EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 26.11.2015 COM(2015) 701 final 2015/0263(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om oprettelse af støtteprogrammet for strukturreformer for perioden 2017-2020 og om ændring af forordning (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 1305/2013 {SWD(2015) 750 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Begrundelse og formål Det er vigtigt at skabe et sundt lovgivningsmæssigt og institutionelt miljø og en velfungerende økonomi for at styrke konkurrenceevnen, øge investeringslysten, skabe nye arbejdspladser, højne levestandarden og skabe en bæredygtig vækst i alle Unionens medlemsstater. Mange økonomier i Unionen har gennemgået og gennemgår fortsat tilpasningsprocesser med det formål at rette op makroøkonomiske ubalancer, der er opstået i de seneste år, og mange er konfronteret med lav potentiel vækst. Denne situation skyldes ofte forsinkede eller utilstrækkelige strukturreformer i de pågældende økonomier. Unionen har placeret gennemførelsen af strukturreformer blandt sine politiske prioriteter med henblik på at genskabe et bæredygtigt opsving, frigøre vækstpotentialet for at forbedre tilpasningsevnen og understøtte konvergensprocessen. Reformer skal være veludformede, og de skal indgå i lovgivningen og gennemføres på effektiv vis. Vellykkede reformer kræver mere end blot vedtagelse af den nødvendige lovgivning. De kræver en effektiv gennemførelse, hvilket indebærer, at der skal findes løsninger på de strukturelle problemer i de offentlige forvaltninger (f.eks. kompetencer, mobilitet, incitamenter, ændringer af arbejdsprocesser osv.) og på udfordringerne på det økonomiske og samfundsmæssige område. Fordelene ved reformer kan være længe om at slå igennem. Derfor er der behov for en tidlig og effektiv gennemførelse, hvad enten der er tale om kriseramte økonomier eller strukturelt svage økonomier. Teknisk bistand har haft afgørende betydning for den økonomiske tilpasning i Cypern og Grækenland (via gruppen vedrørende støtte til Cypern (SGCY) og taskforcen for Grækenland (TFGR). Erfaringerne med den tekniske bistand til Cypern og Grækenland på næsten alle offentlige politikområder giver en nyttig rettesnor for fremtiden med hensyn til lanceringen af teknisk støtte til potentielt samtlige medlemsstater. På denne baggrund er det hensigten at arbejde for en udvidelse – under Strukturreformtjenestens vinger – af den tekniske støtte til alle de medlemsstater, der anmoder herom. Medlemsstaterne kan nemlig drage fordel af støtte ved tacklingen af udfordringer i forhold til udformningen og gennemførelsen af institutionelle, strukturelle og administrative reformer. Det kan dreje sig om eksempelvis en begrænset administrativ og institutionel kapacitet og en utilstrækkelig anvendelse og gennemførelse af EU-lovgivning. Desuden består en af Unionens prioriteringer i at forbedre gennemførelsen af gældende EU-ret. På dette punkt har Kommissionen udtalt, at den vil "arbejde sammen med medlemsstaterne for at undersøge, hvordan der bedst kan sikres efterlevelse af EU-retten på nationalt plan". Der er også behov for at arbejde sammen med medlemsstaterne for at lukke de huller, der er blevet afsløret i relation til gennemførelsen af reformer, jf. de landespecifikke henstillinger som led i det europæiske semester. På denne baggrund er det nødvendigt at oprette et program for støtte til strukturreformer for at forbedre medlemsstaternes samlede evne til at udforme og gennemføre vækstfremmende institutionelle, strukturelle og administrative reformer, bl.a. gennem assistance til en virkningsfuld og effektiv udnyttelse af EU-fonde, forudsat at medlemsstaterne anmoder om støtte hertil fra Unionen. Støtte i henhold til dette program vil blive tildelt af Kommissionen efter anmodning fra en medlemsstat og være til rådighed til støtte for i) implementeringen af reformer i forbindelse med processerne for økonomisk styring, navnlig de landespecifikke henstillinger som led i det europæiske semester, og/eller andre foranstaltninger i forbindelse med gennemførelsen af EU-lovgivning, ii) de reformer, der er knyttet til gennemførelsen af de økonomiske tilpasningsprogrammer i medlemsstater, der modtager finansiel støtte fra Unionen, og iii) de reformer, som medlemsstaterne selv iværksætter for at sikre bæredygtige investeringer, en bæredygtig vækst og bæredygtig jobskabelse. Hjælp med reformer — herunder hjælp til en effektiv og virkningsfuld anvendelse af EU-midler (dvs. de europæiske struktur- og investeringsfonde, ESI-fondene som defineret i forordningen om fælles bestemmelser, Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede, samt fondene vedrørende asyl, migration og grænsekontrol) — vil gå til specifikke politikområder, især forvaltning af de offentlige finanser, budgetprocessen, gældsforvaltning og skatteforvaltning, institutionelle reformer og en effektiv og serviceorienteret offentlige forvaltning, respekt for retsstatsprincippet, reformer af retssystemet og styrkelse af kampen mod svig, korruption og hvidvaskning af penge, erhvervsklimaet, udvikling af den private sektor, adgang til finansiering, investeringer, politikker vedrørende den finansielle sektor, privatiseringsprocesser, handel og udenlandske direkte investeringer, konkurrence, offentlige indkøb, bæredygtig sektorudvikling og støtte til innovation, uddannelse, arbejdsmarkedspolitik, social inklusion, socialsikring og sociale velfærdssystemer, folkesundhed og sundhedssystemer, asyl, migration og grænsepolitik samt politikker for landbruget og for en bæredygtig udvikling af landdistrikterne. •Overensstemmelse med gældende bestemmelser på politikområdet Programmet vil udgøre et supplement til de eksisterende ressourcer til kapacitetsopbygning og teknisk bistand, som der er adgang til under andre af Unionens finansieringsprogrammer under den flerårige finansielle ramme, og til den tekniske bistand og andre aktioner, der finansieres af EU-fonde. Flere EU-programmer giver nemlig mulighed for at yde teknisk bistand til medlemsstaterne i forbindelse med iværksættelse af bestemte offentlige politikforanstaltninger på specifikke områder. Afhængigt af deres specifikke mål og det område, de dækker, er de udformet til at fremme gunstige betingelser for økonomisk vækst og til beskyttelse af og forbedringer på det sociale og miljømæssige område. Den støtte, som ydes under disse programmer, er kendetegnet ved et specifikt tematisk fokus og bidrager til opfyldelsen af de specifikke mål for de relevante programmer. Formålet med det foreslåede program er at tilføre merværdi og supplere de allerede positive resultater af eksisterende støtteforanstaltninger ved at fokusere på de aspekter af bistanden, som er tættest knyttet til udbuddet af rådgivning og ekspertise på stedet, dvs. til gavn for de nationale myndigheder i de medlemsstater, der anmoder om det i hele reformprocessen, eller i henhold til nærmere definerede stadier eller forskellige faser af denne proces (så vidt muligt via udstationerede eksperter). Dette vil være baseret på landets mest presserende behov som aftalt mellem Kommissionen og den pågældende medlemsstat. På denne måde vil EU-støtten blive mere effektiv, hvis den kan nyde godt af en samlet tilgang, der dækker et bredere spektrum af Unionens politikker, som er koordineret inden for en enkelt platform, og som gør det muligt for Kommissionen og nationale eksperter, efter anmodning, at yde skræddersyet teknisk bistand på stedet. Denne supplerende støtte vil have følgende kendetegn: a) en mulighed for at yde teknisk og finansiel støtte til alle medlemsstater i forbindelse med omfattende politiske reformer inden for en fælles platform og b) en mulighed for at mobilisere en fysisk tilstedeværelse på stedet på et stabilt grundlag, hver gang det er nødvendigt og efter aftale med den pågældende medlemsstat. Dette er i overensstemmelse med den praksis, der anvendes af nogle internationale organisationer, f.eks. de internationale finansielle institutioner, som i mange år har integreret en kapacitet til at støtte de lande, de opererer i, med teknisk bistand i forbindelse med deres udlånsaktiviteter og andre aktiviteter.

Det foreslåede program vil tilføre den tekniske støtte et mere horisontal perspektiv. Den støtte, der ydes under programmet, vil være tværgående i forhold til de specifikke områder, der er omfattet, og den vil samtidig fokusere på de mest presserende behov for reformer i det berørte land, således som de identificeres i forbindelse med processen for makroøkonomisk overvågning, eller således som de manifesterer sig som følge af huller/svagheder i gennemførelsen af gældende EU-ret. Programmet vil give merværdi til den støtte, der ydes gennem Unionens forskellige sektorspecifikke programmer og de aktioner, der gennemføres via Unionens fonde, da det vil anlægge et landespecifikt makroperspektiv og samtidig støtte de vigtigste strukturreformer i medlemsstaterne i overensstemmelse med Unionens vigtigste politikmålsætninger. Merværdien af aktionerne under dette program i forhold til andre EU-instrumenter vil være sikret, eftersom beslutningen om at yde støtte til en støtteanmodende medlemsstat vil tage behørigt hensyn til de eksisterende aktioner og foranstaltninger, der finansieres via EU-fonde eller andre EU-programmer i den pågældende medlemsstat. Kommissionen og støttemodtagende medlemsstater vil inden for deres respektive ansvarsområder skabe synergier og sikre en effektiv koordinering mellem programmet og andre EU-programmer og EU-instrumenter, navnlig de foranstaltninger, der finansieres via EU's fonde. Der vil blive taget skridt til at sikre kohærens og undgå overlapninger i programmerings- og gennemførelsesfasen mellem aktioner, hvortil der ydes støtte gennem dette program, og de foranstaltninger, der gennemføres som led i andre EU-programmer. Kommissionen vil navnlig styrke koordineringen inden for rammerne af de interne arbejdsrutiner gennem en koordineringsmekanisme, hvori deltager repræsentanter for de mest berørte tjenestegrene, og derved sikre, at der er sammenhæng mellem den støtte, der ydes som led i EU-programmer og EU-fonde, og at der undgås overlapninger. •Overensstemmelse med andre EU-politikker Europa 2020-strategien tager sigte på at skabe forudsætninger for en intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst i alle medlemsstater. Økonomisk vækst er afgørende for at mindske arbejdsløsheden, øge den sociale samhørighed og forbedre levestandarden. Unionen har placeret gennemførelsen af strukturreformer blandt sine politiske prioriteringer med henblik på at genskabe en et bæredygtigt opsving, frigøre det vækstpotentiale, der er nødvendigt for at forbedre tilpasningsevnen, og understøtte konvergensprocessen. Reformprocessen er kompleks og ofte meget dyr, kræver ekspertise på forskellige områder samtidigt og kan have virkninger på tværs af landegrænser. Unionens støtte vil bidrage til at styrke mulighederne for at gennemføre dybtgående vækstfremmende reformer i medlemsstaterne, der vil få konsekvenser i hele Unionen. Programmet, der skal gennemføres i tæt samarbejde med de berørte nationale myndigheder, vil aktivt bidrage til at styrke disse medlemsstaters administrative kapacitet til at reformere institutioner, forvaltning og økonomiske sektorer og samfundssektorer med det formål at tilvejebringe forenklede, effektive og moderne strukturer til fordel for borgere og virksomheder. Endelig vil programmet give mulighed for at yde den tekniske bistand, som er nødvendig for en vellykket gennemførelse af vigtige nye elementer af det indre marked (herunder den digitale del). Eksempelvis er der som led handlingsplanen for etablering af en kapitalmarkedsunion planer om at yde teknisk bistand til udvikling af kapitalmarkederne. Programmet vil tilvejebringe den ramme og finansiering, der er nødvendig for denne bistand. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Retsgrundlaget for dette forslag er artikel 175, stk. 3, og artikel 197, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Artikel 175, stk. 3, i TEUF bestemmer, at hvis der viser sig behov for særlige aktioner ud over fondene og med forbehold af de foranstaltninger, der træffes som led i Unionens øvrige politikker, kan disse aktioner vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Artikel 197, stk. 2, i TEUF fastsætter, at Unionen kan støtte medlemsstaternes bestræbelser for at forbedre deres administrative kapacitet til at gennemføre EU-retten, bl.a. ved at fremme udveksling af oplysninger og støtte uddannelsesprogrammer. Ingen medlemsstat er forpligtet til at tage imod en sådan støtte. Europa-Parlamentet og Rådet kan efter den almindelige lovgivningsprocedure fastsætte de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik herpå, men uden at der er tale om nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser. Kombinationen af artikel 175, stk. 3, og artikel 197, stk. 2, muliggør en samlet tilgang til udarbejdelse af et EU-program til støtte for de nationale myndigheders kapacitet til og indsats for at gennemføre og iværksætte vækstfremmende reformer (institutionelle reformer - herunder aspekter forbundet med governance - strukturelle og/eller administrative reformer) for at fremme bæredygtig udvikling og innovation og, i denne kontekst, gøre mere effektiv brug af EU-midler. Samtidig bestemmer artikel 121, at samordningen af medlemsstaternes økonomiske politikker er et spørgsmål af fælles interesse. I lyset af artikel 175 og 197 kan dette program yde et afgørende bidrag til i) at styrke den administrative kapacitet i medlemsstaterne med hensyn til en effektiv gennemførelse af EU-retten gennem administrativt samarbejde mellem medlemsstaternes nationale myndigheder og ii) at styrke den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed i Unionen parallelt med de foranstaltninger, der iværksættes sammen med de europæiske struktur- og investeringsfonde. Denne koordinerede indsats vil i sidste ende bidrage til iii) at forbedre koordineringen af den økonomiske politik i medlemsstaterne. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Finansieringen af de foreslåede aktiviteter gennem det påtænkte program overholder princippet om europæisk merværdi og nærhedsprincippet. Finansieringen over EU-budgettet er koncentreret om aktiviteter, hvis formål ikke i tilstrækkeligt omfang kan opnås af medlemsstaterne alene ("nødvendighedstest"), og hvor Unionens involvering kan tilføre en merværdi i forhold til medlemsstaternes indsats alene.

