DA Den Europæiske Unions Tidende C 173/38

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår specifikke foranstaltninger med hensyn til at yde supplerende bistand til medlemsstater, der er ramt af naturkatastrofer

(COM(2016) 778 final — 2016/0384 (COD))

(2017/C 173/07)

Ordfører: Pietro Vittorio BARBIERI

Anmodning om udtalelse Rådet for Den Europæiske Union, 11.1.2017 Europa-Parlamentet, 15.12.2016 Retsgrundlag EUF-traktatens artikel 177 og 304 Kompetence Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed Vedtaget i sektionen 2.2.2017 Vedtaget på plenarforsamlingen 22.2.2017 Plenarforsamling nr. 523 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 183/0/2

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. EØSU bifalder Kommissionens forslag 2016/0384 om ændring af forordning (EU) nr. 1303/2013 (1) for så vidt angår specifikke foranstaltninger med hensyn til at yde supplerende bistand til medlemsstater, der er ramt af naturkatastrofer.

1.2. EØSU tager positivt imod Kommissionens forslag om, at Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) som supplement til midlerne fra Den Europæiske Unions Solidaritetsfond skal kunne yde støtte til medlemsstater og regioner, der rammes af alvorlige naturkatastrofer.

1.3. EØSU er enigt i indførelsen af en særskilt prioritetsakse for genopbygningsarbejde, der finansieres med midler fra EFRU under et operationelt program uden behov for national medfinansiering som defineret i forordning (EF) nr. 2012/2002 om oprettelse af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond.

1.4. EØSU bifalder, at udgifter til operationerne gøres støtteberettigede fra den dato, hvor naturkatastrofen fandt sted, selv hvis dette er før, ændringen af forordningen træder i kraft.

1.5. EØSU ser positivt på forslaget om, at en medlemsstat, der allerede har medtaget de pågældende operationer i en tidligere betalingsanmodning til Kommissionen, skal kunne foretage de nødvendige justeringer af den næste betalingsanmodning.

1.6. På linje med tidligere udtalelser kan EØSU kun bifalde de ovennævnte punkter fra Kommissionen, som skal forenkle og fremskynde procedurerne forbundet med at opnå hjælp, så der kan gribes hurtigere, mere effektivt og mere synligt ind i kølvandet på en naturkatastrofe.

1.7. Samtidig anser EØSU det for nødvendigt med en yderligere revision af fonden med henblik på mere præcist at definere dens indsatsområde, så det kommer til at omfatte katastrofer som følge af klimaændringer og terrorhandlinger, og at man bør genoverveje minimumsgrænserne for adgang til hjælp, som efter EØSU's mening er for høje.

1.8. EØSU mener, at fonden er et vigtigt udtryk for europæisk solidaritet, og at kendskabet til dens eksistens bør udbredes blandt EU-borgerne.

2. Begrundelse for udtalelsen og særlige bemærkninger

2.1. Europa har desværre oplevet adskillige naturkatastrofer. Mange lande har i årenes løb været ramt af en eller anden form for ulykke.

2.1.1. I 2002 blev Centraleuropa og især Tyskland, Østrig, Tjekket og Slovakiet på samme tid ramt af alvorlige oversvømmelser. Dengang besluttede EU at gribe ind ved hjælp af Den Europæiske Unions Solidaritetsfond som reaktion på de store naturkatastrofer og for at udtrykke sin solidaritet med de ramte regioner. Siden da har fonden været brugt i forbindelse med utallige og mangeartede katastrofer, bl.a. oversvømmelser, skovbrande, jordskælv, storme og tørke (2).

2.2. EØSU finder det helt rigtigt at anvende Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) (3) som supplement til Solidaritetsfonden i tilfælde af alvorlige katastrofer. De to fonde bygger således på samme etiske præmisser og har også visse interventionskriterier til fælles. De to fonde er endnu et udtryk for solidariteten i EU, og samtidig har de typer af aktioner, som generelt finansieres af fondene, samme formål, nemlig at fremme den økonomiske vækst og en retfærdig og bæredygtig udvikling i de europæiske regioner (4).

2.3. EØSU har allerede tidligere påpeget, at hjælpen kun bliver effektiv og tilstrækkelig synlig, hvis den kommer hurtigt. Mere specifikt har EØSU tidligere udtalt sig om det omstændelige bureaukrati forbundet med Den Europæiske Solidaritetsfond (5) og den alt for lange ventetid, før hjælpen udbetales (6).

2.4. EØSU gentager sine tidligere udtalelser om fondens funktion: — endelig fastlæggelse af fondens indsatsområde, så der ikke opstår ubegrundede forventninger, og den ikke bruges som et middel for kommunikationspolitikken — omdefinition af den minimumsgrænse for økonomiske konsekvenser, der bruges til vurderingen af, om en katastrofe er tilstrækkelig alvorlig, således at midler fra fonden kun bruges i ekstraordinære tilfælde — yderligere reduktion af procedurerne og den tid, der går, før pengene udbetales, så hjælpen virkelig bliver øjeblikkelig.

2.4.1. EØSU er desuden bekymret over stigningen i antallet af naturkatastrofer og andre katastrofer og gør opmærksom på behovet for at styrke forebyggelsespolitikkerne.

2.5. EØSU bifalder, at artikel 120 i forordning (EU) nr. 1303/2013 får et stk. 8, hvormed der indføres en særskilt prioritetsakse med en medfinansieringssats på op til 100 % med støtte fra EFRU, forudsat at operationerne — bliver udvalgt af forvaltningsmyndighederne som følge af en alvorlig naturkatastrofe; — er rettet mod genopbygning som følge af en naturkatastrofe; — finansieres under en af EFRU's investeringsprioriteter.

2.6. EØSU bifalder undtagelsen fra artikel 65, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1303/2013, der betyder, at udgifter til operationer under prioritetsaksen er støtteberettigede fra den dato, hvor naturkatastrofen fandt sted.

3. EØSU's synspunkter

3.1. EØSU mener, at forslaget til forordning skal læses i sammenhæng med forordning (EF) nr. 2012/2002 og de efterfølgende ændringer heraf, idet den supplerer og ændrer sidstnævnte forordning. De foreslåede ændringer er i tråd med EØSU's opfordringer i tidligere udtalelser til at fremskynde og forenkle fondens procedurer. Der er dog stadig nogle kritisable punkter.

3.2. EØSU minder om, at forordningen er en særlig betydningsfuld foranstaltning, da den er et bevis for europæisk solidaritet. Den tager højde for nærhedsprincippet, idet den supplerer medlemsstaternes politikker og er koordineret med andre EU-politikker, herunder andre programmer under strukturfondene og Den Europæiske Investeringsbank (EIB). EØSU mener, at den også bør sættes i sammenhæng med undtagelserne fra stabilitetspagten for de medlemsstater, der rammes af naturkatastrofer og andre katastrofer.

3.3. Forordningen gælder for alvorlige naturkatastrofer og træder ikke i stedet for medlemsstaterne i tilfælde af katastrofer, der forårsager skader, som overstiger en minimumsgrænse, der ifølge EØSU er alt for høj og derfor bør revurderes.

3.4. De støtteberettigede operationer omfatter ikke boliger, medmindre der er tale om midlertidig nødindkvartering. Her er det staten eller forsikringsselskaber, der skal træde til. Sekundære boliger sikrer gamle landsbyers overlevelse i kraft af den økonomiske aktivitet, denne form for turisme genererer. EØSU mener, at der må gribes ind over for den skarpe opdeling mellem boliger og økonomisk aktivitet.

3.5. Forordningen fastlægger endvidere, at der ikke må være sammenfald med andre EU-foranstaltninger, der er rettet mod at overvinde regionale ulemper som følge af naturkatastrofer eller andre katastrofer. Et af de væsentligste krav for at få adgang til midlerne er da også, at der er udarbejdet en risikoforebyggelsesplan over for naturkatastrofer. EØSU mener ikke, at EU-institutionerne og medlemsstaterne lægger tilstrækkelig vægt på forebyggelse.

3.6. I forordningen præciseres det, at de operationer, der kan finansieres, skal være i overensstemmelse med traktatens bestemmelser og de retsinstrumenter, der er vedtaget som en følge af disse bestemmelser. Der nævnes specifikt korrekt økonomisk forvaltning, gennemsigtighed i de offentlige udbudsprocedurer, miljøbeskyttelse og klimatilpasning med investeringer i miljøvenlig infrastruktur. Da forordningen blev vedtaget, fandtes der ikke et særskilt direktiv om tilgængelighed (7). Eftersom efterspørgslen efter tilgængelige produkter og tjenesteydelser er steget yderligere i takt med befolkningsaldringen i EU (8), mener EØSU, at tilgængelighed bør være et af de krav, der skal lægges vægt på i forbindelse med nødforanstaltninger og genopbygningsarbejde.

Bruxelles, den 22. februar 2017. Georges DASSIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) COM(2016) 778 final — 2016/0384 (COD).

(2) Hjælpen fra Kommissionen via Solidaritetsfonden var f.eks. udslagsgivende i forhold til de naturkatastrofer, som ramte Bulgarien, Italien og Rumænien i 2014.

(3) Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) er en af Den Europæiske Unions strukturfonde. Den har til formål at mindske forskellene i udvikling mellem de europæiske regioner, idet der tages hensyn til de naturbetingede og demografiske handicap i visse regioner. EFRU's interventioner sigter mod at stimulere den økonomiske vækst via strukturtilpasning i regioner, der er bagefter i udvikling.

(4) For at fremme genoptagelsen af de økonomiske aktiviteter i de ramte regioner har man valgt at iværksætte nødhjælps- og genopretningsforanstaltninger inden for klart definerede tematiske områder, såsom opførelse af midlertidige boliger til lokalbefolkningen og genopbygning af de vigtigste ødelagte infrastrukturer.

(5) EUT C 181 af 21.6.2012, s. 52.

(6) EUT C 170 af 5.6.2014, s. 45.

(7) Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser for så vidt angår tilgængelighedskrav til produkter og tjenesteydelser« COM(2015) 615 final — 2015/0278 (COD).

(8) Det forventes, at der i 2020 vil være ca. 120 mio. personer med flere og/eller mindre handicap i Den Europæiske Union. Det skal endvidere understreges, at der hovedsageligt bor ældre i de landsbyer i landdistrikter og bjergområder, der for nylig er blevet ramt af naturkatastrofer.