AEndret forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RAADETS FORORDNING (EF) om organisationers frivillige deltagelse i en faellesskabsordning for miljoeledelse og miljoerevision (EMAS)

BEGRUNDELSE

Kommissionen forelaegger i medfoer af traktatens artikel 250, stk. 2, et aendret forslag til Europa-Parlamentets og Raadets forordning om organisationers frivillige deltagelse i en faellesskabsordning for miljoeledelse og miljoerevision (EMAS). I det aendrede forslag er der taget hensyn til en raekke af de aendringsforslag, Europa-Parlamentet vedtog paa sit plenarmoede i april 1999.

Kommissionen kan acceptere aendringsforslag 1, 4 (foerste betragtning) og 26 (sidste led), da de goer Kommissionens forslag mere attraktivt for erhvervslivet. Her praeciseres det, at ordningen er aaben for alle organisationer, der afstedkommer miljoepaavirkninger, og medlemsstaterne opfordres til at give organisationer incitamenter til at deltage i EMAS.

AEndringsforslag 3 og 18 (tre led) understreger, at det til stadighed maa sikres, at miljoeverifikatorerne sidder inde med de fornoedne kundskaber, og at EMAS-forordningens krav til akkrediteringsordningen opfyldes i alle medlemsstaterne. Kommissionen kan acceptere disse aendringsforslag da de bidrager til EMAS-ordningens trovaerdighed.

For at ordningen kan virke korrekt, er det afgoerende, at den gennemfoeres paa samme maade og paa et sammenligneligt grundlag i alle medlemsstaterne. AEndringsforslag 34 og 43 stoetter disse principper og kan derfor accepteres. De indfoerer henholdsvis en henvisning til den europaeiske standard EN ISO 14001 og kraever, at Kommissionen opstiller retningslinjer for miljoeredegoerelsernes form og indhold.

Ogsaa naerhedsprincippet er et af de ledende principper for forslaget, og Kommissionen kan i princippet godtage aendringsforslag 11, 20 og 21, da de giver medlemsstaterne mulighed for at udpege nationale, regionale eller lokale instanser som i EMAS-registreringsorganer. Disse tre aendringsforslag tilgodeses ved at aendre definitionen paa registreringsorganer. Hermed imoedekommes ogsaa et oenske fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs, fremfoert i udtalelsen af 26. maj 1999.

AEndringsforslag 8 og 45, som definerer begrebet "interesseparter", kan i princippet godtages, saa laenge det er i overensstemmelse med teksten og definitionerne i ISO 14001, og saa laenge de ikke begraenser kommunikationsaspektet ved EMAS-ordningen. AEndringsforslagene tilgodeses ved at aendre ordet "stakeholders" til "interested parties" (i den engelske originaltekst - er ikke relevant for den danske udgave) for at bevare overensstemmelsen med ISO 14001. "Interesseparter" er nu defineret i artikel 2. Hermed imoedekommes desuden Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs oenske om en definition paa "interessepart".

AEndringsforslag 27 kan godkendes i princippet, da deltagelse i EMAS ikke maa skabe urimelige administrative byrder for de smaa og mellemstore virksomheder. Det skal imidlertid formuleres omhyggeligt, saa EMAS-kravene ikke svaekkes for SME. Dette aendringsforslag er tilgodeset med et nyt led i artikel 10, stk. 1.

AEndringsforslag 42 kan accepteres i princippet, men det maa ikke medfoere gentagelser i teksten eller blande en marketingmulighed sammen med et bindende krav ved at goere anvendelsen af EMAS-logoet obligatorisk. Dette aendringsforslag er tilgodeset med en tilfoejelse i bilag III.3.2.

Produkterne fra en given organisation kan medfoere vaesentlige miljoepaavirkninger og skal derfor indberettes under EMAS-ordningen. Anvendelse af logoet i forbindelse med produktinformation, som foreslaaet i aendringsforslag 24, kan derfor accepteres i princippet, saa laenge det ikke kan forveksles med miljoemaerkning. Dette aendringsforslag er tilgodeset med en tilfoejelse i artikel 8, stk. 3.

Henvisning til indikatorer, som foreslaaet i aendringsforslag 48, kan accepteres i princippet, forudsat at det klart fremgaar, at der er tale om miljoeindikatorer.

AEndringsforslag 60 kan accepteres i princippet, da det kan tjene til at give private virksomheder eksempler. Kommissionen kan imidlertid ikke forpligte andre organisationer; denne bestemmelse vil vaere mere passende i en betragtning. Fristen boer ogsaa vaere mere fleksibel, afhaengig af resultatet af vurderingen af disse organisationers miljoepaavirkninger.

Kommissionen kan i princippet acceptere aendringsforslag 5, hvorefter Kommissionen skal bistaa ansoegerlandene. Dette indgaar i den tekniske bistand som led i foer-tiltraedelsesstrategien, men maa ikke medfoere, at der afsaettes yderligere ressourcer til denne proces.

AEndringsforslag 26 (3. led) kan godtages, da kredsen af organisationer, som kan stoette gennemfoerelsen af EMAS, ikke begraenses, og da handels- og haandvaerkssammenslutninger kan spille en vigtig rolle. At foreskrive, hvordan medlemsstaterne skal kanalisere informationer om EMAS, kan paa den anden side begraense informationens raekkevidde og stride mod de lokale forhold. Kommissionen kan derfor ikke acceptere aendringsforslag 31.

AEndringsforslag 4 (2, betragtning) kan ikke godtages, da det skaber forvirring omkring Kommissionens og medlemsstaternes rolle og begraenser de sidstnaevntes ret til at indfoere de strukturer, de finder noedvendige, for at EMAS-forordningen kan fungere tilfredsstillende.

Parlamentets aendringsforslag 7 (da og db), og 12 (b, stk. 1) og 25 gaar ud paa, at organisationerne skal anvende den bedste tilgaengelige teknologi (BAT) i forbindelse med gennemfoerelsen af EMAS-ordningen. BAT-begrebet er industribaseret og passer derfor ikke paa EMAS-ordningen, naar denne udvides til at omfatte alle sektorer. Endvidere er BAT-begrebet udtrykkeligt defineret i gaeldende EU-lovgivning, nemlig IPPC-direktivet. Minimumskravet for, at en organisation kan deltage i EMAS, er overholdelse af gaeldende miljoelovgivning. Organisationer som goer brug af BAT, er saaledes allerede omfattet af gaeldende EU-lovgivning. Kommissionen kan derfor ikke godtage disse aendringsforslag.

AEndringsforslag 26 (1. led) og 30 gaar ud paa, at medlemsstaterne skal lette EMAS-registrerede organisationers adgang til offentlige indkoeb og give dem fortrinsbehandling i forbindelse med offentlige indkoebsprocedurer. Kommissionen kan ikke acceptere disse aendringsforslag inden for rammerne af det nuvaerende direktiv om offentlig indkoeb.

Forslaget er udformet saaledes, at det kan gaelde virksomheder i alle stoerrelser. Et forslag om at indfoere en EMAS-ordning paa lavt niveau for smaa og mellemstore virksomheder er ikke i disses interesse, eftersom en saadan ordning kunne betragtes som havende en ringere vaerdi paa markedet. Kommissionen kan derfor ikke acceptere aendringsforslag 2, 52 (sidste stykke) og 56, som giver smaa og mellemstore virksomheder lempeligere EMAS-krav.

Kommissionen kan ikke godtage aendringsforslag 7 (2a og 2b) 13, 14, 41, 44, 46 (de to foerste tilfoejelser), 53 og 54, da de kun gentager elementer, som allerede indgaar i forslaget, og derfor aendrer forslagets logiske opbygning og goer det vanskeligere at forstaa.

AEndringsforslag 18 (stk. 1) og 32 gaar ud paa, at medlemsstaterne skal naa til enighed om en "aftaleprotokol" om akkreditering og sanktioner. AEndringsforslag 22 slaar til lyd for en ordning med dataudveksling mellem "lokale organer" og 26 (andet led) for prioriteret ret til "offentlige tilskud". Disse aendringsforslag kan ikke accepteres, da de indfoerer ikke naermere definerede og uklare begreber, som ikke kan foeres ud i livet.

Kommissionen kan ikke acceptere aendringsforslag 9 og 10, hvorefter myndigheden inddrages i afgoerelsen om, hvilken del af en organisation der skal EMAS-registreres, og lader et anlaegsomraade vaere afgraenset af et ikke naermere defineret "lokalt organs" territorium. Begge aendringsforslagene strider mod forordningens bestemmelser om ansvaret for at afgraense den del af en organisation, der skal EMAS-registreres.

AEndringsforslag 12 (1. tilfoejelse), hvorefter organisationerne skal vedtage en miljoepolitik i overensstemmelse med bilag I B. 4, kan ikke accepteres, da der ikke findes noget bilag 1 B.4.

AEndringsforslag 7, litra d), 36, 37 og 38 vedroerer medarbejdernes inddragelse i gennemfoerelsen af EMAS. De udvider dette princip, som allerede indgaar i forslaget, ved at foreskrive, hvilke kanaler og midler organisationerne skal anvende for at inddrage medarbejderne. Disse krav kan i realiteten begraense medarbejdernes deltagelse, da der er store forskelle mellem de forskellige organisationer og mellem de forskellige medlemsstater. Dette spoergsmaal kan bedst loeses ved at videreformidle den bedst mulige praksis paa dette omraade paa grundlag af retningslinjer, som Kommissionen udarbejder i samarbejde med organisationer, der repraesenterer medarbejderne. Kommissionen kan derfor ikke acceptere disse aendringsforslag.

