EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 6.12.2022 COM(2022) 716 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Et blomstrende civilt råderum for opretholdelse af de grundlæggende rettigheder i EU





Årsberetning for 2022 om anvendelsen af EU's charter om grundlæggende rettigheder







Et blomstrende civilt råderum for opretholdelse af de grundlæggende rettigheder i EU Årsberetning for 2022 om anvendelsen af

EU's charter om grundlæggende rettigheder Indholdsfortegnelse 1. Indledning 2. Civilsamfundsorganisationers og rettighedsforkæmperes afgørende rolle 3. Beskyttelse af civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere 4. Støtte til civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere 5. Styrkelse af civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere 6. Konklusion



1.Indledning Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder ("chartret") samler en bred vifte af grundlæggende rettigheder og bekræfter, at EU bygger på værdier som grundlæggende rettigheder, demokrati og retsstatsprincippet. Chartrets bindende karakter har gjort det muligt for EU's retsorden at udvikle sig til et bærende element i beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder. Hvornår finder chartret anvendelse? Siden 2009 har chartret haft samme juridiske status som traktaterne – den primære EU-ret, som EU-lovgivningen bygger på. EU-institutionerne skal overholde chartret i forbindelse med alle deres aktiviteter, og EU's medlemsstater skal overholde chartret, når de gennemfører EU-retten. Medlemsstaterne gennemfører EU-retten, herunder når de: -giver EU-lovgivning virkning ved at vedtage nationale gennemførelsesforanstaltninger -vedtager love på et område, hvor EU-retten pålægger konkrete forpligtelser eller giver mulighed for at fravige den -gennemfører EU-bestemmelser, når der bruges midler fra EU's finansieringsprogrammer. Medlemsstaterne skal sikre, at EU-midlerne anvendes i overensstemmelse med reglerne i den lovgivning, som finansieringen er baseret på. For at forbedre anvendelsen af chartret og øge offentlighedens kendskab hertil fremlagde Europa-Kommissionen i 2020 strategien til styrkelse af anvendelsen af chartret om grundlæggende rettigheder ("strategien for chartret"). Som fastsat i strategien for chartret anvender Kommissionen nu en tematisk tilgang til sine årsberetninger om chartret for at fremhæve nogle af de mest presserende spørgsmål om grundlæggende rettigheder og anvendelsen af chartret på de valgte områder.

Fremskridt med gennemførelsen af strategien for chartret -Kommissionen har vedtaget årsberetningen for 2021 om anvendelsen af chartret i forbindelse med beskyttelse af grundlæggende rettigheder i den digitale tidsalder. -Indtil videre har 22 medlemsstater udpeget et kontaktpunkt for chartret for at fremme samarbejdet og en effektiv anvendelse af chartret, og kontaktpunkterne mødtes for første gang i juni 2022. -Over 400 medlemsstaters finansielle programmer blev vurderet for at sikre, at der indføres effektive ordninger, som sikrer, at chartret overholdes, når de pågældende midler anvendes ("horisontal grundforudsætning" om effektiv anvendelse og gennemførelse af chartret). -Programmet for borgere, ligestilling, rettigheder og værdier (CERV) har i løbet af de første to år støttet næsten 600 projekter med ca. 260 mio. EUR til fremme af EU's værdier og bekæmpelse af had, diskrimination og intolerance i EU, og programmet for retlige anliggender finansierer også projekter vedrørende uddannelse af retsvæsenets aktører i grundlæggende rettigheder. -Som understreget i sin meddelelse om håndhævelse af EU-retten for et Europa, der skaber resultaterhar Kommissionen intensiveret sit arbejde for at fremme og opretholde borgernes rettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder og retsstatsprincippet gennem traktatbrudsprocedurer. -Kommissionen har styrket sit samarbejde med medlemsstaterne på specifikke områder, der er omfattet af chartret, såsom bekæmpelse af racisme og forskelsbehandling, hadefuld tale og hadforbrydelser. -Charterrelateret uddannelse og -materiale findes på den nye europæiske uddannelsesplatform på den europæiske e-justiceportal, og Kommissionen er også ved at udvikle uddannelse for at hjælpe EU-institutionernes personale med at anvende chartret effektivt i deres daglige arbejde. -15 medlemsstater har indtil videre gjort deres bedste praksis vedrørende anvendelse af og kendskab til chartret tilgængelig på den europæiske e-justiceportal og ajourfører også oplysningerne om informationsværktøjet om grundlæggende rettigheder. -Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA) har ajourført sin Charterpedia-database og udviklet nye onlinekurser med fokus på chartrets anvendelsesområde. -For at styrke borgernes bevidsthed om deres rettigheder i henhold til chartret lancerede Kommissionen #RightHereRightNow-kampagnen i 2021. Oplysninger om chartret findes også via "Dine rettigheder i EU" på den europæiske e-justiceportal og på Europa-webstedet. I strategien for chartret forpligtede Kommissionen sig til at støtte et gunstigt miljø for civilsamfundsaktører og træffe foranstaltninger mod tiltag, der er i strid med EU-retten, herunder chartret, og berører civilsamfundsorganisationer. Betydningen af at oprette og opretholde stærke og uafhængige nationale menneskerettighedsinstitutioner fremhæves ligeledes i strategien for chartret. Det er grunden til, at der i 2022-beretningen er fokus på civilsamfundets råderum og dets rolle med hensyn til at beskytte og fremme de grundlæggende rettigheder i henhold til chartret. Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere er afgørende i vores forfatningsmæssige demokratiske samfund for at udøve og beskytte de værdier og rettigheder, der er nedfældet i artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og i chartret. De stiller deres ekspertise til rådighed i forbindelse med de nationale myndigheders og EU-institutionernes politikudformning og lovgivningsarbejde og hjælper med at sikre, at disse organer holdes ansvarlige for overholdelsen af de grundlæggende rettigheder og retsstatsprincippet. Som det fremgår af denne rapport, har medlemsstaterne og EU i forskellig grad truffet foranstaltninger med henblik på at beskytte, støtte og styrke civilsamfundets aktører og give dem en række muligheder for at samarbejde. I de seneste år har civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere imidlertid også i stigende grad stået over for udfordringer i forbindelse med indsnævringen af civilsamfundets råderum. Forskellige retlige, administrative og politiske foranstaltninger har gradvist begrænset deres grundlæggende friheder, hvilket påvirker deres muligheder for at gennemføre aktiviteter, der støtter grundlæggende rettigheder, som strategiske partnere for EU og medlemsstaterne. På trods af disse udfordringer udviser civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere betydelig modstandsdygtighed med hensyn til at fortsætte deres arbejde. I nogle medlemsstater har de spillet en afgørende rolle under covid-19-pandemien og Ruslands angrebskrig mod Ukraine og er gået forrest med hensyn til at sikre, at enkeltpersoners behov forstås, formidles, opfyldes, og at deres rettigheder forsvares. Betydningen af civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere i krisetider Under covid-19-pandemien slog civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere til lyd for gennemsigtige og forholdsmæssige foranstaltninger til håndtering af sundhedskrisen, og i visse medlemsstater ydede de væsentlig bistand til kriseramte mennesker . Civilsamfundsorganisationer har spillet en central rolle i bekæmpelsen af desinformation i nødsituationer i samarbejde med EU, europæiske faktatjekkende organisationer og offentlige institutioner i medlemsstaterne. Siden indledningen af Ruslands angrebskrig mod Ukraine har civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere mobiliseret modtagelsen af og støtte til internt fordrevne i Ukraine og dem, der er flygtet til medlemsstaterne . De har oprettet en særlig tjeneste, der skal bringe forsvundne børn, som er flygtet fra konflikten, i kontakt med deres familier og værger . De har også arbejdet på at udveksle bedste praksis vedrørende værgemål for uledsagede børn og børn, der er blevet adskilt fra deres familie, og som ankommer til EU fra Ukraine. For at lette udvekslingen af oplysninger og koordineringen af initiativer blandt civilsamfundsaktører oprettede Kommissionen et særligt netværk af interessenter på sundhedsområdet med titlen "Støtte til Ukraine, EU-medlemsstater, som grænser op til Ukraine, og Moldova" på EU's platform for sundhedspolitik. Civilsamfundsorganisationer har også spillet en vigtig rolle med hensyn til at dokumentere grusomheder ved at undersøge tegn på internationale forbrydelser og tvungne deportationer af ukrainske borgere til Rusland. De har også opbygget kapacitet i de ukrainske retshåndhævelses- og retssystemer for at gøre det muligt at efterforske og retsforfølge påståede krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden i lyset af det store antal indberettede sager . I forbindelse med begge kriser har civilsamfundsorganisationer på stedet bidraget til videreformidlingen af oplysninger om de yderligere problemer, som specifikke grupper såsom kvinder, børn, personer med handicap, LGBTIQ-personer, romaer og ældre står over for, og de har derfor gjort det nemmere at træffe informerede beslutninger om, hvordan deres specifikke behov kan opfyldes bedst. Denne beretning kommer på et kritisk tidspunkt for civilsamfundets råderum i EU. Den indgår i Kommissionens bestræbelser på at anerkende den rolle, som civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere spiller med hensyn til at opretholde EU's grundlæggende værdier og dens tilsagn om at støtte deres arbejde både internt og i foranstaltninger udadtil. I en Union, der bygger på grundlæggende rettigheder, retsstatsprincippet og demokrati, spiller civilsamfundsaktører en afgørende rolle med hensyn til at fremme og beskytte de grundlæggende rettigheder i henhold til chartret og bidrage til at sikre, at chartret anvendes korrekt. På denne måde supplerer det de årlige rapporter om retsstatssituationen , den europæiske handlingsplan for demokrati, EU's resultattavle for retlige anliggender og arbejdet i Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA) om civilsamfundets råderum. Rapporten bekræfter, at civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere bør kunne arbejde i et miljø, hvor deres egne grundlæggende rettigheder respekteres, og indeholder eksempler på, hvordan dette opnås eller udfordres på EU-plan og nationalt plan. Beretningen er et svar på opfordringer til yderligere handling fra EU's side, herunder de opfordringer, der blev fremsat på konferencen om Europas fremtid. Hvilke oplysninger bygger denne beretning på? Beretningen bygger på en kvalitativ vurdering af resultaterne af høringer gennemført af Kommissionen og analyseret af Agenturet for Grundlæggende Rettigheder og andre kilder, herunder: -fire målrettede høringer af: i) medlemsstater, ii) seks paraplyorganisationer for europæiske civilsamfundsorganisationer, der arbejder med grundlæggende rettigheder, iii) to internationale organisationer og iv) det europæiske netværk af nationale menneskerettighedsinstitutioner (ENNHRI) og det europæiske netværk af ligestillingsorganer (Equinet) -en onlinehøring af 150 civilsamfundsorganisationer gennem Agenturet for Grundlæggende Rettigheders civilsamfundsnetværk, platformen for grundlæggende rettigheder -bidrag modtaget i forbindelse med udarbejdelsen af andre rapporter fra Kommissionen såsom den årlige rapport om retsstatssituationen -betænkninger og rapporter fra andre EU-institutioner og -agenturer, navnlig rapporter fra Agenturet for Grundlæggende Rettigheder med fokus på civilsamfundets råderum og fra internationale organisationer. Eksemplerne i denne beretning er valgt for at vise den vigtigste udvikling i de seneste år og præsenterer både udfordringer og positive aspekter, som interessenter i medlemsstaterne har peget på. Eksemplerne og beskrivelserne af nationale foranstaltninger og initiativer er ikke udtømmende og er kun medtaget til illustration. I de sammenfattende rapporter om høringerne og de enkelte bidrag beskrives yderligere foranstaltninger og initiativer. Emnerne i hvert kapitel (om at beskytte, støtte og styrke civilsamfundet) blev valgt som centrale indbyrdes afhængige indikatorer for et gunstigt miljø for civilsamfundet. 2.Civilsamfundsorganisationers og rettighedsforkæmperes afgørende rolle Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere udfører mange aktiviteter i medlemsstaterne og på EU-plan. Civilsamfundsorganisationer er en mangfoldig gruppe og spænder fra civilsamfundsorganisationer med brede mandater vedrørende grundlæggende rettigheder til civilsamfundsorganisationer, der tilvejebringer specialiseret ekspertise eller støtte vedrørende visse rettigheder. De kan udføre landsdækkende aktiviteter eller have et regionalt eller lokalt mandat. De kan også udføre en bred vifte af aktiviteter eller kun fokusere på bestemte aktiviteter såsom fortalervirksomhed eller levering af tjenester, der er skræddersyet til deres medlemmers eller støttemodtageres behov. Lige så vigtigt bidrager nationale menneskerettighedsinstitutioner, ligestillingsorganer og ombudsmandsinstitutioner også til aktiviteter til gennemførelse af EU-lovgivning og -politik på mange måder. Bevidstgørelse Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere øger bevidstheden og oplyser offentligheden, specifikke grupper og medlemsstaternes myndigheder om grundlæggende rettigheder og håndhævelsen heraf, demokratisk beslutningstagning og retsstatsprincippet. Derved fremmer civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere en kultur med rettigheder og demokratisk ansvarlighed i EU. I Kroatien uddanner ombudsmanden f.eks. tjenestemænd og dommere i spørgsmål vedrørende chartret. Dette omfatter de forpligtelser, der følger af chartret, samt dets potentielle anvendelse i forbindelse med kampagner, fortalervirksomhed og støtte til ofre for menneskerettighedskrænkelser. I Litauen har civilsamfundsorganisationer for nylig afholdt et interaktivt internationalt arrangement for at øge bevidstheden blandt unge om hadefuld tale og dens konsekvenser for samfundet samt uddanne og tilskynde dem til at udvikle færdigheder til at imødegå hadefuld tale. Desuden giver civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere oplysninger om spørgsmål, der kan berøre offentligheden, og de metoder, der kan anvendes til at deltage i demokratiske beslutningsprocesser. Civilsamfundsaktører tilskynder borgerne til at give udtryk for deres synspunkter offentligt gennem demonstrationer, andragender, folkeafstemninger og borgerpaneler. De kan opbygge bevidsthed og i fællesskab slå til lyd for politikker og lovgivning, der rækker ud over de enkelte medlemsstaters grænser, og formidle værdifuld viden fra nationalt plan til beslutningstagere på EU-plan eller internationalt plan og omvendt.

Overvågning Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere overvåger, hvordan de grundlæggende rettigheder respekteres på stedet, og har en vigtig funktion som vagthund. De modtager ofte som de første oplysninger om virkningerne af lovgivningsmæssige og politiske foranstaltninger, og de har derfor gode forudsætninger for at komme med forslag til, hvordan eksisterende foranstaltninger kan videreudvikles. De har adgang til førstehåndsoplysninger om potentielle krænkelser af rettigheder. I Irland spiller civilsamfundsorganisationer f.eks. en anerkendt officiel rolle i tilsynet med gennemførelsen af nationale strategier for migration, ligestilling mellem kønnene, sigøjneres og romaers rettigheder, inklusion af LGBTIQ-personer og rettigheder for personer med handicap. I Rumænien vurderede ombudsmanden under pandemien de nationale foranstaltningers indvirkning på de grundlæggende rettigheder og fremsatte en henstilling om overholdelse af menneskerettighederne og de ekstraordinære foranstaltninger, der blev truffet i perioden med undtagelsestilstand og forhøjet alarmberedskab. I flere medlemsstater bidrager civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere væsentligt til de internationale menneskerettighedsorganers regelmæssige landeovervågningsprocedurer. Støtte til rettighedshavere Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere hjælper rettighedshavere og ofre for krænkelser af grundlæggende rettigheder med at forklare, forsvare og håndhæve deres rettigheder. Dette sker ved at indsamle og levere oplysninger, undersøge påståede overtrædelser og rapportere til nationale, regionale og internationale overvågningsorganer. De kan hjælpe ofre for krænkelser med at få adgang til retsmidler og udenretslig klageadgang, tilbyde juridisk bistand eller deltage i strategiske retssager. Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere kan udføre lignende aktiviteter på internationalt plan og hjælpe individuelle klagere med at informere menneskerettighedsovervågningsorganer om forhold, der giver anledning til bekymring. Det belgiske ligestillingsorgan fører f.eks. sager på vegne af ansatte, der angiveligt er blevet forskelsbehandlet på grund af køn, og i Slovenien kan ombudsmanden indgive forfatningsmæssige klager over krænkelser af grundlæggende rettigheder i individuelle sager. I Nederlandene blev der indledt retssager af en koalition af civilsamfundsorganisationer og privatpersoner med påstand om overtrædelse af chartrets artikel 7 og 8 om respekt for privatliv og familieliv og beskyttelse af personoplysninger, der anfægtede lovligheden af et retligt instrument til afsløring af svig. Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere støtter desuden rettighedshavere ved at levere tjenester til enkeltpersoner. De kan supplere tjenester, der leveres af nationale, regionale eller lokale myndigheder, eller få bemyndigelse til at levere tjenester på statens vegne. I Sverige tilbyder nonprofit-krisecentre f.eks. indkvartering og rehabilitering af ofre for kønsbaseret vold og menneskehandel, og andre civilsamfundsorganisationer støtter asylansøgere og enkeltpersoner i sager om forskelsbehandling. I Tjekkiet har en række civilsamfundsorganisationer samarbejdet om oprettelsen af to særlige støttecentre for ofre for ulovlig sterilisering. Fortalervirksomhed Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere bidrager også til den demokratiske beslutningstagning ved at slå til lyd for grundlæggende rettigheder i lovgivning eller politikudformning. Høringsaktiviteter kan finde sted gennem strukturerede ordninger eller på civilsamfundsorganisationernes og rettighedsforkæmpernes eget initiativ og give folk mulighed for at deltage direkte i beslutningstagningen om spørgsmål, der berører dem. Visse civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere støtter også sårbare gruppers demokratiske deltagelse. F.eks. deltager repræsentanter for civilsamfundet i Belgien i Conseil consultatif de la Personne handicapée i Bruxelles og i Conseil pour l'Egalité entre les Femmes et les Hommes i Bruxelles (begge nedsat af regeringen), som kan afgive udtalelser om lovgivningsforslag. I Frankrig er civilsamfundsorganisationer repræsenteret i Commission Nationale consultative des Droits de l'Homme, som forelægger årlige rapporter for regeringen om forskellige spørgsmål, herunder bekæmpelse af racisme, fremmedhad og antisemitisme, menneskehandel og forskelsbehandling af LGBTIQ-personer. Forskellige medlemsstater inddrager civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere i gennemførelsen af åbne regeringshandlingsplaner for at fremme gennemsigtighed, ansvarlighed, deltagelse, offentlig integritet og samarbejde i samfundet. Støtte til anvendelsen af EU-lovgivning EU-retten pålægger ofte udtrykkeligt civilsamfundsorganisationer opgaver, der er afgørende for en effektiv gennemførelse af lovgivning i praksis. Forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde giver f.eks. forbrugerorganisationer ret til at underrette myndighederne om misbrug af EU's forbrugerbeskyttelseslovgivning. Direktivet om ligebehandling på beskæftigelsesområdet pålægger medlemsstaterne at sikre, at civilsamfundsorganisationer på visse betingelser kan indtræde som part i relevante retslige og administrative procedurer enten på vegne af eller til støtte for klageren. Den ændrede Århuskonvention styrker miljøorganisationernes ret til at anmode om prøvelse af afgørelser truffet af EU-institutioner og -organer for at sikre overholdelse af EU's miljølovgivning . Ændringen har udvidet antallet og typerne af afgørelser, der kan anfægtes, betydeligt. På samme måde indeholder forslaget til direktiv om virksomhedernes due diligence i forbindelse med bæredygtighed bestemmelser om organisationers ret til at indgive klager direkte til en virksomhed, når virksomhedens aktiviteter eller værdikæder kan have negative indvirkninger på menneskerettighederne eller miljøet. Direktivet om ofres rettigheder indeholder bestemmelser om, at støttetjenester skal oprettes som en offentlig tjeneste eller af civilsamfundsorganisationer . På samme måde kombinerer mange medlemsstater, når de leverer støttetjenester til ofre for terrorisme i henhold til direktivet om bekæmpelse af terrorisme , tjenester, der leveres direkte af staten, med tjenester, der leveres af civilsamfundsorganisationer . Forslaget til direktiv om bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet bekræfter også, at civilsamfundsorganisationer kan yde specialiseret støtte til ofre for denne form for vold. Det foreslås også, at medlemsstaterne forpligtes til at høre civilsamfundsorganisationer om støttetjenester, politikudformning, oplysning og bevidstgørelse, forsknings- og uddannelsesprogrammer, uddannelse og overvågning. I henhold til artikel 4, stk. 3, i FN's konvention om rettigheder for personer med handicap, som EU er part i, skal deltagerstaterne indgående rådføre sig med personer med handicap om politikker, der vedrører dem, gennem de organisationer, som repræsenterer dem. Hvad angår passagerrettigheder kræver EU-retten, at disse organisationer også høres, når lufthavns-, skibs- og havneterminaloperatører vedtager standarder for passagerer med handicap, og når jernbane-, skibs-, og busoperatører vedtager regler om ikkediskriminerende adgang til tjenester. I henhold til den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) og direktivet om databeskyttelse på retshåndhævelsesområdet kan et organ, en organisation eller en sammenslutning, som ikke arbejder med gevinst for øje, i tilfælde af ulovlig behandling af personoplysninger bemyndiges til at indgive en klage til den kompetente tilsynsmyndighed og den nationale domstol. I retsakten om digitale tjenester anerkendes civilsamfundets betydning for en effektiv håndtering af ulovligt onlineindhold, samtidig med at respekten for de grundlæggende rettigheder sikres, og for kontrollen med de solide gennemsigtighedsforanstaltninger, som digitale tjenester skal træffe, når forordningen træder i kraft. Det anerkendes desuden i retsakten om digitale tjenester, at der er behov for at tage hensyn til civilsamfundets indgående viden om samfundsmæssige risici, og meget store onlineplatforme og søgemaskiner tilskyndes til at høre civilsamfundet i forbindelse med overholdelsen af deres risikostyringsforpligtelser. Ligestillingsorganer spiller en afgørende rolle i gennemførelsen af EU's lovgivning om ligebehandling. For at understøtte denne rolle vil Kommissionen vedtage forslag til lovgivning, der har til formål at forlænge mandatet og styrke ligestillingsorganers beføjelser, ressourcer og uafhængighed med henblik på fremme af ligebehandling. Ud over de opgaver, der er tildelt civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere i EU-lovgivningen, bidrager civilsamfundsorganisationer til at øge EU-politikkernes effektivitet. I henhold til EU's adfærdskodeks for bekæmpelse af ulovlig hadefuld tale på internettet fra 2016 overvåger et netværk af civilsamfundsorganisationer gennemførelsen af de tilsagn, som onlineplatforme har givet, og bidrager til at beskytte udsatte grupper mod hadefuld tale i hele EU. På samme måde samler EU's internetforum repræsentanter fra regeringer, retshåndhævende myndigheder, teknologiindustrien og civilsamfundet for at begrænse udbredelsen af voldeligt ekstremistisk indhold, terrorrelateret indhold og indhold, der viser seksuelt misbrug af børn. Siden 2022 har forummet også behandlet onlinedimensionen af menneskehandel. Kommissionen koordinerer også netværket til bevidstgørelse omkring radikalisering, et europæisk netværk af fagfolk i frontlinjen, der arbejder dagligt med personer, der er nemme ofre for radikalisering, og personer, der allerede er blevet radikaliseret. I EU-handlingsplanen mod racisme 2020-2025 tilskyndes medlemsstaterne til at inddrage civilsamfundsorganisationer i udformningen, gennemførelsen og evalueringen af de nationale handlingsplaner mod racisme. 3.Beskyttelse af civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere fremmer og beskytter rettighederne i henhold til chartret på stedet og skal kunne arbejde i et understøttende miljø, hvor deres egne grundlæggende rettigheder i første omgang respekteres. De skal have mulighed for at fortsætte deres aktiviteter uden uberettiget statslig indgriben, og staterne skal aktivt tage skridt til at beskytte og fremme civilsamfundets råderum og aktørerne i dette rum. Selv om de fleste medlemsstater allerede sikrer dette, melder civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere stadig om en række udfordringer, hindringer og restriktioner i visse medlemsstater, som har begrænset deres muligheder for at udføre deres aktiviteter. Omfanget af deres aktiviteter afhænger ofte af budgetmæssige, menneskelige eller juridiske begrænsninger. Feedback fra høringen I den høring, der blev gennemført forud for udarbejdelsen af denne beretning, angav 61 % af de civilsamfundsorganisationer, der svarede på den, at de har stødt på hindringer, der begrænser deres "sikre rum". Mere specifikt har 44 % af civilsamfundsorganisationerne været udsat for verbale angreb og chikane, intimidering, negative fortællinger eller smæde- eller desinformationskampagner. Andre hindringer var digitale angreb (19 %), kriminalisering af humanitært arbejde eller arbejde med grundlæggende rettigheder (18 %), administrativ chikane (15 %), fysiske angreb på mennesker og ejendom (15 %), brud på databeskyttelsen (14 %), overvågning (12 %), hindringer for etisk anvendelse af teknologi eller kunstig intelligens (9 %) og strategiske retssager mod offentligt engagement (SLAPP'er) (7 %). De civilsamfundsorganisationer, der er særlig hårdt ramt, arbejder med kvinders rettigheder, herunder seksuelle og reproduktive rettigheder, LGBTIQ-rettigheder, migranters og asylansøgeres rettigheder og miljøbeskyttelse. Rettighedsforkæmpere såsom nationale menneskerettighedsinstitutioner står over for de samme udfordringer. Som rapporteret af FRA havde et "betydeligt antal ansatte og frivillige været udsat for trusler eller chikane (i verbal eller skriftlig form, herunder online) i forbindelse med deres arbejde for en national menneskerettighedsinstitution". I nogle medlemsstater støder de nationale menneskerettighedsinstitutioner på hindringer for deres uafhængighed og med hensyn til at sikre tilstrækkelige ressourcer og opfylde deres brede mandat. Dette er også tilfældet for ombudsmænd. Ligestillingsorganer meldte også om et stadig mere udfordrende miljø på grund af mindre social konsensus om ligestillingsspørgsmål og ulovlige diskriminerende udtalelser, der blev anset for acceptable. Eksternt pres og for få ansatte har ført til, at der er rapporteret om ligestillingsorganer, som ikke er tilstrækkelig uafhængige og effektive.

3.1.Eksempler på, hvordan medlemsstaterne beskytter civilsamfundets råderum Et gunstigt miljø er afgørende for, at civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere kan udføre deres arbejde og beskytte deres foreningsfrihed. I mange medlemsstater støttes og opmuntres de i deres arbejde og beskyttes juridisk. I de seneste år er der gjort en række positive fremskridt i hele EU med hensyn til at fremme dette gunstige miljø for civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere, og visse medlemsstater er i færd med at gennemføre lovgivningsmæssige og institutionelle ændringer. Kroatien og Tyskland er f.eks. i færd med at udarbejde nationale handlingsplaner for at forbedre situationen for civilsamfundsorganisationer. I Slovenien har en lov om ikkestatslige organisationer til formål at skabe et gunstigt miljø for civilsamfundsorganisationer. I andre medlemsstater, f.eks. Bulgarien og Litauen, har særlige regeringsorganer til opgave at udvikle politikker til støtte for civilsamfundet. I Finland har regeringens rådgivende udvalg for civilsamfundspolitik udviklet en civilsamfundsstrategi. I nogle medlemsstater gav civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere imidlertid udtryk for bekymring over, at deres foreningsfrihed påvirkes af lovgivning, navnlig om offentlig orden eller sikkerhed, hvilket i nogle tilfælde er blevet fremført for domstolene. Yderligere hindringer, som interessenter har indberettet, vedrører lovgivning om gennemsigtighed , terrorbekæmpelse og bekæmpelse af hvidvask af penge . Andre hindringer, som civilsamfundet har rapporteret om, omfatter afskrækkende foranstaltninger såsom revisioner og undersøgelser af finansieringen og hindringer for adgang til finansiering. I de fleste medlemsstater findes der ingen særlige procedurer for indberetning og overvågning af trusler og angreb. Som følge heraf spiller civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere selv en afgørende rolle i overvågningen af og rapporteringen om civilsamfundets råderum. Slovakiets nationale center for menneskerettigheder har f.eks. dokumenteret trusler, intimidering, chikane og begrænsninger af rettigheder rettet mod civilsamfundsorganisationer, der arbejder med miljøbeskyttelse, LGBTIQ-rettigheder og kvinders rettigheder, herunder seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder. I Finland har en civilsamfundsorganisation udviklet værktøjet "Together Against Hate" til indsamling af data om trusler mod eller angreb på civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere. Derudover afdækker onlineforskningsplatformen CIVICUS Monitor civilsamfundets frihed i 197 lande og territorier, og Civic Space Watch indsamler resultater fra grupper i Europa om civilsamfundsforhold og identificerer nationale og transeuropæiske tendenser. For at imødegå fysiske angreb og onlineangreb på civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere i Frankrig overvåger indenrigsministeriet indberetninger om ulovlige handlinger mod disse grupper, og ministeriet kan træffe passende foranstaltninger gennem sin beskyttelsestjeneste. Luxembourg og Nederlandene har gennemført projekter, der giver rettighedsforkæmpere i andre lande, som er truet eller under pres i deres eget land, mulighed for at forblive i sikkerhed i op til tre måneder. Sverige har vedtaget en national handlingsplan for at imødegå trusler og had mod bl.a. civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere. De nationale menneskerettighedsinstitutioner og ligestillingsorganer arbejder også på at fremme et sikkert og gunstigt miljø for civilsamfundsorganisationer på nationalt plan. De nationale menneskerettighedsinstitutioner arbejder tæt sammen med civilsamfundsorganisationer, f.eks. ved at uddanne dem og hjælpe dem med at opbygge kapacitet. I Grækenland slog den nationale menneskerettighedskommission til lyd for vedtagelse af et lovgivningsforslag om beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere mod angreb, repressalier og begrænsninger af deres rettigheder. 3.2.EU-initiativer til beskyttelse af civilsamfundets råderum EU har taget en række skridt til at beskytte civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere. Værktøjer, der er udviklet for at fremme og beskytte demokratiet, retsstatsprincippet og de grundlæggende rettigheder, skal skabe, opretholde og beskytte et gunstigt miljø for civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere. Navnlig indeholder Kommissionens årlige rapport om retsstatssituationen som en del af dens fjerde søjle, som omfatter institutionelle kontrolforanstaltninger, en vurdering af situationen med hensyn til civilsamfundets råderum i alle medlemsstater, anerkender, at "civilsamfundet [også] spiller en central rolle i magtadskillelsen, og undersøger udviklingen i forbindelse med den ramme, der muliggør civilsamfundet. I 2022 blev der i rapporten om retsstatssituationen fremsat henstillinger til medlemsstaterne, herunder om situationen vedrørende civilsamfundets råderum i nogle tilfælde. Kommissionens initiativ vedrørende bekæmpelse af SLAPP fra 2022 indfører konkrete foranstaltninger til at beskytte aktører, der engagerer sig offentligt, mod åbenbart grundløse eller urimelige retssager, og vil derfor bidrage til et sikkert og gunstigt miljø for civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere. Det bekræftes i forslaget til et nyt direktiv om miljøkriminalitet, at personer, herunder medlemmer af civilsamfundsorganisationer, der indberetter miljøkriminalitet, bør have den nødvendige støtte og bistand i forbindelse med straffesager. Miljøforkæmpere er også omfattet af det foreslåede direktiv om bekæmpelse af SLAPP og SLAPP-henstillingen i overensstemmelse med kravene i Århuskonventionen . Den foreslåede retsakt om europæisk mediefrihed vil forbedre funktionen af det indre marked for medier ved at øge gennemsigtigheden og tackle markedsforvridninger og dermed også øge mediefriheden og -pluralismen i alle medlemsstater og sikre, at journalister og redaktører kan arbejde uden indblanding. På samme måde skal Kommissionens henstilling om sikring af journalisters og andre mediefolks beskyttelse og sikkerhed og styrkelse af deres position føre til sikrere arbejdsvilkår for mediefolk både online og offline. På Europa-Parlamentet opfordring arbejder Kommissionen også på et lovgivningsinitiativ om grænseoverskridende anerkendelse af foreninger i EU. I dette initiativ vil der være fokus på foreningers aktiviteter på tværs af grænserne, således at de fuldt ud kan drage fordel af det indre marked og deres grundlæggende rettigheder i henhold til chartret. Ud over retlige foranstaltninger beskytter Kommissionen civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere ved at træffe håndhævelsesforanstaltninger over for foranstaltninger, der påvirker dem, og som er i strid med EU-retten, herunder chartret. Kommissionen har indledt to traktatbrudssager mod Ungarn vedrørende en lov om udenlandsk finansiering til civilsamfundet og et lovforslag, der kriminaliserer bistand til asylansøgere. De domme, som Den Europæiske Unions Domstol (Domstolen) har afsagt i disse to sager, har skabt præcedens for lignende lovgivning og understreger Domstolens centrale rolle i beskyttelsen af civilsamfundets råderum og de grundlæggende rettigheder i EU. EU's tilsagn om at bidrage til at beskytte og styrke civilsamfundets råderum afspejles også i EU's optræden udadtil, herunder i EU-handlingsplanen om menneskerettigheder og demokrati (2020-2024). Dette er også beskrevet i EU's retningslinjer vedrørende menneskerettighedsforkæmpere. Siden 2015 har Kommissionen støttet mekanismer til beskyttelse af de mest udsatte menneskerettighedsforkæmpere. EU's nødhjælpsfond for udsatte menneskerettighedsforkæmpere yder støtte til menneskerettighedsforkæmpere gennem små tilskud. ProtectDefenders.eu er en koalition af civilsamfundsorganisationer, der opererer internationalt og modtager, behandler og besvarer anmodninger om støtte fra menneskerettighedsforkæmpere. Koalitionen er en permanent fleksibel tjeneste, der yder støtte til særlige formål, lige fra kapacitetsopbygning og juridisk og sikkerhedsmæssig rådgivning til tjenester, der understøtter flytnings- og tilflugtsstrukturer. Menneskerettighedskrisefaciliteten yder tilskud til civilsamfundsorganisationer for at sikre, at menneskerettighedsbevægelser overlever under de mest undertrykkende operationelle forhold. Kommissionen finansierede også udviklingen af CSO Meter. Det vurderer civilsamfundets åbenhed i østpartnerskabslandene inden for rammerne af det europæiske naboskabsinstrument. For at beskytte civilsamfundets råderum har EU udviklet et tæt samarbejde og en tæt dialog med internationale organisationer. EU gør navnlig fuld brug af de standarder og den viden, der er udviklet af Europarådet og dets overvågningsorganer. Europarådets Ministerkomité har vedtaget tre ikkebindende instrumenter om civilsamfundets råderum. Den mellemstatslige Styringskomité for Menneskerettigheder undersøger indvirkningen af lovgivning, politikker og praksis på nationalt plan på civilsamfundsorganisationernes og rettighedsforkæmpernes aktiviteter og identificerer bedste praksis for at fremme og beskytte civilsamfundets råderum. Ekspertrådet om NGO-lovgivning følger gennemførelsen af en anbefaling om NGO'ers retlige status og rådgiver om, hvordan national lovgivning og praksis kan bringes i overensstemmelse med europæiske standarder. Desuden afdækker platformen for journalisters sikkerhed angreb på journalister og angiver, om de blev indledt af statslige eller ikkestatslige aktører, og alvoren af angrebene. FN er også en vigtig partner, navnlig dens overvågningsmekanismer med fokus på at bekæmpe angreb, chikane, kriminalisering og smædekampagner rettet mod civilsamfundet i hele verden i de seneste år, herunder i EU.

Samarbejde med Kontoret for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder (ODIHR) under Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE) er også afgørende. ODIHR hjælper nationale myndigheder med at opfylde deres forpligtelser til at beskytte menneskerettighedsforkæmpere ved at overvåge deres muligheder for at operere og opbygge kapacitet gennem uddannelse i menneskerettigheder. 4.Støtte til civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere Adgangen til økonomiske ressourcer og friheden til at anvende dem er en integrerende del af retten til foreningsfrihed . Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere har brug for tilstrækkelige finansielle ressourcer til at udføre deres opgaver effektivt. Flere medlemsstater anfører, at de har øget den finansielle støtte til civilsamfundsorganisationer generelt og til at kompensere for virkningerne af covid-19-pandemien , og internationale donorer og EU har i betydelig grad suppleret disse bestræbelser i de seneste år. Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere i hele EU kæmper imidlertid for at finansiere deres specifikke aktiviteter, hvilket er en tendens, der er blevet forværret af pandemien og den nuværende stigning i leveomkostninger , navnlig i forbindelse med aktiviteter relateret til fortalervirksomhed og rollen som vagthund. Feedback fra høringen I den høring, der blev gennemført i forbindelse med udarbejdelsen af denne beretning, pegede civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere på manglen på finansiering som en af de største udfordringer for deres arbejde, og de anførte, at der i mange medlemsstater kun er få finansieringsmuligheder, navnlig for arbejdet med retsstatsprincippet, demokrati og grundlæggende rettigheder . Onlinehøringen viste, at næsten halvdelen af de responderende organisationer (49 %) rapporterede om hindringer inden for finansieringsrammen. 40 % rapporterede om hindringer for finansiering. En mindre procentdel af organisationerne (under 15 %) henviste til hindringer vedrørende status som velgørende organisation, udenlandsk finansiering, skatteordninger, regnskabs- og revisionskorruption og restriktioner for onlineindsamling af midler. 4.1.Eksempler på, hvordan medlemsstaterne støtter civilsamfundsaktører En central kilde til finansiering og ressourcer til civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere kommer fra medlemsstaterne. Alle medlemsstaterne udbetaler offentlige midler til civilsamfundsorganisationer på nationalt, regionalt og lokalt plan, og der findes mange forskellige finansieringsprogrammer. CSO-midler i Estland , Letland , Litauen og Malta anvendes f.eks. til institutionel støtte til kapacitetsopbygning af civilsamfundsorganisationer. I Finland modtager civilsamfundsorganisationer statsstøtte fra forskellige kilder, herunder indtægter fra en statsejet virksomhed, der opererer på det regulerede spillemarked . I nogle medlemsstater, f.eks. Danmark, Nederlandene og Sverige, er der offentlige midler til rådighed til fremme af grundlæggende rettigheder . Adskillige medlemsstater tilbyder også finansiering til dækning af nogle af civilsamfundsorganisationernes administrations- og infrastrukturomkostninger. Nogle medlemsstater tilbyder også gunstige skattesystemer for donationer til civilsamfundsorganisationer , hvilket tilskynder til private donationer. De fleste medlemsstater giver civilsamfundsorganisationer mulighed for at modtage støtte, tilskud og donationer skattefrit. I Italien er donationer til civilsamfundsorganisationer f.eks. fradragsberettigede, og i Tjekkiet er civilsamfundsorganisationer fritaget for indkomstskat, vejskat og ejendomsskat, når udgifterne er til organisatoriske formål. Selv når der er finansiering til rådighed, rapporterer civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere om hindringer for at få adgang til en sådan finansiering, herunder komplekse, byrdefulde og ikke altid gennemsigtige ansøgnings- eller rapporteringsprocedurer og støtteberettigelseskriterier samt den store efterspørgsel efter tilgængelig finansiering . En yderligere udfordring, der rapporteres af civilsamfundsorganisationer, er kortsigtet projektfinansiering, som gradvist erstatter langsigtet finansiering eller finansiering af administrative udgifter . En række medlemsstater arbejder på at tackle sådanne udfordringer for tilgængeligheden af, adgangen til og bæredygtigheden af finansiering. De forsøger at sikre en retfærdig fordeling gennem gennemsigtige kriterier og ved at offentliggøre indkaldelser af forslag, således at de er bredt tilgængelige. I Spanien sikres en retfærdig fordeling af midlerne f.eks. gennem lovgivning med krav om offentliggørelse af vurderingskriterier. De fleste medlemsstater har også planer om at forenkle og fremskynde adgangen til finansiering, herunder gennem digitalisering. I Slovakiet og Kroatien er der f.eks. ved at blive oprettet nye onlinesystemer for at forenkle de administrative procedurer for offentlig finansiering. I Slovenien anvendes faste satser og faste beløb imidlertid til at forenkle finansieringssystemet. I nogle medlemsstater skyldes andre hindringer den politiserede fordeling af offentlige midler, som udelukker civilsamfundsorganisationer, der er kritiske over for regeringen, til fordel for såkaldte GONGO'er (statsligt organiserede NGO'er) . Sådanne hindringer kan være praksis, der blokerer civilsamfundsorganisationernes adgang til offentlige midler ved at betragte deres fortaleraktiviteter som politiske aktiviteter , hvilket påvirker deres skattefritagelse , og regler om udenlandske donationer . Civilsamfundsorganisationer, der arbejder med visse følsomme spørgsmål, såsom LGBTIQ-rettigheder og ligestilling mellem kønnene, herunder i forbindelse med fortalervirksomhed og retssager, udelukkes i højere grad fra offentlig finansiering. 4.2.EU-støtte til civilsamfundsaktører 4.2.1.Programmet for borgere, ligestilling, rettigheder og værdier (CERV) Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere har altid modtaget støtte under Kommissionens finansieringsprogrammer, der således har suppleret medlemsstaternes indsats. Med et budget på 1,55 mia. EUR for 2021-2027 er CERV-programmet den største fond for grundlæggende rettigheder i EU nogensinde. Programmets formål er at beskytte og fremme de rettigheder og værdier, der er nedfældet i EU-traktaterne, chartret og internationale konventioner, ved at støtte civilsamfundsorganisationer og andre interessenter på lokalt, regionalt, nationalt og tværnationalt plan. Feedback fra høringen CERV-programmet er blevet hilst velkommen af civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere som en positiv udvikling. Høringer viser, at de fleste civilsamfundsorganisationer kendte programmet, om end i varierende grad . 28 % af de respondenter, der deltog i høringerne forud for udarbejdelsen af denne beretning, har ansøgt om CERV-finansiering, og 39 % planlægger at ansøge. CERV-programmet yder støtte på forskellige indsatsområder. Det nye indsatsområde for Unionens værdier støtter civilsamfundsorganisationer, rettighedsforkæmpere og andre interessenter, der fremmer en værdikultur i EU baseret på grundlæggende rettigheder, demokrati og retsstatsprincippet. Der er midler til rådighed til kapacitetsopbygning og bevidstgørelse om chartret samt til aktiviteter, der styrker fagfolks, retsvæsenets aktørers, civilsamfundsorganisationers og uafhængige menneskerettighedsorganers viden, således at de kan deltage effektivt i retssager på nationalt og europæisk plan, samt til forbedring af adgangen til klage og domstolsprøvelse og håndhævelsen af rettigheder gennem uddannelse, videndeling og udveksling af god praksis. Midlerne til kapacitetsopbygning og retssager vil blive øget betydeligt under arbejdsprogrammet for 2023-2024. Som en ny mulighed under indsatsområdet for Unionens værdier har Kommissionen udvalgt CSO-formidlere gennem en åben indkaldelse af forslag. Disse organer skal yde finansiel støtte til civilsamfundsorganisationer gennem en omfordelingsordning (omfordeling af tilskud fra EU) for at opbygge kapaciteten hos mange civilsamfundsorganisationer på græsrodsniveau, der fremmer og beskytter EU's værdier. Kommissionen støtter desuden rammepartnere såsom europæiske netværk, civilsamfundsorganisationer, der er aktive på EU-plan, og europæiske tænketanke med fokus på EU's værdier . Kommissionen støtter navnlig ENNHRI og en række netværk af civilsamfundsorganisationer såsom Civil Liberties Union, European Center for Not-for-profit Law (ECNL) og Det Europæiske Borgerforum, som alle arbejder for at skabe og opretholde et gunstigt miljø for civilsamfundet.

Civilsamfundsorganisationer har også adgang til betydelig finansiering under CERV-programmets andre indsatsområder — ligestilling, rettigheder og ligestilling mellem kønnene, bekæmpelse af kønsbaseret vold og vold mod børn (Daphne) og borgernes engagement og deltagelse, hvor civilsamfundsorganisationer udgør næsten halvdelen af støttemodtagerne. I 2021 ydede CERV-programmet ca. 91,8 mio. EUR i finansiering. Dette beløb steg til ca. 200 mio. EUR i 2022 . For finansieringsperioden 2021-2027 er der udviklet et risikostyringssystem for alle faser af projektcyklussen. EU's værdier skal overholdes i alle indkaldelser af forslag og i hele projektcyklussen. Alle ansøgere og støttemodtagere screenes regelmæssigt for overholdelse af EU's værdier i ansøgnings-, evaluerings- og gennemførelsesfasen. EU-finansiering til støtte for civilsamfundsorganisationer under Ruslands angrebskrig mod Ukraine CERV-støttemodtagere har gode forudsætninger for at imødekomme de presserende behov hos dem, der er berørt af Ruslands angrebskrig mod Ukraine, navnlig gennem dataindsamling og -overvågning, bevidstgørelse, fortalervirksomhed og vejledning og hjælp til ofrene. Da Ruslands angrebskrig begyndte, var flere af indkaldelserne af forslag for 2022 allerede åbne, og ansøgerne fik mulighed for at tilpasse deres forslag til de behov, der opstod som følge af krigen. Fristerne for indsendelse blev også forlænget for visse indkaldelser. Nogle rammepartnere, der modtager støtte, har udviklet aktiviteter for at imødekomme nye behov såsom kampagner på de sociale medier, psykologisk støtte eller uddannelse af frivillige mentorer. Fra 2023 vil rammepartnerne begynde at omfordele midler til deres medlemsorganisationer på lokalt plan, som kan målrettes en mere specifik indsats mod denne nødsituation. 4.2.2.Støtte under andre EU-programmer Ud over CERV er EU en vigtig støtte for civilsamfundet gennem mange andre EU-programmer. Programmet for retlige anliggender sikrer effektiv adgang til klage og domstolsprøvelse for offentligheden ved at støtte uddannelse af retsvæsenets aktører og yder tilskud til civilsamfundsorganisationer til gennemførelse af projekter i samarbejde med retsmyndigheder såsom grænseoverskridende uddannelsesprojekter om EU-ret for retsvæsenets aktører. Finansieringsprogrammerne for forskning og innovation, Horisont 2020 og dets efterfølger Horisont Europa, støtter også civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere på en række tematiske områder . Erasmus±-programmet finansierer projekter, der fremmer grundlæggende rettigheder og EU's værdier. Erasmus+ yder strukturel finansiel støtte (driftstilskud) til europæiske civilsamfundsorganisationer, der er aktive inden for uddannelse eller ungdom, og foreslår også årlige tilskud til foranstaltninger fra 2021. Endelig finansierer programmet til styrkelse af civilsamfundet uddannelse af civilsamfundet med henblik på at skabe fortællinger om bekæmpelse af voldelig ekstremisme . I sine foranstaltninger udadtil har EU etableret en mangeårig praksis for finansiering af og samarbejde med civilsamfundet og for identifikation af de udfordringer, som civilsamfundet står over for, gennem tematiske og geografiske programmer. Geografiske instrumenter såsom instrumentet til førtiltrædelsesbistand og instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde (NDICI — et globalt Europa) yder målrettet støtte til civilsamfundsorganisationer gennem regionale og nationale rammebeløb ("programmer under civilsamfundsfaciliteten") for at styrke civilsamfundsorganisationernes kapacitet, styrke dialogen mellem staten og civilsamfundsorganisationer og fremme et åbent civilt råderum. Civilsamfundsorganisationer er også de vigtigste modtagere af støtte fra det tematiske program for civilsamfundsorganisationer og det tematiske program for menneskerettigheder og demokrati under NDICI — et globalt Europa. 5.Styrkelse af civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere Civilsamfundet er en aktiv og uafhængig partner i EU's system for grundlæggende rettigheder. EU og medlemsstaterne skal anerkende civilsamfundsorganisationernes og rettighedsforkæmpernes roller, sætte dem i stand til at handle og sikre, at betingelserne er til stede, så de på meningsfuld vis kan inddrages i beslutningstagningen og gennemførelsen af nationale politikker og EU-politikker, der gavner vores demokratier. En sådan styrkelse er afgørende for et dynamisk civilt råderum og for at gøre det muligt for civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere at bidrage til udformningen af nationale politikker og EU-politikker. Mange interessenter anfører imidlertid, at civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere har svært ved at få adgang til høringer og interessentdialoger i nogle medlemsstater. Oplysninger om åbne høringer eller klare retningslinjer for adgang hertil er ikke altid tilgængelige. Feedback fra høringen I den høring, der blev gennemført i forbindelse med udarbejdelsen af denne beretning, rapporterede mere end halvdelen af organisationerne (53 %) om hindringer for "deltagelse og samarbejde med myndigheder". De største udfordringer på dette område var hindringer, der begrænsede organisationernes adgang til høringer og deltagelse i beslutningstagningen (45 %) samt adgang til oplysninger og dokumenter (42 %). Desuden anførte et betydeligt antal organisationer (30 %), at de er stødt på hindringer for civil dialog mere generelt. Ifølge FRA's konklusioner er mindretal og sårbare grupper heller ikke tilstrækkeligt repræsenteret i høringer. 5.1.Eksempler på, hvordan medlemsstaterne styrker civilsamfundsaktører Inddragelse af civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere er afgørende for forberedelsen, gennemførelsen og overvågningen af lovgivning og politikker. En række medlemsstater har oprettet høringsmekanismer for at sikre, at civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere kan involveres og få mulighed for at vurdere, hvordan foreslåede foranstaltninger kan påvirke dem, deres medlemmer eller grundlæggende rettigheder mere generelt. Mange medlemsstater indsamler input fra civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere gennem åbne offentlige høringer. I Spanien er der f.eks. en åben offentlig høring og en offentlig høring inden udarbejdelsen af lovgivningsforslag, hvor civilsamfundsorganisationer kan udveksle viden og synspunkter. På samme måde fremmer mange medlemsstater interessenternes deltagelse gennem digitale høringsplatforme, hvor der oplyses om igangværende høringer. I Østrig blev udarbejdelsen af den nationale strategiske plan for den fælles landbrugspolitik understøttet af en proces, hvor alle kunne få oplysninger og bidrage. I en række medlemsstater gør de generelle bestemmelser om gennemførelse af lovgivningsmæssige konsekvensanalyser det muligt at vurdere et lovgivningsforslags indvirkning på civilsamfundet. I nogle medlemsstater skal lovgiveren gennemføre sådanne analyser. I Tyskland skal alle lovgivningsmæssige konsekvenser af lovgivningsforslag udarbejdet af forbundsregeringen f.eks. vurderes, herunder deres indvirkning på civilsamfundets råderum. I Letland vurderes forslagenes indvirkning på menneskerettighederne, de demokratiske værdier og civilsamfundets udvikling som horisontale virkninger. Permanente dialogstrukturer er afgørende for at støtte udviklingen af civilsamfundet. En række medlemsstater inddrager civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere gennem særlige platforme og netværk, hvilket tilvejebringer en officiel mekanisme, der skal gøre det lettere at gennemføre og overvåge lovgivning og politikker. I Tjekkiet drøfter rådet for NGO'er f.eks. centrale spørgsmål om civilsamfundsorganisationernes arbejde, og det deltog i udarbejdelsen af strategien for samarbejde mellem den offentlige forvaltning og NGO'er. Der er ved at blive udviklet en metode for at lette deres deltagelse yderligere. I Finland blev det rådgivende udvalg for civilsamfundspolitik oprettet for at fremme samarbejdet mellem regeringen og civilsamfundet. I Irland kan de lokale myndigheder få kontakt med lokalsamfundsgrupper, herunder civilsamfundsorganisationer, gennem et netværk for offentlig deltagelse. Hovedformålet med netværket er at give medlemmerne mulighed for at give deres mening til kende inden for rammerne af officielle beslutningsstrukturer på lokalt plan. En række medlemsstater inddrager civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere gennem platforme og netværk, der har til formål at beskytte specifikke gruppers grundlæggende rettigheder. I Grækenland deltager civilsamfundsorganisationer f.eks. i det nationale råd mod racisme og intolerance og samarbejder med kontoret for den nationale rapportør for menneskehandel. I Spanien deltager civilsamfundsorganisationer i rådet for kvinders deltagelse, som arbejder for at fremme ligestilling og ikkeforskelsbehandling. Civilsamfundsorganisationer deltager også i det nationale handicapråd og i rådet for fremme af ligebehandling og ikkeforskelsbehandling af personer på grundlag af race eller etnisk oprindelse. I Portugal tilvejebringer det økonomiske og sociale råd et forum for dialog mellem arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer om socioøkonomiske spørgsmål. Nationale menneskerettighedsinstitutioner og ligestillingsorganer har regelmæssig kontakt med civilsamfundsorganisationer og formidler kontakten mellem disse organisationer og forskellige forvaltningsniveauer. De inddrager civilsamfundsorganisationer i høringer, rådgivende udvalg, fælles projekter og dialogarrangementer. I de fleste ligestillingsorganer er civilsamfundsorganisationer repræsenteret i de styrende organer. Selv om en række nationale menneskerettighedsinstitutioner og ligestillingsorganer melder om et godt samarbejde med myndighederne, er der fortsat udfordringer med hensyn til rettidige og gennemsigtige høringer, tilvejebringelse af oplysninger og deres systematiske inddragelse, uden at de selv tager initiativ hertil. Fire medlemsstater har endnu ikke oprettet en akkrediteret national menneskerettighedsinstitution i overensstemmelse med FN's Parisprincipper. 5.2.EU-indsats for at styrke civilsamfundsaktører

I EU's grundlæggende traktater anerkendes betydningen af civilsamfundets deltagelse og dialog. I henhold til artikel 11 i TEU skal EU-institutionerne give borgere og repræsentative sammenslutninger mulighed for at give udtryk for deres opfattelser angående alle Unionens arbejdsområder og for at diskutere dem offentligt. Artiklen forpligter endvidere institutionerne til at føre en åben, gennemsigtig og regelmæssig dialog med repræsentative sammenslutninger og civilsamfundet og til at foretage brede høringer om nye initiativer. Artikel 15, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde forpligter EU's institutioner, organer, kontorer og agenturer til at arbejde så åbent som muligt for at fremme gode styreformer og sikre civilsamfundets deltagelse. Chartret anerkender retten til ytrings- og informationsfrihed (artikel 11) og retten til frit at deltage i fredelige forsamlinger og til foreningsfrihed (artikel 12). I overensstemmelse med Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis har Domstolen bekræftet, at foreningsfriheden udgør et af de væsentlige fundamenter for et demokratisk og pluralistisk samfund, idet den gør det muligt for borgerne at handle kollektivt på områder af fælles interesse og dermed bidrager til et velfungerende offentligt liv . Denne anerkendelse af det civile råderums centrale rolle afspejles i EU's funktionsmåde og politikker. Inddragelse i politikudformningen Siden 2015 skal der i henhold til dagsordenen for bedre regulering tages hensyn til indvirkningen på de grundlæggende rettigheder og til økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger mere generelt ved udarbejdelsen af lovgivningsinitiativer. EU-institutionerne skal således vurdere, hvordan grundlæggende rettigheder fremmes og beskyttes bedst i de konkrete sager, og civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere får således mulighed for at se, hvordan der tages højde for potentielle indvirkninger på civilsamfundets grundlæggende rettigheder i EU's lovgivningsarbejde. Hørings- og dialogmekanismer gør det også muligt for civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere at fremlægge deres synspunkter om EU-lovgivning og -politik i hele politikcyklussen fra den indledende forberedelse af initiativet til forhandlingerne mellem medlovgiverne, Europa-Parlamentet og Rådet. Formelle hørings- og klagemekanismer Værktøjskassen til bedre regulering bekræfter betydningen af at inddrage interessenter, herunder civilsamfundet, i EU's politikudformning. Høring af interessenter er en vigtig del af en evidensbaseret politikudformning og et uvurderligt bidrag til legitimiteten af den politiske beslutningsproces. Portalen Deltag i debatten er indgangspunktet for alle bidrag til lovgivningsforslag, evalueringer, kvalitetskontrol og kommunikation. Den gør det muligt for alle interesserede parter at bidrage til initiativer før og efter vedtagelsen. Dette kan gøres ved at give generel feedback eller udveksle synspunkter og viden i en åben offentlig høring. Indsamlingen af feedback giver interessenterne mulighed for at udveksle synspunkter om et specifikt dokument (normalt en "indkaldelse af feedback"). En offentlig høring består af spørgsmål til offentligheden samt, hvor det er relevant, specialiserede spørgsmål til eksperter fra civilsamfundsorganisationer, virksomheder, offentlige myndigheder, den akademiske verden osv. Respondenterne kan supplere deres bidrag med skriftlige bidrag såsom holdningsdokumenter. Bidrag kan indgives på ethvert af de 24 officielle EU-sprog. Repræsentanter fra civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere kan også indgive formelle klager til Kommissionen, når de har mistanke om, at medlemsstaternes myndigheder har overtrådt EU-retten. Efter vurderingen af klagen beslutter Kommissionen, om der skal indledes en traktatbrudsprocedure. Derudover har Den Europæiske Ombudsmand mandat til at undersøge klager fra enkeltpersoner og organisationer om fejl og forsømmelser begået af EU-institutioner, -organer og -agenturer, når der er tale om en krænkelse af de grundlæggende rettigheder. Civilsamfundsaktører er vigtige partnere i forberedelsen af EU-initiativer. Et nyligt eksempel er den rolle, som civilsamfundsorganisationer har spillet i udformningen af EU's tilgang til menneskecentreret og pålidelig kunstig intelligens (AI). Over 160 civilsamfundsorganisationer bidrog til den offentlige høring om hvidbogen om kunstig intelligens. De gav værdifuldt input til forslaget til forordning om kunstig intelligens , som har til formål at skabe et indre marked for pålidelig kunstig intelligens, der er sikkert og overholder de grundlæggende rettigheder. Andre nylige eksempler omfatter forslaget til direktiv om virksomhedernes due diligence i forbindelse med bæredygtighed, pakken om bekæmpelse af SLAPP, forslaget om oprettelse af det europæiske sundhedsdataområde, Kommissionens henstilling om sikring af journalisters og andre mediefolks beskyttelse og sikkerhed og styrkelse af deres position og lovgivningsinitiativet til styrkelse af ligestillingsorganernes rolle og beføjelser. Høringer af civilsamfundet er også en integreret del af forberedelsen og gennemførelsen af EU's handelsaftaler. Kommissionen har nedsat en ekspertgruppe om migranters synspunkter inden for migration, asyl og integration med deltagelse af repræsentanter for civilsamfundet med relevant ekspertise for at rådgive om migrationspolitikker. EU-strategien for ligestilling af LGBTIQ-personer omfatter løbende høring af civilsamfundsorganisationer om dens gennemførelse. Denne strategi inddrager også civilsamfundsorganisationer i mange af dens tiltag, herunder i dialogen med medlemsstaterne. I EU's strategiske ramme for romaernes ligestilling, inklusion og deltagelse lægges der stor vægt på deltagelse, navnlig roma-civilsamfundets deltagelse, i alle faser af den politiske beslutningsproces. Anvendelse af EU-midler I henhold til forordningen om fælles bestemmelser kan civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere få overdraget en række opgaver. I henhold til denne lovgivning skal medlemsstaterne indføre effektive mekanismer til at sikre, at EU-finansierede programmer udformes og gennemføres i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i chartret. Dette er en del af den horisontale grundforudsætning om effektiv anvendelse og gennemførelse af chartret (den "horisontale grundforudsætning"). Den indeholder også bestemmelser om et "partnerskab" med en række regionale og lokale organer og civilsamfundsorganer såsom organer for grundlæggende rettigheder. Medlemsstaterne skal inddrage disse organer under udarbejdelsen, gennemførelsen og evalueringen af programmerne, herunder gennem deltagelse i et udvalg med ansvar for overvågning af gennemførelsen af finansieringsprogrammer, hvor der skal sikres en afbalanceret repræsentation af de berørte partnere. Medlemsstaterne træffer i stigende grad foranstaltninger til at inddrage civilsamfundsorganisationer i gennemførelsen af den horisontale grundforudsætning. De skal, hvis det er relevant, tildele passende midler fra fondene til administrativ kapacitetsopbygning hos arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer. I Danmark blev civilsamfundsorganisationer og nationale menneskerettighedsinstitutioner f.eks. inddraget i bilaterale og offentlige høringer, der blev afholdt af forvaltningsmyndigheden for programmerne under forordningen om fælles bestemmelser. De deltager også i overvågningen af gennemførelsen af alle programmer. I Rumænien har forvaltningsmyndighederne for hvert program nedsat overvågningsudvalg med deltagelse af civilsamfundsorganisationer for alle programmer. I Tjekkiet er civilsamfundsorganisationer blandt de organer, der forbereder, gennemfører og overvåger fondene under forordningen om fælles bestemmelser. Dette giver dem mulighed for at påvirke indholdet af programmer og indkaldelser af forslag til finansiering og deltage i evalueringen og overvågningen, herunder af operationernes overholdelse af chartret. Forbedrede strukturelle dialoger Ud over høringer har Kommissionen oprettet flere skræddersyede dialogmekanismer for at gøre det muligt for interessenter, herunder civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere, at bidrage regelmæssigt til politikudformning og -gennemførelse på specifikke områder. Den strukturelle civilsamfundsdialog finder f.eks. sted gennem fora og platforme, der dækker brede politikområder, såsom det permanente civilsamfundsforum mod racisme, Handicapplatformen, Det Europæiske Migrationsforum og EU's platform for sundhedspolitik. EU-netværket for børns rettigheder er blevet oprettet for at støtte gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af EU-strategien for børns rettigheder. Platformen for ofres rettigheder blev lanceret i 2020 for at fremme dialog og udveksling af bedste praksis og information mellem dens medlemmer, hvoraf to tredjedele kommer fra civilsamfundet . EU har også etableret dialoger om mere specifikke spørgsmål, f.eks. civilsamfundsforummet for LGBTIQ-ligestilling, den europæiske platform for integration af romaer og Roma Civil Monitoring 2025, civilsamfundsforummet om narkotika og EU's civilsamfundsplatform mod menneskehandel. Civilsamfundsforummet om bekæmpelse af antisemitisme med deltagelse af repræsentanter fra Kommissionen og jødiske samfund, civilsamfundet og andre interessenter skaber forbindelser og maksimerer virkningen af en fælles indsats. Som underskrivere af adfærdskodeksen om desinformation og som medlemmer af kodeksens permanente taskforce yder civilsamfundsorganisationer ekspertrådgivning med henblik på at skabe en bedre forståelse af nye vildledende fortællinger eller udvikling af centrale resultater såsom indikatorer til måling af kodeksens virkning på desinformation i EU. Civilsamfundet er også en vigtig partner for EU i bestræbelserne på at fremme en stærkere retsstatskultur. I forbindelse med udarbejdelsen af de årlige rapporter om retsstatssituationen afholder Kommissionen møder med interessenter såsom europæiske netværk, nationale og europæiske civilsamfundsorganisationer og erhvervsorganisationer. Civilsamfundsorganisationer og rettighedsforkæmpere indsender også skriftlige bidrag til rapporterne. Dette er afgørende for en oplyst vurdering af de områder, der er omfattet af rapporterne, nemlig retssystemer, systemer til bekæmpelse af korruption, mediepluralisme og mediefrihed og andre institutionelle spørgsmål vedrørende den demokratiske kontrol og balance. Der er også en regelmæssig civilsamfundsdialog og møder i interne rådgivende grupper om EU-handelsspørgsmål, og grupper for civil dialog hjælper Kommissionen med at opretholde en regelmæssig dialog om alle spørgsmål vedrørende den fælles landbrugspolitik. Kommissionen fører også en struktureret civil dialog med civilsamfundsorganisationer, der er aktive på handicapområdet og inden for social udstødelse og fattigdom og i de kulturelle og kreative sektorer.