Formanden for Rådet udpeger den person, som på Den Europæiske Unions vegne er beføjet til at give meddelelse som omhandlet i aftalens artikel 16.13, stk. 2), med henblik på at udtrykke Den Europæiske Unions samtykke i at blive bundet af aftalen.

Med henblik på aftalens artikel 10.17 (Ordning for beskyttelsen af geografiske betegnelser) og 10.18 (Ændring af listen over geografiske betegnelser) skal Unionens holdning til ændringer af bilag 10A og 10B til aftalen godkendes af Kommissionen.

(4)I overensstemmelse med aftalens artikel 16.16 (Ingen direkte virkning) bør den ikke tillægge rettigheder eller pålægge forpligtelser for personer ud over de rettigheder og forpligtelser, som er opstået mellem parterne i henhold til folkeretten —

(2)I henhold til artikel 218, stk. 7, i TEUF bør Rådet bemyndige Kommissionen til på Unionens vegne at godkende den holdning, som Unionen skal indtage i Handelsudvalget, til visse ændringer af aftalen, der skal vedtages ved en forenklet procedure. Kommissionen bør bemyndiges til at godkende ændringer, der skal vedtages af Handelsudvalget i henhold til artikel 9.18 (Ændring og rettelser af dækningen), for så vidt angår bilag 9A til 9I til aftalen og i henhold til artikel 10.17 (Ordning for beskyttelsen af geografiske betegnelser) og 10.18 (Ændring af listen over geografiske betegnelser) for så vidt angår bilag 10A og 10B til aftalen.

Kommissionen er opmærksom på den balance, der skal findes mellem at videreføre EU's reformerede investeringspolitik og medlemsstaternes særlige behov med hensyn til udøvelsen af delt kompetence på disse områder. Kommissionen har således ikke fremsat forslag om midlertidigt at anvende aftalen om investeringsbeskyttelse. Såfremt medlemsstaterne ønsker et forslag om midlertidig anvendelse af aftalen om investeringsbeskyttelse, er Kommissionen imidlertid parat til at fremsætte et sådant forslag.

Ligeledes i overensstemmelse med forhandlingsdirektiverne vil den investeringsbeskyttelsesaftale, som Kommissionen har forhandlet på plads, give investorerne adgang til en moderne og reformeret investeringstvistbilæggelsesmekanisme. Dette system sikrer, at investeringsbeskyttelsesreglerne overholdes, og søger at finde den rette balance mellem beskyttelse af investorer på en gennemsigtig måde og beskyttelse af statens ret til at regulere med henblik på at opnå målsætningerne for den offentlige politik. Ved aftalen etableres der et stående internationalt og fuldt uafhængigt tvistbilæggelsessystem, bestående af en permanent første instans og appelret, der skal forestå tvistbilæggelsesprocedurer på en gennemsigtig og upartisk måde.

Kommissionen har i overensstemmelse med de mål, der er opstillet i forhandlingsdirektiverne, sikret, at EU's investorer og deres investeringer i Singapore får en retfærdig og rimelig behandling og ikke diskrimineres i forhold til singaporeanske investeringer, der befinder sig i samme situation. Samtidig beskytter investeringsbeskyttelsesaftalen EU's investorer og deres investeringer i Singapore imod ekspropriering, medmindre det sker i almenvellets interesse, på lovformelig vis, på et ikke-diskriminerende grundlag og mod øjeblikkelig betaling af en tilstrækkelig og effektiv erstatning i henhold til en rimelig markedsværdi af de eksproprierede investeringer.

Investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Singapore vil sikre et højt niveau af investeringsbeskyttelse, samtidig med at EU's og Singapores ret til at regulere og søge at opnå legitime mål for offentlig politik, f.eks. beskyttelse af folkesundheden, sikkerheden og miljøet.

10)et omfattende, nyt kapitel med sigte på at skabe nye muligheder inden for "grøn vækst" i overensstemmelse med EU's 2020-strategi.

8)et omfattende kapitel om handel og bæredygtig udvikling, som tager sigte på at sikre, at handlen understøtter miljøbeskyttelse og social udvikling og fremmer bæredygtig forvaltning af skove og fiskepladser. I kapitlet gøres der desuden rede for, hvordan arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet skal inddrages i gennemførelsen og overvågningen af aftalen

7)beskyttelse af EU's geografiske betegnelser på TRIPs-plus-niveau efter disses registrering i Singapore, når Singapore har oprettet et register over geografiske betegnelser (hvilket landet har forpligtet sig til at gøre, så snart Europa-Parlamentet godkender frihandelsaftalen)

5)tilsagn fra Singapore om, at landet ikke vil hæve sin told (der p.t. ikke primært anvendes på frivillig basis) på importen fra EU, og om billigere adgang for europæiske virksomheder og forbrugere til produkter, der er fremstillet i Singapore

3)fjernelse af tekniske og lovgivningsmæssige hindringer for handel med varer, såsom dobbelttestning, især gennem fremme af anvendelse af velkendte tekniske og lovgivningsmæssige standarder i EU's sektorer for motorkøretøjer, elektronik, lægemidler, medicinsk udstyr og grøn teknologi

2)nye muligheder for deltagelse i udbud for EU's tilbudsgivere, især på markedet for forsyningstjenester, hvor mange af EU's førende leverandører er aktive

1)vidtgående liberalisering af markederne for tjenesteydelser og investeringer, som omfatter tværgående regler om udstedelse af tilladelser og gensidig anerkendelse af eksamensbeviser samt sektorspecifikke regler, der har til formål at sikre lige konkurrencevilkår for EU's virksomheder

Begge disse målsætninger er blevet opfyldt fuldt ud. Aftalen rækker ud over eksisterende WTO-forpligtelser på adskillige områder, såsom tjenesteydelser, offentlige indkøb, ikke-toldmæssige hindringer og beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, herunder geografiske betegnelser. På alle disse områder har Singapore også indvilliget i at indgå nye forpligtelser, der går langt ud over dem, som Singapore hidtil har godtaget, herunder i sin frihandelsaftale med USA.

Under forhandlingen af denne aftale tilstræbte Kommissionen to hovedmålsætninger: For det første at skabe de bedst mulige betingelser for EU-virksomheders adgang til Singapores marked, og for det andet at fastsætte et nyttigt referencepunkt for EU's øvrige forhandlinger i regionen.

Frihandelsaftalen mellem EU og Singapore skaber forudsætningerne for, at EU's økonomiske aktører fuldt ud kan udnytte de muligheder, der opstår i Singapore i kraft af landets rolle som Sydøstasiens forretnings- og transportknudepunkt.

Som det påpeges i meddelelsen "Handel for alle" afsætter Kommissionen ekstra ressourcer til effektiv gennemførelse og håndhævelse af handels- og investeringsaftaler. I 2017 offentliggjorde Kommissionen sin første årsrapport om gennemførelsen af frihandelsaftaler. Hovedformålet med denne rapport er at give et objektivt billede af gennemførelsen af EU's frihandelsaftaler, som fremhæver de fremskridt, der er gjort, og de mangler, der skal afhjælpes. Hensigten er, at rapporten skal tjene som grundlag for en åben debat og dialog med medlemsstaterne, Europa-Parlamentet og det bredere civilsamfund om frihandelsaftalernes virkemåde og gennemførelse. Offentliggørelsen af denne rapport er en årligt tilbagevendende øvelse, der vil give mulighed for regelmæssig overvågning af udviklingen og for at registrere, hvordan de udpegede prioriterede spørgsmål er blevet behandlet. Rapporten dækker frihandelsaftalen mellem EU og Singapore fra og med datoen for ikrafttrædelsen.

I henhold til de institutionelle bestemmelser i investeringsbeskyttelsesaftalen skal der nedsættes et udvalg, hvis hovedopgave vil være at overvåge og lette gennemførelsen og anvendelsen af aftalen. Udvalget kan bl.a. — med forbehold af gennemførelsen af hver parts respektive retlige krav og procedurer — beslutte at udpege medlemmerne af investeringsdomstolene, fastsætte deres månedlige (forskuds)honorarer og vedtage bindende fortolkninger af aftalen.

Handelsudvalget får også til opgave at kommunikere med alle berørte parter, heriblandt den private sektor og civilsamfundet, vedrørende aftalens funktionsmåde og gennemførelsen af den. I aftalen erkender begge parter vigtigheden af gennemsigtighed og åbenhed og forpligter sig til at medtænke offentlighedens synspunkter, således at der trækkes på en bred vifte af synsvinkler i forbindelse med gennemførelsen af aftalen.

I henhold til de institutionelle bestemmelser i frihandelsaftalen skal der nedsættes et handelsudvalg, hvis hovedopgave vil være at overvåge og lette gennemførelsen og anvendelsen af aftalen. Handelsudvalget består af repræsentanter for EU og Singapore, som skal mødes hvert andet år eller på anmodning af én af parterne. Handelsudvalget skal føre tilsyn med arbejdet i alle specialiserede udvalg, der nedsættes i henhold til aftalen (Udvalget for Handel med Varer, Udvalget for Sundheds- og Plantesundhedsforanstaltninger, Toldudvalget samt Udvalget for Handel med Tjenesteydelser, Investeringer og Offentlige Udbud).

Investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Singapore vil få finansielle virkninger for EU's budget på udgiftssiden. Aftalen bliver EU's anden aftale (næstefter den samlede økonomi- og handelsaftale mellem EU og Canada), der indfører investeringsdomstolssystemet til tvistbilæggelse mellem investor og stat. Der er fra 2018 og fremefter afsat et beløb på 200 000 EUR om året til supplerende udgifter (med forbehold af aftalens ikrafttræden) til finansiering af en permanent struktur bestående af en første instans og en appelret. Samtidig indebærer aftalen brug af administrative ressourcer under budgetpost XX 01 01 01 (Udgifter vedrørende tjenestemænd og midlertidigt ansatte inden for institutionen), idet det skønnes, at der vil blive allokeret én administrator (ét årsværk) til de opgaver, der er forbundet med denne aftale. Dette er angivet i finansieringsoversigten og er underlagt de betingelser, der er nævnt i den.

Frihandelsaftalen mellem EU og Singapore vil få finansielle virkninger for EU's budget på indtægtssiden. Det anslås, at den told, der gives afkald på, vil beløbe sig til 248,8 mio. EUR, når aftalen er blevet gennemført fuldt ud. Dette skøn bygger på den gennemsnitlige importfremskrivning for 2025 uden nogen indgået aftale og angiver det årlige indtægtstab som følge af afskaffelsen af EU's told på import fra Singapore.

Frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Singapore er ikke genstand for Refit-procedurer. Ikke desto mindre indeholder disse aftaler en række bestemmelser, som vil forenkle procedurerne for handel og investeringer og nedbringe omkostningerne i forbindelse med eksport og investeringer, og som dermed vil give flere små virksomheder mulighed for at gøre forretning på begge markeder. Blandt de forventede fordele er: mindre byrdefulde tekniske forskrifter, overensstemmelseskrav, toldprocedurer og oprindelsesregler, beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder samt nedbringelse af sagsomkostningerne ved brug af investeringsdomstolssystemet for fordringshavere, der er SMV'er.

I den handelsbæredygtighedsvurdering, som den eksterne kontrahent foretog, og som blev afsluttet i 2009, blev det konkluderet, at en ambitiøs frihandelsaftale mellem EU og ASEAN ville få betydelige positive virkninger (med hensyn til BNP, indkomst, handel og beskæftigelse) for både EU og Singapore. Indvirkningerne på nationalindkomsten blev anslået til 13 mia. EUR for EU's vedkommende og 7,5 mia. EUR for Singapore. Disse tal undervurderer muligvis indvirkningen, eftersom de bygger på handelsmønstre i 2007, og handelen er siden vokset betydeligt (+32 %).

Før og under forhandlingerne blev EU-medlemsstaterne desuden underrettet mundtligt og skriftligt om de forskellige aspekter af forhandlingerne via Rådets Handelspolitikudvalg. Europa-Parlamentet blev også regelmæssigt underrettet og hørt gennem sit Udvalg om International Handel og især gennem sin overvågningsgruppe for frihandelsaftalen mellem EU og Singapore. De tekster, der blev udarbejdet under forhandlingerne, blev løbende rundsendt til begge institutioner under hele forløbet.

Hertil kommer, at Kommissionen forud for indledningen af de bilaterale forhandlinger med Singapore afholdt en offentlig høring om den kommende aftale, som omfattede et spørgeskema med henblik på at indhente oplysninger fra de berørte parter, som siden hjalp Kommissionen til at opstille prioriteter og træffe beslutninger igennem hele forhandlingsforløbet. Der blev offentliggjort et sammendrag af resultaterne af høringen.

I forbindelse med forberedelsen af handelsbæredygtighedsvurderingen rådførte kontrahenten sig med interne og eksterne eksperter, afholdt offentlige høringer i Bruxelles og Bangkok og afholdt bilaterale møder og interviews med civilsamfundets repræsentanter i EU og ASEAN. Høringerne i forbindelse med handelsbæredygtighedsvurderingen udgjorde en platform for at inddrage vigtige interessenter og civilsamfundet i en dialog om handelspolitikken i forhold til Sydøstasien.

Inden de bilaterale forhandlinger med Singapore blev indledt, foretog en ekstern kontrahent en handelsbæredygtighedsvurdering af frihandelsaftalen mellem EU og ASEAN med henblik på at undersøge de mulige økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger af et tættere økonomisk partnerskab mellem de to blokke.

Desuden tager skøn baseret på økonomiske modeller ikke højde for, at den strategiske værdi for EU af frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Singapore er afgørende for EU's bredere dagsorden i ASEAN og i Asien som helhed. Frihandelsaftalen mellem EU og Singapore bliver den anden vidtrækkende handelsaftale mellem EU og et asiatisk land (næstefter EU's frihandelsaftale med Sydkorea), mens investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Singapore på sin side bliver den første investeringsbeskyttelsesaftale, som EU indgår med et asiatisk land.

I betragtning af Singapores rolle som knudepunkt for handelen med varer og tjenesteydelser mellem Europa og Sydøstasien er det også sandsynligt, at gevinsterne ved aftalen vil vokse yderligere, hvis og når EU indgår aftaler med andre ASEAN-medlemsstater.

Disse skøn over de mulige økonomiske virkninger anses for at være forsigtigt ansat, idet det er vanskeligt at opgøre de nøjagtige virkninger af at fjerne ikke-toldmæssige hindringer, hvilket er en central del af aftalen.

I betragtning af den store størrelsesforskel mellem de to økonomier og den relative åbenhed, der kendetegner Singapores økonomi, er det uundgåeligt, at fordelene ved aftalen vil være forskellige for de respektive parter. Undersøgelsen forudsiger, at EU's BNP i faste priser vil kunne stige med omkring 550 mio. EUR over en tiårsperiode, mens Singapores økonomi i samme periode vil kunne vokse med 2,7 mia. EUR.

Da forhandlingerne med Singapore nærmede sig deres afslutning, gennemførte en intern gruppe under ledelse af Generaldirektoratet for Handels cheføkonom en undersøgelse af de forventede økonomiske fordele ved aftalen. Undersøgelsen forudsiger, at EU's eksport til Singapore vil kunne stige med ca. 1,4 mia. EUR over en tiårsperiode, mens eksporten fra Singapore til EU vil kunne stige med 3,5 mia. EUR, heri indberegnet vareforsendelser til EU fra de mange datterselskaber af EU-virksomheder i Singapore.

Dette forslag er i overensstemmelse med artikel 218 i TEUF, der fastsætter, at Rådet kan vedtage afgørelser om internationale aftaler. Der findes ingen andre retlige instrumenter, der kan anvendes til at nå det mål, der er omhandlet i forslaget.

Med hensyn til investeringsbeskyttelsesaftalen bekræftede Domstolen, at EU i henhold til artikel 207 i TEUF har enekompetence med hensyn til alle materielle bestemmelser om investeringsbeskyttelse, i det omfang disse finder anvendelse på udenlandske direkte investeringer. Domstolen bekræftede endvidere EU's enekompetence med hensyn til mekanismen for mellemstatslig tvistbilæggelse i forbindelse med investeringsbeskyttelse. Og endelig udtalte Domstolen, at EU har delt kompetence med hensyn til ikke-direkte investeringer og tvistbilæggelse mellem investor og stat (efterfølgende afløst af et investeringsdomstolssystem i investeringsbeskyttelsesaftalen), hvor medlemsstaterne optræder som sagsøgte parter. Disse elementer lader sig ikke på nogen sammenhængende måde adskille fra de materielle bestemmelser eller mellemstatslig tvistbilæggelse og derfor bør medtages i aftalerne på EU-plan.

Artikel 218, stk. 7, i TEUF er desuden blevet tilføjet som retsgrundlag, idet Rådet bør bemyndige Kommissionen til at godkende Unionens holdning til visse ændringer af frihandelsaftalen i betragtning af, at der i aftalen gives mulighed for fremskyndede og/eller forenklede procedurer for godkendelse af sådanne ændringer. Kommissionen bør derfor bemyndiges til at godkende ændringer eller rettelser, der skal vedtages af Handelsudvalget i henhold til artikel 9.18 (Ændring og rettelser af dækningen), for så vidt angår bilag 9A til 9I og i henhold til artikel 10.17 (Ordning for beskyttelsen af geografiske betegnelser) og 10.18 (Ændring af listen over geografiske betegnelser) i frihandelsaftalen for så vidt angår bilag 10A og 10B.

Ifølge udtalelse 2/15 henhører alle de områder, der er omfattet af frihandelsaftalen mellem EU og Singapore, under EU's kompetence, nærmere bestemt under anvendelsesområdet for artikel 91, artikel 100, stk. 2, og artikel 207 i TEUF. Alle materielle bestemmelser om investeringsbeskyttelse under investeringsbeskyttelsesaftalen er omfattet af artikel 207 i TEUF, i det omfang disse finder anvendelse på udenlandske direkte investeringer.

På baggrund af Domstolens udtalelse og de efterfølgende omfattende drøftelser med Rådet og Europa-Parlamentet om tekstens opbygning, blev den oprindelige tekst, der var blevet forhandlet på plads, tilpasset således, at der blev skabt to selvstændige aftaler: en frihandelsaftale og en investeringsbeskyttelsesaftale.

I sin udtalelse 2/15 af 16. maj 2017 bekræftede Domstolen, at EU har enekompetence med hensyn til alle spørgsmål, der er omfattet af den aftale, som var blevet forhandlet på plads med Singapore, undtagen ikke-direkte investeringer og tvistbilæggelse mellem investor og stat, hvor medlemsstaterne er sagsøgte parter, som Domstolen anså for at henhøre under EU's og medlemsstaternes delte kompetence. Teksten i investeringsbeskyttelsesaftalen om tvistbilæggelse mellem investor og stat blev efterfølgende erstattet af et investeringsdomstolssystem. Domstolen udledte EU's enekompetence fra anvendelsesområdet for den fælles handelspolitik i henhold til artikel 207, stk. 1, i TEUF og fra artikel 3, stk. 2, i TEUF (på grundlag af påvirkning af nugældende fælles regler, der er indeholdt i afledte retsakter).

I lighed med alle andre handels- og investeringsaftaler, som Kommissionen har forhandlet på plads, yder frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen mellem EU og Singapore fuld beskyttelse af offentlige tjenester og sikrer, at regeringernes ret til at regulere i almenhedens interesse bevares fuldt ud i disse aftaler og udgør et grundlæggende princip i dem.

Sideløbende med forhandlingerne om frihandelsaftalen og investeringsbeskyttelsesaftalen førte EU-Udenrigstjenesten forhandlinger om en partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Singapore på den anden side, og denne aftale blev paraferet i oktober 2013. Når partnerskabs- og samarbejdsaftalen er trådt i kraft, vil den danne de retlige rammer for at videreudvikle det mangeårige og stærke partnerskab, der allerede eksisterer mellem EU og Singapore på en lang række områder, deriblandt politisk dialog, handel, energi, transport, menneskerettigheder, uddannelse, videnskab og teknologi, retlige anliggender, asyl og migration.

Kommissionen vil kontrollere, at der er opnået et tilfredsstillende resultat for så vidt angår beskyttelse af EU's geografiske betegnelser i Singapore forud for aftalens ikrafttrædelse, i overensstemmelse med de principper, der fremgår af brevet fra Singapores handels- og erhvervsminister af 21. januar 2013, og på baggrund af resultatet af den uformelle høring, der blev afholdt af Singapores myndigheder i 2012.

På grundlag af de forhandlingsdirektiver, der blev vedtaget af Rådet i 2007 og i 2011 udvidet til at omfatte investeringsbeskyttelse, har Kommissionen forhandlet med Republikken Singapore om en ambitiøs og vidtrækkende frihandelsaftale og en investeringsbeskyttelsesaftale med henblik på at skabe nye muligheder og retssikkerhed for, at handelen og investeringerne mellem parterne kan udvikle sig. Aftalernes juridisk reviderede tekster er nu offentliggjort og kan tilgås ved at følge dette link:

Den 12. september 2011 gav Rådet Kommissionen bemyndigelse til at udvide de igangværende forhandlinger med Singapore til også at omfatte investeringsbeskyttelse, baseret på en ny EU-kompetence i henhold til Lissabontraktaten.

Den 22. december 2009 principgodkendte Rådet at indlede bilaterale forhandlinger med individuelle ASEAN-medlemsstater på baggrund af bemyndigelsen og forhandlingsdirektiver fra 2007, men fastholdt samtidig det strategiske mål om en interregional aftale. Rådet gav også Kommissionen bemyndigelse til at indlede bilaterale forhandlinger om en frihandelsaftale med Singapore, som vil kunne tjene som et første skridt hen imod målet om, når tiden er inde, at indlede sådanne forhandlinger med andre relevante ASEAN-medlemsstater. De bilaterale forhandlinger med Singapore blev indledt i marts 2010, og efterfølgende har EU indledt forhandlinger om bilaterale frihandelsaftaler med andre ASEAN-medlemsstater: Malaysia (2010), Vietnam (2012), Thailand (2013), Filippinerne (2015) og Indonesien (2016).

Rådet gave den 23. april 2007 Kommissionen bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en interregional frihandelsaftale med ASEAN's medlemsstater. Det underforståede mål var at forhandle sig frem til en interregional frihandelsaftale, men bemyndigelsen gav dog mulighed for at føre bilaterale forhandlinger i tilfælde af, at det ikke var muligt at nå til enighed om at forhandle i fællesskab med en gruppe af ASEAN-medlemsstater. I lyset af vanskelighederne med de interregionale forhandlinger har begge parter måttet erkende dødvandet og enedes om at stille forhandlingerne i bero.

Blandt ASEAN-landene er Singapore EU's langt største handelspartner og tegner sig for knap en tredjedel af handelen med varer og tjenesteydelser mellem EU og ASEAN og omkring to tredjedele af investeringerne mellem de to blokke. Over 10 000 EU-virksomheder er etableret i Singapore, som de bruger som knudepunkt, hvorfra de kan betjene hele Stillehavsområdet.

De dynamisk voksende økonomier i Sydøstasien udgør med deres 600 millioner forbrugere og hastigt voksende middelklasse vigtige markeder for EU's eksportører og investorer. Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN) tegner sig tilsammen for 208 mia. EUR i handel med varer og 77 mia. EUR i handel med tjenesteydelser (2016) og er EU's tredjestørste handelspartner uden for Europa, efter USA og Kina. Samtidig er den samlede beholdning af direkte udenlandske investeringer i ASEAN på 263 mia. EUR (2016), hvilket gør EU til den største udenlandske direkte investor i ASEAN, mens ASEAN som helhed er Asiens næststørste direkte udenlandske investor i EU med en samlet beholdning af direkte udenlandske investeringer på 116 mia. EUR (2016).

EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 18.4.2018 COM(2018) 196 final BILAG

til Forslag til Rådets afgørelse om indgåelse af frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Singapore



FRIHANDELSAFTALE MELLEM DEN EUROPÆISKE UNION OG REPUBLIKKEN SINGAPORE Den Europæiske Union, i det følgende benævnt "Unionen" eller "EU", og Republikken Singapore, i det følgende benævnt "Singapore", SOM ANERKENDER deres langvarige og stærke partnerskab baseret på de fælles principper og værdier, der fremgår af partnerskabs- og samarbejdsaftalen, og til deres tætte forbindelser på det økonomiske område samt inden for handel og investeringer, SOM ØNSKER at styrke deres forbindelser yderligere som led i og i overensstemmelse med deres forbindelser i almindelighed og er overbevist om, at denne aftale vil skabe et nyt klima for udviklingen i handelen og investeringerne mellem parterne, SOM ANERKENDER, at denne aftale vil supplere og fremme bestræbelserne på regional økonomisk integration, SOM ER FAST BESLUTTET PÅ at styrke deres forbindelser på det økonomiske område samt inden for handel og investeringer i overensstemmelse med målet om bæredygtig udvikling i økonomisk, social og miljømæssig forstand og på at fremme handel og investeringer på en måde, der tager hensyn til høje niveauer for miljø- og arbejdstagerbeskyttelse og til relevante internationalt anerkendte standarder og aftaler, hvori de er part, SOM ØNSKER at hæve levestandarden, fremme økonomisk vækst og stabilitet, skabe nye beskæftigelsesmuligheder og forbedre den generelle velfærd, og som med henblik herpå bekræfter deres vilje til at fremme liberalisering af handel og investeringer,





SOM ER OVERBEVIST OM, at denne aftale vil skabe et bredt og sikkert marked for varer og tjenesteydelser og dermed styrke deres virksomheders konkurrenceevne på de globale markeder, SOM BEKRÆFTER hver parts ret til at vedtage og gennemføre foranstaltninger, der er nødvendige for at forfølge legitime politikmålsætninger inden for f.eks. det sociale område, miljøområdet, sikkerhedsområdet og folkesundhedsområdet samt fremme og beskyttelse af kulturel mangfoldighed, SOM BEKRÆFTER deres vilje til at overholde De Forenede Nationers pagt, der blev undertegnet i San Francisco den 26. juni 1945, og tage hensyn til principperne i verdenserklæringen om menneskerettigheder, der blev vedtaget af De Forenede Nationers generalforsamling den 10. december 1948, SOM ANERKENDER betydningen af gennemsigtighed i den internationale handel til gavn for alle berørte parter, SOM SØGER at indføre klare og gensidigt fordelagtige regler for deres indbyrdes handel og investeringer samt at begrænse eller fjerne hindringerne herfor, SOM ER BESLUTTET PÅ at bidrage til en harmonisk udvikling og styrkelse af den internationale handel ved gennem denne aftale at fjerne handelshindringer og undgå at skabe nye hindringer for handel og investeringer mellem parterne, som kunne begrænse fordelene ved denne aftale, SOM TAGER UDGANGSPUNKT I deres respektive rettigheder og forpligtelser i henhold til WTO-overenskomsten og andre multilaterale, regionale og bilaterale aftaler og arrangementer, hvori de er part, ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:



KAPITEL ET MÅL OG GENERELLE DEFINITIONER

ARTIKEL 1.1 Oprettelse af et frihandelsområde Parterne i denne aftale opretter herved et frihandelsområde i overensstemmelse med artikel XXIV i GATT 1994 og artikel V i GATS. ARTIKEL 1.2 Mål Denne aftale har til formål at liberalisere og lette handel og investeringer mellem parterne efter bestemmelserne i denne aftale. ARTIKEL 1.3 Alment gældende definitioner

Medmindre andet er anført, forstås i denne aftale ved:

"landbrugsaftalen": aftalen om landbrug i bilag 1A til WTO-overenskomsten "aftalen om statslige indkøb": aftalen om statslige indkøb i bilag 4 til WTO-overenskomsten "aftalen om inspektion inden afsendelse": aftalen om inspektion inden afsendelse i bilag 1A til WTO-overenskomsten "antidumpingaftalen": aftalen om anvendelsen af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 i bilag 1A til WTO-overenskomsten "toldværdiansættelsesaftalen": aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 i bilag 1A til WTO-overenskomsten "dag": en kalenderdag "DSU": forståelsen vedrørende reglerne og procedurerne for tvistbilæggelse i bilag 2 til WTO-overenskomsten "GATS": den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser i bilag 1B til WTO-overenskomsten "GATT 1994": den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 i bilag 1A til WTO-overenskomsten



"det harmoniserede system": det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem, herunder alle bemærkninger og ændringer hertil (i det følgende benævnt "HS") "IMF": Den Internationale Valutafond "importlicensaftalen": aftalen om importlicensprocedurer i bilag 1A til WTO-overenskomsten "foranstaltning": lov, forskrift, procedure, krav eller praksis "fysisk person fra/i en part": en statsborger i Singapore eller i en af EU-medlemsstaterne i overensstemmelse med deres respektive lovgivning "partnerskabs- og samarbejdsaftalen": partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Singapore på den anden side, undertegnet den […] "person": en fysisk eller en juridisk person "aftalen om beskyttelsesforanstaltninger": aftalen om beskyttelsesforanstaltninger i bilag 1A til WTO-overenskomsten "SCM-aftalen": aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger i bilag 1A til WTO-overenskomsten

"SPS-aftalen": aftalen om anvendelsen af sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger i bilag 1A til WTO-overenskomsten

"TBT-aftalen": aftalen om tekniske handelshindringer i bilag 1A til WTO-aftalen "TRIPS-aftalen": aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder i bilag 1C til WTO-overenskomsten "WIPO": Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret "WTO-overenskomsten": Marrakesh-overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, indgået i Marrakesh den 15. april 1994 "WTO": Verdenshandelsorganisationen.

KAPITEL TO NATIONAL BEHANDLING OG MARKEDSADGANG FOR VARER AFDELING A FÆLLES BESTEMMELSER

ARTIKEL 2.1 Formål Parterne liberaliserer handelen med varer gradvist og gensidigt i en overgangsperiode, der løber fra denne aftales ikrafttrædelse, i overensstemmelse med denne aftale og med artikel XXIV i GATT 1994. ARTIKEL 2.2 Anvendelsesområde Dette kapitel finder anvendelse på handel med varer mellem parterne.

ARTIKEL 2.3 National behandling Parterne indrømmer hver især national behandling for varer fra den anden part, jf. artikel III i GATT 1994, herunder bemærkninger og supplerende bestemmelser hertil. Med henblik herpå er forpligtelserne i artikel III i GATT 1994, herunder bemærkninger og supplerende bestemmelser, indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale med de fornødne ændringer.

ARTIKEL 2.4 Told I forbindelse med dette kapitel omfatter "told" også enhver told eller afgift af enhver art, der pålægges ved eller i forbindelse med import eller eksport af varer, herunder alle former for tillægsskat eller -afgifter, der pålægges ved eller i forbindelse med en sådan import eller eksport. "Told" omfatter ikke: a) afgifter, der svarer til en intern skat, der pålægges i medfør af artikel 2.3 (National behandling) b) told, der pålægges i medfør af kapitel tre (Afbødende foranstaltninger på handelsområdet)

c) told, der pålægges i medfør af artikel VI, artikel XVI og artikel XIX i GATT 1994, antidumpingaftalen, SCM-aftalen, artikel 5 i landbrugsaftalen og DSU d) gebyrer og andre afgifter, der pålægges i medfør af artikel 2.10 (Gebyrer og formaliteter i forbindelse med import og eksport). ARTIKEL 2.5

Tarifering af varer Tariferingen af de varer, der handles mellem parterne, sker i henhold til parternes respektive toldnomenklaturer i overensstemmelse med HS og ændringerne heraf. AFDELING B NEDSÆTTELSE OG/ELLER AFSKAFFELSE AF TOLD ARTIKEL 2.6 Nedsættelse og/eller afskaffelse af told ved import 1. Parterne nedsætter og/eller afskaffer hver især told på importerede varer med oprindelse i den anden part i overensstemmelse med toldafviklingsplanerne i bilag 2-A. I dette kapitel anvendes udtrykket "med oprindelse i" i overensstemmelse med oprindelsesreglerne i protokol 1.

2. Den basistoldsats for import, der gøres til genstand for successive nedsættelser i henhold til stk. 1, er for hver enkelt vare anført i toldafviklingsplanerne i bilag 2-A. 3. Hvis en part nedsætter den mestbegunstigelses(MFN)-toldsats, den anvender på import, efter denne aftales ikrafttrædelse, gælder denne toldsats, hvis og så længe den er lavere end den toldsats for import, der er beregnet i overensstemmelse med dens toldafviklingsplan i bilag 2-A.

4. Tre år efter denne aftales ikrafttrædelse rådfører parterne sig med hinanden efter anmodning fra en af parterne for at overveje en fremskyndelse og en udvidelse af omfanget af nedsættelsen og afskaffelsen af told ved import. En beslutning vedrørende en sådan fremskyndelse eller udvidelse, som parterne træffer i Udvalget for Handel med Varer, har forrang for enhver toldsats eller afviklingskategori, der er fastsat i deres toldafviklingsplaner for den pågældende vare. ARTIKEL 2.7 Afskaffelse af told og skatter ved eksport Parterne må ikke opretholde eller indføre told eller skatter ved eller i forbindelse med eksport eller salg til eksport af varer til den anden part og ej heller interne skatter på varer, der eksporteres til den anden part, som overstiger de skatter, der pålægges tilsvarende varer bestemt til indenlandsk salg.

ARTIKEL 2.8 Standstill Efter denne aftales ikrafttrædelse må parterne ikke forhøje en eksisterende told eller indføre ny told ved import af en vare med oprindelse i den anden part. Dette udelukker ikke, at en part efter en unilateral nedsættelse kan forhøje en told, så den igen kommer op på det niveau, der er fastsat i dens toldafviklingsplan i bilag 2-A. AFDELING C

IKKE-TOLDMÆSSIGE FORANSTALTNINGER ARTIKEL 2.9 Import- og eksportrestriktioner 1. Parterne må ikke indføre eller opretholde forbud eller restriktioner ved import af varer fra den anden part eller ved eksport eller salg til eksport af varer bestemt til den anden parts territorium, jf. artikel XI i GATT 1994, herunder bemærkninger og supplerende bestemmelser hertil. Med henblik herpå er artikel XI i GATT 1994, herunder bemærkninger og supplerende bestemmelser hertil, indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale med de fornødne ændringer.

2. Parterne er enige om, at en part, der agter at træffe foranstaltninger i henhold til artikel XI, stk. 2, litra a) og c), i GATT 1994, skal give den anden part alle relevante oplysninger med henblik på at finde en gensidigt acceptabel løsning, inden den træffer foranstaltningerne. Parterne kan aftale ethvert nødvendigt middel til at bringe vanskelighederne til ophør. Er der ikke opnået enighed senest 30 dage efter afgivelsen af sådanne oplysninger, kan den eksporterende part indføre foranstaltninger for eksport af den pågældende vare i henhold til nævnte artikel. Når ekstraordinære og kritiske omstændigheder, der nødvendiggør et øjeblikkeligt indgreb, udelukker forudgående afgivelse af oplysninger eller undersøgelse, kan den part, der agter at træffe foranstaltningerne, straks indføre sådanne sikkerhedsforanstaltninger, som er nødvendige for at afhjælpe situationen, og skal straks underrette den anden part herom. ARTIKEL 2.10 Gebyrer og formaliteter i forbindelse med import og eksport 1. Parterne sikrer i overensstemmelse med artikel VIII i GATT 1994, herunder bemærkninger og supplerende bestemmelser hertil, at alle gebyrer og afgifter af enhver art (bortset fra told og de foranstaltninger, der er anført i artikel 2.4 (Told), litra a), b) og c)), der pålægges ved eller i forbindelse med import eller eksport af varer, begrænses beløbsmæssigt til de anslåede omkostninger ved de ydede tjenester, der ikke må beregnes på et ad valorem-grundlag og ikke må udgøre en indirekte beskyttelse af indenlandske varer eller en beskatning af import eller eksport til fiskale formål. 2. Parterne offentliggør hver især via et officielt udpeget medie, herunder bl.a. internettet, de gebyrer og afgifter, de pålægger i forbindelse med import eller eksport.



3. Parterne må ikke kræve udførelse af konsulatsforretninger, herunder betaling af de hermed forbundne gebyrer og afgifter, i forbindelse med import af varer fra den anden part. ARTIKEL 2.11 Import- og eksportlicensprocedurer 1. Parterne bekræfter deres eksisterende rettigheder og forpligtelser i henhold til importlicensaftalen. 2. Parterne indfører og forvalter import- og eksportlicensprocedurer i overensstemmelse med: a) artikel 1, stk. 1-9, i WTO-aftalen om importlicensprocedurer b) artikel 2 i WTO-aftalen om importlicensprocedurer c) artikel 3 i WTO-aftalen om importlicensprocedurer.

Med henblik herpå er de i litra a), b) og c) nævnte bestemmelser indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale. Parterne anvender disse bestemmelser med de nødvendige ændringer på alle eksportlicensprocedurer. 3. Parterne sikrer, at alle eksportlicensprocedurer anvendes neutralt og forvaltes på en retfærdig, rimelig, ikke-diskriminerende og gennemsigtig måde.

4. Parterne indfører eller opretholder kun licensprocedurer som en betingelse for import til deres territorium eller eksport fra deres territorium til den anden part, hvis der ikke findes andre passende, rimeligt tilgængelige procedurer til opfyldelse af et administrativt formål. 5. Parterne indfører eller opretholder ikke ikke-automatiske import- eller eksportlicensprocedurer, medmindre det er nødvendigt for at gennemføre en foranstaltning i overensstemmelse med denne aftale. En part, der indfører ikke-automatiske licensprocedurer, skal klart angive, hvilken foranstaltning der gennemføres ved hjælp af en sådan licensprocedure. 6 En part, der indfører eksportlicensprocedurer eller ændringer af sådanne procedurer, skal underrette Udvalget for Handel med Varer herom 60 dage forud for offentliggørelsen af de pågældende procedurer. Underretningen skal indeholde de oplysninger, der kræves i artikel 5 i importlicensaftalen. 7. Parterne besvarer inden for 60 dage forespørgsler fra den anden part vedrørende licensprocedurer, som den adspurgte part måtte have til hensigt at indføre eller har indført eller opretholdt, samt vedrørende kriterierne for indrømmelse og/eller tildeling af import- eller eksportlicenser.

ARTIKEL 2.12 Statsforetagender 1. Parterne bekræfter deres eksisterende rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel XVII i GATT 1994, herunder bemærkninger og supplerende bestemmelser hertil, og forståelsen vedrørende fortolkningen af artikel XVII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 i bilag 1A til WTO-overenskomsten, der hermed er indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale med de fornødne ændringer. 2. Parterne kan anmode hinanden om oplysninger bilateralt, jf. artikel XVII, stk. 4, litra c) og d), i GATT 1994. ARTIKEL 2.13

Afskaffelse af sektorspecifikke ikke-toldmæssige foranstaltninger 1. Parterne påtager sig yderligere forpligtelser vedrørende sektorspecifikke ikke-toldmæssige foranstaltninger over for de varer, der er omhandlet i bilag 2-B og 2-C (i det følgende benævnt "sektorbilagene"). Med henblik herpå kan parterne ændre sektorbilagene ved en beslutning, der træffes i Udvalget for Handel med Varer. 2. Efter anmodning fra en af parterne indleder parterne forhandlinger med henblik på at udvide omfanget af deres forpligtelser vedrørende sektorspecifikke ikke-toldmæssige foranstaltninger over for varer.

AFDELING D SPECIFIKKE UNDTAGELSER VEDRØRENDE VARER ARTIKEL 2.14 Almindelige undtagelser 1. Intet i dette kapitel er til hinder for, at der træffes foranstaltninger i overensstemmelse med artikel XX i GATT 1994, herunder bemærkninger og supplerende bestemmelser hertil, som hermed er indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale med de fornødne ændringer. 2. Parterne er enige om, at en eksporterende part, der agter at træffe foranstaltninger i henhold til artikel XX, litra i) og j), i GATT 1994, skal give den anden part alle relevante oplysninger med henblik på at finde en gensidigt acceptabel løsning, inden den træffer foranstaltningerne. Parterne kan aftale ethvert nødvendigt middel til at bringe vanskelighederne til ophør. Er der ikke opnået enighed senest efter 30 dage, kan den eksporterende part indføre foranstaltninger for eksport af den pågældende vare i henhold til nævnte artikel. Når ekstraordinære og kritiske omstændigheder, der nødvendiggør et øjeblikkeligt indgreb, udelukker forudgående afgivelse af oplysninger eller undersøgelse, kan den part, der agter at træffe foranstaltningerne, straks indføre sådanne sikkerhedsforanstaltninger, som er nødvendige for at afhjælpe situationen, og skal straks underrette den anden part herom.



AFDELING E INSTITUTIONELLE BESTEMMELSER ARTIKEL 2.15 Udvalget for Handel med Varer 1. Udvalget for Handel med Varer, nedsat ved artikel 16.2 (Specialiserede udvalg), består af repræsentanter for parterne og træder sammen på foranledning af en part eller Handelsudvalget for at behandle spørgsmål i forbindelse med dette kapitel. 2. Udvalget har bl.a. til opgave: a) at overvåge gennemførelsen af dette kapitel og af bilag 2-A, 2-B og 2-C b) at fremme handel med varer mellem parterne, herunder via konsultationer om fremskyndelse af og udvidelse af omfanget af afskaffelsen af told samt om udvidelse af omfanget af forpligtelser vedrørende ikke-toldmæssige foranstaltninger i henhold til denne aftale og om andre spørgsmål, som måtte være relevante. Som følge af disse konsultationer kan udvalget træffe en beslutning om at ændre eller udvide bilag 2-A, 2-B og 2-C, hvis det er nødvendigt, og

c) at håndtere toldmæssige og ikke-toldmæssige foranstaltninger vedrørende handel med varer mellem parterne og, hvis det er relevant, at forelægge sådanne spørgsmål for Handelsudvalget.

KAPITEL TRE AFBØDENDE FORANSTALTNINGER PÅ HANDELSOMRÅDET AFDELING A ANTIDUMPING- OG UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER ARTIKEL 3.1 Almindelige bestemmelser 1. Parterne bekræfter deres rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel VI i GATT 1994, antidumpingaftalen og SCM-aftalen og anvender antidumping- og udligningsforanstaltninger i overensstemmelse med dette kapitel. 2. Parterne, der anerkender, at antidumping- og udligningsforanstaltninger kan misbruges til at vanskeliggøre handel, er enige om:

a) at sådanne foranstaltninger skal anvendes i fuld overensstemmelse med de relevante WTO-krav og være baseret på en retfærdig og gennemsigtig ordning og b) at der skal tages nøje hensyn til interesserne hos den part, der skal omfattes af en sådan foranstaltning.

3. I forbindelse med denne afdeling bestemmes oprindelse efter parternes ikke-præferentielle oprindelsesregler. ARTIKEL 3.2 Gennemsigtighed og informationsudveksling 1. Når de kompetente myndigheder i en part har modtaget en behørigt dokumenteret anmodning om indførelse af antidumpingtold på varer, der importeres fra den anden part, underretter den pågældende part skriftligt den anden part herom senest 15 dage inden indledningen af en undersøgelse. 2. Når de kompetente myndigheder i en part har modtaget en behørigt dokumenteret anmodning om indførelse af udligningstold på varer, der importeres fra den anden part, underretter førstnævnte part skriftligt den anden part herom senest 15 dage inden indledningen af en undersøgelse og giver den anden part mulighed for at rådføre sig med førstnævntes kompetente myndigheder vedrørende anmodningen med henblik på at afklare situationen og finde en gensidigt acceptabel løsning. Parterne bestræber sig på at afholde disse konsultationer så hurtigt som muligt.

3. Parterne sikrer, umiddelbart efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger og under alle omstændigheder inden den endelige afgørelse træffes, en fuldstændig og formålstjenlig fremlæggelse af alle de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for beslutningen om at indføre foranstaltninger. Dette berører ikke anvendelsen af artikel 6, stk. 5, i antidumpingaftalen og artikel 12, stk. 4, i SCM-aftalen. Fremlæggelsen skal ske skriftligt, og de interesserede parter skal have tilstrækkelig tid til at fremsætte bemærkninger. 4. Alle interesserede parter skal have mulighed for at tilkendegive deres synspunkter under undersøgelserne vedrørende afbødende foranstaltninger på handelsområdet.

ARTIKEL 3.3 Regel om mindre told Beslutter en part at indføre antidumping- eller udligningstold, må størrelsen af tolden ikke overstige dumpingmargenen eller de udligningsberettigede subsidier, og den bør ligge under margenen, hvis en sådan mindre told er tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der forvoldes den indenlandske erhvervsgren.

ARTIKEL 3.4 Hensyntagen til samfundsmæssige interesser En part må ikke indføre antidumping- eller udligningsforanstaltninger, hvis det på grundlag af de oplysninger, der er fremkommet under undersøgelsen, klart kan konkluderes, at det ikke er i samfundets interesse at indføre de pågældende foranstaltninger. Ved vurderingen af de samfundsmæssige interesser tages der hensyn til den indenlandske erhvervsgrens situation samt til importører og disses repræsentative sammenslutninger, repræsentative brugere og repræsentative forbrugerorganisationer, for så vidt de har indgivet relevante oplysninger til undersøgelsesmyndighederne. ARTIKEL 3.5 Undtagelse fra bilateral tvistbilæggelse og mægling Bestemmelserne i denne afdeling er ikke underlagt kapitel fjorten (Tvistbilæggelse) og kapitel femten (Mæglingsordning).



AFDELING B GLOBALE BESKYTTELSESFORANSTALTNINGER ARTIKEL 3.6 Almindelige bestemmelser 1. Parterne bibeholder deres rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel XIX i GATT 1994, aftalen om beskyttelsesforanstaltninger og artikel 5 i landbrugsaftalen. Medmindre andet er fastsat i denne afdeling, giver nærværende aftale ikke parterne yderligere rettigheder eller forpligtelser for så vidt angår foranstaltninger, der træffes i henhold til artikel XIX i GATT 1994 og aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. 2. En part må ikke samtidig for samme vare indføre: a) Bilaterale beskyttelsesforanstaltninger og b) en foranstaltning i henhold til artikel XIX i GATT 1994 og aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. 3. I forbindelse med denne afdeling bestemmes oprindelse efter parternes ikkepræferentielle oprindelsesregler.



ARTIKEL 3.7 Gennemsigtighed 1. Uanset artikel 3.6 (Almindelige bestemmelser) giver den part, der indleder en beskyttelsesundersøgelse eller agter at indføre beskyttelsesforanstaltninger, efter anmodning fra den anden part, og forudsat at denne har en væsentlig interesse heri, straks, og mindst syv dage inden indledningen af undersøgelsen eller indførelsen af foranstaltninger, den anden part skriftlig ad hoc-underretning om alle relevante forhold vedrørende indledningen af beskyttelsesundersøgelsen eller indførelsen af beskyttelsesforanstaltninger, herunder i givet fald de foreløbige og endelige resultater af undersøgelsen. Dette berører ikke anvendelsen af artikel 3.2 i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. 2. Når parterne indfører beskyttelsesforanstaltninger, tilstræber de at gøre dette på en måde, der griber mindst muligt ind i deres bilaterale handel. 3. Hvis en part i forbindelse med stk. 2 finder, at de retlige forudsætninger for indførelse af endelige beskyttelsesforanstaltninger er opfyldt, giver den part, der agter at indføre sådanne foranstaltninger, den anden part underretning herom og giver den mulighed for at indgå i bilaterale konsultationer. Hvis der ikke er fundet en tilfredsstillede løsning senest 30 dage efter underretningen, kan den importerende part indføre endelige beskyttelsesforanstaltninger. Den anden part skal også gives mulighed for at indgå i konsultationer med henblik på udveksling af synspunkter vedrørende de i stk. 1 omhandlede oplysninger.

ARTIKEL 3.8 Undtagelse fra bilateral tvistbilæggelse og mægling Bestemmelserne i denne afdeling er ikke underlagt kapitel fjorten (Tvistbilæggelse) og kapitel femten (Mæglingsordning).

AFDELING C BILATERAL BESKYTTELSESKLAUSUL ARTIKEL 3.9 Definitioner I denne afdeling forstås ved: a) "alvorlig skade" og "fare for alvorlig skade": skade som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a) og b), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger. Med henblik herpå er artikel 4, stk. 1, litra a) og b), i nævnte aftale indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale med de fornødne ændringer, og b) "overgangsperiode": en periode på ti år efter ikrafttrædelsen af denne aftale.

ARTIKEL 3.10 Anvendelse af en bilateral beskyttelsesforanstaltning

1. Hvis varer med oprindelse i en af parterne som følge af nedsættelse eller afskaffelse af told i henhold til denne aftale importeres til den anden parts territorium i så forhøjede mængder, i absolutte tal eller i forhold til den indenlandske produktion, og under sådanne vilkår, at det forårsager, eller der er fare for, at det vil forårsage alvorlig skade for en indenlandsk producent af tilsvarende eller direkte konkurrerende varer, kan den importerende part træffe foranstaltninger i henhold til stk. 2 på de betingelser og efter de procedurer, der er fastlagt i denne afdeling, dog kun i overgangsperioden. 2. Den importerende part kan træffe en bilateral beskyttelsesforanstaltning, som: a) suspenderer yderligere nedsættelse af toldsatsen for den pågældende vare som fastsat i bilag 2-A eller b) forhøjer toldsatsen for den pågældende vare til et niveau, som ikke overstiger den laveste værdi af følgende: i) den MFN-toldsats, der gælder for varen på det tidspunkt, hvor foranstaltningen træffes, eller ii) den basistoldsats, der er fastsat i toldafviklingsplanerne i bilag 2-A i medfør af artikel 2.6 (Nedsættelse og/eller afskaffelse af told ved import), stk. 2.

ARTIKEL 3.11 Betingelser og begrænsninger 1. En part, der indleder en undersøgelse som omhandlet i stk. 2, underretter skriftligt den anden part herom og rådfører sig med denne så lang tid forud for indførelsen af en bilateral beskyttelsesforanstaltning som muligt med henblik på: a) en gennemgang af de oplysninger, der fremkommer ved undersøgelsen, og en vurdering af, om betingelserne i denne artikel er opfyldt

b) udveksling af synspunkter vedrørende foranstaltningen og dennes hensigtsmæssighed i lyset af denne afdelings mål om at afhjælpe alvorlig skade eller faren for, at der forårsages alvorlig skade på den indenlandske erhvervsgren på grund af øget import, jf. artikel 3.10 (Anvendelse af en bilateral beskyttelsesforanstaltning), stk. 1, og c) indledende udveksling af synspunkter vedrørende kompensation, jf. artikel 3.13 (Kompensation). 2. En part må kun indføre en bilateral beskyttelsesforanstaltning, efter at dens kompetente myndigheder har gennemført en undersøgelse i overensstemmelse med artikel 3 og artikel 4, stk. 2, litra a) og c), i aftalen om beskyttelsesforanstaltninger, og med henblik herpå er artikel 3 og artikel 4, stk. 2, litra a) og c), i nævnte aftale indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale med de fornødne ændringer.

3. Den i artikel 3.10 (Anvendelse af en bilateral beskyttelsesforanstaltning) omhandlede foranstaltning træffes kun, hvis det på grundlag af objektive beviser fremgår af undersøgelsen, at der består en årsagssammenhæng mellem den øgede import fra den anden part og den alvorlige skade eller faren for en sådan. I den forbindelse skal der tages behørigt hensyn til andre faktorer, herunder import af samme produkt fra andre lande. 4. Parterne sikrer, at deres kompetente myndigheder afslutter en sådan undersøgelse, senest et år efter at den er indledt. 5. En part må ikke anvende en bilateral beskyttelsesforanstaltning, jf. artikel 3.10 (Anvendelse af en bilateral beskyttelsesforanstaltning), stk. 1: a) i større omfang og i længere tid end nødvendigt for at forebygge eller afhjælpe en alvorlig skade eller lette en tilpasning b) i en periode på over to år, som dog kan forlænges med indtil to år, hvis den importerende parts kompetente myndigheder efter procedurerne i denne artikel fastslår, at foranstaltningen fortsat er nødvendig for at forebygge eller afhjælpe en alvorlig skade og lette en tilpasning, og der er tegn på, at erhvervsgrenen tilpasser sig, forudsat at beskyttelsesforanstaltningens samlede anvendelsesperiode, dvs. den oprindelige anvendelsesperiode og enhver forlængelse heraf, ikke overstiger fire år, eller b) ud over udløbet af overgangsperioden, medmindre det sker med den anden parts samtykke.

6. En foranstaltning må ikke anvendes endnu en gang på importen af den samme vare i overgangsperioden, medmindre der er forløbet et tidsrum svarende til halvdelen af det tidsrum, i hvilket beskyttelsesforanstaltningen tidligere er blevet anvendt. I så fald finder artikel 3.13 (Kompensation), stk. 3, ikke anvendelse.

7. Når en part bringer en bilateral beskyttelsesforanstaltning til ophør, er toldsatsen den sats, der i henhold til dens toldafviklingsplan i bilag 2-A ville have været gældende, hvis foranstaltningen ikke var blevet indført. ARTIKEL 3.12 Midlertidige foranstaltninger 1. Under kritiske omstændigheder, hvor en forsinkelse kunne forårsage skade, som ville være vanskelig at afhjælpe, kan en part anvende en bilateral beskyttelsesforanstaltning midlertidigt, når en foreløbig undersøgelse klart har vist, at der er importeret større mængder af en vare med oprindelse i den anden part som følge af nedsættelsen eller afskaffelsen af en told i henhold til denne aftale, og at de importerede varer forårsager, eller der er fare for, at de vil forårsage, alvorlig skade for den indenlandske erhvervsgren. Anvendelsesperioden for en midlertidig foranstaltning må ikke overstige 200 dage, og i denne periode skal parten opfylde kravene i artikel 3.11 (Betingelser og begrænsninger), stk. 2 og 3. Parten tilbagebetaler straks eventuelle toldforhøjelser, hvis den i artikel 3.11 (Betingelser og begrænsninger), stk. 2, omhandlede undersøgelse viser, at kravene i artikel 3.10 (Anvendelse af en bilateral beskyttelsesforanstaltning) ikke er opfyldt. En midlertidig foranstaltnings anvendelsesperiode medregnes som en del af den i artikel 3.11 (Betingelser og begrænsninger), stk. 5, litra b), fastsatte periode.

2. Hvis en part træffer en midlertidig foranstaltning i medfør af denne artikel, skal den underrette den anden part skriftligt, inden den træffer foranstaltningen, og skal indlede konsultationer med den anden part, straks efter at foranstaltningen er truffet. ARTIKEL 3.13 Kompensation 1. En part, der indfører en bilateral beskyttelsesforanstaltning, rådfører sig med den anden part, for at de i fællesskab kan fastlægge en passende handelsliberaliserende kompensation i form af indrømmelser, der i alt væsentligt har tilsvarende virkninger for handelen, eller som svarer til værdien af den yderligere told, der forventes opkrævet som følge af beskyttelsesforanstaltningen. Parten giver mulighed for sådanne konsultationer senest 30 dage efter indførelsen af den bilaterale beskyttelsesforanstaltning. 2. Hvis konsultationerne i henhold til stk. 1 ikke fører til en aftale om handelsliberaliserende kompensation senest 30 dage efter indledningen af konsultationerne, kan den part, hvis varer er genstand for beskyttelsesforanstaltningen, suspendere anvendelsen af i alt væsentligt tilsvarende indrømmelser til den part, der har indført beskyttelsesforanstaltningen. Den eksporterende part skal underrette den anden part skriftligt, mindst 30 dage inden den suspenderer indrømmelser i henhold til dette stykke.

3. Den i stk. 2 omhandlede ret til suspension må ikke udøves i de første 24 måneder af en bilateral beskyttelsesforanstaltnings anvendelsesperiode, forudsat at foranstaltningen er i overensstemmelse med denne aftale.

KAPITEL FIRE TEKNISKE HANDELSHINDRINGER ARTIKEL 4.1 Mål Formålet med dette kapitel er at lette og øge handelen med varer mellem parterne ved at skabe et grundlag for forebyggelse, afdækning og fjernelse af unødvendige handelshindringer, der falder ind under TBT-aftalen. ARTIKEL 4.2 Anvendelsesområde og definitioner

1. Dette kapitel finder anvendelse på udarbejdelse, vedtagelse og anvendelse af alle de standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer, der er defineret i bilag 1 til TBT-aftalen, og som kan påvirke handelen med varer mellem parterne, uanset varernes oprindelse. 2. Uanset stk. 1 finder dette kapitel ikke anvendelse på: a) specifikationer vedrørende indkøb udarbejdet af statslige organer med henblik på egen produktion eller eget forbrug eller

b) sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger som defineret i bilag A til SPS-aftalen, og som er omfattet af kapitel fem i denne aftale. 3. I forbindelse med dette kapitel finder definitionerne i bilag 1 til TBT-aftalen anvendelse. ARTIKEL 4.3 Bekræftelse af TBT-aftalen Parterne bekræfter deres eksisterende rettigheder og forpligtelser over for hinanden i henhold til TBT-aftalen, der er indarbejdet i og gjort til en del af denne aftale med de fornødne ændringer. ARTIKEL 4.4

Samarbejde 1. Parterne styrker deres samarbejde om standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer med henblik på at øge den gensidige forståelse af deres respektive ordninger og lette adgangen til hinandens markeder. 2. Parterne tilstræber at indkredse og udvikle initiativer vedrørende reguleringssamarbejde inden for bestemte emner og sektorer, hvilket kan omfatte, men ikke er begrænset til:

a) at udveksle oplysninger og erfaringer vedrørende udarbejdelsen og anvendelsen af deres tekniske forskrifter og anvendelsen af god reguleringspraksis b) at forenkle tekniske forskrifter, standarder og overensstemmelsesvurderingsprocedurer, når det er relevant c) at undgå unødigt divergerende tilgange til tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer og arbejde hen imod en eventuel konvergens eller tilpasning af tekniske forskrifter i forhold til internationale standarder d) at tilskynde til samarbejde mellem deres respektive offentlige eller private organer med ansvar for metrologi, standardisering, prøvning, certificering og akkreditering e) at sikre et effektivt samspil mellem forvaltningsmyndigheder på nationalt, regionalt og internationalt plan, f.eks. ved at videregive forespørgsler fra en part til de relevante forvaltningsmyndigheder, og f) at udveksle oplysninger om udviklingen i relevante regionale og multilaterale fora vedrørende standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer. 3. Hvis en part fremsætter forslag om samarbejde i henhold til dette kapitel, tager den anden part behørigt hensyn hertil.



ARTIKEL 4.5 Standarder 1. Parterne bekræfter deres forpligtelser i henhold til artikel 4.1 i TBT-aftalen til at sikre, at deres standardiseringsorganer tiltræder og overholder adfærdskodeksen for udarbejdelse, vedtagelse og anvendelse af standarder, jf. bilag 3 til TBT-aftalen. 2. Med henblik på den bredest mulige harmonisering af standarder tilskynder parterne deres standardiseringsorganer samt de regionale standardiseringsorganer, som de eller deres standardiseringsorganer er medlemmer af, til at samarbejde med den anden parts relevante standardiseringsorganer i forbindelse med internationale standardiseringsaktiviteter. 3. Parterne forpligter sig til at udveksle oplysninger om: a) anvendelse af standarder til støtte for tekniske forskrifter b) standardiseringsprocesser og det omfang, i hvilket de anvender internationale standarder eller regionale standarder som grundlag for deres nationale standarder, og c) samarbejdsaftaler, som de hver især gennemfører, vedrørende standardisering, forudsat at oplysningerne kan offentliggøres.

ARTIKEL 4.6

Tekniske forskrifter Parterne er enige om at gøre bedst mulig brug af god reguleringspraksis hvad angår udarbejdelse, vedtagelse og anvendelse af tekniske standarder som omhandlet i TBT-aftalen, herunder: a) når de udarbejder en teknisk forskrift, at tage hensyn til bl.a. virkningerne af den påtænkte tekniske forskrift og de alternativer, der måtte være — i form af forskrifter eller i anden form — til den foreslåede tekniske forskrift, og som eventuelt kan opfylde partens legitime mål b) i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i aftalen om tekniske handelshindringer, at anvende den højest mulige grad af relevante internationale standarder som grundlag for deres tekniske forskrifter, undtagen hvor sådanne internationale standarder ville være et ineffektivt eller uegnet middel til at realisere de legitime mål, der forfølges, og, hvis der ikke er blevet lagt internationale standarder til grund, efter anmodning fra den anden part at gøre rede for, hvorfor sådanne standarder er fundet uegnede eller ineffektive til at opfylde det forfulgte mål, og c) i overensstemmelse med artikel 2.8 i TBT-aftalen, når det er relevant, at fastsætte tekniske forskrifter på basis af funktionsdygtighed frem for på basis af design eller beskrivende egenskaber.

ARTIKEL 4.7 Procedurer for overensstemmelsesvurdering 1. Parterne erkender, at der findes en lang række mekanismer, som letter accept af resultaterne af overensstemmelsesvurderingsprocedurer, herunder: a) den importerende parts anvendelse af en leverandørs overensstemmelseserklæring b) aftaler om gensidig accept af resultaterne af overensstemmelsesvurderingsprocedurer for specifikke tekniske forskrifter gennemført af organer etableret på den anden parts territorium

c) anvendelse af akkrediteringsprocedurer til godkendelse af overensstemmelsesvurderingsorganer d) statslig udpegelse af overensstemmelsesvurderingsorganer, herunder organer etableret på den anden parts territorium e) unilateral anerkendelse af resultaterne af overensstemmelsesvurderingsprocedurer gennemført på den anden parts territorium f) frivillige ordninger mellem overensstemmelsesvurderingsorganer på parternes respektive territorier og

g) anvendelse af regionale eller internationale multilaterale aftaler og arrangementer om anerkendelse, hvori parterne er part. 2. Under særlig hensyntagen til disse betragtninger sørger parterne for: a) at intensivere udvekslingen af oplysninger om disse og andre mekanismer med henblik på at lette accept af overensstemmelsesvurderingsresultater b) at udveksle oplysninger om de kriterier, der anvendes til at udvælge passende overensstemmelsesvurderingsprocedurer for specifikke produkter, og i overensstemmelse med artikel 5.1.2 i TBT-aftalen ikke at kræve overensstemmelsesvurderingsprocedurer, som er strengere eller skal anvendes strengere end nødvendigt for at give den importerende part en forsikring om, at produkterne er i overensstemmelse med de gældende tekniske forskrifter og standarder, idet der tages hensyn til de risici, manglende overensstemmelse ville medføre c) at udveksle oplysninger om akkrediteringspolitik og overveje, hvordan internationale akkrediteringsstandarder og internationale aftaler, hvori parternes akkrediteringsorganer er involveret, bedst kan udnyttes, f.eks. gennem International Laboratory Accreditation Cooperation og International Accreditation Forum, og d) at sikre, at hvis en part har godkendt to eller flere overensstemmelsesvurderingsorganer til at gennemføre de overensstemmelsesvurderingsprocedurer, der er nødvendige for at markedsføre produktet, så kan de økonomiske aktører vælge mellem dem.



3. Parterne bekræfter deres forpligtelse i henhold til artikel 5.2.5 i TBT-aftalen til at sikre, at gebyrer, der opkræves for obligatorisk overensstemmelsesvurdering af importerede produkter, er rimelige i forhold til gebyrer, der kan opkræves for overensstemmelsesvurdering af tilsvarende produkter af national oprindelse eller med oprindelse i et andet land, under hensyntagen til omkostninger ved kommunikation, transport mv. som følge af, at ansøgeren og overensstemmelsesvurderingsorganet er etableret forskellige steder. 4. Parterne kan, efter anmodning fra en af dem, beslutte at foretage konsultationer med henblik på at fastlægge sektorinitiativer, som er tilpasset de respektive sektorer, vedrørende anvendelsen af overensstemmelsesvurderingsprocedurer eller lettelse af accept af overensstemmelsesvurderingsresultater. Den part, der fremsætter anmodningen, skal underbygge den med relevante oplysninger om, hvordan det pågældende sektorinitiativ kan lette handelen mellem parterne. I forbindelse med disse konsultationer kan alle de i stk. 1 beskrevne mekanismer tages i betragtning. Afviser en part en sådan anmodning fra den anden part, skal den, hvis den anmodes om det, give en begrundelse herfor. ARTIKEL 4.8 Gennemsigtighed Parterne bekræfter deres forpligtelser vedrørende gennemsigtighed i henhold til TBT-aftalen for så vidt angår udarbejdelse, vedtagelse og anvendelse af standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer og er enige om: a) når en del af udarbejdelsen af en teknisk forskrift er genstand for offentlig høring, at tage behørigt hensyn til den anden parts synspunkter og, uden at diskriminere, give den anden part og berørte personer herfra rimelig mulighed for at fremsætte bemærkninger

b) når der gives underretning efter artikel 2.9 i TBT-aftalen, at give den anden part mulighed for at fremsætte skriftlige bemærkninger til forslaget inden for en frist på mindst 60 dage efter underretningen og, hvis det er muligt, at tage behørigt hensyn til rimelige anmodninger om forlængelse af fristen for fremsættelse af bemærkninger c) at afsætte tilstrækkelig lang tid mellem offentliggørelsen og ikrafttrædelsen af tekniske forskrifter til, at den anden parts økonomiske aktører kan tilpasse sig, undtagen hvis der opstår, eller er fare for, at der vil opstå, akutte problemer med hensyn til sikkerhed, sundhed, miljøbeskyttelse eller national sikkerhed, og d) efter anmodning og hurtigst muligt at give den anden part eller dens økonomiske operatører relevante oplysninger (f.eks. via et offentligt websted, hvis et sådant er til rådighed) om gældende tekniske forskrifter, standarder og overensstemmelsesvurderingsprocedurer og i det omfang, det er relevant og muligt, skriftlig vejledning i efterlevelse af deres tekniske forskrifter.

ARTIKEL 4.9 Markedsovervågning Parterne forpligter sig til at udveksle oplysninger om markedsovervågning og håndhævelsesaktiviteter.

ARTIKEL 4.10 Mærkning og etikettering 1. Parterne noterer sig, at en teknisk forskrift i henhold til stk. 1 i bilag 1 til TBT-aftalen kan omfatte eller udelukkende vedrøre krav til mærkning eller etikettering, og er enige om, at hvis deres tekniske forskrifter indeholder krav om obligatorisk mærkning eller etikettering, vil de sikre, at disse ikke er udarbejdet med det formål eller den virkning at skabe unødvendige hindringer for den internationale handel, og at de ikke er mere handelsbegrænsende end nødvendigt for at opfylde et legitimt mål, jf. artikel 2.2 i TBT-aftalen. 2. Parterne er enige om, at en part, der kræver obligatorisk mærkning eller etikettering af produkter: a) skal tilstræbe at begrænse sine krav til sådanne, som er relevante for forbrugerne eller brugerne af produktet, eller til at anføre, at produktet lever op til de obligatoriske krav b) kan fastsætte, hvilke oplysninger der skal angives på etiketten, og påbyde efterlevelse af visse lovgivningsmæssige krav til anbringelse af etiketten, men ikke må kræve forudgående godkendelse eller certificering af etiketter eller mærker som en forudsætning for salg af produkterne på sit marked, medmindre det anses for nødvendigt på grund af den risiko, produktet frembyder for menneskers, dyrs eller planters sundhed eller liv

c) hvis den kræver, at de økonomiske aktører skal anvende unikke identifikationsnumre, skal sikre, at der hurtigst muligt og uden forskelsbehandling udstedes sådanne numre til de pågældende økonomiske aktører

d) skal tillade, hvis det ikke er vildledende, modsigende eller forvirrende i forhold til de oplysninger, der kræves i den part, der importerer varerne: i) oplysninger på andre sprog ud over det sprog, der kræves i den importerende part ii) internationalt anerkendte nomenklaturer, piktogrammer, symboler eller grafiske billeder iii) oplysninger ud over dem, der kræves i den importerende part e) skal acceptere, at etikettering, herunder nyetikettering og korrektion af etikettering, når det er relevant, finder sted i godkendte lokaler (f.eks. i toldlagre på importstedet) i den importerende part forud for distribution og salg af produktet som et alternativ til etikettering på oprindelsesstedet, medmindre en sådan etikettering skal finde sted på oprindelsesstedet af hensyn til folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, og f) skal bestræbe sig på i tilfælde, hvor den finder, at det ikke anfægter legitime mål i henhold til TBT-aftalen, at acceptere ikke-permanente eller aftagelige etiketter eller mærkning eller etikettering, der fremgår af ledsagedokumenterne i stedet for at være fysisk anbragt på produktet. 3. Stk. 2 finder anvendelse på landbrugsprodukter, industriprodukter og forarbejdede landbrugsprodukter, herunder spiritus og andre drikkevarer, jf. dog parternes rettigheder og forpligtelser i henhold til WTO-overenskomsten.

ARTIKEL 4.11 Kontaktpunkter

De i medfør af artikel 13.4 (Forespørgsler og kontaktpunkter) udpegede kontaktpunkter har bl.a. følgende opgaver: a) at overvåge gennemførelsen og forvaltningen af dette kapitel b) straks at behandle ethvert spørgsmål, der rejses af den anden part vedrørende udarbejdelse, vedtagelse, anvendelse eller håndhævelse af standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer c) at styrke samarbejdet om udarbejdelse og forbedring af standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer d) at udveksle oplysninger om standarder, tekniske forskrifter og overensstemmelsesvurderingsprocedurer e) at lette relevante samarbejdsaktiviteter i overensstemmelse med artikel 4.4 (Samarbejde), stk. 2, og f) at sørge for, at der oprettes ad hoc-arbejdsgrupper, hvis en part anmoder herom, for at undersøge, hvordan handelen mellem parterne kan lettes.

ARTIKEL 4.12 Afsluttende bestemmelser

1. Parterne kan i Udvalget for Handel med Varer, nedsat ved artikel 16.2 (Specialiserede udvalg), drøfte gennemførelsesarrangementer, som måtte være nødvendige i forbindelse med dette kapitel. Parterne kan ved en beslutning, der træffes i nævnte udvalg, vedtage enhver sådan gennemførelsesforanstaltning. 2. Parterne har påtaget sig yderligere forpligtelser vedrørende sektorspecifikke ikke-toldmæssige foranstaltninger over for varer, jf. bilag 4-A og tillæggene hertil. KAPITEL FEM SUNDHEDS- OG PLANTESUNDHEDSFORANSTALTNINGER ARTIKEL 5.1 Mål Formålet med dette kapitel er: a) at beskytte menneskers, dyrs og planters liv og sundhed på parternes respektive territorier og samtidig lette handelen mellem parterne for så vidt angår sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger (i det følgende benævnt "SPS-foranstaltninger")

b) at samarbejde om den videre gennemførelse af SPS-aftalen og

c) at tilvejebringe et middel til forbedring af kommunikation, samarbejde og løsning af problemer i forbindelse med gennemførelsen af SPS-foranstaltninger, der påvirker handelen mellem parterne. ARTIKEL 5.2 Anvendelsesområde 1. Dette kapitel finder anvendelse på alle SPS-foranstaltninger, der direkte eller indirekte kan påvirke handelen mellem parterne. 2. Dette kapitel finder også anvendelse på samarbejde mellem parterne vedrørende dyrevelfærdsanliggender af fælles interesse for parterne. 3. Intet i dette kapitel berører parternes rettigheder i henhold til TBT-aftalen for så vidt angår foranstaltninger, der ikke er omfattet af dette kapitel. ARTIKEL 5.3 Definitioner I dette kapitel gælder følgende:

1. Definitionerne i bilag A til SPS-aftalen finder anvendelse.

2. Parterne kan i fællesskab lægge sig fast på andre definitioner med henblik på anvendelsen af dette kapitel, idet de tager hensyn til glossarer og definitioner udarbejdet af relevante internationale organisationer, f.eks. Codex Alimentarius-Kommissionen (i det følgende benævnt "Codex Alimentarius"), Verdensorganisationen for Dyresundhed (i det følgende benævnt "OIE") og i henhold til den internationale plantebeskyttelseskonvention (i det følgende benævnt "IPPC"). ARTIKEL 5.4 Rettigheder og forpligtelser Parterne bekræfter deres rettigheder og forpligtelser i henhold til SPS-aftalen. ARTIKEL 5.5 Kompetente myndigheder De af parternes kompetente myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af dette kapitel, er anført i bilag 5-A. Parterne underretter hinanden om ændringer vedrørende disse kompetente myndigheder.

ARTIKEL 5.6

Almindelige principper Ved gennemførelsen af dette kapitel skal parterne: a) sikre, at SPS-foranstaltninger stemmer overens med principperne i SPS-aftalens artikel 3 b) sørge for ikke at anvende SPS-foranstaltninger til at skabe uberettigede hindringer for handelen c) sikre, at de i henhold til dette kapitel etablerede procedurer indføres og gennemføres uden unødig forsinkelse, og at de ikke anvendes på en måde, der udgør en vilkårlig eller uberettiget forskelsbehandling af den anden part under ens eller tilsvarende omstændigheder, og d) sørge for ikke at anvende de i litra c) omhandlede procedurer eller anmode om yderligere oplysninger for at forhale adgangen til deres respektive markeder uden videnskabelig eller teknisk begrundelse. ARTIKEL 5.7 Importkrav 1. En parts importkrav gælder på hele den anden parts territorium.



2. Den eksporterende part sikrer, at de varer, der eksporteres til den importerende part, opfylder dennes sundheds- og plantesundhedskrav. 3. Den importerende part sikrer, at dens importkrav anvendes på produkter, der importeres fra den eksporterende part, på en forholdsmæssigt afpasset og ikke-diskriminerende måde. 4. Eventuelle gebyrer i forbindelse med procedurerne for produkter, der importeres fra den eksporterende part, skal være rimelige i forhold til de gebyrer, der pålægges tilsvarende indenlandske varer, og må ikke overstige de faktiske omkostninger ved tjenesteydelsen. 5. Den importerende part har ret til at foretage importkontrol af produkter importeret fra den eksporterende part med henblik på gennemførelse af SPS-foranstaltninger. 6. Importkontrollen af de varer, der importeres fra den eksporterende part, skal være relateret til den sundheds- og plantesundhedsrisiko, der er forbundet med den pågældende import. Den skal foretages uden unødig forsinkelse og skal påvirke handelen mellem parterne mindst muligt. 7. Den importerende part stiller på den eksporterende parts foranledning oplysninger til rådighed for den eksporterende part om hyppigheden af den importkontrol, der foretages af produkter fra denne. Den importerende part kan ændre hyppigheden af den fysiske kontrol af sendinger som følge af i) verifikation, ii) importkontrol eller iii) gensidig aftale mellem parterne, herunder efter konsultationer i henhold til dette kapitel, alt efter hvad der er relevant.

8. Hvis importkontrollen viser, at produkterne ikke er i overensstemmelse med den importerende parts relevante importkrav, bør en eventuel foranstaltning, der træffes af den importerende part, være forholdsmæssigt afpasset efter den sundheds- og plantesundhedsrisiko, der er forbundet med importen af det produkt, der ikke opfylder kravene. ARTIKEL 5.8 Verifikation 1. For at opnå og bevare tilliden til, at dette kapitel gennemføres effektivt, har den importerende part til enhver tid ret til at foretage verifikation, herunder:

a) ved verifikationsbesøg hos den eksporterende part for at verificere hele eller en del af den ordning for inspektion og udstedelse af certifikater, der anvendes af den eksporterende parts kompetente myndigheder i henhold til de relevante internationale standarder, retningslinjer og henstillinger fra Codex Alimentarius, OIE og IPPC, og b) ved at afkræve den eksporterende part oplysninger om dens ordning for inspektion og udstedelse af certifikater samt resultaterne af den kontrol, der er foretaget inden for rammerne af denne ordning. 2. Den importerende part skal dele resultaterne og konklusionerne af den verifikation, der foretages i medfør af stk. 1, med den eksporterende part. Den importerende part kan offentliggøre disse resultater.

3. Hvis den importerende part beslutter at aflægge et verifikationsbesøg hos den eksporterende part, skal den importerende part underrette den eksporterende part herom mindst 60 kalenderdage forud for besøget, undtagen i hastetilfælde eller hvis parterne aftaler andet. Enhver ændring vedrørende et sådant besøg aftales af parterne i fællesskab. 4. Omkostningerne ved gennemførelsen af en verifikation af hele eller en del af den ordning for inspektion og udstedelse af certifikater, der anvendes af den anden parts kompetente myndigheder, eller af inspektioner af enkeltvirksomheder, afholdes af den importerende part. 5. Den importerende part giver den eksporterende part skriftlige oplysninger om verifikationsbesøg inden for 60 kalenderdage. Den eksporterende part har 45 kalenderdage til at fremsætte bemærkninger til de pågældende oplysninger. Den eksporterende parts bemærkninger vedlægges dokumentet med de endelige konklusioner og indarbejdes heri, hvis det er relevant. 6. Uanset stk. 5 skal den importerende part underrette den eksporterende part hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest 10 kalenderdage efter afslutningen af verifikationen, hvis der i forbindelse med denne er blevet påvist en betydelig risiko for menneskers, dyrs eller planters liv eller sundhed. ARTIKEL 5.9 Handelslettelser

1. I tilfælde, hvor den importerende part kræver en verifikation på stedet for at tillade importen af en vis kategori eller visse kategorier af produkter af animalsk oprindelse fra den importerende part, gælder følgende:

a) verifikationen skal evaluere den eksporterende parts ordning for inspektion og udstedelse af certifikater i overensstemmelse med artikel 5.8 (Verifikation) og tage hensyn til relevante skriftlige oplysninger, som efter anmodning stilles til rådighed af den eksporterende part, og b) hvis resultatet af verifikationen af ordningen for inspektion og udstedelse af certifikater er tilfredsstillende, skal den importerende part underrette den eksporterende part skriftligt herom. I så fald kan det af oplysningerne fremgå, at den importerende part har tilladt eller agter at tillade importen af en eller flere specifikke kategorier af produkter, eller c) hvis resultatet af verifikationen af ordningen for inspektion og udstedelse af certifikater ikke er tilfredsstillende, skal den importerende part underrette den eksporterende part skriftligt herom. I så fald skal oplysningerne omfatte: i) de betingelser, herunder betingelser vedrørende den eksporterende parts ordning for inspektion og udstedelse af certifikater, der fortsat mangler at blive opfyldt af den eksporterende part, for at den importerende part kan tillade importen af en eller flere specifikke kategorier af produkter af animalsk oprindelse ii) en omtale af det forhold, at specifikke virksomheder, der fremstiller produkter af animalsk oprindelse, kan gives tilladelse til at eksportere til den importerende part ved opfyldelse af de relevante importkrav i artikel 5.7 (Importkrav), eller iii) en erklæring om, at den importerende part ikke tillader import af den eller de specifikke kategorier af produkter fra den eksporterende part.

2. I tilfælde, hvor den importerende part har tilladt import af en eller flere specifikke kategorier af produkter af animalsk oprindelse, jf. stk. 1, litra b), underretter den eksporterende part den importerende part om listen over enkeltvirksomheder, der opfylder den importerende parts krav, jf. særlig artikel 5.7 (Importkrav) og artikel 5.8 (Verifikation). Herudover skal den importerende part: a) efter anmodning fra den eksporterende part, godkende enkeltvirksomheder som omhandlet i bilag 5-B, stk. 3, og som er beliggende på den eksporterende parts territorium, uden forudgående inspektion. Når den eksporterende part anmoder den importerende part om godkendelse, afgiver den alle de oplysninger, der kræves af den importerende part for at sikre efterlevelse af de relevante krav, herunder kravene i artikel 5.7 (Importkrav). Den importerende parts godkendelse skal stemme overens med betingelserne i bilag 5-B og være begrænset til de kategorier af produkter, for hvilke importen er tilladt b) efter godkendelse af de i litra a) omhandlede enkeltvirksomheder i overensstemmelse med sine gældende retlige og administrative procedurer træffe de nødvendige lovgivningsmæssige og administrative foranstaltninger til at tillade importen senest 40 kalenderdage efter modtagelsen af den eksporterende parts anmodning ledsaget af de oplysninger, der kræves af den importerende part for at sikre efterlevelse af de relevante krav, herunder kravene i artikel 5.7 (Importkrav), og

c) meddele den eksporterende part sin godkendelse eller afvisning af enkeltvirksomheder som omhandlet i litra a) og begrunde en eventuel afvisning.

ARTIKEL 5.10 Foranstaltninger vedrørende dyrs og planters sundhed 1. Parterne anerkender begreberne parasit- eller sygdomsfrie områder og områder med lav forekomst af parasitter eller sygdomme i overensstemmelse med SPS-aftalen samt OIE- og IPPC-standarder, -retningslinjer og -henstillinger. Det i artikel 5.15 (Udvalget for Sundheds- og Plantesundhedsforanstaltninger) omhandlede SPS-Udvalg kan fastlægge yderligere enkeltheder for proceduren for anerkendelse af sådanne områder, herunder områder, hvor der har været et sygdomsudbrud, under hensyntagen til SPS-aftalen samt de relevante OIE- og IPPC-standarder, -retningslinjer og -henstillinger. 2. Ved bestemmelsen af parasit- eller sygdomsfrie områder og områder med lav forekomst af parasitter eller sygdomme inddrager parterne faktorer såsom geografisk beliggenhed, økosystemer, epidemiologisk overvågning og sundheds- eller plantesundhedskontrollens effektivitet i de pågældende områder. 3. Parterne etablerer et tæt samarbejde om bestemmelsen af parasit- eller sygdomsfrie områder og områder med lav forekomst af parasitter og sygdomme med det formål at skabe tillid til de procedurer, den anden part anvender til bestemmelse af sådanne områder. Når den importerende part accepterer den bestemmelse af sådanne områder, der er foretaget af den eksporterende part, baserer den i princippet sin afgørelse vedrørende dyrs eller planters sundhedsstatus i den eksporterende part eller dele heraf på oplysninger afgivet af den eksporterende part i overensstemmelse med SPS-aftalen samt OIE- og IPPC-standarder, -retningslinjer og -henstillinger.

4. Hvis den importerende part ikke accepterer den bestemmelse, der er foretaget af den eksporterende part, angiver den årsagerne hertil og er parat til at indgå i konsultationer. 5. Hvis den eksporterende part hævder, at områder på dens territorium er parasit- eller sygdomsfrie områder eller områder med en lav forekomst af parasitter eller sygdomme, tilvejebringer den relevante beviser til over for den importerende part objektivt at godtgøre, at de pågældende områder er og sandsynligvis forbliver henholdsvis parasit- eller sygdomsfrie områder eller områder med lav forekomst af parasitter eller sygdomme. Med henblik herpå gives den importerende part efter anmodning rimelig adgang til at gennemføre inspektion, prøvning og andre relevante procedurer. 6. Parterne anerkender OIE-princippet om afgrænsning af segmenter og IPPC-princippet om parasitfrie produktionssteder. Det i artikel 5.15 (Udvalget for Sundheds- og Plantesundhedsforanstaltninger) omhandlede SPS-Udvalg vurderer de OIE- og IPPC-henstillinger, der fremover måtte blive udsendt om dette emne, og kan fremsætte tilsvarende henstillinger.

ARTIKEL 5.11 Gennemsigtighed og udveksling af oplysninger 1. Parterne: a) tilstræber gennemsigtighed hvad angår SPS-foranstaltninger på handelsområdet, særlig dem, der anvendes over for import fra den anden part i henhold til artikel 5.7 (Importkrav)

b) styrker gensidig forståelse af deres respektive SPS-foranstaltninger og disses anvendelse c) udveksler oplysninger om spørgsmål vedrørende udviklingen og anvendelsen af SPS-foranstaltninger, herunder nye videnskabelige beviser, som påvirker eller kan påvirke handelen mellem parterne, med henblik på at minimere deres negative virkninger for samhandelen, d) meddeler efter anmodning fra en part og inden for 15 kalenderdage, hvilke krav der gælder for importen af specifikke produkter, og e) meddeler efter anmodning fra en part og inden for 15 kalenderdage status for anmodningen om tilladelse for specifikke produkter. 2. De kontaktpunkter, der er ansvarlige for oplysningerne i henhold til stk. 1, er dem, der udpeges af parterne i overensstemmelse med artikel 13.4 (Forespørgsler og kontaktpunkter), stk. 1. Oplysningerne sendes pr. brev, fax eller e-mail. Oplysninger, der sendes pr. e-mail, kan underskrives elektronisk og må kun udveksles mellem kontaktpunkterne. 3. Når oplysningerne efter stk. 1 er stillet til rådighed ved anmeldelse til WTO i overensstemmelse med de relevante WTO-regler og -procedurer, eller når de er gjort tilgængelige på parternes officielle, offentlige og gratis websteder, anses informationsudvekslingen for at have fundet sted.

4. Alle underretninger i henhold til dette kapitel skal ske til de i stk. 2 omhandlede kontaktpunkter.

ARTIKEL 5.12 Konsultationer 1. Parterne underretter hver især skriftligt den anden part inden for to arbejdsdage om alvorlige eller væsentlige risici for menneskers, dyrs eller planters liv eller sundhed, herunder fødevarekriser. 2. Skønner en part, at der er en alvorlig risiko for menneskers, dyrs eller planters liv eller sundhed, som berører produkter, der handles, gennemføres der efter anmodning og hurtigst muligt konsultationer vedrørende situationen. I så fald bestræber parterne sig på i tide at tilvejebringe alle nødvendige oplysninger for at undgå handelsforstyrrelser. 3. Konsultationer som omhandlet i stk. 2 kan afholdes pr. e-mail eller via video- eller telefonkonference. Den anmodende part sørger for, at der udarbejdes et referat af konsultationerne. ARTIKEL 5.13 Nødforanstaltninger 1 I tilfælde af alvorlige risici for menneskers, dyrs eller planters liv eller sundhed kan den importerende part uden forudgående underretning træffe de nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af menneskers, dyrs eller planters liv eller sundhed. For sendinger, der er undervejs mellem parterne, skal den importerende part søge den relativt bedste løsning for at undgå unødvendige handelsforstyrrelser.



2. Den part, der træffer foranstaltninger, underretter den anden part så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder senest 24 timer efter indførelsen af foranstaltningen. Begge parter kan anmode om oplysninger vedrørende den sundhedsmæssige situation og de foranstaltninger, der måtte være indført. Den anden part svarer, så snart de ønskede oplysninger er tilgængelige. 3. Efter anmodning fra en af parterne og i overensstemmelse med artikel 5.12 (Konsultationer) afholder parterne konsultationer om situationen senest 15 kalenderdage efter underretningen. Disse konsultationer gennemføres med henblik på at undgå unødvendige handelsforstyrrelser. Parterne kan overveje muligheder for at lette gennemførelsen af foranstaltningerne eller deres udskiftning med andre foranstaltninger. ARTIKEL 5.14 Ækvivalens 1. Parterne kan anerkende ækvivalens for en individuel foranstaltning og/eller en gruppe af foranstaltninger og/eller ordninger, der finder anvendelse på en sektor eller en del af en sektor, jf. stk. 4-7. Anerkendelse af ækvivalens vedrører handel mellem parterne med dyr og animalske produkter, planter og planteprodukter eller i givet fald hertil relaterede varer. 2. Er der ikke anerkendt ækvivalens, finder handelen sted på den importerende parts betingelser for at leve op til det beskyttelsesniveau, som denne finder passende. 3. Anerkendelse af ækvivalens kræver vurdering og anerkendelse af følgende:

a) eksisterende SPS-foranstaltninger i lovgivning, standarder og procedurer, herunder kontrol af ordninger for inspektion og udstedelse af certifikater, for at sikre, at den eksporterende og den importerende parts SPS-foranstaltninger er opfyldt b) de kompetente myndigheders dokumenterede struktur, beføjelser, hierarkiske system, virkemåde og disponible midler og c) den kompetente myndigheds resultater hvad angår kontrolprogrammer og garantier.

4. Parterne tager ved vurderingen hensyn til de indvundne erfaringer. 5. Den importerende part anerkender den eksporterende parts sundheds- eller plantesundhedsforanstaltning som ækvivalent, hvis den eksporterende part objektivt godtgør, at dens foranstaltning opfylder det beskyttelsesniveau, som den importerende part finder passende. Med henblik herpå gives den importerende part efter anmodning rimelig adgang til at gennemføre inspektion, prøvning og andre relevante procedurer. 6. Parterne tager hensyn til vejledning fra Codex Alimentarius, OIE, IPPC og Komitéen for Sundheds- og Plantesundhedsforanstaltninger under WTO i forbindelse med anerkendelse af ækvivalens. 7. Er der anerkendt ækvivalens, kan parterne endvidere i fællesskab lægge sig fast på en forenklet model for officielle sundheds- eller plantesundhedscertifikater, som er nødvendige for hver sending af dyr og animalske produkter, planter og planteprodukter eller andre hertil relaterede varer bestemt til import.

ARTIKEL 5.15 Udvalget for Sundheds- og Plantesundhedsforanstaltninger 1. Udvalget for Sundheds- og Plantesundhedsforanstaltninger (i det følgende benævnt "SPS-Udvalget"), nedsat ved artikel 16.2 (Specialiserede udvalg), skal bestå af bl.a. repræsentanter for parternes kompetente myndigheder. 2. SPS-Udvalget træder sammen senest et år efter denne aftales ikrafttrædelse. Derefter træder det sammen mindst en gang om året eller efter aftale mellem parterne. SPS-Udvalget vedtager sin forretningsorden på det første møde. Møderne afholdes ansigt til ansigt, via telefonkonference, videokonference eller via ethvert andet middel, parterne bliver enige om. 3. SPS-Udvalget kan aftale at oprette tekniske arbejdsgrupper bestående af eksperter fra parterne, som skal indkredse og behandle tekniske og videnskabelige spørgsmål, der opstår i forbindelse med dette kapitel, og udforske mulighederne for yderligere samarbejde om SPS-anliggender af fælles interesse. Når der er behov for supplerende ekspertviden, kan disse grupper også omfatte andre medlemmer end repræsentanter for parterne.

4. SPS-Udvalget kan behandle alle spørgsmål vedrørende dette kapitels effektive funktion. Det har særlig følgende ansvar og opgaver: a) at udarbejde de nødvendige procedurer eller ordninger for gennemførelsen af dette kapitel, herunder bilagene hertil

b) at overvåge gennemførelsen af dette kapitel og c) at udgøre et forum for drøftelse af problemer, der opstår i forbindelse med anvendelsen af visse SPS-foranstaltninger, med henblik på at finde gensidigt acceptable løsninger. I den forbindelse indkaldes SPS-Udvalget efter anmodning fra en af parterne til hastemøde med henblik på konsultationer. Disse konsultationer berører ikke parternes rettigheder og forpligtelser i henhold til kapitel fjorten (Tvistbilæggelse) og kapitel femten (Mæglingsordning). 5. SPS-Udvalget udveksler oplysninger, ekspertviden og erfaringer på dyrevelfærdsområdet for at fremme parternes samarbejde om dyrevelfærd. 6. Parterne kan ved en beslutning, der træffes i SPS-Udvalget, vedtage henstillinger og afgørelser vedrørende importtilladelser, informationsudveksling, gennemsigtighed, anerkendelse af regionalisering, ækvivalens og alternative foranstaltninger samt ethvert andet spørgsmål, der er omhandlet i stk. 4 og 5. ARTIKEL 5.16 Tekniske konsultationer 1. Finder en part, at en foranstaltning truffet af den anden part er eller kan være i strid med forpligtelserne i henhold til dette kapitel og forårsager eller kan forårsage en uberettiget handelsforstyrrelse, kan den anmode om tekniske konsultationer i SPS-Udvalget med henblik på at finde en gensidigt acceptabel løsning. De kompetente myndigheder, der er omhandlet i bilag 5-A, letter disse konsultationer.

2. Tekniske konsultationer i SPS-Udvalget anses for afsluttet senest 30 dage efter datoen for indgivelsen af anmodningen herom, medmindre parterne enes om at fortsætte dem. De tekniske konsultationer kan afholdes via telefonkonference, videokonference eller via ethvert andet middel, parterne bliver enige om.

KAPITEL SEKS TOLD OG HANDELSLETTELSER ARTIKEL 6.1 Mål 1. Parterne anerkender vigtigheden af spørgsmål vedrørende told og handelslettelser i forbindelse med de skiftende globale handelsvilkår. Parterne er enige om at styrke samarbejdet på dette område med henblik på at sikre, at den relevante lovgivning og de relevante procedurer samt de relevante myndigheders administrative kapacitet opfylder målene om at fremme handelslettelser, samtidig med at man sikrer en effektiv toldkontrol. 2. Med henblik herpå er parterne enige om, at lovgivningen skal være ikke-diskriminerende, og at toldprocedurerne skal være baseret på moderne metoder og effektiv kontrol for at bekæmpe svig og beskytte lovlig handel.

3. Parterne anerkender, at legitime samfundsmæssige interesser, herunder målene vedrørende sikkerhed og bekæmpelse af svig, på ingen måde må anfægtes. ARTIKEL 6.2

Principper 1. Parterne er enige om, at deres respektive toldbestemmelser og -procedurer skal være baseret på: a) internationale instrumenter og standarder, der finder anvendelse på told og handel, og som parterne hver især har anerkendt, herunder de væsentlige elementer i den reviderede Kyotokonvention om forenkling og harmonisering af toldprocedurerne, den internationale konvention om det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem og WCO's "Framework of Standards to Secure and Facilitate Global Trade" (i det følgende benævnt "SAFE-rammen") (WCO: Verdenstoldorganisationen) b) beskyttelse af lovlig handel gennem en effektiv håndhævelse og efterlevelse af lovkrav c) lovgivning, hvorved man undgår unødvendige eller diskriminerende byrder for de økonomiske aktører, og som yderligere begunstiger økonomiske aktører, der i høj grad efterlever reglerne, og som sikrer beskyttelsesforanstaltninger over for svig og ulovlige eller skadevoldende aktiviteter, og

d) regler, der sikrer, at sanktioner for overtrædelse af toldregulativer eller procedurekrav er forholdsmæssigt afpassede og ikke-diskriminerende, og at håndhævelsen heraf ikke forsinker frigivelsen af varerne urimeligt. 2. For at forbedre arbejdsmetoderne og sikre ikke-forskelsbehandling, gennemsigtighed, effektivitet, integritet og ansvarlighed i transaktionerne skal parterne: a) så vidt muligt forenkle krav og formaliteter med henblik på hurtig frigivelse og fortoldning af varer og b) bestræbe sig på yderligere at forenkle og standardisere de oplysninger og den dokumentation, der kræves af toldmyndigheder og andre organer. ARTIKEL 6.3

Toldsamarbejde 1. Parterne samarbejder i toldspørgsmål via deres respektive myndigheder for at sikre, at målene i artikel 6.1 (Mål) opfyldes. 2. For at styrke samarbejdet på toldområdet skal parterne bl.a.: a) udveksle oplysninger om deres respektive toldlovgivning og gennemførelsen heraf samt om toldprocedurer, særlig med hensyn til:

i) forenkling og modernisering af toldprocedurer ii) toldmyndighedernes grænsekontrol af intellektuelle ejendomsrettigheder iii) transitforsendelser og omladning og iv) forbindelser med erhvervslivet b) overveje udformning af fælles initiativer vedrørende import, eksport og andre toldprocedurer samt initiativer med henblik på at sikre erhvervslivet en effektiv service c) samarbejde om toldrelaterede aspekter af sikring og fremme af den internationale handelsforsyningskæde i overensstemmelse med SAFE-rammen

d) når det er relevant, sørge for gensidig anerkendelse af deres respektive risikostyringsteknikker, risikostandarder, sikkerhedskontrolsystemer og handelspartnerskabsprogrammer, herunder aspekter såsom datatransmission og gensidigt aftalte fordele, og e) styrke koordineringen i internationale organisationer såsom WTO og WCO.

ARTIKEL 6.4 Transitforsendelse og omladning 1. Parterne sikrer lettelse og effektiv kontrol af omladninger og transitforsendelser gennem deres respektive territorier. 2. Parterne fremmer og gennemfører regionale transitordninger med henblik på at lette handelen. 3. Parterne sikrer samarbejde og koordinering mellem alle berørte myndigheder og organer på deres respektive territorier med henblik på at lette transittrafik. ARTIKEL 6.5 Forhåndsbesked

Parterne giver forud for importen af varer til deres territorium og i overensstemmelse med deres lovgivning og procedurer skriftlig forhåndsbesked gennem deres toldmyndigheder eller andre kompetente myndigheder til erhvervsdrivende, som er etableret på deres territorium, om tarifering, oprindelsesregler og andre spørgsmål, som parterne måtte beslutte.

ARTIKEL 6.6 Forenklet toldprocedure 1. Parterne etablerer forenklede import- og eksportprocedurer, som er gennemsigtige og effektive, for at reducere omkostningerne og øge forudsigeligheden for de økonomiske aktører, herunder små og mellemstore virksomheder. Godkendte erhvervsdrivende skal desuden have nemmere adgang til toldforenklinger efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier. 2. Der anvendes et enhedsdokument til toldangivelser (evt. elektronisk) med henblik på opfyldelse af de nødvendige formaliteter i forbindelse med henførsel af varer under en toldprocedure. 3. Parterne anvender moderne toldteknikker, herunder metoder til risikovurdering og efterfølgende kontrol af toldbehandling, for at forenkle og lette indpassage og frigivelse af varer. 4. Parterne fremmer gradvis udvikling og anvendelse af systemer, herunder IT-baserede systemer, der kan lette elektronisk udveksling af data mellem deres respektive erhvervsdrivende, toldmyndigheder og andre relaterede organer. ARTIKEL 6.7 Frigivelse af varer

Parterne sikrer, at deres toldmyndigheder, grænsemyndigheder og andre kompetente myndigheder anvender krav og procedurer, der:

a) muliggør hurtig frigivelse af varer inden for et tidsrum, som ikke overstiger det, der er nødvendigt til at sikre efterlevelse af deres lovgivning og formaliteter vedrørende told og handel mv. b) muliggør behandling før ankomst (dvs. elektronisk forhåndsindgivelse og færdigbehandling af oplysninger inden varernes fysiske ankomst) med henblik på frigivelse af varerne straks efter ankomsten og c) muliggør frigivelse af varer, uden at der betales told, forudsat af der stilles en garanti, hvis det er påkrævet efter lovgivningen i parterne, som sikkerhed for den endelige betaling af tolden. ARTIKEL 6.8 Gebyrer og afgifter 1. Der pålægges kun gebyrer og afgifter for tjenesteydelser, som udføres i forbindelse med den pågældende import eller eksport, eller for formaliteter, der skal opfyldes for at kunne foretage en sådan import eller eksport. De må ikke overstige de anslåede omkostninger til de ydede tjenester og må ikke beregnes på et ad valorem-grundlag. 2. Oplysningerne om gebyrer og afgifter offentliggøres via et officielt udpeget medie, herunder via internettet. Det skal af oplysningerne fremgå, hvorfor den ydede tjeneste pålægges et gebyr eller en afgift, hvilken myndighed der er ansvarlig herfor, hvilket gebyr eller hvilken afgift der vil blive opkrævet, og hvornår og hvordan det/den skal betales.

3. Der pålægges ikke nye eller ændrede gebyrer og afgifter, inden der er offentliggjort oplysninger i henhold til stk. 2, og disse er gjort nemt tilgængelige.

ARTIKEL 6.9 Toldklarerere Parterne er enige om, at deres respektive toldbestemmelser og -procedurer ikke nødvendiggør obligatorisk anvendelse af toldklarerere. Parterne anvender gennemsigtige, ikke-diskriminerende og forholdsmæssigt afpassede regler, hvis og når de godkender toldklarerere. ARTIKEL 6.10 Inspektion før afsendelse Parterne er enige om, at deres respektive toldbestemmelser og -procedurer ikke nødvendiggør obligatorisk inspektion før afsendelse, jf. aftalen om inspektion inden afsendelse, eller enhver anden undersøgelse udført af private virksomheder på bestemmelsesstedet inden toldbehandlingen.

ARTIKEL 6.11 Toldværdiansættelse 1. Parterne bestemmer toldværdien af varer i overensstemmelse med toldværdiansættelsesaftalen.

2. Parterne samarbejder med henblik på at nå frem til en fælles holdning til spørgsmål vedrørende toldværdiansættelse. ARTIKEL 6.12 Risikostyring 1. Parterne baserer deres undersøgelses- og frigivelsesprocedurer og deres procedurer for verifikation efter indpassage på risikovurderingsprincipper og revision frem for at undersøge alle sendinger tilbundsgående for at efterprøve, om de overholder samtlige importkrav. 2. Parterne er enige om at indfør