Udtalelse nr. 5/2002

fra Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber om ændret forslag til Rådets forordning om særlige foranstaltninger for tjenestemænds endelige udtræden af tjenesten i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber som følge af reformen af Kommissionen

(2002/C 236/01)

BEGRUNDELSE

Den 20. marts 2002 fremlagde Kommissionen et ændret forslag til en rådsforordning om særlige foranstaltninger for tjenestemænds endelige udtræden af tjenesten i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber som følge af reformen af Kommissionen(1).

I et brev, som Retten modtog den 11. april 2002, anmodede Rådet Retten om at afgive udtalelse om det ændrede forslag.

Det ændrede forslag skal gøre det muligt at indføre en fratrædelsesordning for 600 tjenestemænd i Kommissionen. Hensigten er, at 200 tjenestemænd skal fratræde hvert år fra 2002 til 2004, så der kan tages hensyn til Kommissionens behov for at forny de ansattes faglige kvalifikationer.

Retten har gennemgået det ændrede forslag og afgivet sin udtalelse på grundlag af følgende:

1. I begrundelsen til forslaget anfører Kommissionen, at de besparelser, som denne fratrædelsesordning for 600 tjenestemænd i Kommissionen vil medføre, skulle gøre det muligt at ansætte 273 nye tjenestemænd, således at der bliver tale om en budgetneutral foranstaltning. Ifølge begrundelsen er tallet på 600 ansatte beregnet på grundlag af en analyse af de specialiserede profiler og kvalifikationer, der er behov for i Kommissionen. Det er ikke angivet, hvad det er for profiler og kvalifikationer, der er tale om, og tallet (600) er heller ikke forklaret nærmere.

2. I det oprindelige forslag, som Retten afgav sin udtalelse nr. 3/2001(2) om, var det fastsat, at der skulle ydes en fratrædelsesgodtgørelse til 600 tjenestemænd, som skulle være fyldt 50 år og mindst havde været ansat i ti år. Ifølge det ændrede forslag vedrører fratrædelsesordningen 600 tjenestemænd, som er fyldt 55 år og mindst har 15 års anciennitet i tjenesten.

3. Det ændrede forslag opererer med en lavere gennemsnitlig fratrædelsesgodtgørelse (62,5 % af grundlønnen i stedet for 65 %).

4. De årlige besparelser og omkostninger, der er anført i finansieringsoversigten, som er vedføjet det ændrede forslag som bilag, opsummerer for både de "fratrædendes" og de "tiltrædendes" vedkommende de største lønrelaterede udgifter og indtægter, der hvert år opføres på budgettet. Forskellene i forhold til det oprindelige forslag skyldes, at der forventes større besparelser, og at der som følge heraf vil være mulighed for at ansætte flere nye tjenestemænd (273 mod 258 i det oprindelige forslag).

5. Kommissionens beregning er foretaget efter de samme metoder som i forbindelse med det oprindelige forslag. I sin tidligere udtalelse anførte Retten, at beregningen godt kunne have været mere nuanceret, men at den umiddelbare indvirkning på budgettet fremstår som principielt rimelig. Det lader imidlertid ikke til, at stigningen i de fremtidige pensionsudgifter, som ansættelsen af de nye tjenestemænd vil medføre, er blevet taget i betragtning. Som Retten bemærkede i sin tidligere udtalelse, betyder det, "at de samlede udgifter (men ikke de øjeblikkelige kontante udgifter) til de nyrekrutterede tjenestemænd vil blive ca. 25 % højere end i Kommissionens beregning".

6. Budgetbesparelserne opnås ved, at 327 af de stillinger, der bliver ledige, når 600 tjenestemænd førtidspensioneres, ikke besættes, og ved, at de resterende stillinger besættes med tjenestemænd i lavere stillingsgrupper og lønklasser. Det fremgår ikke af forslaget, hvilke budgetmekanismer der vil blive anvendt til sikring af besparelserne på langt sigt.

7. Den foreslåede fratrædelsesordning (reelt en ordning for førtidspensionering) synes at være i strid med ønsket om at øge erhvervsfrekvensen for ældre personer (aldersgruppen 55-64 år), som er en af målsætningerne for den beskæftigelsespolitik, Kommissionen har foreslået, og som Rådet har vedtaget(3). På mødet i Barcelona den 15. og 16. marts 2002 bekræftede Det Europæiske Råd denne målsætning og henstillede, at der gøres en øget indsats for at forbedre ældre arbejdstageres muligheder for at forblive på arbejdsmarkedet, f.eks. gennem ordninger for fleksibel og gradvis tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet.

8. Ifølge betragtning 5 i forslaget til forordning svarer "visse tjenestemænds kvalifikationer, og det gælder især de ældste i tjenesten, (...) ikke i tilstrækkeligt omfang til de stillinger, der skal besættes". De bør derfor kunne tilbydes en førtidspensioneringsordning. Af målgruppen på 600 ansatte forventes de 312 at være tjenestemænd i lønklasse A 3 (kontorchefer) og lønklasse A 5/A 4 (ekspeditionssekretærer, gruppeledere). Det viser, at politikken for personaleledelse bør forbedres.

9. I betragtning af lønniveauet for tjenestemænd i kategori A 5-A 3 skulle en godtgørelse svarende til 62,5 % af grundlønnen formentlig i visse tilfælde gøre det muligt at opretholde en rimelig god levestandard. Hertil kommer, at modtagerne af fratrædelsesgodtgørelsen vil have mulighed for at søge anden beskæftigelse som kompensation for tabet af en del af grundlønnen. Det vil kunne gøre fratrædelsesgodtgørelsen attraktiv også for ansatte, som arbejder effektivt.

10. Målet med ordningen vil ikke kunne nås, hvis også velfungerende tjenestemænd, som tiltrækkes af de finansielle vilkår, der tilbydes, kan blive omfattet af den. Retten noterer sig, at der ikke er opstillet hensigtsmæssige og klare udvælgelseskriterier.

11. Ordningen bør gennemføres på en sådan måde, at det sikres, at ansatte, der er i stand til at ajourføre deres kvalifikationer, behandles retfærdigt.

12. I forbindelse med en række overvejelser om fleksibel pensionering skrev Rettens tidligere formand, Jan O. Karlsson, den 10. september 2001 i et brev til Neil Kinnock, næstformand i Kommissionen, at det ville være hensigtsmæssigt at indføre et retfærdigt og gennemsigtigt pensionssystem, som giver de ansatte et tilstrækkeligt incitament til at lade sig førtidspensionere. Han mente, at den nuværende pensionsordning var ufleksibel og straffede dem, som ønskede at forlade tjenesten, før de var fyldt 60. I det samme brev anførtes det også, at de særlige fratrædelsesordninger ikke blot er omkostningskrævende, men også uretfærdige, fordi den finansielle godtgørelse gives uden hensyntagen til, hvor mange års anciennitet de berørte tjenestemænd har. Han skrev også, at en sådan ordning kun bør anvendes som en sidste mulighed (f.eks. i forbindelse med betydelige omlægninger i institutionerne), og at det også burde overvejes, om der på organisationens initiativ kunne anvendes billigere og mere retfærdige ordninger, som f.eks. en attraktiv førtidspensioneringsordning (dvs. uden nogen nedsættelseskoefficient).

13. Det er klart, at et hensigtsmæssigt system til styring af de menneskelige ressourcer er nødvendigt for at kunne sikre den nødvendige løbende udskiftning af personalet, og Retten bemærker i den forbindelse, at den ordning, Kommissionen foreslår i sit forslag til ændring af personalevedtægten(4) for at lette betingelserne for at udtræde af tjenesten, når man er fyldt 55 år, bedre og med færre budgetomkostninger til følge vil kunne opfylde kravene til fleksibilitet og forsvarlig økonomisk forvaltning(5). Gennemførelsen af ovennævnte ordning vil formentlig betyde, at der fremover vil blive gjort mindre brug af særlige førtidspensioneringsprocedurer.

REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 283,

under henvisning til Kommissionens ændrede forslag af 20. marts 2002(6),

under henvisning til Rådets anmodning til Revisionsretten vedtaget den 11. april 2002 om at afgive udtalelse om dette ændrede forslag -

VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

1. Som Retten allerede bemærkede det i sin udtalelse nr. 3/2001, ser det ikke ud som om, at der er taget hensyn til den stigning i pensionsomkostningerne, som udnævnelsen af de nye tjenestemænd vil medføre fremover.

2. Det bør fremgå af forslaget, hvilke budgetmekanismer der vil blive anvendt for at sikre, at der virkelig bliver tale om besparelser på langt sigt.

3. I præamblen til forslaget til forordning bør det forklares, hvordan ordningen stemmer overens med ønsket om at øge de ældre arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens gennem ordninger for fleksibel og gradvis tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet, som er en af målsætningerne for den europæiske beskæftigelsespolitik.

4. Retten noterer sig, at der ikke er opstillet hensigtsmæssige og klare udvælgelseskriterier.

5. Ordningen bør gennemføres på en sådan måde, at det sikres, at ansatte, som er i stand til at ajourføre deres kvalifikationer, behandles retfærdigt.

6. Retten mener, at en førtidspensioneringsordning som den, der foreslås, kun bør være en engangsforanstaltning. Fremover bør man koncentrere sig om at føre en bedre politik for personaleudvikling.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 17. og 18. juli 2002.

På Revisionsrettens vegne

Juan Manuel Fabra Vallés

Formand

(1) KOM(2002) 136 endelig af 20. marts 2002.

(2) EFT C 162 af 5.6.2001.

(3) Rådets afgørelse 2002/177/EF af 18. februar 2002 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik for 2002 og Rådets henstilling 2002/178/EF af 18. februar 2002 om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik, begge offentliggjort i EFT L 60 af 1.3.2002.

(4) Dokument KOM(2002) 213 endelig.

(5) Denne mulighed, som Retten har slået til lyd for under alle drøftelserne om den planlagte reform af administrationen, kommer kun på tale, når det er "i tjenestens interesse på grundlag af objektive kriterier og gennemsigtige procedurer". Den giver ikke mulighed for "gyldne håndtryk", men har kun til formål at nedsætte og i nogle tilfælde helt fjerne de koefficienter, der er fastsat i personalevedtægten.

(6) KOM(2002) 136 endelig af 20. marts 2002.