Regionsudvalgets udtalelse om »Beretning fra Kommissionen om adgang til efter- og videreuddannelse i Den Europæiske Union« (98/C 315/03)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens beretning om adgang til efter- og videreuddannelse i Den Europæiske Union (),

under henvisning til sin beslutning af 11. juni 1997 om at afgive udtalelse i henhold til artikel 198 C, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 6 »Uddannelse og Undervisning«,

under henvisning til sin udtalelse om »De lokale og regionale myndigheders rolle i samarbejdet mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet« (CdR 346/96 fin) (); sin udtalelse om »Hvidbog om almen uddannelse og erhvervsuddannelse - undervise og lære, på vej mod det kognitive samfund« (CdR 115/96 fin) () og sin udtalelse om »Det europæiske år for livslang uddannelse« (CdR 244/94) (),

under henvisning til Underudvalg 6's forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 424/97 rev. 2), som blev vedtaget den 16. januar 1998 med Helene Lund som ordfører,

og ud fra følgende betragtninger:

I sin udtalelse om »Hvidbog om almen uddannelse og erhvervsuddannelse - undervise og lære, på vej mod det kognitive samfund« opfordrede Regionsudvalget til, at der blev lagt større vægt på efter- og videreuddannelsesbehovene og på metoder til at afstedkomme større deltagelse i uddannelsesprogrammer;

Det Europæiske Råd understregede i sin resolution om vækst og beskæftigelse, som det vedtog på sit møde i Amsterdam den 16. juni 1997, at udviklingen af en veluddannet arbejdsstyrke med en god tilpasningsevne bør være et højtprioriteret mål, og opfordrede til at rette opmærksomheden mod uddannelsessystemerne, herunder livslang uddannelse, med henblik på at øge jobegnetheden -

på den 24. plenarforsamling den 15. og 16. juli 1998 (mødet den 15. juli) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kommissionens beretning er en opfølgning af Rådets henstilling fra 1993 om adgang til erhvervsmæssig efter- og videreuddannelse og bygger på en række rapporter fra medlemsstaterne og arbejdsmarkedsparternes organisationer på EU-plan. Beretningen er den første samlede analyse af erhvervsuddannelserne i EU og er samtidig et oplæg til debatten om fremtidige mål og initiativer på området.

1.2. Kommissionen har beskæftiget sig med disse spørgsmål siden 1991, hvor der blev udarbejdet et memorandum om efter- og videreuddannelse. Grundlaget har været Rådets henstilling af 30. juni 1993, som omfattede 15 specifikke henstillinger til medlemsstaterne om initiativer på efter- og videreuddannelsesområdet i EU.

1.3. Rådets henstilling indeholder følgende målsætninger:

- Udvikling af sammenlignelige oplysninger om efter- og videreuddannelsessystemer.

- Indførelse af en støttemekanisme i den sociale dialog om adgangen til efter- og videreuddannelse.

- Udarbejdelse af rapporter fra alle medlemsstater om deres initiativer og opfølgning af Rådets henstilling.

1.4. Det er hovedsagelig på grundlag af disse tre elementer, at Kommissionen nu afgiver denne beretning, som giver en samlet vurdering af adgangen til efter- og videreuddannelse i de enkelte medlemsstater samt fremsætter forslag til fremtidige initiativer på området.

1.5. Beretningen beskæftiger sig dels med de deskriptive oplysninger i medlemsstaternes og arbejdsmarkedsorganisationernes rapporter og dels med de mere kvantitative oplysninger i den meget omfattende CVTS-undersøgelse (Continuing Vocational Training Survey) af efter- og videreuddannelse. Udviklingen i de enkelte medlemsstater analyseres på grundlag af syv aspekter ved efter- og videreuddannelsen i Den Europæiske Union:

- Adgang til efter- og videreuddannelse og virksomhedernes politik på dette område.

- Adgang til efter- og videreuddannelse og hensyntagen til individuelle behov.

- Omskoling af arbejdstagere.

- Adgang til efter- og videreuddannelse for bestemte målgrupper.

- Adgang til efter- og videreuddannelse og de nye partnerskaber.

- Adgang til efter- og videreuddannelse via ny teknologi.

- Brug af fællesskabsmidler til støtte for lokale initiativer.

1.6. Inden for hvert af disse afsnit gives der talrige konkrete eksempler på nationale initiativer og resultater.

1.7. Herudover præsenteres hovedkonklusionerne i rapporterne fra arbejdsmarkedsparterne, UNICE, CEEP og EFS. Disse europæiske arbejdsmarkedsorganisationer er ikke enige i deres evaluering af adgangen til efter- og videreuddannelse i EU. Arbejdsgiverne anser situationen for tilfredsstillende, mens fagforeningerne ikke mener, at der er sket nævneværdige ændringer siden Rådets henstilling i 1993.

1.8. Endelig præsenterer Kommissionen de mere kvantitative informationer fra CVTS og fremhæver navnlig følgende konklusioner:

- Kun hver fjerde arbejdstager har været igennem en eller anden form for efter- eller videreuddannelse (i den pågældende periode).

- Der er meget betydelige skævheder mellem de enkelte medlemsstater og mellem forskellige virksomheds- og arbejdstagerkategorier. Det forekommer sandsynligt, at disse skævheder vil fortsætte og måske endog øges.

1.9. På grundlag af disse rapporter konstaterer Kommissionen, at meget har ændret sig siden Rådets henstilling i 1993, og at der er lanceret mange lovende initiativer. Kommissionen henleder samtidig opmærksomheden på, at mulighederne og initiativerne på dette område stadig er meget ujævnt fordelt både hvad angår arbejdstagerne, virksomhederne og medlemsstaterne. Hertil kommer, at det stigende behov for adgang til efter- og videreuddannelse tilsyneladende lades upåagtet.

1.10. Kommissionen konstaterer endvidere, at den hastige teknologiske udvikling og det stigende antal ældre arbejdstagere nødvendiggør en kraftigere indsats for at øge adgangen til efter- og videreuddannelse.

Kommissionen foreslår derfor tre initiativer:

- Dialog med arbejdsmarkedets parter om adgangen til efter- og videreuddannelse.

- Løbende analyser, erfaringsudveksling og komparative vurderinger på grundlag af rapporter fra medlemsstaterne og arbejdsmarkedets aktører.

- Højere prioritering af efter- og videreuddannelse i EU-programmerne, dvs. (LEONARDO-programmet).

2. Generelle bemærkninger

Betydningen for de lokale og regionale myndigheder

2.1. I sin tidligere udtalelse om »De lokale og regionale myndigheders rolle i samarbejdet mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet« understregede Regionsudvalget, at adgangen til uddannelse i virksomhederne har relevans for den lokale og regionale udvikling. Det nævnes endvidere i udtalelsen, at mange medlemsstaters lokale og regionale myndigheder har direkte ansvar og beføjelser på uddannelsesområdet. Ud over at stille uddannelsesmuligheder til rådighed fungerer de som en vigtig offentlig arbejdsgiver og er derfor direkte involveret i både udbud og efterspørgsel på området. Hvad angår skabelsen af virksomhedernes driftsmiljø og -vilkår spiller de lokale og regionale myndigheder også en central rolle.

2.2. Amsterdam-traktaten anerkender eksplicit, at erhvervsuddannelse hører til de lokale og regionale myndigheders interesseområder. Erhvervsuddannelse er således et af de nye områder, hvor der er obligatorisk høring af Regionsudvalget.

2.3. Hertil kommer, at Rådet har anerkendt relevansen for den lokale og regionale udvikling af »adgang til efter- og videreuddannelse«, som er emnet for nærværende udtalelse. I sin henstilling i 1993 opfordrede Rådet medlemsstaterne til at udvikle mulighederne for efter- og videreuddannelse med henblik på at gøre det til et vigtigt element i den lokale og regionale udvikling. En sådan indsats skulle omfatte støtte til partnerskaber, navnlig på lokalt og regionalt plan, og undersøgelser af virksomhedernes og arbejdstagernes behov med henblik på størst mulig tilpasning af udbud og efterspørgsel. Rådet opfordrede endvidere Kommissionen til at støtte overførsel af knowhow mellem medlemsstater, navnlig til fordel for regioner, hvor adgangen til efter- og videreuddannelse er mindre udviklet.

2.4. I sin beretning helliger Kommissionen »de nye partnerskaber« et helt afsnit, 1.2.6. Afsnittet fokuserer på lokale og regionale foranstaltninger til fremme af adgangen til erhvervsuddannelse. Kommissionen betoner, at decentralisering er et gennemgående træk ved udviklingen, hvilket ses ved, at stadigt flere opgaver lægges ud til regionale og lokale instanser. Dette indebærer en tilpasning af erhvervsuddannelsestilbuddene efter virksomhedernes specifikke behov i regionen eller lokalområdet og oprettelse af passende foranstaltninger og infrastrukturer. Det giver også mulighed for et langt tættere samarbejde mellem lokale myndigheder, erhvervsuddannelsesorganisationer, undervisnings- og forskningsinstitutioner og erhvervslivet, især de små og mellemstore virksomheder. Kommissionen konstaterer, at dette for mange medlemsstater indebærer oprettelse af »regionale uddannelsesnetværk«.

2.5. Kommissionen henleder endvidere opmærksomheden på, at efter- og videreuddannelse indgår i de generelle regionale planer, dvs. de regionale erhvervsuddannelsesplaner, som et redskab for den regionale og lokale udvikling.

2.6. Ifølge Kommissionens beretning er der i Tyskland en tendens mod decentralisering af den erhvervsmæssige efter- og videreuddannelse. I Grækenland og Frankrig varetages analysen af de lokale behov og informationsformidlingen af regionale overvågningsorganer for beskæftigelsen, der normalt drives og finansieres af staten og de regionale forvaltninger i fællesskab. I Danmark, Finland, Sverige, Norge, Italien, Belgien og Nederlandene er der oprettet regionale arbejdsmarkedsråd, der står for både indslusnings- og uddannelsesforanstaltninger. I disse råd sidder repræsentanter for arbejdsmarkedets parter, kommuner, amter o.l. I Portugal er der etableret et netværk af lokale konsulenter, som skal fremme den industrielle udvikling i SMV ved hjælp af uddannelsesprogrammer. Storbritannien har oprettet lokale erhvervsuddannelses- og virksomhedsråd og lokale erhvervsselskaber (TEC/LEC - Training and Enterprise Councils/Local Enterprise Companies), som kan tilpasse de statslige, landsdækkende programmer til de lokale forhold og iværksætte lokale foranstaltninger ud fra de lokale behov.

2.7. Hertil kommer, at mange af de initiativer til fordel for SMV, som indgår i de nationale rapporter, er af lokal eller regional karakter.

2.8. Det er også værd at bemærke, at UNICE/CEEP-rapporten understreger, at det ikke i tilstrækkelig grad er lykkedes at tilpasse uddannelsesudbud og -efterspørgsel regionalt og lokalt, skønt der er taget skridt til samarbejdsprojekter mellem virksomheder og erhvervsuddannelsesinstitutioner og til at oprette regionale tilsynsorganer. Af EFS-rapporten fremgår det, at der på lokalt og regionalt plan findes oplysninger om virksomheders og arbejdstageres behov, selv om der kun er få partnerskaber, som analyserer disse behov.

3. Særlige bemærkninger

Regionsudvalget anbefaler følgende strategier:

3.1. Der bør indledes konsultationer med arbejdsmarkedets parter, økonomiske interesseorganisationer og repræsentanter for de lokale og regionale forvaltninger med henblik på at udarbejde fælles betingelser på lokalt og sektorielt plan for at lette adgangen til uddannelse.

3.1.1. Kommissionen anerkender i sin beretning, at adgang til erhvervsuddannelse har betydning for den lokale og regionale udvikling, og at lokale og regionale partnerskaber kan bidrage positivt på dette område, men kommer ikke ind på vigtigheden af at konsultere og inddrage de lokale og regionale myndigheder, især Regionsudvalget.

3.1.2. Regionsudvalget opfordrer derfor Kommissionen til at inddrage repræsentanter for de lokale og regionale myndigheder i konsultationsprocessen, så der kan udarbejdes fælles bestemmelser med hensyn til at lette adgangen til uddannelse.

3.1.3. Kommissionen forelægger forslag til fremtidige aktioner og lader forstå, at disse til sin tid vil blive efterfulgt af mere konkrete forslag omfattende de nødvendige retlige og operationelle instrumenter. Det er vigtigt, at Regionsudvalget høres om alle fremtidige beslutninger og foranstaltninger på dette område.

3.1.4. For at sikre, at de kvalifikationer, der vil kunne opnås i efter- og videreuddannelsescentre, svarer til virksomhedernes og, mere generelt, til det regionale arbejdsmarkeds behov og imødekommer de nye krav til industriel produktion og arbejdsmetoder - navnlig i forbindelse med informationsteknologi - og for at fremme overførslen af færdigheder og teknologi til særligt udsatte områder, er det vigtigt, at de lokale og regionale myndigheder deltager i udviklingen af adgangen til uddannelse. Dette blev også understreget i Regionsudvalgets udtalelse om »De lokale og regionale myndigheders rolle i samarbejdet mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet«.

3.1.5. I sidstnævnte udtalelse kom Regionsudvalget endvidere ind på fordelene ved øget samarbejde på lokalt og regionalt plan mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet - navnlig hvad angår tilrettelæggelse af uddannelsesprogrammer, skræddersyet undervisning, omskoling osv. Regionsudvalget gav også eksempler på samfinansieringsstrategier og på sammenlægning af lokale og regionale partnerskabers ressourcer med henblik på at tilbyde uddannelsesmuligheder, navnlig til SMV.

3.1.6. Ifølge Kommissionen er SMV-sektoren den sektor, hvor der er færrest uddannelsesmuligheder. De lokale og regionale myndigheder spiller en væsentlig rolle med hensyn til at støtte SMV og fremme deres vækstpotentiale og bør derfor inddrages i udviklingen af adgangen til uddannelse, hvis denne målgruppe effektivt skal mobiliseres, og hindringerne for dens deltagelse i uddannelsesaktiviteter skal fjernes.

3.1.7. Da SMV tegner sig for langt størstedelen af virksomhederne i EU og generelt betragtes som den sektor, der skaber flest jobmuligheder, er det særlig vigtigt at fokusere på dem.

3.2. Medlemsstaterne bør i samarbejde med erhvervs- og interesseorganisationerne regelmæssigt udarbejde regelmæssige rapporter om adgangen til efter- og videreuddannelse, hvilket vil muliggøre komparative vurderinger af de fremskridt, der er gjort. Herudover bør der bl.a. udarbejdes rapporter om initiativer, der udgår fra de lokale og regionale forvaltninger.

3.2.1. Dette ville være meget positivt, fordi det ville skabe en referenceramme for udviklingen inden for området. Regionsudvalget efterlyser yderligere rapporter om initiativer, der udgår fra de lokale og regionale forvaltninger, da lovende initiativer på lokalt og regionalt plan ellers ikke vil tiltrække den fornødne opmærksomhed.

3.2.2. Regionsudvalget anbefaler, at der oprettes et interinstitutionelt udvalg på regionalt plan med lokal deltagelse, bestående af arbejdsmarkedets parter og de lokale myndigheder, hvori de ansvarlige for uddannelsesaktiviteter fastlægger mål og midler med henblik på at lette adgangen til og forbedre arbejdstagernes efteruddannelse. Der skal lægges særlig vægt på sektorer som SMV, efteruddannelse af kvinder, små kooperativer og virksomheder i landdistrikter.

3.3. Medlemsstaternes rapporter bør indeholde oplysningsskemaer (med bl.a. telefonnumre og e-mail-adresser) vedrørende de vigtigste initiativer med henblik på gøre rapporterne mere letforståelige i de andre lande og gøre det muligt at indhente yderligere oplysninger.

3.3.1. Et vigtigt formål med de nationale rapporter er at udveksle erfaringer og udbrede alle gode idéer og initiativer til andre EU-lande, hvor de kan tjene som inspirationskilde. Det er derfor vigtigt, at initiativerne er letforståelige og eventuelt kan følges op med yderligere oplysninger. En enkel formular tilknyttet de vigtigste initiativer med en kontaktperson for supplerende oplysninger kunne forhindre, at et initiativ drukner i de nationale rapporters overvældende informationsmængder, eller at det behandles for kortfattet i den samlede rapport.

3.4. Der bør i de nationale rapporter indføjes flere oplysninger om evalueringer af de forskellige initiativer, når sådanne foreligger.

3.4.1. For at drage størst mulig nytte af erfaringsudvekslingen bør de øvrige medlemsstater have adgang til flere oplysninger om evalueringsresultater, hvor sådanne foreligger.

3.5. Hvis der på et senere tidspunkt gennemføres endnu en CVTS-analyse, bør den offentlige forvaltning inddrages i undersøgelsen, da efter- og videreuddannelse er lige så vigtig i denne sektor som i private virksomheder.

Det er i den forbindelse vigtigt at skabe et godt grundlag for udvikling af efter- og videreuddannelsen af ansatte i den offentlige forvaltning.

3.6. Etablering af et EU-netværk for udbredelse af god praksis, hvad angår fremme af adgangen til uddannelse, navnlig via lokale og regionale partnerskaber.

3.6.1. Selv om udarbejdelsen af rapporter absolut er nyttig - inden for den afsatte tidsramme (ca. fire år før den samlede rapport for hele EU udarbejdes) - er det tvivlsomt, om en reel erfaringsudveksling kan opretholdes på længere sigt, hvilket er en forudsætning for at fremme udviklingen på området. Der bør derfor etableres en samarbejdsramme, fx i form af et EU-netværk mellem de lokale og regionale aktører, som giver interesserede mulighed for at hente oplysninger om den seneste udvikling på området. Dette ville sætte virksomhederne, især SMV, i stand til at deltage i uddannelsesaktiviteter og derved forbedre deres konkurrenceevne og produktivitet.

3.6.2. Et sådant netværk kunne udbrede god praksis til lande i Central- og Østeuropa. Det er værd at bemærke, at Kommissionens beretning ikke kommer ind på at styrke samarbejdet med de central- og østeuropæiske lande, skønt dette kunne bidrage væsentligt til den igangværende reformproces.

3.6.3. I betragtning af de foreliggende budgetmæssige begrænsninger kunne man i stedet for at oprette et nyt instrument bruge de netværk, der allerede støttes via LEONARDO-programmet og strukturfondene, som basis for netværket, samle dem under en fælles ramme og styrke dem gennem et målrettet initiativ.

3.7. Der bør lægges øget vægt på efter- og videreuddannelse og på faglig dygtiggørelse i det kommende LEONARDO II-program, navnlig ved at fremme tværnationale pilotprojekter, som beskæftiger sig med nye adgangsfaktorer såsom arbejdstilrettelæggelsesmetoder/arbejdstider. Det er i den forbindelse nødvendigt at forenkle LEONARDO-programmets administrative ramme.

3.7.1. Det er yderst prisværdigt, at der opfordres til at lægge øget vægt på at fremme adgangen til uddannelse, men spørgsmålet er, om der bør ydes støtte på bekostning af de eksisterende aktivitetsområder under LEONARDO-programmet, hvilket sandsynligvis vil ske, hvis budgettet ikke samtidig forhøjes.

3.8. Der bør afholdes en række regionale seminarer som opfølgning på denne udtalelse og som led i opfølgningen af Regionsudvalgets udtalelse om »De lokale og regionale myndigheders rolle i samarbejdet mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet« med henblik på at illustrere den mangfoldighed af muligheder, der findes i Europa, og indsamle konkrete eksempler på god praksis, hvor lokale og regionale myndigheder har bidraget til at fremme efter- og videreuddannelse i medlemsstaterne. De har ligledes gjort en indsats for at styrke uddannelsen af politikerne og personalet i forvaltningerne for at forbedre den service, de yder borgerne.

3.8.1. De erfaringer, der præsenteres ved disse seminarer, tænkes samlet i en skriftlig rapport. Dette vil yderligere fremme udvekslingen af konkrete eksempler og udbrede kendskabet til god praksis blandt medlemsstater, regioner og lokalområder.

3.9. Kommissionen bør endvidere fremme den gensidige anerkendelse af kvalifikationer og udvikle erhvervsuddannelsernes europæiske dimension. CEDEFOP kunne i lyset af de aktiviteter, instituttet allerede har iværksat inden for området, opfordres til at yde et bidrag.

4. Konklusion

4.1. Regionsudvalget støtter kraftigt den øgede vægt, der er lagt på almen uddannelse og erhvervsuddannelse i EU, og bifalder dette initiativ vedrørende adgang til efter- og videreuddannelse, som følger Det Europæiske År for Livslang Uddannelse.

4.2. Regionsudvalget understreger endnu en gang, at ansvaret for efter- og videreuddannelsens indhold og form ligger hos medlemsstaterne som en del af erhvervsuddannelsen, og at Fællesskabet ikke har kompetence til at harmonisere medlemsstaternes love og administrative bestemmelser på dette område. Erhvervsuddannelsens decentrale karakter muliggør en strategi, der er tilpasset til specifikke behov.

4.3. Regionsudvalget fremhæver bidraget »et europæisk uddannelsesår - livslang uddannelse«, hvori der også lægges vægt på de to elementer i livslang uddannelse:

- beskæftigelse og forbedring af jobevnen

- personlig berigelse og forbedring af den enkeltes placering i samfundet.

Regionsudvalget insisterer på, at efter- og videreuddannelse skal fremhæves som et middel til personlig berigelse og sammensætning af eget karriereforløb.

Efter- og videreuddannelse bør mere generelt have til formål at øge den enkeltes evne til at tilpasse sig og fremme den progressive udvikling i samfundet med henblik på fuldt ud at kunne udøve sine borgerlige rettigheder.

Den prioritet, der for nylig er givet til efter- og videreuddannelse i EU, skal tage udgangspunkt i en kvalitativ grunduddannelse - baseret på princippet om positiv forskelsbehandling - med henblik på at sikre alle adgang til efter- og videreuddannelse.

I bredere forstand bør forbindelsen mellem grunduddannelse og efter- og videreuddannelse styrkes for at undgå brud mellem de to systemer og for at muliggøre, at der udformes en sammenhængende og effektiv undervisnings- og uddannelsespolitik.

Et middel hertil er navnlig anerkendelse af erhvervserfaring og kvalifikationer via indførelsen af nye ordninger for godkendelse af sådanne færdigheder.

4.4. Regionsudvalget mener, at efter- og videreuddannelse vil spille en afgørende rolle for virksomhedernes evne til at skabe et »indlæringsmiljø«, således at de kan blive mere konkurrencedygtige og skabe fremtidig beskæftigelse. Den teknologiske udvikling, globaliseringen og den demografiske udvikling skaber nye udfordringer for erhvervslivet og for de lokale og regionale myndigheder og kræver en omfattende tilpasning af erhvervslivet og arbejdsmarkedet. Regionsudvalget er enig med Kommissionen i, at der må ydes en stor indsats for at opnå den betydelige forbedring af adgangen, som er nødvendig for at imødekomme disse udfordringer.

4.5. Regionsudvalget opfordrer derfor Kommissionen til at inddrage repræsentanter for de lokale og regionale myndigheder i konsultationsprocessen, så man kan nå frem til fælles bestemmelser med hensyn til at lette adgangen til uddannelse.

4.6. Regionsudvalget bifalder de mange rapporter og analyser, da disse giver et godt overblik over situationen og mange glimrende eksempler på god praksis, hvad angår adgang til efterog videreuddannelse. Herudover bør der udarbejdes rapporter om initiativer, der udgår fra de lokale og regionale forvaltninger. For at få mest muligt ud af erfaringsudvekslingen er det endvidere vigtigt, at rapporterne indeholder oplysningsskemaer og evalueringsoplysninger.

4.7. Regionsudvalget opfordrer til, at der i fremtiden gennemføres en CVTS-undersøgelse, som også dækker den offentlige forvaltning.

4.8. Regionsudvalget fremhæver værdien af at udbrede god praksis på dette område via lokale og regionale seminarer.

4.9. Regionsudvalget mener, at CEDEFOP kunne opfordres til at yde et bidrag til at fremme den gensidige anerkendelse af kvalifikationer og udvikle erhvervsuddannelsernes europæiske dimension.

4.10. Med henblik på at opretholde en reel erfaringsudveksling på længere sigt bør derfor etableres en ramme for samarbejde og udbredelse af god praksis. Herved ville man kunne drage størst mulig nytte af den positive udvikling, der finder sted i medlemsstaterne, navnlig på lokalt og regionalt plan. Regionsudvalget anbefaler derfor, at Kommissionen etablerer et EU-netværk for udbredelse af god praksis, hvad angår navnlig lokale og regionale partnerskabers fremme af adgangen til uddannelse,. Inddragelse af lokale og regionale myndigheder i dette netværk ville endvidere muliggøre en samordning af uddannelses-, erhvervs- og beskæftigelsespolitikken, hvilket ikke blot ville være til fordel for erhvervslivet, men for hele lokalsamfundet eller regionen.

4.11. I betragtning af de foreliggende budgetmæssige begrænsninger kunne man i stedet for at oprette et nyt instrument bruge de netværk, der allerede støttes via LEONARDO-programmet og strukturfondene, som basis for netværket, idet man samler dem under en fælles ramme og styrker dem gennem et målrettet initiativ.

Bruxelles, den 15. juli 1998.

Manfred DAMMEYER

Formand for Regionsudvalget

() KOM(97) 180 endelig udg.

() EFT C 116 af 14.4.1997, s. 98.

() EFT C 182 af 24.6.1996, s. 15.

() EFT C 210 af 14.8.1995, s. 74.