Regionsudvalgets udtalelse om:

- »Meddelelse fra Kommissionen om fremme af lærlingeuddannelsen i Europa«, og - »Kommissionens forslag til Rådets beslutning om fremme af ophold i andre EU-lande som led i vekseluddannelse og lærlingeuddannelse« (98/C 180/08)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til »Kommissionens meddelelse om fremme af lærlingeuddannelsen i Europa« () og »Kommissionens forslag til Rådets beslutning om fremme af ophold i andre EU-lande som led i vekseluddannelse og lærlingeuddannelse« (),

under henvisning til sit præsidiums beslutning af 11. juni 1997 om at afgive udtalelse i henhold til artikel 198 C, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 6 »Uddannelse og Undervisning«,

under henvisning til Underudvalg 6's forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 431/97 rev.) (ordfører: Axel Endlein), som blev vedtaget den 16. januar 1998,

og ud fra følgende betragtninger:

i sin udtalelse om hvidbogen om almen uddannelse og erhvervsuddannelse () fremhævede Regionsudvalget, at lærlingeuddannelsen bør betragtes som en integrerende del af eller et supplement til uddannelsessystemet,

Regionsudvalget opfordrede i sin udtalelse om Kommissionens grønbog »Almen uddannelse - erhvervsuddannelse - forskning. Hindringer for mobiliteten i Det Europæiske Fællesskab« () til formel anerkendelse af praktikantens og lærlingens status og støttede oprettelsen af mobilitetsprogrammer for lærlinge. Det opfordrede endvidere til, at der gennemføres foranstaltninger med henblik på øget sammenlignelighed, transparens og anerkendelse af faglig kunnen og kvalifikationer,

på Det Europæiske Råds ekstraordinære møde om beskæftigelse den 20.-21. november 1997 blev det fremhævet, at medlemsstaterne bør sikre, at de unge forbedrer deres evne til at tilpasse sig de teknologiske og økonomiske forandringer og erhverver sig færdigheder, som er relevante i forhold til arbejdsmarkedet, i givet fald ved gennemførelse eller oprettelse af lærlingeuddannelser -

på den 22. plenarforsamling den 12.-13. marts 1998 (mødet den 12. marts) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1.1. I kapitel 7 i hvidbogen fra 1993 »Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse - Udfordringer og veje ind i det 21. århundrede« fremhæves det, at erhvervslivet som følge af lærlingeuddannelsens store betydning i højere grad må inddrages i den erhvervsmæssige grund- og videreuddannelse. På EU-topmødet i Firenze den 21.-22. juni 1996 blev Kommissionen opfordret til at foretage en undersøgelse af lærlingeuddannelsens betydning for jobskabelsen i medlemsstaterne.

1.1.2. Resultaterne af undersøgelsen »The role of apprenticeship in enhancing employability and job creation - The significance of apprenticeship in training for the labour market«, som blev foretaget af Netherlands Economic Institute, forelå i april 1997. Der tages i denne udtalelse hensyn til disse resultater.

1.1.3. I juni 1997 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om fremme af lærlingeuddannelsen i Europa, som bl.a. indeholder forslag om fem aktionsområder.

1.1.4. I november 1997 forelagde Kommissionen et »forslag til Rådets beslutning om fremme af ophold i andre EU-lande som led i vekseluddannelse og lærlingeuddannelse«, som indeholdt foranstaltninger til fremme af lærlingenes mobilitet på tværs af grænserne.

1.2. Resultaterne af undersøgelsen om lærlingeuddannelsens betydning i medlemsstaterne

1.2.1. Undersøgelsen består af fem dele. I første del gives en brugbar definition af begrebet lærlingeuddannelse samt en beskrivelse af et system for typeinddeling af de uddannelsessystemer, der findes i medlemsstaterne. Lærlingeuddannelsen er kendetegnet ved, at en fortrinsvis teoretisk undervisning i skolen kombineres med en fortrinsvis praktisk uddannelse ude i virksomheden. Uddannelsesforløbet som helhed skal være af en vis længde, uddannelsen skal kunne afsluttes med et eksamensbevis, og i opgavefordelingen mellem virksomhed og deltidsskole tildeles begge læresteder en væsentlig rolle. En fuldtidsskoleuddannelse med lejlighedsvise praktikophold i en virksomhed kan således ikke defineres som en lærlingeuddannelse.

