[I SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(91) 57 endelig udg. - SYN 329 
Bruxelles, den 22.marts 1991 
Forslag t i I 
RÅDETS TREDJE DIREKTIV 
om samordning af love og administrative bestemmelser 
vedrørende direkte Iivsforsikringsvirksomhed 
og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF 
(forelagt af Kommissionen) 

- 2 -
BEGRUNDELSE 
•• INDLEDNING - GENERELLE BEMÆRKNINGER 
A) Realiseringen af det indre forsikringsmarked udgør en af Kommis­
sionens prioriterede målsætninger på baggrund af den stigende 
betydning af denne virksomhed, der navnlig inden for livsforsikring 
er i stærk ekspansion, og det arbejde, der allerede er gjort på andre 
områder med henblik på at etablere et indre finansmarked. 
Hvad angår skadesforsikringsvirksomhed har andet direktiv 88/357/EØF 
allerede i vidt omfang bidraget til realiseringen af det indre 
marked. Dette direktiv indeholder nemlig de nærmere bestemmelser for 
en lettelse af adgangen til at præstere tjenesteydelser inden for 
direkte skadesforsikring, idet der opereres med to forskellige 
retlige ordninger. Den første, som omhandler store risici, og som 
tager udgangspunkt i Hvidbogsforslaget om hjemlandstilsyn, forud­
sætter, at det er lovgivningen i det risikodækkende selskabs 
hjemland, der finder anvendelse. Den anden ordning angår "masse-
risici", og i dette tilfælde er det ti I syns lovgivningen i det land, 
hvor risikoen består, der finder anvendelse (værtslandstiIsyn). 
I forbindelse med vedtagelsen af dette andet direktiv 88/357/EØF 
forpligtede Kommissionen sig til snarest muligt at fremsætte forslag, 
der skulle muliggøre gennemførelsen af princippet om, at det er 
hjemlandet, der fører tilsyn med den samlede direkte forsikringsvirk­
somhed bortset fra livsforsikring, og at denne virksomhed underkastes 
én enkelt retlig ordning. Kommissionen godkendte således den 18. juli 
1990 et forslag til tredje skadesforsikringsdirektiv, som derpå blev 
oversendt til Rådet.1) 
1) EFT C 244 af 28.9.1990. 
- 3 -
Hvad angår livsforsikring er anden etape netop blevet tilendebragt 
med vedtagelsen den 8. november 1990 af andet direktiv 90/169/EØF1), 
som ligeledes på grundlag af to forskellige ordninger regulerer den 
frie udveksling af tjenesteydelser inden for livsforsikring. Den 
første ordning, som hviler på princippet om, at det er hjemlandets 
tilsynsregier, der finder anvendelse, gælder for forsikringstagere, 
der selv tager initiativ til at tegne en forsikring på grundlag af 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. Den anden ordning 
foreskriver, at det er ti Isynsreglerne i det land, hvor 
tjenesteydelsen præsteres, der finder anvendelse, når det er 
forsikringsselskabet, der tager initiativet. 
Med henblik på gennemførelsen af denne tredje etape inden for 
livsforsikring, som vil føre til den endelige realisering af det 
indre marked, vælges lige inden for skadesforsikring den i Hvidbogen 
beskrevne generelle fremgangsmåde: 
a) samordning af de vigtigste ti Isynsregler og finansielle regler 
for direkte I ivsforsikringsvirksomhed; 
b) gensidig anerkendelse - på grundlag af denne harmonisering på 
EF-plan - af de forskellige medlemsstaters koncessioner til 
forsikringsselskaber og af deres tilsynsordninger; 
c) udstedelse af én enkelt EF-dækkende koncession og princippet 
om, at det er hjemlandet, der fører tilsyn med et selskabs 
samlede virksomhed (hjemlandstilsyn). 
Denne fremgangsmåde er tidligere blevet anvendt som led i gennem­
førelsen af det indre marked for andre finansielle tjenesteydelser. 
Den gælder for investeringsinstitutter (direktiv 85/611; EFT L 375 af 
31.12.1985), kreditinstitutter (andet direktiv 89/646; EFT L 386 af 
1) EFT L 330 af 29.11.1990, s. 50. 
- 4 -
30.12.1989) og investeringsservice (EFT C 43 af 22.2.1989), hvor 
hensynet til beskyttelsen af indlånerne, investorerne og forbrugerne 
vejer lige så tungt som inden for forsikringssektoren. Det er derfor 
rimeligt at underkaste samtlige finansielle institutioner en ordning 
baseret på samme principper, uden dog at fornægte de særlige forhold, 
der gælder for forsikringsvirksomhed. 
Når dette mål er nået, vil det være muligt at tillade fri bevæge­
lighed for forsikringer inden for Fællesskabet, hvilket vil give alle 
forsikringstagere mulighed for at benytte ethvert forsikringsselskab 
i Fællesskabet for at finde den forsikring, der bedst opfylder deres 
behov, samtidig med at de sikres en tilstrækkelig beskyttelse. 
Indførelsen af denne ordning inden for direkte I ivsforsikringsvirk-
somhed indebærer, at der må foretages en række vigtige ændringer af 
den nugældende lovgivning, dvs. første og andet direktiv. Disse 
direktiver omtaler nemlig ikke et system med én enkelt koncession 
eller noget egentligt hjemlandstilsyn. Hvad angår harmoniseringen af 
de vigtigste regler for tilsyn med forsikringsselskabers tekniske 
reserver og placeringen af navnlig deres præmiehensættelser er der 
ikke hidtil foretaget nogen samordning. 
Disse emner behandles i dette forslag til tredje direktiv, som også 
indeholder ændringer ti I de foregående to direktiver, hvorefter der 
vil kunne etableres et sammenhængende system, der vil gælde for 
enhver form for I ivsforsikringsvirksomhed, hvad enten denne virk­
somhed udøves i henhold til reglerne om fri etableringsret eller i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. 
Dette forslag til direktiv er opbygget på samme måde som andet 
bankdirektiv, forslaget til direktiv om investeringsservice og 
forslaget til tredje skadesforsikringsdirektiv. Det består således af 
fem afsni t: 
- 5 -
AFSNIT I Definitioner og anvendelsesområde 
(art ikel 1 og 2) 
AFSNIT Adgang til forsikringsvirksomhed 
(artikel 3-7) 
AFSNIT III: Harmonisering af betingelserne for udøvelse af 
forsikringsvirksomhed (artikel 8 - 27) 
AFSNIT IV: Bestemmelser vedrørende fri etablering og fri 
udveksling af tjenesteydelser (artikel 28 - 39) 
AFSNIT V Afsluttende bestemmelser 
(artikel 40 - 46) 
B) Harmonisering af reglerne vedrørende livsforsikringsselskabers 
tekniske reserver 
Indførelsen af en ordning, der opererer med én enkelt koncession og 
hjemlandstilsyn, kræver, at der gennemføres en harmonisering af 
medlemsstaternes bestemmelser vedrørende definitionen på og 
beregningen af de tekniske reserver samt deres regler for sammen­
sætning, værdiansættelse, spredning og lokalisering af de aktiver, 
der kan medgå til dækning af de tekniske reserver. 
For så vidt angår definitionen på og beregningen af tekniske 
reserver, indeholder dette forslag en samordning på grundlag af 
aktuarmæssige principper, som ethvert forsikringsselskab skal 
overholde. 
- 6 -
Med hensyn ti I de aktiver, der kan medgå til dækning af de tekniske 
reserver, er der i dette forslag til direktiv fastsat samordnede 
bestemmelser om, hvilke aktiver der kan medregnes, deres spredning, 
værdiansættelse og kongruens. 
Endelig ophæves kravet om, at aktiverne skal være lokaliseret i den 
medlemsstat, hvor forsikringsvirksomheden udøves, for derved at tage 
hensyn de foranstaltninger, der er truffet inden for liberalisering 
af kapitalbevægelser. Af samme grund er det ikke længere muligt at 
opretholde kravet om, at en vis del af aktiverne skal placeres i 
bestemte investeringskategorier. 
Aftaleret og forsikringsbetingelser 
Dette forslag til direktiv indeholder ikke en harmonisering af den 
materielle aftaleret eller af forsikringsbetingelserne. De seneste 
års arbejde i Rådet på dette område inden for skadesforsikring har 
vist, at denne harmonisering ikke er absolut nødvendig på nuværende 
tidspunkt. Det foreslåede system baserer sig på den i andet direktiv 
fastsatte ordning for valg af den lovgivning, der skal finde 
anvendelse på forsikringsaftaler. Dette system sikrer en 
tilstrækkelig beskyttelse af forbrugerne, da den medlemsstat, hvor 
forpligtelsen består, i princippet har mulighed for at anvende sin 
egen lovgivning på forsikringsaftaler, der dækker en 
forsikringstager, der er bosiddende på sit territorium. 
Samtidig er Kommissionen af den opfattelse, at det er af allerstørste 
betydning, at forsikringstagerne - når de søger den til deres behov 
bedst egnede forsikringsaftale - skal have adgang til ethvert 
forsikr ingsprodukt, der på lovlig vis afsættes i Fællesskabet, 
forudsat at den indgåede forsikringsaftale ikke er i strid med de 
præceptive retsregler i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består. 
- 7 -
Materiel kontrol med forsikringsaftaler og tariffer 
For at opnå denne forøgede bevægelighed for forsikringsprodukter i 
Fællesskabet og samtidig sikre forbrugerne et tilstrækkeligt 
beskyttelsesniveau må metoderne ti I at kontrollere forsikringsaftaler 
og tariffer tiIpasses kravene i et virkeligt enhedsmarked. 
Som nævnt ovenfor indebærer direktivforslaget en samordning af 
reglerne for tilsyn med de tekniske reserver og placeringen af disse. 
Når det drejer sig om forsikringsbetingelserne, kan medlemsstaterne -
i mangel af en harmonisering af aftaleretten - i langt de fleste 
tilfælde forlange, at deres egen lovgivning bringes i anvendelse på 
forpligtelser, der angår deres egne borgere, forudsat at dette krav 
er begrundet i almene hensyn og er underkastet Domstolens endelige 
kontrol. 
Med denne løsning mener Kommissionen, at den har efterlevet 
Domstolens domme af 4. december 1986. 
Kommissionen foreslår derfor, at alle forpligtelser omfattes af den 
ordning for kontrol med forsikringsaftaler og tariffer, som 
medlemsstaterne allerede har accepteret i relation til aftaler, der 
er indgået på forsikringstagerens initiativ, hvilket vil sige, at 
enhver forudgående kontrol med aftaledokumenter ophæves og erstattes 
med en ordning, hvorefter disse dokumenter når som helst skal kunne 
forelægges. 
Det betyder imidlertid ikke, at medlemsstaterne skal ophæve enhver 
kontrol med I ivsforsikringsprodukter, og at de fremover vil stå uden 
nogen mulighed for at kontrollere og sikre lovligheden af 
livsforsikringer. Med henblik på at beskytte forsikringstagerne i 
dette enhedsmarked er det nødvendigt at tilpasse de eksisterende 
kontrolmetoder, som er blevet grundlagt med rent nationale mål for 
øje, ti I de krav, der følger af samlingen af tolv nationale 
- 8 -
markeder i et økonomisk og finansielt integreret område uden indre 
grænser. På denne baggrund er det nødvendigt at tilrettelægge 
kontrollen på en måde, der forener behovet for beskyttelse og behovet 
for konkurrence mellem produkterne, hvad enten der konkurreres på 
præmier eller på selve produktet. 
Med hensyn til forsikringsaftaler og policebetingelser ligger der 
fire hovedelementer til grund for den foreslåede materielle 
kontrolordning, som er tilpasset det indre marked og vil bidrage til 
at få det ti I at fungere tilfredsstillende: 
i) Enhver medlemsstat har ret ti I at kræve, at de retsregler, der 
gælder på dens område, overholdes. Tilsynsmyndighederne i den 
stat, hvor forsikringsselskabet udøver sin virksomhed, vil i 
samarbejde med hjemlandets tilsynsmyndigheder eller - i 
nødstilfælde - selv direkte kunne gennemføre sanktioner mod et 
forsikringsselskab, der overtræder de gældende regler, og 
sådanne sanktioner kan gå så vidt som ti I at forbyde forsik­
ringsselskabet at indgå nye I ivsforsikringsaftaler på den 
pågældende medlemsstats område, (artikel 35). Et forsikrings­
selskab, der ønsker at påbegynde virksomhed på en medlemsstats 
område, vil derfor være stærkt tilskyndet ti I at overholde den 
dér gældende aftaleret. 
i i) I forbindelse med etableringen af en filial opfordres myndig­
hederne i den medlemsstat, hvor filialen skal ligge, for det 
andet til at redegøre for de retsregler, som den pågældende 
filial vil være underkastet, idet det præciseres, under hvilke 
betingelser filialen - som led i varetagelsen af de almene 
hensyn - kan udøve sin virksomhed (artikel 28, stk. 4). 
- 9 -
Mi) For det tredje indebærer dette forslag, at markedet for 
forsikringsprodukter gøres mere gennemsigtigt, idet det 
indeholder bestemmelse om, at forsikringstagere i samtlige 
medlemsstater - inden indgåelsen af en forsikring og eventuelt 
i hele forsikringens løbetid - skal underrettes om sådanne 
forhold, der er væsentlige for forståelsen af den forsikring, 
vedkommende har indgået (artikel 27). 
iv) Endelig har forsikringstagerne mulighed for at opsige 
forsikringsaftalen inden for en periode på mellem 14 og 30 dage 
efter undertegnelsen. Denne bestemmelse er allerede blevet 
indført i fællesskabsretten gennem andet livsforsikrings-
direktiv 90/619/EØF. 
tar i ffer 
Et krav om forudgående godkendelse af tariffer synes heller ikke at 
være foreneligt med det indre marked. 
Når først der er gennemført en samordning af de væsentligste 
elementer i beregningen af tekniske reserver og reglerne for 
placeringen af disse, kommer hjemlandets tilsynsmyndigheder ti I at 
stå som garant for forsikringsselskabets samlede solvens. Den 
væsentligste opgave for hjemlandets tilsynsmyndigheder er således at 
verificere, at forsikringsselskabet har afsat tilstrækkelige tekniske 
reserver ti I at kunne dække samtlige sine forpligtelser, har placeret 
de aktiver, der medgår til dækning af de tekniske reserver, i 
overensstemmelse med gældende regler og er i besiddelse af den 
nødvendige solvensmargen. 
Men foruden disse forsigtighedskrav, som bidrager til sikkerheden 
omkring de udbudte produkter, er det i forbrugerens interesse at 
kunne drage størst mulig fordel af konkurrencen på 
forsikringspræmier, forudsat at Traktatens generelle 
konkurrenceregler også gælder for forsikringer, således at denne 
konkurrence udspiller sig på loyale betingelser. 
- 10 
Ophævelse af forbuddet mod at udøve virksomhed i henhold til både 
reglerne om fri etableringsret og reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser 
Af hensyn til beskyttelsen af forsikringstagerne kunne medlems­
staterne i henhold til andet direktiv forbyde samtidig udøvelse af 
forsikringsvirksomhed i henhold til reglerne om fri etableringsret og 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser med henblik på dækning 
af forpligtelser indgået på initiativ af forsikringsselskabet 
(kumulering). Denne mulighed havde baggrund i det samordningsstadium, 
der var nået på tidspunktet for vedtagelsen af andet direktiv for så 
vidt angik de væsentligste bestemmelser om tekniske reserver, 
aftaleret og forsikringsbetingelser. 
Med dette forslag til direktiv foretages den samordning, der er 
nødvendig for at kunne yde forsikringstagerne den fornødne og 
tilstrækkelige beskyttelse. Samtidig - og i lighed med andre finan­
sielle tjenesteydelser - indføres der inden for forsikringssektoren 
et system, hvorefter der udstedes én enkelt EF-dækkende koncession, 
og hvorefter det er hjemlandet, der fører tilsyn med et 
forsikringsselskabs samlede virksomhed. Med dette forslag til 
direktiv afskaffes derfor ovennævnte mulighed. 
Mu11 i brancheseI skaber 
I 1979 blev det besluttet at indføre et princip om specialisering af 
forsikringsvirksomhed inden for enten livsforsikring eller skadesfor­
sikring, således at det blev forbudt at udstede tilladelse til 
forsikringsselskaber, der udøvede begge typer forsikringsvirksomhed. 
Denne beslutning blev dengang truffet for sikre de livsforsikrede den 
bedst mulige beskyttelse ved at forhindre, at et underskud på 
skadesforsikringsvirksomheden blev dækket ind ved hjælp af 
kapitaliserede beløb fra I ivsforsikringsvirksomheden. 
- 11 -
Dette princip havde dog sine begrænsninger, idet de medlemsstater, 
der ønskede det, kunne tillade allerede eksisterende 
mult ibrancheseI skaber at videreføre deres virksomhed på betingelse 
af, at de etablerede en særskilt forvaltning for hver af de 
pågældende forsikringsformer og ikke oprettede filialer inden for 
livsforsikring. Hele dette spørgsmål skulle i øvrigt tages op til ny 
vurdering på grundlag af en beretning, som Kommissionen fik til 
opgave at udarbejde om aktiviteterne i multibrancheseI skaber ti år 
efter vedtagelsen af første I ivsforsikringsdirektiv. 
Denne beretning viste, at forsikringstagerne ikke er dårligere 
beskyttet, når de tegner en forsikring hos et multibrancheseI skab, 
end når de er forsikret i et specialiseret selskab, og med undtagelse 
af kravet om en særskilt forvaltning foreslås det derfor i dette 
direktiv at ophæve de begrænsninger, der er pålagt multibranche­
se I skaber, og de medlemsstater, der ønsker det, får mulighed for at 
godkende nye multibrancheseI skaber. 
Udøvelse af gennemførelsesbeføjelser 
Dette forslag til direktiv indeholder ingen bestemmelser om proce­
duren for udøvelse af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges 
Kommissionen i henhold til disse forslag. Dette spørgsmål vil blive 
behandlet i et særskilt direktivforslag, som vil gælde for samtlige 
de direktiver om livsforsikring og skadesforsikring, hvori Kommis­
sionen tillægges sådanne gennemførelsesbeføjelser (EFT C 230 af 
15.9.1990). 
C) Der er to faktorer, som bevirker, at det haster med en EF-foran-
staltning af den art, der foreslås i dette forslag til tredje 
direkt iv. 
- 12 -
For det første en væsentlig politisk faktor, nemlig Den Europæiske 
Fælles Akt. Ved undertegnelsen heraf tilkendegav medlemsstaterne 
deres ufravigelige politiske vilje til inden 1. januar 1993 at træffe 
de nødvendige beslutninger for realiseringen af et virkeligt indre 
marked. 
Den anden faktor angår udviklingen inden for finansielle tjeneste­
ydelser og deres stigende betydning, inden for Fællesskabet har denne 
udvikling allerede givet sig konkret udslag i vedtagelsen af de 
nødvendige bestemmelser for gennemførelsen af et indre marked for 
kreditinstitutter og investeringsinstitutter. 