AEndringsforslag 16, 17, 39 og 52 (stk. 1) svaekker EMAS-ordningens gennemsigtighed og trovaerdighed, ved at hyppigheden for bekraeftelse af miljoeredegoerelser nedsaettes fra 1 aar til hoejst 3 aar. Miljoeredegoerelsen er den synlige del af gennemfoerelsen af EMAS og skal derfor indeholde paalidelige og ajourfoerte oplysninger. Dette sikres ved, at den verificeres og bekraeftes af en ekstern, uafhaengig miljoeverifikator. Verifikation skal gennemfoeres mindst hver 3. aar,

I henhold til forslaget skal der endvidere foretages en aarlig bekraeftelse af ajourfoeringer af miljoeredegoerelsen, saa dennes trovaerdighed sikres loebende. Dette vil goere EMAS-ordningens miljoerapporteringskrav trovaerdige og gennemsigtige og give organisationerne mulighed for at faa fuldt udbytte af deltagelsen i EMAS, navnlig naar myndighederne overvejer at forenkle administrationen. Kommissionen kan derfor ikke acceptere disse aendringsforslag.

AEndringsforslag 7 (aa), 15, 35, 40 (ca. og sidste tilfoejelse), 59 og 64 vedroerer organisationernes opfyldelse af miljoelovgivningen, men de kan ikke accepteres af Kommissionen, da de ikke tilfoejer forslaget nogen mervaerdi. Kravet i aendringsforslag 15 om, at organisationer kun kan EMAS-registreres, hvis de opfylder miljoelovgivningen, indgaar allerede i Kommissionens forslag. AEndringsforslag 35, hvorefter organisationerne skal sikre, at miljoelovgivningen overholdes, viser manglende forstaaelse for, hvordan EMAS fungerer paa dette omraade. AEndringsforslag 40 (ca.), 59 og 64 aendrer EMAS-ordningens natur ved at goere den til et simpelt register over overholdelse af miljoelovgivningen, hvilket normalt er et omraade, der henhoerer under bindende lovgivning. AEndringsforslag 7 (aa) og 40 (sidste tilfoejelse), der kraever hensyntagen til den regionale miljoepolitik, sammenblander organisationernes ansvar for at opstille en politik og deres pligt til at opfylde miljoelovgivningen.

EMAS er en frivillig ordning og aendrer ikke organisationernes pligt til at opfylde miljoelovgivningen. For de regulerende myndigheder kan EMAS imidlertid vaere et vaerdifuldt vaerktoej til at skelne mellem gode og daarlige praestationer. Paa denne maade kan de regulerende myndigheder bedre maalrette deres ressourcer for at forbedre miljoeresultaterne. Kommissionens forslag opfordrer derfor medlemsstaterne til at undersoege, hvordan EMAS kan anvendes i lovgivningsprocessen. EMAS maa imidlertid ikke have nogen indflydelse paa den gaeldende miljoelovgivning. Kommissionen kan derfor ikke acceptere aendringsforslag 7 (3a).

Kommissionen kan ikke godkende aendringsforslag 55 og 58, som indfoerer to elementer, der ikke vedroerer vurdering af miljoepaavirkninger som defineret i forslagets bilag VI.

AEndringsforslag 40 (c og d) kraever en oversigt over miljoeforhold og -maalsaetninger. Inden for rammerne af EMAS-forordningen boer der snarere tales om en beskrivelse af miljoeforhold og miljoemaalsaetninger, hvorfor aendringsforslaget ikke kan accepteres.

AEndringsforslag 12 (a - 2. tilfoejelse) kan ikke godtages, da det gaar ud paa, at organisationerne skal tage hensyn til deres miljoepolitik og -program i miljoekortlaegningen; miljoekortlaegningen foretages imidlertid efter opstillingen af organisationens miljoepolitik og program.

Kommissionen kan ikke acceptere aendringsforslag 12 (sidste tilfoejelse), da der er tale om en misforstaaelse af forholdet mellem EMAS og ISO 14001. Et af formaalene med EMAS er at aabne en vej fra ISO 14001-certifikation til EMAS-registrering. Registrering er kun mulig, naar verifikator har kontrolleret, at de supplerende EMAS-krav er opfyldt.

AEndringsforslag 19 kan ikke accepteres, da det kraever forudgaaende godkendelse af verifikatorer. Dette ville stride mod verifikatorernes frihed til at arbejde i alle medlemsstaterne, forudsat at de har anmeldt stedet for deres verifikation og kan underkastes tilsyn.

EMAS giver ikke oplysninger om et produkts miljoekvalitet. EMAS-logoet betyder ikke det samme som miljoemaerkning. AEndringsforslag 23 ville derfor vaere vildledende, da det giver mulighed for at anbringe EMAS-logoet paa produkter og emballage, uanset miljoemaerkning. Kommissionen kan derfor ikke acceptere dette aendringsforslag.

Kommissionen kan ikke acceptere aendringsforslag 28 og 29, hvorefter Kommissionen skal forelaegge Europa-Parlamentet en aarlig rapport om gennemfoerelsen af artikel 10, stk. 4, og en rapport om resultaterne af artikel 10, stk. 2. Parlamentet kan faa forelagt saadanne oplysninger paa anmodning, men det ville vaere mere passende at koncentrere ressourcerne om EMAS-ordningens gennemfoerelse. Endvidere er fristen januar 2000 ikke realistisk i betragtning af den igangvaerende lovgivningsproces.

Princippet om, at EMAS-forordningen skal tages op til revision med regelmaessige mellemrum viser, at der er tale om en dynamisk ordning. Der maa imidlertid gives tilstraekkelig tid til, at ordningen kan blive fuldt funktionsdygtig, foer dens effektivitet kan vurderes. Kommissionen kan derfor ikke acceptere en revision efter tre aar i stedet for 5 aar som foreslaaet i aendringsforslag 33.

Gennemsigtighed er et vigtigt traek ved EMAS, men det boer ikke medfoere for store byrder for organisationerne. Kravet i aendringsforslag 47 om, at miljoeredegoerelsen skal forelaegges offentligheden - i stedet for at oplysningerne heri skal goeres tilgaengelige for offentligheden - vil oege byrden for virksomhederne, navnlig de smaa og mellemstore virksomheder. Kommissionen kan derfor ikke acceptere dette aendringsforslag.

AEndringsforslag 57, hvorefter organisationerne skal udarbejde en kundeopfoelgningspolitik, vil betyde en overdreven stor byrde for organisationerne og vil kunne begraense deltagelsen i EMAS. Kommissionen kan derfor ikke acceptere dette aendringsforslag.

Hensigten med aendringsforslag 50 og 62, der vedroerer yderligere sikring af miljoeverifikatorernes kvalitet, er meget uklar. Forslaget opstiller allerede de noedvendige krav til verifikators kompetence og de foranstaltninger, der skal sikre, at kompetenceniveauet opretholdes. Kommissionen kan derfor ikke acceptere disse aendringsforslag.

Kommissionen kan ikke godtage aendringsforslag 6, som indfoerer en henvisning til modus vivendi-aftalen.

AEndret forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RAADETS FORORDNING (EF) om organisationers frivillige deltagelse i en faellesskabsordning for miljoeledelse og miljoerevision (EMAS)

EUROPA-PARLAMENTET OG RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 130 S, stk. 1, 175,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg,

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget,

i samarbejde med Europa-Parlamentet i henhold til fremgangsmaaden i traktatens artikel 189 C, 251, og

ud fra foelgende betragtninger:

(1) I henhold til Traktatens artikel 2 har Faellesskabet bl.a. til opgave at fremme en baeredygtig vaekst i hele Faellesskabet, og i Raadets resolution af 1. februar 1993 [1] understreges betydningen af en saadan baeredygtig vaekst;

[1] FT C 138 af 17.5.1993, s. 1.

(2) i Kommissionens program »Mod en baeredygtig udvikling«, der med hensyn til den heri fastsatte generelle strategi er godkendt ved Raadets resolution af 1. februar 1993, understreges virksomhedernes rolle og ansvar, baade med hensyn til at styrke oekonomien og beskytte miljoeet i hele Faellesskabet;

(3) i programmet »Mod en baeredygtig udvikling« hedder det, at udbuddet af instrumenter paa miljoebeskyttelsesomraadet boer udvides, og at der boer anvendes markedsmekanismer for at faa organisationerne til at udvise en fremadrettet miljoeholdning, som gaar videre end opfyldelsen af de relevante lovfaestede miljoekrav;

(4) Raadets forordning (EOEF) nr. 1836/93 om industrivirksomheders frivillige deltagelse i en faellesskabsordning for miljoestyring og miljoerevision (EMAS) har vist sig at vaere et effektivt middel til at fremme industriens miljoeindsats og -resultater;

(5) EMAS boer derfor vaere aaben for alle organisationer, der afstedkommer vaesentlige miljoepaavirkninger, fordi ordningen giver dem mulighed for at styre disse vaesentlige miljoepaavirkninger og forbedre deres samlede miljoeindsats og -resultater;

(6) erfaringerne med gennemfoerelsen af Raadets forordning (EOEF) nr. 93/1836 skal udnyttes til at oege EMAS-ordningens effektivitet som middel til at forbedre organisationernes samlede miljoeindsats og -resultater;

(7) i overensstemmelse med naerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, som omhandlet i traktatens artikel 3 B 5, skal EMAS-ordningens muligheder for at forbedre de europaeiske organisationers miljoeindsats og -resultater virkeliggoeres paa faellesskabsplan; formaalet med denne forordning er at sikre en ensartet gennemfoerelse af EMAS i hele Faellesskabet ved at opstille faelles regler, fremgangsmaader og vaesentlige krav vedroerende EMAS, mens foranstaltninger, der kan gennemfoeres hensigtsmaessigt paa nationalt plan, overlades til medlemsstaterne;

(8) organisationerne boer tilskyndes til frivillig deltagelse i EMAS, hvilket skulle komme organisationerne til gode for saa vidt angaar myndighedskontrol, omkostningsbesparelser og omdoemme hos offentligheden;

(9) det er vigtigt, at smaa og mellemstore virksomheder deltager i EMAS, og at der i dette oejemed skabes eller gives lettere adgang til teknisk bistand og offentlige instanser, der kan give dem den noedvendige ekspertviden og stoette;

(10) de oplysninger, der tilvejebringes af medlemsstaterne, vil blive anvendt af Kommissionen til at vurdere behovet for at udvikle saerlige foranstaltninger til at oege organisationers, navnlig smaa og mellemstore virksomheders, deltagelse i EMAS;

(11) organisationer, der gennemfoerer miljoeledelsessystemer, vinder i gennemsigtighed og paalidelighed, naar deres miljoeledelsessystem, miljoerevisionsprogram og miljoeredegoerelse undersoeges til kontrol af, om de opfylder de relevante krav i denne forordning, og naar miljoeredegoerelsen og de efterfoelgende opdateringer heraf bekraeftes af akkrediterede miljoeverifikatorer;

(12) for at sikre EMAS-ordningens trovaerdighed generelt maa der med en uafhaengig og neutral akkrediteringsordning, videreuddannelse og passende tilsyn med miljoeverifikatorernes aktiviteter skabes sikkerhed for, at miljoeverifikatorerne sidder inde med de fornoedne kundskaber, og at disse til stadighed forbedres; der boer derfor skabes et snaevert samarbejde med de nationale akkrediteringsorganer;

(13) organisationerne boer tilskyndes til regelmaessigt at udarbejde og offentliggoere miljoeredegoerelser, hvorved offentligheden og andre interesseparter holdes underrettet om deres miljoeindsats og -resultater;

(14) Kommissionen boer, efter en faellesskabsprocedure, tilpasse forordningens bilag, anerkende europaeiske og internationale miljoestandarder af relevans for EMAS og udarbejde retningslinjer for partnerskaber med EMAS-interesseparter for at sikre, at EMAS-kravene gennemfoeres ensartet i alle medlemsstaterne;

(15) medlemsstaterne boer skabe incitamenter for at anspore organisationer til at deltage i EMAS;

(16) Kommissionen boer bistaa de lande, der ansoeger om tiltraedelse til Den Europaeiske Union, med at skabe de strukturer, der behoeves til at gennemfoere EMAS;

(17) de europaeiske institutioner soeger at efterleve de principper, der er nedfaeldet i denne forordning;

(18) denne forordning boer tages op til revision efter en vis periode paa grundlag af erfaringerne med dens anvendelse -

UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Miljoeledelses- og miljoerevisionsordningen og dens maalsaetninger

1. Der oprettes en faellesskabsordning, som organisationer frivilligt kan deltage i, i det foelgende benaevnt "EMAS"; sigtet hermed er at bedoemme og forbedre organisationernes miljoeindsats og -resultater og tilvejebringe relevante oplysninger til offentligheden og andre interesseparter.

2. EMAS har til formaal at fremme en fortsat forbedring af organisationernes miljoeindsats og -resultater gennem:

a) organisationernes indfoerelse og gennemfoerelse af miljoeledelsessystemer

b) systematisk, objektiv og regelmaessig bedoemmelse af disse systemers effektivitet

c) oplysning af offentligheden og andre interesseparter om miljoeindsatsen og -resultaterne

d) inddragelse af medarbejderne.

3. EMAS beroerer ikke Faellesskabets eller medlemsstaternes lovgivning eller tekniske krav vedroerende miljoetilsyn, der ikke er omfattet af Faellesskabets lovgivning, eller organisationernes forpligtelser i henhold til naevnte lovgivning eller krav.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstaas ved:

a) miljoepolitik: organisationens overordnede maal og principper paa miljoeomraadet, herunder overensstemmelse med alle relevante lovbestemte miljoekrav

b) miljoekortlaegning: en indledende, tilbundsgaaende gennemgang af miljoeforhold, miljoepaavirkninger og miljoeindsats og -resultater i forbindelse med driften af en organisation

c) miljoeforhold: enkeltdel af en organisations aktiviteter, produkter eller tjenesteydelser, som kan paavirke miljoeet

NB: Et vaesentligt miljoeforhold er et miljoeforhold, der har eller kan have en vaesentlig miljoepaavirkning

d) miljoepaavirkning: enhver aendring i miljoeet, hvad enten den er skadelig eller gavnlig, som helt eller delvis er et resultat af en organisations aktiviteter, produkter eller tjenesteydelser

e) miljoeprogram: en beskrivelse af en organisations konkrete maal og aktiviteter, der tager sigte paa at forbedre organisationens miljoebeskyttelse, herunder en beskrivelse af de foranstaltninger, som er truffet eller paataenkes for at naa disse maal, samt eventuelle frister, der er fastsat for gennemfoerelsen af disse foranstaltninger

f) miljoemaalsaetning: samlet miljoemaal, der udspringer af miljoepolitikken, og som en organisation beslutter sig for at opfylde, og som skal vaere talbestemt, naar det er praktisk muligt

g) "miljoemaal: detaljeret krav til indsats og resultater, gaeldende for en organisation eller dele af den, som udspringer af miljoemaalsaetningerne, og som det er noedvendigt at saette og opfylde for at naa disse maalsaetninger, og som ydermere er talbestemt, naar det er praktisk muligt

h) miljoeledelsessystem: den del af det samlede ledelsessystem, der indbefatter organisationsstruktur, ansvarsplacering, saedvaner, fremgangsmaader, metoder og ressourcer til at fastlaegge og gennemfoere miljoepolitikken

i) miljoerevision: et ledelsesvaerktoej, der omfatter en systematisk, dokumenteret, periodisk og uvildig bedoemmelse af, hvor godt organisationen, ledelsessystemet og metoderne til beskyttelse af miljoeet fungerer med henblik paa:

i) at lette ledelsens kontrol med forhold, der kan paavirke miljoeet

ii) at vurdere, om organisationens miljoepolitik efterleves

j) revisionscyklus: det tidsrum, inden for hvilket samtlige aktiviteter paa et givet anlaegsomraade revideres

k) miljoeredegoerelse: en erklaering indeholdende de i bilag III, punkt 3.2, litra a)-g) omhandlede oplysninger

l) interessepart: en enkeltperson eller en gruppe, herunder myndigheder, som har interesse i eller beroeres af en organisations miljoeindsats og -resultater

l)m) organisation: virksomhed, sammenslutning, firma, bedrift, myndighed eller institution eller dele eller kombinationer heraf, uanset om de er registrerede eller ej, offentlige eller private, og som har sine egne funktioner og egen administration

Spoergsmaalet om, hvilken driftsenhed af en organisation der skal registreres, afgoeres i samarbejde med verifikator under hensyntagen til Kommissionens retningslinjer, udarbejdet efter fremgangsmaaden i artikel 14; den paagaeldende driftsenhed maa dog ikke overskride en medlemsstats graenser. Bestaar organisationen af et anlaegsomraade, er det dette, der skal registreres.

m)n) anlaegsomraade: hele det geografisk afgraensede landomraade, der er under kontrol af en organisation, hvis virksomhed omfatter aktiviteter, produkter og tjenesteydelser. Et "anlaegsomraade" omfatter alle former for anlaeg, udstyr og materialer

n)o) miljoerevisor: en enkeltperson eller en gruppe af personer, som - uanset om vedkommende er ansat i organisationen eller ej - optraeder paa organisationens oeverste ledelses vegne og enkeltvis eller samlet har de i bilag II, punkt 2.4, naevnte kundskaber, og som er tilstraekkelig uafhaengig i forhold til de aktiviteter, der revideres, til at kunne foretage en objektiv vurdering af dem

o)p) akkrediteret miljoeverifikator: en person eller en juridisk person, som er uafhaengig af den organisation, der kontrolleres, og som er akkrediteret i overensstemmelse med de i artikel 4 fastlagte betingelser og procedurer

p)q) akkrediteringsordning: en ordning til autorisation af og tilsyn med miljoeverifikatorer under ledelse af en uvildig institution eller juridisk person, der udpeges eller oprettes af medlemsstaten, og som raader over de fornoedne midler og har den fornoedne kompetence samt egnede procedurer til at udfoere de i denne forordning fastsatte opgaver i forbindelse med en saadan ordning

q)r) registreringsorganer: de nationale, regionale eller lokale organer, som medlemsstaterne udpeger i medfoer af artikel 5 til at udfoere de opgaver, der er naevnt i denne forordning.

Artikel 3

Deltagelse i EMAS

EMAS er aaben for organisationer, der oensker at forbedre deres samlede miljoeindsats og -resultater.

1. Registrering under EMAS

For at en organisation kan blive registreres under EMAS, skal den:

a) foretage en miljoekortlaegning af sine aktiviteter, produkter og tjenesteydelser i overensstemmelse med bilag VII til denne forordning for saa vidt angaar de forhold, der er omhandlet i bilag VI, og i lyset af resultaterne af denne kortlaegning:

b) indfoere et miljoeledelsessystem, der omfatter alle de enkeltdele, der er beskrevet i bilag I-A til denne forordning. Organisationen skal tillige soerge for overensstemmelse med den relevante lovgivning, forbedring af miljoeindsatsen og -resultaterne og kommunikation udadtil som beskrevet i bilag I-B.

Organisationer, der har et certificeret miljoeledelsessystem, som er anerkendt i overensstemmelse med kravene i artikel 9, behoever ikke, ved overgang til EMAS, at foretage en formel miljoekortlaegning, hvis det certificerede miljoeledelsessystem indeholder tilstraekkelige oplysninger til, at de i bilag VI omhandlede miljoeforhold kan indkredses og vurderes;

c) gennemfoere eller lade gennemfoere miljoerevision i overensstemmelse med kravene i bilag II til denne forordning. Miljoerevisionerne skal tage sigte paa at vurdere organisationens miljoeindsats og -resultater;

d) udarbejde en miljoeredegoerelse i overensstemmelse med bilag III 3.2. I redegoerelsen boer der laegges saerlig vaegt paa organisationens miljoeindsats og -resultater set i lyset af dens miljoemaalsaetninger og -maal;

e) lade en eventuel miljoekortlaegning, miljoeledelsessystemet, miljoerevisionsproceduren og miljoeredegoerelsen - eller uddrag heraf rettet til naermere bestemte interesseparter, hvis dette er et krav fra organisationens side - gennemgaa til bekraeftelse af, at de opfylder de relevante krav i denne forordning, og lade miljoeredegoerelsen bekraefte til sikring af, at den opfylder kravene i bilag III.3.2;

f) sende den bekraeftede miljoeredegoerelse til registreringsorganet i den medlemsstat, hvor organisationen er beliggende, og goere den tilgaengelig for offentligheden, naar registreringen er foretaget.

2. Opretholdelse af EMAS-registrering

For at en organisation kan opretholde sin EMAS-registrering, skal den:

a) have miljoeledelsessystemet og miljoerevisionsprogrammet bekraeftet i overensstemmelse med kravene i bilag V, punkt 5.6;

b) sende registreringsorganet de aarligt bekraeftede opdateringer af sin miljoeredegoerelse og goere dem tilgaengelige for offentligheden.

Artikel 4

Akkreditering af og tilsyn med miljoeverifikatorer

1. Medlemsstaterne indfoerer en ordning for akkreditering af uafhaengige miljoeverifikatorer og for tilsyn med disses virksomhed. Medlemsstaterne kan til dette formaal enten anvende allerede bestaaende akkrediteringsorganer eller de i artikel 5 omhandlede registreringsorganer, eller de kan udpege eller oprette andre organer med behoerig status.

Medlemsstaterne soerger for, at saadanne organer sammensaettes saaledes, at der ydes garanti for, at de udoever deres hverv uafhaengigt og neutralt.

2. Medlemsstaterne soerger for, at de paagaeldende ordninger er fuldt funktionsdygtige senest 3 maaneder efter denne forordnings ikrafttraeden.

3. I forbindelse med oprettelse og forvaltning af akkrediteringsordningerne hoerer medlemsstaterne de involverede parter i passende omfang.

4. Akkreditering af miljoeverifikatorer og tilsyn med deres virksomhed skal ske i overensstemmelse med kravene i bilag V.

5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de foranstaltninger, som de traeffer i henhold til denne artikel, og goer opmaerksom paa relevante aendringer i akkrediteringsordningernes opbygning og procedurer.

6. Kommissionen fremmer samarbejdet mellem medlemsstaterne, efter fremgangsmaaden i artikel 14, navnlig med henblik paa

- at undgaa uoverensstemmelse mellem bestemmelserne i denne forordning og de kriterier, betingelser og procedurer, de anvender i forbindelse med akkreditering af miljoeverifikatorer

- at undgaa uoverensstemmelse mellem bestemmelserne i denne forordning og de procedurer og foranstaltninger, de anvender i forbindelse med tilsyn med miljoeverifikatorer, som de har akkrediteret;

- at undgaa uoverensstemmelse mellem bestemmelserne i denne forordning og de procedurer og foranstaltninger, de anvender i forbindelse med tilsyn med miljoeverifikatorer, der er akkrediteret i andre medlemsstater.

7. Miljoeverifikatorer, der er akkrediteret i en medlemsstat, har ret til at udfoere verifikationer i enhver anden medlemsstat i overensstemmelse med kravene i bilag V.

8. Akkrediteringsorganerne opretter et forum bestaaende af samtlige akkrediteringsorganer; forumet skal give Kommissionen de fornoedne oplysninger og midler i haende, til at den kan opfylde sin forpligtelse i medfoer af artikel 4, stk. 6. Det skal moedes mindst to gange om aaret, med deltagelse af en repraesentant for Kommissionen.

Forumet skal naa frem til en faelles fortolkning af kravene i bilag V og paa dette grundlag udarbejde retningslinjer om spoergsmaal vedroerende akkreditering af og tilsyn med verifikatorer samt disses kundskaber. Disse retningslinjer udarbejdes efter fremgangsmaaden i artikel 14.

Forumet skal udvikle procedurer til gensidig vurdering for at sikre, at akkrediteringsorganerne og verifikationsprocessen fungerer paa samme maade i alle medlemsstaterne. Formaalet med den gensidige vurdering er at sikre, at akkrediteringsordningerne i samtlige medlemsstater opfylder kravene i denne forordning. Kommissionen faar forelagt en rapport om disse gensidige vurderinger.

Artikel 5

Registreringsorganer

1. Hver enkelt medlemsstat udpeger senest tre maaneder efter denne forordnings ikrafttraeden de organer, der er ansvarlige for udfoerelsen af de opgaver, som er omhandlet i denne forordning, isaer de i artikel 6 og 7 anfoerte, og underretter Kommissionen herom.

2. Medlemsstaterne soerger for, at registreringsorganerne sammensaettes paa en maade, der sikrer, at de er uafhaengige og neutrale, og at de anvender bestemmelserne i denne forordning paa en ensartet maade.

3. Medlemsstaterne udarbejder retningslinjer for registreringsorganerne vedroerende suspension og slettelse af organisationer fra registeret. Registreringsorganerne skal navnlig indfoere procedurer til

behandling af henvendelser fra interesseparter vedroerende registrerede organisationer og til

behandling af afslag paa og slettelse eller suspension af registreringer.

4. Registreringsorganet staar for registrering under EMAS. Det skal derfor kontrollere optagelse og opretholdelse af organisationer paa registret. Ved afslag paa registrering og ved suspension eller slettelse af organisationer fra registeret skal de relevante parter hoeres, saa registreringsorganet kan indhente fornoeden dokumentation til stoette for sin afgoerelse.

5. Registreringsorganerne fra alle medlemsstaterne moedes mindst to gange aarligt, med deltagelse af en repraesentant for Kommissionen. Formaalet med disse moeder er at sikre ensartethed i procedurerne til registrering af organisationer under EMAS. Registreringsorganerne indfoerer en ordning med gensidig vurdering, saa de kan naa frem til faelles forstaaelse af, hvordan registrering boer udfoeres i praksis. Kommissionen forelaegges en rapport om ordningen med gensidig vurdering, som skal goeres tilgaengelig for offentligheden.

Artikel 6

Registrering af organisationer

1. Registreringsorganerne registrerer organisationer ud fra foelgende kriterier:

a) Hvis et registreringsorgan

- har modtaget en bekraeftet miljoeredegoerelse og

- har modtaget en udfyldt formular (bilag VIII) fra organisationen og

- har modtaget et eventuelt registreringsgebyr som omhandlet i artikel 16 og

- paa grundlag af den modtagne dokumentation finder det godtgjort, at den paagaeldende organisation opfylder alle forordningens krav,

registrerer det organisationen og tildeler den et registreringsnummer. Registreringsorganet meddeler organisationens ledelse, at organisationen er optaget i registeret.

b) Hvis et registreringsorgan modtager en tilsynsrapport fra akkrediteringsorganet, hvoraf det fremgaar, at verifikators aktiviteter ikke har vaeret tilstraekkelige til at godtgoere, at ansoegerorganisationen opfylder forordningens krav, afslaar registreringsorganet registrering af organisationen, indtil det er godtgjort, at EMAS-kravene er opfyldt.

c) Hvis en organisation ikke, senest tre maaneder efter den herfor fastsatte frist, har tilsendt et registreringsorgan

- de aarlige bekraeftede opdateringer af miljoeredegoerelsen eller

- en udfyldt formular (bilag VIII) eller

- eventuelle registreringsgebyrer,

suspenderes eller slettes organisationen fra registeret, afhaengigt af forseelsens art og omfang. Registreringsorganet underretter organisationens ledelse om aarsagerne til de paagaeldende foranstaltninger.

d) Hvis et registreringsorgan paa noget tidspunkt paa grundlag af modtagen dokumentation konkluderer, at en organisation ikke laengere opfylder en eller flere af betingelserne i denne forordning, suspenderes eller slettes organisationen fra registeret, afhaengigt af forseelsens art og omfang. Registreringsorganet underretter organisationens ledelse om aarsagerne til de paagaeldende foranstaltninger.

e) Hvis et registreringsorgan af den kompetente tilsynsmyndighed oplyses om, at der i en organisation sker tilsidesaettelse af relevante lovbestemte miljoekrav, afslaar det registrering af organisationen eller suspenderer den fra registret.

Registreringsorganet underretter organisationens ledelse om aarsagerne til de paagaeldende foranstaltninger og om droeftelserne med den kompetente tilsynsmyndighed.

f) Afslag paa eller suspension af registrering ophaeves, hvis registreringsorganet modtager en fyldestgoerende erklaering fra tilsynsmyndigheden om, at de stedfundne overtraedelser er blevet afhjulpet, og at der er truffet tilfredsstillende foranstaltninger for at sikre mod gentagelser.

2. Registreringsorganet opdaterer hver maaned listen over organisationer, der er registreret under EMAS.

Artikel 7

Liste over registrerede organisationer og akkrediterede miljoeverifikatorer

1. Akkrediteringsorganerne opretter, reviderer og opdaterer en liste over akkrediterede miljoeverifikatorer i hver medlemsstat og tilsender hver maaned Kommissionen aendringer i denne liste, enten direkte eller gennem de nationale myndigheder, afhaengigt af hvad den paagaeldende medlemsstat har bestemt.

2. Registreringsorganerne opretter og vedligeholder en liste over registrerede organisationer i hver medlemsstat. De tilsender hver maaned Kommissionen aendringer i disse lister, enten direkte eller gennem de nationale myndigheder, afhaengigt af hvad den paagaeldende medlemsstat har bestemt.

3. Listen over akkrediterede miljoeverifikatorer og registrerede organisationer vedligeholdes af Kommissionen, som goer den tilgaengelig for offentligheden.

Artikel 8

Logo

1. Organisationer, der deltager i EMAS, kan anvende det i bilag IV beskrevne logo. Bilag IV udfaerdiges af Kommissionen efter fremgangsmaaden i artikel 14. Logoet kan kun anvendes af organisationer med en gyldig EMAS-registrering.

Logoet maa kun anvendes i den i bilag IV angivne form.

2. Organisationer kan kun anvende EMAS-logoet i foelgende sammenhaenge:

paa bekraeftede miljoeredegoerelser

paa registrerede organisationers brevhoveder

i dokumentation, der oplyser om en organisations deltagelse i EMAS

3. Organisationer kan ogsaa anvende logoet sammen med miljoerelaterede oplysninger, saasom datablade, om deres aktiviteter, produkter og tjenesteydelser,

a) forudsat at disse oplysninger og kildeangivelserne herfor indgaar i miljoeredegoerelsen og er blevet bekraeftet af verifikator som vaerende:

b) behoerigt dokumenterede og verificerbare

c) relevante og anvendt i en passende sammenhaeng

d) specifikke og klare med hensyn til det saerlige forhold, som oplysningen vedroerer

e) vanskelige at misforstaa

f) af betydning i relation til virksomhedens samlede miljoepaavirkninger

g) af betydning i relation til virksomhedens samlede miljoepaavirkninger

og forudsat, at ordene "bekraeftede oplysninger" tilfoejes logoet som anfoert i bilag IV.

4. Logoet maa ikke anvendes i foelgende tilfaelde:

paa produkter eller disses emballage

sammen med komparative anprisninger vedroerende produkter, aktiviteter og tjenesteydelser

paa reklamer for produkter, aktiviteter og tjenesteydelser.

Artikel 9

Forholdet til europaeiske og internationale standarder

1. Organisationer, der opfylder europaeiske eller internationale standarder om miljoeforhold af relevans for EMAS, og som er behoerigt certificerede inden for den paagaeldende standard, skal samtidig anses for at opfylde de tilsvarende krav i denne forordning, saafremt

a) standarderne er anerkendt af Kommissionen efter fremgangsmaaden i artikel 14

b) akkrediteringen af certificeringsorganet er anerkendt af Kommissionen efter fremgangsmaaden i artikel 14.

Henvisninger til de anerkendte standarder (herunder de tilsvarende dele af EMAS) og anerkendt akkreditering offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

2. For at saadanne organisationer kan registreres under EMAS, skal de over for verifikator kun dokumentere, at de opfylder de krav i denne forordning, der ikke er omfattet af de anerkendte standarder.

Artikel 10

Fremme af organisationers deltagelse, navnlig smaa og mellemstore virksomheder

1. Medlemsstaterne fremmer organisationers deltagelse i EMAS og tager navnlig hensyn til behovet for at sikre deltagelse fra smaa og mellemstore virksomheder (SMV) ved at

lette deres adgang til oplysninger, stoettemidler og offentlige instanser

ivaerksaette eller fremme tekniske hjaelpeforanstaltninger, navnlig i tilknytning til initiativer fra passende branchespecifikke eller lokale kontaktorganer (f.eks. lokale myndigheder, handelskamre, handelssammenslutninger og haandvaerkssammenslutninger)

opkraeve rimelige registreringsgebyrer med henblik paa at oege deltagelsen i EMAS

soerge for, at ordningen ikke medfoerer for store byrder for organisationerne, saerlig de smaa og mellemstore virksomheder.

For at fremme deltagelsen fra SMVer, der er koncentreret i afgraensede geografiske omraader, kan lokale myndigheder, i samarbejde med industrisammenslutninger, handelskamre og interesseparter, yde bistand med at indkredse vaesentlige miljoepaavirkninger, der goer sig gaeldende i det paagaeldende omraade. SMVerne kan dernaest anvende disse oplysninger i opstillingen af deres miljoeprogram og maalsaetningerne og maalene for deres EMAS-ledelsessystem.

2. Medlemsstaterne overvejer, hvordan registrering under EMAS i henhold til denne forordning kan udnyttes ved gennemfoersel af og kontrol med miljoelovgivningen, saa der undgaas unoedig overlapning af indsatsen fra organisationer og tilsynsmyndigheder.

3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de foranstaltninger, de traeffer i medfoer af denne artikel.

4. Kommissionen fremmer indbyrdes sammenhaeng mellem de miljoerelaterede retsakter, der udvikles paa faellesskabsplan.

Artikel 11

Information

1. Hver medlemsstat soerger for:

- at organisationerne bliver informeret om denne forordnings indhold

- at offentligheden bliver informeret om formaalet med og hovedlinjerne i EMAS.

Medlemsstaterne skal navnlig anvende fagpresse, lokale blade, kampagner og alle andre passende midler til at goere EMAS alment kendt.

2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de foranstaltninger, de traeffer i medfoer af denne artikel.

3. Det paahviler Kommissionen at fremme EMAS paa faellesskabsplan.

Artikel 12

Overtraedelser

Medlemsstaterne traeffer de fornoedne lovgivningsmaessige og administrative foranstaltninger i tilfaelde af overtraedelse af bestemmelserne i denne forordning og meddeler Kommissionen disse foranstaltninger.

Artikel 13

Bilag

Kommissionen tilpasser bilagene til denne forordning efter fremgangsmaaden i artikel 14, paa grundlag af erfaringerne med anvendelsen af EMAS i praksis og for at imoedekomme eventuelle behov for vejledning i EMAS-kravene.

Artikel 14

Udvalgsprocedurer

1. Kommissionen bistaas af et udvalg, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har en repraesentant for Kommissionen som formand.

2. Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 205, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, som er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

3. a) Kommissionen vedtager foranstaltninger, som straks finder anvendelse.

b) Hvis disse foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I saa fald gaelder foelgende:

- Kommissionen kan udsaette gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum paa hoejst en maaned regnet fra datoen for denne underretning.

- Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i ovenstaaende afsnit.

Artikel 15

Revisionsklausul

Senest fem aar efter denne forordnings ikrafttraeden tager Kommissionen EMAS op til fornyet behandling paa baggrund af erfaringerne med dens anvendelse og den internationale udvikling paa omraadet og forelaegger om noedvendigt Raadet forslag til passende aendringer.

Artikel 16

Omkostninger og gebyrer

1. Der kan indfoeres et gebyrsystem i overensstemmelse med de regler, der gaelder herfor i de enkelte medlemsstater, til daekning af administrationsomkostningerne i forbindelse med registreringsordningen for organisationer og i forbindelse med akkreditering af og tilsyn med miljoeverifikatorer samt til daekning af omkostningerne ved EMAS

2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de foranstaltninger, de traeffer i medfoer af denne artikel.

Artikel 17

Ophaevelse af forordning (EOEF) nr. 1836/93

1. Forordning (EOEF) nr. 1836/93 ophaeves paa datoen for naervaerende forordnings ikrafttraeden.

2. Akkrediteringsordninger og registreringsorganer, der er etableret i medfoer af forordning (EOEF) nr. 1836/93, er fortsat gaeldende. Medlemsstaterne aendrer de procedurer, akkrediteringsordningerne og registreringsorganerne foelger, i medfoer af de tilsvarende bestemmelser i naervaerende forordning. Medlemsstaterne soerger for, at disse ordninger er fuldt funktionsdygtige senest tre maaneder efter denne forordnings ikrafttraeden.

3. Miljoeverifikatorer, der er akkrediteret i henhold til forordning (EOEF) nr. 1836/93, kan fortsaette deres virke i overensstemmelse med kravene i naervaerende forordning.

4. Anlaegsomraader, der er registreret i medfoer af forordning (EOEF) nr. 1836/93, forbliver i EMAS-registret. Overholdelse af de nye krav i naervaerende forordning vedroerende organisationer kontrolleres i forbindelse med den foerstkommende verifikation.

Artikel 18

Ikrafttraeden

Denne forordning traeder i kraft paa tredjedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Den anvendes tre maaneder efter offentliggoerelsen.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfaerdiget i Bruxelles, den

Paa Europa-Parlamentets vegne Paa Raadets vegne

Formand Formand

BILAG I

A. Krav til miljoeledelsessystemer

Miljoeledelsessystemet skal gennemfoeres i overensstemmelse med afsnit 4 i international standard om miljoeledelsessystemer ISO EN 14001:1996

B. Omraader, som EMAS-deltagende organisationer skal tage hensyn til

1. Overholdelse af relevant lovgivning

En deltagende organisation skal kunne paavise,

at den har kendskab til og er klar over betydningen af al relevant miljoelovgivning for den paagaeldende organisation,

at den soerger for at overholde denne lovgivning, og

at den har indfoert fremgangsmaader til sikring af, at organisationen til stadighed kan opfylde disse krav.

2. Miljoeindsats og -resultater

Deltagende organisationer skal kunne paavise, at deres miljoeledelsessystem og revisionsprocedurer omfatter organisationens aktuelle miljoeindsats og -resultater med hensyn til de i bilag VI naevnte miljoeforhold, og at vurdering af miljoeindsatsen og -resultaterne er inddraget som en del af miljoekortlaegningen. Organisationen skal ogsaa forpligte sig til loebende at forbedre sin miljoeindsats og sine miljoeresultater.

3. Ekstern kommunikation

Deltagende organisationer skal kunne paavise, at de har en aaben dialog med interesseparterne, herunder lokale myndigheder og kunder, om miljoepaavirkningerne fra deres aktiviteter, produkter og tjenesteydelser, saa de kan indkredse interesseparternes problemer.

BILAG II

Krav til intern miljoerevision

2.1. Almene krav

Interne revisioner sikrer, at aktiviteterne i en organisation udfoeres i overensstemmelse med fastlagte fremgangsmaader. Saadanne revisioner kan ogsaa afdaekke eventuelle problemer med disse fremgangsmaader eller muligheder for at forbedre dem. Revisioner, der gennemfoeres i en organisation, kan variere fra revision af en ukompliceret fremgangsmaade til revision af komplekse aktiviteter. Over et vist tidsrum vil alle aktiviteter i en given organisation blive underkastet en revision. Den tid, det tager at foretage revision af samtlige en organisations aktiviteter, benaevnes "revisionscyklus". For smaa, ikke-komplekse organisationer kan samtlige aktiviteter eventuelt revideres paa én gang. For saadanne organisationer er "revisionscyklussen" tidsrummet mellem disse revisioner.

For at sikre en upartisk bedoemmelse skal interne revisioner udfoeres af personer, der er tilstraekkelig uafhaengige af de aktiviteter, revisionen omfatter. Revision kan gennemfoeres af ansatte i organisationen eller af eksterne parter (ansatte fra andre organisationer, ansatte fra andre dele af den samme organisation eller konsulenter).

2.2. Miljoerevisionsmaal

Organisationens miljoerevisionsprogrammer skal skriftligt beskrive maalene for hver enkelt revision eller revisionscyklus og samtidig fastsaette, hvor ofte hver enkelt aktivitet skal revideres.

Miljoerevisionsmaalene skal i saerdeleshed omfatte bedoemmelse af de indfoerte miljoeledelsessystemer og en bedoemmelse af, om der er overensstemmelse med organisationens miljoepolitik og -program, herunder overensstemmelse med relevante lovbestemte miljoekrav.

2.3. Omfanget af revisionen

Det samlede omfang af den enkelte revision eller af de enkelte trin af en revisionscyklus, hvor dette anvendes, skal klart beskrives og skal udtrykkeligt angive:

1) emneomraader for revisionen

2) hvilke aktiviteter, der skal revideres

3) hvilke miljoestandarder, der skal tages hensyn til

4) hvilken periode, revisionen skal daekke.

Miljoerevisionen skal indbefatte en vurdering af de konkrete data, i det omfang dette er noedvendigt for at kunne bedoemme organisationens miljoeindsats og -resultater.

2.4. Organisation og ressourcer

Miljoerevisioner skal udfoeres af personer eller grupper af personer med den noedvendige viden om de sektorer og de omraader, som skal revideres, herunder viden og erfaring om de relevante miljoemaessige, ledelsesmaessige, tekniske og forskriftsmaessige forhold, samt med tilstraekkelig uddannelse og erfaring paa de enkelte revisionsomraader til at kunne opfylde de fastsatte maal. De ressourcer og den tid, der afsaettes til revisionen, skal staa i et rimeligt forhold til omfanget af og maalene for revisionen.

Organisationens ledelse skal bistaa ved gennemfoerelsen af miljoerevisionen.

Miljoerevisorerne skal vaere tilstraekkelig uafhaengige af de aktiviteter, revisionen omfatter, til at kunne traeffe en objektiv og upartisk afgoerelse.

2.5. Planlaegning og forberedelse af en miljoerevision

Hver enkelt miljoerevision skal planlaegges og forberedes, navnlig med det formaal:

- at sikre, at der afsaettes tilstraekkelige ressourcer

- at sikre, at alle, som deltager i revisionsprocessen (herunder miljoerevisorer, ledelse og medarbejdere), forstaar deres opgaver og ansvar.

Ved forberedelsen af miljoerevisionen skal deltagerne goere sig bekendt med aktiviteterne i organisationen og med det eksisterende miljoeledelsessystem og gennemgaa resultaterne og konklusionerne af tidligere revisioner.

2.6. Revisionsarbejdet

Revisionen skal omfatte droeftelser med medarbejdere, inspektion af driftsforhold og udstyr samt gennemgang af journaler, skriftlige procedurer og andet relevant dokumentationsmateriale med henblik paa at vurdere den paagaeldende aktivitet med hensyn til miljoeindsats og -resultater og fastslaa, om den opfylder gaeldende standarder og forskrifter eller fastsatte maalsaetninger og maal, og om systemet til placering af ansvaret for miljoeforholdene er effektivt og hensigtsmaessigt. Der kan anvendes stikproevekontrol af disse kriterier som middel til at vurdere systemets effektivitet.

Revisionsprocessen skal navnlig omfatte foelgende trin:

a) forstaaelse af ledelsessystemerne

b) bedoemmelse af ledelsessystemernes styrke og svagheder

c) indsamling af relevante revisionsbeviser

d) bedoemmelse af revisionsresultaterne

e) udarbejdelse af revisionskonklusioner

f) rapportering af revisionsresultater og -konklusioner.

2.7. Rapportering af revisionsresulater og -konklusioner

1. Miljoerevisorerne skal udarbejde en skriftlig rapport af passende form og indhold, saaledes at der ved afslutningen af hver enkelt revision eller revisionscyklus sikres en fuldstaendig og formelt korrekt forelaeggelse af resultaterne og konklusionerne af revisionen.

Resultaterne og konklusionerne skal i behoerig form fremsendes til organisationens oeverste ledelse.

2. De primaere formaal med en skriftlig revisionsrapport er:

a) at dokumentere revisionens omfang

b) at oplyse organisationens ledelse om, i hvilken grad der er overensstemmelse med organisationens miljoepolitik, og om de miljoemaessige fremskridt i organisationen

c) at oplyse organisationens ledelse om effektiviteten og paalideligheden af systemet til overvaagning af og kontrol med organisationens miljoepaavirkninger

d) at paavise noedvendigheden af eventuelle korrigerende handlinger.

2.8. Opfoelgning af revisionen

Revisionsprocessen skal afsluttende foelges op med udarbejdelse og gennemfoerelse af en handlingsplan for passende korrigerende handlinger.

Der skal vaere indfoert egnede mekanismer til sikre, at resultaterne af revisionen bliver fulgt op.

2.9. Revisionsperioder

Hvor hyppigt, en given aktivitet revideres, vil variere, afhaengigt af

a) aktiviteternes art, omfang og kompleksitet

b) vaesentligheden af de tilknyttede miljoepaavirkninger

c) omfanget og alvoren af de problemer, der er afdaekket i forbindelse med foregaaende revisioner

d) organisationens miljoeproblemer gennem tiden.

Mere komplekse aktiviteter, der indebaerer stoerre risiko for miljoeskader, vil blive revideret hyppigere. En organisation skal selv fastlaegge sit revisionsprogram og revisionshyppigheden under hensyntagen til Kommissionens retningslinjer.

BILAG III

Miljoeredegoerelse

3.1. Indledning

Sigtet med miljoeredegoerelsen er at forelaegge oplysninger om organisationens miljoepaavirkninger og dens miljoeindsats og -resultater. Miljoeredegoerelsen er ogsaa et middel til at inddrage interesseparternes synspunkter, som organisationen har faaet kendskab til (bilag I. B. 3), og som den anser for vaesentlige (bilag VI. 4. d). Selv om organisationen ikke skal fremlaegge de i punkt 3.2 naevnte oplysninger i én enkelt rapport, er det vigtigt, at de, der ikke har andre midler til at indhente disse oplysninger, kan faa dem forelagt i klarskrift i en tydelig og sammenhaengende form.

3.2. Miljoeredegoerelse

I forbindelse med foerstegangsregistrering af en organisation skal organisationen fremlaegge miljoeoplysninger, benaevnt en "miljoeredegoerelse", som skal bekraeftes af miljoeverifikator. Efter denne bekraeftelse skal oplysningerne forelaegges registreringsorganet og dernaest goeres tilgaengelige for offentligheden. Miljoeredegoerelsen er organisationens redskab til kommunikation og dialog med interesseparter om organisationens miljoeindsats og -resultater. Organisationen skal tage hensyn til offentlighedens og andre interesseparters behov for oplysninger, naar den udarbejder og udformer miljoeredegoerelsen.

Oplysningerne skal mindst indeholde:

a) En klar og entydig beskrivelse af den organisation, der registreres under EMAS, og, hvor det er relevant, et resumé af organisationens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser og forholdet mellem organisationen og eventuelle moderorganisationer

b) organisationens miljoepolitik

c) en beskrivelse af alle vaesentlige miljoepaavirkninger fra organisationen og af disses art

d) en beskrivelse af miljoemaalsaetninger og miljoemaal i relation til de vaesentlige miljoepaavirkninger

e) et resumé af de foreliggende data vedroerende organisationens miljoeindsats og -resultater set i forhold til dens miljoemaalsaetninger og miljoemaal i relation til dens vaesentlige miljoepaavirkninger

f) andre faktorer vedroerende miljoeindsats og -resultater

g) miljoeverifikators navn og akkrediteringsnummer og datoen for bekraeftelsen.

Kommissionen opstiller retningslinjer for miljoeredegoerelsernes form og mindsteindhold, saa disse udformes klart og paa ensartet maade.

3.3 Vedligeholdelse af offentligt tilgaengelige oplysninger

Organisationen skal opdatere de i punkt 3.2 omhandlede oplysninger aarligt og skal lade alle aendringer bekraefte aarligt af en miljoeverifikator. Saadanne aendringer skal, naar de er bekraeftet, tillige forelaegges registreringsorganet og goeres tilgaengelige for offentligheden.

3.4 Offentliggoerelse af oplysninger

En organisation kan oenske at stile sine miljoeoplysninger til saerlige forskellige maalgrupper eller interesseparter og i denne sammenhaeng kun anvende udvalgte oplysninger fra miljoeredegoerelsen. Alle miljoeoplysninger, der offentliggoeres af en organisation, kan forsynes med EMAS-logoet, forudsat at miljoeverifikator har bekraeftet oplysningerne som vaerende:

(a) noejagtige og ikke-vildledende

(b) dokumenterede og verificerbare

(c) relevante og anvendt i en passende sammenhaeng

(d) repraesentative for organisationens generelle miljoeindsats og -resultater

(e) vanskelige at misforstaa,

og forudsat, at der henvises til den miljoeredegoerelse, som oplysningerne stammer fra.

3.5 Miljoeansvar paa lokalt plan

Organisationer, der registreres under EMAS, kan oenske at fremlaegge en samlet miljoeredegoerelse, der daekker forskellige geografiske lokaliteter. Formaalet med EMAS er at sikre miljoeansvar paa lokalt plan, hvorfor organisationerne skal soerge for, at anlaegsomraader, der giver anledning til vaesentlige miljoepaavirkninger, er klart identificeret og beskrevet i den samlede redegoerelse.

3.6 Offentlighedens adgang til oplysningerne

De i punkt 3.2, litra a)-g), omhandlede oplysninger, som udgoer en organisations miljoeredegoerelse, og de i punkt 3.3 omhandlede opdaterede oplysninger skal goeres tilgaengelige for offentligheden. Dette betyder ikke, at en organisation skal offentliggoere og udgive disse oplysninger i ét samlet dokument og udlevere det efter anmodning. Organisationerne opfordres til at anvende alle til raadighed staaende midler hertil (elektronisk publikation, biblioteker osv.). En organisation skal over for miljoeverifikator kunne paavise, at enkeltpersoner med en legitim interesse i organisationens miljoeindsats og -resultater nemt og uden omkostninger kan faa adgang til de i punkt 3.2, litra a)-g), og 3.3 omhandlede oplysninger.

3.7 Redegoerelse for miljoeindsatsen og miljoeresultaterne

De raadata, et miljoeledelsessystem resulterer i, kan anvendes paa forskellig maade til at beskrive en organisations miljoeindsats og -resultater. Organisationerne opfordres til at anvende indikatorer for miljoeindsatsen, hvor dette er hensigtsmaessigtHvis en organisation anvender indikatorer for miljoeindsatsen (f.eks. energiforbrug pr. t produkt), . I saa fald skal organisationenden sikre, at saadanne indikatorer:

a) giver en noejagtig vurdering af organisationens miljoeindsats og -resultater

b) er let forstaaelige og entydige

c) giver mulighed for at vurdere en organisations miljoeindsats og -resultater fra aar til aar

d) giver mulighed for sammenligning med sektorspecifikke, nationale eller regionale referencedata

e) giver mulighed for sammenligning med relevante lovfaestede krav.

BILAG IV

Logo

P.M.

BILAG V

Akkreditering af og tilsyn med miljoeverifikatorer samt disses opgaver

5.1. Generelt

Akkreditering af miljoeverifikatorer skal hvile paa de nedenfor beskrevne krav til kundskaber. Akkrediteringsorganerne kan vaelge at akkreditere enkeltpersoner, organisationer eller begge dele som miljoeverifikatorer. De naermere fremgangsmaader og kriterier for akkreditering af miljoeverifikatorer skal, i medfoer af artikel 4 i denne forordning, fastlaegges i overensstemmelse med disse krav inden for rammerne af de nationale akkrediteringsordninger. Den proces med gensidig vurdering, der er omhandlet i artikel 4, skal sikre, at disse bestemmelser opfyldes.

5.2. Krav i forbindelse med akkreditering af miljoeverifikatorer

5.2.1. En verifikator, det vaere sig en enkeltperson eller en organisation, skal opfylde foelgende mindstekrav med hensyn til kundskaber:

kendskab til og forstaaelse af forordningen, relevante standarder og de retningslinjer, Kommissionen har udstedt i medfoer af artikel 4 og 14 vedroerende anvendelsen af denne forordning

kendskab til og forstaaelse af de lovbestemte og administrative krav samt andre krav, der goer sig gaeldende for den aktivitet, som er genstand for verifikationen

kendskab til og indsigt i miljoespoergsmaal

kendskab til og indsigt i de miljoerelaterede tekniske aspekter ved den aktivitet, der er genstand for verifikationen

tilstraekkelig indsigt i den generelle drift af den aktivitet, der er genstand for verifikationen, til at kunne vurdere, om miljoeledelsessystemet er hensigtsmaessigt

kendskab til og indsigt i kravene til og metoderne for miljoerevision

kendskab til revision af miljoeoplysninger (miljoeredegoerelse).

Herudover skal verifikator vaere uafhaengig, upartisk og objektiv i udfoerelsen af sine opgaver.

5.2.2. Akkrediteringens omfang

Omfanget af akkreditering af miljoeverifikatorer skal fastlaegges i overensstemmelse med den nomenklatur for oekonomiske aktiviteter (NACE koder), som er fastsat i Raadets forordning (EOEF) 761/93 (EFT L 83 af 03.04.1993). Verifikators akkreditering skal med hensyn til kundskaber og omfang staa i et rimeligt omfang til stoerrelsen og kompleksiteten af den organisation, der skal verificeres.

5.2.3. Yderligere krav i forbindelse med akkreditering af enkeltpersoner, der udfoerer verifikationer paa egen haand

Miljoeverifikatorer, der arbejder paa egen haand, skal, udover at opfylde kravene i punkt 5.2, vaere i besiddelse af:

de noedvendige kundskaber til at udfoere verifikationer inden for deres akkrediterede omraader

akkreditering af et omfang, der svarer til deres personlige kundskaber.

Akkrediteringsorganet sikrer gennem tilsyn, at disse krav opfyldes

5.3. Tilsyn med miljoeverifikatorer

5.3.1. Tilsyn med akkrediterede miljoeverifikatorer udfoert af det akkrediteringsorgan, som har meddelt akkrediteringen

Den akkrediterede miljoeverifikator skal straks underrette akkrediteringsorganet om enhver aendring, der beroerer akkrediteringen eller dennes omfang.

Der skal med regelmaessige mellemrum, som ikke maa overstige 12 maaneder, traeffes foranstaltninger for at sikre, at den akkrediterede miljoeverifikator stadig opfylder akkrediteringskravene, og for at kontrollere kvaliteten af de foretagne verifikationer. Tilsyn kan baseres paa spoergeskemaer, gennemgang af miljoeredegoerelser, som er bekraeftet af verifikatorerne, gennemgang af verifikationsrapporter og tilsynsbesoeg i de paagaeldende organisationer. Tilsyn skal staa i et rimeligt forhold til verifikators aktiviteter.

Akkrediteringsorganet maa ikke traeffe afgoerelse om ophaevelse eller suspension af en akkreditering eller om begraensning af dennes omfang, uden at den akkrediterede miljoeverifikator har haft mulighed for at udtale sig.

5.3.2. Tilsyn med akkrediterede miljoeverifikatorer udfoert af akkrediteringsorganet i de medlemsstater, hvor verifikationen finder sted

En verifikator, der er akkrediteret i en given medlemsstat, skal som det eneste, inden vedkommende udoever verifikationsaktiviteter i en anden medlemsstat, senest fire uger i forvejen anmelde verifikationen til akkrediteringsorganet i den sidstnaevnte medlemsstat og

give oplysninger om akkrediteringen og i givet fald verifikatorholdets sammensaetning

give oplysninger om, hvornaar og hvor verifikationen vil finde sted: organisationens adresse og telefonnumre m.m.; samt om noedvendigt om foranstaltninger til loesning af juridiske og sproglige problemer.

En saadan anmeldelse skal indgives forud for enhver ny verifikation.

Akkrediteringsorganet kan ikke stille andre krav, som ville begraense verifikators ret til at udoeve sin virksomhed i en anden medlemsstat end i den medlemsstat, hvor akkrediteringen er anmeldt. Akkrediteringsorganet maa heller ikke udnytte anmeldelsesproceduren til at forsinke verifikators aktiviteter. Eventuelle vanskeligheder med at foere tilsyn med verifikator paa den meddelte dato skal vaere behoerigt begrundet.

Er det tilsynsfoerende akkrediteringsorgan ikke tilfreds med kvaliteten af verifikators arbejde, skal tilsynsrapporten sendes til den paagaeldende verifikator, til det akkrediteringsorgan, som har meddelt akkrediteringen, til registreringsorganet i den medlemsstat, hvor den organisation, der er genstand for verifikationen, er beliggende, og til Forumet for Akkrediteringsorganer.

5.4. Verifikators opgaver

5.4.1. Uden at det beroerer medlemsstaternes befoejelser til at foere tilsyn med overholdelsen af bindende forskrifter, skal verifikator kontrollere:

a) opfyldelsen af alle denne forordnings krav: miljoekortlaegningen (hvis relevant) og miljoeledelsessystemet, miljoerevisionsprogrammet og miljoeredegoerelsen

b) paalideligheden af dataene og oplysningerne i:

Miljoeredegoerelsen (bilag III 3.2 og 3.3)

Uddrag fra miljoeredegoerelsen (bilag III 3.4)

Miljoeoplysninger (Artikel 8, stk. 3).

Verifikator skal paa faglig korrekt maade navnlig undersoege den tekniske korrekthed af miljoekortlaegningen (hvis relevant) og miljoerevisionen eller andre af organisationens procedurer, uden unoedigt dobbeltarbejde.

5.4.2. I forbindelse med den foerste verifikation skal miljoeverifikator navnlig kontrollere, at organisationen opfylder foelgende krav:

Organisationen har indfoert et fuldt funktionsdygtigt miljoeledelsessystem, der er i overensstemmelse med bilag I.

Organisationen har udarbejdet et fuldstaendigt revisionsprogram, som allerede er paabegyndt (der er gennemfoert mindst én miljoerevision af den aktivitet, der indebaerer stoerst fare for miljoeet), i overensstemmelse med bilag II.

Organisationens ledelse har foretaget en gennemgang af miljoeledelsessystemet.

Organisationen har udarbejdet en miljoeredegoerelse i overensstemmelse med bilag III 3.2.

5.4.3 Overholdelse af lovbestemte krav

Verifikator boer undersoege, om organisationen har indfoert procedurer til at kontrollere de forhold ved organisationens aktiviteter, der er underkastet Faellesskabets eller den paagaeldende medlemsstats miljoelovgivning, og om disse procedurer kan sikre, at lovgivningen overholdes. Navnlig vil kontrol med miljoerevisionen kunne vise, om de indfoerte procedurer er tilstraekkelige til at sikre, at den relevante lovgivning overholdes.

Verifikator boer ikke bekraefte miljoeredegoerelsen, hvis han i forbindelse med verifikationen, f.eks. ved stikproevekontrol, kan konstatere, at organisationen tydeligvis ikke opfylder den relevante lovgivning.

5.4.4. Afgraensning af organisationen

Ved verifikation af en organisations miljoeledelsessystem og bekraeftelse af dens miljoeredegoerelse skal verifikator sikre, at organisationens forskellige driftsenheder og aktiviteter er klart afgraenset og svarer til en faktisk opdeling af aktiviteterne. Miljoeredegoerelsen skal klart omfatte de forskellige dele af organisationen, som EMAS gaelder for.

5.5. Betingelser for, at verifikator kan udoeve sin virksomhed

5.5.1. Verifikator skal arbejde paa grundlag af en skriftlig aftale med organisationen. Aftalen skal fastlaegge arbejdets omfang, goere det muligt for verifikator at arbejde fagligt uafhaengigt og forpligte organisationen til det fornoedne samarbejde.

5.5.2. Under verifikationen skal dokumentationen undersoeges; der skal aflaegges besoeg i organisationen, og herunder isaer foeres samtaler med medarbejderne; der skal udarbejdes en rapport til ledelsen og organisationens loesning af de i rapporten paaviste problemer skal vurderes.

5.5.3. Den dokumentation, som skal gennemgaas, inden organisationen besoeges, skal omfatte grundlaeggende oplysninger om organisationen og dens aktiviteter, miljoepolitikken og miljoeprogrammet, en detaljeret beskrivelse af det benyttede miljoeledelsessystem i organisationen, oplysninger fra den foregaaende miljoekortlaegning eller miljoerevision, rapporten om denne kortlaegning eller revision og om eventuelle efterfoelgende korrigerende handlinger samt udkastet til miljoeredegoerelsen.

5.5.4. Verifikator skal udarbejde en rapport til organisationens ledelse. Rapporten skal:

a) beskrive alle spoergsmaal af betydning for verifikators arbejde

b) beskrive organisationens udgangspunkt for gennemfoerelse af et miljoeledelsessystem

c) angive overtraedelser af bestemmelserne i denne forordning i almindelighed samt i saerdeleshed:

paapege tekniske mangler i miljoekortlaegningen eller i miljoerevisionsmetoden, i miljoeledelsessystemet eller i andre relevante procedurer

paapege uoverensstemmelser med udkastet til miljoeredegoerelsen og angive noedvendige aendringer i eller tilfoejelser til miljoeredegoerelsen.

d) indeholde en sammenligning med de foregaaende redegoerelser og vurderingen af organisationens miljoeindsats og -resultater.

5.6. Verifikationshyppighed

Verifikator skal med mellemrum paa hoejst 12 maaneder bekraefte eventuelle opdaterede oplysninger i miljoeredegoerelsen. Herudover skal han, i samraad med organisationen, udarbejde et program til sikring af, at alle betingelserne for registrering under EMAS verificeres i loebet af hoejst 36 maaneder. Ved fastsaettelsen af hyppigheden af miljoeverifikators besoeg i organisationen skal der tages hensyn til Kommissionens retningslinjer.

BILAG VI

Miljoeforhold

6.1. Generelt

For at en organisation kan bedoemme sine vaesentlige miljoepaavirkninger, skal den undersoege samtlige miljoeforhold i relation til sine aktiviteter, produkter og tjenesteydelser og paa grundlag af kriterier, som den selv fastsaetter, klarlaegge, hvilke miljoeforhold der giver anledning til vaesentlige miljoepaavirkninger.

En organisation skal tage hensyn til baade de direkte og indirekte miljoeforhold i relation til organisationens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser.

6.2. Direkte miljoeforhold

De omfatter de aktiviteter i en organisation, som dennes ledelse har kontrol over, og som goer sig gaeldende paa eller i naerheden af organisationen. Der kan bl.a. vaere tale om:

a) udslip til luft

b) udledninger til vand

c) affaldshaandtering

d) jordforurening

e) forbrug af naturressourcer og raamaterialer (herunder energi)

f) lokale miljoegener (f.eks. stoej, vibrationer, lugt, visuelle gener)

g) transport (baade af varer og tjenesteydelser og af ansatte).

Naar organisationen vurderer betydningen af miljoepaavirkningerne fra disse aktiviteter, skal den ikke blot tage hensyn til normale driftsbetingelser, men ogsaa betingelser ved opstart og nedlukning samt betingelser ved rimeligt forudselige noedsituationer. Der skal tages hensyn til tidligere, nuvaerende og planlagte aktiviteter, produkter og tjenesteydelser.

6.3. Indirekte miljoeforhold

En organisations aktiviteter, produkter og tjenesteydelser kan have vaesentlige miljoepaavirkninger, som organisationen ikke kan kontrollere, eller som goer sig gaeldende langt fra organisationen.

Der kan bl.a. vaere tale om

a) produktrelaterede spoergsmaal (udformning, emballering, transport og anvendelse samt genanvendelse/bortskaffelse af affald)

b) kapitalinvesteringer, laangivning og forsikringsydelser

c) nye markeder

d) valg af tjenesteydelser og disses sammensaetning (f.eks. transport- eller cateringbranchen)

e) administrative og planlaegningsmaessige beslutninger

f) produktudbuddets sammensaetning.

Herudover skal organisationerne kunne paavise, at de har indkredset de vaesentlige miljoeforhold i tilknytning til deres indkoebsprocedurer, og at de i deres ledelsessystem tager hensyn til de vaesentlige miljoepaavirkninger, som disse forhold afstedkommer.

Miljoeforholdene har betydning inden for rammerne af miljoeprogrammet, miljoeledelsessystemet og miljoerevisionen, for saa vidt som organisationen har sat sig maal paa omraadet.

Med hensyn til de indirekte miljoeforhold boer en organisation undersoege, hvor stor indflydelse den kan have paa disse forhold, og hvilke foranstaltninger der kan traeffes til at mindske paavirkningerne.

6.4. Miljoeforholdenes betydning

Det er organisationens ansvar at fastsaette kriterier for vurdering af betydningen af miljoeforholdene i relation til organisationens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser. Det er ikke meningen, at der skal udfoeres en detaljeret livscyklusanalyse, men de kriterier, organisationen opstiller, boer vaere omfattende og reproducerbare og kunne underkastes uafhaengig kontrol.

Klarlaegning af betydningen af en organisations miljoeforhold kan bl.a. bygge paa:

a) identifikation af organisationens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser, de specifikke miljoeforhold i relation til disse aktiviteter, produkter og tjenesteydelser og arten af paavirkningerne fra de enkelte miljoeforhold

b) indsamling af oplysninger om miljoetilstanden med henblik paa at identificere de af organisationens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser, som kan have indflydelse paa specifikke vilkaar

c) vurdering af organisationens data om materiale- og energitilfoersel samt om risikoen i tilknytning til udledninger, affald og emissioner

d) identifikation af interesseparternes synspunkter og anvendelse af disse oplysninger ved indkredsning af organisationens vaesentlige miljoeforhold

e) identifikation af organisationens lovregulerede miljoeaktiviteter, om hvilke organisationen kan ventes at have indsamlet oplysninger

f) identifikation af indkoebsaktiviteter af betydning for organisationens direkte og indirekte miljoepaavirkninger

g) gennemgang af organisationens produkter med hensyn til udformning, udvikling, fremstilling, distribution, servicering, brug, genbrug, genanvendelse og bortskaffelse

h) identifikation af de af organisationens aktiviteter, der indebaerer de stoerste miljoemaessige omkostninger, fordele eller andre oekonomiske konsekvenser.

BILAG VIl

Miljoekortlaegning

7.1. Generelt

En organisation, der ikke allerede har indfoert et i medfoer af artikel 9 anerkendt miljoeledelsessystem, skal indledningsvis foretage en kortlaegning af organisationens miljoeforhold. Formaalet er at gennemgaa alle organisationens miljoeforhold som udgangspunkt for etablering af miljoeledelsessystemet.

7.2. Krav

Kortlaegningen boer omfatte fire noegleomraader:

a) gaeldende love og bekendtgoerelser og de af myndighederne fastsatte krav

b) identifikation af vaesentlige miljoeforhold

c) en gennemgang af alle eksisterende miljoeledelsessaedvaner og -fremgangsmaader

d) en vurdering af tilbagemeldinger fra undersoegelser af tidligere uheld.

Der boer under alle omstaendigheder tages hensyn til normale og unormale driftsvilkaar i organisationen og til mulige noedsituationer.

En passende metode til at gribe kortlaegningen an paa kan omfatte checklister, interviews, direkte besigtigelse og maalinger, resultater af tidligere miljoerevisioner eller andre miljoekortlaegninger alt afhaengigt af aktiviteternes art.

Metoden til at identificere de vaesentlige miljoeforhold i relation til driftsenhedernes aktiviteter boer, naar det er relevant, inddrage:

a) udslip til luft

b) udledninger til vand

c) affaldshaandtering

d) jordforurening

e) forbrug af naturressourcer og raamaterialer

f) andre lokale miljoe- og samfundsspoergsmaal.

Metoden boer inddrage betingelser for normal drift, nedlukning og opstart, saavel som de realistisk mulige, vaesentlige paavirkninger, som kan have sammenhaeng med rimeligt forudselige situationer eller noedsituationer.

Metoden tilsigter at identificere de vaesentlige miljoeforhold i relation til organisationens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser og forudsaetter ikke en detaljeret livscyklusvurdering. Organisationerne behoever ikke at vurdere hvert enkelt produkt, komponent eller tilfoersel af raamaterialer. De kan udvaelge grupper af aktiviteter, produkter eller tjenesteydelser for at klarlaegge de forhold, som med stoerst sandsynlighed kan ventes at have vaesentlige miljoepaavirkninger.

BILAG VIII

Oplysninger i forbindelse med registrering

Mindstekrav

Organisationens navn

Organisationens adresse

Kontaktperson

NACE-kode for aktivitet

Antal ansatte

Verifikators navn

Akkrediteringsnummer

Akkrediteringens omfang

Dato for naeste miljoeredegoerelse

Navn og telefonnummer m.v. for den for organisationen kompetente tilsynsmyndighed

Udfaerdiget i ... den /../199

Organisationens repraesentant

Underskrift