og kan bl.a. være heder, 
græsningsarealer, enge, 
savanner, stepper, 
kratområder, tundra og 
prærier, jf. tredje betragtning 
til Kommissionens forordning 
(EU) nr. 1307/2014 af 
8. december 2014 om 
fastlæggelse af kriterier og 
geografisk udstrækning for 
græsarealer med høj 
biodiversitet med henblik på 
anvendelse af artikel 7b, stk. 3, 
litra c), i Europa-Parlamentets 
og Rådets direktiv 98/70/EF 
om kvaliteten af benzin og 
dieselolie og artikel 17, stk. 3, 
litra c), i Europa-Parlamentets 
og Rådets direktiv 2009/28/EF 
om fremme af anvendelsen af 
energi fra vedvarende 
energikilder (EUT L 351 af 
9.12.2014, s. 3).
34 Artikel 17, stk. 3, andet afsnit, 
i direktivet om fremme af 
anvendelsen af vedvarende 
energi i den udgave, som var 
gældende indtil september 
2015.
35 Forordning (EU) nr. 1307/2014.
27 Bemærkninger 
Der blev ikke lagt tilstrækkelig vægt på gennemsigtighed og 
forsvarlig forvaltning
46 
I tillæg til de ovennævnte bæredygtighedsproblemer konstaterede vi, at Kommis -
sionens vurdering og anerkendelse ikke omfattede de frivillige ordningers forvalt -
ning (ledelse og personalekvalifikationer). Forvaltningen af en frivillig ordning og 
medarbejdernes tekniske kapacitet har stor indflydelse på, hvor robuste ordningens 
standarder er, og hvordan de gennemføres. En gennemsigtig forvaltning, der sikrer 
passende repræsentation af interessegrupper, kombineret med en solid knowhow 
hos ledere og medarbejdere øger sandsynligheden for, at standarderne gennemfø -
res korrekt i marken, og mindsker risikoen for, at særlige interesser hos visse aktører 
i biobrændstofsektoren tilgodeses. Hvis en frivillig ordning forvaltes af personer, som 
kun repræsenterer nogle få økonomiske aktører, øger dette risikoen for interessekon -
flikter og dermed for en ineffektiv kontrol af overholdelsen af ordningens krav. Hvis 
den tekniske kapacitet hos en frivillig ordnings ledere og personale er svag, øger det 
også risikoen for, at certificeringsorganernes kvalitetskontrol ikke sikrer, at de økono -
miske aktører effektivt overholder ordningens standarder.
47 
På grundlag af offentligt tilgængelige oplysninger undersøgte vi gennemsigtigheden 
i og forvaltningen af de 19 anerkendte frivillige ordninger (jf. bilag II  og III). Vi identi -
ficerede fem forskellige typer ordninger: frivillige ordninger, der er etableret som en 
sammenslutning af enkelte interesserede personer eller enheder, frivillige ordninger, 
der er oprettet som konsortier af organisationer eller foreninger, frivillige ordninger, 
der er oprettet af en offentlig enhed, frivillige ordninger, der er oprettet af private 
virksomheder, og et instrument til beregning af drivhusgasemissioner, der forvaltes 
af et forskningsinstitut, og som udelukkende er anerkendt som en ordning til måling 
af besparelser i drivhusgasemissionerne.
48 
Vores analyse, der præsenteres i  bilag II , bekræfter, at gennemsigtigheden i for -
valtningen generelt er større i de frivillige ordninger, der er baseret på »åbent« 
medlemskab, og i dem, der er oprettet af offentlige organer, end i de ordninger, der 
er baseret på virksomheder eller konsortier, som generelt offentliggør færre oplys -
ninger. For én af de frivillige ordningers vedkommende kunne vi ikke engang finde 
et websted. De offentligt tilgængelige oplysninger peger i retning af, at der for de 
ordninger, der er baseret på virksomheder, ikke er etableret specifikke forvaltnings -
organer eller -procedurer, og at de frivillige ordninger forvaltes af de pågældende 
virksomheders aktuelle ledelse og medarbejdere. Efter vores opfattelse indebærer 
disse forvaltningsordninger en højere risiko for interessekonflikter.
28 Bemærkninger 
49 
Nogle af de frivillige ordninger omfatter forskellige interessentgrupper i deres sty -
rende organer, f.eks. producenter, forhandlere, miljøorganisationer og forskere. Dette 
er god praksis, fordi repræsentationen af forskellige interessegrupper sikrer en mere 
afbalanceret beslutningsproces samt en mere fyldestgørende udvikling af ordningens 
standarder og et bredere tilsyn med gennemførelsen heraf.
Der var intet tilsyn med de frivillige ordninger
Der blev ikke ført tilstrækkeligt tilsyn med ordningernes 
funktion …
50 
De frivillige ordninger anerkendes på grundlag af en dokumentgennemgang af de 
certificeringsstandarder og -procedurer, som de skal anvende efter anerkendelsen. 
Vi mener derfor, at tilsynet med de frivillige ordningers funktion er afgørende for at 
give sikkerhed for, at bæredygtighedscertifikaterne udstedes i overensstemmelse 
med de standarder, der præsenteres i forbindelse med anerkendelsen.
51 
Direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi kræver ikke, at Kommissio -
nen fører tilsyn med frivillige ordninger. Vi konstaterede, at når først Kommissionen 
havde anerkendt de frivillige ordninger, førte den ikke tilsyn med dem (jf. punkt 57). 
Ifølge Kommissionen er det eneste kontrolinstrument, som den råder over, at den 
kan inddrage en ordnings anerkendelse, hvis den har bevis for, at ordningen i alvorlig 
grad har misligholdt sine certificeringsregler og -krav. Men fordi Kommissionen ikke 
fører tilsyn med de frivillige ordningers funktion, er det meget usandsynligt, at den 
kan opnå tilstrækkeligt bevis i denne henseende.
52 
Vores gennemgang af certificeringsorganernes arbejde viser, at de standarder, som 
de frivillige ordninger forelægger som grundlag for deres anerkendelse, ikke altid 
anvendes i praksis, hvilket viser, at det er nødvendigt, at Kommissionen fører aktivt 
tilsyn med, hvordan de frivillige ordninger fungerer.
29 Bemærkninger 
36 Artikel 17, stk. 4, og artikel 17, 
stk. 5.53 
F.eks. kræver standarderne for en af de frivillige ordninger, vi besøgte, at certificerings -
organet kontrollerer en række biomasseproducenter og bekræfter, at den biomasse, 
der er anmeldt som bæredygtig, er af en kendt og bæredygtig oprindelse, og at 
overholdelse af bæredygtighedskriterierne i direktivet om fremme af anvendelsen 
af vedvarende energi kan påvises. I henhold til den frivillige ordnings instrukser kan 
kontrollen være dokumentgennemgang og/eller kontrol på stedet, afhængigt af 
konteksten og risikoniveauet. Vi konstaterede imidlertid, at certificeringsorganets 
kontrollører i praksis ikke gennemførte nogen kontroller på stedet af landbrugere, 
selv om ordningens standarder krævede, at der under visse omstændigheder skulle 
foretages kontrol på stedet.
54 
Et andet eksempel vedrører kravet om beskyttelse af vådområder og tørvebunds -
arealer. I henhold til direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi36 
må bæredygtige biobrændstoffer ikke dyrkes i sådanne områder med stort kulstof -
lager. De frivillige ordninger skal opstille specifikke retningslinjer i relation hertil og 
etablere et omfattende system for kontrol med overholdelsen, som skal anvendes 
af uafhængige kontrollører. I Frankrig havde den besøgte frivillige ordning udviklet 
omfattende standarder i relation til omlægningen af sådanne beskyttede områder, 
men revisionen viste, at det alligevel var vanskeligt for certificeringsorganerne at 
kontrollere overholdelsen af disse standarder. Som bekræftet af de franske nationale 
myndigheder skyldtes det, at der i Frankrig ikke var et præcist kortlægningssystem 
til identifikation af vådområder og tørvebundsarealer. Den nationale kortlægnings -
database er stadig under opbygning og garanterer ikke nøjagtigheden, aktualiteten, 
integriteten og fuldstændigheden af dataene om vådområder og tørvebundsarealer. 
Det kontrolsystem, som var etableret under den frivillige ordning for vådområder og 
tørvebundsarealer, kunne derfor ikke anvendes i praksis. Den dokumentvurdering, 
Kommissionens kontrahent havde foretaget med henblik på anerkendelsen, kunne 
ikke påvise dette specifikke problem.
55 
Der er heller ikke en specifik klageordning, som underretter Kommissionen om 
påståede overtrædelser af de frivillige ordningers regler, og Kommissionen undersø -
ger ikke, om de frivillige ordninger behandler eventuelle klager, der rettes direkte til 
dem, eller som offentliggøres andre steder, korrekt. Kommissionen forlader sig på, at 
de berørte parter er klar over, at der findes en generel klageordning på internettet 
vedrørende overtrædelser af EU-retten. Men på denne ordnings webside præcise -
res det, at Europa-Kommissionen kun kan behandle en klage, hvis der er tale om en 
overtrædelse af EU-retten begået af myndighederne i en EU-medlemsstat, hvilket 
udelukker frivillige ordninger.
30 Bemærkninger 
56 
Vi konstaterede, at visse medlemsstater har indført specifikke krav for frivillige ord -
ninger og certificeringsorganer (jf. tekstboks 5 ). Selv om dette kan ses som et forsøg 
på på nationalt plan at kompensere for det tilsyn, som ikke findes på EU-plan, mener 
vi, at det undergraver harmoniseringen af certificeringen af bæredygtige biobrænd -
stoffer i EU. Det skyldes, at Kommissionens anerkendelse i visse medlemsstater ikke 
har nogen betydning i praksis, hvis ikke den frivillige ordning opfylder visse særlige 
betingelser, medlemsstaten har fastsat. Den manglende harmonisering af tilsynet 
med frivillige ordninger på EU-plan øger risikoen for diskriminerende kontrolpraksis 
i medlemsstaterne.
Eksempler på nationale krav, der begrænser virkningerne af Kommissionens 
anerkendelse
For at være i stand til at udføre de certificeringsaktiviteter, der er indgået aftale om med en frivillig ordning, skal 
certificeringsorganer med hjemsted i Tyskland anerkendes af den tyske administration og underkaste sig en række 
supplerende kontroller ud over den kontrol, der allerede er foretaget af den frivillige ordning. Administrationen har 
blandt andet ret til at være til stede ved alle de kontroller, certificeringsorganerne udfører, de såkaldte »witness-audits«, 
og, hvis kontrollerne finder sted uden for Tyskland, skal certificeringsorganerne dække rejseudgifterne for de tjene -
stemænd, der skal gennemføre disse »witness-audits«. I Polen skal såvel frivillige ordninger som de certificeringsor -
ganer, der handler på deres vegne, oprette et kontor i landet for at være i stand til at udføre certificeringsaktiviteter.Tekstboks 5
… og de nødvendige forbedringer i deres procedurer blev 
ikke gennemført på passende vis
57 
Direkte tilsyn med frivillige ordninger er den mest effektive metode til at identificere 
og rette op på mangler i deres funktion, men fremme af bedste praksis gennem vej -
ledninger kan også bidrage til at forbedre deres effektivitet. Indtil videre har Kom -
missionen udsendt tre vejledninger (som ikke er juridisk bindende) til de anerkendte 
frivillige ordninger med det formål at forbedre kontrollen med oprindelsen af affald 
eller restprodukter, der anvendes til produktion af biobrændstoffer, hvilket vil gøre 
det muligt at identificere græsarealer med høj biodiversitet og øge ordningernes 
gennemsigtighed37.37 Kommissionens vejledninger 
om kontrol af leverandørkæ -
den for biobrændstoffer 
fremstillet af affald og 
restprodukter fra forarbejd -
ning (10.10.2014), om 
gennemførelse af de nyligt 
fastlagte kriterier og 
geografiske udstrækninger for 
græsarealer med høj 
biodiversitet (29.1.2015) og om 
en opdatering af Kommissio -
nens websted, notifikationer 
og gennemsigtighedsforan -
staltninger (12.3.2015).