Disse finansielle institutioner vil således overalt i Fællesskabet 
kunne afsætte de af deres ydelser, der har fået det "europæiske 
stempel", og der vil derved opstå en konkurrencefordrejning til skade 
for forsikringsselskaberne, navnlig livsforsikringsselskaberne, som 
andre finansielle institutioner for visse ydelsers vedkommende ligger 
i direkte konkurrence med. 
Forsikringsbranchen er p.t. ringere stillet end andre finansielle 
institutioner ti I at kunne tage det indre markeds udfordringer op. 
Forsikringsselskaberne er for en stor dels vedkommende stadig tvunget 
ti I at operere på tolv særskilte markeder, hvor de skal opfylde 
forskellige regler og kontrolbestemmelser for at få adgang ti I at 
udøve deres virksomhed, hvad enten det er som led i den fri etable­
ringsret eller som led i den fri udveksling af tjenesteydelser. Det 
indebærer en uensartet kontrol med forsikringsselskaberne og deres 
produkter og en uensartet grad af frihed for forsikringsselskaberne 
og forsikringstagerne ved indgåelsen af forsikringsaftaler. Denne 
situation er ikke længere acceptabel, hvis Fællesskabet skal opfylde 
sine forpligtelser i henhold til EØF-Traktaten. 
- 13 
II) BEMÆRKNINGER TIL DE ENKELTE ARTIKLER 
AFSNIT I 
Definitioner og anvendelsesområde 
Artikel 1 - definitioner 
Denne artikel indeholder en række definitioner på nogle af de begreber, der 
anvendes i forslaget, og tjener ti I at præcisere deres betydning og dermed 
lette forståelsen af de i forslaget indeholdte bestemmelser. 
Artikel 2 - anvendelsesområde 
I denne artikel præciseres direktivforslagets anvendelsesområde, som er 
sammenfaldende med anvendelsesområdet for første direktiv 79/267/EØF. 
Artikel 1, stk. 2, i dette første direktiv er blever ændret, således at 
ethvert forsikringsselskab, der er behørigt godkendt i hjemlandet, kan 
udøve virksomhed, der falder ind under direktivernes anvendelsesområdet, 
overalt i Fællesskabet. 
Anvendelsesområdet for dette forslag til direktiv omfatter ikke de 
transaktioner og aktiviteter, der er omtalt i artikel 2 i første direktiv 
79/267/EØF, og ej heller de organer og gensidige forsikringsselskaber, der 
er omhandlet i artikel 3 og 4 i første direktiv. 
- 14 -
AFSNIT 
Adgang til forsikringsvirksomhed 
GODKENDELSESBETINGELSER 
Artikel 3 og 4 - én enkelt tilladelse 
Med disse artikler indføres det grundlæggende princip om én enkelt tilla­
delse, idet artikel 6 og 7 i første I ivsforsikringsdirektiv 79/267/EØF 
ændres. Den ændrede artikel 6 foreskriver nu, at tilladelsen ti I at udøve 
direkte I ivsforsikringsvirksomhed udstedes af hjemlandets kompetente 
myndigheder. En af forudsætningerne for denne ordning er, at der stadig 
kræves en officiel tilladelse ti I at udøve I ivsforsikringsvirksomhed. 
Artikel 7 er blevet ændret for at præcisere, at tilladelsen gælder for hele 
Fællesskabet. Det udvidede territoriale anvendelsesområde gælder både for 
forsikringsvirksomhed, der udøves fra et etableret forretningssted, og for 
udøvelse af den af dette forslag til direktiv omfattede virksomhed i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser (stk. 1). Den 
rolle, som tillægges de kompetente myndigheder i hjemlandet (der i artikel 
1 er defineret som den medlemsstat, i hvilken det vedtægtsmæssige hjemsted 
for det forsikringsselskab, der påtager sig forpligtelsen, er beliggende) 
er i overensstemmelse med princippet om, at det er hjemlandet, der er 
ansvarlig for det finansielle tilsyn med forsikringsselskaberne, herunder 
tilsyn med de aktiviteter, der udøves i medlemsstaterne gennem filialer 
eller som led i udveksling af tjenesteydelser (jf. artikel 8). Tilsynet med 
forsikringsselskabets samlede virksomhed varetages af hjemlandets 
myndigheder, som også har udstedt tilladelsen. 
Tilladelsen gives fortsat for en bestemt forsikr ingsklasse, jf. de i 
bilaget til første direktiv opregnede klasser. Medlemsstaternes mulighed 
for også at meddele tilladelse for en gruppe af klasser viderføres i dette 
forslag (stk. 2). 
- 15 -
Et selskab, der ønsker at udvide sin virksomhed til andre klasser, skal 
ansøge om en ny tilladelse i overensstemmelse med den ændrede procedure i 
artikel 6, stk. 1, litra b), i dette forslag til direktiv. 
Artikel 5 - Betingelser for opnåelse af tilladelse 
Hjemlandet skal kræve, at forsikringsselskaber, der ansøger om tilladelse, 
opfylder de i artikel 8 i første direktiv fastsatte betingelser. Det vil 
sige, at de skal antage en bestemt retlig form, som i henhold til dette 
forslag også kan være et Europæisk Aktieselskab, begrænse deres formål til 
forsikringsvirksomhed, fremlægge en driftsplan og råde over en 
minimumsgarant i fond. 
Til de obligatoriske krav hører nu også et krav, som var frivilligt i 
første direktiv, nemlig at det selskab, der ansøger om tilladelse, ledes af 
personer, der opfylder de foreskrevne krav til hæderlighed og faglige 
kval if i kat ioner. 
Disse krav er nødvendige for at sikre kvaliteten af et forsikringsselskabs 
virksomhed og af den daglige ledelse af selskabet (stk. 1). 
Et vigtigt skridt fremad for så vidt angår godkendelsesbetingelserne består 
i forslaget om at fjerne medlemsstaternes mulighed for at kræve forudgående 
godkendelse eller løbende anmeldelse af de almindelige og specielle police­
betingelser, tariffer, formularer og andre trykte dokumenter, som et 
selskab anvender over for forsikringstagerne (stk. 3). Medlemsstaterne kan 
i forbindelse med deres tilsynsopgaver kun kræve, at disse oplysninger når 
som helst skal kunne forelægges, uden at dette må gøres ti I en betingelse 
for, at et selskab kan udøve sin virksomhed. 
- 16 -
Artikel 6 - tilpasning af kravene til driftsplanen 
Denne bestemmelse erstatter artikel 9 i første direktiv og indeholder 
kravene til driftsplanen. I overensstemmelse med den ændrede artikel 8 i 
første direktiv skal forsikringsselskaber, der søger om tilladelse, ikke i 
deres driftsplaner anføre hverken de tariffer eller de aftaledokumenter, de 
agter at anvende for hver af de klasser, de vil operere indenfor. 
Artikel 7 - kontrol med aktionærer i forsikringsselskaber 
Tilsynsmyndighederne i Fællesskabet er særlig opmærksomme på forsikrings­
selskaber, som ejes eller kontrolleres af interesser, der ligger uden for 
forsikringsbranchen, navnlig i en tid, hvor særdeles komplekse koncern­
strukturer er et omsiggribende fænomen. Risikoen forbundet med krydsfinan­
sieringer og interessekonflikter er særlig oplagt i et miljø, der er præget 
af omfattende strukturændringer inden for de finansielle systemer.Derfor 
foreskrives det i dette forslag, at de kompetente myndigheder først 
meddeler tilladelse, når de har fået meddelelse om alle aktionærer eller 
selskabsdeltagere, der besidder en kvalificeret andel i det foreslåede 
forsikringsselskab, og om størrelsen af deres andele. Dette gælder for både 
direkte og indirekte aktionærer eller selskabsdeltagere, og uanset om de er 
fysiske eller Juridiske personer. Denne procedure sætter de kompetente 
myndigheder i stand til at vurdere aktionærernes og selskabsdeltagernes 
egnethed og forkaste bestemte gruppestrukturer som upassende på tidspunktet 
for selskabets etablering. Denne bestemmelse hænger nøje sammen med artikel 
14 i dette forslag, i henhold til hvilken der skal gives underretning om 
bestemte forhold i forbindelse med en påtænkt erhvervelse af et forsik­
ringsselskab, der allerede driver virksomhed. 
- 17 -
AFSNIT I I I 
Harmonisering af betingelserne for udøvelse af forsikringsvirksomhed 
Kapitel 1 
Art i kel 8 - tilsyn med forsikringsvirksomheden 
Indførelsen af et system med én enkelt administrativ tilladelse, som 
udstedes af hjemlandets kompetente myndigheder, og som gælder for hele 
Fællesskabet, kræver, at tilsynsbeføjelserne og de dertil knyttede midler 
overdrages ti I de kompetente myndigheder, der har udstedt tilladelsen, for 
dermed at sikre, at de betingelser, der stilles til forsikringsselskabets 
virksomhed, overholdes, uanset om denne virksomhed udøves i henhold til 
reglerne om fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjene­
steydelser . 
Artikel 8 i dette forslag indeholder en ny bestemmelse, som erstatter 
artikel 15 i første direktiv 79/267/EØF. Det præciseres heri, at ansvaret 
for det finansielle tilsyn med et forsikringsselskab, herunder tilsyn med 
de aktiviteter, det udøver gennem filialer og som led i udveksling af 
tjenesteydelser, pålægges de kompetente myndigheder i hjemlandet, dvs. de 
myndigheder, der har udstedt tilladelsen til selskabet. Endvidere er det i 
denne artikel fastlagt, hvad det finansielle tilsyn med selskabet består i. 
Det omfatter i særdeleshed en kontrol med selskabets solvens og tekniske 
reserver og de aktiver, der medgår til dækning heraf i overensstemmelse med 
de i hjemlandet gældende regler, som samordnes i dette forslag til 
di rekt iv. 
Endelig må der som garanti for betryggende og sund forsikringsvirksomhed 
stilles krav om, at der i forsikringsselskaberne findes en god administra­
tiv og regnskabsmæssig praksis og fyldestgørende interne kontrolprocedurer. 
I dette forslag til direktiv pålægges hjemlandet derfor at stille et sådant 
krav. 
- 18 -
Uden at det på nogen måde udgør en krænkelse af denne eksklusive 
kompetence, er det endvidere fastsat i denne artikel, at tilsynsmyn­
dighederne i det land, hvor forpligtelsen består, kan rette henvendelse til 
hjemlandets tilsynsmyndigheder, hvis de har en begrundet formodning om, at 
de af et forsikringsselskab udøvede aktiviteter på den pågældende 
medlemsstats område vil kunne skade selskabets økonomiske soliditet. Skulle 
denne situation opstå, er det klart, at kontrollen af selskabets økonomiske 
soliditet alene henhører under hjemlandets kompetence. 
Artikel 9 - kontrol med filialer på stedet 
Dette forslag til direktiv foreskriver, at myndighederne i forsikrings­
selskabets hjemland - efter at have givet meddelelse herom til værtslandets 
myndigheder - på stedet kan foretage kontrol hos filialer af de selskaber, 
som de har meddelt tilladelse, og dét med henblik på at indhente sådanne 
oplysninger, der er nødvendige for det finansielle tilsyn med selskabets 
samlede virksomhed. 
Med denne bestemmelse sikres den nødvendige sammenhæng i Fællesskabets 
bestræbelser på at realisere det indre marked for finansielle tjeneste­
ydelser. Andet bankdirektiv indeholder nemlig en tilsvarende bestemmelse 
(artikel 15). Og det samme gælder forslaget til direktiv om investe­
ringsservice i forbindelse med værdipapirer (artikel 19). 
Artikel 10 - sanktioner 
Med denne artikel indføjes der en ny artikel 23 a i første direktiv, og den 
indeholder en forpligtelse for medlemsstaterne ti I at iværksætte egnede 
sanktioner mod forsikringsselskaber eller deres ansvarlige ledere, som 
overtræder tiIsynsreglerne. 
- 19 -
Artikel 11 - overdragelse af forsikringsbestanden 
Andet direktiv 90/619/EØF om direkte livsforsikring indeholdt en række 
komplekse og detaljerede bestemmelser om overdragelse af forsikrings-
bestanden, som var tilpasset de retlige ordninger for adgang til udøvelse 
af direkte I ivsforsikringsvirksomhed som led i enten den fri etableringsret 
eller fri udveksling af tjenesteydelser. Med indførelsen af en ny, fælles 
retlig ordning for enhver form for direkte I ivsforsikringsvirksomhed -
uanset hvorledes den udøves - nødvendiggør en tilpasning af bestemmelserne 
om overdragelse af forsikringsbestanden. 
Artikel 12 og 13 - tilbagekaldelse af tilladelse og foranstaltninger til 
finansiel genopretning 
Formålet med artikel 12 er at tilpasse bestemmelserne i artikel 24 i første 
direktiv 79/267/EØF (om de kompetente myndigheders beføjelser ti I at træffe 
foranstaltninger beregnet ti I at sikre et forsikringsselskabs solvens) til 
ordningen med, at der kun udstedes én enkelt administrativ tilladelse, og 
at tilsynet med den samlede forsikringsvirksomhed påhviler myndighederne i 
det land, hvor forsikringsselskabet har sit vedtægtsmæssige hjemsted. 
Samme mål, dvs. en tilpasning til ordningen med én enkelt administrativ 
tilladelse, er baggrunden for artikel 13, som indebærer en ændring af 
første direktivs artikel 26 om betingelserne for tilbagekaldelse af den 
tilladelse, der er givet et forsikringsselskab. 
Artikel 14 - tilsyn med store aktionærer og selskabsdeltagere 
Hermed indføres i I ivsforsikringssektoren en række specifikke bestemmelser, 
som skal sikre, at den sunde og fornuftige forvaltning af forsikrings­
selskabet ikke sættes over styr som følge af erhvervelser af store andele i 
selskabets aktiekapital. 
- 20 -
Med henblik herpå indeholder artikel 14 en dobbelt underretningsforpI ig-
telse. For det første skal enhver aktionær eller selskabsdeltager, der 
påtænker direkte eller indirekte at erhverve en kvalificeret deltagelse i 
et forsikringsselskab, forinden underrette de kompetente myndigheder om 
størrelsen heraf. Det samme er tilfældet, når en fysisk eller juridisk 
person ønsker at forøge sin kvalificerede deltagelse så meget, at den over­
stiger visse tærskler, eller at forsikringsselskabet derved bliver vedkom­
mendes datterselskab (art. 14, stk. 1). Denne underretningsforpIigtelse 
gælder også i tilfælde af en formindskelse eller afhændelse af en kvalifi­
ceret deltagelse til under bestemte tærskler (art. 14, stk. 2). 
For dernæst at sikre et effektivt tilsyn skal forsikringsselskaberne, så 
snart de har fået kendskab dertil, for det første give de kompetente 
myndigheder meddelelse om de erhvervelser eller afhændelser af kapital­
andele, som overstiger eller falder under de fastsatte tærskler. For det 
andet skal forsikringsselskaberne hvert år meddele de kompetente myndig­
heder navnene på de aktionærer eller selskabsdeltagere, som besidder en 
kvalificeret deltagelse, samt størrelse af denne, således som de fremgår af 
de registrerede data på den årlige generalforsamling eller af de oplys­
ninger, som modtages i henhold ti I de bestemmelserne vedrørende børs­
noterede selskaber (art. 14, stk. 3). 
Hvis de kompetente myndigheder finder, at aktionærernes eller selskabs­
deltagernes indflydelse er ti I skade for en forsigtig og sund forvaltning 
af forsikringsselskabet, kan medlemsstaterne træffe de fornødne foranstalt­
ninger for at bringe denne situation til ophør (art. 14, stk. 4). Lignende 
foranstaltninger kan også træffes, når underretningsforpligtelsen ikke 
overholdes, eller når de kompetente myndigheder er imod erhvervelsen af en 
kapitalandel. 
- 21 -
Artikel 14 a og 14 b - multibrancheselskaber 
I overensstemmelse med konklusionerne i den beretning, som Kommissionen har 
udarbejdet på grundlag af artikel 39, stk. 2, i første direktiv, er det 
sigtet med disse artikler at ophæve de begrænser, der gælder for 
multibrancheseI skabers ret til at oprette filialer og præstere tjeneste­
ydelser inden for livsforsikring. Artikel 14 a giver endvidere medlems­
staterne mulighed for at udstede tilladelser til nye multibranche­
selskaber . 
Såvel eksisterende som nye multibrancheselskaber skal dog stadig operere 
med en særskilt forvaltning for de forskellige forsikringsformer, hvoraf 
skal fremgå resultatet af henholdsvis deres livsforsikrings- og skadesfor­
sikr ingsvi rksomhed, og de skal desuden overholde de forsigtighedsregler, 
der gælder for hver af disse to sektorer. 
Kapitel II 
Artikel 15 - hjemlandstilsyn med tekniske reserver og samordning af de 
aktuarmæssige principper for beregningen af tekniske reserver 
Med stk. 1 i denne artikel indføres pricippet om hjemlandstilsyn med hensyn 
til bestemmelse og beregning af tekniske reserver. 
Sammenlignet med skadesforsikringsvirksomhed indeholder Rådets direktiv ... 
om forsikringsselskabers årsregnskaber og konsoliderede regnskaber kun 
ganske få regler om bestemmelse af de tekniske reserver inden for 
I ivsforsikringsvirksomhed. Denne artikel indeholder derfor den samordning 
af de nationale lovgivninger, der er nødvendig for gensidig anerkendelse og 
hjemlandstilsyn på dette område. 
Medlemsstaterne opererer i dag med en lang række forskellige aktuarmæssige 
metoder og grundlag ved beregningen af de tekniske reserver inden for 
I ivsforsikringsvirksomhed, og der findes endvidere en stor spredning i 
produktudbuddet. Sammenlignende undersøgelser foretaget af bl.a. Den 
- 22 -
Rådgivende Gruppe af Aktuar foreninger i EF har imidlertid vist, at 
resultaterne af disse beregninger ofte er meget ens for tilsvarende 
produkter, og at alle metoderne hviler på samme aktuarmæssige principper, 
herunder princippet om en forsigtig vurdering af ukendte faktorer. Den 
Rådgivende Gruppe konkluderer i sin undersøgelse, at en harmonisering på 
grundlag af disse aktuarmæssige principper vil være tilstrækkelig for en 
effektiv beskyttelse af de forsikrede som led i en ordning med én enkelt 
koncession. Desuden mener Den Rådgivende Gruppe, at "ethvert forsøg på at 
ensrette metoderne og grundlagene for beregningen af de tekniske reserver 
vil være uhensigtsmæssigt, unødvendigt og skadeligt". 
Foruden at fremhæve behovet for forsigtighed og hensynet til beskyttelsen 
af de forsikrede konkluderer Den Rådgivende Gruppe ligeledes, at der ikke 
er nogen risiko for, at konkurrencen fordrejes i nævneværdig grad som følge 
af, at medlemsstaterne anvender forskellige metoder og grundlag ved 
beregningen af de tekniske reserver, forudsat at de fortsætter med at 
anvende sunde aktuarmæssige principper. I denne artikel redegøres der 
derfor for disse sunde og forsigtige aktuarmæsssige principper på grundlag 
af forslagene fra Den Rådgivende Gruppe. 