1.2.2. Begrebet lærlingeuddannelse i bredere forstand omfatter ifølge undersøgelsens typologi følgende erhvervsuddannelsesforløb:

a) Den lærlingeuddannelse, som i undersøgelsen betegnes som »traditionel« eller »normal«, og som ligger i forlængelse af den obligatoriske almene grunduddannelse. Det drejer sig i det store og hele om de 15-18-årige. Lærlingeuddannelsen på dette gymnasiale trin spiller i Danmark, Tyskland og Østrig både kvantitativt og kvalitativt en meget betydelig rolle. Andelen af elever, som forlader det almene uddannelsessystem efter 10. klasse er 56 % i Danmark og 42 % i Tyskland og Østrig. Også i andre lande - Belgien (11 %), Frankrig (11 %), Irland (10 %), Luxembourg (13 %), Nederlandene (20 %) og Storbritannien (anslået til 16 %) - er lærlingeuddannelsen en vigtig bestanddel af den erhvervsmæssige grunduddannelse, skønt det her, ligesom i Sverige og Finland, er fuldtidserhvervsskolerne, som er fremherskende. Lærlingeuddannelsen findes også i de resterende EU-lande, men følges her kun af en beskeden andel af de unge.

b) Lærlingeuddannelse på uddannelsessystemets højere niveauer (teknikeruddannelser, universiteter). Denne type lærlingeuddannelse er hidtil først og fremmest blevet betragtet som en reformforanstaltning (med henblik på overførsel til andre uddannelsesområder og -etaper). Den findes endnu kun i få lande, og dér kun som en undtagelse eller et pilotprojekt.

c) Lærlingeuddannelse som en oftest kortvarig arbejdsmarkedspolitisk foranstaltning til forbedring af mulighederne for dårligt stillede unge, der har afsluttet deres skolegang. I den forbindelse tænkes der først og fremmest på at styrke det erhvervsmæssige kvalifikationsniveau og lette overgangen til et normalt uddannelsesforløb eller til det første job.

d) Lærlingeuddannelse (også af arbejdsmarkedspolitisk karakter) for kvinder med henblik på genindslusning på arbejdsmarkedet.

e) Lærlingeuddannelse (af arbejdsmarkedspolitisk karakter) for langtidsledige.

1.2.3. Type a) er lærlingeuddannelse i den snævre betydning, som anvendes i normalt sprogbrug. Det væsentlige ved denne type er, at den er et uddannelsesforløb, som følger efter den obligatoriske almene grunduddannelse, og derfor ikke er et arbejdsmarkedspolitisk instrument, men en del af uddannelsessystemet. Typologien viser imidlertid, at grundprincipperne også kan anvendes på andre uddannelsesområder og målgrupper. Kommissionens meddelelse og nærværende udtalelse beskæftiger sig imidlertid først og fremmest med førstnævnte type.

1.2.4. I undersøgelsen nævnes også andre aspekter og problemer ved lærlingeuddannelsen, f.eks. har lærlingeuddannelsens dimittender ofte kun ringe mulighed for at gå videre til en anden/højere uddannelse, hvilket gør lærlingeuddannelsen mindre attraktiv. Der er stor forskel på, i hvor høj grad de berørte instanser (arbejdsgiverforeninger, fagforeninger og de politisk ansvarlige) inddrages i lærlingeuddannelsen, idet engagementet er størst i lande med en traditionelt stærk lærlingeuddannelse. Engagementet styrker lærlingeuddannelsens status på arbejdsmarkedet og accepten af den. Det spiller også en rolle, om beslutningsansvaret er lagt ud til regionale og kommunale instanser.

1.2.5. I lande med en traditionelt stærk lærlingeuddannelse står virksomheden for omkring ¾ af den ugentlige undervisningstid - i de øvrige lande for mindre. Der anvendes yderst forskellige organisationsmodeller for kombinationen af skole- og virksomhedsundervisning. Hvad angår eksamensbevisernes betydning og arbejdsmarkedets anerkendelse af dem, er der ligeledes store forskelle.

