31. 3. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 84/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets andet direktiv om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og 
udøve virksomhed som kreditinstitut og om ændring af direktiv 77/780/EØF 
KOM(87) 715 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 23. februar 1988) 
(88/C 84/01) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, 
stk. 2, tredje punktum, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samråd med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, 
og ud fra følgende betragtninger: 
Nærværende direktiv skal udgøre hovedhjørnestenen i 
gennemførelsen af det indre marked som fastsat i Den 
Europæiske Fælles Akt og planlagt i Kommissionens 
Hvidbog, både med hensyn til fri etableringsret og fri 
udveksling af finansielle tjenesteydelser i banksektoren; 
formålet er at opnå det mindstemål af harmonisering, som 
er nødvendigt og tilstrækkeligt til at sikre den gensidige 
anerkendelse af tilladelser og af tilsynsordninger, der åbner 
mulighed for meddelelse af en enkelt tilladelse gældende i 
hele Fællesskabet og for anvendelse af princippet om 
hjemlandstilsyn; 
i denne sammenhæng kan dette direktiv først træde i kraft, 
når der er gennemført yderligere harmonisering af visse 
tekniske forhold vedrørende egenkapital og solvensnøgle­
tal; 
harmoniserinen af betingelserne for sanering og likvidation 
af kreditinstitutter videreføres; 
der bør desuden gennemføres en harmonisering af de 
regler, der er nødvendige for tilsyn med kreditinstitutters 
likviditets-, markeds-, rente- og valutarisici; hjemlandet kan i øvrigt indføre strengere krav end de i 
artikel 3,4, 9,10 og 14 fastsatte for kreditinstitutter, som er 
meddelt tilladelse af dets egne kompetente myndigheder; 
ansvaret for tilsynet med et kreditinstituts finansielle 
sundhed og især dets solvens påhviler herefter de 
kompetente myndigheder i instituttets hjemland; værtslan­
dets myndigheder har fortsat ansvaret for spørgsmål i 
relation til likviditeten og den pengepolitiske styring; tilsyn 
med markedsrisikoen skal føres i nært samarbejde mellem 
hjem- og værtslandenes kompetente myndigheder; 
dette direktiv indgår som en integreret del af den allerede 
vedtagne fællesskabslovgivning, i særdeleshed Rådets 
direktiv 77/780/EØF (*) om samordning af lovgivningen 
om kreditinstitutter, senest ændret ved direktiv 86/524/ 
EØF (2), Rådets direktiv 83/350/EØF (3) om tilsyn med 
kreditinstitutter på et konsolideret grundlag og Rådets 
direktiv 86/635/EØF (4) om bankers og andre penge- og 
finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede 
regnskaber; hvad angår visse finansielle tjenesteydelser og 
visse ydelser i forbindelse med investeringer, videreføres 
harmoniseringen i det fornødne omfang ved særskilte 
retsakter, bl. a. med henblik på at beskytte forbrugere og 
investorer; 
Kommissionen har vedtaget henstilling 87/62/EØF (5) om 
kreditinstitutters store engagementer og henstilling 87/63/ 
EØF (6) om indførelse af indskudsgarantiordninger; 
(!) EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30. 
(2) EFT nr. L 309 af 4. 11. 1986, s. 15. 
(3) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 18. 
(4) EFT nr. L 372 af 31. 12. 1986, s. 1. 
(5) EFT nr. L 33 af 4. 2. 1987, s. 10. 
(6) EFT nr. L 33 af 4. 2. 1987, s. 16. 
Nr. C 84/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 88 
den valgte fremgangsmåde åbner mulighed for, at kredit­
institutter, der er meddelt tilladelse i deres hjemland, takket 
være princippet om gensidig anerkendelse frit i hele 
Fællesskabet kan udøve de aktiviteter, der er opført på 
listen i bilaget, enten ved at etablere en filial eller ved 
direkte at levere tjenesteydelser; 
som følge heraf kan værtslandet for institutter, der ikke har 
modtaget meddelt tilladelse som kreditinstitutter i deres 
hjemland, eller for aktiviteter, der ikke er opført på listen, 
gøre udøvelse af retten til fri etablering og fri udveksling af 
tjenesteydelser betinget af, at de særlige regler i dets 
lovgivning er overholdt, for så vidt som disse bestemmelser 
på den ene side er forenelige med fællesskabsretten og er 
begrundet i hensynet til samfundsmæssige interesser, og 
såfremt disse institutter eller deres aktiviteter på den anden 
side ikke er undergivet tilsvarende lovgivning eller 
bestemmelser i hjemlandet; 
princippet om gensidig anerkendelse bør udvides til også at 
gælde for de aktiviteter, der opføres på listen i bilaget, når 
de udøves af finansieringsinstitutter, som er datterselskaber 
af kreditinstitutter, på betingelse af, at sådanne dattersel­
skaber indgår i det konsoliderede tilsyn med moderselska­
bet og opfylder visse strenge betingelser; 
udøvelsen af aktiviteter, som ikke er opført på listen, skal 
fortsat være omfattet af Traktatens generelle bestemmelser 
om fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser; 
medlemsstaterne bør påse, at der ikke stilles hindringer i 
vejen for, at de aktiviteter, der er omfattet af den gensidige 
anerkendelse, kan udøves under anvendelse af de finansiel­
le teknikker, der er almindelig praksis i hjemlandet, så 
længe disse ikke er i strid med værtslandets retsforskrifter 
om samfundsmæssige interesser; 
når den igangværende harmonisering er tilendebragt, vil 
ophævelsen af kravet om særskilt tilladelse for filialer af 
EF-kreditinstitutter gøre det nødvendigt også at ophæve 
kravet om indskudskapital, og artikel 5, stk. 2, udgør det 
første overgangstrin i denne retning; 
der er en nødvendig sammenhæng mellem dette direktivs 
mål og den liberalisering af kapitalbevægelser, der er ved at 
blive gennemført ved anden fællesskabslovgivning; under 
alle omstændigheder må der være harmoni mellem 
foranstaltningerne til liberalisering af bankernes aktiviteter 
og foranstaltningerne til liberalisering af kapitalbevægel­ser; i tilfælde af, at medlemsstaterne i medfør af Rådets 
direktiv .../.../EØF kan påberåbe sig beskyttelsesklausuler, 
hvad kapitalbevægelser angår, kan de suspendere banker­
nes adgang til at præstere tjenesteydelser, for så vidt som 
det er nødvendigt af hensyn til de pågældende beskyttelses­
klausuler; 
de regler, der er fastsat i direktiv 77/780/EØF, navnlig med 
hensyn til meddelelse af tilladelse til filialer af kreditinsti­
tutter, der er meddelt tilladelse i tredjelande, finder fortsat 
anvendelse på sådanne institutter; disse filialer er ikke 
omfattet af den frie udveksling af tjenesteydelser efter 
Traktatens artikel 59, stk. 2; ansøgninger om tilladelse til 
etablering af et datterselskab eller til erhvervelse af 
kapitalinteresser fra et kreditinstitut henhørende under 
tredjelands ret underlægges en procedure, der tager sigte på 
at sikre, at kreditinstitutter i Fællesskabet på basis af 
gensidighed nyder tilsvarende behandling i det pågældende 
tredjeland; 
for at det indre marked på bankområdet kan fungere 
harmonisk, kræves der ud over fælles retsnormer et 
snævert og regelmæssigt samarbejde mellem medlemssta­
ternes kompetente myndigheder; problemer i forbindelse 
med kreditinstitutter vil fortsat bedst kunne behandles i det 
Kontaktudvalg, der er nedsat mellem banktilsynsmyndig­
hederne, og som er omhandlet i sidste betragtning i direktiv 
77/780/EØF; dette udvalg er også det bedst egnede forum 
for den i artikel 6 og 7 omhandlede informationsudveks­
ling; 
denne fremgangsmåde erstatter under ingen omstændighe­
der det bilaterale samarbejde, der blev indført ved artikel 7 i 
direktiv 77/780/EØF; i denne forbindelse kan de kompe­
tente myndigheder i værtslandet på eget initiativ eller på 
initiativ af den kompetente myndighed i hjemlandet fortsat 
føre tilsyn med, at et institut udøver sin virksomhed på dets 
område i overensstemmelse med gældende love og med 
principperne om administrative og regnskabsmæssige 
procedurer og om tilstrækkelig intern kontrol; 
det er nødvendigt at indføre en fast procedure for tilpasning 
af visse tekniske aspekter for at gøre det muligt at realisere 
målet med dette direktiv og tage højde for den hurtige 
udvikling på de nationale og internationale markeder; som 
følge af sådan tilpasnings betydning og særlige karakter vil 
procedure III, variant a, som defineret i artikel 2 i Rådets 
afgørelse 87/373/EØF (*), være bedst egnet hertil — 
(!) EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 33. 
31. 3. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 84/3 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
AFSNIT I 
Definitioner og anvendelsesområde 
Artikel 1 
I nærværende direktiv forstås ved: 
— kreditinstitut: et kreditinstitut som defineret i artikel 1, 
første led, i direktiv 77/780/EØF 
— tilladelse: en tilladelse som defineret i artikel 1, andet 
led, i direktiv 77/780/EØF 
— filial: en filial som defineret i artikel 1, tredje led, i 
direktiv 77/780/EØF 
— egenkapital: egenkapital som defineret i Rådets direktiv 
.../.../EØF 
— kompetente myndigheder: kompetente myndigheder 
som defineret i artikel 1 i direktiv 83/350/EØF 
— finansieringsinstitut: et finansieringsinstitut som defi­
neret i artikel 1 i direktiv 83/350/EØF 
— hjemland: den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut er 
meddelt tilladelse i overensstemmelse med artikel 1 i 
direktiv 77/780/EØF 
— værtsland: den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut 
har en filial eller præsterer tjenesteydelser 
— kvalificeret deltagelse: en direkte eller indirekte 
besiddelse af mindst 10 % af kapitalen eller stemmeret­
tighederne i en virksomhed, eller en besiddelse, som 
giver mulighed for at udøve en betydelig indflydelse som 
omhandlet i artikel 33 i Rådets direktiv 83/349/EØF (*) 
— startkapital: indbetalt kapital eller indskudte aktiver, 
som ifølge hjemlandets lovgivning kan sidestilles 
hermed 
— moderselskab: en modervirksomhed som defineret i 
artikel 1 i direktiv 83/349/EØF 
— datterselskab: en dattervirksomhed som defineret i 
artikel 1 i direktiv 83/349/EØF. 
Artikel 2 
1. Dette direktiv finder anvendelse på alle kreditinstitut­
ter. 
2. Det finder ikke anvendelse på de institutter, der er 
undtaget fra direktiv 77/780/EØF, jf. nævnte direktivs 
artikel 2, stk. 2. 
(!) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1. 3. De i artikel 2, stk. 4, litra a), i direktiv 77/780/EØF 
nævnte kreditinstitutter, som er tilsluttet et centralt organ i 
samme medlemsstat, kan undtages fra bestemmelserne i 
nærværende direktivs artikel 3, 8 og 10, jf. dog anvendelsen 
af samme bestemmelser på det centrale organ, for så vidt 
som helheden — bestående af centralorganet og dets 
tilknyttede institutioner — er genstand for tilsyn på et 
konsolideret grundlag med hensyn til nævnte bestemmel­
ser. 
I undtagelsestilfælde skal artikel 5 og artikel 16-19 
anvendes på helheden, som udgøres af det centrale organ og 
dets tilsluttede institutioner. 
AFSNIT II 
Harmonisering af betingelserne for meddelelse af 
tilladelse 
Artikel 3 
1. De kompetente myndigheder må ikke meddele tilladel­
se, når startkapitalen er mindre end fem millioner ECU. 
2. Medlemsstaterne kan foreslå en mindre startkapital 
end den i stk. 1 fastsatte for kreditinstitutter, hvis virkefelt 
begrænses af love eller vedtægtsbestemmelser. De giver 
Kommissionen meddelelse om de berørte institutter og de 
foreslåede beløb senest seks måneder efter vedtagelsen af 
dette direktiv. Kommissionen udfærdiger efter den i arti­
kel 20 fastsatte procedure en liste over disse kategorier af 
institutter med angivelse af deres startkapital. 
Artikel 4 
De kompetente myndigheder meddeler ikke et kreditinsti­
tut tilladelse til at optage virksomhed, før de har fået 
meddelelse om alle aktionærer eller selskabsdeltagere, det 
være sig fysiske eller juridiske personer, der direkte eller 
indirekte er kvalificerede deltagere i kreditinstituttet, og 
om størrelsen af deres kapitalandel. De kompetente 
myndigheder bedømmer sådanne aktionærers og selskabs­
deltageres hæderlighed. 
Artikel 5 
1. Værtslandet kan ikke længere kræve den i artikel 4 i 
direktiv 77/780/EØF omhandlede tilladelse for kreditinsti­
tutter, der er meddelt tilladelse i andre medlemsstater. 
Etableringen af og tilsynet med sådanne filialer sker i 
henhold til bestemmelserne i nærværende direktivs arti­
kel 17 og 19. 
2. Indtil ikrafttrædelsen af gennemførelsesbestemmelser­
ne til stk. 1 kan værtslandet ikke gøre meddelelse af 
tilladelse til filialer af kreditinstitutter med hjemsted i andre 
Nr. C 84/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 88 
medlemsstater betinget af, at sådanne filialer råder over en 
startkapital, der overstiger 50 % af den startkapital, som i 
henhold til den nationale lovgivning kræves for meddelelse 
af tilladelse til et kreditinstitut af samme art. 
3. Kreditinstitutterne kan frit råde over de midler, der i 
henhold til stk. 1 og 2 ikke længere kan kræves stillet som 
startkapital. 
Artikel 6 
I følgende tilfælde skal der finde forudgående konsultation 
sted med de berørte kompetente myndigheder i de andre 
medlemslande: 
— meddelelse af tilladelse til et datterselskab af et 
kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en anden 
medlemsstat 
— meddelelse af tilladelse til et datterselskab af et 
moderselskab for et kreditinstitut, der er meddelt 
tilladelse i en anden medlemsstat 
— meddelelse af tilladelse til et selskab, som kontrolleres af 
en juridisk eller fysisk person, der kontrollerer et 
kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en anden 
medlemsstat. 
Artikel 7 
1. Enhver ansøgning om tilladelse til et datterselskab, 
hvis moderselskab henhører under et tredjelands ret, eller 
til erhvervelse af kapitalinteresser som defineret i stk. 3, er 
underlagt proceduren i denne artikel. 
2. Efter modtagelse af en ansøgning om tilladelse skal de 
kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat 
underrette de kompetente myndigheder i de andre 
medlemsstater og Kommissionen herom. 
3. Tilsvarende skal de kompetente myndigheder i en 
medlemsstat, når de i henhold til bestemmelserne i artikel 9 
får meddelelse om, at en virksomhed henhørende under et 
tredjelands ret påtænker at erhverve kapitalinteresser i et 
kreditinstitut, som derved bliver et datterselskab af denne 
virksomhed, underrette de kompetente myndigheder i de 
andre medlemsstater og Kommissionen herom. 
4. De kompetente myndigheder i den pågældende 
medlemsstat skal stille afgørelsen vedrørende de i stk. 2 og 
3 omhandlede ansøgninger i bero, indtil den i stk. 5 og 6 
fastsatte procedure er tilendebragt. 
5. Kommissionen undersøger inden tre måneder efter 
modtagelsen af de i stk. 2 og 3 omhandlede oplysninger, om 
alle kreditinstitutter i Fællesskabet nyder godt af gensidig­
hed og underlægges tilsvarende behandling, navnlig hvad 
angår oprettelse af datterselskaber eller erhvervelse af 
kapitalinteresser i kreditinstitutter i det pågældende 
tredjeland. 6. Fastslår Kommissionen, at der ikke foreligger gensidig­
hed, kan den efter proceduren i artikel 20 stille den i stk. 4 
omhandlede afgørelse i yderligere bero. 
7. Kommissionen forelægger Rådet egnede forslag med 
henblik på at opnå gensidighed i forholdet til det 
pågældende tredjeland. 
AFSNIT III 
Harmonisering af betingelserne for udøvelse af 
virksomhed 
Artikel 8 
1. Et kreditinstituts egenkapital må ikke falde til et 
mindre beløb end den startkapital, der krævedes, da det fik 
meddelt tilladelse. Når omstændighederne berettiger det, 
kan de kompetente myndigheder dog give et institut en 
bestemt frist til at bringe sin egenkapital op på det krævede 
minimum. 
2. Kreditinstitutter, der har optaget virksomhed før 
iværksættelsen af dette direktiv, skal sørge for, at deres 
egenkapital senest den 31. december 1996 mindst opfylder 
det i artikel 3 fastsatte krav til startkapital. 
Artikel 9 
1. Medlemsstaterne skal forlange, at enhver fysisk eller 
juridisk person, der påtænker direkte eller indirekte at 
komme i besiddelse af en kvalificeret deltagelse i et 
kreditinstitut, forinden skal underrette de kompetente 
myndigheder herom med angivelse af størrelsen af den 
påtænkte kapitalandel. De pågældende personer skal 
ligeledes forinden underrette de kompetente myndigheder, 
hvis de påtænker at forøge deres kvalificerede deltagelse så 
meget, at kreditinstituttet derved bliver deres datterselskab. 
De kompetente myndigheder bedømmer de nævnte 
personers hæderlighed. 
2. Kreditinstitutterne skal hvert år meddele de kompe­
tente myndigheder navnene på de i stk. 1 omhandlede 
aktionærer eller selskabsdeltagere samt størrelsen af disses 
kvalificerede deltagelse, således som det fremgår af de på 
den årlige generalforsamling registrerede navne på aktio­
nærer og selskabsdeltagere, eller af oplysninger modtaget i 
henhold til de bestemmelser, der gælder for børsnoterede 
selskaber. 
3. Medlemsstaterne drager omsorg for, at de kompetente 
myndigheder i tilfælde af, at de i stk. 1 omhandlede 
personer gør deres indflydelse gældende på en måde, der vil 
kunne skade en forsvarlig og sund ledelse af instituttet, 
træffer de fornødne foranstaltninger til at bringe denne 
situation til ophør. Sådanne foranstaltninger kan bl.a. 
bestå i påbud, sanktioner over for ledelsen eller ophævelse 
31. 3. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 84/5 
af den stemmeret, der er knyttet til de pågældende 
aktionærers eller selskabsdeltageres aktier eller andele. 
Artikel 10 
1. Et kreditinstitut må ikke besidde en kvalificeret 
deltagelse, der beløbsmæssigt overstiger ti procent af dets 
egenkapital, i en virksomhed, der hverken er et kreditinsti­
tut, et finansieringsinstitut eller en virksomhed som 
defineret i artikel 43, stk. 2, litra f), i direktiv 86/635/EØF. 
2. Et kreditinstituts samlede kvalificerede deltagelse i 
andre virksomheder end kreditinstitutter, finansieringsin­
stitutter og de i artikel 43, stk. 2, litra f), i direktiv 86/635/ 
EØF omhandlede virksomheder, må ikke overstige et beløb 
svarende til 50 % af kreditinstituttets egenkapital. 
3. Aktier eller andele, som midlertidigt erhverves som led 
i en finansiel aktion med henblik på at redde eller sanere en 
virksomhed som led i en normal procedure vedrørende 
stillede tegningsgarantier eller i eget navn for andres 
regning, medregnes ikke til den kvalificerede deltagelse ved 
beregningen af de i stk. 1 og 2 fastsatte grænser. 
Aktier og andele der ikke har karakter af finansielle 
anlægsaktiver som defineret i artikel 35, stk. 2, i direktiv 
86/635/EØF, skal heller ikke medtages. 
4. De i stykke 1 og 2 fastsatte grænser må kun overskrides 
under særlige omstændigheder. I sådanne tilfælde skal de 
kompetente myndigheder kræve, at kreditinstituttet enten 
forhøjer sin egenkapital eller træffer andre foranstaltninger 
med tilsvarende virkning. 
5. Kontrollen med overholdelsen af de i stk. 1 og 2 
fastsatte grænser gennemføres inden for rammerne af 
tilsynet med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag i 
henhold til direktiv 83/350/EØF. 
6. Medlemsstaterne behøver ikke anvende de i stk. 1 og 2 
fastsatte grænser, hvis de har foreskrevet, at den kvalifice­
rede deltagelse skal fratrækkes ved beregningen af 
kreditinstituttets egenkapital. 
Artikel 11 
1. Hjemlandets kompetente myndigheder forvisser sig 
om, at der i alle kreditinstitutter findes gode administrative 
og regnskabsmæssige procedurer og tilstrækkelige interne 
kontrolprocedurer. 
2. Hjemlandets kompetente myndigheder skal ligeledes 
sikre, at sådanne procedurer forefindes i de kreditinstitut­
ter, der er omfattet af reglerne om konsolideret tilsyn i 
henhold til direktiv 83/350/EØF. Artikel 12 
1. I artikel 7, stk. 1, i direktiv 77/780/EØF affattes 
slutningen af andet punktum således: »samt alle oplys­
ninger, der vil kunne lette tilsynet med disse institutter, i 
særdeleshed med hensyn til deres likviditet, solvens, større 
engagementer, administrative og regnskabsmæssige proce­
durer og interne kontrol«. 
2. Værtslandet har det primære ansvar for tilsynet med 
kreditinstitutters likviditet, indtil yderligere koordinering 
har fundet sted. Med forbehold af de foranstaltninger, der 
måtte være nødvendige for at styrke Det Europæiske 
Monetære System, bevarer værtslandet det fulde ansvar for 
de foranstaltninger, der iværksættes som led i pengepoli­
tikken. Sådanne foranstaltninger må ikke føre til forskels­
behandling eller mere restriktiv behandling af kreditinsti­
tutter, der er meddelt tilladelse i en anden medlemsstat. 
3. Indtil yderligere koordinering i forbindelse med risici i 
forbindelse med åbne positioner har fundet sted, kan 
værtslandets kompetente myndigheder træffe de nødvendi­
ge foranstaltninger for at pålægge kreditinstitutter, der er 
meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, pligt til at tage de 
fornødne forholdsregler for at kunne imødegå markedsrisi-
koen i forbindelse med deres transaktioner på værdipapir­
markederne på værtslandets område. I denne sammenhæng 
skal de samarbejde med de kompetente myndigheder i 
hjemlandet. 
Artikel 13 
1. Når et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en 
medlemsstat, udøver virksomhed gennem en filial etableret 
i en anden medlemsstat, skal de kompetente myndigheder i 
værtslandet sikre, at hjemlandets kompetente myndigheder 
efter forudgående meddelelse herom til værtslandets 
kompetente myndigheder selv kan foretage stedlig kontrol 
af de i artikel 7, stk. 1,, i Rådets direktiv 77/780/EØF 
nævnte oplysninger. 
2. Ud over den i stk. 1 fastsatte procedure skal 
hjemlandets kompetente myndigheder have adgang til at 
foretage kontrol i filialer efter en af de i artikel 5, stk. 4, i 
direktiv 83/350/EØF nævnte procedurer. 
3. Denne artikel er ikke til hinder for, at værtslandets 
kompetente myndighed udfører stedlig kontrol i filialer 
etableret på dets område med henblik på varetagelsen af de 
opgaver, som påhviler den i henhold til dette direktiv. 
Nr. C 84/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 88 
Artikel 14 
Artikel 12 i direktiv 77/780/EØF affattes som angivet i 
følgende tekst, hvis stk. 2 også finder anvendelse på den 
udveksling af information mellem de kompetente myndig­
heder, som foreskrives i nærværende direktiv: 
»Artikel 12 — til de organer, der varetager tilsynet med indskuds­
garantiordninger, fremsendes de oplysninger, der er 
nødvendige for udførelsen af deres arbejde 
— udveksles oplysninger mellem de kompetente myn­
digheder og de andre offentlige myndigheder, der 
har ansvaret for tilsynet med andre finansieringsin­
stitutter og med forsikringsselskaber 
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at alle, der er 
eller har været tjenstgørende hos de kompetente 
myndigheder, såvel som revisorer og eksperter, der har 
handlet på de kompetente myndigheders vegne, under­
gives tjenstlig tavshedspligt. Denne tavshedspligt 
indebærer, at de fortrolige oplysninger, de modtager i 
forbindelse med deres hverv, ikke må videregives til 
andre personer eller myndigheder, medmindre der er 
tale om tilfælde, der er omfattet af straffelovgivningen. 
2. Uanset bestemmelserne i stk. 1 skal de kompetente 
myndigheder i de forskellige medlemslande udveksle 
oplysninger i henhold til nærværende direktiv, Rådets 
direktiv 83/350/EØF (l) samt bilaget til Kommissionens 
henstilling 87/62/EØF (2). Disse oplysninger er undergi­
vet den i stk. 1 fastsatte tavshedspligt. 
3. Medlemsstaterne kan med de kompetente myndig­
heder i tredjelande indgå samarbejdsaftaler, der 
indebærer udveksling af oplysninger, dersom det sikres, 
at de oplysninger, der således meddeles, underlægges 
samme tavshedspligt som fastsat i denne artikel. 
4. De kompetente myndigheder, der i henhold til stk. 1 
og 2 modtager fortrolige oplysninger, må kun anvende 
disse til: udveksles oplysninger mellem de kompetente myn­
digheder og personer, der er ansvarlige for den 
lovpligtige revision af kreditinstituttets regnskaber. 
De myndigheder og institutioner, som modtager 
sådanne oplysninger, må kun anvende dem til varetagel­
sen af deres tilsynsopgaver. De modtagne oplysninger er 
underlagt de regler om tavshedspligt, der gælder for de 
pågældende myndigheder og institutioner. 
6. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne ved lovgiv­
ningen give tilladelse til, at visse oplysninger meddeles 
andre afdelinger i medlemsstaternes centraladministra­
tion, hvor det er nødvendigt af hensyn til den 
tilsynsmæssige kontrol. I dette tilfælde fastsætter 
medlemsstaterne, at oplysninger, der modtages efter 
stk. 2, aldrig må videregives, medmindre den kompe­
tente myndighed, der giver oplysningerne, udtrykkeligt 
har indvilliget heri. 
7. Medlemsstaterne skal sikre, at den ved denne 
artikel indførte tavshedspligt gælder for oplysninger, 
der gives af de kompetente myndigheder til personer 
med ansvar for den lovpligtige revision af kreditinstitut­
tets regnskaber. 
deres undersøgelse af, om betingelserne for, at 
kreditinstitutterne kan optage virksomhed som 
sådanne, er opfyldt, og til at lette det individuelle og 
det konsoliderede tilsyn med institutternes virksom­
hed, særlig med hensyn til likviditet, solvens, store 
engagementer og de administrative og regnskabs­
mæssige procedurer for den interne kontrol (J) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 18. 
(2) EFT nr. L 33 af 4. 2. 1987, s. 10.« 
hvis den kompetente myndigheds afgørelser påkla­
ges til højere administrativ myndighed, eller Artikel 15 
indbringes for domstolene efter artikel 13. 
5. Stk. 1 og 4 er ikke til hinder for, at der inden for en 
medlemsstat eller mellem medlemsstater: 
— udveksles oplysninger mellem kompetente myndig­
heder, hvis der findes flere sådanne myndigheder i 
samme medlemsstat Med forbehold af reglerne for tilbagekaldelse af tilladelser 
og tilfælde omfattet af straffelovgivningen skal medlems­
staterne sørge for, at deres respektive kompetente myndig­
heder i tilfælde af, at et kreditinstitut eller dets ansvarlige 
ledelse har overtrådt love eller administrative bestemmelser 
om tilsyn med kreditinstitutter eller om disses virksomhed, 
kan pålægge sanktioner eller påbyde foranstaltninger med 
det formål at bringe de konstaterede overtrædelser eller 
årsagerne hertil til ophør. 
31. 3. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 84/7 
AFSNIT IV 
Bestemmelser vedrørende fri etablering og fri udveksling 
af tjenesteydelser 
Artikel 16 
1. Medlemsstaterne skal sikre, at mindst de aktiviteter, 
der er opført på listen i bilaget, i hver medlemsstat kan 
udøves efter bestemmelserne i artikel 17, 18 og 19, enten 
ved oprettelse af en filial, eller ved den frie udveksling af 
tjenesteydelser fra ethvert kreditinstitut, der er meddelt 
tilladelse og er underlagt tilsyn af hjemlandets kompetente 
myndigheder i overensstemmelse med bestemmelserne i 
dette direktiv, og hvis tilladelse ikke indeholder forbud 
mod sådanne aktiviteter. 
2. Medlemsstaterne skal også sikre, at mindst de 
aktiviteter, der er opført på listen i bilaget, i hver 
medlemsstat kan udøves efter bestemmelserne i artikel 17, 
18 og 19, enten ved oprettelse af en filial, eller ved den frie 
udveksling af tjenesteydelser fra ethvert finansieringsinsti­
tut, der er datterselskab af et kreditinstitut eller fællesejet 
datterselskab af flere kreditinstitutter, hvis vedtægter ikke 
hindrer udøvelsen af sådanne aktiviteter, og som opfylder 
alle de nedenstående betingelser: 
— moderselskabet eller moderselskaberne er meddelt 
tilladelse som kreditinstitutter i den medlemsstat, hvis 
lovgivning datterselskabet er underlagt, 
— moderselskabet eller moderselskaberne besidder mindst 
90 % af aktierne eller kapitalandelene i datterselskabet, 
— moderselskabet eller moderselskaberne har stillet 
selvskyldnergaranti for de engagementer, som dattersel­
skabet indgår, 
— datterselskabet indgår, navnlig for de pågældende 
bankaktiviteter, i det konsoliderede tilsyn med moder­
selskabet eller hvert af dets moderselskaber efter 
direktiv 83/350/EØF, bl.a. hvad angår beregningen af 
solvensnøgletallet, tilsynet med store engagementer og 
de i nærværende direktivs artikel 10 fastsatte begræns­
ninger, for så vidt angår kapitalinteresser. 
Hjemlandets kompetente myndigheder kontrollerer, at 
disse betingelser er opfyldt og udsteder en bekræftende 
erklæring herom til datterselskabet, der vedlægges den i 
artikel 17 og 18 omhandlede meddelelse. 
Hjemlandets kompetente myndigheder skal sikre, at der 
føres tilsyn med datterselskabet efter dette direktivs 
artikel 8, stk. 1, artikel 9 og 11, artikel 12, stk. 2, samt 
artikel 13,14 og 15, såvel som artikel 7, stk. 1, i direktiv 77/ 
780/EØF. 
De i dette stykke nævnte bestemmelser finder tilsvarende 
anvendelse på datterselskaber. Særligt læses »kreditinsti­
tut« som »finansieringsinstitut som omhandlet i artikel 16, stk. 2«, og »tilladelse« læses som »vedtægter«. I artikel 17, 
stk. 2, læses litra c) som: »c) størrelsen af datterfinansie­
ringsinstituttets egenkapital og det konsoliderede solvens­
nøgletal for moderkreditinstituttet«. 
Hvis et finansieringsinstitut, som er omfattet af bestemmel­
serne i dette stykke, ikke længere opfylder en af de fastsatte 
betingelser, kan værtslandet bringe dets udøvelse af 
aktiviteterne til ophør på sit område, i henhold til 
bestemmelserne i dette direktiv. 
Artikel 17 
1. Et kreditinstitut, der ønsker at etablere en filial på en 
anden medlemsstats område, meddeler dette til tilsynsmyn­
digheden i hjemlandet. 
2. Medlemsstaterne kræver, at det kreditinstitut, som 
ønsker at etablere en filial i en anden medlemsstat, indgiver 
følgende oplysninger sammen med den i stk. 1 nævnte 
meddelelse: 
a) i hvilken medlemsstat instituttet har til hensigt at 
etablere en filial 
b) et program for filialens virksomhed, hvori bl.a. angives, 
hvilken art transaktioner der påtænkes, og hvorledes 
instituttet skal organiseres 
c) kreditinstituttets egenkapital og dets solvensnøgletal 
d) en adresse i værtslandet, hvorfra dokumenter kan fås 
e) navnene på de ansvarlige medlemmer af filialens ledelse. 
3. Medmindre tilsynsmyndigheden i hjemlandet har 
grund til at betvivle, at det pågældende kreditinstituts 
organisatoriske strukturer under hensyntagen til den 
påtænkte etablering er sunde, videresender den senest tre 
måneder efter den i stk. 1 foreskrevne meddelelse de i stk. 2 
omhandlede oplysninger til tilsynsmyndigheden i værtslan­
det. 
Nægter tilsynsmyndigheden i hjemlandet at videresende de 
i stk. 2 omhandlede oplysninger til tilsynsmyndigheden i 
værtslandet, skal den begrunde dette afslag over for det 
berørte institut inden tre måneder efter modtagelsen af den 
omhandlede meddelelse. Et sådant afslag kan gøres til 
genstand for retsprøvelse i hjemlandet. 
4. Før en filial af et kreditinstitut påbegynder sin 
virksomhed, har tilsynsmyndigheden i værtslandet en frist 
Nr. C 84/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 88 
på tre måneder fra modtagelsen af de i stk. 3 omhandlede 
oplysninger til at forberede det i artikel 19 foreskrevne 
tilsyn med instituttet og til at udtale sig, om hensynet til 
samfundsmæssige interesser gør det umuligt for kreditin­
stituttet at udøve visse påtænkte aktiviteter, som ikke er 
opført på listen i bilaget, men hvis udøvelse ikke er 
udelukket ved den i hjemlandet meddelte tilladelse. 
5. Når udtalelsen fra de kompetente myndigheder i 
værtslandet foreligger eller i tilfælde af, at den i stk. 4 
nævnte tremåneders frist udløber, uden at der er modtaget 
nogen udtalelse herfra, kan filialen etableres og påbegynde 
sin virksomhed. 
6. Et kreditinstitut, som ønsker at ændre et forhold, der er 
givet meddelelse om efter stk. 2, skal skriftligt meddele 
ændringerne til de kompetente myndigheder i hjemlandet 
og i værtslandet mindst én måned før ændringen foretages, 
således at myndighederne kan beslutte, om kreditinstituttet 
af hensyn til samfundsmæssige interesser ikke skal kunne 
udøve visse af de påtænkte nye aktiviteter, som ikke er 
opført på listen i bilaget, men hvis udøvelse ikke er 
udelukket ved den af hjemlandet meddelte tilladelse. 
Artikel 18 
1. Et kreditinstitut, der for første gang ønsker inden for 
rammerne af den frie udveksling af tjenesteydelser at udøve 
virksomhed på en anden medlemsstats område, meddeler 
hjemlandets kompetente myndigheder, hvilke af de på 
listen i bilaget opførte aktiviteter, det har til hensigt at 
udøve. 
2. Hjemlandets kompetente myndigheder fremsender 
senest én måned efter modtagelsen den i stk. 1 omhandlede 
meddelelse til de kompetente myndigheder i værtslandet. 
Artikel 19 
1. Ansvaret for tilsyn med et kreditinstitut, herunder 
tilsynet med de i henhold til artikel 16 udøvede aktiviteter, 
påhviler hjemlandets kompetente myndigheder. 
2. Værtslandet kan dog kræve, at alle kreditinstitutter, 
der har en filial på dets område, hvert kvartal indsender en 
rapport til værtslandets kompetente myndigheder om den 
virksomhed, de udøver på dets område. 
Til varetagelse af de opgaver, der påhviler det efter dette 
direktivs artikel 12, stk. 2 og 3, kan værtslandet kræve samme oplysninger af de kreditinstitutter, der har hjemsted 
i andre medlemsstater, som de kræver af indenlandske 
kreditinstitutter. 
3. Konstaterer tilsynsmyndigheden i værtslandet, at et 
kreditinstitut, der har en filial eller udfører tjenesteydelser 
på dets område, ikke overholder de dér gældende 
lovbestemmelser, der er begrundet i hensynet til samfunds­
mæssige interesser eller i dette direktivs bestemmelser om 
værtslandets kompetence, skal den anmode det pågælden­
de institut om at bringe det ulovlige forhold til ophør. 
4. Tager det pågældende institut ikke de nødvendige 
skridt, skal værtslandets kompetente myndighed give 
underretning herom til hjemlandets kompetente myndig­
hed. Hjemlandets kompetente myndighed skal da så hurtigt 
som muligt træffe alle nødvendige foranstaltninger med 
henblik på at sikre, at instituttet bringer de ulovlige forhold 
til ophør. Karakteren af disse foranstaltninger meddeles 
værtslandets kompetente myndighed. 
5. Hvis det pågældende kreditinstitut — trods de af 
hjemlandet i henhold til stk. 4 trufne foranstaltninger, eller 
fordi disse viser sig utilstrækkelige eller ikke kommer til 
udførelse i den pågældende medlemsstat — fortsat 
overtræder de i værtslandet gældende lovbestemmelser 
som nævnt i stk. 3, kan værtslandet efter at have givet den 
kompetente myndighed i hjemlandet underretning herom, 
træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at 
forhindre nye ulovligheder, herunder om nødvendigt 
forbyde, at kreditinstituttet indgår nye transaktioner på 
dets område. Medlemsstaterne sikrer, at de for disse 
foranstaltninger nødvendige dokumenter kan forkyndes 
for kreditinstitutterne på deres område. 
6. Enhver foranstaltning, der træffes efter stk. 3, 4 og 5, 
og hvorved der pålægges sanktioner eller begrænsninger i 
udførelsen af tjenesteydelser, skal være behørigt begrundet 
og meddeles det pågældende institut. Enhver sådan 
foranstaltning skal kunne indbringes til prøvelse ved 
domstolene i den medlemsstat, hvis myndigheder iværksat­
te den. 
7. Inden den i stk. 3, 4 og 5 fastsatte procedure 
iværksættes, kan værtslandets kompetente myndighed i 
særligt hastende tilfælde iværksætte nødvendige forholds­
regler for at beskytte indskyderes, investorers og andre 
tjenesteydelsesmodtageres interesser. Kommissionen og de 
øvrige medlemsstater skal hurtigst muligt underrettes om 
sådanne forholdsregler. Kommissionen kan, efter at have 
konsulteret de berørte medlemsstater, bestemme, at den 
pågældende medlemsstat skal ændre eller ophæve for­
holdsreglerne. 
31. 3. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 84/9 
8. Dersom instituttets tilladelse tilbagekaldes, meddeles 
dette til værtslandets kompetente myndighed, der da tager 
skridt til at hindre, at det pågældende institut indgår nye 
transaktioner på værtslandets område. 
9. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen antallet og 
arten af de tilfælde, hvor der i henhold til artikel 17 er blevet 
givet afslag, eller hvor der er truffet foranstaltninger i 
henhold til bestemmelserne i nærværende artikels stk. 5. 
Hvert andet år forelægger Kommissionen Det Rådgivende 
Bankudvalg, der er nedsat i henhold til artikel 11 i direktiv 
77/780/EØF, en beretning om sådanne tilfælde. 
AFSNIT V 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 20 
1. Tekniske ændringer af dette direktiv vedrørende 
— udvidelse af den i artikel 16 omhandlede liste, som 
findes i bilaget, 
— størrelsen af startkapitalen, jf. artikel 3, stk. 1, 
— listen over de i artikel 3, stk. 2, omhandlede kategorier 
af institutter, 
— de i artikel 10 fastsatte beløbsgrænser, 
— de områder, inden for hvilke de kompetente myndighe­
der skal udveksle oplysninger, jf. artikel 7, stk. 1, i 
direktiv 77/780/EØF, 
foretages efter den i stk. 2 fastsatte procedure. 
2. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af 
repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommis­
sionens repræsentant som formand. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et 
udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget 
afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som 
formanden kan fastsætte under hensyntagen til det 
pågældende spørgsmåls hastende karakter. Det udtaler sig 
med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, 
stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe 
på forslag af Kommissionen. Under afstemningen i 
udvalget tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanter­
ne for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte 
artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen. Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når 
de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse. 
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse 
med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen 
udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag 
til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer 
afgørelse med kvalificeret flertal. 
Har Rådet efter udløbet af en frist, som fastsættes i hver 
enkelt retsakt, der skal vedtages af Rådet i henhold til dette 
stykke, men som under ingen omstændigheder kan være på 
over tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for 
Rådet, ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede 
foranstaltninger af Kommissionen. 
Artikel 21 
1. Filialer, der inden ikrafttrædelsen af gennemførelses­
bestemmelserne til dette direktiv, har påbegyndt deres 
virksomhed efter de i værtslandet gældende bestemmelser, 
betragtes som filialer, der har været underlagt proceduren i 
artikel 7, stk. 1 til 5. Fra samme ikrafttrædelsesdato vil de 
være underlagt bestemmelserne i artikel 16, artikel 17, 
stk. 6, og artikel 19. De er endvidere omfattet af 
bestemmelsen i artikel 5, stk. 3. 
2. Artikel 18 berører ikke de rettigheder, som et 
kreditinstitut inden ikrafttrædelsen af gennemførelsesbe­
stemmelserne til dette direktiv havde erhvervet i forbindel­
se med udveksling af tjenesteydelser. 
Artikel 22 
1. Med forbehold af stk. 2 sætter medlemsstaterne de 
nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for 
at efterkomme dette direktiv på den seneste af de to datoer, 
der fastsættes for gennemførelse af foranstaltninger for at 
efterkomme Rådets direktiver om harmonisering af 
egenkapital og solvensnøgletal, dog senest den 1. januar 
1993. De underretter straks Kommissionen herom. 
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstalt­
ninger for senest den 1. januar 1990 at efterkomme 
bestemmelserne i artikel 5, stk. 2. 
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til 
de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på 
det område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 23 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Nr. C 84/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 3. 88 
BILAG 
Liste over de aktiviteter, som udgør kernen i bankvirksomhed og som er omfattet af den gensidige 
anerkendelse 
1. Modtagelse af indlån og andre tilbagebetalingspligtige midler 
2. Udlånsvirksomhed (*) 
3. Leasing 
4. Betalingsformidling 
5. Udstedelse og administration af betalingsmidler (kreditkort, rejsechecks og bankveksler) 
6. Sikkerhedsstillelse og garantier 
7. Transaktioner for egen eller kunders regning vedrørende: 
(a) Pengemarkedsinstrumenter (checks, veksler, indskudsbeviser m.v.) 
(b) Valutamarkedet 
(c) Finansielle futures og options 
(d) Valuta- og renteinstrumenter 
(e) Værdipapirer 
8. Medvirken ved emission af værdipapirer og tjenesteydelser i forbindelse hermed 
9. »Money broking« 
10. Porteføljeadministration og -rådgivning 
11. Opbevaring af værdipapirer 
12. Kreditoplysninger 
13. Boksudlejning 
i1) herunder bl.a.: 
— forbrugerkreditter, 
— realkreditlån, 
— factoring og diskontering, 
— handelskreditter (inkl. forfaitering). 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning 136/66/EØF om oprettelse af 
en fælles markedsordning for fedtstoffer 
KOM(88) 80 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 23. februar 1988) 
(88/C 84/02) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samråd med Europa-Parlamentet, under henvisning til udtalelse fra det Økonomiske og 
Sociale-Udvalg, og ud fra følgende betragtninger: 
Det er for raps- og rybsfrø på den ene side og den anden side 
solsikkefrø hensigtsmæssigt at fastsætte samme maksimale 
garantimængde for hvert af de tre produktionsår 1988/ 
1989 til 1990/1991; for at forudberegne produktionen 
mere præcist, bør der i forbindelse med ordningen med 
maksimale garantimængder foretages produktionsskøn 
efter begyndelsen af produktionsåret; det er følgelig