Selv efter denne harmonisering vil der være en lang række aktuarmæssige 
beregningsmetoder og -grundlag, som vil kunne leve op ti I disse principper. 
I stk. 2 fastsættes derfor det princip, at de enkelte forsikringsselskaber 
skal offentliggøre de beregningsmetoder og -grundlag, de benytter. Selv om 
sådanne oplysninger vil være alt for tekniske ti I at kunne forstås 
umiddelbart af flertallet af forsikringstagere, betyder den simple 
omstændighed, at oplysningerne gøres offentligt tilgængelige, at 
forsikringsselskaberne endnu engang tvinges ti I at udvise forsigtighed. 
Oplysningerne vil f.eks. kunne analyseres og sammenlignes af faglige 
organisationer, forbrugerbeskytte Isesorgani sat ioner, pressen eller forsik-
r i ngsmeI Iemmænd. 
I stk. 3 indføres princippet om hjemlandstilsyn med placeringen af de 
aktiver, der medgår til dækning af de tekniske reserver. De skal placeres i 
overensstemmelse med reglerne i artikel 17-21 i dette forslag til direktiv. 
- 23 
Disse regler omfatter: 
i) et generelt princip for placering af de aktiver, der medgår til 
dækning af de tekniske reserver 
i i) tilladelige investeringer 
i i i) spredning af investeringer 
iv) krav til valutamatching. 
Endvidere foreskriver stk. 3, at kravet om aktivernes lokalisering i det 
land, hvor virksomheden udøves, udvides ti I et krav om lokalisering inden 
for Det Europæiske Fællesskab. Denne udvidelse skal ses i sammenhæng med 
både de frie kapitalbevægelser inden for Fællesskabet, som i fuldt omfang 
gælder for institutionelle investorer, og de negative virkninger af 
national lokalisering på invester ingsydeI sen og den regionale spredning af 
fors i kr i ngsseI skabers i nvester i nger. 
Artikel 16 - præmier for nye forretninger 
Hensættelsen af og kontrollen med de tekniske reserver udgør den 
væsentligste garanti for forsikringsselskabernes sikkerhed og beskyttelsen 
af de forsikrede. Det er derfor vigtigt, at tilsynsmyndighederne har 
mulighed for at sikre sig, at selskabet har de fornødne midler til at kunne 
dække dissse reserver, navnlig i forbindelse med nye forretninger, og ti I 
at kunne opfylde samtlige sine forpligtelser, herunder solvensmargenen. 
I denne forbindelse spiller præmierne for nye forretninger naturligvis en 
væsentlig rolle. Ved vurderingen af et selskabs evne ti I at opfylde sine 
forpligtelser er det imidlertid vigtigt at tage selskabets samlede økono­
miske situation med i betragtning. 
- 24 -
I denne artikel understreges derfor betydningen af at fastsætte 
tilstrækkeligt høje præmiesatser i forbindelse med nye forretninger, dog 
fortsat under hensyntagen til samtlige aspekter af selskabets økonomiske 
situât ion. 
Artikel 17 - investering af tekniske reserver 
I denne artikel fastsættes et generelt princip for investeringen af 
tekniske reserver, som genfindes i de fleste medlemsstaters nuværende 
lovgivning. 
I artikel 18, stk. 2, og artikel 19, stk. 3, i dette forslag til direktiv 
er der fastsat bestemmelse om, at under særlige omstændigheder og fra sag 
til sag kan hjemlandet tillade undtagelser fra reglerne om, hvilke investe­
ringer der kan accepteres, og deres spredning. Disse undtagelser kan dog 
kun indrømmes, hvis hjemlandet finder, at de generelle betingelser i 
art ikel 17 er opfyldt. 
Artikel 18 - tilladte investeringer 
Denne artikel indeholder en liste over de aktiver, som hjemlandet kan 
tillade, at et forsikringsselskab investerer sine tekniske reserver i. For 
at bevare den nuværende parallelI Itet mellem tilsynsordningerne for skades-
og livsforsikringsvirksomhed er denne liste lig med listen i forslaget til 
tredje skadesforsikr ingsdirekt iv. 
Listen over tilladte aktiver er at betragte som et maksimumsliste. Det 
betyder, at medlemsstaterne har ret ti I at forbyde visse af de kategorier 
af investeringer, der er opført på listen, men kun for forsikringsselskaber 
med hovedsæde på deres eget område. For at tilvejebringe en vis smidighed 
åbner artikel 2 mulighed for, at medlemsstaterne fra sag til sag kan 
tillade andre kategorier af aktiver, dog med forbehold af artikel 17 i 
dette forslag til direktiv. 
- 25 
Artikel 19 - spredning af investeringer 
Denne artikel indeholder en række regler om spredning af investeringer. 
Også spredningsreglerne i stk. 1 skal betragtes som et forsigtigt minimums­
krav. Det står således medlemsstaterne frit for at fastsætte lavere 
maksimale procentsatser for visse eller alle kategorier af investeringer, 
men kun for forsikringsselskaber med hovedsæde på deres eget område. 
Spredningskri terierne er ligeledes sammenfaldende med kriterierne i 
forslaget til tredje skadesforsikringsdirektiv. 
For nogle kategorier af investeringer, især statsobligationer, er der ikke 
fastsat nogen maksimal procentsats. For andre kategorier, navnlig værdi­
papirer udstedt af virksomheder, sikrede udlån til fysiske personer, aktier 
og andre kapitalandele med variabelt udbytte, andele i investeringsinsti­
tutter osv., er der imidlertid i stk. 1 fastsat en række maksimale procent­
satser for både hver enkelt invester ingskategori og andele i nogen enkelt 
virksomhed, fast ejendom osv. 
Stk. 2 foreskriver, at medlemsstaterne ikke må kræve, at forsikringssel­
skaber skal investere i bestemte kategorier af aktiver, hvilket stadig er 
almindelig praksis i nogle medlemsstater, navnlig hvad angår statsobliga-
t ioner. 
Formålet med stk. 3 er at sikre en tilstrækkelig smidighed i spredningsreg­
lerne, idet det fastslås, at hjemlandet kan tillade højere procentsatser 
fra sag til sag, dog med forbehold af artikel 17. 
- 26 -
Artikel 20 - værdiansættelse af investeringer 
I denne artikel fastslås det, at medlemsstaterne under visse omstændigheder 
kan acceptere, at skjulte reserver, der skyldes en for lav ansættelse af 
aktiverne, anvendes til dækning af de tekniske reserver. Formålet med denne 
artikel er give de medlemsstater, der p.t. kræver, at aktiver værdiansættes 
til deres anskaffelsespris, mulighed for at stille deres selskaber konkur­
rencemæssigt lige med selskaber i de medlemsstater, der tillader eller 
kræver, at investeringer værdiansættes på grundlag af deres løbende værdi. 
Artikel 21 - valutamatching 
I modsætning til det, der er fastsat inden for direkte skadesforsikrings-
virksomhed, indeholdt andet direktiv 90/619/EØF1) om direkte livsfor­
sikr ingsvi rksomhed ingen samordning af de nationale kongruensregler. 
Hensigten med denne artikel er at indføre og smidiggøre kongruensreglerne 
inden for livsforsikring. Disse regler minder om den ordning, der vil være 
gældende inden for skadesforsikring, idet der dog er taget hensyn ti I de 
særlige forhold, der gælder for livsforsikringer, f.eks. at de kan være 
knyttet ti I en bestemt regningsenhed. 
Artikel 22 - ansvarlig indskudskapital 
Med denne artikel ajourføres listen over de aktiver, der kan medgå til 
dækning af solvensmargenen, idet den nu også omfatter ansvarlig indskuds­
kapital. De betingelser, hvorunder ansvarlig indskudskapital kan medregnes 
til egenkapitalen, er identiske med dem i Rådets direktiv 89/299/EØF (EFT 
nr. L 124 af 5.5.1989, s. 16-20) om kreditinstitutters egenkapital. 
1) EFT L 330 af 29.11.1990, s. 50 
- 27 -
Artikel 23 
Med denne artikel ændres artikel 21 i første direktiv for at bringe den i 
overensstemmelse med princippet om hjemlandstilsyn. 
Kapitel 3 
Artikel 24 - præceptive retsregler 
Hensigten med denne artikel er at præcisere, at enhver forsikringstager 
skal kunne indgå en forsikringsaftale i overenstemme I se med lovgivningen i 
en medlemsstat, forudsat at den pågældende forsikringsaftale ikke er i 
strid med ufravigelige retsregler i den medlemsstat, hvor forpligtelsen 
består. I henhold til Domstolens faste retspraksis kan disse præceptive 
retsregler - i mangel af en mere detaljeret harmonisering af medlemssta­
ternes bestemmelser - imidlertid kun gøres gældende, såfremt følgende 
betingelser er opfyldt: Disse præceptive retsregler skal på ikke-
diskriminator i sk vis finde anvendelse på alle selskaber, der udøver 
virksomhed på medlemsstatens område, de skal ud fra objektive kriterier 
være nødvendige for beskyttelsen af almene hensyn, de skal endvidere stå i 
rimeligt forhold til det tilstræbte mål, og det skal forholde sig således, 
at de i produktets hjemland eksisterende bestemmelser ikke gør det muligt 
at beskytte disse almene hensyn. De offentlige myndigheder er forpligtet 
ti I at fortolke begrebet "almene hensyn" på grundlag af disse kriterier. 
Det er klart, at det i sidste instans påhviler Domstolen at afgøre, om de 
offentlige myndigheders anvendelse af reglerne er i overensstemmelse med 
fællesskabsretten. 
Artikel 25 - afskaffelse af forudgående meddelelse og godkendelse af 
tar i ffer og policer 
Forbrugerbeskyttelse består også i retten ti I at have adgang til det størst 
mulige valg af nye forsikringsprodukter til den bedste pris. Indpasningen 
af denne ret i de foranstaltninger, der er nødvendige i kontroløjemed, går 
i retning af at afskaffe enhver form for forudgående kontrol af tariffer og 
policer og erstatte denne med en ordning, der er bedre tilpasset de 
gældende krav, navnlig kravet om gensidig anerkendelse som led i det indre 
marked. 
- 28 -
Ordningen med en forudgående tilladelse går faktisk ud på at udstede et 
"kvalitetsmærke", og i relation til det indre marked forekommer det ulogisk 
at give en medlemstats tilsynsmyndighed ret ti I at godkende eller nægte at 
godkende produkter, der er udviklet og allerede afsættes i andre medlems­
stater . 
Det gælder i endnu højere grad for kontrollen med tariffer: med princippet 
om en enkelt EF-dækkende koncession står hjemlandets tilsynsmyndighed som 
garant for selskabets samlede solvens, og det er denne tilsynsmyndigheds 
opgave at sørge for, at selskabets finansielle politik ikke bringer 
solvensen i fare. Denne fremgangsmåde skal ikke ses som et forsøg på at 
fratage tilsynsmyndigheden i den medlemsstat, hvor risikoen består, retten 
t i I at beskytte sine forbrugere.- denne myndighed bevarer muligheden for 
efterfølgende og løbende at føre bevis for, at denne eller hin bestemmelse 
i en frivilligt indgået aftale er i strid med en given præceptiv retsregel. 
Denne "omvendte bevisbyrde" bør føre til en større ansvar Iiggørelse af 
forsikringstagerne i forhold til de produkter, de tilbydes, hvilket vil 
forøge deres reelle beskyttelsesniveau. 
Artikel 26 - forsikringstagerernes opsigelsesfrist 
1 henhold til andet Iivsforsikringsdirektiv 90/619/EØF har forsikrings­
tagere, der har tegnet en livsforsikring i henhold til reglerne om fri 
udveksling af tjenesteydelser, mulighed for at frigøre sig for alle 
forpligtelser i henhold til den pågældende forsikringsaftale inden for en 
frist på mellem 14 og 30 dage at regne fra det tidspunkt, hvor han fik 
meddelelse om, at forsikringsaftalen var indgået. 
- 29 -
Som en logisk følge af gennemførelsen af det indre marked er det nødvendigt 
at give alle forsikringstagere denne mulighed, uanset om de har tegnet 
forsikringen som led i den fri udveksling af tjenesteydelser eller den fri 
etableringsret, således at de sikres en tilstrækkelig beskyttelse. 
Artikel 27 - gennemsigtighed 
I forhold til skadesforsikringer er livsforsikringer karakteriseret ved 
forpligtelsernes varighed, der ofte kan strække over en snes år eller mere. 
Hertil kommer for visse produkters vedkommende, at de har lighedspunkter 
med andre finansielle produkter, der tilbydes af andre foretagender end 
fors i kr i ngsseI skaber. 
For i fuldt omfang at kunne drage fordel af den stigende konkurrence mellem 
et stadig større antal forsikringstyper er det derfor vigtigt, at 
forbrugeren modtager klare og præcise oplysninger om hovedtrækkene ved de 
udbudte produkter i den fase, der går forud for indgåelsen af en aftale, og 
desuden i hele aftalens løbetid, hvis der sker ændringer. 
Listen i bilag 2 er en minimumsliste, som medlemsstaterne kan supplere i 
relation til forpligtelser vedrørende deres egne borgere, men det siger sig 
selv, at denne oplysningspligt, som skal bidrage til at lette forsikrings­
tagerens forståelse af vigtige elementer i sin forsikringsaftale, kun skal 
håndhæves med det formål at beskytte forbrugerne, og ikke for at begrænse 
udbuddet af produkter. 
AFSNIT IV 
Bestemmelser vedrørende fri etablering og 
fri udveksling af tjenesteydelser 
Artikel 28 og 29 - fri etablering 
Artikel 28 indeholder en række detaljerede bestemmelser om ændring af 
artikel 10 i første direktiv og om samarbejdet mellem de kompetente myndig­
heder i medlemsstaterne - baseret på hjemlandstilsyn - i relation til den 
fri etableringsret. 
- 30 -
Der er i denne forbindelse fastsat bestemmelse om, at et forsikringssel­
skab, der ønsker at etablere en filial i en anden medlemsstat, skal meddele 
dette til den kompetente myndighed i hjemlandet og indgive de påkrævede 
oplysninger (f.eks. driftsplan, garantifondens størrelse, solvensmargen, 
adresse samt direktørernes navne) (artikel 10, stk. 1-3). 
Efter at have gennemgået anmeldelsen kan den kompetente myndighed, hvis den 
har grund ti I at betvivle projektets levedygtighed eller egnetheden at 
forsikringsselskabets strukturer, afvise at videresende oplysningerne til 
myndighederne i det pågældende værtsland. Den kompetente myndighed i hjem­
landet skal begrunde sit afslag over for det berørte selskab senest tre 
måneder efter modtagelsen af anmeldelsen (artikel 10, stk.3). 
Artikel 29 ophæver artikel 11 i første direktiv, og dermed afskaffes de 
detaljerede krav til de oplysninger, som driftsplanen skulle indeholde i 
forbindelse med etableringen af et agentur eller en filial i en anden 
medlemsstat. De oplysninger, som driftsplanen nu skal indeholde, er 
begrænset til bl.a. arten af den virksomhed, som selskabet agter at udøve, 
og agenturets eller filialens strukturelle opbygning. 
Artikel 30-32 - fri udveksling af tjenesteydelser 
I denne artikel beskrives proceduren og samarbejdet mellem myndighederne i 
hjemlandet og værtslandet i forbindelse med retten til fri udveksling af 
tjeneteydelser. De relevante bestemmelser i andet direktiv ændres hermed, 
og deres anvendelsesområde udvides ti I at omfatte ikke blot den virksomhed, 
der udøves som led i udveksIngen af tjenesteydelser på forsikringstagerens 
initiativ, men enhver form for virksomhed, der falder ind under 
anvendelsesområdet for dette forslag til direktiv, hvorved der indføres en 
fælles ordning for hele I ivsforsikringsvirksomheden. De artikler i andet 
direktiv, der nu er overflødige, udgår (artikel 33). 
31 -
Således skal et forsikringsselskab, der ønsker at udøve livsforsikrings-
virksomhed i form af grænseoverskridende tjenesteydelser, give de kompe­
tente myndigheder i hjemlandet meddelelse om, i hvilken medlemsstat det 
agter at præstere tjenesteydelser, og om arten af den påtænkte virksomhed 
(artikel 11 i andet direktiv, som ændret). Myndighederne i værtslandet 
gives meddelelse om selskabets solvensmargen, om de klasser, inden for 
hvilke selskabet har ret til at virke, og om arten af de forpligtelser, det 
har til hensigt at indgå (artikel 14 i andet direktiv, som ændret). 
Artikel 33 - tekniske tilpasninger; afskaffelse af muligheden for at 
forbyde samtidig udøvelse af virksomhed i henhold til både reglerne om fri 
etableringsret og reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser 
Med denne artikel ophæves de bestemmelser i andet direktiv 90/619/EØF, der 
er blevet overflødige som følge af indførelsen af den ensartede ordning for 
tilsyn med den samlede I ivsforsikringsvirksomhed og udvidelsen af 
anvendelsesområdet til samtlige de i første direktiv 79/267/EØF omhandlede 
aktiviteter. 
Således udgår artikel 10 i andet direktiv 90/619/EØF om anvendelsesområdet 
for bestemmelserne om fri udveksling af tjenesteydelser. 
Det samme gælder artikel 16 i andet direktiv 90/619/EØF, som giver 
medlemsstaterne mulighed for at forbyde samtidig udøvelse af 
forsikringsvirksomhed i henhold til reglerne om henholdsvis fri 
etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser. Også artikel 22 om de 
oplysninger, forsikringstageren skal modtage, udgår, idet artikel 27 i 
nærværende forslag til direktiv indeholder mere fuldstændige og detaljerede 
regler desangående. 
- 32 -
Artikel 24 i andet direktiv, som foreskriver, at det er hjemlandet, der 
fører tilsyn med de tekniske reserver i forbindelse med forpligtelser, der 
på forsikringstagerens initiativ er indgået som led i den fri udveksling af 
tjenesteydelser , medens det er værtslandet, der i alle andre tilfælde 
fører dette tilsyn, udgår. 
Endelig er der ud fra samme betragtninger også behov for at ophæve 
artikel 14 i andet direktiv 90/619/EØF, hvorefter der skal gives 
forudgående tilladelse til aktivt at præstere tjenesteydelser. Fremover vil 
den eneste retlige ordning for adgang til at præstere tjenesteydelser være 
den, der fremgår af artikel 30-32 i dette forslag. 
Artikel 34 - godkendelse af de af forsikringsselskabet anvendte aftale­
dokumenter 
Denne artikel foreskriver, hvordan medlemsstaterne kan kontrollere, at 
forsikringspolicerne og de dokumenter, som et forsikringsselskab agter at 
anvende i forbindelse med udøvelsen af sin virksomhed, overholder medlems­
staternes præceptive retsregler. Artiklen baserer sig på det i artikel 5 og 
25 i dette direktivforslag etablerede princip. Derfor kan den medlemsstat, 
hvor risikoen består, ikke kræve forudgående godkendelse af disse doku­
menter, da det vil udgøre en alvorlig hindring for produkternes frie 
bevægelighed og for produktfornyelser. Desuden giver bestemmelserne om 
forsikringsselskabernes oplysningspligt, Jf. artikel 27, og om 
forsikringstagernes ret ti I at opsige aftaler mulighed for at sikre 
forsikringstagerne et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau. Med henblik på at 
kontrollere, at deres nationale bestemmelser overholdes, kan 
medlemsstaterne kræve, at policer og aftaledokumenter når som helst skal 
kunne forelægges. Denne ordning er bedre tilpasset kravene i det indre 
marked og sikrer forsikringstagerne en reel beskyttelse. 