1.2.6. Med hensyn til lærlingeuddannelsens effektivitet på arbejdsmarkedet når undersøgelsen til et positivt resultat. Det bekræftes, at lærlingeuddannelsen er i stand til at øge beskæftigelsesmulighederne. For mange letter lærlingeuddannelsen overgangen til erhvervslivet i kraft af den vægt, der er lagt på den praktiske del. Unge, der har afsluttet en lærlingeuddannelse, klarer sig bedre end dimittenderne fra handelsskoler, tekniske skoler o.lign., når det gælder efterfølgende ansættelse i de deltagende virksomheder. Jo flere der tager en lærlingeuddannelse, desto mindre vil ungdomsarbejdsløsheden være i forhold til den samlede arbejdsløshed. I lande med en højt udviklet lærlingeuddannelse er evnen til at tilpasse sig teknologiske forandringer god.

1.2.7. Lærlingeuddannelsen er dog også forbundet med vanskeligheder på flere forskellige planer. I recessionsperioder opstår der naturligvis fare for, at der vil være færre lærepladser til rådighed ude i virksomhederne. Regionsudvalget henviser i den forbindelse til, at det i landdistrikterne, hvor der ikke er så mange industri- og servicevirksomheder, og hvor fødselstallet ofte er forholdsvis højt, såvel som i regioner i industriel tilbagegang nødvendigvis er vanskeligere end i de økonomisk stærke områder at skabe overensstemmelse mellem antallet af elever, der går ud af skolen, og antallet af lærepladser. De forskellige branchers deltagelse i lærlingeuddannelsen varierer meget, og der er derfor risiko for manglende overensstemmelse mellem uddannelse og beskæftigelsesmuligheder. Konkurrencen mellem de uddannelser, der følger efter den obligatoriske skolegang (videregående almen uddannelse, lærlingeuddannelse, skolebaseret erhvervsuddannelse) kan føre til, at efterspørgslen efter uddannelse fordrejes.

1.2.8. Det må erkendes, at EU's love og bestemmelser i nogle tilfælde kan mindske motivationen hos arbejdsgivere, som tilbyder lærepladser. EU-bestemmelserne kan nedsætte nødvendigheden af, at faguddannede unge holdes varigt beskæftiget, hvilket kan virke demotiverende for de pågældende arbejdsgivere.

1.2.9. I mange lande, hvor erhvervsuddannelsen hidtil har været skolebaseret, modtager lærlingeuddannelsen nu meget større opmærksomhed fra politisk hold end tidligere. I de seneste år har der fundet mange reformer og investeringer sted i forbindelse med udbygningen eller (især i de sydlige lande) opbygningen at et lærlingeuddannelsessystem.

1.3. Meddelelse fra Kommissionen »Fremme af lærlingeuddannelsen i Europa«

1.3.1. Denne meddelelse er det første dokument fra Kommissionen, som omhandler lærlingeuddannelse. Med sine kun 10 sider er det en kortfattet meddelelse, som fastlægger de grundlæggende præmisser (1. del »Lærlingeuddannelsen: en introduktion til arbejdslivet«), nævner aktuelle eksempler på reformer i medlemsstaterne (2. del »Dynamiske reformer med lignende målsætninger«) og giver anbefalinger og eksempler på aktionsområder (3. del »Fem nøgler til en mere effektiv lærlingeuddannelse«).

1.3.2. Forslagene til fremme af lærlingeuddannelsen kan sammenfattes som følger:

Udbygning og videreudvikling af lærlingeuddannelsen

Lærlingeuddannelsen må tilpasses nye erhverv og vækstsektorer. Medlemsstaterne bør gøre det økonomisk attraktivt for erhvervslivet at stille tilstrækkelig mange praktikpladser til rådighed. Kommissionen vil foretage en undersøgelse, som skal kortlægge efterlignelsesværdige modeller og nyskabende foranstaltninger på området i hele Europa.

Forbedring af kvaliteten i uddannelsen

Medlemsstaterne opfordres til at tilpasse deres erhvervsuddannelsesprogrammer, så grunduddannelse og efteruddannelse kommer til at hænge bedre sammen. Kommissionen vil på sin side inden for rammerne af Leonardo da Vinci-programmet lægge særlig vægt på at forbedre lærlingeuddannelsen gennem udvekslingsprogrammer, som også undervisere kan deltage i.

Fremme af lærlingenes mobilitet

Forskelle i lærlinges status i de enkelte medlemsstater er en hindring for mobiliteten i EU og for anerkendelsen af lærlingeuddannelser, der er afsluttet i andre medlemsstater. Som opfølgning på meddelelsen har Kommissionen fremlagt et forslag til udvikling af en fælles lovramme til fremme af lærlingeuddannelsen i Europa. Det drejer sig om Kommissionens forslag til Rådets beslutning om fremme af ophold i andre EU-lande som led i vekseluddannelse og lærlingeuddannelse. Dette forslag behandles i det følgende. I forbindelse med revisionen af LEONARDO DA VINCI-programmet vil Kommissionen lægge særlig vægt på et mobilitetsprogram for lærlinge efter SOCRATES/ERASMUS-modellen.

Mod en europæisk strategi for lærlingeuddannelsen

Kommissionen kunne i samarbejde med medlemsstaterne udarbejde regelmæssige rapporter om lærlingeuddannelsen i EU. Derudover anbefaler Kommissionen et referencesystem, der kan anvendes som rettesnor i lærlingeuddannelsen. En løbende kontrol f.eks. i form af et referencesystem kan føre til udvikling af nye strategier for lærlingeuddannelsen.

1.4. Forslag til Rådets beslutning om fremme af ophold i andre EU-lande som led i vekseluddannelse og lærlingeuddannelse

1.4.1. Dette forslag indeholder de første konkrete forslag inden for de initiativområder, der nævnes i meddelelsen om fremme af lærlingeuddannelsen i Europa. Det drejer sig først og fremmest om fremme af lærlinges mobilitet på tværs af grænserne.

1.4.2. Artikel 1 opstiller målene for Rådets beslutning, som bl.a. går ud på, at indholdet og de fælles principper for gennemførelsen af ophold i et andet EU-land som led i vekseluddannelse og lærlingeuddannelse skal fastlægges, og at der skal indføres et EF-bevis, der benævnes »EUROPASS-Uddannelse«, og som skal tjene som bevis for, at en person, der tager en vekseluddannelse, har deltaget i en eller flere uddannelsesperioder i en anden medlemsstat.

1.4.3. I artikel 3 fastlægges de organisatoriske rammebetingelser. Medlemsstaterne er forpligtede til at træffe de retlige og praktiske foranstaltninger, som er nødvendige for, at der kan gennemføres uddannelsesophold i et andet EU-land som led i den samlede uddannelse. Disse uddannelsesophold i udlandet skal være fuldt integrerede i den erhvervsuddannelse, der tages i oprindelseslandet. Dette er kun muligt via et samarbejde mellem det uddannelsesansvarlige organ i oprindelseslandet og værtspartneren i det andet land. Der må stilles passende pædagogisk vejledning til rådighed, og erhvervsuddannelsesopholdet skal være af en bestemt varighed.

1.4.4. Artikel 4 foreskriver, hvad der skal anføres i beviset »EUROPASS-Uddannelse« (oplysninger om uddannelsesopholdets art, varighed og indhold samt om uddannelsespartneren i værtslandet). Artikel 5 omhandler Kommissionens opgave, som går ud på at sikre den overordnede sammenhæng mellem beslutningens gennemførelse og EF's erhvervsuddannelsesprogrammer. Artikel 6 kommer ind på støtte- og ledsageforanstaltninger, dvs. den tekniske gennemførelse af »EUROPASS-Uddannelse«, kvalitetskontrol og fremme af lige muligheder. Bilaget til beslutningen indeholder en nærmere beskrivelse af den tekniske og grafiske udformning af »EUROPASS-Uddannelse«-beviset.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Anledningen til og begrundelsen for meddelelsen

2.1.1. Regionsudvalget hilser meddelelsen velkommen, da den belyser en række medlemsstaters aktuelle reformbestræbelser og i den forbindelse kommer ind på den europæiske dimension og tværnationale erfaringsudveksling. Herved bringes den i overensstemmelse med traktatens artikel 127. Da erhvervsuddannelsespolitikken i henhold til Amsterdam-traktaten hører til de områder, hvor der er obligatorisk høring af Regionsudvalget, føler det sig i særlig grad tilskyndet til at afgive udtalelse om Kommissionens meddelelse.

2.1.2. Regionsudvalget betragter den foreliggende meddelelse som et oplæg til en debat, som vil fortsætte både på nationalt og europæisk plan. Regionsudvalget går ud fra, at meddelelsen vil blive fulgt op af en grønbog, som vil uddybe de berørte aspekter og krav og dermed muliggøre en bredere debat og høring om de spørgsmål, der er bragt på bane.