Unionen har bedre forudsætninger end medlemsstaterne for at identificere, mobilisere og koordinere den bedste tilgængelige ekspertise (det være sig internt i EU-institutionerne og fra andre lande eller internationale organisationer), fremme udveksling af bedste praksis (samt sikre en ensartet spredning heraf i hele Unionen) til støtte for gennemførelsen af målrettede vækstreformer i medlemsstaterne. Desuden vil Unionens mobilisering af ekspertise være mere effektiv, da der dermed skabes stordriftsfordele takket være opbygningen af en EU-dækkende platform for udveksling og deling af god praksis. I denne forbindelse bør de aktioner, der gennemføres, ledsage medlemsstaternes bestræbelser og supplere andre programmer og politikker på nationalt plan, EU-plan og internationalt plan. Dette vil primært blive konkretiseret ved at støtte foranstaltninger, der på stedet (så vidt muligt via udstationerede eksperter) kan ledsage de nationale myndigheders reformindsats i de forskellige faser eller perioder af reformprocessen, navnlig ved at rette indsatsen mod indgreb, som ikke allerede er omfattet af støtteforanstaltninger under andre EU-programmer eller EU-fonde eller af nationale initiativer. Programmets aktioner skal navnlig gøre det muligt at udtænke og gennemføre løsninger, som samtidig med at tackle nationale udfordringer kan have virkninger på tværs af grænserne og på EU-plan og kan bidrage til spredning af god praksis og opbygning af kompetencenetværk. I sidste ende vil aktionerne under programmet bidrage til yderligere at fremme den gensidige tillid mellem de støttemodtagende medlemsstater og Kommissionen. Det foreslåede program er det bedst egnede middel til på jorden at støtte de medlemsstater, der gennemfører vækstfremmende reformer, da Unionen i højere grad end medlemsstaterne har mulighed for at identificere, mobilisere og koordinere den bedste tilgængelige ekspertise og for at sikre en koordineret tilgang til teknisk støtte i medlemsstater, der anmoder om bistand. •Proportionalitet Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, idet det ikke går ud over det, der er strengt nødvendigt for at nå de tilsigtede mål på europæisk plan, og det, der er nødvendigt til dette formål. Bistanden til medlemsstaten skal være baseret på en anmodning om støtte fra medlemsstaten selv. Støttens omfang aftales i fællesskab af Kommissionen og den pågældende medlemsstat. 3.RESULTATER AF EVALUERINGEN AF TFGR, FORUDGÅENDE EVALUERING AF DET FORESLÅEDE PROGRAM •• Evaluering af taskforcen for Grækenland (TFGR) Den tekniske bistand, som Kommissionens tjenestegrene (koordineret af taskforcen for Grækenland) stillede til rådighed for Grækenland for at støtte gennemførelsen af det økonomiske tilpasningsprogram, blev evalueret af et uafhængigt konsulentfirma i juli 2014. Denne evaluering vedrørte den tekniske bistand til de nationale myndigheder på to centrale områder, nemlig reformen af skatteforvaltningen og reformen af centralforvaltningen, og den byggede over fyrre samtaler med centrale udbydere og modtagere af teknisk bistand, herunder politiske ledere, virksomhedsledere, mellemledere og andre personalegrupper fra Grækenland, andre berørte medlemsstater og internationale organisationer. Samlet konkluderede denne evaluering, at den tekniske bistand, som TFGR har stillet til rådighed og koordineret, havde bidraget til gennemførelsen af reformprogrammet i Grækenland inden for skatteforvaltningen og centraladministrationen i perioden 2011-2013. Denne konklusion var baseret på en vurdering af effektiviteten, relevansen og bæredygtigheden af den ydede bistand, og den blev i vid udstrækning bekræftet af svarene fra de fleste af de involverede parter, som udtalte, at uden den tekniske bistand fra TFGR ville reformerne ikke have fundet sted. Hvad angår fremtiden for teknisk bistand står der følgende i rapporten: "Der bør ikke kun ydes bistand, når et EU-land er i krise. Det bør være en normal handling i EU. Europa-Kommissionen kan arbejde sammen med medlemsstaterne om at etablere en permanent struktur med et særskilt budget for at sikre samarbejde og udveksling af ekspertise mellem medlemsstaterne og koordinere den tekniske bistand til alle medlemsstater med det formål at dele og indføre bedste praksis. I den feedback, der er blevet modtaget, fremhæves det, at det er vigtigt at udveksle bedste praksis, både hvad angår idéer og udmøntningen heraf." På denne baggrund vil det foreslåede program gøre det muligt at forbedre tilrådighedsstillelsen af teknisk bistand og vil være rettet mod at gøre det muligt for Unionen at indlede et konkret samarbejde med de nationale myndigheder i medlemsstaterne og yde praktisk teknisk støtte til deres bestræbelser på at udforme og gennemføre vækstfremmende strukturreformer, ikke blot i de lande, der modtager finansiel bistand fra EU og falder ind under et økonomisk tilpasningsprogram. •• Forudgående evaluering af støtteprogrammet til strukturreformer (SRSP) Kommissionens tjenestegrene har i andet halvår af 2015 gennemført en forudgående evaluering af det foreslåede program. Den forudgående evaluering støtter Kommissionens forslag til en forordning fra Europa-Parlamentet og Rådet om oprettelse for perioden 2017 til 2020 af SRSP. Den forudgående evaluering er i overensstemmelse med artikel 30, stk. 4, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (finansforordningen).

•Ekspertbistand Som ekspertinput til støtte for dette forslag er der blevet anvendt en evaluering af den tekniske bistand fra TFGR på områderne skatteforvaltning og centralforvaltning. Der er taget hensyn til feedback fra de medlemsstater, der tidligere har deltaget i den tekniske bistand til Grækenland og Cypern. •Vurdering af politikmuligheder Kommissionen har undersøgt to politikmuligheder i den forudgående evaluering, der ledsager dette forslag: Et basisscenarie, der ikke medfører ændringer i status quo, og en anden mulighed, hvor der opereres med et specifikt finansieringsprogram. Under basisscenariet vil der fortsat blive ydet teknisk bistand gennem a) en række af Unionens finansieringsprogrammer (åbne for alle medlemsstater) inden for den flerårige finansielle ramme på specifikke politikområder og b) den "udvidede" tekniske støtte (dvs. støtte, der er skræddersyet til landenes behov, spænder over flere politikområder og stilles samlet til rådighed med en samlet "landevision") knyttet til gennemførelsen af reformer som led i et økonomisk tilpasningsprogram for medlemsstater, der modtager finansiel bistand fra EU (hvilket i dag er tilfældet for Grækenland og Cypern). Denne støtte vil blive stillet til rådighed inden for rammerne af målene for det relevante EU-program og — for så vidt angår den "udvidede" tekniske bistand — i henhold til målene i specifikke bestemmelser i forordning (EU) nr. 1303/2013 for medlemsstater i finansielle vanskeligheder. Som led i den anden politikmulighed indføres der et specifikt finansieringsprogram, programmet for støtte til gennemførelse af strukturreformer, og der ydes teknisk bistand på anmodning fra medlemsstaterne til potentielt alle medlemsstater for at støtte gennemførelsen af vækstfremmende reformer i forbindelse med processerne for økonomisk styring, navnlig som en udløber af de landespecifikke henstillinger, fra aktiviteter forbundet med gennemførelsen af EU-lovgivning, og for at hjælpe medlemsstaterne med gennemførelsen af reformer iværksat på eget initiativ, især for at sikre bæredygtige investeringer, en bæredygtig vækst og en bæredygtig jobskabelse. Programmet vil også gøre det muligt at fortsætte med at yde bistand til de medlemsstater, der modtager finansiel bistand fra Unionen, og som er omfattet af et program for økonomisk tilpasning. På grundlag af den forudgående evaluering er det andet scenario det foretrukne valg, eftersom det gør det muligt at yde støtte på en organiseret og systematisk måde til alle medlemsstater. •Lovmæssig egnethed og forenkling Forslaget har ingen sammenhæng med øvelsen vedrørende lovmæssig egnethed og forenkling, og det medfører ingen omkostninger til overholdelse af regler for små og mellemstore virksomheder eller andre berørte parter. •Grundlæggende rettigheder Forslaget kan have en positiv virkning på beskyttelsen og udviklingen af de grundlæggende rettigheder i Unionen, hvis medlemsstaterne anmoder om og modtager teknisk bistand på beslægtede områder. Eksempelvis kan teknisk bistand på områder såsom migration, arbejdsmarked og socialsikring, sundhedsydelser, uddannelse, miljø, ejendom, offentlig forvaltning og retsvæsen fremme grundlæggende rettigheder i Unionen, f.eks. værdighed, frihed, ligestilling, solidaritet, borgerrettigheder og retfærdighed. 4.BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER Finansieringsrammen for gennemførelsen af SRSP i perioden fra den 1. januar 2017 til den 31. december 2020 vil beløbe sig til højst 142 800 000 EUR (i løbende priser) over en periode på fire år. Finansieringsoversigten indeholder de nødvendige forklaringer. 5.ANDRE ELEMENTER