31 Bemærkninger 
58 
Vi fandt, at Kommissionen - trods vigtigheden af de spørgsmål, der var omfattet af 
vejledningerne - ikke pressede på for at sikre overholdelse af de krav, der var fastsat 
i vejledningerne, f.eks. ved at fastsætte frister for gennemførelsen af de nødvendige 
forbedringer i de frivillige ordninger. I vejledningen af 12. marts 2015 om gennem -
sigtighedsforanstaltninger anmodede Kommissionen om, at der blev givet et link til 
de anerkendte frivillige ordningers websteder, og at der blev oplyst andre relevante 
oplysninger som angivet i  bilag III  til denne beretning. Vi gennemgik de frivillige ord -
ningers websteder og konstaterede - næsten et år efter, at vejledningen var udsendt - 
at kravene langt fra var blevet opfyldt. Der var stadig mange huller, hvor oplysninger -
ne enten ikke var blevet offentliggjort eller var uklare eller ufuldstændige.
59 
For lovgiver er gennemsigtighed af afgørende betydning, idet Kommissionen i hen -
hold til artikel 24 i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi skal 
etablere en offentlig online gennemsigtighedsplatform »til at øge gennemsigtig -
heden og til at lette og fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne«. I henhold 
til den samme bestemmelse »kan platformen bruges til at offentliggøre relevante 
oplysninger, som Kommissionen eller en medlemsstat anser for at være af central 
betydning for dette direktiv og for opfyldelsen af dets mål«.
60 
Kommissionen mener, at et særligt websted under Generaldirektoratet for Energi38, 
som indeholder alle lovmæssigt krævede oplysninger, der er modtaget fra medlems -
staterne, og andre nyttige oplysninger, udgør denne gennemsigtighedsplatform. 
I sin nuværende form opfylder gennemsigtighedsplatformen, der udelukkende 
forvaltes af Kommissionen, ikke fuldt ud direktivets krav om »at lette og fremme 
samarbejdet mellem medlemsstaterne«. Dette blev bekræftet af de berørte parter 
(nationale myndigheder, frivillige ordninger), Retten mødte, som i høj grad støttede 
større gennemsigtighed og informationsudveksling.
61 
Tekstboks 6  viser, at behovet for at styrke udvekslingen af oplysninger ikke er 
begrænset til Kommissionen og medlemsstaterne, men også gælder de frivillige 
ordninger.38 https://ec.europa.eu/energy/
en/
renewable-energy-
transparency-platform .
32 Bemærkninger 
Eksempel på en mulig overtrædelse på grund af utilstrækkelig 
informationsudveksling
I dag kan en økonomisk aktør, som er blevet nægtet certificering af et certificeringsorgan, henvende sig til et andet 
certificeringsorgan for at blive certificeret uden at skulle gennemføre de forbedringer, som det første certificerings -
organ krævede.
Selv om det nye certificeringsorgan er forpligtet til at anmode om den seneste certificeringsrapport, og den økono -
miske aktør er forpligtet til at fremlægge den, er det ikke muligt at sikre, at dette reelt sker.
I nogle frivillige ordninger er oplysningerne gennemsigtige, og de kontrolrapporter, der udstedes af ét certificerings -
organ, er tilgængelige for de andre certificeringsorganer, der opererer under samme ordning. Men hvis de to certi -
ficeringsorganer er underlagt forskellige frivillige ordninger, har det nye certificeringsorgan ingen mulighed for at 
se den rapport, der førte til afslaget på certificering, hvis aktøren nægter at fremlægge den.Tekstboks 6
Statistikkerne over biobrændstof, der blev certificeret 
som bæredygtigt, kan være for positive …
62 
Den største del af den energi, der bruges inden for transport, kommer fra brændstof. 
Uden et væsentligt bidrag fra biobrændstoffer kan målet om, at vedvarende energi 
skal udgøre 10 % af energiforbruget på transportområdet i 2020, ikke nås. Eftersom 
det kun er biobrændstoffer, der opfylder bæredygtighedskriterierne, som kan tages 
i betragtning ved beregningen af andelen af vedvarende energi på transportområdet, 
er det af afgørende betydning, at dataene om anvendelsen af bæredygtige bio -
brændstoffer er pålidelige. Eurostat offentliggør sådanne oplysninger i specifikke 
tabeller (»SHARES«) om den vedvarende energis andel af energiforbruget i transport -
sektoren og i andre økonomiske sektorer, der er omfattet af direktivet om fremme af 
anvendelsen af vedvarende energi.
63 
Det er medlemsstaternes ansvar at sikre, at de mængder, der indberettes, er dækket 
af gyldige certifikater og derfor kan anses for at være i overensstemmelse med bære -
dygtighedskriterierne for biobrændstoffer.
33 Bemærkninger 
64 
Når Eurostat modtager medlemsstaternes data, foretager kontoret en generel kontrol 
af datakonsistensen39 og kontrollerer i videst mulige omfang, at de indberettede data 
er i overensstemmelse med den harmoniserede metodologi. De problemer, Eurostat 
typisk støder på, vedrører datainput (skrivefejl) og huller i dataene. Hvis Eurostat efter 
at have kontaktet de nationale myndigheder stadig finder problemer i de indberet -
tede data, underretter kontoret Kommissionens Generaldirektorat for Energi, som er 
ansvarligt for at føre tilsyn med medlemsstaternes gennemførelse af direktivet om 
fremme af anvendelsen af vedvarende energi, og som er det generaldirektorat i Kom -
missionen, der har beføjelse til at træffe yderligere foranstaltninger.
… fordi de omfatter biobrændstoffer, hvis bæredygtighed 
ikke blev kontrolleret
65 
I Polen har det kun siden 1. januar 2015 været krævet ved lov, at biobrændstoffer 
skal overholde bæredygtighedskriterierne i direktivet om fremme af anvendelsen af 
vedvarende energi, og at det skal kontrolleres, at reglerne overholdes. Det betyder, 
at økonomiske aktører i perioden 2011-2014 ikke var forpligtet til at dokumentere 
bæredygtigheden for så vidt angår de mængder af biobrændstoffer, der blandes med 
fossile brændstoffer. De polske myndigheder oplyste imidlertid, at alle de anvendte 
biobrændstoffer overholdt direktivets bæredygtighedskriterier. Eurostat accepterede 
og offentliggjorde disse oplysninger på trods af, at der ikke havde været noget krav 
om, at biobrændstofferne skulle overholde direktivets bæredygtighedskriterier, og 
om, at der skulle foretages kontrol af overholdelsen.
66 
I Frankrig, hvor den nationale ordning for certificering af bæredygtige biobrændstof -
fer endnu ikke var fuldt funktionsdygtig i 2011, blev mængden af biobrændstoffer, 
der opfyldte bæredygtighedskriterierne, i dette år anmeldt til at være »0«, og det var 
det tal, der blev offentliggjort i Eurostats statistikker. Efter vores opfattelse skulle det 
også have været tilfældet for Polen.
… og fordi oprindelsen af den biomasse, der var anvendt til 
at producere dobbelttællende biobrændstoffer, ikke blev 
kontrolleret tilstrækkeligt
67 
I de nationale statistikker skelnes der klart mellem de mængder biobrændstoffer, 
som tæller dobbelt, og dem, som kun tæller én gang, men det er kun de nationale 
myndigheder, som kan sikre, at oprindelsen af de enkelte typer biobrændstoffer kan 
spores (jf. punkt 63). Fordi kontrollen til efterprøvelse af oprindelsen af biomasse, 
der består af affald eller restprodukter, er utilstrækkelig, jf. punkt 38-42, kan det ikke 
udelukkes, at data om dobbelttællende biobrændstoffer kan inkludere mængder af 
biodiesel, som er certificeret som værende fremstillet af brugt madolie, men hvor rå -
materialet i virkeligheden kan have været jomfruolie eller jomfruolie, der på svigagtig 
vis er denatureret.39 F.eks. ved at sammenligne de 
modtagne data med andre 
offentligt tilgængelige kilder 
(f.eks. tidligere udarbejdede 
publikationer fra andre 
organer) eller efterprøve, at de 
indberettede data er 
fuldstændige og ikke 
indeholder fejl.
34 Bemærkninger 
68 
Dobbelttælling er medlemsstaternes ansvar. Før ændringen af direktivet om fremme 
af anvendelsen af vedvarende energi var det muligt generelt at lade biobrændstoffer, 
der var fremstillet af affald, tælle dobbelt, og det var reelt op til medlemsstaterne at 
afgøre, hvilke stoffer der kunne klassificeres som affald. Vi konstaterede, at der ikke 
var nogen entydig identifikation i EU af de stoffer, der blev betragtet som affald40. 
De »dobbelttællende« data, som de forskellige medlemsstater indberettede, var 
derfor ikke direkte sammenlignelige: Ét og samme stof kunne i én medlemsstat være 
betragtet som anvendeligt og derfor ikke som affald, mens det i en anden medlems -
stat blev betragtet som affald og kunne anvendes til produktion af dobbelttællende 
biobrændstoffer41.
69 
Efter ændringen i september 201542 indeholder direktivet om fremme af anvendel -
sen af vedvarende energi en liste over råprodukter, der kan anvendes til fremstilling 
af dobbelttællende biobrændstoffer43. Direktivet tillader imidlertid stadig, at der til 
produktion af avancerede biobrændstoffer i anlæg, der eksisterede før vedtagelsen 
af ændringen, anvendes råprodukter, der ikke er opført på listen, men som betragtes 
som affald af de kompetente nationale myndigheder44.
70 
Medlemsstaterne påpegede, at kontrollen af leverandørkæden for biobrændstoffer, 
der er fremstillet af affald og restprodukter, er et område, der kræver tæt overvågning, 
eftersom der er identificeret risici for svig. Som eksempler på konstaterede risici for 
svig i tilknytning til affald og restprodukter kan nævnes:
- Aktøren kan klassificere noget som affald eller restprodukter, som ikke er det 
(eller som er forfalsket).
- Aktøren kan forsøge at få det samme dobbelttællende produkt certificeret to 
gange under forskellige frivillige ordninger.
71 
Medlemsstaterne har, hovedsagelig på initiativ af Tyskland og Frankrig, drøftet over -
vågning og mulige foranstaltninger til at forhindre svindel, men drøftelserne er ble -
vet udskudt, fordi andre medlemsstater mener, at kun Kommissionen har legitimitet 
til at lede sådanne drøftelser.40 Jf. del 2 i »The sustainability of 
advanced biofuels in the EU«, 
IEEP , London, 2013.
41 F.eks. betragtes tallolie (som 
kommer fra 
træforarbejdningsindustrien) 
som affald i Sverige, hvor olien 
derfor tæller dobbelt, mens 
den ikke tæller dobbelt i Det 
Forenede Kongerige, fordi den 
anvendes som kemisk 
prækursor.
42 Direktiv (EU) 2015/1513
43 Artikel 3, litra f), og bilag IX, 
som skal efterkommes af 
medlemsstaterne senest den 
10. september 2017.
44 Artikel 3, stk. 4, litra e), 
i direktivet om fremme af 
anvendelsen af vedvarende 
energi, som ændret.
35
 Konklusioner og 
anbefalinger
72 
Som led i EU’s energi- og klimapakke, der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i 2009, 
skal medlemsstaterne sikre, at andelen af energi fra vedvarende energikilder inden 
for alle former for transport i 2020 mindst svarer til 10 % af det endelige forbrug inden 
for denne sektor. Biobrændstof er den vedvarende energikilde, medlemsstaterne 
primært anvender i transportsektoren. Medlemsstaterne kan imidlertid kun medregne 
biobrændstoffer, der er certificeret som bæredygtige under frivillige ordninger, der er 
anerkendt af Kommissionen, med henblik på opfyldelsen af transportmålet på 10 %45.
