På grundlag af de indhøstede erfaringer styrede den nyere gennemførelsesafgørelse 2018/1135/EU fra Kommissionen en betydelig udvikling i indberetningsprocessen, som nu sker årligt (i stedet for hvert tredje år) med anvendelse af et elektronisk værktøj (EU-registret over industrianlæg), som Kommissionen stiller til rådighed for alle medlemsstaterne. Selv om medlemsstaternes indberetning støder på nogle indledende problemer, er den nu langt mere systematisk og harmoniseret.

I september 2020 offentliggjorde Kommissionen et arbejdsdokument om evalueringen af direktivet om industrielle emissioner, som indeholdt en omfattende vurdering af dets gennemførelse og funktion. Som opfølgning på evalueringens konklusioner indledte Kommissionen arbejdet med at revidere direktivet om industrielle emissioner. Den lovgivningsmæssige revisionspakke er planlagt til første kvartal af 2022. Kommissionen har offentliggjort en indledende konsekvensanalyse og har gennemført offentlige høringer og høringer af interessenter. I denne forbindelse ser denne rapport også fremad og indeholder nyttige konklusioner med henblik på revisionen af direktivet om industrielle emissioner.

I sin meddelelse om den europæiske grønne pagt bebudede Kommissionen en revision af EU's foranstaltninger til bekæmpelse af forurening fra store industrianlæg som en af grundpillerne i Kommissionens handlingsplan for nulforurening, der også har til formål at sikre overensstemmelse med politikkerne vedrørende klima, energi og cirkulær økonomi.

I henhold til artikel 73 i direktivet om industrielle emissioner skal Kommissionen forelægge Rådet og Europa-Parlamentet en rapport om den indledende gennemførelsesfase senest den 7. januar 2016 og derefter hvert tredje år. Rapporten om den indledende fase af gennemførelsen blev offentliggjort i 2017. Denne rapport opsummerer de data, der er indsamlet fra medlemsstaterne i gennemførelsesperioden 2013-2018, og faktorerne i både de fremskridt, der er gjort, siden indberetningssystemet blev forbedret i 2018 (se afsnit) 2), og evalueringen i 2020 af direktivet om industrielle emissioner (se afsnit) 5). Denne rapport skitserer også andre foranstaltninger på EU-plan, der gennemføres for at støtte gennemførelsen af direktivet om industrielle emissioner.

BAT-referencedokumenter (BREF-dokumenter) udarbejdes af Det Europæiske Kontor for Integreret Forebyggelse og Bekæmpelse af Forurening (EIPPCB) under Europa-Kommissionens Fælles Forskningscenter. Udviklingen af BREF-dokumenter indebærer en intens deltagelse af interessenter i en evidensbaseret, datadrevet proces. BREF-dokumenter indeholder BAT-konklusioner, som får retskraft ved deres vedtagelse i Kommissionens gennemførelsesafgørelser. BAT-konklusioner udgør BAT-rammen for en given agroindustrisektor, og de kompetente myndigheder skal anvende disse som reference ved fastsættelsen af godkendelsesvilkårene.

Direktivet om industrielle emissioner er EU's primære retlige instrument til regulering af emissioner fra ca. 52 000 agroindustrielle anlæg i hele EU. Disse omfatter bl.a.: kraftværker, raffinaderier, produktion af stål, ikkejernholdige metaller, cement, kalk, glas, kemikalier, papirmasse og papir, føde- og drikkevarer, affaldsbehandling og forbrænding og intensivt opdræt af fjerkræ eller svin. Formålet er at opnå betydelige fordele for miljøet og menneskers sundhed, navnlig gennem obligatorisk anvendelse af bedste tilgængelige teknikker (BAT). Sektorer inden for direktivet om industrielle emissioners anvendelsesområde tegner sig for en betydelig andel af emissionerne til luft og vand samt til produktion af affald fra andre husholdninger i Europa. Det anslås, at de bidrager med ca. 23 % i masse af EU's samlede emissioner til luft og ca. 40 % af EU's samlede drivhusgasemissioner.

