EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 1.7.2020 COM(2020) 273 final 2020/0131(NLE) Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Handelsudvalget, der er nedsat i henhold til den foreløbige partnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Stillehavslandene på den anden side, for så vidt angår den ændring, som skal foretages af aftalen for at tage hensyn til Den Uafhængige Stat Samoas tiltrædelse



BEGRUNDELSE 1.Forslagets genstand Dette forslag vedrører afgørelsen om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i Handelsudvalget, der er nedsat i henhold til den foreløbige partnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Stillehavslandene på den anden side, for så vidt angår ændringen af aftalen for at tage hensyn til Den Uafhængige Stat Samoas tiltrædelse af aftalen. 2.Baggrund for forslaget 2.1.Forslagets begrundelse og formål Den 12. juni 2002 bemyndigede Rådet Kommissionen til at indlede forhandlinger om økonomiske partnerskabsaftaler (ØPA'er) med AVS-landene. Den 30. juli 2009 undertegnede Unionen den foreløbige partnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Stillehavslandene på den anden side ("aftalen"), hvori der fastlægges en ramme for en økonomisk partnerskabsaftale. Aftalen har til formål: a)at gøre det muligt for Stillehavslandene at drage fordel af den forbedrede markedsadgang, som Unionen tilbyder b)at fremme bæredygtig udvikling og Stillehavslandenes gradvise integration i verdensøkonomien c)at oprette et frihandelsområde mellem parterne på grundlag af fælles interesser gennem en gradvis liberalisering af handelen under overholdelse af de gældende WTO-regler og princippet om asymmetri, idet der tages hensyn til Stillehavslandenes særlige behov og kapacitetsbegrænsninger, for så vidt angår omfanget af og tidsplanerne for forpligtelserne d)at fastlægge passende tvistbilæggelsesordninger e)at fastlægge passende institutionelle ordninger. Papua Ny Guinea og Republikken Fiji har siden henholdsvis den 20. december 2009 og den 28. juli 2014 anvendt aftalen midlertidigt. I medfør af aftalens artikel 80 kan andre Stillehavsølande tiltræde aftalen, hvis de indgiver et tilbud om markedsadgang, som er foreneligt med artikel XXIV i GATT 1994. I overensstemmelse hermed tiltrådte Den Uafhængige Stat Samoa aftalen den 21. december 2018 og har siden den 31. december 2018 anvendt aftalen midlertidigt. Procedurerne for parter er iværksat med henblik på Salomonøernes og Kongeriget Tongas tiltrædelse, idet de har udtrykt interesse for at tiltræde aftalen. Efter Den Uafhængige Stat Samoas tiltrædelse af aftalen er det nødvendigt at indarbejde tekniske ændringer i aftalen for at tilføje dens tilbud om markedsadgang til aftalens bilag II. 2.2.ØPA-Handelsudvalget I medfør af ØPA's artikel 68 nedsættes der et handelsudvalg bestående af repræsentanter for parterne (EU og Stillehavslandene). Handelsudvalget behandler alle spørgsmål, som er nødvendige for gennemførelsen af aftalen. Ved udførelsen af sine opgaver kan Handelsudvalget: f)nedsætte og føre tilsyn med særlige udvalg og organer, som er nødvendige for aftalens gennemførelse

g)træde sammen til enhver tid efter aftale mellem parterne h)behandle alle spørgsmål i henhold til aftalen og træffe egnede foranstaltninger i)træffe afgørelser eller fremsætte henstillinger i de tilfælde, der er omhandlet i aftalen. 2.3.Den påtænkte afgørelse, der skal vedtages af ØPA-Handelsudvalget På sit syvende møde den 3.-4. oktober 2019 vedtog ØPA-Handelsudvalget en henstilling til parterne i aftalen, hvori det bl.a. anbefales at ændre aftalen for at tage hensyn til Den Uafhængige Stat Samoas tiltrædelse. De påkrævede ændringer omfatter tilføjelse af Samoas tilbud om markedsadgang til aftalens bilag II. I henhold til aftalens artikel 13 kan Handelsudvalget aftale at ændre aftalens bilag II på en måde, der anses for hensigtsmæssig. I overensstemmelse hermed skal ØPA-Handelsudvalget på sit ottende møde den XX XX XX vedtage sin afgørelse vedrørende den nødvendige tekniske ændring af aftalen for at tage hensyn til Den Uafhængige Stat Samoas tiltrædelse. 3.Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne I forslaget til Rådets afgørelse fastlægges den holdning, der skal indtages på Unionens vegne, vedrørende vedtagelsen af den foreslåede ændring af aftalen for at tage hensyn til Den Uafhængige Stat Samoas nylige tiltrædelse. En sådan holdning baseres på det udkast til Handelsudvalgets afgørelse om ændringen af aftalen, som er vedlagt udkastet til Rådets afgørelse. Den påtænkte henstillings genstand vedrører handelspolitik — et område, på hvilket Unionen har ekstern enekompetence i medfør af artikel 3, stk. 2, i TEUF. 4.Retsgrundlag 4.1.Proceduremæssigt retsgrundlag 4.1.1.Principper I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedtager Rådet afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen". Begrebet "retsakter, der har retsvirkninger" omfatter retsakter, der har retsvirkninger i medfør af de folkeretlige regler, der gælder for det pågældende organ. Det omfatter også instrumenter, der ikke har bindende virkning i henhold til folkeretten, men som "vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af de regler, der vedtages af EU-lovgiver". 4.1.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde Handelsudvalget er et organ, der er nedsat ved den økonomiske partnerskabsaftale. Den ændring, der skal vedtages af Handelsudvalget, vil have retsvirkninger. Når den påtænkte ændring er vedtaget, vil den få bindende virkning i henhold til folkeretten, jf. aftalens artikel 13. Den påtænkte ændring hverken supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen.

Det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 218, stk. 9, i TEUF. 4.2.Materielt retsgrundlag 4.2.1.Principper Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af de påtænkte henstilling, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. Hvis den påtænkte henstilling har et dobbelt formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer kan bestemmes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, have et enkelt materielt retsgrundlag, nemlig det, der kræves af det primære eller fremherskende formål eller element. 4.2.2.Princippernes anvendelse på det foreliggende tilfælde Formålet med og indholdet af den påtænkte henstilling vedrører den fælles handelspolitik. Det materielle retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 207, stk. 4, første afsnit, i TEUF. 4.3.Konklusion Retsgrundlaget for den foreslåede afgørelse bør være artikel 207, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 9, i TEUF. 5.Offentliggørelse af den påtænkte henstilling Da Handelsudvalgets afgørelse vil ændre den økonomiske partnerskabsaftale, er det hensigtsmæssigt at offentliggøre den i Den Europæiske Unions Tidende efter vedtagelsen. 2020/0131 (NLE) Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Handelsudvalget, der er nedsat i henhold til den foreløbige partnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Stillehavslandene på den anden side, for så vidt angår den ændring, som skal foretages af aftalen for at tage hensyn til Den Uafhængige Stat Samoas tiltrædelse RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 9, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: (1)Den 30. juli 2009 undertegnede Unionen den foreløbige partnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Stillehavslandene på den anden side ("aftalen"), hvori der fastlægges en ramme for en økonomisk partnerskabsaftale. Papua Ny Guinea og Republikken Fiji har siden henholdsvis den 20. december 2009 og den 28. juli 2014 anvendt aftalen midlertidigt.