73 
Formålet med revisionen var at undersøge, om Kommissionen og medlemsstaterne 
har etablereret en egnet ordning for certificering af bæredygtige biobrændstoffer. Vi 
konkluderer, at EU’s ordning for certificering af bæredygtige biobrændstoffer ikke er 
fuldt ud pålidelig som følge af svagheder ved Kommissionens procedure for anerken -
delse af og efterfølgende tilsyn med frivillige ordninger.
74 
Kommissionens anerkendelse af frivillige ordninger, som kun omfatter kontrol af de 
obligatoriske krav, der er fastsat i direktivet om fremme af anvendelsen af vedvaren -
de energi, sikrer ikke, at certificerede biobrændstoffer er bæredygtige. Vi konstate -
rede, at de vurderinger, Kommissionen foretog som grundlag for anerkendelsen af 
frivillige ordninger, ikke i tilstrækkeligt omfang dækkede en række vigtige aspekter, 
der er nødvendige for at sikre certificerede biobrændstoffers bæredygtighed. Kom -
missionen krævede f.eks. ikke, at frivillige ordninger kontrollerer, at den produktion 
af biobrændstoffer, som de certificerer, ikke forårsager betydelige risici for negative 
socioøkonomiske virkninger såsom konflikter om jordbesiddelse, tvangsarbejde/
børnearbejde, dårlige arbejdsvilkår for landbrugere og sundheds- og sikkerhedsmæs -
sige farer. Virkningen af indirekte ændringer i arealanvendelsen på biobrændstoffers 
bæredygtighed er heller ikke omfattet af denne vurdering. Vi anerkender de tekniske 
vanskeligheder, der er forbundet med at vurdere virkningen af indirekte ændringer 
i arealanvendelsen, men relevansen af EU’s ordning for bæredygtighedscertificering 
undermineres uden disse oplysninger (punkt 30 til 37).
75 
Desuden anerkendte Kommissionen frivillige ordninger, som ikke havde passende 
kontrolprocedurer til at sikre, at oprindelsen af biobrændstoffer fremstillet af affald 
reelt var affald (dvs. som ikke kontrollerede den økonomiske aktør, som havde pro -
duceret affaldet). Det var først i oktober 2014, at Kommissionen blev opmærksom på 
problemet og udsendte en vejledning, hvori det foreslås, at de frivillige ordninger 
udvikler særlige kontrolprocedurer vedrørende affaldets oprindelse (punkt 38-42).45 Medlemsstaterne kan også 
etablere nationale 
certificeringsordninger, men 
hovedparten af de 
biobrændstoffer, der 
anvendes i EU, er certificeret 
under frivillige ordninger.
36 Konklusioner og anbefalinger 
76 
I direktivet om fremme af anvendelsen af vedvarende energi opstilles opfyldelsen af 
EU’s miljøkrav for landbrug som et bæredygtighedskriterium for biobrændstofråma -
terialer, der er dyrket i Den Europæiske Union. Vi konstaterede, at frivillige ordninger, 
som ikke havde særlige kontrolprocedurer til at sikre overholdelse af dette bæredyg -
tighedskrav, alligevel var blevet godkendt af Kommissionen (punkt 28 og 29).
Anbefaling 1 – Omfattende vurdering af frivillige ordninger, 
der anmoder om anerkendelse
I forbindelse med fremtidige anerkendelser bør Kommissionen foretage en mere om -
fattende vurdering af de frivillige ordninger. Som led i den vurdering af ordningerne, 
der foretages i forbindelse med anerkendelse, bør det navnlig også efterprøves, at 
ordningerne:
a) vurderer, i hvilket omfang produktionen af certificerede biobrændstoffer medfø -
rer en betydelig risiko for negative socioøkonomiske virkninger såsom konflikter 
om jordbesiddelse, tvangsarbejde/børnearbejde, dårlige arbejdsvilkår for land -
brugere og sundheds- og sikkerhedsmæssige farer samt for emissioner som følge 
af indirekte ændringer i arealanvendelsen. I dette øjemed bør Kommissionen 
kræve, at de frivillige ordninger en gang om året på grundlag af deres certifice -
ringsaktiviteter rapporterer alle relevante oplysninger vedrørende ovennævnte 
risici. Kommissionen bør tage hensyn til disse rapporter fra de frivillige ordninger, 
når den varetager sine egne rapporteringsforpligtelser som fastsat i direktivet 
om fremme af anvendelsen af vedvarende energi
b) effektivt efterprøver, at producenter af råmaterialer til biobrændstoffer i EU over -
holder EU’s miljøkrav for landbrug
c) forelægger tilstrækkelig dokumentation for oprindelsen af det affald og de rest -
produkter, der anvendes til produktion af biobrændstoffer.
77 
Vi konstaterede, at nogle af ordningerne ikke var tilstrækkeligt gennemsigtige, og at 
nogle havde forvaltningsstrukturer, hvor kun få økonomiske aktører var repræsente -
ret, hvilket øger risikoen for interessekonflikter og forhindrer en effektiv kommunika -
tion med andre interessenter (dvs. Kommissionen, de nationale myndigheder, andre 
ordninger, certificeringsorganer og økonomiske aktører). Efter vores mening skyldes 
dette, at Kommissionen ikke tog disse spørgsmål i betragtning under anerkendelses -
processen. I 2015 udsendte Kommissionen en vejledning med det formål at forbedre 
gennemsigtigheden i de anerkendte frivillige ordninger, men kravene heri er ikke 
blevet håndhævet (punkt 46-49 og 59).
37 Konklusioner og anbefalinger 
Anbefaling 2 – Sikre en hensigtsmæssig forvaltning af og 
gennemsigtighed i de frivillige ordninger
I forbindelse med fremtidige anerkendelser bør Kommissionen:
a) vurdere, hvorvidt de frivillige ordningers forvaltning mindsker risikoen for 
interessekonflikter
b) anmode de frivillige ordninger om at oprette et officielt websted, hvor de oplys -
ninger, der er nødvendige for at opfylde minimumskravene til gennemsigtighed, 
vil blive gjort offentligt tilgængelige. Disse krav omfatter som minimum: officielle 
kontaktoplysninger (adresse, telefonnummer, e-mail), oplysninger om forvalt -
ningen af den frivillige ordning og om dens lederes og centrale medarbejderes 
kvalifikationer og erfaring, en fuldstændig liste over de certificeringsorganer, der 
hører under ordningen, detaljerede lister over gyldige, udløbne og tilbagetrukne 
certifikater (med datoer), kontrolrapporter, oplysninger om de frivillige ordnin -
gers systemer til registrering af klager/forespørgsler og oplysninger om konstate -
rede overtrædelser. De frivillige ordninger bør sørge for passende ajourføring af 
de offentliggjorte oplysninger.
78 
Vi konstaterede også, at Kommissionen ikke fører tilsyn med de anerkendte frivillige 
ordningers funktion. Eftersom beslutningen om anerkendelse udstedes på grundlag 
af en dokumentgennemgang af certificeringsprocedurerne, betyder det manglen -
de tilsyn, at Kommissionen ikke kan få sikkerhed for, at de certificeringsstandarder, 
der blev forelagt i forbindelse med anerkendelsen, faktisk anvendes under de frivillige 
ordninger. Kommissionen har desuden ingen mulighed for at opdage påståede 
overtrædelser af de frivillige ordningers regler, fordi der ikke er etableret en specifik 
klageordning, og den undersøger ikke, om de frivillige ordninger behandler eventu -
elle klager, der rettes direkte til dem, korrekt (punkt 55).
38 Konklusioner og anbefalinger 
Anbefaling 3 – Kommissionens tilsyn
Kommissionen bør med omgående virkning føre tilsyn med de anerkendte frivillige 
ordninger ved:
a) at kontrollere, at ordningernes certificeringsaktiviteter overholder de standarder, 
som blev forelagt i forbindelse med anerkendelsen
b) at anmode de frivillige ordninger om at etablere gennemsigtige klageordninger, 
der som minimum: i) bør være lettilgængelige på deres websteder, ii) bør give 
information om, hvordan klager indgives, om tidsrammen for proceduren og om 
muligheden for at appellere, hvis klager afvises, iii) bør dække klager mod både 
certificeringsorganer og økonomiske aktører under den frivillige ordning og iv) 
bør have et sporbarhedssystem, som er baseret på registre. Kommissionen bør 
systematisk kontrollere oplysningerne i registrene og træffe foranstaltninger, 
hvis den anser det for hensigtsmæssigt.
79 
Medlemsstaterne er ansvarlige for at sikre, at de data om bæredygtige biobrændstof -
fer, der indberettes til Kommissionen, er pålidelige. De nationale data om andelen af 
biobrændstoffer, der opfylder bæredygtighedskriterierne, i det samlede brændstof -
forbrug er muligvis ikke pålidelige, fordi statistikkerne over biobrændstoffer, der er 
certificeret som bæredygtige, kan være for positive. Vi konstaterede, at medlemssta -
ter (som f.eks. Polen) kunne indberette biobrændstoffer som bæredygtige, selv om 
bæredygtigheden ikke var blevet godtgjort (punkt 64).
Anbefaling 4 – Indsamling og rapportering af data om 
bæredygtige biobrændstoffer
For at opnå større sikkerhed for pålideligheden af data om bæredygtige biobrænd -
stoffer bør Kommissionen foreslå medlemsstaterne at underbygge deres statistikker 
med dokumentation for pålideligheden af de indberettede mængder biobrændstof -
fer. Dette kan være i form af et generelt certifikat/en generel erklæring, som udstedes 
af den enhed, der er ansvarlig for at indsamle data om bæredygtige biobrændstoffer, 
sendes til den nationale myndighed og videresendes til Eurostat.
39 Konklusioner og anbefalinger 
80 
Pålideligheden og sammenligneligheden af statistikkerne om bæredygtige biobrændstof -
fer undermineres af den kendsgerning, at der ikke er nogen entydig identifikation 
af de stoffer, som betragtes som affald i EU. Definitionen af affald varierer således 
i de forskellige medlemsstater: Ét og samme stof kan i én medlemsstat være betrag -
tet som anvendeligt og derfor ikke som affald, mens det i en anden medlemsstat 
betragtes som affald og kan anvendes til produktion af dobbelttællende. En af de 
ændringer, som blev vedtaget i september 2015, var, at der i direktivet om fremme af 
anvendelsen af vedvarende energi blev indført et bilag med en liste over de råpro -
dukter og brændstoffer, hvis bidrag til opfyldelsen af transportmålet på 10 % kan 
tælle dobbelt. Direktivet tillader imidlertid stadig, at der anvendes råprodukter, der 
ikke er opført på listen, men som betragtes som affald af de kompetente nationale 
myndigheder46 (jf. punkt 69 til 70).
Anbefaling 5 – Harmonisering af definitionen af affald, der 
anvendes til produktion af avancerede biobrændstoffer
Selv om det ændrede direktiv om fremme af anvendelsen af vedvarende energi nu 
indeholder en definition af de råprodukter, der kan anvendes til at producere »dob -
belttællende« biobrændstoffer, er det fortsat muligt, at et stof betragtes som affald 
i én medlemsstat, men ikke i en anden. For at sikre, at statistikkerne om bæredygtige 
biobrændstoffer er sammenlignelige, og opnå større sikkerhed for pålideligheden af 
dataene om avancerede biobrændstoffer bør Kommissionen snarest muligt foreslå 
medlemsstaterne at harmonisere definitionen af affald, der ikke er opført på listen 
i direktivet, og som anvendes til produktion af avancerede biobrændstoffer i anlæg, 
der eksisterede før vedtagelsen af direktiv (EU) nr. 2015/1513 om ændring af direktivet 
om fremme af anvendelsen af vedvarende energi.
Vedtaget af Afdeling I, som ledes af Kersti Kaljulaid, medlem af Revisionsretten, 
i Luxembourg på mødet den 25. maj 2016.
 På Revisionsrettens vegne
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Formand
46 Artikel 3, stk. 4, litra e), 
i direktivet om fremme af 
anvendelsen af vedvarende 
energi, som ændret.