- 33 -
Artikel 35 - sanktioner 
Allerede artikel 20 i andet direktiv 90/619/EØF indeholdt bestemmelser om 
den retlige ordning for gennemførelse af foranstaltninger og sanktioner mod 
forsikringsselskaber, der overtræder de regler, som gælder for udøvelse af 
virksomhed som led i den frie udveksling af tjenesteydelser. 
Denne ordning er baseret på dels principperne om uddelegering til hjem­
landet af de generelle beføjelser ti I at træffe foranstaltninger og 
gennemføre sanktioner, dels samarbejdet mellem de forskellige berørte 
medlemsstater. Værtslandet bevarer imidlertid retten til direkte at træffe 
foranstaltninger mod et selskab, der driver virksomhed på dets område, for 
at forhindre eller standse lovovertrædelser, der er begået på værtslandets 
område. Det samme er tilfældet, når de af hjemlandet trufne foranstalt­
ninger er utilstrækkelige, eller når hjemlandet ikke har truffet nogen 
foranstaltninger. 
Som led i systemet med én enkelt EF-dækkende koncession kræver, må der også 
etableres en ordning, som sikrer, at reglerne for udøvelse af forsikrings­
virksomhed overholdes, uanset om denne virksomhed udøves i henhold til 
reglerne om fri etablering eller reglerne om fri udveksling af tjeneste­
ydelser. Derfor må ordningen i artikel 20 i andet direktiv 90/619/EØF 
udvides til at omfatte al forsikringsvirksomhed. Der er i øvrigt tale om 
samme ordning som gælder for andre finansielle tjenesteydelser (artikel 21 
i andet bankdirektiv 89/646/EØF). 
Artikel 36 - reklamer 
For reelt at kunne udøve forsikringsvirksomhed i hele Fællesskabet er det 
vigtigt, at forsikringsselskaberne får mulighed for at reklamere for deres 
- 34 -
produkter. Med denne artikel gives behørigt koncessionerede forsikrings­
selskaber fri adgang til i hele Fællesskabet at reklamere for deres ydelser 
og produkter ved anvendelse af alle de sædvanlige kommunikationsmidler. Det 
fastslås i denne bestemmelse, at medlemsstaterne kan forlange, at de 
nationale regler for sådanne reklamers form og indhold overholdes. For så 
vidt angår disse regler kan der være tale om enten sådanne regler, der er 
vedtaget i henhold til EF-retsakter om reklamevirksomhed, bl.a. direktiv 
84/450/EØF om vildledende reklame og kapitel IV i direktiv 89/552/EØF om 
fjernsyn uden grænser, eller regler, som medlemsstaterne har vedtaget som 
led i beskyttelsen af de almene hensyn. Også her skal begrebet "almene 
hensyn" fortolkes i overensstemmelse med kravene i Domstolens retspraksis, 
jf. bemærkningerne til artikel 24 og sagerne 352/85 (Bond van 
Adverteerders) og 362/88 (GB-INNO-BM). 
Artikel 37 - ensartet behandling, såfremt et forsikringsselskab træder i 
l ikvidat ion 
I denne artikel bekræftes princippet om, at i tilfælde af, at et 
forsikringsselskab træder i likvidation, og hvis en garantiordning bringes 
i anvendelse, skal alle forsikringskreditorer behandles ens, uanset de 
forsikredes eller begunstigedes nationalitet og uanset om forsikrings­
aftalerne er indgået gennem en filial eller i henhold til reglerne om fri 
udveksling af tjenesteydelser. Dette princip genfindes også i andre 
forsikringsdirektiver, bl.a. andet skadesforsikringsdirektiv 88/357/EØF og 
andet I ivsforsikringsdirektiv 90/619/EØF. 
Artikel 38 - statistiske oplysninger 
I henhold til denne artikel skal ethvert forsikringsselskab meddele 
tilsynsmyndighederne i hjemlandet størrelsen af deres omsætning i hver 
enkelt medlemsstat, uanset om selskabets virksomhed udøves i henhold til 
reglerne om fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjene­
steydelser . 
- 35 -
Tilsynsmyndighederne i de medlemsstater, på hvis område det pågældende 
forsikringsselskab udøver virksomhed, kan anmode hjemlandets tilsynsmyn­
digheder om disse oplysninger, som er uundværlige for at kunne vurdere de 
forskellige markeders relative betydning. Forslaget til tredje 
skadesforsikringsdirektiv indeholder en tilsvarende bestemmelse (artikel 
39). 
Artikel 39 - skatter og afgifter 
I henhold til denne artikel skal den i andet skadesforsikringsdirektiv og 
andet I ivsforsikringsdirektiv fastsatte ordning vedrørende virksomhed, der 
udøves i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, også 
gælde for virksomhed, der udøves i henhold til reglerne om fri 
etabler ingsret. 
Det præciseres således i dette forslag til direktiv, at med forbehold af en 
senere harmonisering betales de indirekte skatter og parafiskale afgifter, 
der gælder i den medlemsstat, hvor risikoen består, og de tilfalder samme 
medlemsstat. 
Desuden anvender hver medlemsstat på de selskaber, der opererer på deres 
område gennem en filial eller i kraft af reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser, de nationale bestemmelser, der skal sikre opkrævningen af 
disse skatter og afgifter. 
AFSNIT V 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 40 - Kommissionens gennemførelsesbeføjelser 
Denne bestemmelse vedrører artiklerne i første og andet direktiv samt dette 
forslag til direktiv, som på et givet tidspunkt kan tilpasses. 
- 36 -
Procedurerne for tilpasning af disse artikler fastsættes i Rådets direktiv 
om nedsættelse af et forsikr ingsudvalg. 
Artikel 41 
Denne artikel indeholder en bestemmelse, hvorefter nærværende direktiv­
forslag ikke berører de rettigheder, som godkendte filialer allerede har 
erhvervet, og heller ikke berører rettigheder erhvervet som led i reglerne 
om fri udveksling af tjenesteydelser. 
Artikel 42 - overdragelse af den forsikringsbestanden i EF—f i Ila ler af 
selskaber, der henhører under et tredjelands lovgivning 
I afsnit III i første direktiv 79/267/EØF er der fastsat regler for 
filialer oprettet i Fælleskabet af selskaber fra tredjelande. I denne 
artikel, som indføjes i det pågældende afsnit Ml for at sikre 
forsikringstagerne samme garantier i alle tilfælde, redegøres der for den 
retlige ordning og de betingelser, der gælder ved disse filialers 
overdragelse af deres forsikr ingsbestand. 
Artikel 43 - domstolsprøvelse 
Denne artikel foreskriver, at de afgørelser, der træffes af de kompetente 
myndigheder på de af dette direktivforslag omfattede områder, kan gøres til 
genstand for domstolsprøvelse. 
Artikel 44-46 - gennemførelse af direktivet 
Disse artikler indeholder de afsluttende bestemmelser. 
Direktivet bør træde i kraft senest den 31. december 1992. 
- 37 -
Forslag t i I 
RÅDETS TREDJE DIREKTIV 
om samordning af love og administrative bestemmelser 
vedrørende direkte Iivsforsikringsvirksomhed 
og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
1. Det er nødvendigt at realisere det indre marked for direkte 
Iivsforsikringsvirksomhed på grundlag af både reglerne om fri 
etableringsret og om fri udveksling af tjenesteydelser med henblik på at 
gøre det lettere for forsikringsselskaber med hjemsted i Fællesskabet at 
påtage sig forpligtelser inden for hele Fællesskabet. 
2. Rådets andet direktiv 90/619/EØF af 8. november 1990 om samordning af 
love og administrâtive bestemmelser vedrørende direkte livsforsikrings-
virksomhed, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske 
gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af 
direktiv 79/267/EØF1), herefter benævnt andet direktiv, har i vidt omfang 
bidraget til at realisere det indre marked for direkte livsforsikrings-
virksomhed, idet forsikringstagere, der som følge af, at de på eget 
initiativ tegner en forsikring i et andet land, ikke har behov for særlig 
1) EFT nr. L 330 af 29.11.1990, s. 50, 
- 38 -
beskyttelse i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, allerede har fuld 
frihed ti I at benytte det videst mulige forsikringsmarked. 
3. Dette andet direktiv udgør derfor et vigtigt skridt hen imod en 
indbyrdes tilnærmelse af de nationale markeder inden for et enkelt inte­
greret marked, som bør suppleres med andre fællesskabsinstrumenter med det 
formål at give alle forsikringstagere, uanset om de selv tager initiativet 
eller ej, mulighed for at benytte ethvert forsikringsselskab med 
vedtægtsmæssigt hjemsted i Fællesskabet, som udover sin virksomhed i 
henhold til reglerne om fri etableringsret eller i henhold til reglerne om 
fri udveksling af tjenesteydelser, samtidig med at de sikres en 
tilstrækkelig beskyttelse. 
4. Den valgte fremgangsmåde består i at gennemføre en harmonisering på 
de vigtigste punkter og i det omfang, det er nødvendigt og tilstrækkeligt 
for at nå frem til en gensidig anerkendelse af koncessioner og tilsyns­
ordninger, som vil gøre det muligt at udstede én enkelt EF-dækkende 
koncession og at anvende princippet om hjemlandstilsyn. 
5. Derfor er adgang til og udøvelse af forsikringsvirksomhed fremover 
betinget af én og kun én administrativ tilladelse, udstedt af myndighederne 
i den medlemsstat, hvor forsikringsselskabet har sit vedtægtsmæssige 
hjemsted; med denne ti I lade ise kan selskabet udøve sin virksomhed over alt 
i Fællesskabet, enten i henhold til reglerne om fri etableringsret eller i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser; værtslandet vil 
ikke længere kunne afkræve forsikringsselskaber, der allerede er meddelt 
tilladelse i hjemlandet, og som ønsker at udøve forsikringsvirksomhed i 
dette værtsland, en ny tilladelse; det er således nødvendigt at ændre 
første og andet direktiv for at tage hensyn hertil. 
- 39 -
6. Ansvaret for tilsyn med forsikringsselskabets økonomiske soliditet, 
navnlig hvad angår dets solvens og henlæggelse af tilstrækkelige tekniske 
reserver, som skal modsvares af kongruente aktiver, påhviler fremover de 
kompetente myndigheder i forsikringsselskabets hjemland. 
7. Hjemlandet kan i øvrigt foreskrive strengere regler end de i artikel 
7. 14, 15, 18, 19, stk. 1 og 3, og artikel 20 fastsatte bestemmelser, for 
så vidt angår forsikringsselskaber, der er godkendt af hjemlandets egne 
kompetente myndigheder. 
8. Nærværende direktiv indgår i hele komplekset af allerede gennemført 
fællesskabslovgivning, herunder navnlig Rådets første direktiv 
73/267/EØF2), senest ændret ved andet direktiv 90/619/EØF, samt Rådets 
direktiv .../../EØF (om forsikringsselskabers årsregnskaber og konsoli­
derede regnskaber)3). 
9. De kompetente myndigheder bør derfor tillægges de nødvendige kontrol­
beføjelser for at sikre, at forsikringsselskabet udøver sin virksomhed på 
betryggende vis i hele Fællesskabet, hvad enten den udøves i henhold til 
reglerne om fri etableringsret eller i henhold til reglerne om fri 
udveksling af tjenesteydelser; medlemsstaternes kompetente myndigheder 
skal i særdeleshed kunne vedtage egnede beskyttelsesforanstaltninger eller 
gennemføre sanktioner med det formål at forhindre uregelmæssigheder og 
eventuelle overtrædelser af bestemmelserne vedrørende forsikringstiIsyn. 
10. Det er nødvendigt at tilpasse bestemmelserne om overdragelse af 
forsikringsbestanden til den ved nærværende direktiv indførte retlige 
ordning med én enkelt EF-dækkende koncession. 
2) EFT nr. L 63 af 13.3.1979, s. 1. 
3) EFT nr. ... 
- 40 -
11. På baggrund af den i henhold til artikel 39, stk 2, i første direktiv 
udarbejdede beretning er der ikke grundlag for at opretholde de 
begrænsninger, der i dag er pålagt multibrancheselskaber, eller at forbyde 
oprettelse af nye multibrancheselskaber, forudsat at disse selskaber 
etablerer en særskilt forvaltning, hvoraf tydeligt fremgår resultaterne af 
henholdsvis Iivsforsikringsvirksomheden og skadesforsikringsvirksomheden, 
og som gør det muligt at overholde de forsigtighedsregler, der gælder for 
begge disse sektorer. 
12. Af hensyn til beskyttelsen af forsikringstagerne skal alle 
forsikringsselskaber henlægge tilstrækkelige tekniske reserver; de tekniske 
reserver beregnes i al væsentlighed efter aktuarmæssige principper; det er 
nødvendigt at samordne disse principper for at lette den gensidige 
anerkendelse af forsigtighedsreglerne i de forskellige medlemsstater. 
13. Der bør foretages en samordning af reglerne vedrørende beregningen, 
spredningen, lokaliseringen og kongruensen af de aktiver, der kan medgå til 
dækning af de tekniske reserver med henblik på at fremme den gensidige 
anerkendelse af medlemsstaternes bestemmelser; der bør ved denne samordning 
tages hensyn til foranstaltningerne med hensyn til liberalisering af 
kapitalbevægelserne, Jf. Rådets direktiv 88/361/EØF4), samt Fællesskabets 
bestræbelser på at virkeliggøre Den Økonomiske og Monetære Union. 
14. Hjemlandet kan dog ikke kræve, at forsikringsselskaber skal investere 
de aktiver, der medgår til dækning af deres tekniske reserver, i bestemte 
kategorier af aktiver, da et sådant krav er uforeneligt med de i henhold 
til Rådets direktiv 88/361/EØF trufne foranstaltninger med hensyn til 
liberalisering af kapitalbevægelserne. 
4) EFT nr. L 178 af 8.7.1988, s. 5. 
- 41 -
15. Det er nødvendigt at supplere listen over elementer, der kan anvendes 
til dækning af den i henhold til første direktiv påbudte solvensmargen, for 
således at tage hensyn til de nye finansielle instrumenter og faciliteter, 
som andre finansielle institutioner kan henregne til deres egenkapital. 
16. Det forekommer hverken nødvendigt eller belejligt at foretage en 
samordning af aftaleretten på nuværende tidspunkt; i mangel af en sådan 
samordning vil medlemsstaternes mulighed for at gennemtvinge anvendelse af 
deres lovgivning på forsikringsaftaler vedrørende forpligtelser, der 
befinder sig på deres område, være en tilstrækkelig garanti for 
forsikr ingstagerne. 
17. Inden for rammerne af det indre marked er det i forsikringstagerens 
interesse at have adgang til det størst mulige udvalg af forsikrings-
produkter, der tilbydes i Fællesskabet, således at han kan vælge den 
forsikring, der bedst dækker hans behov; derfor skal den medlemsstat, hvor 
forpligtelsen består, tillade, at samtlige de Iivsforsikringsprodukter, der 
afsættes i Fællesskabet, kan afsættes på dens område, forudsat at 
produkterne ikke er i strid med de retsregler, der i vedkommende 
medlemsstat tjener til at beskytte almene hensyn, som ikke er beskyttet af 
retsreglerne i hjemlandet, at de pågældene retsregler finder ensartet 
anvendelse på ethvert selskab, der udøver virksomhed i den pågældende 
medlemsstat, og at de er objektivt begrundede og står i et rimeligt forhold 
t i I det t iIstræbte mål. 
18. Medlemsstaterne bør påse, at forsikr ingsprodukterne og de aftale­
dokumenter, der anvendes ved dækning af de på deres område indgåede 
forpligtelser, enten på grundlag af reglerne om fri etableringsret eller 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, overholder de specifikke 
retsregler, der tjener til at beskytte almene hensyn; de tilsynsordninger, 
der skal anvendes, bør tilpasses kravene i et integreret marked, men må dog 
ikke være en forudsætning for udøvelse af forsikringsvirksomhed; det er 
ikke berettiget at opretholde ordninger, der indebærer forudgående 
godkendelse af forsikringsbetingelser; der bør derfor etableres andre 
ordninger, som passer bedre til kravene i et indre marked, og som gør det 
muligt for samtlige medlemsstater at sikre forsikringstagerne den fornødne 
beskyttelse. 
- 42 -
19. Inden for rammerne af et enhedsmarked for forsikringsvirksomhed vil 
forbrugeren kunne vælge mellem et større og mere varieret udbud af 
forsikringer end tidligere; for til fulde at kunne drage nytte af dette 
produktudbud og den øgede konkurrence skal forbrugeren have adgang til de 
oplysninger, der er nødvendige for at kunne vælge den forsikring, der bedst 
dækker hans behov; dette behov for oplysninger er så meget desto vigtigere, 
som forpligtelserne kan være af meget lang varighed; derfor må der 
gennemføres en samordning af de minimumsbestemmelser, der er nødvendige for 
at sikre, at forbrugeren modtager klare og præcise oplysninger om de 
væsentligste træk ved de produkter, han tilbydes, og om de organer, der er 
bemyndiget til at behandle klager fra forsikringstagerne, de forsikrede 
eller de forsikringsbegunstigede. 
19 a. For reelt at kunne udøve forsikringsvirksomhed i hele Fællesskabet 
er det vigtigt at tillade forsikringsselskaberne at reklamere for deres 
produkter, hvorfor de skal have mulighed for at benytte alle sædvanlige 
reklamemedier i filialens værtsland eller i den medlemsstat, hvor der 
præsteres tjenesteydelser; medlemsstaterne kan dog forlange, at 
forsikringsselskaberne skal overholde de nationale regler om sådanne 
reklamers form og indhold, der enten måtte følge af EF-lovgivningen på 
reklameområdet eller af medlemsstaternes bestemmelser til beskyttelse af 
almene hensyn. 
20. Inden for rammerne af et enhedsmarked kan en medlemsstat ikke længere 
forbyde samtidig udøvelse af forsikringsvirksomhed på sit område i henhold 
til både reglerne om fri etableringsret og reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser; derfor er det nødvendigt at afskaffe medlemsstaternes 
mulighed herfor, Jf. andet direktiv. 
21. Der bør indføres en sanktionsordning, som kan bringes i anvendelse, 
når et forsikringsselskab ikke overholder de gældende præceptive 
bestemmelser i den medlemsstat, hvor forpligtelsen er indgået. 
- 43 
21 a. Der gøres bestræbelser på at samordne medlemsstaternes lovgivninger 
om likvidation af forsikringsselskaber (Kommissionens ændrede forslag 
K0M(89) 394 endelig udg. af 18. september 1989); på nuværende tidspunkt er 
det i tilfælde af, at et forsikringsselskab træder i likvidation, vigtigt 
at fastsætte, at de garantiordninger, der er indført i medlemsstaterne, 
sikrer en ensartet behandling af samtlige forsikringskreditorer, uanset 
disse kreditorers nationalitet, og uanset hvordan forpligtelsen er indgået. 