•Gennemførelsesplaner og overvågning, evaluering og rapportering Opfyldelsen af de specifikke mål for programmet overvåges og evalueres i forhold til en række indikatorer, der er knyttet til aktiviteterne i relation til teknisk støtte. De omfatter følgende: antallet og typen af nationale myndigheder, der har modtaget støtte, antallet og typen af støtteydere, antallet og typen af støtteberettigede foranstaltninger (som f.eks. tilrådighedsstillelse af eksperter, uddannelsesaktioner, seminarer osv.), antallet af politiske initiativer (såsom handlingsplaner, køreplaner, retningslinjer, henstillinger eller anbefalet/vedtaget lovgivning). Disse kvantitative oplysninger vil blive indsamlet i forbindelse med de landespecifikke henstillinger og aktioner som led i gennemførelsen af EU-lovgivning, økonomiske tilpasningsprogrammer eller reformer gennemført af en medlemsstat på eget initiativ. Indikatorerne for forventede resultater vil blive udledt af de relevante foranstaltninger, der træffes af de begunstigede medlemsstater som et resultat af støtteforanstaltninger, der gennemføres i henhold til programmet. Disse oplysninger vil blive opdelt efter landespecifikke henstillinger og aktioner forbundet med gennemførelsen af EU-lovgivning, økonomiske tilpasningsprogrammer eller reformer gennemført af medlemsstaterne på eget initiativ. Desuden vil feedback fra de nationale myndigheder, der modtager støtte, samt feedback fra andre støtteydere om virkningen og/eller resultaterne af støtten pr. politikområde og medlemsstat tjene som kvalitetsindikator for de forventede resultater. En anden central indikator vil være udviklingen i de relevante berørte parters meninger om programmets bidrag til gennemførelsen af reformerne. Der vil blive anvendt passende kvantitative eller empiriske data til evalueringen i det omfang der foreligge sådanne data. Ovennævnte indikatorer kan anvendes i henhold til de disponible data og oplysninger og kan, hvor det er relevant, tilpasses af Kommissionen i løbet af programperioden på grundlag af en delegeret beføjelse, som tillægges Kommissionen. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Det generelle formål med programmet er at bidrage til reformer i medlemsstaterne gennem støtte til nationale myndigheder til reformering af institutioner, styring, forvaltning, økonomiske og samfundsmæssige sektorer som reaktion på økonomiske og sociale udfordringer med henblik på at styrke konkurrenceevne, vækst, beskæftigelse og investeringer, navnlig i forbindelse med økonomisk styring, herunder gennem støtte til en effektiv anvendelse af EU-fonde (artikel 4). De specifikke mål for programmet er at støtte initiativer truffet af nationale myndigheder for at udforme deres reformer i overensstemmelse med prioriteringer, styrke deres kapacitet til at formulere, udvikle og gennemføre reformpolitikker og -strategier og følge en integreret tilgang, der sikrer sammenhæng mellem mål og midler på tværs af sektorer, at støtte deres bestræbelser på at fastlægge og gennemføre hensigtsmæssige procedurer og metoder og bistå dem med at effektivisere og forbedre forvaltningen af menneskelige ressourcer. Ovennævnte støtte vil relatere til specifikke politikområder såsom forvaltning af de offentlige finanser, budgetprocessen, gældsforvaltning og skatteforvaltning, institutionelle reformer og en effektiv og serviceorienteret offentlige forvaltning, respekt for retsstatsprincippet, reformen af retssystemet og styrkelsen af kampen mod svig, korruption og hvidvaskning af penge, erhvervsklimaet, udvikling af den private sektor, adgang til finansiering, investeringer, politikkerne vedrørende den finansielle sektor, privatiseringsprocesser, handel og udenlandske direkte investeringer, konkurrence, offentlige indkøb, bæredygtig sektorudvikling og støtte til innovation, uddannelse, arbejdsmarkedspolitik, social inklusion, socialsikring og sociale velfærdssystemer, folkesundhed og sundhedssystemer, asyl, migration og grænsepolitik samt politikker for landbruget og for en bæredygtig udvikling af landdistrikterne (artikel 5). Den type aktioner, der finansieres under programmet, vil bl.a. omfatte seminarer, konferencer og workshops, arbejdsbesøg, undersøgelser, forskning, analyser og rundspørger, evalueringer og konsekvensanalyser, projektforberedelse, gennemførelse og vurdering, opbygning af IT-kapacitet, ekspertise inden for politisk rådgivning, politikændringer, lovgivningsmæssige, strukturelle og/eller administrative reformer og tilrådighedsstillelse af (udstationerede) eksperter, tilrettelæggelse af operationel støtte på jorden på områder såsom asyl, migration og grænsekontrol (artikel 6). Disse aktioner kan vedrøre de forskellige stadier af reformprocessen. Kommissionen og de berørte medlemsstater vil sikre, at der er sammenhæng, komplementaritet og synergi mellem de aktioner, der gennemføres under dette program, og dem, der gennemføres i henhold til andre EU-instrumenter i den pågældende medlemsstat, navnlig dem, der finansieres af EU-fonde (artikel 13). Dobbeltfinansiering af de samme udgifter vil blive undgået (artikel 11). En medlemsstat, der ønsker at modtage støtte i henhold til dette program, skal indgive anmodning herom. Anmodningen kan fremsættes inden for rammerne af dialogen om det europæiske semester og under alle omstændigheder senest den 31. oktober i kalenderåret. Anmodningen om støtte kan relatere til følgende tre forhold: a) gennemførelse af reformer som led i processer for økonomisk styring og især landespecifikke henstillinger afgivet i forbindelse med det europæiske semester eller gennemførelsen af andre foranstaltninger med relation til EU-ret, b) gennemførelse af reformer forbundet med økonomiske tilpasningsprogrammer for medlemsstater, der modtager finansiel bistand fra Unionen i henhold til eksisterende instrumenter, og c) gennemførelse af reformer iværksat af medlemsstater på eget initiativ, især for at sikre bæredygtige investeringer, en bæredygtig vækst og en bæredygtig jobskabelse. Under hensyntagen til principperne om gennemsigtighed, ligebehandling og forsvarlig økonomisk forvaltning vil Kommissionen analysere medlemsstatens anmodning om støtte på basis af, hvor akutte, brede og dybe de identificerede problemer er, støttebehovet pr. politikområde, en analyse af socioøkonomiske indikatorer og medlemsstatens generelle administrative kapacitet. På dette grundlag og under hensyntagen til de eksisterende aktioner og foranstaltninger, der finansieres via EU-fonde eller andre EU-programmer, vil Kommissionen i tæt samarbejde med den pågældende medlemsstat indkredse de prioriterede områder og omfanget af den støtte, der skal ydes, og det samlede finansielle bidrag. Ved gennemførelsen af denne forordning vil Kommissionen udarbejde flerårige arbejdsprogrammer med oplysninger om de politikmål, der forfølges gennem den påtænkte støtte, og de forventede resultater samt finansieringsprioriteringer på de relevante politikområder. De flerårige arbejdsprogrammer vil blive nærmere beskrevet i de årlige arbejdsprogrammer for gennemførelse ved gennemførelsesafgørelser (artikel 12). Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet beløber sig til højst 142 800 000 EUR (artikel 9). Dette beløb vil blive fratrukket ressourcerne til teknisk bistand på Kommissionens initiativ i henhold til forordning (EU) nr. 1303/2013 og forordning (EU) nr. 1305/2013 og på passende vis blive anvendt inden for programmets anvendelsesområde og formål. Med henblik herpå foreslås det at ændre artikel 91, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1303/2013 og artikel 51, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1305/2013 (artikel 17 og 18). Hertil kommer, at programmet kan tilføres yderligere finansielle midler gennem frivillige tildelinger fra de finansielle midler til teknisk bistand på medlemsstaternes initiativ. Derfor foreslås det at ændre artikel 25 i forordning (EU) nr. 1303/2013 for at tillade alle medlemsstater (og ikke kun medlemsstater med midlertidige økonomiske vanskeligheder som det er tilfældet i dag) at bidrage til finansieringsrammen for programmet gennem overførsel af en del af midlerne til teknisk bistand på medlemsstatens initiativ i henhold til artikel 59 i forordning (EU) nr. 1303/2013 (artikel 17). Disse supplerende finansielle ressourcer må kun anvendes til støtte for foranstaltninger, der bidrager til at gennemføre Unionens strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst i støttemodtagende medlemsstater (artikel 10). 2015/0263 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om oprettelse af støtteprogrammet for strukturreformer for perioden 2017-2020 og om ændring af forordning (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 1305/2013 EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 175, stk. 3, og artikel 197, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)I henhold til artikel 9 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal Unionen ved fastlæggelsen og gennemførelsen af sine politikker og aktiviteter tage hensyn til de krav, der er knyttet til fremme af et højt beskæftigelsesniveau, sikring af passende social beskyttelse, bekæmpelse af social udstødelse samt et højt niveau for uddannelse, erhvervsuddannelse og beskyttelse af menneskers sundhed. Desuden er det fastsat i artikel 11 traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, at miljøbeskyttelseskrav skal integreres i Unionens politikker med henblik på at fremme en bæredygtig udvikling. (2)Artikel 120 og 121 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde foreskriver, at medlemsstaterne skal føre deres økonomiske politikker med henblik på at bidrage til virkeliggørelsen af Unionens mål og inden for rammerne af de overordnede retningslinjer, som Rådet fastsætter. Dermed er samordningen af medlemsstaternes økonomiske politikker et spørgsmål af fælles interesse. (3)Flere medlemsstater har gennemgået og gennemgår fortsat tilpasningsprocesser med det formål at rette op makroøkonomiske ubalancer, der er opstået i den seneste tid, og mange er konfronteret med lav potentiel vækst. Unionen har placeret gennemførelsen af strukturreformer blandt sine politiske prioriteter med henblik på at genskabe et bæredygtigt opsving, frigøre det vækstpotentiale, der er nødvendigt for at forbedre tilpasningsevnen, og understøtte konvergensprocessen. (4)Reformer er i deres natur komplekse processer, der kræver en komplet kæde af højt specialiserede kundskaber og færdigheder. Gennemførelse af strukturreformer på flere forskellige offentlige politikområder er en krævende udfordring, da deres fordele ofte er længe om at slå igennem. Derfor er en tidlig og effektiv gennemførelse afgørende i såvel kriseramte som strukturelt svage økonomier. I denne forbindelse har Unionens støtte i form af teknisk bistand haft afgørende betydning for den økonomiske tilpasning i Grækenland og Cypern de seneste år. (5)Medlemsstaterne kan drage fordel af støtte til tackling af udfordringer ved udformning og gennemførelse af strukturreformer. Disse udfordringer kan bero på forskellige faktorer, herunder begrænset administrativ og institutionel kapacitet eller inadækvat anvendelse og gennemførelse af EU-lovgivning. (6)Unionen har lang erfaring med at stille særlig støtte til rådighed for den nationale forvaltning og andre myndigheder i medlemsstaterne, når det gælder kapacitetsopbygning og lignende tiltag på bestemte områder (f.eks. beskatning, told, støtte til små og mellemstore virksomheder) og i forbindelse med gennemførelsen af samhørighedspolitikken. Unionens erfaringer med at bistå nationale myndigheder med at gennemføre reformer bør anvendes til at styrke Unionens evne til at yde støtte til medlemsstaterne. Det er absolut nødvendigt med en omfattende og integreret indsats for at yde støtte til de medlemsstater, der er i færd med at gennemføre vækstfremmende reformer og i den forbindelse anmoder om bistand fra Unionen. (7)På denne baggrund er det nødvendigt at oprette et støtteprogram for strukturreformer (herefter benævnt "programmet") med det formål at forbedre medlemsstaternes evne til at udforme og gennemføre vækstfremmende administrative reformer og strukturreformer, bl.a. gennem hjælp til at udnytte EU-fondene effektivt og virkningsfuldt. Programmet har til formål at bidrage til opfyldelsen af fælles mål i retning af økonomisk genopretning, jobskabelse, styrkelse af Europas konkurrenceevne og stimulering af investeringer i realøkonomien. (8)Støtte gennem programmet bør stilles til rådighed af Kommissionen efter anmodning fra en medlemsstat på områder såsom budget og beskatning, den offentlige sektor, institutionelle og administrative reformer, retssystemet, bekæmpelse af svig, korruption og hvidvaskning af penge, erhvervsklima, udvikling af den private sektor, investeringer, konkurrence, offentlige indkøb, privatiseringsprocesser, adgang til finansiering, investeringer, handel, bæredygtig udvikling, innovation, uddannelse, arbejdsmarkedspolitik, folkesundhed, asyl- og migrationspolitik, landbrug og udvikling af landdistrikter og politikker for finanssektoren. (9)Medlemsstaterne bør kunne anmode om støtte fra Kommissionen under programmet for at få hjælp til gennemførelsen af reformer i forbindelse med processerne for økonomisk styring, navnlig de landespecifikke henstillinger i forbindelse med det europæiske semester, og foranstaltninger til gennemførelse af EU-lovgivning samt i forbindelse med gennemførelsen af økonomiske tilpasningsprogrammer. De bør også kunne anmode om støtte, når de gennemfører reformer på eget initiativ med henblik på at opnå bæredygtige resultater, når det gælder investeringer, vækst og jobskabelse. (10)Efter en dialog med den bistandssøgende medlemsstat, herunder inden for rammerne af det europæiske semester, bør Kommissionen analysere anmodningen under hensyntagen til principperne om gennemsigtighed, ligebehandling og sund finansiel forvaltning og afgøre, hvilken form for støtte der bør ydes på grundlag af, hvor akutte, vidt- og dybtgående de identificerede problemer er, støttebehovet på de pågældende politikområder, en analyse af de socioøkonomiske indikatorer samt den generelle administrative kapacitet i medlemsstaten. Kommissionen bør også i nært samarbejde med den pågældende medlemsstat identificere de prioriterede områder, støtteforanstaltningernes omfang og det samlede finansielle bidrag, idet der tages hensyn til de eksisterende aktioner og foranstaltninger, der finansieres af EU-fonde eller andre EU-programmer. (11)I Kommissionens meddelelser "Gennemgang af EU's budget" og "Et budget for Europa 2020" understreges vigtigheden af at fokusere finansieringen på tiltag med en klar europæisk merværdi, dvs. hvor der på EU-plan kan tilvejebringes en merværdi i forhold til en indsats fra medlemsstaterne alene. På denne baggrund bør støtteaktioner, som gennemføres under programmet, være kendetegnet ved komplementaritet og synergi med andre programmer og politikker på nationalt plan, EU-plan og internationalt plan. Aktionerne under programmet bør give mulighed for at udarbejde og gennemføre løsninger på nationale udfordringer, der har indvirkning på udfordringer på tværs af grænserne eller på EU-plan, og som sikrer en konsekvent og sammenhængende gennemførelse af EU-retten. De bør desuden bidrage til at forbedre tilliden og fremme samarbejdet med Kommissionen og blandt medlemsstaterne. Unionen har endvidere bedre forudsætninger end medlemsstaterne for at skabe en platform for udveksling og deling af god praksis mellem ligestillede og for at mobilisere ekspertise. (12)Det er nødvendigt at fastlægge en finansieringsramme for programmet over en periode på fire år for at tilpasse dets løbetid til den, der gælder for den flerårige finansielle ramme som fastsat i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013. (13)Den finansielle ramme for programmet bør omfatte finansielle midler taget fra bevillingerne til teknisk bistand på Kommissionens initiativ i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013. For at tillade dette er det nødvendigt at ændre disse forordninger. (14)Medlemsstater, der anmoder om støtte, bør kunne bidrage til programmets finansielle ramme med yderligere midler. På nuværende tidspunkt begrænser forordning (EU) nr. 1303/2013 muligheden for at overføre ressourcer, der er afsat til teknisk bistand på initiativ af en medlemsstat til de medlemsstater, som står over for midlertidige budgetproblemer. Forordning (EU) nr. 1303/2013 bør derfor ændres for at give alle medlemsstater mulighed for at deltage i finansieringen af programmet. De midler, der overføres til EU-budgettet, bør anvendes til at støtte aktioner, der bidrager til en smart, bæredygtig og inklusiv vækst eller fondsspecifikke formål i de pågældende medlemsstater.

(15)Denne forordning bør gennemføres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler gældende for Den Europæiske Unions årlige budget. Kommissionen bør vedtage flerårige arbejdsprogrammer, som fastsætter de politiske mål, der forfølges, de forventede resultater af støtten og de finansielle prioriteringer på de forskellige politikområder. Disse elementer bør specificeres nærmere i årlige arbejdsprogrammer vedtaget ved gennemførelsesretsakter. (16)Med hensyn til betydningen af at støtte medlemsstaternes bestræbelser på at forfølge og gennemføre strukturelle, institutionelle og administrative reformer er det nødvendigt at tillade en medfinansieringssats på 100 % af de støtteberettigede omkostninger for at nå programmets mål og samtidig sikre overholdelse af principperne om samfinansiering og ikke-fortjeneste. (17)I tilfælde af uforudsete og behørigt begrundede årsager til en hastende indsats, f.eks. en alvorlig forstyrrelse i økonomien eller væsentlige omstændigheder med alvorlige konsekvenser for de økonomiske og sociale forhold i en medlemsstat, der ligger uden for dens kontrol, bør Kommissionen efter anmodning fra en medlemsstat kunne træffe særlige foranstaltninger for en begrænset del af det årlige arbejdsprogram i overensstemmelse med de mål og foranstaltninger, der er støtteberettigede under programmet for at bistå nationale myndigheder med at tackle de akutte behov. (18)For at sikre en effektiv og sammenhængende tildeling af midler fra Unionens budget og efterleve princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning bør aktioner under dette program komplettere og supplere pågående EU-programmer, samtidig med at der undgås dobbeltfinansiering af samme udgifter. Inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder og i alle faser af processen bør Kommissionen og den berørte medlemsstat på EU-plan og nationalt plan sikre en effektiv koordination for at sikre konsistens, komplementaritet og synergi mellem de finansieringskilder, der benyttes til aktioner i de relevante medlemsstater med tætte forbindelser til dette program, navnlig med foranstaltninger, der finansieres gennem EU-fondene i medlemsstaterne. (19)Unionens finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af forholdsmæssige foranstaltninger i hele udgiftscyklussen, herunder forebyggelse, opdagelse og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af midler, der er gået tabt, udbetalt uretmæssigt eller anvendt forkert, og efter omstændighederne med sanktioner. (20)For at lette evalueringen af programmet bør der helt fra begyndelsen opstilles passende rammer for overvågning af programmets resultater. Der bør foretages en midtvejsevaluering af opfyldelsen af programmets mål og af dets effektivitet og merværdi på europæisk plan. Der bør endvidere foretages en endelig evaluering af programmets langsigtede virkning og bæredygtigheden heraf. Evalueringerne bør baseres på indikatorerne og måle virkningerne af programmet. (21)For at tilpasse listen over indikatorer til måling af opfyldelsen af programmets mål i lyset af de erfaringer, der høstes under gennemførelsen af programmet, bør beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde delegeres til Kommissionen for så vidt angår ændring af listen. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante samråd under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for, at relevante dokumenter fremsendes samtidigt til Europa-Parlamentet og Rådet, og at dette sker hurtigst muligt og på hensigtsmæssig vis. (22)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning vedrørende vedtagelsen af de flerårige og årlige arbejdsprogrammer bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. (23)Eftersom målet for denne forordning, nemlig at bidrage til institutionelle, administrative og strukturelle reformer i medlemsstaterne gennem støtte til nationale myndigheder til foranstaltninger, der tager sigte på at reformere institutioner, styring, administration, økonomiske og sociale sektorer, herunder gennem bistand til en effektiv og virkningsfuld anvendelse af EU-fondene, ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, men på grund af deres omfang og virkninger bedre kan nås på EU-plan, kan Unionen vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet i samme artikel går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål, eftersom anvendelsesområdet for støtte vil blive fastsat i samråd med den berørte medlemsstat. (24)For at sikre en hurtig gennemførelse af foranstaltningerne i denne forordning bør forordningen træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1

Programmets oprettelse og varighed Ved denne forordning oprettes støtteprogrammet for strukturreformer (i det følgende benævnt "programmet") for perioden den 1. januar 2017 til den 31. december 2020. Artikel 2

Definitioner I denne forordning forstås ved: 1."Støttemodtagende medlemsstat": en medlemsstat, som modtager støtte fra Unionen via programmet. 2."EU-fonde": de europæiske struktur- og investeringsfonde, der er omhandlet i artikel 1 i forordning (EU) nr. 1303/2013, Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 223/2014, asyl-, migrations- og integrationsfonden, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 516/2014, instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring, der er oprettet som en del af Fonden for Intern Sikkerhed ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 513/2014, og instrumentet for finansiel støtte til forvaltning af de ydre grænser og den fælles visumpolitik, der er oprettet som en del af Fonden for Intern Sikkerhed ved forordning (EU) nr. 515/2014. Artikel 3

Europæisk merværdi 1.Programmet skal finansiere aktioner med europæisk merværdi. Med henblik herpå sikrer Kommissionen, at de indsatser, der udvælges til finansiering, kan forventes at skabe resultater med en europæisk merværdi, og den fører tilsyn med, om der faktisk opstår en europæisk merværdi.

2.Aktionerne og aktiviteterne under programmet skal sikre en europæisk merværdi gennem navnlig: a)udvikling og gennemførelse af løsninger på nationale udfordringer, der påvirker udfordringer på tværs af grænserne eller på EU-plan b)komplementaritet og synergi med andre EU-programmer og politikker på nationalt plan, EU-plan og internationalt plan c)bidrag til en konsekvent og sammenhængende gennemførelse af EU-retten d)bidrag til udveksling af god praksis og opbygning af en platform og netværk af ekspertise på EU-plan e)fremme af gensidig tillid mellem støttemodtagende medlemsstater og Kommissionen og samarbejde mellem medlemsstaterne. Artikel 4

Overordnet mål Programmets overordnede mål er at bidrage til institutionelle, administrative og strukturelle reformer i medlemsstaterne gennem støtte til nationale myndigheder til foranstaltninger, der tager sigte på reformering af institutioner, styring, administration, økonomiske og samfundsmæssige sektorer som reaktion på økonomiske og sociale udfordringer med henblik på at styrke konkurrenceevne, vækst, beskæftigelse og investeringer, navnlig i forbindelse med økonomisk styring, herunder gennem støtte til en effektiv og virkningsfuld anvendelse af EU-fondene. Artikel 5

Programmets specifikke mål og anvendelsesområde 1.For at nå det overordnede mål i artikel 4 skal programmet have følgende specifikke mål: a)at bistå de nationale myndigheders initiativer til at udforme deres reformer i henhold til prioriteringer under hensyn til de oprindelige forhold og de forventede socioøkonomiske virkninger b)at støtte de nationale myndigheder med henblik på at forbedre deres evne til at formulere, udvikle og gennemføre reformpolitikker og -strategier og følge en integreret tilgang, der sikrer sammenhæng mellem mål og midler på tværs af sektorer c)at støtte de nationale myndigheders bestræbelser på at fastlægge og gennemføre hensigtsmæssige procedurer og metoder under hensyntagen til god praksis og de erfaringer, som andre lande har gjort sig i lignende situationer d)at hjælpe de nationale myndigheder med at gøre forvaltningen af menneskelige ressourcer mere effektiv og virkningsfuld, hvor nødvendigt gennem fastlæggelse af klare ansvarsområder og en forbedring af de faglige kundskaber og færdigheder. Disse mål skal forfølges i nært samarbejde med de støttemodtagende medlemsstater. 2. De specifikke mål i stk. 1 skal vedrøre politikområder med relation til konkurrenceevne, vækst, beskæftigelse og investering, navnlig følgende: a)offentlig finansforvaltning, budgetprocesser, gælds- og skatteforvaltning b)institutionelle reformer og effektiv og serviceorienteret offentlige forvaltning, en velfungerende retsstat, reformer af retssystemet og styrkelse af indsatsen mod svig, korruption og hvidvaskning af penge c)erhvervsklimaet, udvikling af den private sektor, investeringer, privatiseringsprocesser, handel og udenlandske direkte investeringer, konkurrence og offentlige indkøb, bæredygtig sektorudvikling og støtte til innovation d)uddannelse, arbejdsmarkedspolitikker, social inklusion, socialsikring og sociale velfærdssystemer, folkesundhed og sundhedssystemer, asyl, migration og grænsepolitik

e)politikker for landbruget og en bæredygtig udvikling af landdistrikterne f)politikker for finanssektoren og adgang til finansiering. Artikel 6

Støtteberettigede aktioner Med henblik på at forfølge de mål, der er fastsat i traktatens artikel 4 og 5, kan programmet bl.a. finansiere følgende typer aktioner: a)ekspertise inden for politisk rådgivning, politikændring samt lovgivningsmæssige, institutionelle, strukturelle og administrative reformer b)hjælp fra eksperter (herunder udstationerede eksperter) i en kortere eller længere periode til at udføre opgaver inden for særlige områder eller til at udføre operationelle aktiviteter, eventuelt med tolkning, oversættelse og samarbejde, administrativ bistand samt infrastruktur og udstyr c)institutionel, administrativ og sektorspecifik kapacitetsopbygning og hermed beslægtede støtteaktioner, især: i)seminarer, konferencer og workshops ii)arbejdsbesøg i relevante medlemsstater eller i et tredjeland, som giver embedsmændene mulighed for at opnå eller øge deres ekspertise eller viden på relevante områder iii)uddannelse og udvikling af netbaserede eller andre kurser for at fremme de nødvendige faglige færdigheder og kundskaber med relation til relevante reformer d)indsamling af data og statistikker, udvikling af fælles metoder og, når det skønnes hensigtsmæssigt, af indikatorer eller benchmarks e)tilrettelæggelse af lokal operationel støtte på områderne asyl, migration og grænsekontrol f)it-kapacitetsopbygning: udvikling, vedligeholdelse, drift og kvalitetskontrol af it-infrastrukturen og applikationer, der er nødvendige for at gennemføre de relevante reformer g)undersøgelser, forskning, analyser og rundspørger, evalueringer og konsekvensanalyser, udarbejdelse og offentliggørelse af vejledninger, rapporter og uddannelsesmateriale h)kommunikationsprojekter: indlæring, samarbejde, bevidstgørelse, informationsformidling og udveksling af god praksis, tilrettelæggelse af informationskampagner, mediekampagner og arrangementer, herunder intern kommunikation i)udarbejdelse og offentliggørelse af materiale med henblik på at formidle oplysninger om og resultater af programmet: udvikling, drift og vedligeholdelse af systemer og redskaber, hvortil der bruges informations- og kommunikationsteknologier j)alle andre aktiviteter til støtte for de overordnede og specifikke mål i artikel 4 og 5. Artikel 7

Anmodning om støtte 1.En medlemsstat, der ønsker at modtage støtte under programmet, indgiver en anmodning om støtte til Kommissionen med angivelse af politikområderne og prioriteterne for støtte inden for programmets anvendelsesområde som fastsat i artikel 5, stk. 2. Denne anmodning skal indgives senest den 31. oktober i hvert kalenderår.

2.Under hensyntagen til principperne om gennemsigtighed, ligebehandling og forsvarlig økonomisk forvaltning og efter dialog med medlemsstaten, herunder inden for rammerne af det europæiske semester, analyserer Kommissionen den i stk. 1 nævnte støtteanmodning på basis af, hvor hastende, brede og dybe de identificerede problemer er, støttebehovet pr. berørt politikområde, en analyse af socioøkonomiske indikatorer og medlemsstatens generelle administrative kapacitet. Under hensyntagen til de eksisterende indsatser og foranstaltninger, der finansieres af EU-fondene eller andre EU-programmer, indkredser Kommissionen i tæt samarbejde med den pågældende medlemsstat de prioriterede støtteområder og omfanget af den støtte, der skal ydes, og det samlede finansielle bidrag til denne støtte. 3.Anmodningen om støtte kan vedrøre følgende: a)gennemførelse af reformer i forbindelse med økonomiske styringsprocesser, navnlig de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med det europæiske semester og relevante aktioner forbundet med gennemførelsen af EU-retten b)gennemførelse af de økonomiske tilpasningsprogrammer i medlemsstater, der modtager finansiel støtte fra Unionen i henhold til eksisterende instrumenter, navnlig i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 472/2013 for medlemsstater i euroområdet og Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 for medlemsstater uden for euroområdet c)gennemførelse af reformer i medlemsstaterne på deres eget initiativ, især for at opnå bæredygtige investeringer, vækst og jobskabelse. Artikel 8

Udformning af støtten 1.Kommissionen kan udforme den påtænkte støtte til de støttemodtagende medlemsstater i samarbejde med andre medlemsstater eller internationale organisationer. 2.Den støttemodtagende medlemsstat kan i samråd med Kommissionen indgå et partnerskab med en eller flere andre medlemsstater, der handler som reformpartnere på specifikke reformområder. En reformpartner bidrager i samråd med Kommissionen til udformning af strategier og reformkøreplaner og til udformning af bistand af høj kvalitet, eller den overvåger gennemførelsen af strategier og projekter. Artikel 9

Finansieringsramme 1.Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet beløber sig til højst 142 800 000 EUR. 2.Bevillingerne til programmet kan også dække udgifter til forberedende aktiviteter, tilsyns-, kontrol-, revisions- og evalueringsaktiviteter, som er nødvendige for forvaltningen af programmet og for at nå dets mål, herunder navnlig undersøgelser, ekspertmøder og informations- og kommunikationsaktioner, såsom kommunikation udadtil om Unionens politiske prioriteringer, for så vidt de angår denne forordnings generelle mål, udgifter i forbindelse med it, der fokuserer på informationsbehandling og -udveksling, samt alle andre udgifter til teknisk og administrativ bistand, som Kommissionen afholder i forbindelse med forvaltningen af programmet. 3.Budgetmyndigheden godkender de disponible årlige bevillinger inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme, der er fastsat i forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013. Artikel 10

Andre finansielle bidrag til programmets budget 1.Foruden den finansieringsramme, der er fastsat i artikel 9, kan programmet finansieres gennem supplerende bidrag fra medlemsstaterne. 2.De supplerende bidrag, der er nævnt i stk. 1, kan bestå af bidrag fra midler til teknisk bistand på medlemsstaternes initiativ i henhold til artikel 59 i forordning (EU) nr. 1303/2013, og som er overført i henhold til artikel 25 nævnte forordning. 3.De i stk. 1 omhandlede supplerende bidrag anvendes til at støtte aktioner, der bidrager til at gennemføre EU's strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Et bidrag fra en støttemodtagende medlemsstat i overensstemmelse med stk. 2 anvendes udelukkende i den pågældende medlemsstat. Artikel 11

Ingen dobbeltfinansiering Aktioner, der finansieres i henhold til denne forordning, kan modtage støtte fra andre EU-programmer, -instrumenter eller -fonde under Unionens budget, forudsat at støtten ikke dækker samme udgiftsposter. Artikel 12

Programmets gennemførelse 1.Kommissionen gennemfører programmet i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.

2.Programmets foranstaltninger kan gennemføres enten direkte af Kommissionen eller indirekte af andre enheder og personer end medlemsstater i overensstemmelse med artikel 60 forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Navnlig består EU's finansielle støtte til aktioner som omhandlet i artikel 6 i denne forordning af: a)tilskud (herunder tilskud til medlemsstaternes nationale myndigheder) b)offentlige indkøbskontrakter c)godtgørelse af eksterne eksperters udgifter d)bidrag til trustfonde e)aktioner gennem indirekte forvaltning. 3.Der kan ydes tilskud til medlemsstaternes nationale myndigheder, Den Europæiske Investeringsbank-Gruppe, internationale organisationer, offentlige og/eller private organer og enheder, som er lovligt etableret i en af følgende: a) medlemsstaterne b)EFTA-lande, der er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde i overensstemmelse med betingelserne i EØS-aftalen. Medfinansieringssatsen for tilskud er op til 100 % af de støtteberettigede omkostninger, uden at dette berører principperne om samfinansiering og ikke-fortjeneste. 4.Støtte kan også ydes af individuelle eksperter, der kan indbydes til at bidrage til udvalgte aktiviteter inden for rammerne af programmet, når dette er nødvendigt for at nå de specifikke mål, der er fastsat i artikel 5. 5.For at gennemføre programmet vedtager Kommissionen flerårige arbejdsprogrammer ved hjælp af gennemførelsesretsakter. I de flerårige arbejdsprogrammer beskrives de politikmål, der forfølges gennem den påtænkte støtte, og de forventede resultater samt finansieringsprioriteringer på de relevante politikområder. De flerårige arbejdsprogrammer specificeres nærmere i årlige arbejdsprogrammer, der vedtages ved hjælp af gennemførelsesretsakter, og som fastsætter de foranstaltninger, der er nødvendige for deres gennemførelse, sammen med alle de elementer, der kræves i henhold til forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. 6.For at sikre en rettidig tildeling af midler kan det årlige arbejdsprogram angive, at i tilfælde af uforudsete og behørigt begrundede årsager til en hastende indsats, f.eks. en alvorlig forstyrrelse i økonomien eller væsentlige omstændigheder med alvorlige konsekvenser for de økonomiske og sociale forhold i en medlemsstat, der ligger uden for dens kontrol, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat træffe særlige foranstaltninger i overensstemmelse med de mål og aktioner, der er støtteberettigede under programmet, for at bistå nationale myndigheder med at tackle de akutte behov. Sådanne særlige foranstaltninger må kun modsvare en begrænset del af det årlige arbejdsprogram og må ikke være underlagt de betingelser, der er fastsat i artikel 7. Artikel 13

Samordning og komplementaritet Kommissionen og den støttemodtagende medlemsstat skaber inden for deres respektive ansvarsområder synergier og sikrer en effektiv koordinering mellem programmet og andre EU-programmer og EU-instrumenter, navnlig de foranstaltninger, der finansieres af EU-fondene. Med henblik herpå: a)sikrer de komplementaritet og synergi mellem de forskellige instrumenter på EU-plan og nationalt plan, navnlig for så vidt angår foranstaltninger, der finansieres af EU-fonde, både i planlægnings- og gennemførelsesfasen b)optimerer de koordineringsmekanismerne for at undgå dobbeltarbejde c)sikrer de et tæt samarbejde mellem dem, der er ansvarlige for gennemførelsen på EU-plan og nationalt plan for at skabe sammenhængende og strømlinede støtteaktioner. De relevante flerårige og årlige arbejdsprogrammer kan tjene som koordineringsramme, når der planlægges støtte på de områder, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2. Artikel 14

Beskyttelse af Unionens finansielle interesser

1.Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at når der gennemføres aktioner, der finansieres i henhold til denne forordning, beskyttes Unionens finansielle interesser ved foranstaltninger til forebyggelse af svig, korruption og andre ulovlige aktiviteter, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og har afskrækkende virkning. 2.Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at foretage revision hos alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i medfør af programmet. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan efter procedurerne i forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 foretage kontrol og inspektion på stedet hos økonomiske aktører, der direkte eller indirekte er berørt af finansieringen, for at fastslå, om der foreligger svig, korruption eller andre ulovlige forhold, der skader EU's finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt om EU-finansiering. Samarbejdsaftaler med internationale organisationer, aftaler om tilskud, afgørelser om ydelse af tilskud og kontrakter som følge af gennemførelsen af denne forordning giver udtrykkeligt Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage denne kontrol og inspektion på stedet, jf. dog første og andet afsnit. Artikel 15

Overvågning og evaluering 1.Kommissionen overvåger gennemførelsen af de aktioner, der finansieres via programmet, og måler opfyldelsen af de specifikke mål, som er omhandlet i artikel 5, stk. 1, i overensstemmelse med de i bilaget fastsatte indikatorer. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 16 vedrørende ændringer af listen over indikatorer i bilaget. 2.Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en foreløbig evalueringsrapport senest midt i 2019 og en efterfølgende evalueringsrapport inden udgangen af december 2021. 3.Den foreløbige evalueringsrapport skal indeholde oplysninger om opfyldelsen af programmets mål, effektiviteten i ressourceudnyttelsen og programmets europæiske merværdi og en vurdering af, om finansieringen på områder, der er dækket af programmet, skal tilpasses eller forlænges til efter 2020. Den skal også behandle den fortsatte relevans af alle mål og aktioner. Den efterfølgende evalueringsrapport skal indeholde oplysninger om de langsigtede virkninger af programmet. Artikel 16

Udøvelse af de delegerede beføjelser 1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser. 2.Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 15, stk. 1, andet afsnit, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 1. januar 2017. 3. Delegationen af beføjelser, jf. artikel 1, andet afsnit, kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft. 4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom. 5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 15, stk. 1, andet afsnit, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ. Artikel 17

Ændringer af forordning (EU) nr. 1303/2013 I forordning (EU) nr. 1303/2013 foretages følgende ændringer: 1. I artikel 25 foretages følgende ændringer: a) Titlen affattes således: "Forvaltning af teknisk bistand til medlemsstater"

b) Stk. 1 affattes således: "1. Efter anmodning fra en medlemsstat i henhold til artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/XXX(*) kan en del af de midler, der er omhandlet i artikel 59 i denne forordning og programmeret i overensstemmelse med de fondsspecifikke regler, efter aftale med Kommissionen overføres til teknisk bistand på initiativ af Kommissionen til gennemførelse af foranstaltninger i forbindelse med den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, tredje afsnit, litra l), i denne forordning gennem direkte eller indirekte forvaltning." (*) EUT [...]" c) Stk. 3, første afsnit, affattes således: "En medlemsstat anmoder om en overførsel som omhandlet i stk. 1 for et kalenderår senest den 31. januar i det år, hvor overførslen skal foretages. Anmodningen ledsages af et forslag til ændring af det program eller de programmer, hvorfra overførslen vil blive foretaget. Der foretages tilsvarende ændringer i partnerskabsaftalen i overensstemmelse med artikel 30, stk. 2, der fastsætter det samlede beløb, der overføres hvert år til Kommissionen." d) Som stk. 4 indsættes: "4. Midler, som overføres af en medlemsstat i henhold til stk. 1, skal være omfattet af frigørelsesreglen i artikel 136". 2. Artikel 58, stk. 1, tredje afsnit, litra l), affattes således: l) aktioner, der finansieres i henhold til forordning (EU) 2015/XXX med henblik på at bidrage til at gennemføre EU's strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst." 3. Artikel 91, stk. 3, affattes således: "3. 0,35 % af de samlede midler efter fradrag af støtten til CEF som omhandlet i artikel 92, stk. 6, og til bistanden til de socialt dårligst stillede i henhold til artikel 92, stk. 7, afsættes til teknisk bistand på Kommissionens initiativ, hvoraf højst 112 233 000 EUR afsættes til støtteprogrammet for strukturreformer til anvendelse inden for anvendelsesområdet for og formålet med det program.". Artikel 18

Ændring af forordning (EU) nr. 1305/2013 Artikel 51, stk. 1, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1305/2013 affattes således: "I overensstemmelse med artikel 6 i forordning (EU) nr. 1306/2013 kan ELFUL anvende op til 0,25 % af sin årlige tildeling til at finansiere de opgaver, der er omhandlet i artikel 58 i forordning (EU) nr. 1303/2013, herunder omkostningerne til oprettelse og drift af det europæiske netværk for udvikling af landdistrikterne, jf. artikel 52, og det EIP-netværk, der er omhandlet i artikel 53 i denne forordning, på Kommissionens initiativ og/eller på dennes vegne, hvoraf højst 30 567 000 EUR afsættes til støtteprogrammet for strukturreformer til anvendelse inden for anvendelsesområdet for og formålet med det program." Artikel 19

Ikrafttrædelse Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Udfærdiget i Bruxelles, den . På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne Formand Formand

FINANSIERINGSOVERSIGT 1.FORSLAGETS/INITIATIVETS RAMME 1.1.Forslagets/initiativets betegnelse Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af støtteprogrammet for strukturreformer for perioden 2017 til 2020. 1.2.Berørt(e) politikområde(r) inden for ABM/ABB-strukturen Politikområde: Koordinering af Kommissionens politik og juridisk rådgivning ABB-aktivitet: Støtteprogram for strukturreformer For en detaljeret redegørelse for ABB-aktiviteten henvises til afsnit 3.2 Politikområde: Beskæftigelse, sociale anliggender, arbejdsmarkedsforhold og inklusion Politikområde: Regional- og bypolitik Politikområde: Landbrug og udvikling af landdistrikter Politikområde: Migration og asyl 1.3.Forslagets/initiativets art ◻ Forslaget/initiativet vedrører en ny foranstaltning ⌧ Forslaget/initiativet vedrører en ny foranstaltning som opfølgning på et pilotprojekt/en forberedende foranstaltning ◻ Forslaget/initiativet vedrører en forlængelse af en eksisterende foranstaltning ◻ Forslaget/initiativet vedrører en omlægning af en foranstaltning til en ny foranstaltning 1.4.Mål 1.4.1.Det eller de af Kommissionens flerårige strategiske mål, som forslaget/initiativet vedrører Programmets overordnede mål er at bidrage til institutionelle, administrative og strukturelle reformer i medlemsstaterne ved at yde støtte til nationale myndigheder til foranstaltninger, der tager sigte på reformering af institutioner, styring, administration, økonomiske og samfundsmæssige sektorer som reaktion på økonomiske og sociale udfordringer med henblik på at styrke konkurrenceevne, vækst, beskæftigelse og investeringer, navnlig i forbindelse med økonomisk styring, herunder gennem støtte til en effektiv og virkningsfuld anvendelse af EU-fondene.

Specifikke mål og berørte ABM/ABB-aktiviteter Programmet har følgende specifikke mål: Specifikt mål nr. 1 At bistå de nationale myndigheders initiativer til at udforme deres reformer i henhold til prioriteringer og under hensyn til de oprindelige forhold og de forventede socioøkonomiske virkninger. Specifikt mål nr. 2 At støtte de nationale myndigheder med henblik på at forbedre deres evne til at formulere, udvikle og gennemføre reformpolitikker og -strategier og følge en integreret tilgang, der sikrer sammenhæng mellem mål og midler på tværs af sektorer. Specifikt mål nr. 3 At støtte de nationale myndigheders bestræbelser på at fastlægge og gennemføre hensigtsmæssige procedurer og metoder under hensyntagen til god praksis og de erfaringer, som andre lande har gjort sig i lignende situationer. Specifikt mål nr. 4 At hjælpe de nationale myndigheder med at gøre forvaltningen af menneskelige ressourcer mere effektiv og virkningsfuld, hvor nødvendigt gennem fastlæggelse af klare ansvarsområder og en forbedring af de faglige kundskaber og færdigheder. Disse mål skal forfølges i nært samarbejde med de støttemodtagende medlemsstater. Hjælp med reformer — herunder hjælp med at anvende EU-fondene effektiv og virkningsfuldt (dvs. de europæiske struktur- og investeringsfonde, ESI-fondene, jf. definitionen i forordningen om fælles bestemmelser, Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede, samt fondene vedrørende asyl, migration og grænsekontrol) — vil gå til specifikke politikområder, især forvaltning af de offentlige finanser, budgetprocessen, gældsforvaltning og skatteforvaltning, institutionelle reformer og en effektiv og serviceorienteret offentlige forvaltning, respekt for retsstatsprincippet, reformen af retssystemet og styrkelsen af kampen mod svig, korruption og hvidvaskning af penge, erhvervsklimaet, udvikling af den private sektor, adgang til finansiering, investeringer, politikkerne vedrørende den finansielle sektor, privatiseringsprocesser, handel og udenlandske direkte investeringer, konkurrence, offentlige indkøb, bæredygtig sektorudvikling og støtte til innovation, uddannelse, arbejdsmarkedspolitik, social inklusion, socialsikring og sociale velfærdssystemer, folkesundhed og sundhedssystemer, asyl, migration og grænsepolitik samt politikker for landbruget og for en bæredygtig udvikling af landdistrikterne. Berørte ABM/ABB-aktiviteter REGIO, EMPL, MARE, AGRI, TAXUD, JUST, HOME, GROW, MARKT, RTD, CNECT, COMP. 1.4.2.Forventede resultater og virkninger Angiv, hvilke virkninger forslaget/initiativet forventes at få for modtagerne/målgruppen. Styrkelse af den administrative kapacitet i medlemsstaterne til at reformere institutioner, forvaltningen og økonomiske og sociale sektorer, herunder gennem effektiv og virkningsfuld anvendelse af EU-fonde med henblik på at stille forenklede, effektive og moderne strukturer til rådighed for borgere og virksomheder. • Øget mulighed for nationale myndigheder i medlemsstaterne for at finde og tackle økonomiske og strukturelle svagheder. • Styrkelse af kompetencen og evnen hos de nationale myndigheder i medlemsstaterne til at udvikle, udforme og gennemføre reformpolitikker i overensstemmelse med prioriteringer.

• Øget kapacitet hos medlemsstaternes nationale myndigheder til at gøre brug af en integreret tilgang til reformer på tværs af politikområder og samtidig sikre konsistens mellem mål og midler. • Øget kapacitet hos medlemsstaternes nationale myndigheder til at fastlægge processer og metoder på nationalt plan for at støtte udformningen, forvaltningen og gennemførelsen af reformer som følge af udvekslingen af erfaringer og god praksis erhvervet fra ligestillede. • Styrket effektivitet i forvaltningen af de nationale myndigheders menneskelige ressourcer gennem øget faglig viden, færdigheder og evne til at forandre ledelsesprocesser. • Forbedrede kommunikationskanaler mellem Kommissionen, medlemsstaterne og internationale organisationer for at forbedre kommunikation og samordningen af reformbestræbelserne. • Øget kapacitet hos de nationale myndigheder i medlemsstaterne til at sikre fremskridt med reformer, der anbefales inden for rammerne af det europæiske semester, økonomiske tilpasningsprogrammer, en medlemsstats reformer på eget initiativ, og til at sikre en konsekvent og sammenhængende gennemførelse af EU-retten. De forventede resultater beror i høj grad på det relevante land og projekt, og målopfyldelsen vil variere mellem politikområder og bredden og dybden af den ydede støtte. De forventes desuden at være baseret på de foranstaltninger, som gennemføres pr. politikområde og støttemodtagende medlemsstat som følge af støtteforanstaltninger, der gennemføres i henhold til programmet. 1.4.3.Virknings- og resultatindikatorer Angiv indikatorerne til kontrol af forslagets/initiativets gennemførelse. Opfyldelsen af de specifikke mål vurderes på grundlag af følgende indikatorer. De vil blive anvendt under hensyn til de disponible data og oplysninger (herunder relevante kvantitative eller empiriske data) og kan, hvor det er relevant, tilpasses af Kommissionen i løbet af programmet på grundlag af forordningens artikel 15. a) Antallet og typen af nationale myndigheder, offentlige forvaltninger og andre offentlige organer såsom nationale ministerier eller tilsynsmyndigheder i de medlemsstater, som modtager støtte under programmet. b) Antallet og typen af støtteydere, f.eks. statslige, offentligretlige og privatretlige organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver, internationale organisationer, fordelt på specifikt mål, politikområde og støttemodtagende medlemsstat. c) Antallet og typen af gennemførte støtteberettigede aktioner i henhold til artikel 6, f.eks. eksperter, uddannelsesaktioner, seminarer osv. fordelt på: i) landespecifikke henstillinger og relevante aktioner i relation til gennemførelsen af EU-retten, økonomiske tilpasningsprogrammer og reformer på medlemsstatens eget initiativ ii) specifikt mål og politikområde og specifik støttemodtagende medlemsstat iii) støtteydere såsom statslige organer, offentligretlige organer og privatretlige organer med en offentlig tjenesteydelsesopgave, internationale organisationer iv) støttemodtagere fra den støttemodtagende medlemsstat, f.eks. nationale myndigheder. d) Antallet og typen af politiske og retlige ordninger som f.eks. politiske aftalememoranda eller hensigtserklæringer, aftaler, kontrakter, der indgås mellem Kommissionen, eventuelle reformpartnere og støtteydere til aktiviteter under programmet, fordelt på specifikt mål, politikområde og støttemodtagende medlemsstat. e) Antal politiske initiativer (f.eks. handlingsplaner, køreplaner, retningslinjer, anbefalinger, anbefalet lovgivning) vedtaget pr. specifikt mål, politikområde og støttemodtagende medlemsstat i forlængelse af relevante aktiviteter støttet programmet. f) Antal gennemførte foranstaltninger efter politikområde og støttemodtagende medlemsstat som følge af støtte stillet til rådighed under programmet, fordelt på landespecifikke henstillinger eller relevante aktioner til gennemførelse af EU-retten, økonomiske tilpasningsprogrammer og reformer på medlemsstatens eget initiativ. g) Feedback fra nationale myndigheder, offentlige forvaltninger og andre offentlige enheder, der har modtaget støtte under programmet, samt fra eventuelle andre interessenter/deltagere om resultaterne og/eller virkningerne af aktionerne under programmet, fordelt på specifikt mål, politikområde og støttemodtagende medlemsstat, om muligt understøttet af kvantitative eller empiriske data.

h) Feedback fra støtteydere om resultaterne og/eller virkningen af den støtte, de har ydet som led i programmet inden for det specifikke mål og politikområde, hvor de har været aktive, fordelt på støttemodtagende medlemsstat, om muligt understøttet af kvantitative eller empiriske data. i) Udviklingen i relevante berørte parters synspunkter vedrørende programmets bidrag til gennemførelsen af reformerne, fordelt på specifikt mål, politikområde og støttemodtagende medlemsstat, om muligt understøttet af passende kvantitative eller empiriske data. 1.5.Forslagets/initiativets begrundelse 1.5.1.Behov, der skal opfyldes på kort eller lang sigt Etableringen af et sundt lovgivningsmæssigt og institutionelt miljø og en velfungerende økonomi er afgørende for en styrkelse af konkurrenceevnen og for derigennem at øge investeringslysten, skabe nye arbejdspladser, hæve levestandarden og skabe en bæredygtig vækst i hele Unionen. Mange økonomier i Unionen har gennemgået og gennemgår fortsat tilpasningsprocesser med det formål at rette op makroøkonomiske ubalancer akkumuleret i tidligere år, og mange er konfronteret med lav potentiel vækst. Denne situation skyldes ofte forsinkede eller utilstrækkelige strukturreformer i de pågældende økonomier. Unionen har placeret gennemførelsen af strukturreformer blandt sine politiske prioriteringer med henblik på at genskabe en et bæredygtigt opsving, frigøre det vækstpotentiale, der er nødvendigt for at forbedre tilpasningsevnen, og understøtte konvergensprocessen. Reformer skal være veludformet, og de skal indgå i lovgivningen og gennemføres på effektiv vis. Vellykkede reformer kræver mere end blot vedtagelse af den nødvendige lovgivning – de kræver effektiv gennemførelse, hvilket indebærer, at der skal findes løsninger på de strukturelle problemer i de offentlige forvaltninger (f.eks. kompetencer, mobilitet, incitamenter, ændringer af arbejdsprocesser osv.) og på udfordringerne på det økonomiske og samfundsmæssige område. Fordelene ved reformerne kan være længe om at slå igennem. Derfor er der behov for en tidlig og effektiv gennemførelse, hvad enten der er tale om kriseramte økonomier eller strukturelt svage økonomier. Desuden består en af Unionens prioriteringer i at forbedre gennemførelsen af gældende EU-ret. På dette punkt har Kommissionen udtalt, at den vil "arbejde sammen med medlemsstaterne for at se, hvordan der bedst kan sikres efterlevelse af EU-retten på nationalt plan." Den støtte, der ydes gennem støtteprogrammet for strukturreformer vil derfor være til rådighed for alle 28 EU-medlemsstater. 1.5.2.Merværdien ved en indsats fra EU's side Unionen har bedre forudsætninger end medlemsstaterne for at identificere, mobilisere og koordinere den bedste tilgængelige ekspertise (det være sig internt i EU-institutionerne og fra andre lande eller internationale organisationer), fremme udveksling af bedste praksis (samt sikre en ensartet spredning i hele Unionen) til støtte for gennemførelsen af målrettede reformer til fremme af vækst i medlemsstaterne. Desuden vil Unionens mobilisering af ekspertise være mere effektiv, da der dermed skabes stordriftsfordele takket være opbygningen af en EU-dækkende platform for udveksling og deling af god praksis. I denne forbindelse skal de aktioner, der gennemføres, ledsage medlemsstaternes bestræbelser og supplere andre programmer og politikker på nationalt plan, EU-plan og internationalt plan. Dette vil primært blive konkretiseret ved at støtte foranstaltninger, der på stedet (så vidt muligt via udstationerede eksperter) kan ledsage de nationale myndigheders reformindsats i de forskellige etaper eller perioder af reformprocessen, navnlig ved at fokusere indsatsen på indgreb, som ikke allerede er omfattet af støtteforanstaltninger under andre EU-programmer eller EU-fonde eller af nationale initiativer. Programmets aktioner skal navnlig gøre det muligt at udtænke og gennemføre løsninger, som samtidig med at tackle nationale udfordringer kan have virkninger på tværs af grænserne og på EU-plan og kan bidrage til udveksling af god praksis og opbygning af netværk af disponible kompetencer. I sidste ende vil aktionerne under programmet bidrage til yderligere at fremme den gensidige tillid mellem de støttemodtagende medlemsstater og Kommissionen. Det foreslåede program er det bedste middel til på jorden at støtte de medlemsstater, der gennemfører vækstfremmende reformer, da Unionen i højere grad end medlemsstaterne har mulighed for at identificere, mobilisere og koordinere den bedste tilgængelige ekspertise og for at sikre en koordineret tilgang til teknisk støtte i medlemsstater, der anmoder om bistand. Den europæiske merværdi ved at indføre støtteprogrammet for strukturreformer er følgende: • Foranstaltninger under støtteprogrammet for strukturreformer vil sikre komplementaritet og synergi med andre programmer og politikker på nationalt plan, EU-plan og internationalt plan, bidrage til at fremme gensidig tillid og samarbejde mellem støttemodtagende medlemsstater og Kommissionen og sikre en konsekvent og sammenhængende gennemførelse af EU-retten. Desuden vil foranstaltninger under dette program give mulighed for at udvikle og gennemføre løsninger, som samtidig med at tackle nationale udfordringer har positive virkninger på tværs af grænserne og/eller for Unionen som helhed. Dette initiativ vil bidrage til at styrke koordineringen af økonomiske og sektorspecifikke politikker i medlemsstaterne og til en bedre gennemførelse af EU-retten. Derudover vil programmet støtte samarbejdsaspektet i den effektfulde gennemførelse af EU-lovgivning og -politik fra medlemsstaternes og EU's side, også fordi gennemførelsen af en bestemt politik/reform i et bestemt land i høj grad kan drage nytte af (og gavne) erfaringerne fra et eller flere andre lignende lande, der har gennemført tilsvarende politikker/reformer. • Støtten til medlemsstaterne vil blive ydet på koordineret vis på tværs af politikområder. De nationale myndigheders bestræbelser på at forbedre deres evne til at formulere, udvikle og gennemføre reformpolitikker og -strategier vil foregå inden for rammerne af en integreret tilgang, der sikrer sammenhæng mellem mål og midler på tværs af sektorer Merværdien af aktionerne under dette program i forhold til andre EU-instrumenter vil være sikret, eftersom beslutningen om at yde støtte til en anmodende medlemsstat vil tage behørigt hensyn til de eksisterende aktioner og foranstaltninger, der finansieres via EU-fonde eller andre EU-programmer i den pågældende medlemsstat. For at håndtere anmodninger om teknisk bistand bedst muligt og sikre sammenhæng og synergi mellem tekniske bistandsforanstaltninger vil støtteprogrammet for strukturreformer følge en integreret tilgang ligesom i Grækenlands og Cyperns tilfælde, hvor teknisk bistand på tværs af sektorer blev koordineret af Kommissionen (via taskforcen for Grækenland (TFGR) og gruppen vedrørende støtte til Cypern (SGCY)), mens arbejdet på nationalt plan blev koordineret af en specifik enhed (nemlig SGCO i Grækenland og DGEPCG i Cypern) inden for de nationale forvaltninger.

• Støtten til medlemsstaterne vil blive styrket gennem anvendelse af en platform for udveksling og anvendelse af bedste praksis blandt medlemsstaterne og internationale organisationer. Unionen har bedre forudsætninger end nogen enkelt medlemsstat for at identificere bedste praksis. Dette vil også sikre effektivitetsgevinster gennem hurtig mobilisering af ekspertise og deling af bedste praksis via en pulje af eksperter, der hurtigt og nemt kan aktiveres for at yde støtte efter anmodning fra en medlemsstat. • Programmet vil give mulighed for at opnå stordriftsfordele. Medlemsstaterne står ofte over for samme udfordringer og skal tackle samme slags praktiske problemer i forbindelse med gennemførelsen af reformer. En indsats på EU-plan kan bidrage til at undgå dobbeltarbejde, fremme samarbejde mellem medlemsstaterne og koordinering med internationale organisationer. 1.5.3.Erfaringer fra lignende foranstaltninger Erfaringerne med den tekniske bistand til Cypern og Grækenland på områder, der dækker næsten hele spektret af offentlige politikker, giver en nyttig rettesnor for fremtiden med hensyn til lanceringen af teknisk støtte til potentielt samtlige medlemsstater. Tilrådighedsstillelse af teknisk bistand har bidraget afgørende til understøttelsen af den økonomiske tilpasning i Cypern og Grækenland (via gruppen vedrørende støtte til Cypern (SGCY) og taskforcen for Grækenland (TFGR). Eftersom Grækenland og Cypern (de to lande, der er berettigede til at anmode om teknisk bistand via taskforcen for Grækenland og gruppen vedrørende støtte til Cypern) forstod merværdien af støtte til reformer, anmodede de om og modtog de teknisk støtte til en bred vifte af politikområder ud over deres økonomiske tilpasningsprogrammer. I henhold til det påtænkte støtteprogram for strukturreformer vil denne form for "udvidet" teknisk støtte være tilgængelig for alle medlemsstater, uanset om de er "programlande" eller ej. Den tekniske bistand til Grækenland fra taskforcen for Grækenland var genstand for en uafhængig ekstern evaluering, som konkluderede, at den tekniske bistand bidrog til gennemførelsen af reformprogrammet i Grækenland på de områder, der indgik i evalueringen, dvs. skatteforvaltningen og centralforvaltningen i perioden 2011-2013. På denne baggrund er det hensigten at arbejde for en udvidelse – under Strukturreformtjenestens vinger – af den tekniske støtte til alle medlemsstater. Der kan nemlig forekomme udfordringer i medlemsstaterne i forhold til udformningen og implementeringen af strukturelle og administrative reformer. Det kan dreje sig om eksempelvis en begrænset administrativ og institutionel kapacitet og en utilstrækkelig anvendelse og gennemførelse af EU-retten. På baggrund af disse erfaringer har det foreslåede støtteprogram for strukturreformer til formål at sikre en udvidelse af den tekniske støtte, som vil kunne stilles til rådighed for alle medlemsstater, når de anmoder herom. Kommissionen vil især — efter anmodning — yde teknisk støtte. 1.5.4.Sammenhæng med andre relevante instrumenter og eventuel synergivirkning Programmet vil udgøre et supplement til de eksisterende ressourcer til kapacitetsopbygning og teknisk bistand, som der er adgang til under andre af Unionens finansieringsprogrammer under den flerårige finansielle ramme, og den tekniske bistand og andre aktioner, der finansieres af EU-fondene. Programmet vil give merværdi til den støtte, der ydes gennem Unionens forskellige sektorspecifikke programmer og de aktioner, der gennemføres via EU-fondene, da det vil anlægge et landespecifikt makroperspektiv og samtidig støtte de vigtigste strukturreformer i medlemsstaterne i overensstemmelse med Unionens vigtigste politikmålsætninger. Kommissionen vil sikre den nødvendige koordinering gennem sine interne arbejdsgange, især den proces, der fører til vedtagelse af arbejdsprogrammerne. De berørte tjenestegrene vil arbejde sammen for at sikre, at de aktioner, der foreslås i arbejdsprogrammet knyttet til støtteprogrammet for strukturreformer, reelt er komplementære og ikke overlapper andre EU-programmer og EU-fonde (herunder EU-fondene, særlig de europæiske struktur- og investeringsfonde). I denne henseende og som tidligere nævnt vil afgørelsen om at yde støtte til en medlemsstat bl.a. tage hensyn til de aktioner og foranstaltninger, der allerede finansieres af EU-fonde eller gennem andre EU-programmer. Flere EU-programmer giver nemlig mulighed for at yde teknisk bistand til medlemsstaterne i forbindelse med iværksættelse af bestemte offentlige politikforanstaltninger på specifikke områder. Afhængigt af deres specifikke mål og det område, de dækker, er de udformet til at fremme skabelsen af gunstige betingelser for økonomisk vækst og til beskyttelse af og forbedringer på det sociale og miljømæssige område. Den støtte, som ydes under disse programmer, er kendetegnet ved et specifikt tematisk fokus og bidrager til opfyldelsen af de specifikke mål for de relevante programmer. Europa 2020-strategien tager sigte på at skabe forudsætninger for en intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst i alle medlemsstater. Økonomisk vækst er afgørende for at mindske arbejdsløsheden, øge den sociale samhørighed og forbedre levestandarden. Unionen har placeret gennemførelsen af strukturreformer blandt sine politiske prioriteringer med henblik på at genskabe en et bæredygtigt opsving, frigøre det vækstpotentiale, der er nødvendigt for at forbedre tilpasningsevnen, og understøtte konvergensprocessen. Reformprocessen er kompleks og koster ofte mange penge, kræver ekspertise på forskellige områder samtidigt og kan have virkninger på tværs af landegrænser. Unionens støtte vil bidrage til at styrke mulighederne for at gennemføre dybtgående vækstfremmende reformer i medlemsstaterne, der vil få konsekvenser i hele Unionen. Programmet, der skal gennemføres i tæt samarbejde med de berørte nationale myndigheder, vil aktivt bidrage til at styrke disse medlemsstaters administrative kapacitet til at reformere institutioner, forvaltningen og økonomiske sektorer og samfundssektorer med det formål at tilvejebringe forenklede, effektive og moderne strukturer til fordel for borgere og virksomheder. Endelig vil programmet give mulighed for at yde den tekniske bistand, som er nødvendig for en vellykket gennemførelse af vigtige nye elementer af det indre marked (herunder den digitale del). Eksempelvis er der som led handlingsplanen for etablering af en kapitalmarkedsunion planer om at yde teknisk bistand til udvikling af kapitalmarkederne. Programmet vil tilvejebringe den ramme og finansiering, der er nødvendig for denne bistand. Proportionalitet Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, idet det ikke går ud over, hvad der er strengt nødvendigt for at nå de tilsigtede mål på europæisk plan og nødvendigt til dette formål. Dette bekræftes for det første af, at støtten til de nationale myndigheder i en medlemsstat (herunder de nationale myndigheder) ydes efter anmodning fra medlemsstaten selv, og for det andet af, at støttens omfang vil blive aftalt mellem Kommissionen og den pågældende medlemsstat. 1.6.Varighed og finansielle virkninger

⌧ Forslag/initiativ af begrænset varighed –⌧ Forslag/initiativ gældende fra 1.1.2017 til 31.12.2020. –⌧ Finansielle virkninger fra 1.1.2017 til 31.12.2020 og derefter. ◻ Forslag/initiativ af ubegrænset varighed –Iværksættelse med en indkøringsperiode fra [...] til [...] –derefter gennemførelse i fuldt omfang. 1.7.Påtænkt(e) forvaltningsmetode(r) ⌧ Direkte forvaltning ved Kommissionen –⌧ i dens tjenestegrene, herunder ved dens personale i EU's delegationer –◻ i gennemførelsesorganer ◻ Delt forvaltning i samarbejde med medlemsstaterne ⌧ Indirekte forvaltning ved at overlade budgetgennemførelsesopgaver til: –◻ tredjelande eller organer, som tredjelande har udpeget –⌧ internationale organisationer og deres organer (angives nærmere) –⌧ Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske Investeringsfond –◻ de organer, der er omhandlet i finansforordningens artikel 208 og 209 –⌧ offentligretlige organer –⌧ privatretlige organer, der har fået overdraget samfundsopgaver, forudsat at de stiller tilstrækkelige finansielle garantier –⌧ privatretlige organer, undergivet lovgivningen i en medlemsstat, som har fået overdraget gennemførelsen af et offentligt-privat partnerskab, og som stiller tilstrækkelige finansielle garantier –◻ personer, der har fået overdraget gennemførelsen af specifikke aktioner i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i henhold til afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union, og som er udpeget i den relevante basisretsakt

–Hvis der angives flere forvaltningsmetoder, gives der en nærmere forklaring i afsnittet "Bemærkninger". 2.FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER 2.1.Bestemmelser om kontrol og rapportering Angiv hyppighed og betingelser. Forslaget indeholder kontrol- og evalueringsforpligtelser. Opfyldelsen af de specifikke mål vil blive overvåget på grundlag af indikatorerne i dette forslag. Kommissionen vil forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en foreløbig evalueringsrapport senest midt i 2019 og en efterfølgende evalueringsrapport inden udgangen af december 2021. Den foreløbige evalueringsrapport vil gennemgå oplysninger om opfyldelsen af programmets mål, effektiviteten i ressourceudnyttelsen og programmets europæiske merværdi og en vurdering af, om finansieringen på områder, der er dækket af programmet, skal tilpasses eller forlænges til efter 2020. Den vil også behandle den fortsatte relevans af alle mål og aktioner. Den efterfølgende evalueringsrapport skal indeholde oplysninger om de langsigtede virkninger af programmet. 2.2.Forvaltnings- og kontrolsystem 2.2.1.Konstaterede risici Programmet kan gennemføres enten direkte af Kommissionen eller indirekte af andre enheder og personer end medlemsstater i overensstemmelse med artikel 60 i finansforordningen. Navnlig skal Unionens finansielle støtte til aktiviteter tage form af: i) tilskud (herunder tilskud til medlemsstaternes nationale myndigheder) ii) offentlige indkøbskontrakter iii) godtgørelse af eksterne eksperters udgifter iv) bidrag til trustfonde v) aktioner gennem indirekte forvaltning Medfinansieringssatsen for tilskud er op til 100 % af de støtteberettigede omkostninger, uden at dette berører principperne om samfinansiering og ikke-fortjeneste. De største risici, der er konstateret af Den Europæiske Revisionsret og gennem Kommissionens efterfølgende revisioner for programmer med lignende gennemførelsesforanstaltninger er følgende: - Risiko for, at udvalgte projekters dårlige kvalitet og den dårlige tekniske gennemførelse af projektet vil begrænse programmernes virkning. Dette skyldes utilstrækkelige udvælgelsesprocedurer, mangel på ekspertise eller utilstrækkelig overvågning. - Risiko for ineffektiv eller uøkonomisk anvendelse af bevilgede midler:

* for tilskud kan reglerne for støtteberettigelse medføre en risiko for ukorrekt anmeldte omkostninger * for offentlige indkøb kan uopdagede fejl eller unøjagtigheder i udbud eller udbudsspecifikationer medføre, at kontrakten ikke kan gennemføres korrekt * risici vedrører berettigelse (for internationale finansielle formidlere og endelige beneficianter), overensstemmelse mellem kontrakter (Kommissionens krav er medtaget i den kontraktlige dokumentation), overensstemmelse mellem processer (manglende overholdelse af processer foreskrevet af Kommissionen) og performance (manglende opfyldelse af foruddefinerede mål/målsætninger). De gældende rammeaftaler med internationale organisationer og de organer i medlemsstaterne, der er blevet vurderet efter metoden med syv søjler, vil danne en stabil juridisk ramme indeholdende forudgående og efterfølgende overvågning og et evalueringssystem i overensstemmelse med finansforordningen og gennemførelsesbestemmelserne. - Risiko for skade på Kommissionens omdømme, hvis der afsløres svig eller kriminel virksomhed. 2.2.2.Oplysninger om det interne kontrolsystem Det kontrolsystem, der påtænkes anvendt på det fremtidige program, vil bestå af flere dele: overvågning af operationerne foretaget af den operationelle forvaltningstjeneste, forudgående kontrol (finansiel kontrol) foretaget af en central budget- og kontroltjeneste, efterfølgende kontrol og/eller revisioner for tilskud. Alle transaktioner kan gøres til genstand for en forudgående kontrol foretaget af programmets forvaltningstjeneste og en finansiel kontrol foretaget af budget- og kontroltjenesten (undtagen forhåndsfinansieringer med lav risiko). For tilskud kontrolleres finansielle rapporter grundigt sammen med gennemførelsesrapporterne for at vurdere både finansielle og operationelle resultater. Der vil blive anmodet om supplerende oplysninger og dokumentation, når det findes nødvendigt på grundlag af en risikovurdering. Alle åbne og begrænsede udbudsprocedurer og alle procedurer med forhandling over 60 000 EUR underkastes en intern kontrol før vedtagelsen af afgørelsen om at yde tilskud. Den efterfølgende kontrol vil anvende en "detektionsstrategi", der har til formål at afsløre det størst mulige antal uregelmæssigheder med henblik på inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb. På grundlag af denne strategi foretages der revision af et udsnit af projekterne, der næsten udelukkende udvælges på grundlag af en risikoanalyse. 2.2.3.Anslåede omkostninger og fordele ved kontrollen samt forventet fejlrisiko Omkring 70 % af alt personale, der er involveret i forvaltningen af programmet, vil udføre kontrolfunktioner i bred forstand (fra udvælgelse af støttemodtagere/kontrahenter til gennemførelse af revisionsresultater). Desuden vil nogle eksterne revisioner kunne finansieres ved hjælp af bevillinger til administrativ støtte. Reduktion af antallet af procedurer, harmoniserede regler og procedurer vil finde anvendelse, hvilket mindsker risikoen for fejl. Derudover vil de forenklingsværktøjer, der er til rådighed under den nye finansforordning, skabe mere stabile rammer for gennemførelsen af de forskellige aktioner. 2.3.Foranstaltninger til forebyggelse af svig og uregelmæssigheder Angiv eksisterende og påtænkte forebyggelses- og beskyttelsesforanstaltninger Der vil blive truffet forskellige foranstaltninger i forbindelse med programmet for at forebygge svig og uregelmæssigheder. Forslagets artikel 14 indeholder en bestemmelse om beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser. I overensstemmelse med Kommissionens strategi for bekæmpelse af svig, der dækker hele udgiftscyklussen, vil den tjeneste, der er ansvarlig for gennemførelsen, lægge en særlig handlingsplan for bekæmpelse af svig med disse udgifter, under hensyn til foranstaltningernes proportionalitet og omkostningseffektivitet. Dette arbejde vil være baseret på forebyggelse og effektiv kontrol, og der vil blive truffet pasende foranstaltninger, hvis der opdages svig eller uregelmæssigheder, nemlig i form af inddrivelse af fejlagtigt udbetalte beløb og, hvor det er relevant, effektive, proportionale og afskrækkende sanktioner. Handlingsplanen for bekæmpelse af svig vil indeholde en beskrivelse af systemet med forudgående og efterfølgende kontrol, som er baseret på et system med advarselsindikatorer, og præcisere, hvilke procedurer der skal følges, når der opdages svig eller uregelmæssigheder. Den vil også indeholde oplysninger o