40
 Bilag
Brændstoffer og biobrændstoffer på transportområdet - ktoe 2014
Fossile brændstoffer Biobrændstoffer
Medlems-
statBenzin  (1) Diesel  (2)Benzin og diesel 
i alt  (3=1+2)Alle 
biobrændstoffer  a)Biobrændstoffer, 
der opfylder 
bæredygtigheds-
kriterierneHeraf:  
Dobbelttællende 
biobrændstoffer 
BE 1 241,74 6 862,66 8 104,40 3 87, 6 0 3 87, 6 0 0,00
BG 495,06 1 610,39 2 105,45 110,87 110,87 0,00
CZ 1 509,78 3 75 7,93 5 267,71 316,76 316,76 0,00
DK 1 299,22 2 375,54 3 674,76 213,42 213,42 0,00
DE 17 474,16 31 813,51 49 2 87, 67 2 806,49 2 806,49 518,25
EE 236,22 494,00 730,22 5,76 0,00 0,00
IE 1 136,93 2 420,73 3 55 7, 6 6 116,18 116,18 76,96
EL 2 583,00 2 175,27 4 758,26 135,21 30,05 30,05
ES 4 405,03 20 616,75 25 021,78 944,88 0,00 0,00
FR 6 522,12 32 159,62 38 681,74 2 955,35 2 955,35 133,91
HR 536,15 1 216,01 1 752,16 29,86 29,86 0,00
IT 8 303,64 2 2 9 87,15 31 290,79 1 065,17 1 063,47 185,80
CY 350,22 230,06 580,28 9,72 9,72 6,09
LV 201,30 688,12 889,41 22,02 22,02 0,00
LT 197,19 1 213,96 1 411,15 63,20 59,71 0,00
LU 313,25 1 707,9 6 2 021,21 68,68 68,57 41,37
HU 1 211,90 2 332,40 3 544,31 193,27 193,27 52,77
MT 73,95 102,70 176,65 4,65 4,32 4,32
NL 3 715,85 5 770,92 9 486,77 349,06 336,56 212,56
AT 1 581,62 5 483,35 7 064,97 593,41 531,91 0,00
PL 3 462,26 9 090,31 12 552,57 705,37 705,37 0,00
PT 1 119,49 3 813,39 4 932,88 261,25 151,54 15,82
RO 1 339,28 3 615,17 4 954,45 166,96 166,65 0,00
SI 439,60 1 288,93 1 728,53 42,37 42,37 0,00
SK 540,22 1 350,55 1 890,78 133,87 130,60 0,00
FI 1 364,95 2 101,32 3 466,27 497, 6 5 496,28 451,01
SE 2 731,97 3 676,79 6 408,76 992,10 992,10 419,80
UK 12 678,62 24 554,41 37 233,03 1 179,00 1 179,00 686,00
I alt 77 064,72 195  509,91 272  574,63 14 370,13 13 120,04 2 834,71
heraf:
Biodiesel 11 3 67, 62 4,0%i % af transport -
brændstoffer
Biobenzin 2 636,91 0,9%
Transportbrændstoffer i alt 286  944,76
a) Tallene i denne kolonne omfatter biodiesel, biobenzin og, for visse medlemsstaters vedkommende, små mængder biogas.
Kilde:  EUROSTAT SHARES 2014 - detaljerede resultater.Bilag  I
41 Bilag 
De frivillige ordningers forvaltning
Frivillig 
ordningEjerskab ForvaltningVedtægter 
eller 
tilsvarende
Frivillige ordninger (FO) ejet af medlemmerne (åbent medlemsskab)
FO01 MedlemmerGeneralforsamlingen udpeger 6 bestyrelsesmedlemmer. 
Bestyrelsen styrer foreningens aktiviteter og er bundet af de beslutninger, der træffes på general -
forsamlingen , hvor alle medlemmer deltager.
Bestyrelsen aflægger rapport til generalforsamlingen og bistås af en direktion og tekniske 
udvalg .
Direktionen varetager certificeringsordningens operationelle virksomhed.Ja
FO02 MedlemmerMedlemmerne  inddeles i valggrupper. Valggrupperne udpeger 2 til 18 medlemmer af bestyrelsen . 
Bestyrelsen er ansvarlig for at overvåge og forvalte ordningen. Bestyrelsen udpeger ordningens admini -
strerende direktør og udøvende organ: den administrerende direktør  og sekretariatet . Bestyrelsen 
nedsætter også et styringsudvalg .
Bestyrelsen nedsætter udvalg , arbejdsgrupper  og taskforcer , som den delegerer visse beføjelser til.Ja
FO03 MedlemmerGeneralforsamlingen  er ordningens højeste beslutningsorgan, og den vælger en direktion  på 
op til 15 medlemmer. Direktionen udpeger et sekretariat , som er ansvarligt for den operationelle 
forvaltning af ordningen.
Der nedsættes ad hoc- arbejdsgrupper  om specifikke emner, hvis der er behov for det.Ja
FO04 MedlemmerOrdningens medlemmer er inddelt i syv kamre , som vælger organisationens styrende organ 
(generalforsamlingen af delegerede ). Generalforsamlingen vælger en bestyrelse (med 5 til 
9 medlemmer), som er ansvarlig for at forvalte ordningen og repræsentere foreningen over for 
tredjeparter. Bestyrelsen fører tilsyn med sekretariatet og kan udpege en administrerende di -
rektør . Den administrerende direktør er ansvarlig for at implementere organisationens strategi og 
politikker og styrer aktiviteterne i sekretariatet, som er ansvarligt for den daglige drift af ordningen. 
Bestyrelsen kan også nedsætte udvalg , arbejdsgrupper og rådgivende paneler .Ja
FO05 MedlemmerDen ordinære generalforsamling  består af alle ordningens medlemmer. Generalforsamlingen 
vælger de 3 til 16 medlemmer af bestyrelsen . Bestyrelsen er sammen med generalsekretæren  
ansvarlig for den generelle forvaltning af ordningen. Bestyrelsen overlader den daglige forvaltning 
af ordningen til generalsekretæren og sekretariatet . Bestyrelsen kan nedsætte arbejdsgrupper , 
stående  udvalg  eller taskforcer og delegere en del af sine beføjelser og ansvarsområder hertil.JaBilag  II
42 Bilag 
Frivillig 
ordningEjerskab ForvaltningVedtægter 
eller 
tilsvarende
Frivillige ordninger (FO) ejet af konsortier, organisationer eller foreninger
FO06Konsortium bestå -
ende af syv enhederKonsortiet af de 7 stiftende medlemmer udpeger medlemmerne af ordningens styringsudvalg . 
Styringsudvalget er ordningens ledende organ, og det bemyndiger (ved udvælgelse og kontrakt) en 
teknisk rådgiver  - som også sidder i styringsudvalget  - med de nødvendige tekniske beføjelser til 
at forvalte ordningen.Ja
FO07Paraplyorgani -
sation for flere 
garantiordningerParaplyorganisationens betyrelse  består af et hold af eksperter og styrer virksomhedens funktion. 
Den fører tilsyn med de forskellige ordninger, der forvaltes af sektorrådene. Garantisektorrådene  
fører tilsyn med forvaltningen af de sektorspecifikke ordninger, herunder den frivillige ordning , og 
af aktiviteterne herunder. Disse sektorråd består af eksperter og repræsentanter for sektorerne. 
Hver enkelt garantisektor har et rådgivende teknisk udvalg , der er sammensat af eksperter fra sek -
toren. De er ansvarlige for den løbende ajourføring og udvikling af den frivillige ordnings standarder.
De forskellige ordninger opererer i de forskellige fødevaresektorer, og paraplyorganisationen hjælper 
med at udarbejde detaljerede standarder og kontrolordninger for de enkelte sektorer.Ikke fundet
FO08Selskab med et 
særligt begrænset 
ansvar (Com -
pany Limited by 
Guarantee), hvor 
medlemmerne/
garanterne hører 
til otte forskellige 
enhederDe oplysninger, der er tilgængelige online, er ikke særlig klare, og det lader til, at ordningens besty -
relse aflægger rapport til moderselskabets administrerende direktør . 
Ordningen kontrolleres af en bestyrelse , som er ansvarlig for ledelsen, den overordnede forvaltning 
og administrationen af virksomheden. 
To arbejdsgrupper er ansvarlige for at udvikle og overvåge de tekniske og markedsmæssige aspek -
ter af ordningens drift. Ikke fundet
FO09Ti foreninger og 
organisationer fra 
landbrugs-, han -
dels-, biobrændstof- 
og biogassektorerne  Generalforsamlingen  udpeger den øverste ledelse og nedsætter et rådgivende udvalg og en 
sanktionskomité , der skal bistå den øverste ledelse.
Forvaltningen og driften af ordningen blev delegeret (via en agenturaftale) til en virksomhed.
Det er det rådgivende udvalg, som iværksætter og koordinerer foranstaltninger til at ajourføre og 
videreudvikle ordningens certificeringssystem.Ikke fundet
FO10 BrancheorganisationOrdningens tekniske rådgivningsgruppe  er sammensat af repræsentanter fra brancheorganisatio -
nen som ejere af ordningen og et førende certificeringsorgan. Denne ekspertgruppe træffer afgørel -
ser og fremsætter anbefalinger om operationelle spørgsmål i relation til ordningens anvendelse og 
gennemførelse.Ikke fundet
FO11 Forbund Ordningen ejes og forvaltes af et forbund , som har udviklet og gennemfører odningen. Ikke fundet
FO12 Forbund Ordningen ejes og forvaltes af et forbund , som har udviklet og gennemfører odningen. Ikke fundetBilag  II
43 Bilag 
Frivillig 
ordningEjerskab ForvaltningVedtægter 
eller 
tilsvarende
Frivillige ordninger (FO) ejet af offentlige organer
FO13Nationalt standardi -
seringsorganOrdningen forvaltes af det nationale standardiseringsorgan i henhold til de strukturer, der er 
etableret til forvaltningen af dets ordninger. Det nationale standardiseringsorgan er ansvarligt for 
udvikling af standarder.
Følgende organer under det nationale standardiseringsorgan er involveret i forvaltningen af 
dets ordninger: Forvaltning af ordninger; Udvalg til forvaltning af ordninger; Ekspertudvalg og 
Undersøgelseskomité.Ikke fundet
FO14Nationalt 
forskningsinstitutSystemadministratoren  er direktøren for det nationale forskningsinstitut. Han/hun udpeger ord-
ningens bestyrelse . Bestyrelsen fører tilsyn med certificeringsorganerne inden for rammerne af 
ordningen og opstiller retningslinjer for ordningens videre udvikling. Såvel systemadministratoren 
som ordningens råd fører tilsyn med bestyrelsen. Ordningens kontor bistår bestyrelsen i dens 
aktiviteter og rapporterer til systemadministratoren.
Ordningens råd er sammensat af 5 til 10 medlemmer (eksterne eksperter, der udpeges af direktøren 
for det nationale forskningsinstitut). Dets vigtigste opgaver er: at føre tilsyn med uafhængighed, at 
sikre gennemsigtighed, at forhindre interessekonflikter mellem deltagere og certificeringsorganer, 
at behandle klager og forslag og at opstille retningslinjer for udvikling af ordningen.Ikke fundet
Frivillige ordninger (FO) ejet af virksomheder
FO15 Privat virksomhedVirksomheden har det overordnede ansvar for forvaltningen, men den delegerer ansvaret til sit eget 
personale eller til specialiserede tredjemandsvirksomheder.Ikke fundet
FO16 Privat virksomhed Ikke fundet. Ikke fundet
FO17 Privat virksomhedDet fremgår af GD for Energis websted, at de dokumenter, der henvises til i denne ordning, er en del 
af virksomhedens forvaltningssystem, og at de opdateres i overensstemmelse med procedurerne 
heri. Den person, der har ansvaret for at opdatere ordningen i virksomheden, er direktøren med 
ansvar for bæredygtighed og leverandørernes overholdelse af kriterierne. Denne kontrolordning 
gennemgås årligt af virksomhedens enhed med ansvar for sundhed, sikkerhed, miljø, kvalitet og 
bæredygtighed. Deltagerne i ordningen underrettes herom. Hvis der foretages væsentlige ændrin -
ger, sendes ordningen til Europa-Kommissionen til orientering eller til godkendelse.Ikke fundet
FO18 Privat virksomhed Ikke fundet. Ikke fundet
Beregningsinstrument anerkendt som frivillig ordning
FO19 ForskningsinstitutI øjeblikket forvaltes den frivillige ordning af forskningsinstituttet , som er en af de tidligere 
projektpartnere.Ikke relevant
Kilde:  Den Europæiske Revisionsret på grundlag af websteder.