22. Visse medlemsstater pålægger ikke forsikringsvirksomhed nogen form 
for afgifter, medens andre anvender særlige afgifter og andre former for 
bidrag; i de medlemsstater, hvor sådanne afgifter og bidrag opkræves, 
varierer deres struktur og procentsats meget; det bør undgås, at de 
bestående forskelle resulterer i konkurrencefordrejning mellem medlems­
staterne med hensyn til forsikring; med forbehold af yderligere samordning 
kan anvendelse af de afgifts- og bidragsordninger, der gælder i den 
medlemsstat, hvor forpligtelsen er indgået, afhjælpe en sådan ulempe; det 
tilkommer medlemsstaterne at fastsætte de bestemmelser, som skal sikre 
opkrævningen af disse afgifter og bidrag. 
23. Det kan med Jævne mellemrum være nødvendigt at foretage tekniske 
tilpasninger af de detaljerede regler i nærværende direktiv for at tage 
hensyn til den seneste udvikling inden for forsikringsbranchen; 
Kommissionen vil - inden for rammerne af de gennemførelsesbeføjelser, der 
er tillagt Kommissionen ved Traktatens bestemmelser - foretage sådanne 
tilpasninger, for så vidt de er nødvendige, og efter høring af det ved 
nedsatte "forsikringsudvalg". 
24. Der må fastsættes specifikke bestemmelser for på anvendelsestids­
punktet for nærværende direktiv at sikre overgangen fra den nuværende 
retlige ordning til den ved nærværende direktiv indførte ordning; disse 
bestemmelser skal have til formål at forhindre, at medlemsstaternes 
kompetente myndigheder pålægges en ekstra arbejdsbyrde -
- 44 -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
AFSNIT I 
DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE 
Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
a) første direktiv: direktiv 79/267/EØF 
b) andet direktiv: direktiv 90/619/EØF 
c) forsikringsselskab: ethvert selskab, som har fået meddelt 
administrativ tilladelse i overensstemmelse med artikel 6 i første 
direktiv 
d) filial: et forsikringsselskabs agenturer og filialer, jf. artikel 3 i 
andet direktiv 
e) forpligtelse: en forpligtelse i form af en forsikring af den art, der 
er nævnt i artikel 1 i første direktiv 
f) hjemland: den medlemsstat, hvor det vedtægtsmæssige hjemsted for det 
forsikringsselskab, der påtager sig en forpligtelse, er beliggende 
g) filialens værtsland: den medlemsstat, hvor den filial, der påtager 
sig en forpligtelse, er beliggende 
- 45 -
h) den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser: den medlemsstat, 
hvor forpligtelsen består, jf. artikel 2, litra e), i andet direktiv, 
når et forsikringsselskab eller en filial, der er beliggende i en 
anden medlemsstat, har påtaget sig forpligtelsen 
i) kontrol: den forbindelse, der består mellem et moderselskab og et 
datterselskab, Jf. artikel 1 i Rådets direktiv 83/349/EØF5), eller 
en forbindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk person og 
et foretagende 
J) kvalificeret deltagelse: direkte eller indirekte besiddelse af mindst 
10% af kapitalen eller stemmerettighederne eller en besiddelse, som 
giver mulighed for at udøve en betydelig indflydelse på driften af 
det foretagende, hvori der besiddes kapitalinteresser. 
Ved anvendelsen af denne definition i forbindelse med artikel 7 og 14 
samt de andre niveauer af deltagelse, der er omhandlet i artikel 14, 
medregnes de stemmerettigheder, der er nævnt i artikel 7 i Rådets 
direktiv 88/627/EØF6) 
k) moderselskab: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i 
direktiv 83/349/EØF 
I) datterselskab: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i 
direktiv 83/349/EØF; ethvert datterselskab af et datterselskab anses 
også for at være et datterselskab af det moderselskab, der står i 
spidsen for disse foretagender. 
Artikel 2 
1. Nærværende direktiv finder anvendelse på forpligtelser og 
forsikringsselskaber af den i artikel 1 i første direktiv nævnte 
art. 
5) EFT nr. L 193 af 18.7.1983, s. 1. 
6) EFT nr. L 348 af 17.12.1988, s. 62. 
- 46 -
2. I artikel 1, nr. 2, første afsnit, i første direktiv udgår ordene "og 
er tilladt i det land, i hvilket virksomheden udøves". 
3. Nærværende direktiv finder ikke anvendelse på de transaktioner, 
selskaber og organer, som første direktiv ikke finder anvendelse på, 
og ej heller på de i artikel 4 i nævnte direktiv anførte organer. 
AFSNIT II 
ADGANG TIL FORSIKRINGSVIRKSOMHED 
Artikel 3 
Artikel 6 i første direktiv affattes således 
"Artikel 6: 
1. Adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed er betinget af 
en forudgående administrativ tilladelse. 
Ansøgning om en sådan tilladelse indgives til hjemlandets myndigheder 
af: 
a) selskaber, der etablerer vedtægtsmæssigt hjemsted på denne 
medlemsstats område 
b) selskaber, der efter at have modtaget den under litra a) 
omhandlede tilladelse udvider sin virksomhed til andre 
fors i kr i ngskI asser. 
2. Medlemsstaterne må ikke gøre meddelelse af tilladelse betinget af 
deponering eller anden form for sikkerhedsstillelse." 
- 47 -
Artikel 4 
Artikel 7 i første direktiv affattes således 
"Artikel 7: 
1. Tilladelsen gælder for hele Fællesskabet. Den giver selskabet ret til 
at udøve virksomhed i henhold til reglerne om fri etableringsret 
eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser. 
2. Tilladelsen gives særskilt for hver forsikr ingsklasse som defineret i 
bilaget. Den omfatter hele den pågældende klasse, medmindre ansøgeren 
kun ønsker at dække en del af de risici, der hører under denne 
klasse. 
Ansøges der om tilladelse til at drive virksomhed inden for en 
bestemt forsikr ingsklasse, kan tilsynsmyndighederne begrænse 
tilladelsen til de aktiviteter, der er angivet i den i artikel 9 
nævnte dr iftsplan. 
En medlemsstat kan meddele tilladelse, der omfatter flere forsik-
ringsklasser, forudsat at den nationale lovgivning tillader, at 
disse forsikringsklasser udøves samtidigt." 
Artikel 5 
Artikel 8 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 8: 
1. Hver medlemsstat kræver, at de selskaber, der ansøger om tilladelse 
a) antager en af følgende former: 
- 48 -
for Kongeriget Belgien: "société anonyme"/"naamIoze 
vennootschap", "société en commandite par actions"/ 
"commanditaire vennootschap op aandelen", "association 
d'assurance mutuel le*Vonder I inge verzekering-
maatschappiJ", "société coopérâtive'7 "coopérâtieve 
vennootschap" 
for Kongeriget Danmark: "aktieselskaber", "gensidige 
selskaber" 
for ForbundsrepubI ikken Tyskland: "AktiengeselIschaft", 
"Verslcherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Offentlich-
rechtIiches Wettbewerbs-versicherungsunternehmen" 
for Frankrig: "société anonyme", "société d'assurance 
mutuel le" 
for Irland: "incorporated companies limited by shares 
or by guarantee or unlimited" 
for Den Italienske Republik: "société per azioni", 
"société coopérâtiva", "mutua di assicurazione" 
for Storhertugdømmet Luxembourg: "société anonyme", 
"société en commandite par action", "association 
d'assurance mutuelles", "société coopérative" 
for Kongeriget Nederlandene: "naamIoze vennootschap", 
"onder Ii nge waarborgmaatschapp i J" 
- 49 -
for Det Forenede Kongerige: "incorporated companies 
limited by shares or by guarantee or unlimited", 
"societies registered under the Industrial and 
Provident Societies Acts", "societies registered under 
the Friendly Societies Act", "the association of 
underwriters known as Lloyd's" 
for Den Hellenske Republik: 
M avavuun ETOtipta " 
for Kongeriget Spanien: "sociedad anôni ma", "sociedad 
mutua", "sociedad coopérâtiva" 
for Den Portugisiske Republik: "sociedade anonima", 
"mutua de seguros". 
Et forsikringsselskab kan ligeledes tage form af et Europæisk Aktie­
selskab, Jf. Rådets forordning .../EØF* og Rådets direktiv 
.../EØF**. 
Endvidere kan medlemsstaterne i givet fald oprette offentligretlige 
selskaber, når disse organers formål er udøvelse af forsikringsvirk­
somhed på samme vilkår som privatretlige selskaber 
b) begrænser deres formål til forsikringsvirksomhed og dermed 
direkte forbundne forretninger med udelukkelse af enhver anden 
erhvervsmæssig virksomhed 
c) fremlægger en driftsplan i overensstemmelse med artikel 9 
d) råder over den i artikel 20, stk. 2, fastsatte minimumsgaranti-
fond 
- 50 -
e) faktisk ledes af personer, der opfylder de foreskrevne krav til 
hæderlighed og faglige kvalifikationer. 
2. Det selskab, der ansøger om tilladelse til udvidelse af virksomheden 
til andre klasser, skal fremlægge en driftsplan i overensstemmelse 
med art i kel 9. 
Selskabet skal endvidere godtgøre, at det råder over den i artikel 19 
fastsatte solvensmargen, og er i besiddelse af den i artikel 20, stk. 
1 og 2, nævnte garantifond. 
3. Nærværende direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne opret­
holder eller indfører love eller administrative bestemmelser, der 
foreskriver godkendelse af vedtægterne og fremlæggelse af alt materi­
ale, der er nødvendigt for den normale gennemførelse af tilsynet. 
Medlemsstaterne må dog ikke fastsætte bestemmelser, der foreskriver 
forudgående godkendelse eller løbende anmeldelse af de almindelige og 
specielle betingelser i forsikringspolicer, det tekniske grundlag, på 
hvilket navnlig tariffer og tekniske hensættelser beregnes og af 
formularer og andre trykte dokumenter, som et selskab agter at 
anvende over for forsikringstagerne. Med henblik på at kontrollere, 
at love eller administrative bestemmelser om forsikringsaftaler 
overholdes, kan de alene kræve, at de pågældende betingelser og de 
øvrige dokumenter når som helst skal kunne forelægges, uden at dette 
må gøres til en betingelse for, at et selskab kan udøve sin 
virksomhed. 
4. Ovennævnte bestemmelser kan ikke foreskrive, at ansøgningen om til­
ladelse behandles under hensyntagen til markedets økonomiske behov." 
* 
** 
- 51 -
Artikel 6 
Artikel 9 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 9: 
Den i artikel 8, stk. 1, litra c), og stk. 2, nævnte driftsplan skal 
indeholde oplysninger eller dokumentation vedrørende: 
a) arten af de forpligtelser, som selskabet har til hensigt at påtage 
sig 
b) grundprincipperne for genforsikring 
c) sammensætningen af minimumsgaranti fonden 
d) de anslåede omkostninger i forbindelse med opbygningen af administra­
tionen og distributionsnettet samt de dertil afsatte finansielle 
midler 
og endvidere for de tre første regnskabsår: 
e) en oversigt, der giver detaljerede oplysninger om de forventede ind­
tægter og udgifter hidrørende fra direkte forsikringsvirksomhed og 
fra overtagelse af genforsikring samt afgivelse i genforsikring 
f) den sandsynlige beholdning af Iikvi de midler 
g) de anslåede finansielle midler til dækning af forpligtelser og 
solvensmargen." 
- 52 -
Artikel 7 
Hjemlandets kompetente myndigheder meddeler ikke tilladelse til udøvelse af 
forsikringsvirksomhed, før de har fået meddelelse om alle aktionærer eller 
selskabsdeltagere, det være sig fysiske eller juridiske personer, der 
direkte eller indirekte er kvalificerede deltagere, og om størrelsen af 
deres kapitalandel. 
Samme myndigheder nægter at meddele tilladelse, hvis de under hensyn til 
nødvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af forsikrings­
selskabet ikke er overbevist om aktionærernes eller selskabsdeltagernes 
hæderlighed og egnethed. 
- 53 -
AFSNIT III 
HARMONISERING AF BETINGELSERNE FOR 
UDØVELSE AF FORSIKRINGSVIRKSOMHED 
Kapitel 1 
Artikel 8 
Artikel 15 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 15: 
1. Ansvaret for det finansielle tilsyn med et forsikringsselskab, her­
under tilsyn med de aktiviteter, det udøver gennem filialer og som 
led i udveksling af tjenesteydelser, henhører alene under hjemlandets 
kompetence. Hvis myndighederne i den medlemsstat, hvor forpligtelsen 
består, har en begrundet formodning om, at de af et forsikrings­
selskab udøvede aktiviteter vil kunne skade selskabets finansielle 
soliditet, giver de underretning herom til myndighederne i 
forsikringsselskabets hjemland. Hjemlandets myndigheder kontrollerer, 
at selskabet overholder de i dette direktiv fastsatte forsigtigheds-
pr incipper. 
2. Det finansielle tilsyn med forsikringsselskabets samlede aktiviteter 
omfatter i særdeleshed kontrol med selskabets solvens og tekniske 
hensættelser, herunder præmiehensættelser, og med de aktiver, der 
medgår til dækning heraf i overensstemmelse med de regler eller den 
praksis, der gælder i hjemlandet, jf. de på fællesskabsplan vedtagne 
bestemmelser. 
3. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at der i alle forsikrings­
selskaber findes en god administrativ og regnskabsmæssig praksis og 
fyldestgørende interne kontrolprocedurer." 
- 54 -
Artikel 9 
Artikel 16 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 16: 
1. Når et forsikringsselskab, der er meddelt tilladelse i en 
medlemsstat, udøver virksomhed gennem en filial etableret i en anden 
medlemsstat, skal filialens værtsland sikre, at hjemlandets 
kompetente myndigheder efter forudgående meddelelse herom til 
værtslandets kompetente myndigheder selv eller gennem personer, de 
bemyndiger hertil, på stedet kan kontrollere de oplysninger, der er 
nødvendige for det finansielle tilsyn med selskabet." 
Artikel 10 
I første direktiv indsættes som artikel 23 a: 
"Artikel 23 a: 
Medmindre andet måtte gælde i henhold til procedurerne for tilbagekaldelse 
af en tilladelse og de strafferetlige bestemmelser, fastsætter 
medlemsstaterne, at deres respektive kompetente myndigheder kan iværksætte 
sanktioner eller andre foranstaltninger over for forsikringsselskaber eller 
deres ansvarlige ledere for overtrædelse af love eller administrative 
bestemmelser om kontrol med eller udøvelse af den pågældende virksomhed med 
det formål at bringe de konstaterede overtrædelser eller årsagerne hertil 
t i I ophør." 
- 55 -
Artikel 11 
1. Artikel 6, stk. 2-7, i andet direktiv ophæves. 
2. Hver medlemsstat tillader på de i den nationale lovgivning fastsatte 
betingelser, at forsikringsselskaber, der har vedtægtsmæssigt 
hjemsted på dens område, overdrager hele eller en del af deres 
forsikringsbestand, hvad enten den består af aftaler indgået som led 
i etableringsretten eller som led i den frie udveksling af 
tjenesteydelser, til et overtagende selskab, der er etableret i 
Fællesskabet, hvis tilsynsmyndighederne i det overtagende selskabs 
hjemland bekræfter, at selskabet under hensyntagen til overdragelsen 
har den fornødne solvensmargen. 
3. Når en filial påtænker at overdrage hele eller en del af sin forsik-
ringsbestand, hvad enten den består af aftaler indgået som led i 
etableringsretten eller som led i den frie udveksling af tjeneste­
ydelser, skal filialens værtsland høres. 
4. I de i stk. 2 og 3 omhandlede tilfælde meddeler tilsynsmyndighederne 
i det overdragende forsikringsselskabs hjemland tilladelse til 
overdragelsen efter at have indhentet samtykke fra tilsyns­
myndighederne i de medlemsstater, hvor selskabet har påtaget sig 
forpligtelser. 
5. De hørte tilsynsmyndigheder afgiver deres udtalelse til 
tilsynsmyndighederne i det overdragende forsikringsselskabs hjemland 
senest tre måneder efter at have modtaget anmodningen om en 
udtalelse; har de hørte myndigheder ikke reageret inden udløbet af 
denne frist, sidestilles dette med en positiv udtalelse. 
6. En overdragelse, der tillades i overensstemmelse med denne artikel, 
skal i den medlemsstat, hvor selskabet har påtaget sig forpligtelser, 
offentliggøres som foreskrevet i den nationale lovgivning. Over­
dragelsen kan uden videre gøres gældende over for forsik­
ringstagerne, de forsikrede og enhver anden person, for hvem de 
overdragne aftaler hjemler rettigheder og forpligtelser. 
- 56 -
Medlemsstaterne kan fastsætte, at forsikringstagerne skal have 
mulighed for at opsige aftalen inden for en bestemt frist fra 
overdrage Isest i dspunktet. 
Artikel 12 
1. Artikel 24 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 24: 
1. Hvis et selskab ikke efterkommer bestemmelserne i artikel 17, kan 
tilsynsmyndigheden i selskabets hjemland forbyde den frie rådighed 
over aktiverne efter at have underrettet tilsynsmyndighederne i de 
medlemsstater, hvor selskabet har påtaget sig forpligtelser. 
2. Med henblik på genoprettelse af den finansielle situation i et 
selskab, hvis solvensmargen ikke længere når op på det i artikel 19, 
foreskrevne minimum, kræver tilsynsmyndigheden i hjemlandet en 
genopret teisesp I an, der skal forelægges den til godkendelse. 
3. Hvis solvensmargenen ikke længere når op på den i artikel 20 nærmere 
fastsatte garantifond, kræver tilsynsmyndigheden i hjemlandet af sel­
skabet en kortfristet finansieringsplan, der skal forelægges den til 
godkendelse. 
Tilsynsmyndigheden kan endvidere begrænse eller forbyde den fri 
rådighed over selskabets aktiver. Myndighederne i de medlemsstater, 
på hvis område selskabet ligeledes udøver virksomhed, underrettes 
herom og træffer efter anmodning fra hjemlandets tilsynsmyndighed de 
samme foranstaltninger. 
4. I de i stk. 1 og 3 omhandlede tilfælde kan de kompetente 
tilsynsmyndigheder desuden træffe alle egnede foranstaltninger til 
varetagelse af de sikredes interesser. 
57 -
5. Hver medlemsstat vedtager også de bestemmelser, der er nødvendige for 
at forhindre den frie rådighed over aktiver, der befinder sig på 
sidstnævntes område, når selskabets hjemland anmoder herom." 
Artikel 13 
Artikel 26 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 26: 
1. Den tilladelse, der er meddelt forsikringsselskabet af den kompetente 
myndighed i hjemlandet, kan tilbagekaldes af denne myndighed, hvis 
selskabet 
a) ikke gør brug af tilladelsen inden for en frist på tolv 
måneder, giver udtrykkeligt afkald herpå eller ikke har udøvet 
sin virksomhed i en periode på over seks måneder, medmindre 
der i den pågældende medlemsstat findes bestemmelser om, at 
tilladelse i sådanne tilfælde uden videre bortfalder 
b) ikke længere opfylder adgangsbetingelserne 
c) ikke inden for de indrømmede frister har kunnet gennemføre de 
foranstaltninger, der er fastsat i genopret teisesp I anen eller 
finansieringsplanen som omhandlet i artikel 24 
d) groft tilsidesætter de forpligtelser, der påhviler det i medfør 
af de bestemmelser, der finder anvendelse på selskabet. 
