DA Den Europæiske Unions Tidende C 116/15

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer

2011/C 116/08

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 (1). Eventuelle indsigelser skal være Kommissionen i hænde inden seks måneder efter datoen for denne offentliggørelse.

ENHEDSDOKUMENT

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006

»MIÓD Z SEJNEŃSZCZYZNY/ŁOŹDZIEJSZCZYZNY«/»SEINŲ/LAZDIJŲ KRAŠTO MEDUS«

EF-Nr.: PL-PDO-0005-0684-26.02.2008

EF-Nr.: LT-PDO-0005-0850-26.02.2008

BGB ( ) BOB ( X )

1. Betegnelse:

»Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus«

2. Medlemsstat eller tredjeland:

Polen og Litauen

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren:

3.1. Produkttype:

Kategori 1.4 — Andre animalske produkter, honning

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1:

Kun bihonning af nektar fra diverse blomster må sælges under betegnelsen »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus«. På salgstidspunktet kan honningen være flydende (patoka) eller krystalliseret (krupiec). Honningens konsistens kan være tyk og halvgennemsigtig, flydende eller krystalliseret. Honningen fremstilles på basis af snesevis af nektargivende planter, der er karakteristiske for regionen, herunder bl.a.: forskellige arter af pil og løn, almindelig mælkebøtte, hindbær, tørst, hvid- og rødkløver, kællingetand, stenkløver og andre ærteblomstarter (Papilionaceae), slangehoved, lungeurt, lind, ukrudt af korsblomstfamilien (Brassicacae), kornblomst, gederams, robinie, steppelilje, blomme og arter af skærmplante-, nellike- og læbeblomstfamilierne.

Pollen af kulturplanter fra monokulturer må kun forekomme i ubetydelige mængder i honningen (i alt højst 5 %). Dette må under ingen omstændigheder ændre honningens smag, duft eller farve. Honningen har en meget karakteristisk farve, der varierer fra mørkegul til mørkegylden. En karakteristisk egenskab ved honningen er, at den er lettere grumset. Det tillades, at honningen er lidt mørkere; dette skyldes det ekstra indhold af pollen, der sommetider optræder i forbindelse med visse planter i den periode, hvor der produceres nektar. Det maksimale indhold af honningdug målt som elektrisk ledningsevne er 0,5 mS/cm.

Fysisk-kemiske egenskaber

— vandindhold: højst 18 %

— massefylde: over 1 400 g/cm3

— prolinindhold: mindst 25 mg/100 g honning

— indhold af 5-hydroxymethylfurfural (HMF): højst 2,0 mg/100 g honning

— pH-værdi: 3,8-4,8

— indhold af monosaccharider (glukose og fruktose): mindst 60 g/100 g

— sakkaroseindhold: højst 5 g/100 g

— diastasetal (efter Schade-skalaen): mindst 8

— frie fedtsyrer: ikke over 50 meq/1 000 g

— elektrisk ledeevne: ikke højere end 0,8 mS/cm.

3.3. Råvarer (kun for forarbejdede produkter):

—

3.4. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse):

Biernes vigtigste føde i løbet af biavlssæsonen og overvintringen er den naturlige honning eller pollen, som bierne har samlet i bistadet. Den lagres i mængder, der er tilstrækkelige til en god overvintring, indtil der i foråret atter tilføres friske mængder af nektar og pollen. I tilfælde af dårlige vejrbetingelser i løbet af sensommeren kan bierne imidlertid forbruge en del af den indsamlede føde. I så fald er det nødvendigt at supplere forrådet i august og september. Til dette formål anvendes en sukkeropløsning fremstillet af sukker (sakkarose) og vand i forholdet 1,5:1-2:1 alt efter årstid og lufttemperatur. Foderet gives om aftenen for ikke at lokke snyltere til stadet, og i flere omgange, således at det kan bearbejdes og omsættes af bierne. Hvis det er nødvendigt med supplerende føde i det tidlige forår på grund af en forlænget vinter, dårligt vejr eller mangel på plantenektar, anvendes i første omgang honning og propolis fra biavlerens eget forråd, som gradvis frigives. Hvis et sådant forråd ikke forefindes, gives der en sukkeropløsning, som er tyndere end om efteråret, idet bierne behøver mere vand om foråret, (i forholdet sukker til vand på 1:2-1:1) sammen med fintmalet pollen, for at bierne kan få protein. Som foder er en sukkeropløsning fremstillet af roesukker og vand eller en invertsukkeropløsning med sakkarose velegnet. Sukkeropløsningen indgives via fødeåbninger i stadets top eller i rammerne. Det er ikke tilladt at fodre bierne i den periode, hvor der indsamles »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus«.