Som EU-institution skal Den Europæiske Revisionsret foretage en rimelig afvejning mellem på den ene side Unionens interesse i at sikre åbenhed omkring 
sin virksomhed og sikre den bedst mulige anvendelse af de offentlige midler og på den anden side indgrebet i de omhandlede personers og enheders ret 
til privatliv i almindelighed og i deres ret til beskyttelse af deres personoplysninger i særdeleshed. I denne beretning nævner vi derfor ikke ved navn, hvilke 
frivillige ordninger der er berørt af vores bemærkninger. En objektiv beskrivelse af de faktiske omstændigheder, som fastslår de rapporterede mangler, bør 
være tilstrækkelig, for at de kompetente institutioner kan drage deres egne konklusioner på grundlag af beretningen og træffe de relevante foranstaltninger 
som svar herpå.Bilag  II
44 Bilag Bilag  III
Frivillig 
ordninga)Oplysninger, der fremmer gennemsigtigheden, jf.  Kommissionens vejledningb)Andre vigtige forhold vedrørende gennemsigtighed
Kontaktop -
lysninger 
(adresse, 
telefonnum -
mer,
e-mail)Kontaktop -
lysninger 
(adresse, 
telefonnum -
mer,
e-mail)Økonomiske 
aktører, der ikke 
længere er under 
den frivillige 
ordning
(udløbne 
certifikater)Certifice -
ringsorganerNavne 
på andre 
godkendte 
frivillige 
ordningerGennem -
sigtighed i 
forvaltningenVedtægter 
eller 
tilsvarendeTeamets 
kvalifikationer 
(C V’er osv.)KlageordningKonstaterede 
overtrædelser
(tilbage -
trukne 
certifikater)
Frivillige ordninger (FO) ejet af medlemmerne (åbent medlemsskab) eller af offentlige organer
FO02 Ja Ja Ja Ja Ikke fundet Høj Ja Ja Ja (ikke online) Ja
FO03 Ja Ja Ikke fundet Ja Ikke fundet Høj Ja Ja Ja (ikke online) Ikke fundet
FO13 Ja Ja Ja Ja Ikke fundet Lav Ikke fundet Ikke fundet Bør forbedres Ja
FO05 Delvisc)Ja Ikke fundet Ja Ikke fundet Høj Ja Ja Ja Ikke fundet
FO04 Ja Ja Ja Ja Ikke fundet Høj Ja Ja Ja (ikke online) Ikke fundet
FO14 Ja Ja Ikke fundet Ja Ikke fundet Høj Ikke fundet Ikke fundet Bør forbedres Ikke fundet
FO01 Ja Ja Ja Ja Ikke fundet Høj Ja Ikke fundet Ja (ikke online) Ja
Bedste praksis Forbedringer anbefales Uklar situation - forbedringer anbefales
a) »Biograce GHG« er ikke medtaget i denne liste, da den adskiller sig fra de andre ordninger.
b) De anførte punkter omfatter også de seneste versioner af ordningen, men kun Kommissionen kan bekræfte deres overensstemmelse.
c) Mindst én af de anførte kontaktformer er ikke oplyst.
d) Oplysninger om ejerenhederne. Det angives ikke, om de også gælder for den frivillige ordning. 
Gennemsig -
tighed i for -
valtningen:Gennemsigtighed i forvaltningen:
Mellemhøj = De fremlagte oplysninger skal forbedres
Lav = Der fremlægges ikke tilstrækkelige oplysningerDe frivillige ordningers gennemsigtighed
45 Bilag Bilag  III
Frivillig 
ordninga)Oplysninger, der fremmer gennemsigtigheden, jf.  Kommissionens vejledningb)Andre vigtige forhold vedrørende gennemsigtighed
Kontaktop -
lysninger 
(adresse, 
telefonnum -
mer,
e-mail)Kontaktop -
lysninger 
(adresse, 
telefonnum -
mer,
e-mail)Økonomiske 
aktører, der ikke 
længere er under 
den frivillige 
ordning
(udløbne 
certifikater)Certifice -
ringsorganerNavne 
på andre 
godkendte 
frivillige 
ordningerGennem -
sigtighed i 
forvaltningenVedtægter 
eller 
tilsvarendeTeamets 
kvalifikationer 
(C V’er osv.)KlageordningKonstaterede 
overtrædelser
(tilbage -
trukne 
certifikater)
Andre former for frivillige ordninger 
FO08 Ja Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Mellemhøj Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet
FO17 Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Lav Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet
FO11 Jad)Ja Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Lav Ikke fundet Ikke fundet Bør forbedres Ja
FO06 Delvisc)Ja Ja Ja Ikke fundet Høj Ja Ikke fundet Bør forbedres Ja
FO16 Ja Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Lav Ikke fundet Jad)Ikke fundet Ikke fundet
FO07 Ja Ikke fundet Ikke fundet Ja Ikke fundet Mellemhøj Ikke fundet Ja Bør forbedres Ikke fundet
FO09 Ja Ja Ja Ja Ikke fundet Høj Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Ja
FO12 Jad)Ja Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Lav Ikke fundet Ikke fundet Bør forbedres Ja
FO10 Jad)Ja Ikke fundet Ja Ja Mellemhøj Ikke fundet Jad)Bør forbedres Ikke fundet
FO18 Ja Ikke fundet Ikke fundet Ja Ikke fundet Lav Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet
FO15 Jad)Ja Ikke fundet Ja Ja Lav Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet Ikke fundet
Bedste praksis Forbedringer anbefales Uklar situation - forbedringer anbefales
a) »Biograce GHG« er ikke medtaget i denne liste, da den adskiller sig fra de andre ordninger.
b) De anførte punkter omfatter også de seneste versioner af ordningen, men kun Kommissionen kan bekræfte deres overensstemmelse.
c) Mindst én af de anførte kontaktformer er ikke oplyst.
d) Oplysninger om ejerenhederne. Det angives ikke, om de også gælder for den frivillige ordning. 
Gennemsig -
tighed i for -
valtningen:Gennemsigtighed i forvaltningen:
Mellemhøj = De fremlagte oplysninger skal forbedres
Lav = Der fremlægges ikke tilstrækkelige oplysninger
Kilde:  Den Europæiske Revisionsret på grundlag af websteder.
Som EU-institution skal Den Europæiske Revisionsret foretage en rimelig afvejning mellem på den ene side Unionens interesse i  at sikre åbenhed omkring sin virksomhed og sikre den bedst mulige anvendelse af de offent -
lige midler og på den anden side indgrebet i de omhandlede personers og enheders ret til privatliv i almindelighed og i deres ret til beskyttelse af deres personoplysninger i særdeleshed. I denne beretning nævner vi derfor 
ikke ved navn, hvilke frivillige ordninger der er berørt af vores bemærkninger. En objektiv beskrivelse af de faktiske omstændigheder, som fastslår de rapporterede mangler, bør være tilstrækkelig, for at de kompetente 
institutioner kan drage deres egne konklusioner på grundlag af beretningen og træffe de relevante foranstaltninger som svar herpå.
46 Bilag 
Punkt 9:Bilag  IVKrydsoverensstemmelseskrav
Krydsoverensstemmelseskrav omhandlet i artikel 17, stk. 6, i direktivet om fremme af anvendelsen 
af vedvarende energi
(»kravene og standarderne i bestemmelserne under overskriften »Miljø« i del A og i punkt 9 i bilag II til Rådets forord -
ning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 og de mindstekrav til god landbrugs- og miljømæssig stand, der er fastsat 
i henhold til nævnte forordnings artikel 6, stk. 1«).
Rådets forordning (EF) nr. 73/2009, bilag II, Del A.
Artikel 6, stk. 1:
Betingelser for god landbrugs- og miljømæssig stand
1. Medlemsstaterne sikrer, at al landbrugsjord, især jord, der ikke længere anvendes til produktionsformål, holdes 
i god landbrugs- og miljømæssig stand. Medlemsstaterne fastlægger på nationalt eller regionalt plan minimumskrav 
for god landbrugs- og miljømæssig stand på grundlag af de rammer, der er opstillet i bilag III, idet der tages hensyn til 
de pågældende områders særlige karakteristika, herunder jordbunds- og klimaforhold, eksisterende landbrugssyste -
mer, arealanvendelse, vekseldrift, landbrugspraksis og landbrugsstrukturer.

47 Bilag Bilag  IV
Bilag III:
48 Kommissionens  
svar
Resumé
IV
Kommissionen har foretaget grundige evalueringer af alle frivillige ordninger, som er blevet anerkendt som værende 
i overensstemmelse med alle de retlige krav i direktivet. Kommissionen mener, at de frivillige ordninger giver en garanti 
for, at de certificerede biobrændstoffer opfylder de obligatoriske kriterier, som er benyttet ved anerkendelsen af ordnin -
gerne på grundlag af grundige evalueringer af alle certificerede frivillige ordninger. Ikke desto mindre er Kommissionen 
altid åben over for at fremme videreudviklingen af standarderne for at forbedre systemet endnu mere, løse de udfordrin -
ger, man støder på i forbindelse med brugen af systemet, og tage højde for ændringer af retsgrundlaget.
V
I direktivet om fremme af vedvarende energi defineres en række obligatoriske bæredygtighedskriterier for biobrændstof -
fer, som de skal opfylde for at være støtteberettigede, og som skal medregnes i målene for vedvarende energi. Evaluerin -
gerne af de frivillige ordninger dækkede disse obligatoriske bæredygtighedskriterier i tilstrækkelig grad, og de frivillige 
ordninger blev kun anerkendt i det omfang, man kunne påvise, at de var i overensstemmelse med disse kriterier.
Desuden henviser man i direktivet om fremme af vedvarende energi til en række andre bæredygtighedsspørgsmål såsom 
negative socioøkonomiske virkninger. Mange frivillige ordninger omfatter yderligere ikkeobligatoriske bæredygtighedskri -
terier. Dette kan betragtes som god praksis, men det er fuldstændigt frivilligt. Det blev ikke vurderet, i hvilken udstræk -
ning de frivillige ordninger ligeledes dækker ikkeobligatoriske kriterier. Dermed anerkendte man heller ingen af de 
frivillige ordninger som omfattende disse spørgsmål.
Efter Kommissionens mening vil det ikke være hensigtsmæssigt at forpligte de frivillige ordninger til at medtage ikkeobliga -
toriske bæredygtighedskriterier. Hvis medtagelsen af disse kriterier skulle være obligatorisk, ville lovgiveren have beslut -
tet at medtage dem blandt de obligatoriske kriterier.
Kommissionen vil fortsat vurdere, hvorvidt anerkendelsen af frivillige ordninger bør udvides til ikkeobligatoriske bære -
dygtighedsaspekter. Det bemærkes imidlertid, at vurderingen af ordninger med hensyn til ikkeobligatoriske kriterier er 
kompleks, fordi disse beskrives langt mindre detaljeret i lovgivningsteksten end de obligatoriske kriterier.
Med henblik på at afhjælpe risikoen for indirekte ændringer i arealanvendelsen omfatter direktivet om fremme af vedva -
rende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 et loft over mængden af fødevarebaserede biobrændstoffer, der kan 
medregnes i målene for vedvarende energi (7 % af energiforbruget til transport). Bæredygtighedskriterierne som sådan 
dækker ikke indirekte ændringer i arealanvendelsen. Derfor kan man ikke kræve, at de frivillige ordninger, hvor man 
kontrollerer overholdelsen af de obligatoriske kriterier for hver sending af biobrændstof separat, skal dække indirekte 
ændringer i arealanvendelsen.