I tilfælde af tilbagekaldelse af tilladelsen underretter 
tilsynsmyndigheden i hjemlandet tilsynsmyndighederne i de øvrige 
medlemsstater, som derefter træffer alle nødvendige foranstaltninger 
for at forhindre det pågældende selskab i at påbegynde nye 
aktiviteter på deres område i henhold til reglerne om fri 
etableringsret eller fri udveksling af tjenesteydelser. Herudover 
- 58 -
træffer førstnævnte myndighed sammen med sidstnævnte myndigheder alle 
egnede foranstaltninger med henblik på at varetage de forsikredes 
interesser og begrænser navnlig den frie rådighed over selskabets 
aktiver i medfør af artikel 24, stk. 1 og stk. 3, andet afsnit. 
Enhver beslutning om tilbagekaldelse af en tilladelse skal udførligt 
begrundes og meddeles det pågældende selskab. 
Hver medlemsstat fastsætter bestemmelse om adgang til 
domstolsprøvelse af en sådan beslutning." 
Artikel 14 
1. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller juridisk person, 
der påtænker direkte eller indirekte at erhverve en kvalificeret del­
tagelse i et forsikringsselskab, forinden skal underrette de 
kompetente myndigheder i hjemlandet herom med angivelse af størrelsen 
af den kapitalandel, der påtænkes erhvervet. Enhver fysisk eller 
juridisk person skal ligeledes underrette hjemlandets kompetente 
myndigheder, hvis vedkommende påtænker at forøge sin kvalificerede 
deltagelse så meget, at vedkommendes andel af stemmerettigheder eller 
kapitalandele derved når op på eller overstiger en tærskel på 20%, 
33% eller 50%, eller at forsikringsselskabet derved bliver 
vedkommendes datterselskab. 
Hjemlandets kompetente myndigheder kan inden for en frist på højst 
tre måneder fra datoen for den i første afsnit nævnte underretning 
nægte at give tilladelse til den påtænkte forøgelse, hvis de under 
hensyn til nødvendigheden af at sikre en sund og forsigtig 
forvaltning af forsikringsselskabet ikke er overbevist om den i 
første afsnit nævnte persons hæderlighed og egnethed. Hvis 
myndighederne ikke giver afslag, kan de fastsætte en frist for 
gennemførelsen af den i første afsnit omhandlede kap i ta I forøge I se. 
- 59 -
2. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller Juridisk person, 
der påtænker direkte eller indirekte at opgive sin besiddelse af en 
kvalificeret deltagelse i et forsikringsselskab, forinden skal under­
rette hjemlandets kompetente myndigheder herom med angivelse af stør­
relsen af den kapitalandel, der påtænkes afhændet. Enhver fysisk 
eller Juridisk person skal ligeledes meddele de kompetente 
myndigheder, at den pågældende har til hensigt at formindske sin 
kvalificerede deltagelse så meget, at vedkommendes andel af 
stemmerettigheder eller kapitalandele derved når ned under en tærskel 
på 20%, 33% eller 50%, eller at forsikringsselskabet derved ophører 
med at være vedkommendes datterselskab. 
3. Forsikringsselskaberne giver, så snart de har fået kendskab hertil, 
hjemlandets kompetente myndigheder meddelelse om de erhvervelser 
eller afhændelser af kapitalandele, som bevirker, at deltagelsen 
overskrider eller falder under en af de tærskler, der er omhandlet i 
stk. 1 og 2. 
Endvidere meddeler de mindst en gang om året navnene på de aktionærer 
eller selskabsdeltagere, som besidder en kvalificeret deltagelse, 
samt størrelsen af denne, således som de bl.a. fremgår af de 
registrerede data på den årlige generalforsamling eller af de 
oplysninger, som modtages i henhold til de bestemmelser, der gælder 
for børsnoterede selskaber. 
4. Medlemsstaterne sørger for, at hjemlandets kompetente myndigheder i 
tilfælde af, at de i stk. 1 omhandlede personer gør deres indflydelse 
gældende på en måde, der vil kunne skade en forsigtig og sund 
forvaltning af forsikringsselskabet, træffer de fornødne 
foranstaltninger for at bringe denne situation til ophør. Sådanne 
foranstaltninger kan bl.a. bestå i påbud, sanktioner over for 
ledelsen eller ophævelse af den stemmeret, der er knyttet til de 
pågældende aktionærers eller selskabsdeltageres aktier eller andele. 
- 60 -
Lignende foranstaltninger bringes i anvendelse over for fysiske eller 
Juridiske personer, som ikke overholder den i stk. 1 foreskrevne for­
pligtelse til forudgående underretning. Hvis en kapitalandel 
erhverves, til trods for at de kompetente myndigheder har modsat sig 
dette, skal medlemsstaterne, uafhængigt af eventuelt andre 
sanktioner, suspendere de dertil svarende stemmerettigheder, erklære 
de afgivne stemmer ugyldige eller annullere dem. 
Artikel 14 a 
Artikel 13 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 13: 
1. Selskaber, der i en medlemmsstat i overensstemmelse med artikel 6 i 
første skadesforsikringsdirektiv og artikel 6 i nærværende direktiv 
får tilladelse til samtidig at udøve den i bilaget til første 
skadesdirektiv omhandlede virksomhed og den i artikel 1 i nærværende 
direktiv omhandlede virksomhed, skal i overensstemmelse med artikel 
14 føre en særskilt forvaltning for hver af disse typer virksomhed. 
2. Når et selskab, der udøver de i bilaget til første skadesforsik-
ringsdirektiv nævnte former for virksomhed, har økonomisk, handels­
mæssig eller administrativ tilknytning ti I et selskab, der udøver de 
i nærværende direktiv omhandlede former for virksomhed, skal 
tilsynsmyndighederne i de medlemsstater, på hvis område de nævnte 
selskaber har deres vedtægtsmæssige hjemsted, påse, at de pågældende 
selskabers regnskaber ikke fordrejes ved aftaler, der indgås mellem 
disse selskaber, eller ved nogen anden ordning, der kan influere på 
fordelingen af udgifter og indtægter. 
3. Selskaber, som ved meddelelsen af dette direktiv udøver de i stk. 1 
nævnte to former for virksomhed samtidig, kan fortsætte hermed på 
betingelse af, at der i overensstemmelse med artikel 14 oprettes 
særskilt forvaltning for hver af disse former for virksomhed, Jf. dog 
stk. 4. 
I 
- 61 -
Enhver medlemsstat kan kræve, at de selskaber, hvis vedtægtsmæssige 
hjemsted befinder sig på dens område, inden for en af medlemsstaten 
fastsat frist ophører med samtidig udøvelse af de former for 
virksomhed, som de udøvede ved meddelelsen af dette direktiv." 
Artikel 14 b 
Den 1. Januar 1996 udgår artikel 18 i andet direktiv 
KAPITEL 2 
Artikel 15 
Artikel 17 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 17: 
1. Hjemlandet pålægger ethvert forsikringsselskab at afsætte tekniske 
reserver, herunder præmiehensættelser, der er tilstrækkelige i 
forhold til alle dets aktiviteter. 
Reservernes størrelse fastlægges på grundlag af følgende principper: 
A. i) Præmiehensættelserne beregnes på et tilstrækkelig forsigtigt 
akturarmæssigt grundlag for alle fremtidige forpligtelser i 
henhold til løbende forsikringsaftaler, herunder navnlig: 
- 62 -
alle garanterede ydelser, inklusive garanterede 
t i I bagekøbsværdi er 
allerede garanterede bonusydelser, uanset under hvilken 
form de ti I de I es 
alle optioner for forsikringstagere i henhold til 
forsikr ingsaftaler 
fremtidige udgifter, inklusive provisioner, 
under hensyntagen til fremtidige præmieindtægter. 
i i) En retrospektiv metode kan anvendes, hvis det kan godtgøres, at 
de tekniske reserver, som bliver resultatet af denne 
beregningsmetode, ikke bliver lavere end de reserver, som 
fremkommer ved en tilstrækkelig forsigtig prospektiv metode, 
eller hvis anvendelsen af den prospekt i ve metode ikke er mulig 
for den pågældende forsikr ingstype. 
i i i) En forsigtig beregning er ikke ensbetydende med en beregning, 
der foretages på grundlag af de mest sandsynlige hypoteser, 
idet der i rimeligt omfang skal tages højde for negative 
afvigelser i de forskellige faktorer. 
iv) Beregningen skal - alt efter hvilken forsikringstype der er 
tale om, og i det omfang de hertil afsatte aktiver kan 
identificeres - baseres på den værdiansættelsesmetode, der er 
lagt til grund for de pågældende aktiver. 
v) De tekniske reserver skal beregnes særskilt for hver 
forsikringsaftale. Approksimative eller gennemsnitsbaserede 
beregninger er dog tilladt, når der er grund til at formode, at 
resultatet vil blive stort set det samme som ved individuelle 
beregninger. Princippet om individuel beregning er ikke til 
hinder for, at der foretages supplerende hensættelser til 
dækning af generelle risici, der ikke er individualiserede. 
- 63 -
vi) Når en forsikringsaftales tilbagekøbsværdi er garanteret, skal 
der for en sådan aftale foretages præmiehensættelser, hvis 
størrelse mindst svarer til denne tilbagekøbsværdi. 
Den rentesats, der lægges til grund, skal vælges med forsigtighed 
under hensyntagen til den valuta, som forsikringsydelsen er fastsat 
i, og under hensyntagen til de hertil modsvarende aktiver, der 
allerede indgår i forsikringsselskabets beholdning, og til aktiver, 
hvori forsikringsselskabet kan anbringe fremtidige indtægter. 
De statistiske beregningselementer samt omkostningselementerne skal 
vælges med forsigtighed under hensyntagen til, i hvilken medlemsstat 
forpligtelsen består, hvilken forsikringstype der er tale om, samt 
under hensyntagen til de administrative omkostninger og provisioner, 
der forventes afholdt. 
Hvad angår forsikringsaftaler med ret til bonus, skal der i den 
metode, der lægges til grund for beregningen af de tekniske reserver, 
implicit eller eksplicit og under hensyntagen til øvrige hypoteser 
for den kommende udvikling og den nuværende metode for beregningen af 
bonus, tages højde for fremtidige bonusbeløb af enhver art. Når 
metoden ikke explicit tager højde for fremtidige bonusbeløb, skal 
rentesatsen som anvendes ved beregningen af de tekniske reserver være 
lavere end den sats, som vælges i henhold til ovennævnte princip B, 
for derved at sikre en rimelig margen. 
- 64 -
E. Hensættelser til dækning af fremtidige omkostninger kan være 
implicitte f.eks. ved kun at tage højde for fremtidige nettopræmier, 
dvs. uden omkostningsti I læg. De samlede hensættelser, implicitte 
eller eksplicitte, må dog ikke være lavere end det beløb, en 
forsigtig beregning ville resultere i. 
F. Metoden for beregning af de tekniske reserver skal være udformet 
således, at overskud frigives i et rimeligt omfang under forsikrings­
aftalens løbetid og ikke svinger fra år til år som følge af 
vilkårlige ændringer i metoden eller beregningsgrundlaget. 
2. Forsikringsselskaber skal offentliggøre, på hvilket grundlag og efter 
hvilke metoder de tekniske reserver, herunder hensættelser til 
bonusydelser, beregnes. 
3. Hjemlandet pålægger ethvert forsikringsselskab, at de tekniske 
reserver for selskabets samlede virksomhed skal være dækket af 
kongruente aktiver i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 
21. For så vidt angår virksomhed, der udøves i Det Europæiske 
Fællesskab, skal disse aktiver befinde sig inden for Fælleskabets 
område. Hjemlandet kan dog lempe reglerne for aktivernes 
lokal iser ing." 
Artikel 16 
Præmierne for nye forretninger skal, vurderet ud fra rimelige aktuarmæssige 
antagelser, være tilstrækkelige til at sætte selskabet i stand til at 
opfylde alle sine forpligtelser, idet der tages hensyn til alle aspekter af 
selskabets økonomiske situation. 
- 65 -
Artikel 17 
De til dækning af de tekniske reserver afsatte aktiver anbringes under hen­
syntagen til forretningernes art samt aktivernes art og varighed, herunder 
eventuelle fremtidige ændringer i deres udbytte og værdi. 
Artikel 18 
1. Hjemlandet kan kun tillade, at forsikringsselskaber tilvejebringer 
dækning for deres tekniske reserver blandt følgende kategorier af 
akt iver : 
a) Værdipapirer og andre pengemarkedsinstrumenter udstedt af en 
central eller lokal myndighed; udlån til eller sikret af en 
central eller lokal myndighed 
b) værdipapirer og andre pengemarkedsinstrumenter udstedt af 
virksomheder; sikrede udlån til virksomheder eller udlån, for 
hvilke virksomheder har stillet garanti 
c) sikrede udlån til andre fysiske personer end de under punkt h) 
nedenfor anførte 
d) omsættelige aktier og andre omsættelige kapitalandele med 
variabelt udbytte 
e) andele i virksomheder for kollektive investeringer i 
værdipapirer og andre investeringsforeninger 
f) inddæknings instrumenter, navnlig optioner, futures og swaps 
g) grunde og bygninger 
- 66 -
h) lån, der er sikret ved pant i grunde, bygninger, skibe og luft­
fartøjer 
i) indeståender i bank og på postgiro, checks og kassebeholdning, 
indlån i kreditinstitutter 
J) genforsikringsbeløb for tekniske reserver, som opføres med det 
beløb, der er fastsat i genforsikringsaftalerne 
k) genforsikringsdepoter og tilgodehavender hos afgivende 
fors i kr i ngsseI skaber 
I) tilgodehavender hos forsikringstagere og forsikringsagenter 
hidrørende fra direkte forsikringsforretninger og 
genforsikringsforretninger på indtil 30% af præmieindtægterne 
i et regnskabsår 
m) påløbne renter og optjent leje samt andre periode-
afgrænsningsposter 
n) forudbetalte akkvisitionsomkostninger 
o) beløb, der indgår som følge af restværdier og subrogation 
p) (anerkendte) skattetilbagebetalinger 
q) fordringer over for garantifonde 
r) materielle anlægsaktiver bortset fra grunde og bygninger 
s) andre eventuelle rettigheder 
t) pol i ce lån. 
- 67 -
2. Uanset stk. 1 kan hjemlandet under særlige omstændigheder og efter 
anmodning fra forsikringsselskabet træffe behørigt begrundet 
afgørelse om, at andre kategorier af aktiver kan medgå til dækning af 
de tekniske reserver, Jf. dog artikel 17. 
Artikel 19 
1. Hjemlandet stiller krav om, at hvert forsikringsselskab ikke 
anbr inger mere end 
a) 50% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsik­
ringsandelen, i de i artikel 18, stk. 1, litra b), anførte 
kategorier af aktiver 
b) 50% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikrings­
andelen, i de i artikel 18, stk. 1, litra g) og h), anførte 
kategorier af aktiver taget under ét 
c) 80% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikrings­
andelen, i de i artikel 18, stk. 1, litra d), e) og f), anførte 
kategorier af aktiver taget under ét, og hvoraf højst 10% må 
anbringes i den i artikel 18, stk. 1, litra f), anførte 
kategori af aktiver eller i unoterede omsættelige aktier og 
andre omsættelige kapitalandele med variabelt udbytte taget 
under ét. 
Hjemlandet kan fravige 80%-grænsen, forudsat at den under litra 
g) fastsatte grænse på 10% reduceres ti I 5% 
d) 5% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikrings­
andelen, i den i artikel 18, stk. 1, litra c), anførte kategori 
af akt iver 
- 68 -
e) 10% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikrings­
andelen, i grunde eller bygninger 
f) 10% af de samlede tekniske reserver, ekskl. genforsikrings­
andelen, i lån, der er sikret ved pant i grunde, bygninger, 
skibe eller luftfartøjer 
g) 10% af de samlede tekniske reserver, ekskl. 
genforsikringsandelen, i - taget under ét - omsættelige aktier, 
andre omsættelige kapitalandele med variabelt udbytte, 
obligationer fra nogen enkelt virksomhed og lån til nogen 
enkelt virksomhed. 
2. Medlemsstaterne må ikke kræve, at forsikringsselskaber skal anbringe 
deres midler i bestemte kategorier af aktiver eller placere deres 
aktiver i en bestemt medlemsstat. 
3. Uanset stk. 1 kan hjemlandet under særlige omstændigheder og efter 
anmodning fra forsikringsselskabet træffe behørigt begrundet 
afgørelse om, at de regler, der er fastsat i stk 1, litra a) - g), 
kan fraviges, jf. dog artikel 17. 
Artikel 20 
Efter anmodning fra et forsikringsselskab kan hjemlandet acceptere, at 
dokumenterede skjulte reserver, der skyldes en for lav ansættelse af 
aktiverne, anvendes til dækning af de tekniske reserver, så længe disse 
skjulte reserver ikke er af ekstraordinær karakter. 
Anerkendes skjulte reserver som et aktiv, der kan medgå til dækning af 
tekniske reserver, fratrækkes et passende beløb for latente skatter og 
sa Igsomkostn i nger. 
- 69 -
Artikel 21 
Med henblik på anvendelse af artikel 17, stk. 3, og artikel 28 i det første 
direktiv overholder medlemsstaterne bestemmelserne i bilag 1 til dette 
direktiv, for så vidt angår kongruensreglerne. 
Artikel 22 
Artikel 18, stk. 2, nr. 1, i første direktiv affattes således: 
"1. selskabets formue fri for enhver påregnelig forpligtelse og med 
fradrag af immaterielle værdier. Denne formue omfatter navnlig: 
den indbetalte aktiekapital eller for gensidige forsikringsselskaber 
den indbetalte basiskapital 
halvdelen af den ikke-indbetaI te aktiekapital eller basiskapital, når 
den indbetalte del udgør 25% af denne aktie- eller basiskapital 
lovpligtige og frie reserver, der ikke modsvarer forpligtelserne 
overført overskud 
ansvarlig indskudskapital på højst 25% af margenen, hvis følgende 
betingelser er opfyldt: 
der skal eksistere en bindende aftale om, at den ansvarlige 
indskudskapital i tilfælde af et forsikringsselskabs konkurs 
eller likvidation efterstilles alle andre fordringer og først 
fyldestgøres, når al anden udestående gæld er betalt 
- 70 -
kun faktisk indbetalte midler tages i betragtning 
den oprindelige løbetid skal være på mindst fem år, hvorefter 
den ansvarlige indskudskapital vil kunne kræves tilbagebetalt; 
er der ikke fastsat nogen løbetid, skal der gælde et 
opsigelsesvarsel på fem år, medmindre midlerne ikke længere 
henregnes til egenkapitalen, eller medmindre hjemlandets 
forudgående samtykke specielt kræves for tilbagebetaling før 
tiden. Hjemlandet kan give tilladelse til tilbagebetaling før 
tiden af sådanne midler, når anmodning herom indgives på 
emittentens initiativ, og forsikringsselskabets solvens ikke 
derved forr inges 
den udstrækning, hvori ansvarlig indskudskapital kan medregnes 
til egenkapitalen, indskrænkes gradvis i løbet af mindst de 
sidste fem år inden den aftalte tilbagebetalingsdag 
låneaftalen må ikke indeholde nogen klausul om, at gælden under 
nærmere angivne omstændigheder, bortset fra en likvidation af 
forsikringsselskabet, skal tilbagebetales inden den aftalte 
forfaldsdato." 