3.5. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område:

Alle produktionsetaper — fra udsætningen af stader til den endelige emballering af honningen — skal finde sted i det afgrænsede geografiske område. På grund af den meget korte vækstsæson for planterne i området udvindes der kun »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« i en periode på tre måneder: fra midten af maj til midten af august. Honningen slynges i kold tilstand i en honningslynge på basis af centrifugalkraft. Den tappede honning pakkes (hældes) i detailemballager med en kapacitet på højst 1 400 g. Honningen bør opbevares i mørke ved en temperatur på 4-18 °C i tørre, velventilerede omgivelser. Filtrering af honningen for pollen og omrøring, pasteurisering og kunstig opvarmning af honningen er ikke tilladt. Honningens temperatur må ikke under nogen af produktionens etaper overstige 42 °C. I den periode, hvor der produceres honning, er det forbudt at give bierne medicin. Det er også forbudt at anvende kemikalier eller andre midler til at holde bierne på afstand, hvad enten disse anvendes i fast eller i flydende form eller som gas.

3.6. Særlige regler vedrørende udskæring, rivning, emballering osv.:

Biavlerne hælder selv honningen på detailemballager (højst 1 400 g). Herved undgås risikoen for ændring af honningens fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber ved transport over lange afstande af honning, der ikke er korrekt emballeret.

Hvis honningen kunne transporteres uden for området i anden emballage end detailemballage, ville der også være risiko for opblanding af »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« med andre typer honning eller for, at honning, der ikke har oprindelse i det i punkt 4 afgrænsede geografiske område, kunne markedsføres under den beskyttede betegnelse.

Denne restriktion har til formål at eliminere enhver faktor, der kan true kvaliteten af »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« og opretholdelsen af kontrolsystemets høje troværdighed.

3.7. Specifikke mærkningsregler:

Alle biavlere og alle foretagender, der er beskæftiget med indkøb og videreforarbejdning af honningen under den beskyttede betegnelse i Polen og Litauen, skal anvende en og samme type mærkning. Mærkningen er udformet på det relevante officielle sprog. Produktbetegnelsen kan være angivet på det relevante nationale sprog.

Hver etiket skal indeholde betegnelsen »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« og en angivelse af bl.a. beholderens kapacitet, producentens adresse, det veterinære registreringsnummer, honningens tapningsdato og dens holdbarhedsperiode. Etiketten skal også være påført EU-symbolet for beskyttet oprindelsesbetegnelse eller EU-symbolet med påskriften »Beskyttet oprindelsesbetegnelse«.

Etiketterne vil i Polen blive distribueret af den lokale biavlerforening (Terenowe Koło Pszczelarzy) i Sejny og i Litauen af den regionale biavlersammenslutning i Lazdijai. Den pågældende sammenslutning fremsender de detaljerede forskrifter for distribution af etiketter til det kompetente kontrolorgan. Disse forskrifter må på ingen måde diskriminere producenter, der ikke er medlemmer af sammenslutningen, men som producerer »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus» i overensstemmelse med specifikationen.

4. Præcis afgrænsning af det geografiske område:

»Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« indsamles i følgende områder:

— i Polen: fire kommuner i powiaten Sejny (Sejny, Giby, Krasnopol og Puńsk) og fem kommuner i powiaten Suwałki (Suwałki, Szypliszki, Jeleniewo, Rutka-Tartak og Wiżajny)

— i Litauen: 12 kommuner i regionen Lazdijai (Kapčiamiestis, Veisejai, Kučiūnai, Lazdijai, Seirijai, Noragėliai, Šventežeris, Teizai, Šlavantai, Būdvietis, Šeštokai og Krosna).

5. Tilknytning til det geografiske område:

5.1. Det geografiske områdes egenart:

Det område, hvor »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« produceres, er beliggende i Niemen-flodlejet på grænsen mellem Polen og Litauen i mellemregionen Pojezierze Wschodniosuwalskie. Dette område, der engang var et samlet territorium beboet af jatvingerstammerne, er nu en del af områderne Ziemia Sejneńska (Sejneńszczyzna) og Lazdijų kraštas. Betegnelsen »miód z Sejneńszczyzny« refererer til den honning, der produceres i den polske del af området, og betegnelsen »Lazdijų krašto medus« refererer til den honning, der produceres i litauiske del. Der er imidlertid tale om et ensartet område, hvor der anvendes de samme metoder til fremstillingen af samme produkt. »Miód z Sejneńszczyzny« og »Lazdijų krašto medus« er betegnelser for den samme honning.

Ziemia Sejneńska og Ziemia Łoździejska (Lazdijų kraštas) er beliggende i området Pojezierze Wschodniosuwalskie i regionen Pojezierze Litewskie. Dette område er især sammenknyttet ved geografisk beliggenhed, klima, flora, fauna og topografi. Området er også forenet i kraft af en fælles historie. Regionen blev delt ved en landegrænse i 1919 (efter den endelige dannelse af Polen og Litauen efter Første Verdenskrig). Denne landegrænse har imidlertid ikke svækket de kulturelle bånd mellem de mennesker, der bor i området, og disse bånd vil påny kunne styrkes i kraft af Polens og Litauens tiltrædelse af Schengen-aftalen i 2007.

Områdets topografi er resultatet af adskillige istidsfaser. De karakteristiske elementer i dette område er søerne, som er dybe gletsjertunneller, der er dannet under isen (nu søer og floder) og de postglaciale sænkninger, som er små fordybninger uden afløb, sommetider fyldt med vand, som hovedsagelig blev dannet som følge af smeltningen af stationære isblokke. Der er ca. 150 søer i Lazdijai-regionen og adskillige dusin søer i Ziemia Sejneńska, hvoraf den største er Gaładuś-søen, som delvis ligger i Litauen.

Det pågældende område har et hårdt klima med meget udtalte kontinentale træk. Vintertemperaturerne er lavere og sommertemperaturerne højere end landsgennemsnittet. Den årlige gennemsnitstemperatur er på 6,1 °C. Nedbørsmængden i hele det beskrevne område er i gennemsnit 550-600 mm om året. Planternes vækstsæson begynder én eller to uger senere end i de omgivende regioner og er meget kortvarig (mindre end 150 dage).

Vegetationen i området er resultatet af klimatiske, geologiske, hydrologiske og menneskeskabte påvirkninger, og den er tilpasset de herskende betingelser. Områdets topografi, luftens temperatur om vinteren og om sommeren, den moderate nedbørsmængde, den meget korte vækstsæson og det rene miljø har afgørende betydning for vegetationen. I det område, hvor der produceres »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus«, forekommer der reliktplantearter og boreale og arktiske plantearter, herunder bl.a.: laplandspil (Salix lapponum), buskbirk (Betula humilis), multebær (Rubus chamaemorus), mosepost (Ledum palustre), litauisk sødgræs (Glyceria lithuanica) og Baeothryon alpinum. Vegetationen i området danner følgende økotyper: mark/eng, skov og sump/tørvemose (i vid udstrækning bevaret i meget nær oprindelig form). I alle disse vegetationer, naturlige såvel som menneskeskabte, forekommer der mange ærteblomstarter: kløver (Trifolium), stenkløver (Melilothus), vikke (Vicia), sneglebælg (Medicago), fladbælg (Lathyrus) og lotus; disse planters nektar indeholder en række alkaloider, glykosider og æteriske olier.

Ved produktionen af »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« er den menneskelige faktor af stor betydning. Biavlernes færdigheder består især i deres viden om placeringen af bistader, om biavl og om traditionerne i forbindelse hermed, herunder bl.a. om anvendelsen af træbistader, overholdelsen af restriktionerne vedrørende fodring af bier i vinterperioden og forbuddet mod filtrering af pollen og omrøring, pasteurisering og kunstig opvarmning af honningen samt om koldslyngning af honningen og om overholdelse af restriktionerne vedrørende tapning og opbevaring af honning. Biavlernes færdigheder er opbygget over mange år og videregivet fra generation til generation. Et omfattende materiale om biavl og talrige publikationer og bestemmelser herom vidner om den langvarige biavlstraditionen i området. Loven om biavl med vilde bipopulationer blev officielt indført i lovbogen for storhertugdømmet Litauen i 1529. I det 14. og 15. århundrede gav Litauens fyrster områdets befolkning ret til at udnytte skovenes rigdomme, herunder retten til at anvende primitive skovbistader (wchody bartne). I 1873 dannedes biavlersammenslutningen i Sejny som den første i det polske kongerige. For det pågældende område er der også bevaret talrige fortegnelser over bistader, f.eks. fra 1830'erne og fra 1948.

5.2. Produktets egenart:

De karakteristiske egenskaber ved »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« er:

— et lavt vandindhold: højst 18 %

— en høj massefylde: over 1 400 g/cm3

— en stærk aroma

— en let bitter eftersmag

— et lavt indhold af pollen fra blomster af monokulturplanter: maks. 5 %

— et højt prolinindhold: mindst 25 mg/100 g honning

— et lavt indhold af 5-hydroxymethylfurfural (HMF): højst 2,0 mg/100 g honning

— en stabil pH-værdi: 3,8-4,8

— en karakteristisk farvning fra mørkegul til mørkegylden, sommetider mørkere som følge af et ekstra indhold af honningdug og lettere grumsning.

5.3. Årsagssammenhængen mellem det geografiske område og produktets kvalitet eller egenskaber (for BOB) eller produktets særlige egenskaber, omdømme eller andre kendetegn (for BGB):

»Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« er et unikt produkt, der er tæt forbundet med sin oprindelsesregion. Den for det i punkt 4 afgrænsede geografiske område karakteristiske mangfoldighed af nektargivende planter og den betydelige forekomst af ærteblomsarter bevirker, at denne honning har en karakteristisk kraftig aroma og en let bitter eftersmag. Det geografiske områdes egenart har også indvirkning på den kendsgerning, at det maksimale indhold af pollen fra monokulturplanter i denne honning er på højst 5 %.

Af stor betydning for kvaliteten af »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« er også de lokale biavleres særlige færdigheder. De har måttet tilpasse deres færdigheder til de vanskelige klimatiske betingelser (i dette område kan der på grund af den meget korte vækstperiode kun produceres honning i tre måneder, fra midten af maj til midten af august). Biavlernes høje færdighedsniveau og områdets egenart bevirker, at den producerede honning udmærker sig ved bl.a. et lavt vandindhold, en høj vægtfylde, et lavt indhold af 5-hydroxymethylfurfural og en stabil pH-værdi.

Et tegn på, hvor unik »miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny«/»Seinų/Lazdijų krašto medus« er, og som også vidner om honningens høje kvalitet, er dens høje prolinindhold, der skyldes dens naturlige oprindelse, forskellige miljøfaktorer og lejlighedsvis et ekstra indhold af honningdug.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen:

(Artikel 5, stk. 7, i forordning (EF) nr. 510/2006)

http://www.minrol.gov.pl/DesktopDefault.aspx?TabOrgId=1620&LangId=0

http://www.zum.lt/documents/Kokybe-medus.doc

(1) EUT L 93 af 31.3.2006, s. 12.