VI
Kontrollen med oprindelsen af affald og restprodukter var omfattet af evalueringen. Ved alle evalueringer krævede man, 
at de frivillige ordninger anvender de relevante bestemmelser i direktivet. Dette omfatter alle typer af råmaterialer, 
inklusive affald og restprodukter. Direktivet indeholder ikke specifikke revisionskriterier for biobrændstoffer fremstillet 
af affald og restprodukter. I vejledningen reagerede Kommissionens tjenestegrene på udviklinger på markedet, som ikke 
kunne forudses på det tidspunkt, hvor de frivillige ordninger blev anerkendt, og opfordrede til indførelse af dedikerede 
foranstaltninger for at tage højde for en øget risiko for svig, der opstod med tiden, når medlemsstaterne anvendte dob -
belttællingsmekanismen. De frivillige ordninger har ajourført deres verifikationsprocedurer i henhold til dette.
Kommissionens svar 49
Desuden fastsættes der i direktivet om fremme af vedvarende energi ikke nogen specifik verifikationsforpligtelse for 
medlemsstaterne i forhold til artikel 17, stk. 6, i direktivet om fremme af vedvarende energi (som er knyttet til GLM-standar -
derne i den fælles landbrugspolitik og andre relevante direktiver og forordninger). Kommissionen skal også anerkende 
frivillige ordninger på andre grundlag end de i artikel 17, stk. 6, i direktivet om fremme af vedvarende energi fastsatte. 
Derfor ville det ikke være hensigtsmæssigt at medtage dette element i evalueringen af de frivillige ordninger.
VII
Direktivet om fremme af vedvarende energi indeholder ingen krav til forvaltningsstrukturen for frivillige ordninger, 
og derfor var forvaltningsstrukturen ikke en del af fokus for de første evalueringer. Man fokuserede på at sikre, at de 
erhvervsdrivende er omfattet af tredjepartsrevision, som udtrykkeligt nævnes i direktivet.
Imidlertid skal både forvaltningsstrukturen og gennemsigtighedsforanstaltningerne vies større opmærksomhed frem -
over. Hovedårsagen til dette er de øgede krav vedrørende gennemsigtighed og forvaltning, der afspejles i ændringerne 
til direktiv (EU) 2015/1513.
VIII
Kommissionens tilsynsbeføjelser vedrørende gennemførelsen af alle operationerne var begrænset af lovgiveren. Kommis -
sionen kræver imidlertid en uafhængig tredjepartsrevision.
Kommissionen fører tilsyn med de frivillige ordninger i overensstemmelse med de retlige kompetencer i direktivet om 
fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513, hvori det kræves, at de frivillige ordninger årligt 
skal aflægge rapport om deres funktion. Kommissionen vil på eget initiativ fremlægge en rapport om de frivillige ordnin -
gers funktion i april 2017.
Kommissionen er enig i, at tilsyn og gennemsigtighed, herunder også klageprocedurer, kan styrkes.
IX
Medlemsstaterne har til dels omsat direktivet om fremme af vedvarende energi, inklusive bæredygtighedskriterierne for 
biobrændstoffer, med betydelige forsinkelser.
I lande, hvor bæredygtighedskriterierne for biobrændstoffer endnu ikke er indført, var verifikationssystemet endnu ikke 
på plads, og det var ikke muligt at påvise, at biobrændstofferne overholder bæredygtighedskriterierne. Ifølge Kommis -
sionen er dette årsagen til rapporteringsproblemet. Imidlertid skal målene for vedvarende energi inden for transport -
sektoren være opfyldt i 2020. Kommissionen har tillid til, at medlemsstaterne vil gennemføre direktivet om fremme af 
vedvarende energi korrekt, inklusive de seneste ændringer, inden 2020. Om nødvendigt vil Kommissionen træffe den 
foranstaltning, som traktaten giver hjemmel til, for at gennemtvinge overholdelsen af EU-lovgivningen.
X 1. i)
Kommissionen accepterer til dels denne anbefaling. Kommissionen kan ikke forpligte de frivillige ordninger til at med -
tage socioøkonomiske kriterier, som ikke er obligatoriske. De frivillige ordninger skal imidlertid en gang om året aflægge 
rapport om deres certificeringsaktiviteter som beskrevet i direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved 
direktiv (EU) 2015/1513. Kommissionen vil tage hensyn til rapporterne fra de frivillige ordninger i sine egne rapporter.
X 1. ii)
Kommissionen accepterer denne anbefaling, for så vidt som overholdelsen af artikel 17, stk. 6, i direktivet om fremme af 
vedvarende energi (som er knyttet til GLM-standarderne i den fælles landbrugspolitik og andre relevante direktiver og 
forordninger) bør verificeres. Overholdelsen af GLM-standarderne i den fælles landbrugspolitik og af andre relevante 
direktiver og forordninger verificeres som led i den fælles landbrugspolitik.
Kommissionens svar 50
X 1. iii)
Kommissionen accepterer denne anbefaling og er enig i, at affaldsbaserede biobrændstoffer bør være omfattet af dedi -
kerede verifikationsprocedurer. Kommissionen har allerede taget et skridt i denne retning, eftersom den har medtaget 
anvendelse af dedikerede foranstaltninger i alle sine evalueringer siden oktober 2014.
X 2.
Kommissionen accepterer denne anbefaling og er enig i, at såvel forvaltningsstrukturen som gennemsigtighedsforan -
staltningerne skal have endnu større opmærksomhed, og har allerede taget de nødvendige skridt gennem kravene ved -
rørende større gennemsigtighed og forvaltning, der kommer til udtryk i ændringerne af direktiv (EU) 2015/1513.
X 3. i)
Kommissionen accepterer anbefalingen.
Den vil behandle spørgsmålet i forbindelse med rapporteringen om de frivillige ordningers funktion i henhold til direkti -
vet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513. De økonomiske operatørers gennemførelse 
af ordningen verificeres af uafhængige tredjepartsrevisorer.
X 3. ii)
Kommissionen accepterer anbefalingen og har allerede truffet de nødvendige foranstaltninger.
X 4.
Kommissionen accepterer til dels denne anbefaling og vil fortsat samarbejde med medlemsstaterne om pålideligheden af 
de indberettede oplysninger, efterhånden som medlemsstaterne får oplysninger om overholdelsen af bæredygtigheds -
kriterierne fra de økonomiske operatører. Medlemsstaterne vil desuden tilsende Kommissionen en rapport om kvaliteten 
af alle de indsendte data hvert femte år. Det er imidlertid ikke begrundet at kræve yderligere dokumentation (certifikater/
erklæringer) med henblik på indsamling af særlige statistikoplysninger.
X 5.
Kommissionen accepterer behovet for en harmonisering af definitionen af affald til produktion af avancerede biobrændstoffer.
Lovgiveren har allerede truffet foranstaltninger med henblik på at harmonisere definitionen i direktivet om fremme af 
vedvarende energi. Direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 indeholder en 
definition af affald, idet det indeholder en henvisning til direktiv 2008/98/EF.
Indledning
05
I mange tilfælde anvendes kun en del af afgrøden til fremstilling af biobrændstoffer, mens andre dele, undertiden stør -
stedelen, anvendes til fødevarer og foder. Udskiftningsvirkningen af konventionelle biobrændstoffer er derfor betydeligt 
lavere, men stadig signifikant.
Kommissionens svar 51
06
Kommissionen har til hensigt at fremsætte et forslag til politikker vedrørende pakken om vedvarende energi inden 
udgangen af 2016.
09
Direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 indeholder et bilag (Bilag IX) med en 
liste over foderstoffer og vedvarende brændstoffer, der tæller dobbelt i målene for vedvarende energi på transportom -
rådet. Bilag IX omfatter ganske rigtigt affald, restprodukter og anden nonfood-biomasse, men der er ikke nogen formel 
sammenhæng med disse definitioner.
Alle vedvarende energikilder, der forbruges til transport, inklusive elektricitet fra vedvarende kilder, tæller med i målet for 
vedvarende energi. Det forventes, at elektricitet fra vedvarende kilder vil yde et betydeligt bidrag (~2 procentpoint).
10
I direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 kræves det, at besparelserne på 
drivhusgasudledningerne ved biobrændstoffer fremstillet på nye anlæg ligger på mindst 60 %. Det generelle krav vil blive 
hævet til 50 % i januar 2018.
Bemærkninger
28
I direktivet om fremme af vedvarende energi forpligtes medlemsstaterne ikke til at verificere overholdelsen af direktivets 
artikel 17, stk. 6 (som er knyttet til GLM-standarderne i den fælles landbrugspolitik og andre relevante direktiver og for -
ordninger), selvom de udgør en del af kriterierne. Kommissionen skal anerkende frivillige ordninger af andre grunde end 
de i artikel 17, stk. 6, i direktivet om fremme af vedvarende energi anførte.
Fælles svar på punkt 30 og 31
Kommissionen er ikke forpligtet til at anerkende frivillige ordninger og har hidtil kun anerkendt ordninger til dækning af 
artikel 17, stk. 2-5, i direktivet om fremme af vedvarende energi. Derfor krævede man også en vurdering af overensstem -
melse med andre ikkeobligatoriske bæredygtighedsspørgsmål.
Kommissionen bemærker, at det ikke ville være hensigtsmæssigt at forpligte frivillige ordninger til at medtage ikkeobli -
gatoriske bæredygtighedskriterier, eftersom lovgiveren besluttede ikke at medtage dem blandt de obligatoriske kriterier. 
Specifikt vedrørende aspekterne med social bæredygtighed (Tekstboks 3) bemærker Kommissionen, at medtagelsen af 
sådanne kriterier i dækningsområdet for certificeringen kan betragtes som god praksis, men bemærker, at medtagelsen 
sker frivilligt.
Kommissionen vil ikke desto mindre fortsat vurdere, hvorvidt anerkendelsen af frivillige ordninger bør udvides til ikkeobli -
gatoriske bæredygtighedsaspekter. Det bemærkes imidlertid, at vurderingen af ordninger med hensyn til ikkeobligatoriske 
kriterier er kompleks, fordi disse beskrives langt mindre detaljeret i lovgivningsteksten end de obligatoriske kriterier.
Tekstboks 3
Kommissionen mener, at medtagelsen af sådanne kriterier i dækningsområdet for certificeringen kan betragtes som god 
praksis, men bemærker dog, at medtagelsen sker frivilligt.
Kommissionens svar 52
33
Selvom Kommissionen anerkender manglen på data, har den i alle rapporter henvist til og fremlagt en evaluering af de 
tilgængelige data, der er med i de supplerende dedikerede undersøgelser vedrørende EU’s biobrændstofpolitiks indvirk -
ning på udviklingslande.
Med hensyn til de sociale aspekter, der beskrives i Tekstboks 4, bemærker Kommissionen, at selvom eksporten af bio -
brændstoffer fra udviklingslande er begrænset, har den beskrevet virkningerne af EU’s biobrændstofpolitik på flere 
udviklingslande i forskellige rapporter, der blev fremlagt i 2013 og 2015, herunder også oplysninger om udviklingslande, 
der ikke eksporterer biobrændstoffer til EU1.
Fælles svar på punkt 34-37
I direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 indførtes et loft på (7 % af ener -
giforbruget til transport) mængden af fødevarebaserede biobrændstoffer, der kan medregnes i målene for vedvarende 
energi. Denne foranstaltning begrænser incitamentet til at bruge afgrødebaserede biobrændstoffer for at opfylde 
målet om vedvarende energi og begrænser derfor risikoen for indirekte ændringer i arealanvendelsen som følge af EU’s 
biobrændstofpolitik.
Bæredygtighedskriterierne som sådan dækker ikke indirekte ændringer i arealanvendelsen. Derfor kan man ikke kræve, at 
de frivillige ordninger, hvor man kontrollerer overholdelsen af kriterierne for hver sending af biobrændstof separat, skal 
dække indirekte ændringer i arealanvendelsen.
Kommissionen vil fortsætte sine analyser af spørgsmålet og offentliggøre resultaterne af analysen i en rapport ved 
udgangen af 2016.
40
Kommissionen anerkender, at affaldsbaserede biobrændstoffer bør være omfattet af dedikerede verifikationsprocedurer. 
Kommissionen har allerede taget et skridt i denne retning, eftersom den har medtaget anvendelse af dedikerede foran -
staltninger i alle sine evalueringer siden oktober 2014.
Fælles svar på punkt 41-42
I vejledningen reagerede Kommissionens tjenestegrene på udviklinger på markedet, som ikke kunne forudses på det tids -
punkt, hvor de frivillige ordninger blev anerkendt, og opfordrede til indførelse af dedikerede foranstaltninger for at tage 
højde for en øget risiko for svig, der opstod med tiden, når medlemsstaterne anvendte dobbelttællingsmekanismen.
Kommissionen udsendte notatet til frivillige ordninger for at øge opmærksomheden om emnet og sikre, at alle ordninger 
træffer de hensigtsmæssige forholdsregler. Dette er ikke en indikation af, at spørgsmålet generelt er blevet behandlet 
uhensigtsmæssigt tidligere. Så vidt vi ved, gennemførte mange af de relevante frivillige ordninger foranstaltninger på 
eget initiativ. Efter Kommissionens mening er frivillige ordningers mulighed for at reagere hurtigt og proaktivt på de 
konstaterede udfordringer en af fordelene ved certificeringssystemerne.
45
Efter vedtagelsen af definitionen anmodede Kommissionen delvist anerkendte ordninger om at fremsende verifikation 
for overholdelsen af den nye definition. Tre ordninger, der kun var delvist anerkendt, har fremsendt ajourføringer og er 
blevet vurderet. Ajourføringerne af beslutningerne er i gang i øjeblikket.
1 SWD(2013) 102 final; SWD(2015) 117 final.
Kommissionens svar 53
46
Kommissionens evalueringer var i overensstemmelse med kravene i direktivet om fremme af vedvarende energi. Direk -
tivet om fremme af vedvarende energi indeholdt ingen krav vedrørende forvaltningsstrukturen i frivillige ordninger, 
og derfor var forvaltningsstrukturen ikke en del af fokus for de første evalueringer. Man fokuserede på at sikre, at de 
erhvervsdrivende er omfattet af tredjepartsrevision, som udtrykkeligt nævnes i direktivet.
Kommissionen mener imidlertid, at forvaltningsstrukturer bør vies større opmærksomhed fremover med henblik på at 
forbedre bedste praksis yderligere. Den primære årsag til dette er, at man har hævet beregningstærsklen for drivhus -
gasemissioner, så der kræves hyppige beregninger af de faktiske besparelser på drivhusgasemissionerne, hvilket kræver 
endnu mere intense undersøgelser.
Fælles svar på punkt 50-51
Kommissionens tilsynsbeføjelser vedrørende gennemførelsen af alle operationerne var begrænset af lovgiveren. Kommis -
sionen kræver imidlertid en uafhængig tredjepartsrevision.
Kommissionen fører tilsyn med de frivillige ordninger i overensstemmelse med de retlige kompetencer i direktivet om 
fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513, hvori det kræves, at de frivillige ordninger årligt 
skal aflægge rapport om deres funktion. Kommissionen vil på eget initiativ fremlægge en rapport om de frivillige ordnin -
gers funktion i april 2017.
53
Kommissionen har indledt en dialog med ordningerne med henblik på at skabe klarhed over situationen og undersøge 
mulighederne for forbedringer. Kommissionen er i færd med at kontrollere et specifikt tilfælde, og derfor er det på nuvæ -
rende tidspunkt for tidligt for Kommissionen at fremsætte bemærkninger.
Men generelt kan kravet om at styrke ordningernes interne forvaltning, som er blevet medtaget i de igangværende evalu -
eringer, bidrage til et bedre overblik over certificeringsorganernes gennemførelse af reglerne for ordningen.
54
Mange frivillige ordninger opererer globalt. Dette betyder i praksis, at den revisor, der verificerer overholdelsen, har et 
stort ansvar og sag for sag skal træffe beslutning om, hvorvidt den fremlagte dokumentation giver tilstrækkelige garan -
tier for, at bæredygtighedskriterierne er overholdt. Kommissionen tilskynder de frivillige ordninger til at indgå i en tæt 
dialog med revisorerne for at sikre en løbende forbedring af certificeringsstandarderne.
55
Selvom der ikke findes et dedikeret klagesystem, har interessenterne mulighed for at kontakte Kommissionen, hvis de 
har problemer med de frivillige ordningers funktion. Bæredygtighedsordningen for biobrændstoffer er virkelig et meget 
teknisk område, der kræver ekspertviden, og interessenterne forventes at være opmærksomme på, at ordningen er aner -
kendt af Kommissionen.
56
I direktivet om fremme af vedvarende energi specificeres det tydeligt, at medlemsstaterne er forpligtede til at acceptere 
dokumentation fra frivillige ordninger. Så længe denne bestemmelse overholdes, er medlemsstaterne velkommen til at 
bidrage til forbedringen af certificeringsprocesserne. Ifølge Kommissionen taler intet f.eks. imod, at man inddrager med -
lemsstaterne i tilsynet med certificeringsorganerne, fordi certificeringsorganerne som sådan ikke er anerkendt af Kom -
missionen. Medlemsstaterne bør imidlertid ikke sætte spørgsmålstegn ved gyldigheden af certifikater udstedt af frivillige 
ordninger.
Kommissionens svar 54
For så vidt angår det specifikke tilfælde med Polen, som omtales i Tekstboks 5, er Kommissionen i øjeblikket i færd med at 
verificere, hvorvidt kravet er i overensstemmelse med EU-lovgivningen.
58
Disse bemærkninger er ikke juridisk bindende for de frivillige ordninger og sigter mod at fremme bedste praksis, idet de 
angiver, hvad Kommissionen måtte kræve fremover. Kommissionen vil gennemtvinge indførelsen af højere standarder, 
når de frivillige ordninger ansøger om forlængelse af anerkendelsen.
Kommissionen kan ligeledes ophæve beslutningerne, hvis det klart er blevet påvist, at en ordning ikke har gennemført 
elementer, som anses for at være afgørende for afgørelsen, og hvis der er forekommet alvorlige og strukturelle overtræ -
delser af disse elementer.
Fælles svar på punkt 59-60
Kommissionen tillægger gennemsigtighed den allerstørste betydning.
Kravet om gennemsigtighed i direktivet om fremme af vedvarende energi imødekommes via det dedikerede websted2. 
Det indeholder ligeledes en lang række nyttige oplysninger, som ikke er obligatoriske, såsom oplysninger om nye begi -
venheder og relevante dokumenter fra Kommissionen. Alle obligatoriske oplysninger, som indkommer fra medlemssta -
terne, kan findes på dette websted og de sider, der linkes til. Som en del af dette websted har man også oprettet3. en side, 
der er dedikeret til de typer af oplysninger, der henvises til i direktivet om fremme af vedvarende energi.
61
I de ajourførte evalueringsrammer, der blev udstedt i november 2015, kræver Kommissionen en fuldstændig verificering 
af alle tredjepartsrevisorer. Revisorerne skal kræve adgang til alle relevante oplysninger. Hvis systemet ikke indeholder 
disse oplysninger, bør det ikke accepteres under denne ordning. Revisorerne skal også kræve adgang til oplysninger 
om materiale, der er certificeret i henhold til andre frivillige ordninger. Frivillige ordninger skal offentliggøre navne 
på de erhvervsdrivende, der er eller har været certificeret under ordningen. Dette vil styrke gennemsigtigheden og 
informationsudvekslingen.
66
Polen omsatte først direktivet om fremme af vedvarende energi, inklusive EU’s bæredygtighedsordning for biobrænd -
stoffer, i 2015. I perioden 2011-2014 var bestemmelserne i direktivet om fremme af vedvarende energi derfor endnu ikke 
trådt i kraft. Medlemsstaterne skal sikre kvaliteten af de indsendte data. Kommissionen råder ikke over retlige midler til at 
anfægte 2014-dataene for bæredygtige biobrændstoffer.
I mellemtiden har Polen imidlertid omsat direktivet om fremme af vedvarende energi. Kommissionen har tillid til, at Polen 
og de øvrige medlemsstater vil gennemføre direktivet om fremme af vedvarende energi korrekt, inklusive de seneste 
ændringer, inden 2020. Om nødvendigt vil Kommissionen træffe den foranstaltning, som traktaten giver hjemmel til, for 
at gennemtvinge overholdelsen af EU-lovgivningen.
2 https://ec.europa.eu/energy/en/topics/renewable-energy
3 https://ec.europa.eu/energy/en/renewable-energy-transparency-platform
Kommissionens svar 55
67
Medlemsstaterne sikrer kvaliteten af de fremsendte data. I de data, man indsendte til Eurostat, indberettede Frankrig en 
værdi på nul, mens Polen indberettede en værdi, der ikke var nul. Alle de indberettede data overholdt valideringsreglerne 
(plausibilitets-, kohærens- og konsekvenskontroller) i henhold til de oplysninger, Eurostat rådede over på daværende tids -
punkt. Eurostat offentliggjorde de data, som landene havde indberettet, uden nogen form for ændringer.
72
Medlemsstaterne har kompetencen til at gennemføre foranstaltninger til bekæmpelse af svig. Kommissionen støtter 
medlemsstaternes bestræbelser på at afbøde risikoen for svig og har nedsat en arbejdsgruppe under komitéen for bio -
brændstoffers og flydende biobrændslers bæredygtighed, der skal analysere forskellige aspekter og foranstaltninger, der 
er relevante i denne sammenhæng. Emnet blev også behandlet i direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret 
ved direktiv (EU) 2015/1513, hvori det kræves, at medlemsstaterne aflægger rapport om de foranstaltninger, de har truffet 
imod svig, og opfordrer til et forbedret samarbejde mellem de nationale systemer samt mellem de nationale systemer og 
de frivillige ordninger.
Konklusioner og anbefalinger
74
Kommissionen mener, at de frivillige ordninger giver en garanti for, at de certificerede biobrændstoffer opfylder de 
obligatoriske kriterier, som er benyttet ved anerkendelsen af ordningerne på grundlag af grundige evalueringer af alle 
certificerede frivillige ordninger. Ikke desto mindre er Kommissionen altid åben over for at fremme videreudviklingen 
af standarderne for at forbedre systemet endnu mere, løse de udfordringer, man støder på i forbindelse med brugen af 
systemet, og tage hensyn til ændringer af retsgrundlaget.
75
I direktivet om fremme af vedvarende energi defineres en række obligatoriske bæredygtighedskriterier for biobrændstof -
fer, der skal være opfyldt for at være støtteberettigede, og som skal medregnes i målene for vedvarende energi. I evalue -
ringerne af de frivillige ordninger tog man i tilstrækkelig grad højde for disse obligatoriske bæredygtighedskriterier.
Mange frivillige ordninger omfatter yderligere ikkeobligatoriske bæredygtighedskriterier. Dette kan betragtes som god 
praksis, men det er fuldstændigt frivilligt. Det blev ikke vurderet, i hvilken udstrækning de frivillige ordninger ligeledes 
omfatter ikkeobligatoriske kriterier. Dermed anerkendte man heller ingen af de frivillige ordninger som omfattende disse 
spørgsmål.
Efter Kommissionens mening vil det ikke være hensigtsmæssigt at forpligte de frivillige ordninger til at medtage ikkeobliga -
toriske bæredygtighedskriterier. Hvis medtagelsen af disse kriterier skulle være obligatorisk, ville lovgiveren have besluttet 
at medtage dem blandt de obligatoriske kriterier.
