Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forenkling af vertikale direktiver om levnedsmidler:

- »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum«,

- »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om visse former for sukker bestemt til konsum«,

- »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om honning«,

- »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om frugtsaft og visse lignende produkter bestemt til konsum«,

- »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om visse former for konserveret helt eller delvis inddampet mælk bestemt til konsum«,

- »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om visse former for kaffeekstrakter og cikorieekstrakter«, og - »Kommissionens forslag til Rådets direktiv om marmelade og frugtgelé samt kastanjecreme bestemt til konsum« () (97/C 56/06)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 15. juli 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om de ovennævnte emner.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Kenneth J. Gardner til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. oktober 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 339. plenarforsamling af 30. og 31. oktober 1996, mødet den 31. oktober 1996, enstemmigt følgende udtalelse.

1. Generelle bemærkninger

1.1. Indledning

Forslaget er affødt af beslutningen på Edinburgh-topmødet i 1992 om at forenkle eller ophæve en række levnedsmiddeldirektiver, som ikke er i tråd med den nye metode for levnedsmiddellovgivning.

I forbindelse med den nye metode besluttede Kommissionen og Rådet ikke at vedtage flere vertikale levnedsmiddeldirektiver, dels fordi det er vanskeligt at opnå enighed om dem som følge af de meget forskellige spisevaner i EU-landene, dels for at sikre forbrugerne det størst mulige udvalg. Der var enighed om, at man i stedet skulle koncentrere sig om horisontale foranstaltninger til beskyttelse af forbrugere og miljø, f.eks. regler for:

- mærkning,

- tilsætningsstoffer,

- sundhedsaspekter osv.

Kommissionen har efterfølgende gennemført en bred høring af medlemsstaterne samt de berørte organisationer og erhvervskredse og er kommet til det resultat, at der ikke er grundlag for at ophæve de syv direktiver. Det foreliggende forslag sigter mod at forenkle direktiverne og gøre nogle af dem mindre detaljerede. Med forbehold af bemærkningerne i dette punkt og til de enkelte levnedsmidler, bifalder ØSU derfor forslaget som et første skridt i den rigtige retning.

1.2. Tilsætningsstoffer

Disse stoffer er nu underlagt de relevante direktiver om henholdsvis tilsætningsstoffer (95/2/EF), sødestoffer (94/35/EF) og farvestoffer (94/36/EF). Derfor nævnes tilsætningsstoffer generelt ikke. I visse tilfælde nævnes de dog, og referencerne er ikke altid korrekte og fuldstændige.

For at gøre direktiverne mere gennemsigtige, bør det overalt undgås at nævne specifikke tilsætningsstoffer. I stedet bør der i hvert af de direktiver for levnedsmidler, hvor tilsætningsstoffer er tilladte, indføjes en særskilt artikel med en krydsreference til de tre direktiver om tilsætningsstoffer.

1.3. Obligatoriske, standardiserede emballageserier

I flere af de eksisterende direktiver findes der regler om emballageserier. Som led i forbrugerbeskyttelsen er disse nu afløst af en generel enhedsprismærkning. ØSU opfordrer imidlertid til, at EU-dækkende serier opretholdes på frivillig basis i de tilfælde, hvor sektoren ønsker det, såfremt det kan godtgøres, at de er i forbrugernes interesse og ikke hæmmer produkternes frie bevægelighed.

1.4. Udvalgsprocedure

Kommissionen foreslår, at alle direktiver tilpasses den tekniske udvikling via en udvalgsprocedure. Denne fremgangsmåde bifaldes.

ØSU understreger endvidere, at det er nødvendigt at rådføre sig med og lytte til de forskellige rådgivningsinstanser, hvor de socioøkonomiske interessegrupper er repræsenteret.

1.5. Retsgrundlag og tidsplan

Kommissionen har besluttet at bibeholde det nuværende retsgrundlag, dvs. artikel 100 A for chokolade og kaffe og artikel 43 for de øvrige levnedsmidler. Dette valg er naturligvis op til Kommissionen.

De foreslåede gennemførelsesdatoer er i alle tilfælde urealistisk korte. I betragtning af, hvor lang tid det efterhånden tager at færdiggøre direktiver, og den tid det tager medlemsstaterne at omsætte dem til national lovgivning, bør de foreslåede direktiver uden undtagelse ændres i overensstemmelse med følgende:

- Markedføringen tillades fra tidspunktet for direktivets offentliggørelse.

- Fremstilling (herunder mærkning) af ikke-overensstemmende produkter forbydes to år efter offentliggørelsen.

- Ikke-overensstemmende produkter, der blev mærket forud for sidstnævnte tidspunkt, kan fortsat sælges, indtil lagrene er udtømt.

1.6. Sprogbrugen

I forslaget foreskrives der i mange tilfælde produktbetegnelser, som ikke anvendes af alle brugere på det pågældende sprog. I den tyske version er de østrigske betegnelser, der kræves i protokol nr. 10 i tiltrædelsesakten, konsekvent udeladt.

De gængse forbrugerbetegnelser bør tillades uden undtagelse (jf. punkt 6.7), og de østrigske betegnelser bør tilføjes overalt.

2. 96/0112 - Det foreslåede direktiv om kakao- og chokoladevarer

2.1. Generelle bemærkninger

2.1.1. Striden om vegetabilske fedtstoffer

Dette forslag er den mest kontroversielle del af pakken. Striden går på tilsætning af andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør. En kort forklaring synes derfor påkrævet.

I det nuværende direktiv er der fastlagt standarder for sammensætningen af de forskellige chokoladetyper med en specifik angivelse af mindsteindholdet af kakao og i de relevante tilfælde af mælketørstof. Disse standarder gælder for samtlige medlemsstater og ændres ikke i det foreslåede direktiv.

I syv medlemsstater (Østrig, Danmark, Finland, Irland, Portugal, Sverige og Storbritannien) må stort set alle spiselige stoffer tilsættes til chokolade, og i otte medlemsstater (Belgien, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Italien, Luxembourg, Holland og Spanien) næsten alle spiselige stoffer med undtagelse af vegetabilske fedtstoffer.

De otte medlemsstaters modvilje mod tilsætning af vegetabilske fedtstoffer beror på, at de frygter en kvalitetsforringelse og et lavere kakaoforbrug. I de syv medlemsstater tilsættes vegetabilske fedtstoffer for at gøre chokoladen mere acceptabel for forbrugerne, og disse medlemsstater ønsker i høj grad at bibeholde deres tilsætningstilladelse.

Kvalitetsbekymringerne skyldes forskellige nationale opfattelser af, hvad forbrugerne ønsker, men for kakaoindholdets vedkommende er en nærmere forklaring påkrævet.

Man skal holde sig for øje, at kakaobønner ikke spises direkte. De skal først omdannes til chokolade og andre kakaoprodukter. Forbruget af kakaobønner vil være størst, hvis disse slutprodukter så vidt muligt stemmer overens med forbrugernes ønsker.

Forbrugerne i EU-landene foretrækker i stigende grad mælkechokolade (85-90 % af salget), som indeholder langt mindre kakao end mørk chokolade, selv om fremstillingen er dyrere. Hertil kommer, at der i de senere år har været en stor tilvækst i forbruget af fyldte chokolader, betrukne kiks o.lign., der typisk kun indeholder 25-50 % chokolade, som oftest endog mælkechokolade.

Der har således været en markant stigning i forbruget af produkter med et lavere kakaoindhold, da disse lever bedst op til forbrugernes forventninger. Det samlede resultat af de to tendenser - et højere forbrug af chokolade, men med et lavere gennemsnitligt kakaoindhold - har faktisk været positivt for kakaobønneforbruget, der er blevet fordoblet i EU-12 siden 1980.

2.2. Særlige bemærkninger

2.2.1. Typer vegetabilsk fedtstof

Af forbrugersundhedshensyn bør Kommissionen foreskrive mærkning af de anvendte vegetabilske fedtstoffers oprindelse.

2.2.2. Syvende betragtning

Det skal generelt præciseres i direktivet, at andre levnedsmidler (herunder vegetabilske fedtstoffer) kun må bruges ud over de foreskrevne chokoladeingredienser og ikke som substitut. Ordlyden bør derfor ændres til følgende:

»det er i visse medlemsstater tilladt at tilsætte ... til chokoladevarer«.

2.2.3. Ottende betragtning

Bør tilsvarende ændres til:

»... andre vegetabilske fedtstoffer kan tilsættes i deres indenlandske produktion ...«.

2.2.4. Niende betragtning

Da der i forslaget opereres med forskellige regler i forskellige medlemsstater, skal etableringsretten understreges med følgende tilføjelse:

»for at sikre den frie etableringsret og det indre markeds enhedspræg ...«.

2.2.5. Elvte betragtning

Er ikke korrekt. Det er ikke muligt at lave chokolade uden fedtstoffer. Denne betragtning omhandler specifikke krav og bør ændres som følger:

»i henhold til nævnte direktiv er det muligt at indføje en bemærkning om, at der ikke er anvendt andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, hvis den ikke vildleder forbrugeren«.

2.2.6. Tolvte betragtning

I overensstemmelse med bemærkningen i punkt 2.2.2 bør denne betragtning ændres som følger:

»for så vidt angår chokoladevarer, der er tilsat vegetabilske fedtstoffer ...«.

2.2.7. Artikel 2

2.2.7.1. Med denne artikel opretholdes status quo, hvor næsten halvdelen af medlemsstaterne tillader tilsætning af vegetabilske fedtstoffer til chokolade, der fremstilles på deres eget område, mens de øvrige medlemsstater ikke gør det.

En ensartet løsning ville være at foretrække, men på baggrund af de forhold, der er beskrevet i punkt 2.1, kan ØSU til nød acceptere den foreslåede løsning som den bedste, der kan opnås på nuværende tidspunkt, men det kræver, at spørgsmålet tages op til fornyet behandling fem år efter direktivets ikrafttræden for at se, om en harmonisering vil være mulig til den tid.

2.2.7.2. Igen skal ordene »indeholder andre vegetabilske fedtstoffer« ændres til »til hvilke der er tilsat andre vegetabilske fedtstoffer«.

2.2.7.3. ØSU bifalder, at kravene til ingrediensmærkning på chokolade er udvidet.

Hvis der er anvendt andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, vil det fremgå af ingredienslisten. En yderligere separat mærkning er overflødig. EF-Domstolen har for nylig fastslået, at denne form for sekundær mærkning ikke er påkrævet (Béarnaise-sagen, C - 51/94).

Hvis Rådet og Europa-Parlamentet alligevel skulle fastholde et krav om særskilt mærkning, bør angivelsen altid være placeret ved siden af ingredienslisten.

2.2.8. Artikel 3, stk. 4

Bør læses som følger:

»... tilsat sukker og/eller sødestoffer...«.

2.2.9. Ny artikel indføjes

»Tilsætningsstoffer må kun anvendes i overensstemmelse med direktiv 94/36/EF, 95/2/EF og 94/35/EF«.

2.2.10. Bilag, punkt A.3 og A.4

Produktet i A.4 betegnes som:

- »mælkechokolade med højt mælkeindhold« på tre sprog,

- »lys mælkechokolade« på ét sprog,

- »husholdningsmælkechokolade« på fem sprog,

- »køkkenchokolade« på ét sprog.

De to sidstnævnte virker nedsættende og stammer fra en tid, hvor det var et billigt produkt.

Med udviklingen i mælkepriserne er priserne på de to typer mælkechocolade kommet meget tæt på hinanden, og de er begge klart dyrere end chokolade.

Beregning på grundlag af forslagets standarder: Typiske priser pr. ton for tre hovedtyper af chokolade ()

>TABELPOSITION>

Eftersom de nuværende betegnelser på mange sprog diskriminerer anvendelsen af mælk, et værdifuldt EU-næringsmiddel, foreslår ØSU følgende:

- enten tillader man overalt de mere saglige navne for A.4, dvs. »mælkechokolade med højt mælkeindhold« eller »lys mælkechokolade«,

- eller man bruger samme betegnelse, nemlig »mælkechokolade«, for begge typer, således som det foreslås for Storbritanniens og Irlands vedkommende, dog med krav om angivelse af mælkeindholdet.

2.2.11. Ernæringseksperter slår nu til lyd for en begrænsning af »forbruget af fede levnedsmidler« (). Kravet om mindst 25 % fedt er derfor forældet og hindrer udviklingen af chokolade med et lavere fedtindhold. Det bør bortfalde.

2.2.12. Bilaget, punkt C

Første punktum bør ændres således:

»... efter fradrag af vægten af de under punkt B og i artikel 2 omhandlede tilsætninger«.

»Tilsætningsstoffer« synes at være en fejl. De tilfælde af tilsætning, der er omhandlet i artikel 2, skal også medtages.

3. 96/0113 - Det foreslåede direktiv om sukker

3.1. Generelle bemærkninger

Størstedelen af det foreslåede direktiv er ikke nødvendig af hensyn til forbrugerbeskyttelsen, og det omfatter adskillige produkter, der aldrig sælges til den endelige forbruger. Visse dele tjener kun til at beskytte markedsordningen for sukker. Direktivet bør derfor forenkles gennemgribende efter markedsordningens endelige reform.

3.2. Artikel 2, stk. 3

Det »faktiske« indhold af tørstof i flydende produkter volder problemer, fordi indholdet varierer fra parti til parti. Denne mærkning er kun af betydning for handelen. Hvis og når produktet sælges til den endelige forbruger, vil QUID (Quantitative Ingredient Declaration - kvantitativ angivelse af de karakteriserende ingredienser, i henhold til direktivet om mærkning), dvs. gennemsnits- eller mindsteindholdet, blive angivet.

Samme regel bør anvendes overalt.

3.3. Ny artikel indføjes

»Tilsætningsstoffer må kun anvendes i overensstemmelse med direktiv 95/2/EF.«

3.4. Bilaget, punkt A

Alle henvisninger til svovldioxid udgår i overensstemmelse med bemærkningerne i punkt 1.2.

Visse af disse sukkerformer kan nu fremstilles med lavere mængder svovldioxid, og direktiv 95/2/EF bør revideres hurtigt, så der tages højde for denne udvikling.

3.5. Bilaget, punkt B

Nogle af disse tests er nu forældede. De bør ajourføres, og hele bilag 2 bør udgå, da det er en af de mange præskriptive forskrifter, der ikke stemmer overens med den nye metode inden for EU-lovgivningen. Ajourførte standarder kan sagtens figurere uden for selve lovgivningen, og Kommissionen bør »opfordre til udarbejdelse« af disse, således som det er tilfældet i artikel 3 i honningforslaget.

4. 96/0114 - Det foreslåede direktiv om honning

4.1. Artikel 2, stk. 1

I den engelske udgave foretages en ændring: »Dette er dog ikke til hinder for, at disse varebetegnelser, bortset fra bagerhonning og industrihonning, ...« (inden ændring i den danske version).

4.2. Artikel 2, stk. 1, 2. afsnit

»Kan suppleres med« ændres til »skal suppleres med«.

4.3. Artikel 2, stk. 1, 2. afsnit, 1. led

»væsentlig« ændres til »overvejende«.

4.4. Artikel 3

Følgende tilføjes i forlængelse af artikel 3:

»Når sådanne metoder erstatter de nuværende empiriske metoder (tydeligt indhold af saccharose, tydeligt indhold af reducerende sukker), kan det være nødvendigt også at ændre kriterierne for sammensætningen.«

4.5. Bilag 2, punkt 7, litra a)

Diastatisk indeks er en meget forældet metode og bør erstattes af en tidssvarende metode i overensstemmelse med artikel 3.

4.6. Bilag 2, punkt 7, litra b)

I det nuværende direktiv opereres der med en HMF-værdi på ikke over 40 mg/kg med mulighed for undtagelse op til 80 mg, som er den værdi, der anvendes i Codex. Der er ingen folkesundhedsmæssige hensyn, der taler for en begrænsning til 40 mg/kg.

40 mg/kg er en rimelig værdi at operere med, når honningen fremstilles, men værdien vil stige under opbevaringen, specielt i varme lande. Ved nylige butikskontroller i sydlige medlemsstater er der fundet stikprøver, hvor HMF-værdien oversteg 40 mg/kg.

Punkt 7, litra b), bør derfor ændres som følger:

>TABELPOSITION>

(Overskriften til punkt 7 i forslaget skal så ændres tilsvarende.)

5. 96/0115 - Det foreslåede direktiv om frugtsaft m.v. 5.1. Artikel 2

Mange medlemsstater opretholder stadig handelshindringer for produkter med vitamintilsætning. Kommissionen bør styrke bestræbelserne på at opnå enighed om, hvordan sådanne hindringer kan afskaffes.

5.2. Artikel 3

5.2.1. Artikel 3, stk. 1 (se også nedenstående punkt 6.8)

De varebetegnelser, forbrugerne normalt anvender, kan være anderledes, og de kan endog variere mellem lande, der har samme sprog. Specifikke varebetegnelser har ganske vist en vigtig funktion, men de må ikke blive en handelshindring. Følgende bør derfor tilføjes i forlængelse af artikel 3, stk. 1:

»Salgsbetegnelser i produktionsmedlemsstaten eller betegnelser, der er gængse blandt forbrugerne, skal også tillades.«

5.2.2. Artikel 3, stk. 5

Efter andet led foretages følgende ændring:

»og restitution af aromaer og frugtkød/-celler ...«.

Også disse elementer kan i et vist omfang gå tabt under produktionsprocessen. Det er også tvivlsomt, om mineraler kan gå tabt under forarbejdningen.

5.3. Ny artikel indføjes

»Tilsætningsstoffer må kun anvendes i overensstemmelse med direktiv 95/2/EF.«

5.4. Bilag 1

I overensstemmelse med den nye metode er der ikke behov for detaljerede specifikationer af råvarer og halvfabrikata, der ikke sælges til den endelige forbruger. I Kommissionens dokument er sådanne specifikationer udeladt i andre af direktivforslagene, og de kunne også udelades i dette tilfælde.

Hvis det ikke er acceptabelt i forbindelse med frugtsaft, bør denne del fuldstændiggøres og rettes som følger:

5.4.1. Bilag 1, I, punkt 1, litra b)

Mængden af vand, der fjernes fra saften, kendes normalt ikke med sikkerhed. Derfor er det i praksis umuligt at rekonstituere den koncentrerede saft til den oprindelige tilstand.

For øjeblikket rekonstitueres saften med vandmængder og -kvaliteter, der opfylder en aftalt kodeks for god industriel praksis. Aromaer og mineraler skal stamme fra den/de pågældende frugt(er). Spiseligt frugtkød og/eller -celler burde også kunne restitueres.

Alt dette skal der tages højde for i det foreslåede direktiv. På grundlag af den nye metode skulle dette kunne ske uden for rammerne af selve lovgivningen. Det henstilles, at Kommissionen opfordrer til udarbejdelse af sådanne kodeks (på linje med artikel 3 i honningforslaget).

5.4.2. Bilag 1, I, punkt 2

Et forbud mod produkter med en koncentration på mindre end 50 % må betragtes som en unødig begrænsning af forbrugernes valgmuligheder. Korrekt mærkning (QUID) er en bedre løsning.

5.4.3. Bilag 1, I, punkt 4, litra a)

I det nuværende direktiv tillades tilsætning til frugtnektar af sukker og/eller honning i mængder på højst 20 vægtprocent. Den foreslåede reduktion vil bevirke, at forbrugerne ikke længere kan få visse etablerede produkter, og bør derfor bortfalde.

5.5. Bilag 1, II, punkt 1

5.5.1. Følgende tilføjes i forlængelse af første led:

»Frugtkød og/eller -celler, der anvendes til restituering, skal stamme fra den/de pågældende frugt(er)«.

Det synes at være en fejl, når der tales om restituering ved hjælp af mineralske flygtige stoffer.

5.5.2. Tredje led

Surhedsgraden som sådan (pH) kan ikke korrigeres ved hjælp af sukker.

5.5.3. Der tilføjes et sjette led:

»Kuldioxid som ingrediens«.

Dette er påkrævet i forbindelse med mousserende drikke, og lige som i kulsyreholdigt vand er det ikke omfattet af direktivet om tilsætningsstoffer.

5.6. Bilag 1, II, punkt 2 - Tilladte behandlinger og stoffer

Dette punkt skal tilpasses den moderne teknologi, især på følgende punkter:

5.6.1. Tredje led

ØSU påpeger her, at diffusion ikke kan accepteres for frugtsaft, da dette ikke er tilladt i EU's vinlovgivning, som omfatter frugtsaft. Sådan saft kan også fremstilles af ugæret druemost.

5.6.2. Sidste led erstattes med følgende:

»klaringsmidler, hjælpestoffer og kemisk inerte absorberingsmidler, der er i overensstemmelse med fællesskabsdirektiverne vedrørende materialer og genstande, der kan komme i berøring med levnedsmidler.«

5.7. Bilag 2, punkt 4, litra a)

Hvis en detaljeret liste over sukkerformer virkelig skønnes nødvendig, bør den fuldstændiggøres som følger:

»- de former for sukker, der er defineret i bilag A i direktiv ...,

- fruktose,

- sukker afledt af frugter,

- honning.«

5.8. Bilag 3

Listen er ikke komplet og bemærkningerne under punkt 6.8. gælder også her. Der er to hollandske varianter af frugtnektar, og følgende mangler:

(f) (finsk) »Mehu« og »Makeutettu ...Mehu«.

(g) (svensk) »Äppelmust«.

5.9. Bilag 4

5.9.1. Denne form for detailbestemmelser er ikke i tråd med den nye metode. De bør kraftigt indskrænkes.

5.9.2. Overskriften i sidste kolonne bør ændres som følger:

»... udtrykt som en procentdel af det færdige produkts volumen«.

Flydende produkter sælges normalt efter volumen og ikke efter vægt.

5.9.3. I den tyske version skal de østrigske betegnelser tilføjes overalt.

6. 96/0116 - Det foreslåede direktiv om konserveret mælk

6.1. Artikel 3, stk. 1 (se også punkt 6.7 nedenfor)

De varebetegnelser, forbrugerne normalt anvender, kan være anderledes, og de kan endog variere mellem lande, der har samme sprog. Specifikke varebetegnelser har ganske vist en vigtig funktion, men de må ikke blive en handelshindring. Følgende bør derfor tilføjes i forlængelse af artikel 3, stk. 1:

»Salgsbetegnelser i produktionsmedlemsstaten eller betegnelser, der er gængse blandt forbrugerne, skal også tillades.«

6.2. Artikel 3, stk. 2

På baggrund af den nye metode synes denne bestemmelse overflødig, da nettomængden allerede er omfattet af horisontale bestemmelser.

6.3. Artikel 3, stk. 4

Størstedelen af dette stykke er allerede dækket ind i direktivet om mærkning.

6.4. Ny artikel indføjes

»Tilsætningsstoffer må kun anvendes i overensstemmelse med direktiv 95/2/EF.«

6.5. Bilag 1, punkt 1, litra c), e) og g)

Disse produkter er omfattet af forskellige bestemmelser for salg til henholdsvis den endelige forbruger og til handelsformål. Dertil kommer, at værdierne i nogle tilfælde afviger fra Codex, hvormed der stilles særlige fremstillingskrav til den meget omfattende EU-eksport.

Hvis disse detailbestemmelser fortsat skønnes nødvendige, vil det være mest fornuftigt at afstemme dem allesammen med Codex.

6.6. Bilag 1, punkt 4, litra a)

Bør ajourføres, så der står:

»ved en passende varmebehandling (sterilisering, UHT osv.) for så vidt angår de produkter, der er nævnt under pkt. 1, litra a)-d),«.

6.7. Bilag 2

Denne liste er ufuldstændig og bør revideres i lyset af mærkningsdirektivets bestemmelse om betegnelser, der har vundet hævd blandt forbrugerne.

Der er nu 5 nationale varianter af tysk (herunder den luxembourgske version, som i stigende omfang anvendes ved mærkning af lokale mejeriprodukter), 2-3 varianter af fransk, 2 af hollandsk og 2 af svensk. Lokale sprog som catalansk anvendes nu også i forretninger. På baggrund af denne kulturelle mangfoldighed kan det næppe fastlægges i et direktiv, hvad der er den mest hensigtsmæssige forbrugeroplysning. Dette bør afgøres på lokalt plan og med så stor fleksibilitet, at ajourføringer bliver mulige.

Derudover savnes den svenske betegnelse »Graddpulver« og den tyske betegnelse »eingedicktes Kaffeeobers«.

7. 96/0117 (COD) - Det foreslåede direktiv om kaffeekstrakter og cikorieekstrakter

7.1. Dette forslag kan accepteres.

8. 96/0118 - Det foreslåede direktiv om marmelade og frugtgelé samt kastanjecreme

8.1. Artikel 1

»konditorvarer« bør tilføjes efter »bagværk« på listen.

8.2. Artikel 2

ØSU bifalder, at direktiv 79/112/EØF om mærkning nu også gælder for disse produkter.

8.3. Artikel 2, stk. 3 og 4

Heri gentages ingrediensberegningsreglerne fra det gamle direktiv fra 1979. I mellemtiden er man på levnedsmiddelområdet generelt gået over til eller ved at gå over til horisontale foranstaltninger inden for næringsdeklaration og QUID (kvantitativ angivelse af de karakteriserende ingredienser). Ved QUID beregnes ingredienserne på blandingstidspunktet, mens man ved næringsdeklarationen beregner de enkelte næringsmidler (f.eks. sukker) som en procentdel af det salgsklare produkt.

De særlige regler for marmelade omfatter stadig en alternativ beregningsmetode. Det er vanskeligt for forbrugeren, når forskellige beregningsmetoder fører til forskellige talstørrelser på etiketten. Kommissionen bør derfor tage dette aspekt op til fornyet overvejelse.

8.4. Artikel 2, stk. 5

Her bør det udtrykkeligt påpeges, at hvis næringsdeklarationen anvendes som alternativ, vil den af pladsmæssige årsager ofte ikke kunne figurere i samme synsfelt.

8.5. Artikel 4

Denne artikel synes at begrænse forbrugernes valgmuligheder unødigt. Principielt bør alle sunde levnedsmidler af vegetabilsk oprindelse være tilladte, hvis de mærkes korrekt.

8.6. Ny artikel indføjes

»Tilsætningsstoffer må kun anvendes i overensstemmelse med direktiv 95/2/EF, 94/35/EF og 94/36/EF.«

8.7. Bilag 1

8.8. III

I mindst 6 medlemsstater er der udviklet marmeladeprodukter med mindre end 60 % sukker, og de sælges i vidt omfang, fordi forbrugerne kræver et udvalg af produkter med lavt sukkerindhold.

I de resterende medlemsstater er sådanne marmeladeprodukter ikke tilladt, og forbrugerne fratages dermed denne valgmulighed. Denne situation opretholdes med forslaget. Det bør revideres, så alle forbrugere i EU får samme valgmuligheder.

8.9. Bilag 2

Som påpeget i punkt 8.5 kunne mange af bestemmelserne udgå, hvis man tillod »alle sunde levnedsmidler af vegetabilsk oprindelse«. Det gælder ikke mindst sidste led. Listen i dette led over tilladte ingredienser er vilkårlig og begrænser forbrugernes valgmuligheder unødigt. For eksempel tillades valnødder, mens pekannødder og jordnødder ikke tillades.

Dette led bør erstattes af formuleringen »alle sunde alkoholiske produkter og levnedsmidler af vegetabilsk oprindelse«.

8.10. Bilag 3, del B, punkt 1, litra b), og punkt 4

Alle referencer til specifikke tilsætningsstoffer slettes.

Bruxelles, den 31. oktober 1996.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 231 af 9. 8. 1996, s. 1-27.

() Baseret på: kakaosmør 3 500 ecu, vandfrit kosmør 3 981 ecu, kakaomase 1 883 ecu, kakaopulver 648 ecu, sødmælkspulver 2 657 ecu, sukker 759 ecu (pr. ton).

() »Europæisk kodeks mod kræft«, EU-kræftspecialisternes møde i Bonn den 28.-29. november 1994.