Artikel 23 
Artikel 21 i første direktiv affattes således: 
"Artikel 21: 
1. Medlemsstaterne fastsætter ingen regler for valget af de aktiver, der 
ikke medgår til dækningen af de tekniske reserver i henhold til 
artikel 17. 
- 71 -
2. Medlemsstaterne afstår fra at begrænse den frie rådighed over løsøre 
og fast ejendom, der indgår i forsikringsselskabers formue, jf. dog 
artikel 17, stk. 3, artikel 24, stk. 1, 3 og 5, og artikel 26, stk. 
1, andet afsnit. 
3. Bestemmelserne i denne artikel er ikke til hinder for foran­
staltninger, som medlemsstaterne er berettiget til at træffe i deres 
egenskab af ejere eller deltagere i de pågældende selskaber, forudsat 
de sikredes interesser tilgodeses." 
KAPITEL 3 
Artikel 24 
Den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, kan ikke forhindre forsikrings­
tageren i at indgå en forsikringsaftale i overensstemmelse med lovgivningen 
i hjemlandet, forudsat at aftalen ikke er i strid med ufravigelige rets­
regler i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består. 
Artikel 25 
Medlemsstaterne må ikke fastsætte bestemmelser om, at der kræves god­
kendelse eller løbende anmeldelse af de almindelige og specielle betin­
gelser i forsikringspolicer, det tekniske grundlag, på hvilket navnlig 
tariffer og tekniske reserver beregnes, og af formularer og andre trykte 
dokumenter, som et forsikringsselskab agter at anvende over for fors ik-
r ingstagerne. 
- 72 -
Med henblik på at kontrollere, at love eller administrative bestemmelser om 
forsikringsaftaler overholdes, kan de alene kræve, at de pågældende betin­
gelser og de øvrige dokumenter når som helst skal kunne forelægges, uden at 
dette dog må gøres ti I en betingelse for, at et selskab kan udøve sin virk­
somhed . 
Artikel 26 
I artikel 15, stk. 1, første afsnit, i andet direktiv udgår ordene "i et af 
de i afsnit III omhandlede tilfælde". 
Artikel 27 
1. Før der indgås en forpligtelse, skal forsikringstageren have forelagt 
de under punkt A i bilag 2 nævnte oplysninger. 
2. Forsikringstageren skal under hele forsikringsaftalens løbetid 
informeres om enhver ændring af de under punkt B i bilag 2 nævnte 
oplysninger. 
3. Den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, kan ikke af forsikrings­
selskaber kræve yderligere oplysninger ud over dem, der er anført i 
bilag 2, medmindre sådanne oplysninger er nødvendige som forudsætning 
for, at forsikringstageren reelt kan forstå hovedelementerne i den af 
ham tegnede forsikring. ! 
73 -
AFSNIT IV 
BESTEMMELSER VEDRØRENDE FRI ETABLERING OG 
FRI UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER 
Artikel 28 
Artikel 10 i første direktiv affattes således 
"Artikel 10: 
1. Et forsikringsselskab, der ønsker at etablere en filial på en anden 
medlemsstats område, meddeler dette til den kompetente myndighed i 
hjemlandet. 
2. Medlemsstaterne kræver, at et forsikringsselskab, som ønsker at 
etablere en filial i en anden medlemsstat, indgiver følgende op­
lysninger sammen med den i stk. 1 nævnte meddelelse: 
a) i hvilken medlemsstat det har til hensigt at etablere en filial 
b) en driftsplan, hvori bl.a. angives arten af den påtænkte 
virksomhed og filialens organisatoriske struktur 
c) en adresse i værtslandet, hvorfra der kan rekvireres dokumenter 
_ 74 -
d) navnet på filialens generaIbefuldmægtigede, som skal have de 
fornødne beføjelser til at forpligte selskabet over for 
tredjemand samt til at repræsentere det over for værtslandets 
myndigheder og domstole. 
Med hensyn til Lloyd's må eventuelle tvister i filialens værtsland, 
der hidrører fra indgåede forpligtelser, ikke medføre større 
vanskeligheder for de sikrede, end hvis tvisterne vedrørte selskaber 
af sædvanlig type. Med henblik herpå skal den generaIbefuldmægtigedes 
kompetence især omfatte beføjelse til i denne egenskab at give møde i 
retten som sagsøgt med beføjelse til at forpligte de pågældende 
assurandører i Lloyd's. 
Medmindre den kompetente myndighed i hjemlandet har grund til at 
betvivle, at det pågældende forsikringsselskabs administrative 
struktur og finansielle situation frembyder den fornødne sikkerhed 
under hensyntagen til den påtænkte etablering, videresender den 
senest tre måneder efter modtagelsen af alle de i stk. 2 nævnte 
oplysninger disse ti I de kompetente myndigheder i filialens værtsland 
og underretter det berørte forsikringsselskab herom. 
Hjemlandets kompetente myndigheder giver ligeledes meddelelse om 
størrelsen af forsikringsselskabets garantifond og solvensmargen, 
beregnet i overensstemmelse med artikel 19 og 20. 
Nægter den kompetente myndighed i hjemlandet at videresende de i stk. 
2 nævnte oplysninger til den kompetente myndighed i filialens 
værtsland, skal dette afslag begrundes over for det berørte selskab 
inden tre måneder efter modtagelsen af samtlige omhandlede 
oplysninger. Et sådant afslag eller manglende svar kan gøres til 
genstand for domstolsprøvelse i hjemlandet. 
- 75 -
4. Før en filial af et forsikringsselskab påbegynder sin virksomhed, har 
den kompetente myndighed i filialens værtsland en frist på to måneder 
fra modtagelsen af de i stk. 3 nævnte oplysninger til i givet fald at 
meddele de vilkår, som ud fra hensynet til almene interesser gælder 
for udøvelse af denne virksomhed i filialens værtsland. 
5. Så snart meddelelsen fra den kompetente myndighed i filialens 
værtsland foreligger, eller så snart den i stk. 4 nævnte frist 
udløber, uden at denne myndighed har udtalt sig, kan filialen 
etableres og påbegynde sin virksomhed. 
6. I tilfælde af ændring af et forhold, der er givet meddelelse om efter 
stk. 2, litra b), c) og d), skal forsikringsselskabet skriftligt med­
dele den pågældende ændring til de kompetente myndigheder i 
hjemlandet og filialens værtsland mindst en måned, før ændringen 
foretages, således at de kompetente myndigheder i hjemlandet kan nå 
at udtale sig i henhold til stk. 3, og de kompetente myndigheder i 
filialens værtsland i henhold til stk. 4." 
Artikel 29 
Artikel 11 i første direktiv udgår. 
Artikel 30 
Artikel 11 i andet direktiv affattes således 
- 76 -
"Artikel 11: 
Ethvert selskab, der for første gang agter at udøve virksomhed i henhold 
til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, skal forinden give 
meddelelse herom til de kompetente myndigheder i hjemlandet og angive den 
eller de medlemsstater, på hvis område det agter at præstere tjeneste­
ydelser, og arten af de forpligtelser, det har til hensigt at dække." 
Artikel 31 
Artikel 14 i andet direktiv affattes således: 
"Artikel 14: 
1. De kompetente myndigheder i hjemlandet skal inden for en måned efter 
den i artikel 11 nævnte meddelelse give den eller de medlemsstater, 
på hvis område selskabet agter at udøve virksomhed i henhold til 
reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, underretning om 
følgende: 
a) solvensmargenens størrelse, beregnet i overensstemmelse med 
artikel 19 og 20 i første direktiv 
b) de klasser, inden for hvilke det pågældende selskab har ret til 
at virke 
c) arten af de forpligtelser, som selskabet har til hensigt at 
påtage sig i den medlemsstat, hvor der skal præsteres 
tjenesteydelser. 
Samtidig giver de det berørte selskab meddelelse herom. 
- 77 
2. Hvis de kompetente myndigheder i hjemlandet ikke fremsender de i stk. 
1 nævnte oplysninger inden for den fastsatte frist, underretter de 
inden for samme frist selskabet om årsagerne til dette afslag. 
Afslaget kan gøres til genstand for domstolsprøvelse i hjemlandet. 
3. Selskabet kan begynde sin virksomhed fra den attesterede dato, hvor 
det har fået meddelelse om den i stk. 1, første afsnit, omhandlede 
underretning." 
Artikel 32 
Artikel 17 i andet direktiv affattes således: 
"Artikel 17: 
Enhver ændring, som selskabet agter at foretage i de i artikel 11 nævnte 
oplysninger, underkastes den i artikel 11 og 14 i dette direktiv omhandlede 
procedure." 
Artikel 33 
Artikel 10, 12, 13, 16, 22 og 24 i andet direktiv udgår 
Artikel 34 
1. Artikel 19 i andet direktiv udgår 
- 78 -
Filialens værtsland eller den medlemsstat, hvori tjenesteydelserne 
præsteres, må ikke fastsætte bestemmelser om, at der kræves 
forudgående godkendelse eller løbende anmeldelse af de almindelige 
og specielle betingelser i forsikringspolicer, det tekniske 
grundlag, på hvilket navnlig tariffer og tekniske reserver beregnes, 
og af andre trykte dokumenter, som selskabet agter at anvende. Med 
henblik på at kontrollere, at deres nationale bestemmelser 
overholdes, kan de alene af ethvert selskab, der ønsker at udøve 
forsikringsvirksomhed på deres område enten i henhold til reglerne om 
fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser, kræve ikke-systematisk forelæggelse af de 
betingelser, selskabet agter at anvende, uden at dette dog må gøres 
ti I en forudsætning for, at selskabet kan udøve sin aktivitet. 
Artikel 35 
Artikel 20 i andet direktiv udgår. 
Ethvert selskab, der udøver virksomhed enten i henhold til reglerne 
om fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af 
tjenesteydelser, skal forelægge de kompetente myndigheder i filialens 
værtsland eller i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne præsteres, 
alle dokumenter, der er nødvendige for gennemførelsen af denne 
artikel, for så vidt de selskaber, der har deres vedtægtsmæssige 
hjemsted i disse medlemsstater, også er forpligtet hertil. 
Hvis de kompetente myndigheder i en medlemsstat konstaterer, at et 
selskab, der har en filial eller præsterer tjenesteydelser i henhold 
til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, på denne medlems­
stats område overtræder de retsregler, der gælder for sådanne 
selskaber i nævnte medlemsstat, henstiller de til det pågældende 
selskab at bringe disse ulovlige forhold til ophør. 
- 79 -
4. Foretager vedkommende selskab sig ikke det nødvendige, giver de 
kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat meddelelse herom 
til de kompetente myndigheder i hjemlandet. Disse træffer snarest 
muligt alle nødvendige foranstaltninger med henblik på, at det på­
gældende selskab bringer de ulovlige forhold til ophør. De kompetente 
myndigheder i den pågældende medlemsstat underet tes om arten af disse 
foranstaltninger. 
5. Hvis selskabet til trods for de foranstaltninger, der er truffet af 
hjemlandet - eller hvis disse foranstaltninger viser sig at være 
utilstrækkelige, eller hjemlandet ikke har truffet nogen 
foranstaltninger - fortsat overtræder de retsregler, der gælder i den 
pågældende medlemsstat, kan denne, efter at have givet meddelelse 
herom til de kompetente myndigheder i hjemlandet, træffe egnede 
foranstaltninger for at forhindre eller standse yderligere 
overtrædelser og, såfremt det er strengt nødvendigt, forbyde 
selskabet fortsat at indgå forsikringsaftaler på dens område. 
Medlemsstaterne drager omsorg for, at de for gennemførelsen af 
sådanne foranstaltninger nødvendige dokumenter kan forkyndes på deres 
område over for forsikringsselskaberne. 
6. Bestemmelserne i stk. 2-5 berører ikke medlemsstaternes ret til i 
nødstilfælde at træffe egnede forholdsregler for at forhindre eller 
standse lovovertrædelser, der er begået på deres område. Dette 
indebærer også muligheden for at forhindre et forsikringsselskab i at 
indgå nye forsikringsaftaler på deres område. 
7. Hvis det selskab, der har gjort sig skyldig i overtrædelsen, har et 
etableret forretningssted eller besidder ejendom i den pågældende 
medlemsstat, kan tilsynsmyndighederne i denne stat i 
overensstemmelse med den nationale lovgivning iværksætte de for 
sådanne overtrædelser fastsatte administrative sanktioner over for 
dette etablerede forretningssted eller denne ejendom. 
- 80 -
8. Enhver foranstaltning, der træffes i henhold til stk. 4-7, og som 
omfatter sanktioner eller begrænsninger i forsikringsakti viteterne, 
skal behørigt begrundes og meddeles det pågældende selskab. Hver af 
disse foranstaltninger kan gøres til genstand for domstolsprøvelse i 
den medlemsstat, hvor de er truffet. 
9. Kommissionen forelægger hvert andet år Rådet en rapport, der viser 
antallet og arten af tilfælde, hvor der i den enkelte medlemsstat er 
blevet givet afslag i henhold til artikel 28 eller truffet 
foranstaltninger i henhold til stk. 4. Medlemsstaterne samarbejder i 
denne forbindelse med Kommissionen og meddeler denne de oplysninger, 
der er nødvendige for at udarbejde denne rapport. 
Artikel 36 
Dette direktiv er ikke til hinder for, at forsikringsselskaber med ved­
tægtsmæssigt hjemsted i en medlemsstat kan reklamere for deres ydelser ved 
anvendelse at ethvert kommunikationsmiddel i filialens værtsland eller i 
den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne præsteres, så længe de ikke til­
sidesætter eventuelle regler om sådanne reklamers form og indhold, der er 
begrundet i almene hensyn. 
Artikel 37 
1. Artikel 21 i andet direktiv udgår. 
2. Træder et forsikringsselskab i likvidation, opfyldes forpligtelser i 
henhold til forsikringsaftaler, der er indgået gennem en filial eller 
i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, på 
samme måde som forpligtelser i henhold til dette selskabs andre 
forsikringsaftaler, uanset de forsikredes eller begunstigedes 
nat ionalitet. 
- 81 -
Artikel 38 
1. Artikel 23 i andet direktiv udgår. 
2. Forsikringsselskaber skal særskilt for forsikringsvirksomhed, der 
henholdsvis udøves i henhold til reglerne om fri etableringsret og i 
henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, meddele 
tilsynsmyndighederne i hjemlandet, hvor store præmiebeløb, inden 
fradrag af genforsikring, der er opkrævet for hver medlemsstat og for 
hver af forsikr ingskI asserne I til VI, jf. bilaget til første 
direkt iv. 
Tilsynsmyndighederne i hjemlandet videregiver efter anmodning disse 
oplysninger til tilsynsmyndighederne i de berørte medlemsstater. 
Artikel 39 
1. Artikel 25 i andet direktiv udgår. 
2. Uden at dette berører en senere harmonisering, er alle forsik­
ringsaftaler udelukkende pålagt de indirekte skatter og parafiskale 
afgifter, hvormed forsikringspræmierne er belastet i den medlemsstat, 
hvor forpligtelsen består i henhold til artikel 2, litra e), i andet 
direktiv, samt for Spaniens vedkommende de ekstragebyrer, der ved lov 
er fastsat til fordel for det spanske "Consorcio de Compensacion de 
Seguros" til udførelse af dets opgaver i forbindelse med godtgørelse 
af tab på grund af usædvanlige begivenheder i denne medlemsstat. 
Den lovgivning, der finder anvendelse på aftalen efter artikel 4, har 
ingen indflydelse på den gældende skattemæssige ordning. 
82 -
Med forbehold af en senere harmonisering anvender hver medlemsstat på 
de selskaber, som dækker risici på dens område, de nationale bestem­
melser om de foranstaltninger, der skal sikre opkrævning af de i 
første afsnit omhandlede indirekte skatter og parafiskale afgifter. 
AFSNIT V 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 40 
1. De tekniske tilpasninger, der skal foretages i første og andet 
direktiv samt nærværende direktiv vedrørende følgende punkter, 
vedtages efter proceduren i artikel ... i direktiv 
(Forsikr ingsudvalg). 
ændringer af den i artikel 1 og i bilaget til første direktiv 
omhandlede liste, eller tilpasning af listens terminologi, for 
derved at tage hensyn til udviklingen på forsikr ingsmarkederne 
præcisering af de i artikel 18, i første direktiv opregnede 
komponenter, der indgår i solvensmargenen, for derved at tage 
hensyn til udviklingen af nye finansielle instrumenter 
ændring af størrelsen af den i artikel 20, stk. 2, i første 
direktiv omhandlede minimumsgaranti fond for derved at tage 
hensyn til den økonomiske og finansielle udvikling 
ændring af listen over de aktiver, der kan medgå til dækning af 
de tekniske reserver, jf. artikel 18 i nærværende direktiv, og 
af de i artikel 19 i nærværende direktiv fastsatte regler for 
r isikospredning 
- 83 -
ændring af lempelserne i princippet om kongruens, jf. bilag 1 i 
nærværende direktiv, for derved at tage hensyn til nye 
instrumenter til dækning af valutakursrisici eller udviklingen 
inden for Den Økonomiske og Monetære Union 
præcisering af definitionerne med henblik på at sikre en 
ensartet anvendelse af første og andet direktiv samt nærværende 
direktiv i hele Fællesskabet 
kodificering af første og andet direktiv samt af nærværende 
direkt iv. 
Artikel 41 
Filialer, der inden ikrafttrædelsen af gennemførelsesbestemmelserne 
til dette direktiv har påbegyndt deres virksomhed efter de i 
værtslandet gældende bestemmelser, betragtes som filialer, der har 
været underlagt proceduren i artikel 10, stk. 1-5, i første direktiv. 
Fra samme ikrafttrædelsesdato vil de være underlagt bestemmelserne i 
artikel 17, 23 a, 24 og 26 i første direktiv samt artikel 35 i 
nærværende direktiv. 
Artikel 30 og 31 berører ikke de rettigheder, som et 
forsikringsselskab inden ikrafttrædelsen af gennemførelses­
bestemmelserne til dette direktiv har erhvervet i henhold til 
reglerne om fri udveksling af tjensteydelser. 
Artikel 42 
I første direktiv indsættes som artikel 31 a 
"Artikel 31 a 
- 84 -
1. Hver medlemsstat tillader på de i den nationale lovgivning fastsatte 
betingelser, at agenturer og filialer, der er etableret på dens 
område, overdrager hele eller en del af deres forsikringsbestand til 
et overtagende selskab, der er etableret i Fællesskabet, hvis 
tilsynsmyndighederne i det overtagende selskabs hjemland bekræfter, 
at selskabet under hensyntagen til overdragelsen har den fornødne 
solvensmargen. 
2. En overdragelse, der tillades i overensstemmelse med stk. 1, skal i 
den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, offentliggøres som 
foreskrevet i den nationale lovgivning. Overdragelsen kan uden videre 
gøres gældende over for de berørte forsikringstagere, de forsikrede 
og enhver anden person, for hvem de overdragne aftaler hjemler 
rettigheder og forpligtelser. 
Denne bestemmelse berører ikke medlemsstaternes ret til at 
fastsætte, at forsikringstagerne skal have mulighed for at opsige 
aftalen inden for en bestemt frist fra overdragelsestidspunktet." 
Artikel 43 
Medlemsstaterne påser, at alle afgørelser, der træffes over for et forsik­
ringsselskab i henhold til de i overensstemmelse med nærværende direktiv 
vedtagne love og administrative bestemmelser, kan gøres til genstand for 
domstolsprøvelse. 
Artikel 44 
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i 
kraft for at efterkomme dette direktiv senest den De underretter 
straks Kommissionen herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til 
dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggørelsen af en sådan henvis­
ning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
- 85 -
Artikel 45 
Efter meddelelsen af dette direktiv drager medlemsstaterne omsorg for at 
meddele Kommissionen teksten ti I de vigtigste nationale love og administra­
tive bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette 
direkt iv. 
Artikel 46 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådet vegne 
Formand 
- 86 -
BILAG 1 
KONGRUENSREGLER 
Den valuta, hvori forsikringsselskabets forpligtelser er eksigible, fast­
lægges efter følgende regler: 
1. Når garantierne ifølge en forsikringsaftale lyder på en bestemt 
valuta, anses forsikringsselskabets forpligtelser for eksigible i 
denne valuta. 
2. Når garantierne ifølge en forsikringsaftale direkte er knyttet til 
værdien af en andel i et kollektivt investeringsinstituts eller en 
anden referenceværdi, skal de tekniske reserver dækkes af aktiver, 
der er direkte ækvivalente hermed. 
3. Medlemsstaterne kan tillade, at forsikringsselskabers tekniske reser­
ver, herunder navnlig præmiehensættelser, ikke dækkes af kongruente 
aktiver, hvis det følger af anvendelsen af ovenstående bestemmelser, 
at selskabet for at opfylde princippet om kongruens skulle være i 
besiddelse af aktiver i en bestemt valuta til et beløb, der ikke 
overstiger 7% af de aktiver, der forefindes i andre valutaer. 
4. Medlemsstaterne kan fritage selskaber for anvendelse af kongruens­
princippet, når forpligtelserne er eksigible i et tredjelands 
valuta, hvis investeringerne i denne valuta er lovreguleret, hvis 
valutaen er underkastet overførselsrestriktioner, eller hvis den af 
lignende grunde er uhensigtsmæssig til dækning af de tekniske 
reserver. 
5. Forsikringsselskaber kan undlade at tilvejebringe dækning ved kongru­
ente aktiver op til et beløb, der dog ikke må overstige 20% af deres 
forpligtelser i en bestemt valuta. 
- 87 -
Samtlige aktiver - uanset valuta - skal dog mindst svare til samtlige 
forpligtelser, uanset i hvilken valuta disse er angivet. 
Medlemsstaterne kan fastsætte, at når forpligtelser i henhold til 
foranstående bestemmelser skal være dækket af aktiver, der lyder på 
en medlemsstats valuta, anses dette krav ligeledes for opfyldt, når 
aktiverne lyder på ecu. 
- 88 -
BILAG 2 
Oplysninger til forsikringstageren 
En forsikringstager skal før indgåelsen af en forsikringsaftale (A) eller 
under aftalens løbetid (B) forelægges følgende skriftlige oplysninger, der 
skal være klart og præcist formuleret, og som skal være affattet på det 
officielle sprog i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består: 
A. Før forsikringsaftalens indgåelse 
Oplysninger vedrørende 
fors i kr i ngs-seI skabet Oplysninger vedrørende forsikr ings-
forpligtelsen 
a.1 Selskabets navn og juridiske 
form 
a.2 Angivelse af, i hvilken med 
lemsstat selskabets hjemsted er 
beliggende, og i givet fald i 
hvilken medlemsstat den filial, 
med hvilken aftalen indgås, er 
beliggende 
a.3 Hovedsædets adresse samt i 
givet fald adressen på den 
filial, med hvilken aftalen 
indgås a.4 Definition af de enkelte 
garantier og optioner 
a.5 Forsikringsaftalens løbetid 
a.6 Betingelserne for opsigelse af 
forsikr ingsaftalen 
a.7 Betingelser for indbetaling af 
præmier 
a.8 De nærmere vilkår for beregning 
og tildeling af bonus 
a.9 Angivelse af tilbagekøbsværdi og 
fripoliceværdi og arten af de 
hertil knyttede garantier 
a.10 Oplysninger om præmier for de 
enkelte garantier, herunder for 
hovedforsikringen eller supple­
rende garant ier 
a.11 Angivelse af anvendte referen­
ceværdier (regningsenheder) i 
forsikringsaftaler med variabel 
kapital 
a.12 Angivelse af arten af de akti­
ver, som forsikringsaftaler med 
variabel kapital er baseret på 
a.13 Opsigelsesfrister 
a.14 Angivelse af, hvilken skatte­
ordning der gælder for fors ik-
r ingsafta len 
a.15 Oplysninger om det eller de 
organer, der i den medlemsstat, 
hvor forpligtelsen består, har 
bemyndigelse til at behandle 
klager fra forsikringstagerne, 
de forsikrede eller de 
fors i kr i ngsbegunst i gede. 
- 89 -
B. Under forsikringsaftalens løbetid 
Ud over de almindelige og særlige betingelser, der skal meddeles 
forsikringstageren, skal han også forelægges følgende oplysninger under 
forsikringsaftalens løbetid: 
Oplysninger om forsikrings­
selskabet Oplysninger om forsikr ings-
forpligtelsen 
b.1 Enhver ændring af selskabets 
navn, Juridiske form eller af 
hovedsædets adresse og i givet 
fald af adressen på den filial 
med hvilken forsikr ingskon 
trakten er indgået b.2 Alle oplysninger vedrørende 
punkt a.4-a.13 i A i tilfælde 
af tillæg til kontrakten eller 
i tilfælde af ændring af den 
lovgivning, der finder anven­
delse på aftalen 
De nærmere vilkår for anvendelsen af dette bilag fastsættes i overens­
stemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består. 
- 90 -
FICHE FINANCIERE 
(délai de consultation requis pour la DG XIX : 10 jours ouvrables) 
VOLET 1 : IMPLICATIONS FINANCIERES 
1. Intitulé de l'action 
Prop, de directive du Conseil : 3ème directive de coordination dans 
le domaine de l'assurance directe sur la vie. 
2. Lignes budgétaires concernées : crédits de fonctionnement 
3. Base légale : Art. 57 para 2 et 66 du Traité CEE 
4. Description de l'action 
4.1. Objectifs spécifiques de l'action : acte législatif 
4.2. Durée : pas d'application 
4.3. Population visée par l'action : autorités dans les E.M. 
5. Classification de la dépense ou des recettes 
5.1. DO/DNO 
5.2. CD/CND 
5.3. Types de recettes visées 
Réponse : pas d'application 
6. Nature de la dépense ou des recettes 
6.1. Subvention à 100 % 
6.2. Subvention pour co-fInancement avec d'autres sources du 
secteur public et/ou privé 
6.3. BonlflcatIon d*intérêt 
6.4. Autres 
6.5. En cas de réussite économique de l'action, un remboursement 
partiel ou total de l'apport financier communautaire est-
ll prévu ? 
6.6. L'action proposée impllque-t-elle une modification du 
niveau des recettes? SI oui, de quelle nature est la 
modification et quel type de recettes est visé ? 
Réponse : pas d'application 
7. Incidence financière sur les crédits d'Intervention (partie B du 
budget) 
7.1. Indiquez le mode de calcul du coût total de l'action 
7.2. Indiquez la part du "mInI-budget" dans le coût total de 
l'action, explicitez le mode de calcul. 
7.3. Echéancier Indicatif des crédits d'engagement et de 
paiement 
Réponse : pas d'application 
8. Quelles sont les dispositions anti-fraude prévues dans la 
proposition d'action 7 
Réponse : pas d'application 
- 91 -
VOLET 2 : DEPENSES ADMINISTRATIVES 
(partie A du budget) 
(Volet à transmettre à la DG IX pour avis; celle-ci le transmet ensuite 
à la DG XIX) 
1. L'action prorposée ImpIique-t-elle une augmentation du nombre 
d'effectifs de la Commission 7 SI oui, de combien 7 
Non. 
Indiquez le montant des dépenses de fonctionnement et de personnel 
généréres la proposition d'action. Explicitez le mode de calcul. 
Pas d'applIcat ion 
- 92 -
VOLET 3 : ELEMENTS D'ANALYSE COUT-EFFICACITE 
1. Objectifs et cohérence avec la programmation financière 
1.1. Objectifs spécifiques de l'action proposée. Il doit être 
quantifié dans la msure du possible et présenté pour 
chacune des années concernées s'il s'agit d'une action 
plurlannuel le. 
Réponse : acte législatif comportant harmonisation des législations 
1.2. L'action est-elle prévue dans la programmation financière 
de la DG pour les années concernées 7 
Réponse : pas d'application 
1.3. Indiquez à quel objectif plus général défini dans la 
programmation financière de la DG correspond l'objectif de 
I'act Ion proposée 
Réponse : programme de travail législatif de la DG XV 
2. Justification de l'action 
2.1. Justification de l'action choisie par rapport à une 
alternative qui permettrait d'atteindre les mêmes 
objectifs. La Justification doit se baser notamment sur 
trois cr itères : 
a) coût 
b) effets dérivés (Impact au-delà des objectifs 
spécifiques) 
c) effet multiplicateur (capacité de mobilisation d'autres 
sources de financement 
Réponse : pas d'application; proposition faite dans le cadre du 
droit d'Initiative de la Commission en matière législative. 
3. Suivi et évaluation de l'action 
3.1. Indicateurs de performance sélectionnés 
3.2. Modalités et périodicité de l'évaluation prévues 
3.3. Principaux facteurs d'Incertitude pouvant affecter les 
résultats spécifiques de l'action 
Réponse : pas d'application 
- 93 -
FICHE D'EVALUATION D'IMPACT 
IMPACT DE LA PROPOSITION SUR LES ENTREPRISES 
ET, EN PARTICULIER, SUR LES PETITES ET MOYENNES 
ENTREPRISES (PME) 
Titre de la proposition : Proposition de troisième directive du Conseil 
portant coordination des dispositions 
législatives, réglementaires et 
administratives concernant l'assurance 
directe sur la vie et modifiant les 
directives 79/267/CEE et 90/619/CEE. 
Numéro de référence du document : COM (91). 
La proposition 
1. Compte tenu du principe de subsidiarité, pourquoi une législation 
communautaire est-elle nécessaire dans ce domaine et quels sont 
ses principaux objectifs 7 
Pour achever le marché Intérieur dans le secteur de l'assurance 
directe sur la vie, suivant les principes établis dans le Livre 
Blanc, afin de créer un véritable marché unique dans cet important 
secteur des services financiers. 
Cette proposition de troisième directive s'Inscrit dans le cadre 
des travaux à réaliser en vue de l'achèvement du marché unique 
d'assurance, vie et non-vie. 
L'adoption des deuxièmes directives sur l'assurance non-vie (1988) 
et sur l'assurance vie (1990) a largement contribué à cet objectif 
fondamental de la Communauté. Ces textes ont établi deux régimes 
différents pour la réalisation des activités en prestation de 
services. Le premier, inspiré de l'approche prévue dans le Livre 
Blanc, de contrôle de l'activité par le pays d'origine, est 
applicable aux preneurs n'ayant pas besoin d'une protection 
spécifique par l'application de leurs propres règles nationales 
(grands risques, liberté de prestation avec initiative du 
preneur). Le second repose sur l'application des règles du pays 
de la prestation et concerne les preneurs qui ont besoin d'une 
protection spécifique (risques de masse, engagements en assurance 
vie pris par le preneur sans initiative de déplacement à 
l'étranger). 
Lors de l'adoption de ces deuxièmes directives la Commission s'est 
formellement engagée à présenter de nouvelles propositions ayant 
pour objet d'achever le marché intérieur dans les délais prévus 
par le Livre Bianc. 
- 94 -
Une proposition de troisième directive de coordination sur 
l'assurance non-vie a déjà été tranmise au Conseil le 27 Juillet 
1990. La présente proposition de troisième directive concerne 
l'assurance vie et elle a aussi pour objet d'établir les 
dispostions nécessaires pour achever le marché Intérieur de 
I'assurance vie. 
Le régime proposé s'inspire de celui déjà utilisé pour la création 
du marché intérieur des activités bancaires et des services 
d'investissement (Deuxième directive bancaire et proposition de 
directive sur les services d'Investissement) : Instauration d'un 
régime d'agrément unique et du système de contrôle de l'activité 
par l'Etat membre d'origine. Cette directive une fois adoptée, 
l'ensemble de l'activité d'assurance directe vie sera assujettie à 
un seul régime qui permettra aux entreprises d'assurance d'offrir 
leurs produits dans la Communauté et aux preneurs d'assurance 
d'avoir accès au marché le plus large possible afin de trouver le 
produit le plus adéquat à leurs besoins et ce au meilleur prix. 
L'impact sur les entreprises 
2. Qui sera affecté par la proposition 7 
- quels secteurs d'entreprises 
Les entreprises d'assurance agréées pour réaliser des activités 
d'assurance vie aux termes de la première directive 79/267/CEE. 
D'autre part, cette proposition va permettre des preneurs 
d'assurance où il y a un grand nombre de PME de bénéficier du 
complet achèvement du marché intérieur et d'avoir dès lors 
accès à la plus large gamme de produits d'assurance sur la vie 
ex istant dans la CEE. 
- quelles tailles d'entreprises (part des petites et moyennes 
entreprises) 
Toutes les entreprises d'assurance Incluses dans le champ 
d'application de la directive. Restent exclues de très petites 
entreprises à implantation locale ayant une faible part de 
marché (cf. 5a). 
- exlste-t-ll des zones géographiques particulières dans la 
Communauté où ces entreprises sont implantées. 
Les mesures préconisées par la proposition de directive ne sont 
pas susceptibles d'affecter inégalement les régions de la 
Communauté. 
3. Quelles mesures les entreprises devront-elles prendre pour se 
conformer à la proposition 7 
La proposition de directive introduit à l'instar des autres 
Services Financiers dans le secteur de l'assurance directe sur la 
- 95 -
vie le régime d'agrément administratif unique et valable por 
l'ensemble des activités de l'entreprise dans la Communauté, ainsi 
que le contrôle prudentiel par les autorités de l'Etat membre 
d'or igine. 
Cette démarche simplifie considérablement la situation actuelle en 
ce qui concerne l'accès et l'exercice de ces activités, 
caractérisée par une multiplcité d'agréments et de contrôles selon 
les modalités d'exercice. 
En même temps le contrôle de l'exigence par l'Etat membre 
d'origine de l'entreprise d'assurance de provisions techniques et 
mathématiques suffisantes, ainsi que de leur évaluation et leur 
représentation par des actifs congruents et localisés dans la 
Communauté, selon des règles coordonées va réduire la multiplicité 
de régimes existant actuellement. La solidité des entreprises 
d'assurance se trouve renforcée et garantie, ce qui améliore de la 
sorte la protection des preneurs d'assurance. 
4. Quels effets économiques la proposition est-elle susceptible 
d'avoir 7 
- sur l'emploi 
pas d'effet direct. 
- sur les investissements et la création de nouvelles 
entreprises. 
L'Introduction d'un régime de contrôle par l'Etat membre 
d'origine réduira les coûts d'exploitation des entreprises 
d'assurance du fait de procéder au niveau du siège social au 
calcul des provisions techniques pour l'ensemble des affaires. 
Les mesures proposées pour la consitut Ion de la marge de 
solvabilité (admission des emprunts subordonnés) faciliteront 
le financement des entreprises au moyen de ressources externes, 
notamment pour les mutuelles et les coopératives d'assurance. 
- sur la compétitivité des entreprises. 
Les entreprises d'assurance communautaires seront soumises à 
des règles coordonées sur l'accès et l'exercice de l'activité 
d'assurance directe vie de même qu'en assurance non-vie. Du 
fait de la création d'un marché unique elles pourront offrir 
leurs produits d'assurance partout dans la Communauté à tout 
preneur d'assurance. Une plus grande concurrence entre les 
entreprises d'assurance elles-mêmes et entre celles-ci et 
d'autres institutions financières qui offrent des produits 
similaires est donc prévisible. 
Les PME preneurs d'assurance bénéficieront d'une offre beaucoup 
plus large de produits parmi lesquels choisir le plus approprié 
à leurs besoins en raison des couvertures proposées et du prix. 
La proposition contient-elle des mesures visant à tenir compte de 
la situation spécifique des petites et moyennes entreprises 
(exigences réduites ou diférentes, etc.) 
a) En ce qui concerne les entreprises d'assurance 
La première directive 79/267/CEE a déjà prévu un série de 
dispositions particulières en faveur des entreprises 
d'assurance à taille moyenne ou petite. L'article 3 établit la 
non-application des dispositions de la directive à certaines 
petites et moyennes mutuelles. En plus la directive permet 
aussi la réduction d'un quart du minimum du Fonds de Garantie, 
exigé aux entreprises d'assurance, pour les entreprises 
revêtant la forme de mutuelle ou de société à forme mutuelle. 
La proposition de troisième directive ne modifie pas ce 
traitement prévu en faveur de certaines entreprises 
d'assurance. 
b) En ce oui concerne les preneurs 
La proposition de troisième directive prévoit des dispositions 
ayant pour objet de garantir leur protection nécessaire et 
adéquate lors de la souscription de contrats d'assurance. Les 
entreprises d'assurance devront soumettre le contrat à la loi 
qui résulte applicable selon les dispositions de la proposition 
(en général la loi du pays de résidence du preneur); D'autre 
part, elles devront informer le preneur des Informations 
essentielles du produit (art. 27). Enfin, tout preneur 
d'assurance peut renoncer aux effets du contrat dans un délai 
compris entre 14 et 30 jours après sa conclusion. 
Consultation 
Liste des organisations qui ont été consultées sur la proposition 
et exposé des éléments essentiels de leur position. 
Comité Européen des Assurances (CEA). 
Le CEA est favorable au besoin de la présente proposition de 
directive; notamment en ce qui concerne la coordination des 
provisions techniques et des règles concernant la représentation, 
évaluation et localisation des actifs représentatifs de ces 
provisions techniques. 
ISSN 0254-1459 
KOM (91) 57 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 10 06 
Katalognummer : CB-CO-91-113-DA-C 
ISBN 92-77-70446-2 
SALGSPRIS til og med 30 sider: 3,50 ECU for hver 10 sider derudover: 1,25 ECU 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg