26. 4. 78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 101/23 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
formand  den 13. december  1977  om at pålægge  Afde-
lingen  for transport  og kommunikation  at udarbejde 
en udtalelse  om spørgsmålet, til at oprette  pendulkørsel  med  tillægsydelser  til de 
stater,  hvis  område  berøres  i transittrafik  — 
énstemmigt 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for transport  og kommunikation  på dennes  118. 
møde,  afholdt  den  18. januar  1978, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af ord-
føreren,  hr. Renaud  (art.  29 i forretningsordenen), 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  156.  ple-
narforsamling  den  1. og 2. marts  1978,  (mødet  den 
1. marts  1978),  og 
ud fra følgende  betragtning: 
Forslaget  har til formål  at ophæve  forpligtelsen  til at 
oversende  meddelelse  om  ansøgninger  om  tilladelse VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
Udvalget  godkender  Kommissionens  forslag,  for så 
vidt som  formålet  er at kontrollere.  For  at undgå,  at 
der begås  nogen  form  for svig,  foreslås  det følgelig, 
at artikel  13, stk.  2, affattes  således: 
»2. For  transporttjenester  i den  i artikel  5 an-
førte  betydning,  giver  den  i artikel  12,  stk.  2, 
omhandlede  medlemsstat  de medlemsstater,  hvis 
område  berøres  i transittrafik,  meddelelse  om de 
beslutninger,  der  er truffet,  inden  disse  får virk-
ning;  dette  sikrer  de stater,  hvis  område  berøres 
i transittrafik,  en tilstrækkelig  frist  til mellem  tids-
punktet  for udstedelsen  af tilladelsen  og tidspunk-
tet for  dens  ikrafttræden  og med  henblik  på at 
undgå  enhver  form  for svig  at kontrollere,  at de 
transporttjenester,  tilladelsen  omhandler,  rent  fak-
tisk svarer  til de i artikel  5 nævnte«. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 1. marts  1978. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om »Anden  beretning  om virkeliggørelse  af målene  for 1985  for Fællesskabets 
energipolitik« 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen  er ikke  offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  16. august  1977  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
Nr. C 101/24 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 4. 78 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  156.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  1. og 2. marts  1978,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
198, 
under  henvisning  til anmodning  af 16.  august  1977 
fra Rådet  for  De europæiske  Fællesskaber  om  udta-
lelse, 
under  henvisning  til præsidiets  beslutning  af 27. 
september  1977  om at pålægge  Afdelingen  for energi 
og nukleare  anliggender  at udarbejde  udtalelse  og be-
retning, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for energi  og nukleare  anliggender  på det  37.  møde 
den 10. februar  1978, 
under  henvisning  til beretning  aflagt  af hr. Bonomi, 
og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  156.  ple-
narforsamling  den  1. marts  1978  — 
med 48 stemmer  for  og 6 imod,  mens  3 undlod  at 
stemme, 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
Udvalget  gælder  sig  over,  at Rådet  har  fundet  det 
hensigtsmæssigt  at høre  det om den  »Anden  beretning 
om virkeliggørelsen  af målene  for  1985  for  Fælles-
skabets  energipolitik«.  Kommissionen  gør  i beretnin-
gen rede  for den  revision  af tallene  fra 1974,  som  med-
lemsstaterne  har  foretaget  i 1977;  den  bekræfter  på 
basis  af revisionen  de energipolitiske  hovedretnings-
linjer,  som  blev  fastlagt  i 1974,  og angiver,  hvordan 
disse  retningslinjer  kan  omsættes  i praksis. 
Da beretningen  ikke  indeholder  nye  forslag,  fremsæt-
ter Udvalget  i denne  udtalelse  generelle  bemærknin-ger uden  at gå i detaljer  med  alle  aspekter  af energi-
politikken  og med  de enkelte  foranstaltninger. 
1. Prognoser  for 1985 
1.1. Udvalget  ser det  ikke  som  sin opgave  at be-
dømme  de prognoser  for  EFs  energisituation  i 1985, 
som medlemsstaterne  har  udarbejdet,  og  som 
Kommissionen  opsummerer  i sin  anden  beretning; 
Udvalget  konstaterer  imidlertid,  at prognoserne  diver-
gerer  betydeligt  fra de »mål«,  der blev  opstillet  i 1974 
både  med  hensyn  .til det  samlede  energibehov  og til 
de forskellige  energikilders  betydning;  Udvalget  kon-
staterer  iøvrigt,  at der  hersker  stor  usikkerhed  om 
EF-produktionens  bidrag  til dækning  af den  samlede 
efterspørgsel,  især  for mineraloliens  vedkommende. 
1.2. Den  forventede  reduktion  på mindst  170  mio 
tons olieækvivalenter  (Mtme)  i det  samlede  forbrug 
skyldes  i vid udstrækning  to forhold:  dels  EF's  øko-
nomiske  krise,  som  endnu  ikke  er overvundet,  og 
udsigten  til en lavere  vækstrate  i bruttonationalpro-
duktet  (BNP);  dels  en ændret  vurdering  af elasticitets-
koefficienten  for energiforbrug/BNP. 
1.2.1.  Udvalget  er ikke  i stand  til at vurdere  de 
seneste  tre  års  prognoser  for  BNP-væksten:  ifølge 
1974-prognosen  4,5  % årlig  vækst  i perioden 
1973-1985;  ifølge  1975-progriosen  3,2-3,5  % årlig 
vækst  i samme  periode  og ifølge  1977-prognosen 
4,2 % årlig  vækst  i perioden  1976-1985;  sidstnævnte 
tal hidrører  fra  det  fjerde  program  for  økonomisk 
politik  på mellemlang  sigt;  tallet  for årene  1981-1985 
er medlemsstaternes  eget  skøn.  For  kontinuitetens 
skyld  fastholder  Kommissionen  ovennævnte  mål,  som 
det dog  bliver  vanskeligt  at nå i de nærmeste  år. 
Udvalget  erkender,  at sådanne  prognoser  påvirkes 
kraftigt  af den  situation,  der  hersker  i det  øjeblik, 
hvor  de udarbejdes,  og at de i en periode  med  udtalte 
økonomiske  forstyrrelser  er genstand  for  revision  i 
begge  retninger,  hvilket  gør  dem  lidet  sigende  og lidet 
pålidelige,  specielt  hvis  man  på grundlag  af progno-
serne  ønsker  at beregne  specifikke  fænomeners  frem-
tidige  udvikling,  som  f.eks.  i vort  tilfælde  energifor-
bruget. 
26. 4. 78 De Europæiske  Fællesskaber?  Tidende Nr. C 101/25 
1.2.2.  Prognoserne  for  det  samlede  energiforbrug 
påvirkes  også  af den  meget  lavere  elasticitetskoeffi-
cient,  som  medlemsstaterne  forudser  i energiforbruget 
i forhold  til BNP.  Af Kommissionens  beretning  frem-
går ikke,  hvilke  kriterier  medlemsstaterne  har  anlagt 
ved udarbejdelsen  af prognoserne  over  elasticiteten. 
Der mangler  således  oplysninger,  som  muliggør  en 
bedømmelse  af energibesparelsespolitikkens  effektivi-
tet og dermed  af pålideligheden  af prognoserne  over 
det samlede  forbrug.  Udvalget  beklager  ligesom  Kom-
missionen,  at »størstedelen  af medlemsstaterne  ikke 
her været  i stand  til at fremlægge  prognoser  for virk-
ningerne  af energisparepolitikken«,  og understreger, 
at der  må  gøres  en yderligere  indsats  for bedre  at 
måle  de reelle  virkninger  af de iværksatte  og plan-
lagte  foranstaltninger  på dette  område.  Endvidere  bør 
samtlige  medlemsstater  sætte  mål  for  rationel  ener-
gianvendelse. 
1.3. Udvalget  finder  det nødvendigt  og vigtigt,  at 
der udarbejdes  prognoser  for  den  samlede  økono-
miske  udvikling,  der kan  tjene  som  referencegrundlag 
for den økonomiske  politik. 
Uden  at ville  undervurdere  visse  makroøkonomiske 
prognosers  betydning,  f.eks.  for fastlæggelse  og gen-
nemførelse  af sektorpolitik,  mener  Udvalget,  at sek-
torpolitikken  i visse  tilfælde  dikteres  af specifikke  in-
terne  og eksterne  objektive  forhold. 
1.3.1.  I  energipolitisk  henseende  kan  EFs  situation 
og interesser  sammenfattes  således:  der består  et mis-
forhold  mellem  de interne  ressourcer  og behovene: 
det er nødvendigt  at sikre  bedst  mulig  anvendelse  af 
den disponible  energi  med  det formål  at reducere  det 
samlede  forbrug  mest  muligt,  samtidig  med  at beho-
vet dækkes;  de interne  ressourcer  må udnyttes  bedst 
muligt,  så importafhængigheden  begrænses;  forsynin-
gen må tilrettelægges,  så der opnas  størst  mulig  øko-
nomisk  sikkerhed;  dette  bør ske ved  en diversifiering 
af energikilder,  leverandører  og oprindelseslande  i det 
omfang,  det er muligt  uden  et pres  på energiprisen, 
som ville  være  i modstrid  med  almenvellets  interesse. 
1.3.2.  Under  indtryk  af oliekrisen  i 1973  bekræf-
tede Fællesskabet  med  større  eftertryk  end  tidligere 
sin vilje  til at tilrettelægge  sin energipolitik  efter  ret-
ningslinjer,  som  svarer  til ovenfor  anførte  situation 
og behov. 
Udvalget  mener,  at af de to Rådsresolutioner,  hvori 
de ovenfor  beskrevne  retningslinjer  fastlægges,  er 
resolutionen  af 17. september  1974  om »En  ny stra-
tegi for Fællesskabets  energipolitik«  stadig  af værdi, 
medens  resolutionen  af 17. december  samme  år, som indeholdt  målsætningerne  for 1985,  har vist  sig foræl-
det, hvilket  også  fremgår  af prognoserne  fra 1975  og 
1977. 
2. De energipolitiske  målsætninger 
2.1. I  beretningen  angiver  Kommissionen  på bag-
grund  af medlemsstaternes  prognoser  for  midten  af 
1977  de vigtigste  mål  for denne  politik: 
— 1985  må  olieimporten  ikke  overstige  500  mio 
tons; 
— oliens  andel  af bruttoenergiforbruget  må  ned-
bringes  betydeligt; 
— Fællesskabets  energiafhængighed  må begrænses  til 
50%. 
Af disse  slutmål  kan  udskilles  en række  mellemlig-
gende  mål  for den  interne  produktion  og importen  af 
forskellige  konventionelle  energikilder;  realiseringen 
af disse  mål  skulle  gøre  det muligt  at nå frem  til den 
tilstræbte  forsyningsstruktur  og at råde  bod  på den 
uoprettelige  forsinkelse,  der  er indtruffet  på kerne-
energiområdet,  set ud fra prognoserne  fra 1974. 
Udvalget  godkender  Kommissionens  synspunkt,  men 
kan ikke  udtale  sig om de angivne  tal. 
I denne  sammenhæng  bemærker  Udvalget,  at tal og 
margener  i medlemsstaternes  1977-prognoser  for kul, 
olie og naturgas  afslører  vanskeligheder  i forbindelse 
med produktionen,  forsyningen  og allokeringen,  som 
gør det usikkert,  om målene  kan  nås.  Havde  der ikke 
været  sådanne  vanskeligheder,  ville  målene  mere  end 
være  nået  på grund  af kombinationen  af nedgangen  i 
den samlede  efterspørgsel  og iværksættelsen  af ind-
ledende  sektorprogrammer. 
2.2. Udvalget  understreger,  at der  i alle  løsnings-
forslag,  som  kan  muliggøre  iværksættelse  af Komis-
sionens  retningslinjer,  bør indgå  definition  på en poli-
tik for  rationel  udnyttelse  af den  disponible  energi 
med det  formål  at opnå  maksimal  nyttevirkning  af 
energien  og dermed  reducere  eller  begrænse  den 
energimængde,  som  er nødvendig  for at nå et givent 
mål. 
Nr. C 101/26 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26.4.  78 
Denne  politik  forudsætter: 
— ny undersøgelse  af vore  økonomiske  strukturer 
med henblik  på prioriteret  udbygning  af lidet 
energikrævende  aktiviteter; 
— udvikling  i alle  økonomiske  sektorer  af produk-
tionsmetoder,  som  muliggør  bedre  udnyttelse  af 
den indsatte  energi; 
— ny undersøgelse  af energiudnyttelsesformer,  af be-
hovet  for at omdanne  energien  med  henblik  på 
endelig  anvendelse  for at undgå,  begrænse  eller 
genvinde  de tab,  som  omdannelse  indebærer; 
— nye  elværker  bør  konstrueres  på en sådan  måde, 
at spildvarmen  udnyttes  bedst  muligt  til opvarm-
ning i byer  eller  til andre  formål; 
— at fremme  andre,  mere  effektive  anvendelsesmulig-
heder  for kul,  som  f.eks.  kulforgasning; 
— anvendelse  af de enkelte  energiformer  til de for-
mål, hvortil  de er bedst  egnede; 
— fastsættelse  af salgspriser,  som  tilskynder  til ratio-
nel energiudnyttelse;  dette  er Fællesskabets  og 
dets medlemslandes  eneste  effektive  middel  til i 
fuld autonomi 
— at reducere  eller  begrænse  energiprisforhøjel-
sernes  udslag  i industriproduktionsomkostnin-
gerne  og betalingsbalancerne, 
— at øge  og styrke  vor  økonomiske  uafhængig-
hed. 
EF bør gøre  status  over  situationen  i de enkelte  med-
lemsstater;  status'en  bør  ikke  baseres  på prognoser, 
men bør verificere  i hvilken  grad  medlemsstaterne  har 
efterkommet  Rådets  henstillinger,  hvilke  foranstalt-
ninger  der er truffet  og resultaterne  heraf  samt  hvilke 
foranstaltninger  der forberedes  og perspektiverne  her-
for. 
2.3. Kommissionen  understreger,  at det  for  at 
overvinde  disse  hindringer  vil være  nødvendigt  at 
sikre  visse  betingelser,  og med  dette  for øje foreslår 
den en lang  række  aktioner,  hvoraf  nogle  allerede  er 
konkret  udformet  og forelagt  Rådet,  medens  andre 
endnu  ikke  er fastlagt  nøjere. Udvalget  minder  om,  at det allerede  har udtalt  sig om 
visse  aktioner  (placering  af kernekraftværker,  fremme 
af anvendelsen  af kul  i elektricitetsværker)  og forbe-
holder  sig ret til at udtale  sig om de øvrige  forslag, 
efterhånden  som  det får dem  forelagt. 
I den  foreliggende  udtalelse  nøjes  Udvalget  imidlertid 
med at fremføre  nogle  generelle  bemærkninger  til 
Kommissionens  forslag,  som  er indeholdt  i beret-
ningens  konklusioner  og i udkastet  til Rådresolution. 
2.3.1.  Udvalget  finder  det nødvendigt  effektivt  at 
iværksætte  eller  intensivere  bestræbelserne  på at nå 
optimal  energiudnyttelse  i alle  sektorer  (industri  og 
transport).  Det  understreger  vigtigheden  af bedre 
oplysning  af befolkningen  om den  alvorlige  aktuelle 
energisituation  og perspektiverne  herfor  med  henblik 
på at fremme  forståelsen  for,  at energibesparelse  er 
nødvendig. 
2.3.2.  For  så vidt  angår  Kommissionens  bemærk-
ning om,  at anvendelsen  af svær  brændselsolie  i tra-
ditionelle  kraftværker  må begrænses  (konklusioner: 
b), bemærker  Udvalget,  at dette  vil afhænge  af resul-
taterne  af en række  foranstaltninger  for  samtlige 
energisektorer;  nogle  af disse  foranstaltninger  er om-
talt i konklusionernes  punkt  b). Udvalget  kan  ikke  gå 
i detaljer,  men  henviser  til bemærkningerne  om kerne-
energi  (2.3.3)  og kul (2.3.4);  hvad  angår  omstruktu-
rering  af olieraffineringsindustrien  kan  Udvalget  ikke 
udtale  sig,  da det ikke  er blevet  hørt  herom  af Kom-
missionen  og Rådet  endnu  ikke  har  udtalt  sig.  Det 
mener  dog,  at en omlægning  og nyorientering  inden 
for raffineringssektoren  rejser  komplicerede  proble-
mer,  ikke  blot  hvad  angår  olie-økonomi,  men  også 
med hensyn  til Fællesskabets  forbindelser  med  tred-
jelande. 
2.3.3.  Kommissionen  påpeger  nødvendigheden  af, 
at kerneenergiprogrammerne  videreføres  (konklusio-
ner: c). Udvalget  konstaterer,  at det generelt  accepte-
res, at en vis anvendelse  af kerneenergi  er nødvendig. 
En øget  indsats  på kerneenergiområdet  bør  gøre  det 
muligt  at levere  de energimængder,  som  er nødven-
dige for at nå de i medlemsstaterne  opstillede  økono-
miske  og sociale  mål;  dette  skal  ske på rimelige  vilkår 
og uden  fare  for  befolkningens  og arbejdstagernes 
helbred. 
26. 4.78 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 101/27 
2.3.4.  Med  hensyn  til spørgsmålet  om  kuls  rolle 
for den  fremtidige  energiforsyning  (til 1985  og videre 
frem)  bemærker  Kommissionen,  at man  må foretage 
et »omhyggeligt,  afbalanceret  valg«  mellem  to alter-
nativer:  enten  skal  Fællesskabets  ressourcer  udnyttes 
maksimalt  eller  også  skal  de være  et supplement,  og 
hovedvægten  lægges  på import  (konklusioner:  d). 
Udvalget  bemærker,  at der i realiteten  ikke  er tale  om 
noget  alternativ,  eftersom  både  maksimal  intern  pro-
duktion  på tilfredsstillende  vilkår  og import  udgør 
hovedelementer  i energipolitikken.  Der  kan  ikke 
herske  tvivl  om,  at der må foretages  en afbalanceret 
kombination  af disse  to forsyningsformer;  først  bør 
man imidlertid  fastslå,  hvorledes  udtrykket  skal 
forstås,  og på hvilke  betingelser  en afbalanceret  kom-
bination  kan  opnås,  samt  hvorledes  den  nationale  og 
den fælles  politik  kommer  ind i billedet.  Det er vigtigt, 
at Fællesskabet  fastsætter  hvilken  pris,  det er villig  til 
at betale  for at mindske  importafhængigheden,  og at 
der på energiområdet  føres  en langsigtet  prispolitik 
for de forskellige  energikilder,  hvor  der blandt  andet 
må indkalkuleres  en eventuel  større  olieprisstigning 
end den,  Kommissionen  forventer  på basis  af den  ge-
nerelle  prisudvilkling. lemsstater,  producenter  og forbrugere  om »at arbejde 
efter«  Kommissionens  retningslinjer  (resolutionsud-
kast:  punkt  3) forekommer  utilstrækkelig.  Udvalget 
påpeger  endvidere  nødvendigheden  af udvikling  af 
nye energikilder  og af en intensiveret  forskningsind-
sats på dette  område. 
2.3.6.  Kommissionen  mener,  at »en  stigning  i han-
delen  med  energi  inden  for Fællesskabet  generelt  ville 
føre til en forbedret  sikkerhed  for forsyning,  idet  vil-
kårene,  under  hvilke  visse  ressourcer  kan  udnyttes, 
ville blive  bedre«  (konklusioner:  punkt  f). 
Udvalget  gør  først  og fremmest  opmærksom  på,  at 
den sikkerhedsmæssige  virkning  afgjort  ikke  er betin-
get af en given  produktionsfordeling  mellem  med-
lemsstaterne,  men  snarere  af en øget  produktion,  som 
er betinget  af afsætningsmulighederne. 
Hvad  angår  foranstaltningerne  til fremme  af kulfor-
bruget,  minder  Udvalget  om sin positive  udtalelse  af 
30. marts  1977  (*) om Kommissionens  mål  i »Forslag 
til Rådets  forordning  om finansielle  foranstaltninger 
fra Fællesskabets  side  til fremme  af brugen  af kul til 
elektricitetsfremstilling«.  Her  erklærede  Udvalget,  at 
»forøget  anvendelse  af stenkul  til elektricitetsfremstil-
ling er ... et væsentligt  led i virkeliggørelsen  af de 
almindelige  energipolitiske  målsætninger  for  1985«. 
Denne  forordning  er endnu  ikke  blevet  vedtaget  af 
Rådet,  hvorfor  det  er usikkert,  hvilken  indvirkning 
den kan  få med  hensyn  til øget  anvendelse  af kul, 
specielt  kul fra Fællesskabet. En øget  handel  forudsætter  passende  juridiske  betin-  „ 
gelser  — såsom  fri adgang  til de fremstillede  varer  og , 
forsyningsgaranti  — og passende  økonomiske  betin-
gelser;  med  sidstnævnte  refereres  hovedsagelig  til pri-
ser, som  kan  accepteres  af forbrugerne  i kraft  af deres 
naturlige  konkurrencedygtighed  eller  som  følge  af 
støtteordninger.  I denne  forbindelse  mener  Udvalget, 
at det er af væsentlig  betydning  at få løst  problemet, 
hvordan  man  kan  fremme  og beskytte  investeringer, 
hvorom  Kommissionen  allerede  har  fremsat  princip-
forslag  (lån  og lånegarantier,  langfristede  kontrak-
ter, garanterede  minimumspriser).  Udvalget  er ikke 
blevet  officielt  informeret  om disse  forslag,  som  det 
ønsker  at kunne  udtale  sig om. 
3. Konklusioner 
2.3.5.  Udvalget  er enig  med  Kommissionen  i, at det 
er hensigtsmæssigt  at fastsætte  minimumsmål  for den 
interne  produktion  af kul,  olie  og naturgas.  Udvalget 
mener  dog,  at medlemslandenes  seneste  prognoser 
afslører  nogen  usikkerhed  med  hensyn  til mulighe-
derne  for  at nå de  af Kommissionen  opstillede 
målsætninger  og konstaterer,  at årsagerne  til denne 
usikkerhed  ikke  er angivet.  Opfordringen  til med-
(*) EFT  nr. C 1114 af 11. 5. 1977,  s. 24. 3.1. Udvalget  har  ingen  mulighed  for at spå  om, 
hvorledes  Fællesskabets  generelle  økonomiske  og 
energimæssige  situation  vil være  om 7 år i 1985.  De 
tre seneste  års begivenheder  giver  ikke  tilstrækkeligt 
klare  holdepunkter  til, at man  kan  afgøre,  om energi-
sektoren  vil medvirke  til at skabe  økonomisk  vækst 
og stabilitet  i Fællesskabet,  eller  om den  økonomiske 
vækst  vil løse  nogle  af energiproblemerne.  Det  kan 
næppe  være  afgørende,  om  visse  forudfastsatte 
målsætninger,  som  f.eks.  en maksimal  importafhæn-
gighed  på 50 %, opfyldes  til punkt  og prikke. 
Nr. C 101/28 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 26. 4. 78 
3.2. Udvalget  er imidlertid  af den  opfattelse,  at 
denne  usikkerhed  klart  viser,  at Fællesskabet  må 
udfolde  de størst  mulige  bestræbelser  for at fastlægge 
og gennemføre  en lang  række  foranstaltninger  på 
energiområdet  — herunder  rationel  udnyttelse  — og 
på andre  områder,  således  at Fællesskabets  problemer 
mindskes.  Der  skal  ikke  blot  være  tale  om foranstalt-
ninger,  som  de enkelte  lande  kan  vedtage  autonomt. 
Det vil kun  betyde  en statistisk  forbedring  af Fælles-
skabets  energisituation.  Man  kan  kun  tale  om  en 
egentlig  fælles  energipolitik,  hvis  den  bidrager  til at 
opfylde  Fællesskabets  grundlæggende  målsætninger 
indadtil  og udadtil;  disse  målsætninger  er mere  end 
blot opfyldelse  af visse  produktions-  eller  energibe-
sparelsesmål,  som  først  og fremmest  er af betydning for de enkelte  landes  økonomi;  en egentlig  fælles 
energipolitik  må baseres  og gennemføres  på grundlag 
af virkelig  fællesskabssolidaritet,  og bør  bidrage  til 
økonomisk  integration  og til gennemførelse  af en 
politisk  union. 
3.3. I  sin anden  beretning  er Kommissionen  inde 
på denne  tankegang  (side  4: Hovedtræk).  Det  ville 
dog være  ønskeligt,  om den  i kommende,  regelmæs-
sige beretninger  eller  i andre  dokumenter  gør  rede 
ikke så meget  for ændringerne  i prognoserne  på mel-
lemlang  sigt,  men  snarere  for  den  energipolitiske 
situation  og angiver  i hvilket  omfang  medlemssta-
terne  har fulgt  Fællesskabets  retningslinjer. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 1. marts  1978. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om »Forslag  til Rådets  direktiv  om ændring  af direktiv  af 26. juli  1971  om 
samordning  af fremgangsmåderne  med  hensyn  til indgåelse  af offentlige  bygge-  og 
anlægskontrakter« 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr. C 25 af 31. januar  1978,  side  3. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  25. januar  1978  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  156.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 1. og 2. marts  1978,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
100, under  henvisning  til anmodning  af 25.  januar  1978 
fra Rådet  for  De europæiske  Fællesskaber  om  en 
udtalelse, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  31. januar  1978  om at pålægge  Afde-