I henhold til artikel 4 i direktivet om industrielle emissioner må ingen anlæg, der er omfattet af direktivet, drives uden godkendelse.

I 2018 blev 87 % af de operationelle anlæg indberettet som værende i besiddelse af en godkendelse, men der er stadig en række anlæg, der angiveligt ikke er godkendt — navnlig dem, der er aktive i affaldsindustrien (17 % af de operationelle anlæg i industrien) og kemikalieindustrien (16 % af de operationelle anlæg i industrien). Det største antal anlæg uden godkendelse blev indberettet for anlæg i sektoren for intensiv fjerkræavl eller svineavl (2 685 anlæg, svarende til 14 % af de operationelle anlæg). Syv medlemsstater indberettede tilfælde af anlæg uden godkendelse, hovedsagelig i Danmark, Tyskland, Grækenland og Spanien. Det er imidlertid ikke klart, om denne situation omhandler manglende godkendelse eller fejlindberetning. F.eks. skal medlemsstaterne fra 2018 i tilfælde af manglende godkendelse beskrive, hvilke håndhævelsesforanstaltninger der er truffet over for den pågældende anlægsoperatør (og indberette dette til EU-registret). Ikke desto mindre er antallet af anlæg uden godkendelse større end antallet af sager om håndhævelsesforanstaltninger, der er indberettet til EU-registret, hvilket viser, at der er behov for yderligere præcisering (se afsnit 6).

Emissionsgrænseværdier

I henhold til artikel 15, stk. 3, i direktivet om industrielle emissioner skal de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i godkendelsesvilkårene, sikre, at emissionerne under normale driftsvilkår ikke ligger over de emissionsniveauer, der er forbundet med den bedste tilgængelige teknik (BAT-AEL'er), jf. Kommissionens relevante gennemførelsesafgørelse.

Frankrig, Tyskland, Italien og Sverige indberettede i alt 22 tilfælde, hvor emissionsgrænseværdierne i godkendelsesvilkårene er strengere end BAT-AEL-intervallet. Af dem er det værd at bemærke, at strengere godkendelsesbetingelser i højere grad blev indberettet i henhold til artikel 14, stk. 4, i direktivet om industrielle emissioner (for at opnå større emissionsreduktioner end dem, der kan opnås ved anvendelse af BAT i de vedtagne BAT-konklusioner) i 16 tilfælde og i henhold til artikel 18 (for at opfylde miljøkvalitetskravene for luft og vand) i fem tilfælde. I ét tilfælde, som Tyskland har indberettet, blev der fastsat strengere godkendelsesbetingelser i overensstemmelse med både artikel 14, stk. 4, og artikel 18 i direktivet om industrielle emissioner. Der er oftest fastsat strengere godkendelsesvilkår for anlæg i glasindustrien. Dette kan dog kun afspejle, at BAT-konklusionerne for denne sektor var blandt de første, der blev vedtaget i henhold til direktivet om industrielle emissioner, og at der siden da er sket teknologiske fremskridt inden for emissionsreduktionsteknikker.

Dispensationer i henhold til artikel 15, stk. 4

I henhold til artikel 15, stk. 4, i direktivet om industrielle emissioner kan den kompetente myndighed i særlige tilfælde dispensere og fastsætte mindre strenge grænseværdier end dem, der er fastsat i Kommissionens gennemførelsesafgørelser. En sådan dispensation kan gives, hvis opnåelsen af emissionsniveauer inden for BAT-AEL'erne vil medføre uforholdsmæssigt store omkostninger sammenlignet med miljøfordelene.

På grundlag af de indberettede data er der givet i alt 133 dispensationer med hensyn til BAT-konklusioner, der gælder for 98 anlæg, som er i drift i 15 medlemsstater (Belgien, Bulgarien, Tjekkiet, Danmark, Estland, Finland, Frankrig, Tyskland, Ungarn, Irland, Italien, Portugal, Rumænien, Spanien og Sverige), og Sverige, Tjekkiet og Italien har givet det største antal. Det største antal dispensationer er blevet givet til anlæg, der er omfattet af BAT-konklusionerne for fremstilling af glas, efterfulgt af anlæg, hvor BAT-konklusionerne for fremstilling af papirmasse, papir og pap finder anvendelse. Der er givet flere dispensationer for emissioner til luft (for 59 BAT-AEL'er ud af de samlede 811 BAT-AEL'er i BAT-konklusionerne) end for emissioner til vand (for 24 BAT-AEL'er ud af de samlede 252 BAT-AEL'er i BAT-konklusionerne).

Den længste dispensation vedrørte BAT-konklusionerne for fremstilling af glas (op til 202 måneder i ét tilfælde indberettet af Den Tjekkiske Republik). Der er givet 22 dispensationer på ubestemt tid. Langvarige eller tidsubegrænsede dispensationer er ikke i modstrid med den relevante bestemmelse i direktivet om industrielle emissioner, som ikke fastsætter en eksplicit tidsfrist, men de er ved at blive undersøgt i forbindelse med en igangværende revision af direktivet om industrielle emissioner.

Basistilstandsrapport

I henhold til artikel 22, stk. 2, i direktivet om industrielle emissioner skal der, hvis aktiviteten omfatter brug, fremstilling eller frigivelse af farlige stoffer, og under hensyntagen til visse omstændigheder indsendes en basistilstandsrapport for at fastslå tilstanden af jordbund og grundvand på anlægsområdet.

Kun seks medlemsstater (Cypern, Estland, Finland, Ungarn, Rumænien og Slovenien) indberettede, at alle de påkrævede basistilstandsrapporter var blevet indsendt. For de resterende medlemsstater er der konstateret tilfælde, hvor basistilstandsrapporterne var påkrævet i henhold til artikel 22, stk. 2, i direktivet om industrielle emissioner, men ikke var blevet indsendt. Dette er navnlig et problem for anlæg i Østrig, Danmark, Frankrig, Tyskland, Italien, Nederlandene, Polen, Portugal og Sverige.

I gennemsnit er 57 % af de krævede basistilstandsrapporter blevet indsendt til tiden. For anlæg, hvor BAT-konklusionerne for garvning af huder og skind finder anvendelse, er der kun indberettet 14 % (fire ud af 28 krævede rapporter) som indsendt. Dette tyder på, at der kan være et gennemførelses- eller overholdelsesproblem for denne bestemte industrielle aktivitet. Overordnet set synes gennemførelsen og overholdelsen af dette aspekt at være en udfordring for medlemsstaterne på tværs af alle industrier.

Håndhævelsesforanstaltninger iværksat

I henhold til artikel 8, stk. 1, i direktivet om industrielle emissioner skal medlemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at godkendelsesvilkårene overholdes.

Seks medlemsstater indberettede håndhævelsesforanstaltninger (Kroatien, Cypern, Tyskland, Italien, Polen og Spanien). De fleste medlemsstater har indberettet mellem ét og 11 tilfælde af håndhævelsesforanstaltninger. De typer af håndhævelsesforanstaltninger, der indberettes, er hovedsagelig retssager.

Inspektioner på anlægsområdet

I henhold til artikel 23 i direktivet om industrielle emissioner skal medlemsstaterne oprette et system for miljøinspektion af anlæg, der er dækket af direktivet om industrielle emissioner.

Hyppigheden af inspektionerne på anlægsområdet skal være baseret på en systematisk bedømmelse af de relevante risici og skal finde sted mindst én gang om året for anlæg, der er forbundet med størst risiko, og hvert tredje år for anlæg, der er forbundet med mindst risiko.

I gennemsnit for hele EU har medlemsstaterne indberettet, at der er gennemført anlægsbesøg på 49 % af anlæggene i løbet af hvert indberetningsår. Ifølge indberetningen er der imidlertid i Frankrig, Grækenland, Nederlandene, Portugal og Spanien foretaget anlægsbesøg på mindre end 25 % af anlæggene. Det er ikke muligt ud fra disse oplysninger at konkludere, om alle anlæg er blevet inspiceret rettidigt eller ej, af to grunde: