Nr. C 53/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig arti­
kel 47 og 198, 
under henvisning til anmodning af 30. og 31. juli 
1979 fra Rådet for Det europæiske Fællesskab om 
Udvalgets udtalelse, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
formand den 15. september 1979 om at pålægge 
landbrugsafdelingen at udarbejde udtalelse om for­
slagene, 1. Udvalget godkender Kommissionens forslag, 
for så vidt som det drejer sig om dyr, som ikke kom­
mer fra smitteramte områder, men fra en bestemt 
sikker og godkendt afstand herfra, og såfremt Bi­
lag I suppleres med følgende: »Hygiejnemærket på­
føres med et farvestof, som er godkendt ved Rådets 
direktiv af 23. oktober 1962 '•)«. 
Udvalget gør i den forbindelse opmærksom på, at 
Den videnskabelige Komité for Levnedsmidler i sin 
udtalelse af 16. september 1977 anbefaler, at metyl-
violets anvendelse som stempelfarve tages op til for­
nyet overvejelse. 
under henvisning til udtalelse vedtaget af land­
brugsafdelingen på mødet den 4. oktober 1979, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af 
ordføreren, hr. Clavel, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 172. 
plenarforsamling den 24. og 25. oktober 1979, mødet 
den 24. oktober 1979 — 2. Udvalget ønsker endvidere, at disse direktiver 
anvendes således af medlemsstaterne, at disse på 
alle måder sikrer sig, at transport af levende dyr eller 
af dyr ikke kan sprede eventuelle sygdomskim. 
3. Udvalget udtrykker endelig ønske om, at disse 
tekster om sundhedsbestemmelser kodificeres for at 
skabe bedre overblik og sikre en mere strikt anven­
delse. 
enstemmigt, ') EFTnr. 115 af 11. II. 1962. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. oktober 1979. 
Raffaele VAN NI 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om »Forslag vedrørende landbrugsstrukturpolitikken« 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske Fæl­
lesskabers Tidende nr. C 124 af 17. maj 1979, side 1. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 28. marts 1979 i medfør af artikel 43 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale Udvalg 
om det nævnte emne. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/23 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
De økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 172 plenarforsamling afholdt i Bru­
xelles, den 24. og 25. oktober 1975 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
43, 
under henvisning til Rådets beslutning af 28. marts 
1979 om at anmode om Det økonomiske og sociale 
Udvalgs udtalelse, 
under henvisning til udvalgspræsidiets beslutning af 
3. april 1979 om at pålægge Iandbrugsafdelingen at 
forberede Udvalgets arbejde med forslagene, 
under henvisning til beretning fremlagt af ordføre­
ren, hr. Laur, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af land-
brugsafdelingen på mødet den 4. oktober 1979, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 172. 
plenarforsamling den 24. og 25. oktober 1979, mødet 
den 24. oktober 1979 — 
med 58 stemmer mod 14, medens 38 undlod at 
stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Indledende bemærkninger: Strukturpolitikkens 
situation i 1979 
1.1. Vedvarende strukturel uligevægt på visse 
områder i landbruget 
1.1.1. I sin rapport om landbrugets stilling i Fæl­
lesskabet i 1978 konstaterede Kommissionen, at der 
fortsat skete en udvikling inden for landbrugsstruk­
turerne, men at der stadig kunne iagttages strukturel 
uligevægt i EF's landbrug. Det fremgik af »den 
kendsgerning, at ca. 77 % af bedrifterne stadig er på 
mindre end 20 ha og ikke repræsenterer mere end 
29 % af det samlede udnyttede landbrugsareal«. 
1.1.2. Det fremgår af alle statistiske oplysninger, at 
landbrugsindkomsterne svinger meget efter med­lemsland, men også efter region, afgrøde og bedrift. 
Er lønforskellene stadig betydelige inden for land­
brugssektoren, er de det imidlertid ligeledes sam­
menlignet med indkomsterne i andre sektorer. I sin 
meddelelse til Det europæiske Råd, afholdt den 5. 
og 6. december 1978, skrev Kommissionen således, 
at »lønforskellene skyldes en lang række faktorer, 
hvoraf flere har gjort sig gældende gennem mange 
år. Den fælles landbrugspolitik har ikke hjulpet med 
til at få reduceret disse forskelle«. 
1.1.3. I tidsrummet 1968-1977 var den årlige afvan­
dring af arbejdskraft fra landbruget 4 % for EF som 
helhed; dog faldt denne procentsats til 3,1 mellem 
1973 og 1977. Tallene for 1975-1976 og 1976-1977 
fremviser en endnu markantere reduktion af land­
brugets arbejdskraft, selv om afvandringstakten 
svinger meget kraftigt, alt efter hvilken stat eller re­
gion der er tale om. Det fremgår således klart, at den 
økonomiske recession, der satte ind i 1973/1974, og 
som har afstedkommet nogle meget høje arbejdsløs­
hedsprocenter, foruden betydelig nedgang i de alter­
native jobmuligheder i sektorerne uden for landbru­
get, »har haft klart uheldige virkninger for afvan­
dringen af den overskydende arbejdstagerstyrke i 
landbruget, der søgte over i andre sektorer, og der­
med også for mulighederne for at forbedre den 
strukturelle situation i landbruget. 
1.1.4. Hvad den aldersmæssige udvikling i den er­
hvervsaktive befolkning angår, viser en sammenlig­
ning mellem alderspyramiderne for den erhvervsak­
tive befolkning inden for landbruget og for den 
samlede erhvervsaktive befolkning, at der er relativ 
flere beskæftigede i landbruget i den aldersgruppe, 
der udgøres af de 55-årige og derover, og relativt 
færre i aldersgruppen under 35. Det fremgår af disse 
kendsgerninger, at den frisætning af jorderne faktisk 
skulle gøre det muligt at gennemføre strukturelle re­
former. Men man kan også fremlæse, at de unge 
landmænd føler problemer ved at skulle etablere sig, 
særlig fordi et ikke ubetydeligt antal landmænd fort­
sætter med at arbejde i landbruget, selv efter (at de 
er kommet op i den normale pensionsalder. 
1.1.5. En anden faktor, der også bør tages i be­
tragtning, drejer sig om fordelingen af landbrugere i 
forhold til den arbejdstid, der anvendes på bedrif­
ten. Af de tal, Kommissionen nævner i sin rapport 
om landbrugets stilling i 1978, fremgår det, at 36% 
af EF's landbrugere i 1975 arbejdede på fuld tid i 
deres bedrifter, at 20% arbejdede mellem 50 og 
Nr. C 53/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
100% af deres normale fulde arbejdstid, medens 
44 % anvendte under 50 % af deres normale arbejds­
tid på deres bedrifter. Disse tal svinger betydeligt så­
vel fra medlemsland til medlemsland som fra region 
til region. 
1.1.6. Det ville formentlig være nødvendigt at un­
dersøge en række andre grundlæggende forhold om­
kring produktionsfaktorer, produktivitet og tekniske 
fremskridt, men ud fra de her anførte konstateringer 
alene kan man danne sig et overblik over den situa­
tion, som Kommissionens forslag til tilpasningsfor­
anstaltninger skal anvendes i, ligesom man kan vur­
dere omfanget af den strukturelle uligevægt, der 
fortsat findes inden for landbruget i EF. 
1.2. Prispolitikken og strukturpolitikken 
1.2.1. Det fremgår af de her påviste forhold, at 
strukturpolitikken er en uomgængelig faktor i den 
fælles landbrugspolitik. Til trods for de forbehold, 
der stadig gives udtryk for fra visse medlemslandes 
side, hvor man gerne ser, at strukturpolitikken i al 
væsentlighed forbliver et nationalt anliggende, bor 
man for at mindske de forvridninger i produktions­
vilkårene, der gør sig gældende i hver enkelt med­
lemsstat, styrke moderniseringsforanstaltningernes 
fællesskabskarakter. 
1.2.2. Det er desuden gennem denne politik, at EF 
skal tage hensyn til »landbrugserhvervets særlige ka­
rakter, der følger af landbrugets sociale struktur og 
af de strukturelle og naturbetingede forskelle mel­
lem de forskellige landbrugsområder« (artikel 39, 
stk. 2 a). 
1.2.3. Den fælles landbrugspolitik bør derfor base­
res, både på en pris- og markedspolitik og på en fæl­
les socio-strukturel politik. Strukturmoderniserings-
politikken kan ikke træde i stedet for en prispolitik, 
en sådan er stadig af helt central betydning. 
1.3. Strukturpolitikkens redskaber 
1.3.1. Siden vedtagelsen af forordning (EØF) nr. 
729/70 er udviklingssektionens finansielle midler 
bestemt til følgende anvendelse: 
— finansiering af fælles foranstaltninger, der vedta­
ges af Rådet med henblik på at virkeliggøre de 
mål, der er fastsat i traktatens artikel 39, stk. 1, li­
tra a); 
— finansiering af særlige foranstaltninger, hvorom 
Rådet har truffet beslutning for vedtagelsen af 
forordning (EØF) nr. 729/70; — kapitaltilskud til projekter til forbedring af land­
brugsstrukturerne i henhold til forordning nr. 
17/64/EØF. 
1.3.2. Ved anvendelse af bevillingerne er der siden 
1977 fortrinsstilling til fælles foranstaltninger og 
særlige foranstaltninger, idet finansieringen af en­
keltprojekter skal ske, så længe det årlige belob til 
de fælles foranstaltninger vil være mindre end den 
årlige tildeling til udviklingssektionen. Det bor dog 
bemærkes, at Rådet i maj 1979 vedtog en forord­
ning, i henhold til hvilken bistandsbeløbet fra 
EUGFLs udviklingssektion fremover skulle fastsæt­
tes for 5-årige perioder begyndende 1. januar 1980. 
Den samlede beløbsramme for perioden 1980-1984 
vil være 3 600 mio ERE svarende til 720 mio ERE 
årligt mod de nuværende 325 mio RE. 
1.3.3. 1 1976 nåede de samlede udgifter for udvik­
lingssektionen op på 218,2 mio ERE, i 1977 296,7 
mio ERE, i 1978 275 mio ERE. Disse beløb er langt 
lavere end garantisektionens, og vanskelighederne 
ved at anvende de socio-strukturelle direktiver i 
visse lande forklarer til dels, hvorfor udviklingssek­
tionens midler ikke opbruges fuldstændigt. 
1.3.4. Det skal dog understreges, at der udover ud­
viklingssektionens udgifter har været afholdt udgif­
ter af medlemslandene, uden at det er muligt nøjag­
tigt at fastslå, i hvilket omfang strukturpolitikken er 
blevet tilgodeset. 
1.3.5. Under alle omstændigheder har det belob, 
der har været afsat til modernisering af produk­
tions-, forarbejdnings- og afsætningsstrukturerne, 
ikke hidtil stået i forhold til omfanget af vanskelig­
hederne i forbindelse med tilpasningen af EF-land-
brugets strukturer. 
2. Kommissionens forslag til nye strukturpolitiske 
foranstaltninger 
2.1. De landbrugsstrukturpolitiske forslag, som 
Kommissionen har forelagt Rådet den 19. marts 
1979, er i overensstemmelse med retningslinjerne i 
forslaget til Rådet af 31. januar 1979 om prisfastsæt­
telse for visse landbrugsprodukter samt dertil knyt­
tede foranstaltninger. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/25 
De sigter: 
— dels på at iværksætte visse former for tilpasning 
af de socio-strukturelle direktiver fra 1972, så der 
tages hensyn til de vanskeligheder, der kan opstå, 
når de skal føres ud i livet, og til ændringer, der 
kan være indtruffet i den socio-økonomiske sam­
menhæng, som disse forholdsregler skal iværk­
sættes indenfor. 
— dels på i visse særligt ugunstigt stillede regioner 
med stor koncentration af små bedrifter at gen­
nemføre en række handlingsprogrammer, der er 
udformet med særligt henblik på at udvikle land­
brugsproduktionen, 
— og endelig på at foreslå et vist antal integrerede 
regionaludviklingsprogrammer i en type regioner, 
hvor effektiv planlægning af landbrugsudviklin­
gen kun kan ske, hvis den ledsages af regionale 
investeringsprogrammer, der tager sigte på at ud­
vikle en række alternative aktiviteter, der ikke har 
med landbruget at gøre. 
2.2. Desuden foreslår Kommissionen en særlig ak­
tion til fordel for svineslagtning og for forarbejdning 
af svinekød i Frankrig og i Det forenede Kongerige. 
3. Udvalgets generelle bemærkninger til de 
foreslåede foranstaltninger 
3.1. Gennemførelsen af de socio-strukturelle 
direktiver af 1972 
3.1.1. Inden fremsættelsen af ændringsforslag til 
teksterne fra 1972 havde det været ønskeligt, om 
Kommissionen havde fremlagt en fuldstændig over­
sigt over de pr. 31. december 1978 opnåede resulta­
ter samt en detaljeret beskrivelse af de hindringer, 
man var stødt på i forbindelse med gennemførelsen 
af EF-direktiverne. Den tredje beretning om anven­
delse af de socio-strukturelle direktiver, som offent­
liggjordes den 27. juli 1979, er til en vis grad på linje 
med disse tanker. 
3.1.2. Med hensyn til udviklingsplanerne, der er 
udarbejdet i forbindelse med direktiv 72/159/EØF 
og med direktiv 75/268/EØF om bjergområder og 
ugunstigt stillede områder, kan man ud fra et skøn 
foretaget på baggrund af forskellige dokumenter an­
slå, at lidt over 100 000 bedrifter i slutningen af 1978 
har fået del i den bevilgede støtte. Der er med andre 
ord tale om mindre end 2 % af alle bedrifter i EF. Af 
de samme dokumenter fremgår det, at de færdige re­
sultater er meget ulige fordelt, alt efter hvilket med­
lemsland og hvilken region der er tale om. I visse 
lande som Danmark eller Holland har ca. 10% af bedrifterne på mere end 1 ha fået bevilget støtte 
gennem udviklingsplanerne, hvor tallet i andre 
lande som Belgien, Det forenede Kongerige og Ir­
land er faldet til 5-6 %, medens det i Tyskland er un­
der 4 % og end ikke kommer op på 1 % for Frankrigs 
vedkommende. 
3.1.3. Uanset årsagerne til de manglende resultater 
og visse landes komplicerede administrative proce­
durer må man tilslutte sig Kommissionens bemærk­
ning om, at de nuværende foranstaltninger ikke har 
kunnet forbedre strukturforholdene i talrige små be­
drifter, som er beliggende i vanskeligt stillede områ­
der. Disse bedrifter har ikke kunnet nyde godt af 
den fælles strukturpolitik, hvilket er særdeles nega­
tivt for disse områders generelle økonomiske udvik­
ling (Kommissionens forslag om fastsættelse af pri­
ser for visse landbrugsprodukter og om dertil knyt­
tede foranstaltninger). 
3.1.4. Kommissionen erkender, at alt for få land­
brugsbedrifter kommer op på den for udviklingspla­
nerne fastsatte indkomst, og det ikke uden vanske­
ligheder, og skriver i begrundelsen, »at de nuvæ­
rende foranstaltninger til forbedring af struktursitua­
tionen må tilpasses for at tage hensyn til ændrin­
gerne i den generelle socio-økonomiske situation og 
suppleres for at gøre det muligt for et betydeligt an­
tal bedrifter, for hvilke foranstaltningerne hidtil ikke 
har været anvendt, at komme ind under disse; dette 
er et særdeles positivt træk. 
3.1.5. Det fremgår imidlertid af en nærmere gen­
nemgang af særforanstaltningerne, at visse yderli­
gere hæmmende faktorer, som hænger sammen med 
forholdene på visse markeder — f. eks. mejeripro­
dukter, svinekød og drivhusprodukter — nok vil be­
virke, at færre og ikke flere bedrifter vil kunne oppe­
bære moderniseringsstøtte. EUGFL-udviklingssekti-
onen skulle derfor ikke få så store udgifter som på 
nuværende tidspunkt. Udvalget mener, at de smi­
dige målsætninger, som er blevet fastlagt for god­
kendelsen af udviklingsplaner, skulle øge antallet af 
planer inden for rammerne af direktiv 159/72 EØF. 
3.2. Smidiggørelse og selektivitet 
3.2.1. De utilstrækkelige resultater af samtlige de 
socio-strukturelle direktiver, måske med undtagelse 
af direktivet om bjergegne og ungunstigt stillede 
områder, må afføde nærmere overvejelser over di-
Nr. C 53/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
rektivernes selektivitetskriterier. Selektivitetsprincip-
pet bør dog fastholdes, fordi EF-støtten bør ydes 
dem, der har størst behov for bedriftsmodernisering 
og for at nå en indkomst svarende til andre sekto­
rers; endvidere er støttebevillingerne jo begrænsede, 
selv om man kunne ønske en forhøjelse. 
3.2.2. Ønsket om, at flere landbrugere skal omfat­
tes af udviklingsplanerne, må give anledning til 
overvejelser over udviklingens og moderniseringens 
nærmere vilkår. Tanken om en enkelt EF-udvik-
lingsplan, som sætter landbrugerne i stand til at nå 
den tilstræbte indkomst på én gang, forekommer 
ikke rimelig. En sådan lineær udvikling ville ikke 
svare til behovet hos flertallet af landbrugerne. Det 
forudsætter nemlig både stor faglig kunnen, evne til 
at styre store investeringer, evne til at tilpasse sig be­
driftens og maskinparkens vækst og betragtelig psy­
kologisk modstandsdygtighed. Alt dette kan næppe 
forventes af landbrugerne, som hidtil kun har arbej­
det med de problemer, der knytter sig til mindre be­
drifter, og som næppe vil kunne styre en for hastig 
udvikling. En gradvis udvikling er således at fore­
trække. Derfor kan man kun beklage, at tanken om 
at fastlægge en sammenlignelig indkomstmålsæt­
ning og etapevis at arbejde henimod en sådan, er 
blevet afvist. Princippet om en overgangsstøtte som 
foreslået af Kommissionen forekommer således ikke 
egnet til at fjerne denne bekymring. 
3.3. Forholdet mellem strukturpolitikken og 
situationen på markederne 
3.3.1. Kommissionens sammenknytning af struk-
turmoderniseringspolitikken og landbrugsmarkeds-
situationen og -perspektiverne rejser en lang række 
spørgsmål. 
3.3.2. Landbrugsstrukturreformpolitikken må ses 
på mellemlang og lang sigt, men må ikke afhænge 
af konjunkturelle betragtninger. Den skal være så 
fleksibel, at der kan tages højde for skiftende øko­
nomiske forhold og for forskelligartede samt store 
og små behov. bende og nødvendig modernisering af EF's produk­
tionsapparat. En af konsekvenserne bliver adgangs-
stop for unge landmænd til sektorer, hvor der er 
overskudsproduktion i øjeblikket, hvilket ikke kan 
undgå at belaste denne produktions senere udvik­
ling. En anden følgevirkning vil blive fastfrysning af 
talrige landbrugsstrukturer og opretholdelse af de 
nuværende udviklingsskævheder mellem lande, re­
gioner og bedrifter. Støtte til investeringer med det 
formål at rationalisere produktionen og mindske 
produktionsomkostningerne må derfor ikke afskaf­
fes. 
3.3.4. Økonomiske og samfundsmæssige overvejel­
ser taler således for bibeholdelse af visse former for 
investeringsstøtte i bestemte sektorer. Der må udfor­
mes en sammenhængende politik, og man må ikke 
negligere, at der består en modsætning mellem de 
øgede pris- og markedsstøtteudgifter og investe­
ringsstøtte i disse sektorer. 
3.3.5. Investeringsstøtteproblematikken må knyttes 
sammen med en samlet pris- og markedspolitik samt 
handelspolitikken over for tredjelande. Man må 
være opmærksom på den fremlagte løsning i hense­
ende til priser og på producenternes økonomiske 
deltagelse i overskudenes finansiering samt på forø­
gelsen af de interne og eksterne afsætningsmulighe­
der. Skal landbrugsbedrifter opmuntres til at øge 
deres effektivitet, bør grundlaget være selektivt og 
sikre, at der både tages hensyn til investeringernes 
art, landbrugsaktivitetens tilknytning til jorden og 
kravet om en mere uafhængig og økonomisk pro­
duktion. 
3.3.6. I denne henseende er Kommissionens for­
slag for restriktive. Der bør kunne ydes investerings­
støtte, ikke blot i bjergegne, ugunstigt stillede områ­
der og permanente græsningsområder, men også til 
bedrifter med stor foderproduktion. Støtte bør også 
ydes med henblik på produktionsrationalisering og 
nedbringelse af produktionsomkostningerne. 
3.4. Regionalisering af strukturpolitikken 
3.3.3. Suspension af investeringsstøtte i visse sek­
torer harmonerer ikke med behovet for gradvis, lo-3.4.1. Kommissionen mener ikke, at ændringerne 
af de socio-strukturelle direktiver er nok til i væsent-
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/27 
lig grad at ændre forholdene i visse områder, hvor 
strukturforbedringsperspektiverne er lidet gunstige. 
Kommissionen foreslår derfor at forbedre landbru­
gets situation via særlige landbrugsudviklingspro-
grammer; i andre områder skal landbruget udvikles 
via regionale investeringsprogrammer med sigte på 
udvikling af alternativ beskæftigelse uden for land­
bruget. Dette afføder følgende bemærkninger: 
3.4.2. De socio-strukturelle direktivers gennemfø­
relse har ofte voldt vanskeligheder, som fordrer sær­
lig hensyntagen til regionale forhold og tilpasning af 
direktiverne til disse forhold. De socio-sturkturelle 
direktiver er muligvis ikke regionalt betonede i til­
strækkelig grad. 
3.4.3. Mangelen på en egentlig EF-regionaludvik-
lingspolitik har hæmmet landbrugsudviklingen og 
strukturforbedringen i visse områder. 
3.4.4. Den fælles landbrugspolitik har lige siden 
sin tilblivelse lidt under mangelen på politik på til­
knyttede områder. Kommissionens prioritering af re­
gionale udviklingsprogrammer for landbrugspro­
duktionen og integrerede programmer bør dog ikke 
få til resultat, at tanken om gennemførelsen af en 
egentlig regionalpolitik opgives. 
3.4.5. Tanken om et integreret program er interes­
sant, da den imødekommer ønsket om en samlet ud­
vikling af både landbrugs- og ikke-landbrugsaktivi-
teter. En samordning af EF's forskellige finansielle 
instrumenter bør skabe mulighed for, at midlerne 
udelukkende anvendes inden for et begrænset geo­
grafisk område. Det må imidlertid overvåges, at 
EUGFL's udviklingssektion deltager i de udgifter, 
som vedrører dens eget område. 
3.4.6. Valget af de regioner, hvor man vil sætte ind, 
lader formode, at der er tilstræbt en politisk balance 
mellem medlemsstaterne på bekostning af en samlet 
politisk holdning, som tager sigte på at korrigere de 
mest markante skævheder i EF; mangelen på fælles 
kriterier for valget af støtteregioner må nok siges at 
bekræfte denne udlægning. 3.4.7. De utilstrækkelige resultater med de socio-
strukturelle direktiver fra 1972 må ikke resultere i, at 
man gradvis opgiver Kommissionens oprindelige 
ide, som jo byggede på udvikling af enkeltbedrifter. 
Regionalisering af strukturpolitikken — som rigtig­
nok er en interessant nyskabelse — skal være et sup­
plement til EF's indsats, men skal ikke træde i ste­
det for de oprindelige mål. Så mange landbrugere 
som muligt bør have mulighed for at modernisere 
deres bedrifter ud fra EF-kriterier, da målet jo er 
gradvis harmonisering af produktionsvilkårene i 
EF's bedrifter. 
3.5. Supplerende foranstaltninger 
3.5.1. Kommissionens hensigt med de udbyggede 
bestemmelser om godtgørelse for ophør med land­
brugsvirksomhed er at frigøre jordene hurtigere for 
at muliggøre bedriftsudvidelse og -modernisering. 
3.5.2. Smidiggørelse af gennemførelsesvilkårene 
for direktivet om ophør med landbrugsvirksomhed, 
som jo vil gøre ophørsgodtgørelsen og jordens an­
vendelse mindre afhængig af udviklingsplanerne, 
skulle kunne forbedre jordens mobilitet. Grundpris­
stigningen i samtlige medlemsstater hænger sammen 
med de forskellige anvendelsesmuligheder — det 
være sig til landbrug eller andre formål — hæmmer 
bedriftsmodernisering betydeligt og sætter landbru­
gerne i stor gæld. Kommissionen bør være opmærk­
som på dette betydningsfulde problem. Denne ud­
vikling giver anledning til overvejelser med hensyn 
til de nødvendige midler til fysisk planlægning, ud­
vælgelse af områder, der skal benyttes til landbrugs­
formål, og fortrinsret til jorden for de personer, som 
har størst brug for denne. 
3.5.3. Unge landmænds etablering er et andet vig­
tigt aspekt af produktionsstrukturmoderniseringen. 
Rådet har i flere år ligget inde med kommissionsfor­
slag omhandlende unge landmænd, bl.a. om ydelse 
af særlig støtte til udbygning og modernisering af 
bedrifter. Rådet bør tage stilling til dette forslag 
samtidig med, at det udtaler sig om de nu fremlagte 
kommissionsforslag. 
Nr. C 53/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
4. Udvalgets særlige bemærkninger til forslagene om 
de nye foranstaltninger 
4.1. Direktiv 72/159/EØF 
4.1.1. Plan for en etapevis udvikling 
Udvalget mener, at Kommissionen ikke i tilstrække­
lig grad tager hensyn til de middelmådige resultater, 
som udviklingsplanerne har givet, specielt i de 
lande, hvor der var størst behov for positive resulta­
ter. Det finder ikke, at begrebet bedriftsudvikling, 
som tilsigter opfyldelsen af målsætningen om tilsva­
rende indkomst på én gang, i tilstrækkelig grad er 
afpasset de forskellige problemer, som knytter sig til 
moderniseringen. Det går derfor ind for tanken om 
støtte til de landbrugere, der viser vilje til gradvis at 
forbedre deres arbejdsindkomster, således at de til 
sidst kan forelægge en udviklingsplan, som godtgør, 
at de vil kunne opnå en tilsvarende indkomst. 
Med henblik på en etapevis gennemførelse af pla­
nen bør EF deltage finansielt i moderniseringsstøt­
ten, idet støttevilkårene skal være de samme, som er 
givet i forbindelse med udviklingsplanerne. 
De landbrugere, som af forskellige grunde ikke er i 
stand til at forelægge en udviklingsplan, bør derfor 
have deres situation taget op til særskilt behandling 
i de forskellige medlemslande. 
4.1.2. Midlertidig enhedsstøtte (artikel 4) 
Udvalget godkender ydelsen af den midlertidige en­
hedsstøtte på samme vilkår, som er fastsat i artikel 8 
i direktiv 72/159/EØF af 17. april 1972. 
Med hensyn til mindst 5 års regnskabsføringspligt 
mener Udvalget, at investeringsformålet må tages i 
betragtning. 
Er der således tale om en landbruger, som i kraft af 
sin alder eventuelt senere vil kunne nyde godt af di­
rektivet vedrørende ophør med landbrugsvirksom­
heder, forekommer det ikke rimeligt at forlange 
regnskabsføring, med mindre omfanget heraf be­
grænses. Er der derimod tale om en landbruger, hvis 
investering i realiteten må ses som første led i en 
modernisering, der senere — i overensstemmelse 
med forslaget — vil give mulighed for støtte i for­
bindelse med forelæggelse af en udviklingsplan, så 
vil et krav om forenklet regnskabsføring uden nær­
mere fastsat tidsgrænse være berettiget. Udvalget mener imidlertid, at en sådan midlertidig 
EF-støtte vil være nødvendig for at undgå en diskri­
minering af de overordentlig mange EF-landbru-
gere, som ikke vil kunne forelægge en udviklings­
plan, da de rent praktisk har vanskeligt ved at er­
hverve nye jordarealer, af aldersmæssige årsager 
eller fordi der ikke er erhvervsmuligheder inden tor 
andre sektorer, hvorfor de under alle omstændighe­
der er nødsaget til at blive ved landbruget, så længe 
de er erhvervsaktive. 
Disse selvstændige landbrugere skriver sig for en 
stor del af landbrugets kvalitetsproduktion og bør 
derfor, omend i begrænset omfang, modtage en 
støtte med henblik på en modernisering af dyrk­
ningsmetoderne, hvilket er nødvendigt for at opret­
holde en acceptabel produktivitet. 
4.1.3. Størrelsen af den tilsvarende indkomst 
(artikel 1,§ 1) 
Hvis Kommissionen opgiver at gennemføre en eta­
pevis udviklingsplan, som ellers forekommer at 
være den måde, hvorpå der bedst kan skabes frem­
gang for hovedparten af landbrugsbedrifterne, god­
kender Udvalget Kommissionens forslag om en 
nedsættelse af den arbejdsindkomst, der skal opnås 
per MAE. 
Udvalget kan imidlertid ikke godkende Kommissio­
nens begrundelse. Som alle andre arbejdstagere i an­
dre erhverv må landbrugerne naturligvis bruge en 
del af deres indkomst og tid for at komme til deres 
arbejdsplads, navnlig som følge af bedrifternes par­
celfordelinger og afstanden mellem bygninger og 
marker. Det ville imidlertid være bedre, i betragt­
ning af det efterslæb landbrugsindkomsterne udvi­
ser i forhold til de øvrige sektorers indkomster, klart 
at fremføre det synspunkt, at et større antal bedrifts­
ejere bør have mulighed for at forelægge en udvik­
lingsplan, og at indkomstmålet derfor må sættes la­
vere. 
Dette betyder på ingen måde, at en indkomstparitet 
mellem landbruget og de øvrige sektorer opgives, 
men derimod at man erkender, at en sådan ikke kan 
opnås på én gang af et stort antal bedriftsejere. 
Udvalget finder ikke Kommissionens 10% tilstræk­
keligt. Tallet burde sættes til mindst 20 %, hvorved 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/29 
det accepteredes, at en bedriftsindehaver, der fore­
lægger en udviklingsplan, skulle stile mod at nå op 
på 80 % af gennemsnitsbruttolønnen inden for de 
andre erhverv i området. 
Udvalget kan i øvrigt konstatere, at den tilsvarende 
indkomst varierer betydeligt fra region til region i 
EF. Det er derfor muligt for landbrugere i stærkt ud­
viklede økonomiske områder at forelægge udvik­
lingsplaner, selv om de hyppigt har en højere ind­
komst end landbrugere, hvis bedrifter ligger i kun 
lidet udviklede områder og derfor ikke kan omfattes 
af udviklingsplanerne. Der er således ikke blot tale 
om fortsat regionale forskelle, men også om en vis 
uddybning af disse. Selv om det vil være rimeligt at 
betragte en udligning af efterslæbet i forhold til den 
regionale gennemsnitsindkomst i de øvrige erhverv 
som en første udviklingsetape, vil det dog være mu­
ligt i de mindre udviklede områder at opnå en EF-
gennemsnitsindkomst. 
4.1.4. Medregning af indkomster for andre 
aktiviteter 
Det foreliggende direktiv tager kun hensyn til ar­
bejdsindkomster fra landbrugsvirksomhed. På bag­
grund af udviklingen og det stigende antal deltids­
beskæftigede landbrugere i EF, mener Udvalget, at 
indkomster fra virksomhed med direkte tilknytning 
til landbruget, som for eksempel skovbrug, akvakul­
tur og betalende feriegæster, bør medregnes med 
indtil 20 %, også selv om bedriften kun har én MAE. 
4.1.5. Forrentning af kapital (artikel 1, stk. 2) 
Udvalget Finder det positivt, at der fastsættes en en-
hedssats for forrentning af egenkapital af hensyn til 
en senere harmonisering af metoderne for beregning 
af arbejdsindkomsten og driftsbetingelserne. Det 
fremgår imidlertid af INLB's oplysninger (Informa­
tionsnet for landøkonomisk bogføring), at kapital-
forrentningssatserne er meget forskellige i landbru­
get og samtidig inden for de enkelte produktionssy­
stemer og endelig afhængigt af bedriftsstørrelserne. 
1.1.5.2. Udvalget skal påpege, at det ikke er i over­
ensstemmelse med praksis, at en del af egenkapita­
lens forrentning lægges til arbejdsindkomsten. Det godkender dog Kommissionens forslag på baggrund 
af sigtet hermed. 
4.1.6. Højere indkomst end regionalgennemsnittet 
Udvalget godkender, at den arbejdsindkomst, som 
er udviklingsplanens mål, ikke kan overstige det re­
gionale gennemsnit med mere end 20 %. 
4.1.6.2. Det må imidlertid påpeges, at de land­
brugsbedrifter, som har opnået tilsvarende ind­
komstforhold, kun vil kunne bevare disse, hvis de 
nyder godt af en prispolitik svarende til den, der 
blev fastlagt i forbindelse med vedtagelsen af de so-
cio-strukturelle direktiver. Dette indebærer, at de år­
lige prisstigninger, som vedtages af Ministerrådet — 
på basis af objektive kriterier — bør sikre, at land­
brugsindkomsterne stiger i samme takt som andre 
indkomster i området. 
4.1.7. Investeringsbeløb (artikel 2) 
4.1.7.1. Udvalget godkender forhøjelsen af inve­
steringsbeløbet for de MAE, som vil kunne nyde 
godt af rentegodtgørelsen i medfør af artikel 8, § 2, i 
direktivet af 17. april 1972. 
Det mener dog, at tallet bør revideres hvert år på 
grundlag af prisudviklingen i EF og investeringsom­
kostningerne. 
4.1.8. Begrænsning af investeringsstøtten (artikel 3) 
Moderniseringen af bedriftsstrukturerne bør være et 
permanent og langsigtet mål for den fælles land­
brugspolitik. Denne politik må ikke brat afbrydes, 
fordi balancen på bestemte markeder skulle være 
forrykket. Besluttes det totalt at ophæve støtten til 
investeringer og modernisering inden for en produk­
tionssektor, vil dette udgøre en trussel mod moder­
niseringen og udviklingen af EF's produktionsappa­
rat og på længere sigt skade forbrugernes mulighed 
for at købe produkter til rimelige priser. Udvalget 
mener derfor, at der sideløbende med investerings­
støtte til de forskellige sektorer bør fastlægges en 
række betingelser. 
Investeringerne bør ikke først og fremmest have til 
formål at øge produktionen, men derimod at sikre 
Nr. C 53/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
flest mulige besparelser, så bedrifterne opnår de 
bedst mulige indkomster. 
Formålet bør i lige så høj grad være en reduktion af 
omkostningerne som en forøgelse af effektiviteten. 
4.1.9. Mælk og mejeriprodukter 
Udvalget mener, at der fortsat bør ydes investerings­
støtte i de regioner, hvor der ikke findes alternative 
produktionsmuligheder, hvilket specielt er tilfældet i 
bjergegne og ugunstigt stillede områder, samt til de 
bedrifter, som permanent har et græsareal svarende 
til mindst 35 % af bedriftens udnyttede landbrugsa­
real, og bedrifter, der selv producerer mindst 70 % af 
foderstofferne. 
Udvalget foreslår endvidere, at Kommissionen gen­
fremsætter sit forslag x) fra 1977, som havde klart so-
cio-strukturelt sigte, og ifølge hvilket der skulle ydes 
en EF-præmie til landbrugere i alderen 55-65 år for 
hver hektar med foderafgrøder, hvis de forpligtede 
sig til at indstille produktionen og slagte malkekvæg 
og kvier. Denne præmie skulle betales indtil udgan­
gen af det 65. år via midler fra medansvarsafgiften. 
Med en sådan foranstaltning ville man skabe en fi­
nansiel solidaritet mellem de mælkeproduktionsop-
hørende bedrifter og de bedrifter, som fik investe­
ringsstøtte til modernisering. 
4.1.10. Med hensyn til svineproduktionssektoren 
mener Udvalget, at markedssituationen og forbrugs­
udviklingen ikke berettiger et forbud mod en udvi­
delse af besætningerne af fedesvin og avissøer. 
Kriteriet, hvorefter 65 % af det udnyttede landbrugs­
areal skal være agerjord, er uden større betydning, 
da bedriftsstørrelserne varierer meget afhængigt af 
regionerne; man bør i højere grad overvåge, at der 
ikke opmuntres til industriel storproduktion, som 
kræver stor import og megen energi, og det vil være 
bedre at fastholde det tidligere kriterium, hvorefter 
hvad der svarer til mindst 35 % af den mængde fo­
der, som svinene indtager, skal kunne produceres af 
bedriften, når udviklingsplanen er gennemført. 
') EFTnr. C 96 af 19. 4. 1977, s. 1. Nævnte krav til bedriftens fodergrundlag må være 
tilstrækkeligt til at hindre industristalde. Den nuvæ­
rende maksimale beløbsramme for investeringerne, 
p. t. 54 565 RE bør erstattes af en maksimumsgrænse 
for produktionens omfang. 
4.1.11. Produktion under glas 
Udvalget mener, at opretholdelse af investerings­
støtten til denne sektor kun kan begrundes ud fra 
værdien og omfanget af den energi, der derved kan 
spares. 
Selv om Udvalget går ind for princippet om den 
bedst mulige geografiske placering af produktionen, 
mener den dog, at koldhusproduktionen i visse regi­
oner kan bidrage til regelmæssige forsyninger af 
markederne. 
Udvalget mener derfor, at der fortsat bør ydes inve­
steringsstøtte til produktion under glas, dog på be­
tingelse af at den udnyttes til en virkelig indsats for 
at spare energi og udvikle anvendelsen af vedva­
rende energikilder. 
4.1.12. Støtte til jordkøb (artikel 5) 
Direktiv 72/159/EØF omfatter ikke køb af land­
brugsjord. Analysen af bedriftsstrukturerne har vist, 
at mange bedrifter bremsedes i deres udvikling som 
følge af utilstrækkelig størrelse. Lønforbedringer til 
driftslederne, som er et af de væsentlige punkter i 
forbindelse med moderniseringen og udviklingen af 
landbrugsstrukturerne, kan bl. a. opnås gennem en 
produktionsintensivering og større bedriftsenheder. 
Produktionsintensivering vil navnlig give sig udslag 
i øgede produktionsmængder, hvilket ikke ubetinget 
er ønskemålet, når man betænker situationen på be­
stemte markeder. Bedriftsudvidelser gennem for­
pagtning eller køb, når ingen andre muligheder er til 
stede, vil til gengæld øge rentabilitet og indkomster, 
uden at der nødvendigvis skal benyttes en intensiv 
udviklingsmodel. Det forekommer ikke mindst vig­
tigt at undersøge de forskellige fremgangsmåder, 
som har været benyttet i de enkelte medlemslande 
(fysisk planlægning, forkøbsret, lovgivning om by-
landmænd, kollektive investeringer i jordejendom), i 
et forsøg på at medvirke til løsningen af det vanske­
lige jordejendomsproblem. Udvalget mener derfor. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/31 
at Kommissionen bør se på ejendomsspørgsmålet 
og fremsætte forslag herom. 
4.1.13. EUGFL-udgifter (bilag) 
Kommissionens beregning af omkostninger i forbin­
delse med ændringerne af direktiv 72/159/EØF vi­
ser, at de øgede udgifter ved en fleksibilisering af 
vilkårene for forelæggelse af udviklingsplanerne i 
fuldt omfang vil kompenseres af de omkostningsbe­
grænsninger, der opnås gennem restriktionerne for 
støtte til investeringer i mælke- og svinesektoren 
samt til drivhusbyggeri. Ydermere skal det bemær­
kes, at Kommissionens forslag ville medføre en 
yderligere besparelse, såfremt ikke alle de medkal-
kulerede udgifter viser sig at opstå. 
Udvalget finder ikke dette acceptabelt, da det ophæ­
ver de virkninger, Kommissionen ønsker at opnå 
med forslaget, nemlig at langt flere udviklingsplaner 
kunne forelægges, så der kunne rettes op på de hid­
tidigt ringe resultater. 
4.2. Direktiv 75/268/EØF 
4.2.1. Begrænsning af det udnyttede 
landbrugsareal (artikel 1,§ 1) 
Udvalget mener, at Det skotske Højland og de skot­
ske øer burde omfattes af begrænsing af det mini­
malt udnyttede landbrugsareal pr. bedrift til 2 ha. 
4.2.2. Udligningsgodtgørelse (artikel 1, § 2) 
Udvalget godkender forhøjelsen af udligningsgodt­
gørelsen fra 50 til 75 RE. Det mener dog, at mini­
mumsbeløbet på 15 RE burde sættes op til 30 RE. 
4.2.3. Restriktioner vedrørende 
udligningsgodtgørelse for malkekvæg 
(artikel 1,§3) 
Ophævelsen af restriktionerne for bjergområderne i 
Italien skønnes rimelig, da mælkeproduktionen i 
disse områder ikke dækker markedets behov. En 
række andre regioner i ugunstigt stillede områder 
befinder sig imidlertid i en lignende situation, for 
eksempel de vestskotske øer, hvis forsyning med 
mejeriprodukter medfører betydelige udgifter. Ud­
valget har overvejet, hvorvidt det ville være muligt at lade disse områder omfatte af Kommissionens 
forslag, og om en sådan ordning ville kunne gen­
nemføres, når der samtidig opretholdes en række 
fælles bestemmelser for samtlige medlemslande. 
4.2.4. Refusionssatsen (artikel 1, § 4) 
De foreslåede ændringer af refusionssatsen for Mez-
zogiornoområdet og de vestirske områder burde 
også gælde det skotske højlandsområde af hensyn 
til de alvorlige handicaps, som skyldes den geografi­
ske situation samt historiske årsager. 
4.2.5. Supplerende bemærkning 
I visse ugunstigt stillede områder bevirker navnlig 
de klimatiske forhold, at en del kvægavlere ikke selv 
har mulighed for at opfede deres egen kvægproduk­
tion. Udvalget mener derfor, at det kunne være hen­
sigtsmæssigt eventuelt at overveje en støtte til afgrø­
der beregnet til vinterfoder. 
4.3. Direktiv 72/161/EØF 
4.3.1. Præmier eller godtgørelser til kursusdeltagere 
(artikel 1) 
Direktiv 72/161/EØF, som i et vist omfang fastlæg­
ger bestemmelserne for social og erhvervsmæssig 
vejledning og faglige kvalifikationer hos de perso­
ner, der arbejder i landbruget, og dermed baggrun­
den for den uddannelse, som landbrugerne skal 
have for at kunne forelægge en udviklingsplan og 
medvirke til en rationalisering af deres bedrifter, har 
ikke givet tilstrækkeligt gode resultater. 
Erfaringen viser, at de moderniseringsinteresserede 
landbrugere ofte ikke har mulighed for at følge ud­
dannelseskurser som følge af de arbejdsmæssige vil­
kår, som for eksempel arbejdstid, vanskeligheder og 
omkostninger ved at skaffe husbondafløser, udgifter 
i forbindelse med kurset osv. 
Med henblik på at fremme interessen for deltagelse i 
de EF-støttede faglige uddannelseskurser mener 
Udvalget, at denne støtte må sammenkædes med en 
passende præmie for at deltage i kurserne. 
Udvalget har overvejet, hvorvidt det ville være mu­
ligt at tage uddannelseskursernes varighed i betragt­
ning, når arbejdstiden på bedriften beregnes. Den 
Nr. C 53/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
tid, der anvendes på uddannelse, bør i udviklings­
planerne medregnes ved beregningen af arbejdsind­
komst MAE. 
Endelig skal Udvalget inde om, at direktiv 72/161 
EØF ligeledes omhandler social og erhvervsmæssig 
vejledning for landbrugets lønmodtagere. Den un­
derstreger, at denne bestemmelse derfor også bor 
finde anvendelse i samtlige EF-lande. 
4.3.2. Ny affattelse af overskriften til afsnit III 
(artikel 2) 
Udvalget tager til efterretning, at den tidligere over­
skrift til afsnit III i direktiv 72/161/EØF (Erhverv-
somstilling af personer beskæftiget ved landbrug, 
som har ønske om at tage beskæftigelse i andre er­
hverv) ikke længere har grund til at bevares, da be­
stemmelserne heri nu er omfattet af Den europæiske 
Socialfonds anvendelsesområde og finansieres heri­
gennem med 50 ° o. 
4.3.3. Nyt afsnit III (artikel 2) 
Udvalget mener, at affattelsen af dette afsnit bør 
ændres for så vidt angår udtrykket »virksomheder«. 
Da det fremgår, at der er tale om ledere og personale 
i landbrugets producentsammenslutninger, og navn­
lig i andelsforetagender, vil det være hensigtsmæs­
sigt at slette ordet »virksomheder«, så enhver misfor­
ståelse undgås, og erstatte sætningsledet med føl­
gende affattelse »erhvervsorganisationer, som kon­
trolleres af landbrugsproducenterne«. 
Udvalget godkender forslaget, i henhold til hvilken 
uddannelse og videreuddannelse vedrører ledere og 
personale i landbrugets organisationer, som beskæf­
tiger sig med producentsammenslutninger samt for­
arbejdning og afsætning af landbrugsprodukter. 
4.3.4. Uddannelsesprogrammer (artikel 4) 
Udvalget godkender, at der er tale om uddannelses­
programmer for personer, som allerede har en pas­
sende grunduddannelse og en vis erfaring inden for 
landbruget, med det formål at give disse en special­
uddannelse. 
Det har imidlertid sine tvivl med hensyn til formule­
ringen af linje 4 i første led. Det så gerne, at man er­
stattede ordet »virksomheder« med »erhvervsorgani­
sationer, som kontrolleres af producenterne«, især 
kooperativer, og forstår ikke, hvad der menes med 
»samarbejdsteknik«. Udvalget finder det påkrævet, at disse foranstaltnin­
ger gennemføres i samtlige EF-lande på samme vil­
kår og i samme omfang. Det bør overvejes at gen­
nemføre en fornuftig koordinering med andre for­
mer for uddannelse og videreuddannelse, specielt 
med andelsvirksomhed, samt at inddrage de eksiste­
rende uddannelsesinstitutioner. Uddannelsespro­
grammernes indhold bør være koncentreret omkring 
de til enhver tid eksisterende funktions- og struktur­
problemer. Det må eksempelvis understreges, at »le­
delse af landbrugets producentsammenslutninger« 
samt »dannelsen« af disse indgår i programmet for 
ledere af andelsvirksomheder, ligesom også »gen­
nemførelsen af økonomisk set gode initiativer i for­
bindelse med afsætning og forarbejdning af land­
brugsprodukter« samt »udarbejdelse af programmer 
og gennemforelse af projekter i henhold til forord­
ning, EØF nr. 355/77« falder ind under programmet 
for ledere af andelsvirksomheder. 
4.3.5 Finansielle midjer (artikel 4, § 3) 
Udvalget stiller sig positivt over for Kommissionens 
tanke om finansiel støtte til denne uddannelse og vi­
dereuddannelse. Udbudet af landbrugsprodukter 
har endnu ikke fundet en tilfredsstillende struktur, 
og det er specielt af betydning, at producenterne 
personligt gør en indsats for at forbedre kvaliteten af 
landbrugsprodukterne og sammensætningen heraf 
til markedet samt for at sikre regelmæssige forsynin­
ger af markedet med ensartede leverancer af bedste 
kvalitet. Det forekommer tillige ønskeligt med EF-
midler at opmuntre de landbrugsproducenter, som 
vil beskæftige sig med afsætning og forarbejdning af 
landbrugsprodukter. 
Det beklager imidlertid, at omkostningerne til ud­
dannelseskurserne fuldt ud påhviler medlemslan­
dene, og at EF'S finansiering kun vedrører præmi­
erne eller godtgørelserne til kursusudgifter. Dette vil 
kunne skade mange landbrugere i de lande, hvor der 
endnu ikke findes passende uddannelsesstrukturer. 
4.3.6. Finansielle midler (artikel 5) 
Udvalget godkender de forhøjelser. Kommissionen 
foreslår, for så vidt angår det fikserede beløb til kon­
sulenterne på det sociale og erhvervsmæssige om­
råde og de faktisk afholdte udgifter til uddannelse 
og videreuddannelse af konsulenter på det sociale 
og erhvervsmæssige område. 
Da EF hverken deltager i fiannsieringen af udgif­
terne til uddannelseskurser for erhvervsmæssig kva­
lifikation af landbrugerne eller til uddannelse og vi­
dereuddannelse afledere og personale »i erhvervsor-
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/33 
ganisationer, som kontrolleres af landbrugerne«, fo­
reslår Udvalget, at præmierne og godtgørelserne for 
kursusdeltagelse sættes til 75 %, i stedet for, som fo­
reslået, 50 %. 
4.4 Direktiv 160/72 
Udvalget konstaterer, at direktiv 72/160/EØF, hvis 
formål var at fremme ophør af landbrugsvirksomhed 
og overdragelse af den frigjorte jord til bedrifter, 
som forelægger en udviklingsplan, ikke har haft den 
påregnede succes. 
Udvalget mener, at årsagen hertil er: 
a) de ændringer, der har fundet sted i de generelle 
økonomiske konjunkturer, og som har bevirket, 
at landbrugerne har ventet med at nedlægge 
deres landbrugsvirksomhed, 
b) en for ringe støtte til ophør af landbrugsvirksom­
hed, 
c) de pågældende bestemmelsers særlige betingel­
ser, som ikke var tilpasset de specielle forhold, 
navnlig i bestemte områder. 
Selv om landbrugere i nogle medlemsstater har op­
hørt med landbrugsvirksomhed, har støtten i disse 
lande ikke normalt været knyttet til en fække kumu­
lative betingelser, såsom støttemodtagerens alder, 
ophør af landbrugsvirksomhed og overdragelse af 
jorden til en bedrift, der ansøgte om at komme un­
der udviklingsplanen. Der har derfor kun i meget få 
tilfælde kunnet refunderes godtgørelser for ophør 
med landbrugsvirksomhed og ydes støtte fra 
EUGFL. 
På baggrund af landbrugets aktuelle strukturproble­
mer og det meget store antal mindre bedrifter, som 
ledes af ældre landbrugere, er det stadig Udvalgets 
opfattelse, at hovedformålet med direktiv 72/160/ 
EØF, som er en overdragelse af jordarealerne til be­
drifter med meget utilstrækkelige produktionsstruk­
turer, fortsat er den afgørende forudsætning for en 
modernisering af landbrugsbedrifterne og en ratio­
nalisering af produktionsstrukturerne. 
Udvalget mener, at dette mål kan nås gennem en til­
pasning og en smidiggørelse af teksten i EF-doku-
mentet, således at der i højere grad tages hensyn til 
den rent faktiske situation i de forskellige områder 
af EF. Det er derfor klart, at ophør med landbrugsvirksom­
hed, navnlig for de ældre landbrugeres vedkom­
mende, er af afgørende betydning og formålstjenlig 
for landbrugets omstrukturering og derfor i sig selv 
burde have EF-støtte. Hvis ophør med landbrugs­
virksomhed endvidere har til følge, at jorden over­
drages til bedriftsindehavere, der forelægger en ud­
viklingsplan, mener Udvalget, at der bør ydes en 
ekstra støtte. 
4.4.1 Godtgørelse til ældre bedriftsindehavere 
(artikel l,stk. 1, litra a)) 
Udvalget godkender, at forhøjelsen af godtgørelses­
beløbet for ophør med landbrugsvirksomhed sættes 
til maksimalt 2 000 RE om året for gifte landbru­
gere, og 1 500 RE om året for enlige. 
Udvalget opkaster den tanke, at den nedre alders­
grænse fastsættes til den normale pensionsalder mi­
nus 10 år, idet den laveste alder dog bliver 50 år. 
Den øvre grænse bør sættes op i samtlige EF-lande i 
et begrænset tidsrum, så de bedriftsindehavere, som 
nu er over 65 år, kan komme i betragtning. For øje­
blikket er situationen den i nogle EF-lande, at et be­
tydeligt antal landbrugere på over 65 år fortsat be­
sidder betydelige jordarealer, som det ville være 
hensigtsmæssigt at få frigjort til de bedrifter, som 
har udviklingsplaner. 
4.4.2 Præmie for frigørelse (artikel 1, stk. 1, litra b)) 
Udvalget godkender forslaget om, at denne præmie 
bliver refusionsberettiget fra EUGFL. Det finder 
imidlertid ikke, at definitionen på størrelsen af en-
hedspræmien — svarende til mindst 4 gange leje­
værdien af det frigjorte areal — er fuldt ud tilfreds­
stillende. De områder, der har størst behov for en 
aktiv strukturpolitik, er ikke altid de samme, som 
har de højeste lejeværdier. Det vil derfor måske 
være hensigtsmæssigt i områder med ringe befolk­
ningstæthed og lave forpagtningsafgifter at forhøje 
opmuntringsbeløbet. 
Præmierefusionen fra EUGFL på indtil 300 RE pr. 
hektar skulle være tilstrækkelig attraktiv. 
Nr. C 53/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
4.4.3. Godtgørelse til lønmodtagere og • 
medhjælpende familie (art. 1 —stk. 1, 
litra c)) 
Med hensyn til landbrugets lønmodtagere i alderen 
fra 50 — 65 år, som er beskæftiget på en bedrift, hvis 
driftsleder nyder godt af foranstaltningerne vedro­
rende ophør med landbrugsvirksomhed, mener Ud­
valget, at samtlige disse bør nyde godt af afgangs-
godtgørelsen, og at samtlige godtgørelser bør være 
refusionsberettigede fra EUGFL. 
Udvalget mener endvidere, at Kommissionen burde 
se nærmere på de problemer, der opstår, når bedrif­
ter iværksætter en udviklingsplan eller rationaliserer 
arbejdet, og en eller flere lønmodtagere som følge 
deraf bliver ledige. 1 sådanne tilfælde mener afde­
lingen, at den frigjorte arbejdskraft bør have godtgø­
relse for ophør med landbrugsvirksomhed, og at 
EUGFL bør påtage sig en del af godtgørelsesom-
kostningerne. 
Udvalget godkender forhøjelsen af godtgørelsen, 
der nu refunderes med indtil 15 000 RE om året. 
4.4.4. Engangsydelse af ventepræmier 
(art. 1 —stk. 1, litra d)) 
Udvalget mener, at man bør opmuntre personer, der 
kan tænkes at ophøre med landbrugsvirksomhed, til 
på forhånd at tilkendegive deres intentioner herom 
og inden for et tidsrum af 5 år lade deres landbrugs­
arealer omfatte af en udviklingsplan, idet de, når 
forpligtelsen indgås, tilbydes en præmie, som grad­
vis nedsættes, beregnet fra den dato hvor beslutnin­
gen træffes. 
Udvalget mener imidlertid, at minimumsalderen for 
tildeling af præmien, ligesom ved tildeling af godt­
gørelse for ophør med landbrugsvirksomhed, bør af­
hænge af den normale pensionsalder i de enkelte 
medlemslande. 
Udvalget mener, at denne engangspræmie bør for­
højes, hvis bedriftsindehaveren forpligter sig til at 
ophøre med sin virksomhed og udleje de frigjorte 
jordarealer til en bedriftsindehaver, der forelægger 
en udviklingsplan. Det refusionsberettigede belob 
burde i dette tilfælde forhøjes til 600 RE pr. ha. 
4.4.5. Årlig ophørsgodtgørelse i forbindelse med 
udvidelse (art. 1 — stk. 1, litra e)) 
Udvalget mener, at denne foranstaltning vil kunne 
skabe mere fleksible ejerskiftemuligheder og give de ældre bedriftsindehavere en alternativ indkomst. Be-
driftsudvidelser er ikke blot et spørgsmål af betyd­
ning i de ugunstigt stillede områder. EF-statistik-
kerne viser klart, at denne situation gør sig gæl­
dende i hovedparten af EF-landene. 
Udvalget foreslår derfor, at fremgangsmåden for til­
deling af denne ophørsgodtgørelse benyttes, når de 
frigjorte jordarealer tjener til udvidelse af en land­
brugsbedrift. 
Eftersom der ikke foreligger krav om, at jordarea­
lerne skal omfattes af en udviklingsplan, mener Ud­
valget, at godtgørelsesbeløbet bør være lavere end 
det, der ydes, når omstruktureringen finder sted in­
den for rammerne af en udviklingsplan. 
4.4.6. Overtagelsesgodtgørelse (art. 1 — stk. 1, 
litra f)) 
Ud fra den betragtning, at der bør opmuntres til be-
driftsovertagelser for at fremme den strukturelle til­
pasning hurtigst muligt og gives driftslederens ar­
ving mulighed for at medvirke til modernisering af 
landbrugsstrukturerne, godkender Udvalget, at der 
gives en overtagelsesgodtgørelse til landbrugere på 
60 år og derover. 
Blandt de stillede betingelser kan Udvalget god­
kende, at bedriften overdrages en arving ved retsgyl­
digt dokument, men den forstår ikke, hvorfor denne 
arving skal have været beskæftiget på bedriften i 
over fem år. Det mener således, at udviklingen i de 
økonomiske konjunkturer kan berettige, at en slægt­
ning med de krævede faglige kvalifikationer overta­
ger en landbrugsejendom, på hvilken han tidligere 
har været beskæftiget. Det foreslår derfor følgende 
formulering »arvingen har været beskæftiget på be­
driften i over fem år, eller arvingen har de fornødne 
faglige kvalifikationer«. 
Udvalget mener ikke, at denne overtagelsesgodtgø­
relse kun skal kunne gives i visse ugunstigt stillede 
områder, idet denne foranstaltning sandsynligvis vil 
få en dynamisk virkning på situationen inden for 
EF's landbrug. 
4.4.7 Ugunstigt stillede områder (art. 1 — stk. 2) 
Hvis de ovenfor omtalte foranstaltninger, nemlig 
godtgørelse for ophør med henblik på udvidelse og 
overtagelsesgodtgørelse, kun skal være gældende i 
de ugunstigt stillede områder, mener Udvalget, at 
følgende kriterium burde medtages »landbrugsstruk­
turerne er mangelfulde«. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/35 
4.4.8. Landbrugsarealernes anvendelse (art. 2) 
Udvalget kan ikke se det velbegrundede i Kommis­
sionens forslag om en nedsættelse fra 85 % til 66 % 
af det frigjorte landbrugsareal for at kunne opnå 
godtgørelse for ophør med landbrugsvirksomhed. 
Moderniseringen og strukturudviklingen afhænger 
netop af mere fleksible ejerskiftemuligheder med 
hensyn til landbrugsarealerne. Frigøres en mindre 
procentdel af landbrugsarealerne, kan det tænkes, at 
det tilstræbte mål ikke nås. 
4.4.9. Dækning af de refusionsberettigede udgifter 
fra EUGFL (art. 3) 
Udvalget mener, at de i henhold til artikel 1, stk. 1, 
litra a), b) og c) refusionsberettigede udgifter fra 
EUGFL bør refunderes medlemsstaterne med 50 °o. 
Dette kunne stimulere medlemsstaterne til at til­
skynde til en frigørelse af landbrugsarealerne inden 
for rammerne af de bestemmelser, der er knyttet til 
udviklingsplanerne. 
4.5. Særlige udviklingsprogra m m er for 
landbrugsproduktionen 
4.5.1. Indledende bemærkninger 
Udvalget er enigt med Kommissionen i dennes op­
fattelse af, at de forbedringer, der er foretaget af de 
socio-strukturelle direktiver af 1972, og navnlig af 
betingelserne for forelæggelse af udviklingsplaner, 
ikke vil kunne løse de eksisterende problemer i EF's 
ugunstigt stillede områder. Den mener således, at et 
stort antal landbrugere ikke vil være i stand til at fo­
retage moderniseringer inden for rammerne af de 
udviklingsplaner, der foreslås dem. 
Udvalget finder det positivt, at Kommissionen prio­
riterer særlige regionaludviklingsprogrammer for 
landbrugsproduktionen. Det anmoder imidlertid 
Kommissionen om ikke af den grund at opgive at 
fremme en udvikling, som vil kunne bringe landbru­
gernes indkomst på højde med indkomsten blandt 
de øvrige samfunds- og erhvervsgrupper, og at op­
muntre til modernisering af bedrifterne på basis af 
EF-kriterier. 
Selv om Udvalget stort set kan gå ind for tankerne i 
de særlige udviklingsprogrammer for landbrugspro­
duktionen, mener det dog at måtte fremføre føl­
gende bemærkninger: Kommissionen agter tilsyneladende at videreføre 
den politik, som fornylig indledtes med foranstalt­
ninger '), der havde specifikt regionalt sigte. Udval­
get godkender Kommissionens bestræbelser for at 
mindske forskelle og råde bod på den manglende li­
gevægt på det regionale og sektorielle område, men 
det understreger, at disse foranstaltninger i samtlige 
medlemslande må gennemføres på et grundlag der 
er i virkelig overensstemmelse med målsætningerne 
for en EF-politik. 
Udvalget erkender, at udviklingen af bestemte un-
derskudsproduktioner og forbedring af infrastruktu­
ren er et fornuftigt valg, men er ikke sikker på, at 
disse foranstaltninger alene vil kunne løse proble­
merne i disse ugunstigt stillede områder. Det mener 
således, at en udvikling af selve landbrugsprodukti­
onen ikke vil kunne fjerne de problemer, der er 
knyttet til en global, økonomisk underudvikling og 
utilstrækkelige økonomiske, sociale og kulturelle in­
frastrukturer. 
Det mener ligeledes, at der ikke i Kommissionens 
forslag lægges tilstrækkelig vægt på den forventede 
rentabilitet af visse investeringer og dermed på de 
resultater, der rent faktisk må forventes med hensyn 
til de forskellige former for støtte. 
Endelig er Udvalget ikke sikker på, at der i forbin­
delse med disse særlige programmer udelukkende 
skal søges bistand fra EUGFL's udviklingssektion. I 
en række tilfælde gælder det, at investeringerne ikke 
udelukkende vil komme landbrugssektoren til gode. 
Det ville måske derfor være ønskeligt at overveje en 
inddragelse af de øvrige EF-fonds, specielt da det er 
nødvendigt, sideløbende med landbrugsudviklin­
gen, at fremme en række supplerende former for in­
frastrukturer og faciliteter. 
4.5.2. Udviklingen af okse-og 
fårekødproduktionen i Italien 
På baggrund af den store underskudsproduktion af 
okse- og fårekød i Italien og de meget alvorlige han­
delsbalancevirkninger som følge heraf mener Udval­
get, at det er rigtigt at udvikle okse- og fårekødpro­
duktionen i bjergområderne og i de nordlige bakke-
områder samt i det centrale Italien og Mezzogi-
orno-området. 
') Forordning (EØF) 1360/78 (EFT nr. L 166 af 23.6. 
1978, s. 1). 
Forordning (EØF) 1361/78 (EFT nr. L 166 af 23.6. 
1978, s. 9). 
Direktiv 78/628/EØF (EFT nr. L 206 af 29.7. 1978, 
s. 5). 
Nr. C 53/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
Udvalget understreger imidlertid, at en række foran­
staltninger tilsyneladende mangler, specielt mar­
kedsordninger for fårekød, støtte til initiativer, der 
kan fremme jordsammenlægninger og forbedre 
strukturerne samt hindre en affolkning af disse om­
råder. 
Udvalget bemærker endvidere, at en udvikling af 
landbrugsproduktionen i disse områder bør ledsages 
af en opbygning af de fornødne faciliteter til forar­
bejdning og afsætning. 
4.5.3. Fremme af landbrugets udvikling i de 
ugunstigt stillede områder i det vestlige 
Irland 
Udvalget konstaterer, at Kommissionens forslag 
med hensyn til områderne i det vestlige Irland både 
omfatter den fysiske infrastruktur, faciliteter på ud­
dannelsesområdet og muligheder for udvikling af 
landbrugsproduktionen. 
Selv om disse ugunstigt stillede områder i det vest­
lige Irland må karakteriseres som landbrugsområ­
der, gør Udvalget opmærksom på, at årsagerne til 
det ringe udviklingsstade ikke blot skal søges i land­
bruget; det er også betinget af de utilstrækkelige in­
frastrukturer — vejnet, offentlige serviceydelser, ud­
dannelsesinstitutioner, drikkevands- og el-forsyning, 
osv. — som gør det meget vanskeligt for andre er­
hvervssektorer at etablere sig. 
Udvalget finder det overordentlig hensigtmæssigt, at 
dette program iværksættes, men skal dog be­
mærke, at ikke blot landbrugssektoren vil nyde godt 
af mange af disse investeringer, hvorfor der må ta­
ges hensyn til de foreslåede foranstaltningers regio­
nalpolitiske karakter. 
Det vil derfor være fornuftigt klart at skelne mellem 
de foranstaltninger, som skal forbedre landbrugets 
infrastruktur på produktions-, forarbejdnings- og 
uddannelsesområdet og fremme udviklingen af 
land- og skovbrugsproduktionen, hvortil der kan op­
nås støtte fra EUGFL, og på den anden side infra­
strukturforanstaltningerne, som henhører under de 
offentlige myndigheders område, og hvortil der kan 
opnås finansiering via Regionaludviklingsfonden. 
Som følge af programmets og de påtænkte målsæt­
ningers betydning finder Udvalget det afgørende 
nødvendigt at få medinddraget de berørte landbru­
gere, således at de aktivt kan medvirke til en udnyt­
telse af disse investeringer, hvis rentabilitet det ge­nerelt set kun er muligt at vurdere på mellemlang og 
lang sigt. 
4.5.4. Udvikling af fåreavlen i Grønland 
Udvalget forstår ikke helt formålet med udviklingen 
af fåreavlen i Grønland. Dette program har tilsyne­
ladende ikke nogen baggrund i økonomiske overvej­
elser, og der kan næppe på længere sigt regnes med 
nogen rentabilitet af dette projekt. 
Afdelingen føler sig kun vanskeligt i stand til at vur­
dere, hvorvidt forslaget er velbegrundet. Helt bortset 
fra, at de grønlandske får givetvis vil blive de dyre­
ste, man nogensinde har kendt, mener Udvalget 
ikke, at opbygningen af havneinfrastrukturerne, som 
skal finansieres af EUGFL, udelukkende vil komme 
landbrugerne til gode. 
Kommissionen har tilsyneladende ikke i tilstrække­
lig høj grad tænkt på de fordele, der kunne opnås, 
hvis disse fåreavlere selv varetog forarbejdningen og 
afsætningen af deres produktion, navnlig når man 
tænker på de transportproblemer, der sandsynligvis 
vil opstå. 
På baggrund af de betydelige udgifter, der tænkes 
anvendt til indretning af 50 nye fåreavlsbedrifter, 
gør Udvalget Kommissionen opmærksom på, at et 
sådant projekt først og fremmest må have den fulde 
tilslutning fra de berørte fåreavlere, som må med­
virke til, at der opnås de bedst mulige resultater af 
investeringerne. 
4.6. Integrerede regionale programmer 
4.6.1. Indledende bemærkninger 
Udvalget godkender princippet om gennemførelse 
af integrerede udviklingsprogrammer. Det er således 
dets opfattelse, at udviklingen på landbrugsområdet 
i en række regioner kun vil kunne gennemføres ef­
fektivt, hvis der samtidig foreligger regionale inve­
steringsprogrammer for udviklingen af andre er­
hvervsaktiviteter. 
Udvalget bemærker endvidere, at integrationspro-
blemet er det samme i samtlige områder, eftersom 
kun en høj grad af integration på samtlige niveauer 
gør det muligt at sikre udviklingen og en harmonisk 
og økonomisk balance. Derfor er Udvalget i øvrigt 
af den opfattelse, at de tidligere omtalte særlige ud­
viklingsprojekter for landbrugsproduktionen kun 
ville få succes, såfremt udviklingen af landbrugser­
hvervet støttes af et kompleks af hertil knyttede akti­
viteter og tjenesteydelser. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/37 
Udvalget mener således, at en snæver koordinering 
af private og offentlige foranstaltninger med tilhø­
rende« investeringer af forskellig art skulle gøre det 
muligt at anvende de forskellige EF-finansieringsin-
strumenter til strukturelle formål. Det er ligeledes 
vigtigt, at de berørte medlemslande finansielt bidra­
ger til investeringerne, og at deres andel i finansie­
ringen virkelig supplerer de midler, EF har stillet til 
rådighed. 
Udvalget nærer imidlertid tvivl med hensyn til 
Kommissionens valg af områder og de kriterier, der 
er lagt til grund herfor. 
De tre regioner befinder sig på meget forskellige ud­
viklingsstader. Selv om gennemførelsen af en inte­
greret udvikling i disse regioner rent faktisk kan give 
erfaringer både med hensyn til vilkårene for iværk­
sættelse af projekter og den måde, hvorpå de funge­
rer, skal Udvalget dog understrege, at den regionale 
planlægning af strukturpolitikken ikke må føre til, at 
interventionsområderne udpeges ud fra politiske 
overvejelser. Udvalget ser derfor gerne, at denne nye 
udvikling baseres på klart definerede EF-kriterier. 
Situationen er så alvorlig i visse regioner, at det en­
dog er et spørgsmål, om visse lokalsamfund vil 
kunne overleve. Dette har foranlediget Udvalget til 
nærmere at overveje det vanskelige problem med 
hensyn til fastholdelsen af befolkningen i områder, 
som ud fra en rationel økonomisk tankegang burde 
forlades. Det er imidlertid Udvalgets opfattelse, at 
disse befolkningers ønske om at forblive på stedet 
og behovet for økonomisk og socialt at udvikle me­
get tilbagestående områder bør støttes fuldt og helt 
af regeringerne og EF. 
Det er ligeledes Udvalgets opfattelse, at Kommissio­
nens forslag ikke i tilstrækkelig høj grad lægger vægt 
på de problemer, der omgiver produktionen og dens 
fortsatte beståen. Det er således vigtigt at udvikle 
både den sociale og kulturelle infrastruktur allerede 
fra projektets begyndelse, således at forslagene ikke 
kun får et økonomisk sigte. 
Ved gennemgangen af de foreslåede programmer 
har Udvalget imidlertid konstateret, at disse kun in­
deholder forslag, der tager sigte på landbrugssekto­
ren. Den har derfor fundet det overordentlig vanske­
ligt at udtale sig om, hvilken grad af integration der 
reelt kan tænkes opnået. En virkelig vurdering af de­
finitionen i det integrerede program og af dettes ind­hold vil først være mulig, når de berørte medlems­
lande har tilstillet EF-instansérne programmet. 
Endelig finder Udvalget det overordentlig nødven­
digt, at Kommissionens initiativ benyttes til at 
fremme de berørte befolkningers aktive medvirken 
ved afgørelsen af deres fremtid og en virkelig udvik­
ling af det økonomiske og sociale demokrati. Gen­
nemførelsen af de integrerede programmer bør såle­
des være en anledning til ikke blot at udvikle indivi­
duelle initiativer, men også strukturer baseret på 
sammenslutninger og andelsvirksomhed. 
4.6.2. Et integreret udviklingsprogram for de 
vestskotske øer (Western Isles) 
Udvalget har på stedet kunnet konstatere de speci­
fikke problemer på de vestskotske øer og godkender 
det integrerede program. Den socio-økonomiske si­
tuation i dette område ser ud til at være specielt 
ugunstig og en koncentration af foranstaltninger og 
finansielle midler inden for rammerne af et integre­
ret program vil kunne forbedre situationen. 
I betragtning af »crofting«-systemets dominerende 
rolle og de små indtægter, der normalt opnås ved en 
række forskellige deltidsjobs, forekommer bestem­
melserne i direktiv 72/159/EØF og 72/160/EØF, 
selv med de ændringer, Kommissionen nu foreslår, 
ikke at kunne skabe den nødvendige forbedring af 
landbrugsstrukturerne. 85 % af »croft«-bedrifterne 
kræver mindre end 100 arbejdsdage om året og 8 % 
mellem 100 og 200 arbejdsdage. De betingelser, der 
er opstillet i direktiv 72/159/EØF og 72/160/EØF, 
ser derfor ud til at ville udelukke hovedparten af 
»crofters«, med mindre der foretages omfattende 
sammenlægninger, som ikke vil kunne undgå at for­
styrre det eksisterende socioøkonomiske system. 
Da »crofting«-systemet efter Udvalgets opfattelse 
har vist sig at kunne klare teknologisk betingede for­
andringer, fastholde befolkningen, befordre initiati­
ver og skabe levedygtighed, når det drejer sig om at 
skabe beskæftigelse og oprette andelsforetagender, 
foreslår det, at udviklingsprogrammet baseres på 
samfundene i landdistrikterne og de eksisterende sy­
stemer. 
Da Udvalget ikke på nuværende tidspunkt er i be­
siddelse af det integrerede udviklingsprogram, men 
har haft lejlighed til at se på de allerede udarbejdede 
Nr. C 53/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
projekter, vil det foreslå, at planlægningsgruppen 
snarest muligt samles, for at den sammen med Rå­
det for de vestskotske øer og udviklingsbureauet for 
højlandet og øerne kan udarbejde et program, som 
tilsigter en samtidig anvendelse af samtlige EF's fi­
nansielle instrumenter. 
På baggrund af de samtaler, som Udvalget under sin 
studierejse førte med forskellige administrative 
myndigheder, mener det, at projektet skal holdes in­
den for de geografiske områder, som Kommissionen 
har foreslået. Da hele højlandsområdet og de skot­
ske øer har lighedspunkter med Western Isles, me­
ner Udvalget, at det integrerede program vil få yder­
ligere chancer for et heldigt udfald, hvis det begræn­
ses til at omfatte det valgte område, især fordi de 
lokale myndigheder og befolkningen allerede er me­
get stærkt motiverede af det forberedende arbejde 
med projekterne. Udvalget ønsker imidlertid ikke, at 
man udelukker muligheden for en senere inddra­
gelse af hele området eller en udvidet anvendelse af 
foranstaltningerne på landbrugsområdet med hen­
blik på en genindførelse af forskellige ordninger — 
støtte til gødning, foderstoffer og transport — som 
på nuværende tidspunkt er ophævet. 
Udvalget godkender retningslinjerne i det integre­
rede programs landbrugsafsnit, men understreger, at 
der må tilvejebringes bedre produktionsmidler og 
tjenesteydelser samt udvikles fælles forarbejdnings-
og afsætningsstrukturer. Udvalget foreslår ligeledes, 
at der foretages en nærmere undersøgelse af de vest­
skotske øers mælkeforsyning og mejeriproduktion. 
Der bør navnlig iværksættes havnebyggeri på vest­
kysten, ske en udvikling af visse former for skaldyrs-
fiskeri og opmuntres til etablering af dambrug. I øv­
rigt må man være opmærksom på problemerne ved­
rørende tilkørsels- og forbindelsesveje. 
Udvalget har gjort sig visse overvejelser med hensyn 
til omfanget af den støtte, der er afsat til landbrugs­
afsnittet i det integrerede program, på baggrund af 
de alvorlige handicaps i dette område. Det mener 
imidlertid, at denne støtte vil have langt større chan­
cer for at forbedre de socio-økonomiske forhold og 
øge de forskellige aktiviteters rentabilitet, såfremt de 
forskellige foranstaltninger træffes efter fælles over­
enskomst mellem de enkelte administrative myndig­
heder, og hvis støtten integreres i de foranstaltnin­
ger, som Det forenede Kongerige er ansvarlig for. 
Udvalget henleder EF-instansernes opmærksomhed 
på de oplysninger og afsnit i beretningen, som ved­
rører de vestskotske øer. 4.6.3. Et integreret udviklingsprogram for 
departementet Lozere 
Udvalget støtter princippet i dette integrerede pro­
gram, da den socio-økonomiske situation i departe­
mentet er specielt problematisk, og en forbedring af 
denne situation kræver en koncentration af dispo­
nible midler og foranstaltninger, som kan iværksæt­
tes samtidig. 
Da der ikke på nuværende tidspunkt foreligger et 
samlet program for en integreret udvikling, anbefa­
ler Udvalget, at planlægningsgruppen snarest muligt 
nedsættes, således at den i snævert samarbejde med 
de lokale myndigheder og befolkningen kan opstille 
et program, der tager sigte på en samtidig anven­
delse af samtlige EF's finansielle instrumenter. 
Med hensyn til landbrugsafsnittet i programmet 
godkender Udvalget de afstukne strategier, idet det 
samtidig peger på nødvendigheden af at udvikle for­
arbejdnings- og afsætningsstrukturerne for land­
brugsprodukter og sikre tilvejebringelsen af produk­
tionsmidler og tjenesteydelser. 
4.6.4. Et integreret udviklingsprogram for den 
belgiske provins Luxembourg 
Udvalget stiller sig positivt over for gennemførelsen 
af et integreret udviklingsprogram og konstaterer 
samtidig, at det sydøstlige område af Belgien må ka­
rakteriseres som langt mindre udviklet sammenlig­
net med det belgiske gennemsnit, men det har dog 
et langt højere udviklingsniveau end en række andre 
regioner i EF. 
Udvalget mener således, at gennemførelsen af side­
løbende projekter i de forskellige aktivitetssektorer 
vil kunne hindre en yderligere forværring af den nu­
værende situation. 
Da der ikke på indeværende tidspunkt foreligger et 
samlet program for en integreret udvikling, ser Ud­
valget gerne, at den planlægningsgruppe, som er 
nedsat af de belgiske myndigheder, snarest muligt 
træder sammen, således at den i snævert samarbejde 
med de lokale myndigheder og befolkningen kan 
opstille et program indeholdende de ønskede mål­
sætninger og prioriterede mål. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/39 
Med hensyn til landbrugsafsnittet godkender Udval­
get de valgte målsætninger og glæder sig navnlig 
over den vægt, der er lagt på oprettelsen af forsøgs­
centre for udviklingen af nye landbrugsprodukter, 
produktionsteknikker og driftsmetoder i landbruget. 
Bestræbelserne på disse områder giver gode løfter 
for fremtiden. 
4.7. Forbedring af vilkårene for forarbejdning og 
afsætning af landbrugsvarer (særlig 
foranstaltning med henblik på slagtning af svin 
og forarbejdning af svinekød i Frankrig og Det 
forenede Kongerige 
Udvalget godkender Kommissionens forslag om 
forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsæt­
ning af svinekød i Frankrig og Det forenede Konge­
rige med det formål at afhjælpe strukturforholdene 
og løse de tekniske problemer på slagteriområdet, 
men det gør dog opmærksom på, at der i Kommissi­
onens dokument i påfaldende grad savnes oplysnin­
ger og referencer. 
Selv om formålet med forordning (EØF) nr. 355/77 
ganske rigtigt drejede sig om tildeling af supple­
rende midler, gør Udvalget dog opmærksom på, at 
medlemsstaternes anmodning om tildeling af finan­
sielle midler bør ske inden for rammerne af særlige 
programmer. Udvalget henleder Kommissionens 
opmærksomhed på, at der bør undgås med den nu 
foreslåede procedure at skabe en præcedens, der 
kan gøre forordning (EØF) nr. 355/77 virkningsløs. 
Udvalget mener derfor, at de talrige initiativer, som 
er nødvendige for at forbedre forarbejdnings- og af-
sætningsstrukturerne, kræver, at Rådet øger de fi­
nansielle midler til iværksættelsen af forordning 
(EØF) nr. 355/77 betydeligt. 
5. Konklusioner 
I betragtning af de fortsat eksisterende meget store 
forskelle inden for landbruget og de utilstrækkelige 
resultater, der er opnået med de socio-strukturelle 
direktiver af 1972, påskønner Udvalget, at EF-Kom-
missionen har fundet det hensigtsmæssigt at frem­
sætte nye forslag. 
Udvalget mener således, at strukturpolitikken er et 
nødvendigt led i den fælles landbrugspolitik, men 
skal understrege, at den naturligvis ikke kan erstatte 
en prispolitik. En modernisering og udvikling af be­
drifterne må tværtimod være baseret på en forvis­ning om en prisudvikling, som gør det muligt at 
opnå samme indkomstforhold, som findes i de øv­
rige sektorer. 
Udvalget godkender de generelle bestræbelser for at 
smidiggøre kriterierne og bevare en vis form for se­
lektivitet, men mener fortsat, at moderniseringen og 
udviklingen af de bedrifter, som har størst behov 
herfor, bør ske gradvis, og at en etapevis udviklings­
plan vil være den mest egnede fremgangsmåde. 
Det er i øvrigt Udvalgets opfattelse, at det i forbin­
delse med ydelsen af denne støtte må overvåges, at 
lovgivningen om arbejdsmæssige forhold overhol­
des. 
Udvalget mener endvidere, at den socio-kulturelle 
politiks ringe resultater og problemerne med at gen­
nemføre en EF-strukturpolitik på fælles kriterier 
ikke må medføre, at man opgiver denne politik i de 
vanskeligst stillede områder og erstatter den med re­
gionalt betonede udviklingsprogrammer. 
Udvalget mener således, at disse regionaludviklings­
programmer — hvor afpassede de end måtte være 
efter de særlige behov i de pågældende regioner og 
områder — indebærer den ulempe, at de ofte opfyl­
der ønsker, som undertiden hverken er begrundet i 
en økonomisk analyse eller baseret på EF-kriterier. 
Udvalget påskønner derfor, under forbehold af at 
der gives en klar definition på kriterierne for valg af 
områder, de særlige programmer for udvikling af 
landbrugsproduktionen samt de integrerede pro­
grammer, hvoraf endnu kun landbrugsafsnittet er 
bekendt. 
Udvalget finder denne sidste fremgangsmåde veleg­
net, da tanken hermed er en global udvikling af det 
pågældende område. Det er overflødigt at opmuntre 
til en udvikling af landbrugsproduktionen, hvis den 
økonomiske, sociale og kulturelle infrastruktur sam­
tidig gradvis forsvinder. I øvrigt vil en sideløbende 
iværksættelse af en række af EF's finansielle instru­
menter i forbindelse med projekter, i hvis udform­
ning den lokale befolkning er blevet inddraget i vid 
udstrækning, være en meget velegnet fremgangs­
måde. 
Endelig skal Udvalget understrege, at de dybtgå­
ende ændringer i de økonomiske konjunkturer kræ­
ver indgående overvejelser over landbrugs- og struk­
turpolitikkens videre udvikling. Den socio-struktu­
relle politik har ikke, som nogen frygter, til hoved-
Nr. C 53/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
formål at øge landbrugsproduktionen. Strukturpoli­
tikken har til formål at forbedre landbrugsbedrifter­
nes struktur, således at de landbrugere, der er 
beskæftiget på bedrifterne, kan forbedre deres ind­
komster på grundlag af en mere rationel forvaltning 
af produktionsfaktorerne. 
På baggrund af udviklingen i den generelle økono­
miske situation, energiforsyningskrisen og de fortsat 
stigende produktionsomkostninger burde tilpasnin­
gen af strukturpolitikken være en anledning til nær­
mere at overveje, hvilken form for udvikling der vil 
være ønskelig for bedrifterne. Ville det ikke være 
hensigtsmæssigt samtidig med en forbedring af pro­
duktionen på grundlag af de tekniske fremskridt at 
undgå visse former for spild? Landbrugets afhæn­
gighed af andre forudgående og efterfølgende pro­
duktionssektorer bliver stadig større. Gældsbyrderne 
er blevet meget tyngende, ligesom anvendelse af 
navnlig importerede rå- og hjælpestoffer er steget. 
Energiforbruget er blevet betydeligt større og visse 
supplerende afgrøder medfører undertiden meget 
høje energiomkostninger. 
Udvalget mener, at det måske vil være hensigtsmæs­
sigt at sætte spørgsmålstegn ved opmuntringen til at 
fremme en produktionsmodel gående ud på at sub­stituere arbejde med kapital og på øget anvendelse 
af importerede rå- og hjælpestoffer. En mindskelse 
af spild vil under alle omstændigheder ikke stride 
mod øget produktivitet. 
Der vil imidlertid kun kunne blive tale om en frem­
adskridende udvikling. Et mere økonomisk land­
brug betyder ikke et mindre produktivt landbrug. In­
den for mælkesektoren vil for eksempel en øget 
produktion af foderstoffer kunne erstatte den sti­
gende anvendelse af importeret foder og hindre en 
opbygning af et husdyrhold, som er baseret på et 
skrøbeligt grundlag, og navnlig et afhængighedsfor­
hold. En afgrødeintensivering er forenelig med 
øgede besparelser, navnlig på grundlag af bælgplan­
teafgrøder eller gødende afgrøder. Selv om en be­
grænsning af omkostningerne ikke øger produktio­
nen, medfører den dog større produktivitet og der­
med større landbrugsindkomster. Indførelsen af nye 
teknikker og en almindelig udbredelse af disse er li­
geledes betydningsfulde faktorer for skabelsen af en 
ny udviklingsmodel for landbruget. 
Endelig gør Udvalget Kommissionen opmærksom 
på den værdiforringelse af den foreslåede støtte, 
som efterhånden har fundet sted, og anmoder om, at 
der i EF-ordningen fastsættes en årlig regulering. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. oktober 1979. 
Raffaelle VANN1 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
Til udtalelsen fra Det økonomiske og sociale Udvalg 
Følgende ændringsforslag, blev forkastet under forhandlingerne: 
Punkt 1.2.3. 
I slutningen af afsnit efter ». . . af helt central betydning« tilføjes: 
»Denne prispolitik bør udformes under hensyntagen til resultaterne af Ministerrådets møder 
den 5. og 6. december 1978. Kommissionen bør derfor føle sig tilskyndet til at udarbejde en 
prispolitik, som er i overensstemmelse med de faktiske regionale forhold på nationalt og EF-
plan, da den hidtil førte politik ikke har kunnet fjerne indkomstskævhederne og den struktu­
relle uligevægt« 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/41 
Resultat af afstemningen 
3 stemte for, et overvældende flertal stemte imod, 20 undlod at stemme. 
Punkt 1.2. 
Fjerde afsnit affattes således: 
»Når den socio-strukturelle politik således er en integrerende del af den fælles landbrugspoli­
tik, og det er dens overordnede sigte, at landmænd skal kunne opnå samme leve- og ind­
komstvilkår som andre samfundsgrupper, bør det via prispolitikken garanteres de modernise­
rede bedrifter, at deres situation kan opretholdes. Det var med dette mål for øje, at Kommissi­
onen fra 1972 indførte en prisfastsættelsesmetode med udgangspunkt i objektive kriterier, idet 
der navnlig blev taget hensyn til den generelle økonomiske sammenhæng og markedssituatio­
nen for de forskellige produkter. Derfor vil enhver opgivelse af denne metode, som arbejds­
markedets parter og navnlig Det økonomiske og sociale Udvalg ved gentagne lejligheder har 
givet udtryk for, at de ønsker at fastholde, medføre risiko for, at der sættes spørgsmålstegn ved 
de mål, der søges nået med det socio-strukturelle mål. 
Endelig gør Udvalget opmærksom på, at situationen for mange EF-landbrugere er kritisk, dels 
fordi de ikke har muligheder for at forelægge udviklingsplaner og derfor ikke kan håbe på at mo­
dernisere deres bedrifter på grundlag af de af Kommissionen foreslåede strukturforanstaltninger, 
dels fordi de har så små bedrifter, at de ikke kan håbe på at nå op på en rimelig indkomst på 
basis af prispolitikken.« 
Begrundelse 
Det er formålet med dette ændringsforslag i Udvalgets udtalelse at få medtaget de meget væsent­
lige overvejelser, som indeholdtes i afdelingens forslag til udtalelse, idet det af disse fremgår, at 
den fælles landbrugspolitik må baseres på en nøje sammenhæng mellem pris- og strukturpolitik­
ken, således at der tages hensyn til samtlige EF-landbrugeres situation og problemer. 
Udvalget har gentagne gange givet udtryk for denne tankegang, og det er meget vigtigt endnu en 
gang at minde herom i denne udtalelse, som behandler Kommissionens vigtigste forslag i de sid­
ste 10 år vedrørende landbrugsstrukturerne. 
Resultat af afstemningen 
30 stemte for, 46 stemte imod, 20 undlod at stemme. 
Punkt 4.1.9. »Mælk og mejeriprodukter« 
Tallet 70 erstattes med 50. 
Begrundelse 
Kravet om 70 % foder vil hindre rationelt og økonomisk kvægbrug på mindre ejendomme. De 
50 °/o er tilstrækkeligt til at hindre industristalde. 
Resultat af afstemningen 
9 stemte for, 57 stemte imod, 21 undlod at stemme 
Punkt 4.3.3. »Nyt afsnit III (artikel 2) 
Første afsnit, der indledes med »Afdelingen mener . . . «, slettes. 
Begrundelse 
Ifølge direktivforslaget er der ikke blot tale om uddannelse og videreuddannelse af ledere og per­
sonale i landbrugets producentsammenslutninger. Det langt overvejende antal små og mellem-
Nr. C 53/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
store virksomheder, som beskæftiger sig med forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, 
skal ligeledes tilgodeses. 
Det indses ikke, hvorfor Det økonomiske og sociale Udvalg skulle ønske at udelukke disse virk­
somheder fra støtteforanstaltningerne og ensidigt begunstige andelsforetagender. 
Resultat af afstemningen 
30 stemte for, 34 stemte imod, 24 undlod at stemme. 
Punkt 4.4.1 »Godtgørelse til ældre bedriftsindehavere« 
Andet punktum i 2. afsnit erstattes med følgende: 
»Den øvre grænse bør ikke være højere end 60 år, idet den dog i et begrænset tidsrum bør sættes 
til 65 år.« 
Resultat af afstemningen 
4 stemte for, 40 stemte imod, 33 undlod at stemme. 
Punkt 4.7. Ordet »godkender« erstattes med »noterer sig«. 
Begrundelse 
Den her foreliggende forhåndsgodkendelse af særlige projekter, som Kommissionen har givet, er 
imod meningen med forordning 355/79. Det, der bør ske, er en generel forøgelse af midlerne til 
forordning (EØF) nr. 355/77, således som det iøvrigt også anføres i teksten i slutningen af pkt. 7. 
Resultat af afstemningen 
13 stemte for, 30 stemte imod, 40 undlod at stemme. 
Følgende passage i afdelingens udtalelse udgik til fordel for et ændringsforslag, der blev vedtaget 
under forhandlingerne: 
»Afdelingen finder det uhensigtsmæssigt at gennemføre en bestemmelse om, at landmænde­
nes arbejdsindkomst efter udviklingsplanens afslutning ikke kan overstige det regionale gen­
nemsnit med mere end 20 %«. 
Resultat af afstemningen 
58 stemte for, 15 stemte imod, 20 undlod at stemme. 
»Bestemmelserne om den nuværende maksimale beløbsramme for investeringer, p. t. 54 000 
RE, bør ændres til en maksimering af støtten. Eventuelt til et maksimalt antal staldpladser«. 
Resultat af afstemningen 
54 stemte for, 2 stemte imod, 26 undlod at stemme.