Kommissionen vil fortsat vurdere, hvorvidt anerkendelsen af frivillige ordninger bør udvides til ikkeobligatoriske bære -
dygtighedsaspekter. Det bemærkes imidlertid, at vurderingen af ordninger med hensyn til ikkeobligatoriske kriterier er 
kompleks, fordi disse beskrives langt mindre detaljeret i lovgivningsteksten end de obligatoriske kriterier. Desuden ville 
anerkendelsen ikke have nogen direkte retlige konsekvenser.
Med henblik på at afbøde risikoen for indirekte ændringer i arealanvendelsen indeholder direktivet om fremme af vedva -
rende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 et loft på (7 % af energiforbruget til transport) mængden af fødeva -
rebaserede biobrændstoffer, der kan medregnes i målene for vedvarende energi. Bæredygtighedskriterierne som sådan 
dækker ikke indirekte ændringer i arealanvendelsen. Derfor kan man ikke kræve, at de frivillige ordninger, hvor man kontrol -
lerer overholdelsen af de obligatoriske kriterier for hver sending af biobrændstof separat, skal dække indirekte ændringer 
i arealanvendelsen.
Kommissionens svar 56
76
Som for konventionelt foder sikres sporbarheden gennem direktivets bestemmelser. Med vejledningen reagerede 
Kommissionens tjenestegrene på udviklinger på markedet, som ikke kunne forudses på det tidspunkt, hvor de frivillige 
ordninger blev anerkendt, og opfordrede til indførelse af dedikerede foranstaltninger for at tage højde for en øget risiko 
for svig, der navnlig opstod i forbindelse med indførelsen af dobbelttællingsmekanismen i forsyningsforpligtelserne.
77
Kommissionen er forpligtet til at arbejde inden for de rammer, som lovgiveren har fastlagt. Derfor er den nødt til at 
acceptere, at direktivet om fremme af vedvarende energi ikke forpligter medlemsstaterne til at verificere overholdelsen af 
artikel 17, stk. 6, i direktivet (som er knyttet til GLM-standarderne i den fælles landbrugspolitik og andre relevante direk -
tiver og forordninger), selvom de udgør en del af kriterierne. Kommissionen skal anerkende frivillige ordninger af andre 
grunde end de i artikel 17, stk. 6, i direktivet om fremme af vedvarende energi anførte. Derfor ville det ikke have været 
hensigtsmæssigt at medtage dette element i evalueringen af de frivillige ordninger.
Anbefaling 1 a)
Kommissionen accepterer til dels denne anbefaling. Kommissionen kan ikke forpligte de frivillige ordninger til at medtage 
socioøkonomiske kriterier, fordi de ikke er obligatoriske. De frivillige ordninger skal imidlertid en gang om året aflægge 
rapport om deres certificeringsaktiviteter som beskrevet i direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved 
direktiv (EU) 2015/1513, hvori det fastsættes, hvilke stoffer de frivillige ordninger skal rapportere om (artikel 18, stk. 6). 
Disse lovbestemte rapporteringskrav fokuserer på områder vedrørende revision, men ordningen kan naturligvis benytte 
lejligheden til også at medtage andre områder. Kommissionen vil tage hensyn til rapporterne fra de frivillige ordninger 
i sine egne rapporter.
Anbefaling 1 b)
Kommissionen accepterer denne anbefaling, for så vidt som overholdelsen af artikel 17, stk. 6, i direktivet om fremme 
af vedvarende energi (som er knyttet til GLM-standarderne i den fælles landbrugspolitik og andre relevante direktiver 
og forordninger) bør verificeres. Men direktivet om fremme af vedvarende energi forpligter ikke medlemsstaterne til at 
verificere overholdelsen af artikel 17, stk. 6, i direktivet, selvom de er en del af kriterierne. Kommissionen skal anerkende 
frivillige ordninger af andre grunde end de i artikel 17, stk. 6, i direktivet om fremme af vedvarende energi anførte. Over -
holdelsen af GLM-standarderne i den fælles landbrugspolitik og af andre relevante direktiver og forordninger verificeres 
som led i den fælles landbrugspolitik.
Anbefaling 1 c)
Kommissionen accepterer denne anbefaling og er enig i, at affaldsbaserede biobrændstoffer bør være omfattet af dedi -
kerede verifikationsprocedurer. Kommissionen har allerede taget et skridt i denne retning, eftersom den har medtaget 
anvendelse af dedikerede foranstaltninger i alle sine evalueringer siden oktober 2014.
78
Kommissionen tillægger gennemsigtighed den allerstørste betydning og har allerede truffet foranstaltninger. Kommis -
sionens tjenestegrene har udsendt en vejledning til de frivillige ordninger, hvori man opfordrer til indførelse af en række 
gennemsigtighedsforanstaltninger. Det skete til dels for at sikre, at de frivillige ordninger forbereder sig tidligt på det 
stigende behov for gennemsigtighed, der kommer til udtryk i direktiv (EU) 2015/1513, som man var i gang med de afslut -
tende forhandlinger om på daværende tidspunkt. Disse foranstaltninger vil blive gennemført, når de frivillige ordninger 
ansøger om fornyelse af anerkendelsen. Denne proces er allerede i gang.
Kommissionens svar 57
Anbefaling 2 a)
Kommissionen accepterer denne anbefaling og mener, at man bør tage højde for potentielle interessekonflikter, herunder 
vedrørende ejerskabet over ordningerne. Kommissionen har allerede truffet foranstaltninger, der går i denne retning, og 
medtager en analyse af ejerskabet og forvaltningsstrukturen for de frivillige ordninger i sine evalueringer.
Anbefaling 2 b)
Kommissionen accepterer denne anbefaling og mener, at frivillige ordninger bør opfylde visse minimumskrav med hen -
syn til gennemsigtighed. Den anmoder dem om at offentliggøre et sæt oplysninger, der i høj grad svarer til de forslag, 
som Retten kommer med. Desuden vil Kommissionen aflægge rapport om de frivillige ordningers funktion i april 2017. 
I denne forbindelse får Kommissionen lejlighed til at vurdere behovet for en yderligere specificering af de data, som ord -
ningerne skal offentliggøre, og til at specificere revisionskravene for frivillige ordninger i en gennemførelsesretsakt.
79
Kommissionens tilsynsbeføjelser vedrørende gennemførelsen af alle operationerne var begrænset af lovgiveren.
I direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 fastsættes en procedure for, hvor -
dan tilsynet med de frivillige ordningers funktion skal foregå.
De frivillige ordninger er forpligtede til årligt at aflægge rapport til Kommissionen om ordningens funktion.
Kommissionen aflægger på sin side rapport til Europa-Parlamentet og Rådet og kan også pålægges at specificere revi -
sionskravene for frivillige ordninger i en gennemførelsesretsakt, hvis dette anses for hensigtsmæssigt. Tilsynet omfatter 
imidlertid ikke kontroller på stedet af lokaler tilhørende de økonomiske operatører, der er certificeret i henhold til frivil -
lige ordninger, eftersom ansvaret for verifikation af gennemførelsen af reglerne for ordningen placeres på tredjepartsre -
vision i direktivet om fremme af vedvarende energi.
Anbefaling 3 a)
Kommissionen accepterer anbefalingen.
Den vil behandle spørgsmålet i forbindelse med rapporteringen om de frivillige ordningers funktion i henhold til direkti -
vet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513. De økonomiske operatørers gennemførelse 
af ordningen verificeres af uafhængige tredjepartsrevisorer.
Anbefaling 3 b)
Kommissionen accepterer anbefalingen om, at frivillige ordninger skal have et klagesystem, og kræver allerede dette 
inden for rammerne af sine evalueringer. Kommissionen anser det imidlertid for nødvendigt at foretage en yderligere 
evaluering, før den fastsætter de nærmere tekniske krav til et sådant klagesystem. En sådan evaluering vil finde sted 
i forbindelse med rapporteringen om de frivillige ordningers funktion i henhold til direktivet om fremme af vedvarende 
energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513. Den første rapport skal indgives i april 2017.
Kommissionens svar 58
80
Kommissionen er enig i, at medlemsstaterne skal sikre kvaliteten af de indberettede data.
Anbefaling 4
Kommissionen accepterer til dels denne anbefaling og vil fortsat samarbejde med medlemsstaterne om pålideligheden af 
de indberettede oplysninger, efterhånden som medlemsstaterne får oplysninger om overholdelsen af bæredygtigheds -
kriterierne fra de økonomiske operatører. Medlemsstaterne vil desuden tilsende Kommissionen en rapport om kvaliteten 
af alle de indsendte data hvert femte år. Det er imidlertid ikke begrundet at kræve yderligere dokumentation (certifikater/
erklæringer) med henblik på indsamling af særlige statistikoplysninger.
81
Lovgiveren har allerede truffet foranstaltninger med henblik på at harmonisere definitionen i direktivet om fremme af 
vedvarende energi. Direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 indeholder en 
definition af affald, idet det indeholder en henvisning til direktiv 2008/98/EF.
I direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 fastsættes der faktisk en bestem -
melse om videreførelse, der giver medlemsstaterne lov til at medregne biobrændstoffer fremstillet af stoffer, som de 
kompetente nationale myndigheder har defineret som affald, og som anvendes i eksisterende anlæg forud for vedta -
gelsen af direktiv (EU) 2015/1513, i det nationale mål for avancerede vedvarende brændstoffer. Disse brændstoffer tæller 
imidlertid ikke dobbelt i forbindelse med målene for vedvarende energi på transportområdet. Efter Kommissionens 
mening kan denne retlige bestemmelse faktisk føre til en situation, hvor nogle typer af biobrændstoffer behandles for -
skelligt i medlemsstaterne, og dette er tilladt i henhold til direktivet om fremme af vedvarende energi inden for de heri 
fastsatte grænser.
Anbefaling 5
Kommissionen accepterer behovet for en harmonisering af definitionen af affald til produktion af avancerede biobrændstoffer.
Lovgiveren har allerede truffet foranstaltninger med henblik på at harmonisere definitionen i direktivet om fremme af 
vedvarende energi. Direktivet om fremme af vedvarende energi som ændret ved direktiv (EU) 2015/1513 indeholder en 
definition af affald, idet det indeholder en henvisning til direktiv 2008/98/EF.
Man kan overveje foranstaltninger med henblik på en yderligere harmonisering af avancerede vedvarende brændstoffer 
i energipolitikken for perioden efter 2020.
SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU
Gratis publikationer:
  et eksemplar:  
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)
  /f_lere eksemplarer eller plakater/kort:  
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)  
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)  
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)  
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).
(*)  Oplysningerne er gratis ligesom de /f_leste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve  
penge for opkaldet).
Betalingspublikationer:
 via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Begivenhed Dato
Revisionsplanens vedtagelse/revisionens start 11.3 .2015
Officiel fremsendelse af udkastet til beretning til Kommissionen (eller en anden revide -
ret enhed)31.3 .2016
Vedtagelse af den endelige beretning efter den kontradiktoriske procedure 25.5 .2016
Modtagelse af Kommissionens (eller en anden revideret enheds) officielle svar på alle 
sprog22.6 .2016
Medlemsstaterne skal sikre, at andelen af energi fra 
vedvarende energikilder på transportområdet i 2020 
mindst svarer til 10 % af det endelige energiforbrug i denne 
sektor. De kan tage biobrændstoffer, som er certificeret 
som bæredygtige under frivillige ordninger, der er 
anerkendt af Kommissionen, i betragtning med henblik på 
opfyldelsen af dette mål.
Vi konkluderer, at EU’s ordning for certificering af 
bæredygtige biobrændstoffer ikke er fuldt ud pålidelig som 
følge af svagheder ved Kommissionens procedure for 
anerkendelse af og efterfølgende tilsyn med frivillige 
ordninger.
For så vidt angår opfyldelsen af transportmålet på 10 % 
konstaterede vi, at statistikkerne kan være for positive, fordi 
medlemsstaterne kunne indberette biobrændstof som 
bæredygtigt uden at have kontrolleret dets bæredygtighed.
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET