STATSSTØTTE — SPANIEN

Statsstøtte SA.54155 (2021/NN) — Voldgiftskendelse til fordel for Antin — Spanien

Opfordring til at fremsætte bemærkninger efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

(EØS-relevant tekst)

(2021/C 450/02)

Ved brev af 19. juli 2021, der er gengivet på det autentiske sprog efter dette resumé, meddelte Kommissionen Spanien, at den i forbindelse med ovennævnte foranstaltning har besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

Interesserede parter kan inden en måned efter offentliggørelsen af nærværende resumé og det efterfølgende brev sende eventuelle bemærkninger til den støtteforanstaltning, med hensyn til hvilken Kommissionen indleder proceduren, til:

Europa-Kommissionen Generaldirektoratet for Konkurrence Registreringskontoret for Statsstøtte 1049 Bruxelles/Brussel BELGIEN Fax + 32 22961242 E-mail: Stateaidgreffe@ec.europa.eu

Disse bemærkninger vil blive videresendt til Spanien. Interesserede parter, der fremsætter bemærkninger til sagen, kan skriftligt anmode om at få deres navn og/eller dele af disse bemærkninger hemmeligholdt. Anmodningen skal være begrundet.

Spanien anmeldte den 17. april 2019 den voldgiftskendelse, der blev afsagt den 15. juni 2018 af den voldgiftsret, der er nedsat under det internationale center til bilæggelse af investeringstvister (International Center for Settlement of Investment Disputes — ICSID), i ICSID-voldgiftssag ARB/13/31 Antin Infrastructure Services Luxembourg S.à.r.l. og Antin Energia Termosolar B.V. (samlet benævnt »Antin«) mod Spanien. Ved kendelsen, som ændret den 29. januar 2019, tilkendes Antin en kompensation på 101 mio. EUR, herunder renter af dette beløb og bidrag til omkostningerne i forbindelse med voldgiftssagen, som Spanien skal betale som følge af Spaniens overtrædelse af energichartertraktaten (»kendelsen« eller »foranstaltningen«).

I 2011 investerede Antin i erhvervelsen af en aktiepost på 45 % i »Andasol-selskaberne«, dvs. i Andasol-1 Central Termosolar UNO S.A. og Andasol-2 Central Termosolar DOS. Andasol-selskaberne ejer og driver Andasol-1-anlægget og Andasol-2-anlægget, to anlæg for koncentreret solenergi (CSP) med en kapacitet på hver 49,9 MW i Granada i Spanien (samlet benævnt »Andasol-anlæggene«). Andasol-anlæggene blev færdigopført i 2008 og 2009 og registreret i det relevante administrative register over elproduktionsanlæg i 2009.

På tidspunktet for Antins investering var Andasol-anlæggene omfattet af den gældende økonomiske præmieordning (»2007-ordningen«). Denne ordning havde til formål at fremme produktionen af elektricitet fra vedvarende energikilder og var reguleret ved kongeligt dekret nr. 661/2007, 1578/2008 og 6/2009. Som led i 2007-ordningen modtog Andasol-anlæggene fra 2009 til 2012 også støtte til elektricitet produceret med naturgas.

Spanien ændrede 2007-ordningen gennem en række retsakter, nemlig kongeligt lovdekret nr. 9/2013, lov nr. 24/2013, kongeligt dekret nr. 413/2014 og bekendtgørelse IET/1045/2014 og IET/1459/2014 (»2013-ordningen«). I 2013-ordningen anvendes en anden metode til beregning af godtgørelsen til anlæg for vedvarende energi i forhold til 2007-ordningen. 2013-ordningen blev godkendt som statsstøtte i 2017 (se SA.40348 — Kommissionens afgørelse fra 2017) i henhold til retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi 2014-2020 (»EEAG«) (1). Spanien gjorde gældende, at Andasol-anlæggene indtil nu fortsat modtager støtte i henhold til 2013-ordningen.

I august 2017 solgte Antin sin investering i Andasol-anlæggene til Cubico Sustainable Investments Limited for 75,2 mio. EUR.

Ifølge Antin forårsagede ændringerne i den gældende spanske retlige ramme for CSP-anlæg, som Antin havde investeret i, alvorlig og betydelig skade på Antins investeringer og var i strid med Spaniens forpligtelser i henhold til energichartertraktaten, navnlig princippet om retfærdig og rimelig behandling i henhold til artikel 10, stk. 1. I november 2013 anlagde Antin derfor sag mod Spanien ved voldgiftsretten.

Voldgiftsretten konkluderede, at Spanien havde tilsidesat energichartertraktatens artikel 10, stk. 1, ved ikke at give Antins investeringer en rimelig og retfærdig behandling, og tilkendte en kompensation. Dette skyldes de lovgivningsmæssige ændringer af godtgørelsesordningen for anlæg for vedvarende energi, der blev indført ved retsakter, som Spanien har vedtaget siden juli 2013, sammenlignet med den godtgørelsesordning, der var gældende på tidspunktet for Antins investering.

Modtageren af foranstaltningen er modtageren af den tilkendte kompensation, dvs. Antin. Støtten vil tage form af en engangsudbetaling af det samlede beløb, der er beregnet som det ved voldgiftskendelsen tilkendte beløb, renterne før kendelsen samt renterne efter kendelsen, som vil skulle beregnes på ny afhængig af datoen for den faktiske udbetaling. På tidspunktet for anmeldelsen anslog Spanien det samlede beløb til 114 900 983 EUR. Udbetalingen af kompensationen vil blive finansieret over den spanske stats almindelige budget.

Spanien gjorde gældende, at kendelsen udgør uforenelig statsstøtte. Foranstaltningen har alene til formål at overholde en retskraftig og bindende voldgiftskendelse. Spanien gjorde endvidere gældende, at foranstaltningen ikke har nogen tilskyndelsesvirkning, og at den statslige indgriben er obligatorisk, for så vidt som overholdelsen af kendelsen er bindende for Spanien, og kendelsen stadfæster Antins påstande ved at tilkende den kompensation, som Spanien skal betale.

Den 25. juni 2021 anerkendte forbundsdomstolen i Australien, at kendelsen er bindende for Spanien.

Kommissionen er på nuværende tidspunkt af den opfattelse, at de kumulative kriterier for, at der foreligger statsstøtte, er opfyldt, og at foranstaltningen udgør statsstøtte. I den forbindelse henviser Kommissionen også til den vurdering, der er foretaget i afsnit 3.5.3 i Kommissionens afgørelse fra 2017, hvoraf det fremgår, at en enhver kompensation, som en voldgiftsret tilkender en investor på grundlag af, at Spanien har ændret 2007-ordningen gennem 2013-ordningen, i sig selv udgør statsstøtte. Voldgiftsretterne har imidlertid ikke kompetence til at godkende ydelse af statsstøtte. Dette henhører under Kommissionens enekompetence. Kompensationen er derfor anmeldelsespligtig statsstøtte i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF og underlagt standstill-klausulen.

Spanien har ikke fremført argumenter, der kan begrunde foranstaltningen i henhold til artikel 107, stk. 2, og/eller artikel 107, stk. 3, i TEUF. På dette stadie af proceduren giver Kommissionen udtryk for sin foreløbige tvivl om foranstaltningens forenelighed med det indre marked og især om i) støtteforanstaltningens mulige overtrædelse af EU-traktaterne og ii) støtteforanstaltningens manglende overholdelse af forenelighedskriterierne i henhold til de relevante retningslinjer for statsstøtte.

Hvad angår punkt i) er Kommissionen på nuværende tidspunkt af den opfattelse, at kendelsen kan være i strid med artikel 19, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og artikel 267 og 344 i TEUF samt de generelle principper i EU-retten om gensidig tillid og autonomi, idet kendelsen blev vedtaget på grundlag af den voldgiftsmekanisme mellem investor og stat, der er fastsat i energichartertraktatens artikel 26. Kommissionen er desuden i tvivl om, hvorvidt kendelsen kan skabe forskelsbehandling blandt de investorer, der er omfattet af 2007-ordningen, på grundlag af deres nationalitet og muligheden for at få adgang til international voldgift.

Hvad angår punkt ii) bemærker Kommissionen, at tidspunktet for tildelingen af støtten er relevant for at fastslå, i henhold til hvilke retningslinjer for statsstøtte støtten skal vurderes. Kommissionen vurderer foranstaltningens forenelighed i henhold til retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse fra 2008 (»EAG«) (2), som finder anvendelse, hvis tidspunktet for tildelingen er det tidspunkt, hvor 2007-ordningen blev ændret ved 2013-ordningen, samt i henhold til EEAG, som finder anvendelse, hvis tidspunktet for tildelingen er vedtagelsen eller fuldbyrdelsen af kendelsen.

Kommissionen vurderer ud fra forenelighedskriterierne i EAG og EEAG, der finder anvendelse på støtte til energi fra vedvarende energikilder, da dette er den aktivitet, der gav anledning til voldgiftsproceduren, der førte til kendelsen.

På grundlag af de foreliggende oplysninger er Kommissionen i tvivl om, hvorvidt foranstaltningen har en tilskyndelsesvirkning og er nødvendig for at udvikle den økonomiske aktivitet, som produktionen af elektricitet fra vedvarende energikilder udgør, eller en anden aktivitet. Da Andasol-anlæggene modtager støtte i henhold til 2013-ordningen, vil den kompensation, der tildeles ved kendelsen, desuden øge afkastet til et niveau, der ligger over det, som Kommissionen i sin afgørelse fra 2017 fandt passende for eksisterende anlæg som f.eks. Andasol-anlæggene. Eftersom den kompensation, der tildeles ved kendelsen, kun tildeles en af de støttemodtagere, der er omfattet af denne ordning, kan der desuden blive tale om urimelig konkurrencefordrejning.

I henhold til artikel 16 i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (3) kan ulovlig støtte tilbagesøges hos støttemodtageren.

BREVETS ORDLYD

(1) Meddelelse fra Kommissionen — Retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi 2014-2020 (EUT C 200 af 28.6.2014, s. 1).

(2) EF-retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse (EUT C 82 af 1.4.2008, s. 1).

(3) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 248 af 24.9.2015, s. 9).

(4) ICSID Case No ARB/13/31. Details available here: https://icsid.worldbank.org/cases/case-database/case-detail?CaseNo=ARB/13/31.

(5) The Energy Charter Treaty is a multilateral agreement applicable to the energy sector. It was signed by the EU in December 1994 and entered into force for the EU in April 1998. Its key provisions concern the protection of investment, trade in energy materials and products, transit and dispute settlement. The ECT is currently under modernisation process.

(6) Commission Decision of 10 November 2017 in State aid SA.40348 (2015/NN) — Spain — Support for electricity generation from renewable energy sources, cogeneration and waste (JOCE C/442/2017).

(7) Regulation No 1 determining the languages to be used by the European Economic Community (OJ 17, 6.10.1958, p. 385).

(8) See also 2017 Commission Decision, section 3.5.3.

(9) Amicus curiae briefs submitted by the European Union in several proceedings before the U.S. Courts, including in Civil Action No. 18-1753 Antin v Spain; the text of those amicus curiae briefs is available at https://ec.europa.eu/competition-policy/state-aid/national-courts/observations-other-courts_en; see also the relevant Council document ST 6146 2019, endorsing the filing of this amicus curiae brief, available at https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-6146-2019-INIT/fr/pdf. See also Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4.

(10) Case A 1/20, Request for an opinion by Belgium, and Case C-155/21, Athena Investment v Spain.

(11) http://europa.eu/rapid/press-release_IP-15-5198_en.htm. The Commission notes that on 5 May 2020, 23 Member States signed an agreement for the termination of intra-EU BITs. That agreement implements the Achmea judgment and entered into force on 29 August 2020.

(12) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(13) This interpretation was confirmed by the Advocate General Szpunar Opinion of 3 March 2021 in Case C- 741/19, République de Moldavie, ECLI:EU:C:2021:164, see in particular paragraphs 70-80 and 89-90; see also the Advocate General Saugmandsgaard Øe Opinion of 29 October 2020 in Joined Cases C-798/18 and C-799/18, Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) and Others, ECLI:EU:C:2020:876, paragraph 92 and footnote 55.

(14) Judgment in Commission v Italy, 10/61, EU:C:1962:2, page 10: ‘In matters governed by the EEC treaty, that treaty takes precedence over agreements concluded between the Member States before its entry into force.’ This principle has been confirmed many times thereafter both for multilateral agreements and bilateral agreements, see for example judgments in Conegate, 121/85, EU:C:1986:114, paragraph 25; in Matteucci v Communauté française de Belgique, C-235/87, EU:C:1988:460, paragraph 22; in Exportur, C-3/91, EU:C:1992:420, paragraph 8, in Commission v Luxembourg, C-473/93, EU:C:1996:263, paragraph 40; in Commission v Austria, C-147/03, EU:C:2005:427, paragraph 58; in Budějovický Budvar, C-478/07, EU:C:2009:521, paragraphs 97 to 99; and in Commission v Slovakia, C-264/09, EU:C:2011:580, paragraph 41.

(15) See, for instance, Judgment of the Court of Justice of 30 May 2006, Case C-459/03, Commission v Ireland, ECLI:EU:C:2006:345; Opinion 2/13 paragraph 180.

(16) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2. Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(17) Directive 2001/77/EC of the European Parliament and of the Council of 27 September 2001 on the promotion of electricity produced from renewable energy sources in the internal electricity market (OJ L 283, 27.10.2001, p. 33).

(18) Judgment of the Court of 13 March 2001 in C-379/98, PreussenElektra, ECLI:EU:C:2001:160.

(19) Directive 2009/28/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the promotion of the use of energy from renewable sources and amending and subsequently repealing Directives 2001/77/EC and 2003/30/EC (OJ L 140, 5.6.2009, p. 16).

(20) Communication from the Commission — Guidelines on State aid for environmental protection and energy 2014-2020 (OJ C 200, 28.6.2014, p. 1).

(21) Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity (OJ L 27, 30.1.1997, p. 20).

(22) Antin award, paragraph 91.

(23) See Article 2 (1) of Royal Decree 661/2007.

(24) Order of the Court of 22 October 2014 in Case C-275/13 Elcogas. The Court found that the compensation mechanism was imputable to the State, since it was established and regulated by Law 54/1997 and Royal Decree 2017/1997. Relying on those provisions, the Court also concluded that the compensation mechanism for extra costs was financed through State resources. In particular, the Court observed that a Ministerial Decree fixed annually the amount of the network access charges, that the latter were imposed on all domestic final consumers and network users. Moreover, the National Energy Commission, a State body, administered the funds thus collected and did not enjoy any discretion in that regard.

(25) For an exhaustive list of the scheme’s legal basis, see Section 2.1 of the 2017 Commission Decision.

(26) For details on the eligible technologies, see recital 14 of the 2017 Commission Decision.

(27) This rate was applicable to the first regulatory period (2014-2019). From the second regulatory period onwards, the rate is 7,09 %, if no use is made of the second additional provision of Royal Decree-Law 17/2019, to maintain the profitability of the previous period.

(28) Antin award, paragraph 139-140.

(29) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(30) Antin award, paragraph 110.

(31) Antin award, paragraphs 70, 72.

(*1) Data are only available for November and December 2009, and the reported energy input corresponds only to this period.

(*2) Spain explained that this reduction is due to a smaller generation in the period March-June 2020, which corresponds to the lockdown due to COVID-19 crisis and that in the third and fourth quarters of 2020 production recovered to normal levels, even exceeding those of the previous year.

(32) Antin award, paragraph 261.

(33) Antin award, paragraph 359.

(34) Antin award, paragraph 46.

(35) Antin award, paragraph 236.

(36) Antin award, paragraphs 59-68.

(37) Antin award, paragraphs 51-53, 56-58.

(38) Antin award, paragraphs 572-573.

(39) Antin award, paragraph 748.

(40) Antin award, paragraph 640.

(41) Antin award, paragraph 587.

(42) Antin award, paragraph 667.

(43) Antin award, paragraph 673.

(44) Antin award, paragraph 691, 714, 725 (as amended by the tribunal’s rectification decision of 29 January 2019).

(*3) Actual data based on CNMC information

(45) See 2017 Commission Decision, recital 165. This view has been confirmed in the Opinion of Advocate General Szpunar of 1 July 2021 in Case C-638/19 P, Commission v European Food and Others.

(46) Judgment of the Court of 11 July 1996, Case C-39/94, SFEI and Others, ECLI:EU:C:1996:285, paragraph 60; Judgment of the Court of Justice of 29 April 1999, Case C-342/96, Spain v Commission, ECLI:EU:C:1999:210, paragraph 41.

(47) Judgment of the Court of Justice of 27 September 1988, Joined Cases 106/87 to 120/87, Asteris and Others v Greece and EEC, ECLI:EU:C:1988:457, paragraph 23.

(48) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 103.

(49) See recitals 101 and 102 of Commission Decision (EU) 2015/1470 of 30 March 2015 on State aid SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) implemented by Romania — Arbitral award Micula v Romania of 11 December 2013 (OJ L 232, 4.9.2015, p. 43).

(50) Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer has explained that the award of damages equal to the sum of the amounts of aid that were envisaged to be granted would constitute an indirect grant of the aid found to be illegal and incompatible with the common market (Opinion of 28 April 2005, Joined Cases C-346/03 and C-529/03, Atzeni and Others, ECLI:EU:C:2005:256, paragraph 198).

(51) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 78. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing: C-638/19 P, Commission v European Food and Others. The Advocate General Szpunar considered in his Opinion, delivered on 1 July 2021, that the General Court erred in law as regards the moment at which the aid was granted (ECLI:EU:C:2021:529, paragraphs 125, 128-129, 133-135).

(52) See footnote 52 above.

(53) Judgment of the Court of First Instance of 12 September 2007, Case T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies v Commission, ECLI:EU:T:2007:253, paragraph 34.

(54) Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742, paragraph 44.

(55) See 2017 Commission Decision, recitals 159-166.

(56) Either on 2 September 2021 in case C-741/19 Republic of Moldova, or in opinion 1/20 or in case C-155/21, which should be decided within the next 18 months.

(57) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(58) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19.7.2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2.

(59) The Commission shall assess the compatibility of unlawful State aid with the internal market in accordance with the substantive criteria set out in any instrument in force at the time when the aid was granted. See Commission notice on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid (notified under document number C(2002) 458) (OJ C 119, 22.5.2002, p. 22).

(60) Judgment of the Court of 19 December 2019, Case C-385/18, Arriva Italia and Others, ECLI:EU:C:2019:1121, paragraph 36.

(61) Commission decision of 30 March 2015 in State aid SA.38517 Micula v Romania (ICSID arbitration award). The Commission decision was annulled by the Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing (C-638/19 P, Commission v European Food and Others).

(62) Community guidelines on State aid for environmental protection (OJ C 82, 1.4.2008, p. 1).

(63) See footnote 52 above.

(64) As confirmed by the Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(65) The Court of Justice has established the criteria to define an economic unit in its Judgment of 10 January 2006, C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze and Others, ECLI:EU:C:2006:8, paragraph 109-125.

(66) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(67) As confirmed by the recent Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(68) See 2017 Commission Decision, recitals 119-124.

(69) See 2017 Commission Decision, recital 120.