2.1.3. Regionsudvalget hilser med tilfredshed, at der nu er gennemført en grundig undersøgelse af lærlingeuddannelsens betydning i Europa. Undersøgelsen har på den ene side slået fast, at lærlingeuddannelsen som forventet kun i nogle medlemsstater er et fremherskende delsystem inden for den erhvervsmæssige grunduddannelse. Samtidig viser undersøgelsen imidlertid, at der nu også i lande, hvor uddannelsen hidtil har været skolebaseret, er indledt og gennemført reformer til fordel for lærlingeuddannelsen (dette gælder ikke i Sverige). Udbygningen af lærlingeuddannelsen er dermed blevet et fælleseuropæisk anliggende.

2.1.4. På baggrund af denne uddannelsespolitiske situation må det hilses velkommen, at EU-initiativet nu muliggør en mere effektiv bearbejdning og udbredelse af erfaringer inden for lærlingeuddannelsen. Dette er til gavn for de lande, som er i færd med at supplere deres uddannelsessystem med en lærlingeuddannelse. Samtidig har lande med en traditionelt stærkt repræsenteret lærlingeuddannelse interesse i at give lærlingeuddannelsen og dens eksamensbeviser et grundlag i EU-retten samt styrke dens europæiske dimension og lærlingenes mobilitet.

2.1.5. I denne sammenhæng må der henvises til Kommissionens bebudede initiativ vedrørende lærlingenes europæiske status. Lærlingenes fri bevægelighed er kun beskyttet i den udstrækning, de kan henholde sig til arbejdstagerens ret til fri bevægelighed. Navnlig i grænseområder støder lærlinge eller lærepladsansøgere ofte på vanskeligheder, når de vil påbegynde en uddannelse i et naboland eller indlede et praktikophold dér som led i lærlingeuddannelsen. En europæisk status for lærlinge kunne afhjælpe denne situation. Dette ville endvidere gøre det lettere for unge, som forbereder sig på et job som faglært arbejder eller på et job på mellemniveau inden for et service- eller teknikerfag, at drage nytte af uddannelsesmobiliteten og deltage i de europæiske uddannelsesprogrammer. Dette er vigtigt for de unge og for uddannelsesvirksomhederne.

2.2. Betydningen for de regionale og lokale forvaltninger

2.2.1. Lærlingeuddannelsen udviser ikke blot en stærk branchemæssig, men også en stærk territorial dimension og differentiering. I virkeligheden kan uddannelsen kun overleve, hvis erhvervsvirksomhederne engagerer sig i den og tilbyder lærepladser og - senere - arbejdspladser, mens de regionale og lokale myndigheder stiller skoler, undervisere, udstyr og materiale til rådighed. I denne forbindelse bør der træffes aftaler mellem de lokale og regionale myndigheder og de virksomheder eller virksomhedssammenslutninger, der er afhængige af lærlingeuddannelsen, således at man bedre kan imødekomme de kvalifikationsmæssige behov hos det lokale erhvervsliv.

2.2.2. Lærlingeuddannelsen kan kun blive en succes, når der eksisterer et veludviklet lokalt netværk. Ud fra dette synspunkt er de regionale og lokale forvaltningers deltagelse en nødvendig betingelse og ikke noget ubegrundet krav. Lærlingeuddannelsen må nødvendigvis opbygges nedefra, hvilket der må tages hensyn til ved fastlæggelsen af lovbestemmelser, så man f.eks. ikke begrænser fleksibiliteten i lokale løsninger (for virksomheder og skoler).

2.2.3. Undersøgelsen behandler ikke i tilstrækkelig grad dette aspekt af lærlingeuddannelsens institutionelle integration. Regionsudvalget kræver, at det behandles i kommende undersøgelser. Heller ikke i Kommissionens meddelelse behandles emnet.

2.2.4. I lande med en traditionelt stærk lærlingeuddannelse er dette aspekt et vigtigt instrument til fremme af den lokale økonomi, der i dag som bekendt er mere afhængig af de sociale og erhvervsmæssige kvalifikationer (dvs. den menneskelige kapital) end af realkapitalen. Dette gælder også de dårligt stillede regioner, der ligesom de teknologisk højtudviklede områder må skabe flere arbejdspladser. Aspektet berøres kun flygtigt i undersøgelsen og slet ikke i meddelelsen. I 1980'erne ydede CEDEFOP gennem en række regionale case-studies et vigtigt forarbejde, som nu bør videreføres. Efter Regionsudvalgets mening bør spørgsmålet om erhvervsuddannelsens, navnlig lærlingeuddannelsens, lokale og regionale dimension behandles mere indgående. De regionale og lokale forvaltninger har ansvaret for at tydeliggøre og konkret understøtte dette aspekt af humankapitalpolitikken til gavn for den regionale udvikling.

2.2.5. I lyset heraf må det allerede på nuværende tidspunkt pointeres, at denne grundtanke må tages med i betragtning i den debat, der er indledt om strukturfondenes udformning. Den nødvendige europæiske dialog om lærlingeuddannelsen og styrkelsen heraf ville blive formålsløs uden de regionale og kommunale myndigheders deltagelse.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Kommentarer til kravet om »Udvidelse og udvikling af nye former for lærlingeuddannelse«

3.1.1. Kravet om yderligere udbygning og udvikling af lærlingeuddannelsen gennem en forøgelse af antallet af praktikpladser (fortrinsvis i vækstsektorer og inden for nye erhvervsgrene) og gennem udnyttelse af nye teknologier må hilses velkommen. Specielt vigtig er bestræbelserne på at overtale virksomhederne (herunder SMV) til at deltage samt udbygningen/omlægningen af skoler m.m. Erfaringerne fra lande, hvor lærlingeuddannelsen står stærkt, viser, at et gunstigt institutionelt miljø er særlig vigtigt. Det må gøres klart over for virksomhederne, at investeringer i lærlingeuddannelsen lønner sig, fordi rekrutteringen af unge forløber mere glat og tilpasningen til nye teknologier, nye markedsføringsstrategier og produktfornyelser går hurtigere.

3.2. Bemærkninger til kravet om »Forbedring af kvaliteten i uddannelsen«

3.2.1. Lærlingeuddannelsens kvalitet ligger i de mangfoldige erfaringer med de sociale krav i virksomheden, de praktiske kvalifikationer og det teoretiske fundament, der lægges i skolerne. Et samlet erhvervskoncept må lægges til grund for lærlingeuddannelsen og ikke en usammenhængende ophobning af delfærdigheder. Først når der tages hensyn til disse præmisser, kan der lægges vægt bag det legitime krav om forberedelse til en livslang uddannelse. Det hilses med tilfredshed, at Kommissionen til fremme af dette mål agter at åbne op for udveksling af undervisere under Leonardo-programmet.

3.2.2. I forbindelse med kravet om kvalitet i lærlingeuddannelsen må man ikke glemme uddannelsen af undervisere.

3.3. Bemærkninger til kravet om »Fremme af lærlinges mobilitet«

3.3.1. Regionsudvalget støtter uden forbehold kravet om tværnational mobilitet for lærlinge, som i øvrigt er et naturligt ansvarsområde for EU. Det samme gælder indsamling og bearbejdning af oplysninger om lærlingeuddannelsen i medlemsstaterne. I denne sammenhæng bifalder Regionsudvalget fremtidige forslag om en europæisk status for lærlinge, som vil mindske de bestående mobilitetshindringer (også i de indre og ydre grænseområder).

3.3.2. Det ligger imidlertid endnu ikke klart, om Kommissionen mener, at det foreliggende forslag om EUROPASS-Uddannelse er tilstrækkeligt til at give lærlingene en særlig europæisk status. Efter Regionsudvalgets opfattelse kan forslaget kun være et skridt på vejen mod opnåelse, også inden for lærlingeuddannelsen, af de mål, som er opstillet i grønbogen »Almen uddannelse - erhvervsuddannelse - forskning. Hindringer for mobiliteten i Det Europæiske Fællesskab«. I den forbindelse henvises der til Kommissionens meddelelse »For et kundskabernes Europa«, som bl.a. beskæftiger sig med lærlingeuddannelsens betydning for kundskabs- og beskæftigelsesfremme.

3.3.3. Regionsudvalget støtter Kommissionens forslag til Rådets beslutning om fremme af ophold i andre EU-lande som led i vekseluddannelse og lærlingeuddannelse, da medlemsstaterne og EU derved forpligtes til at sikre mobilitet på tværs af grænserne i forbindelse med vekseluddannelser. »EUROPASS-Uddannelse«-beviset er et velegnet middel til at bekræfte erhvervelsen af faglig viden i en anden medlemsstat.

3.3.4. Det bør overvejes, om betegnelsen »European pathways« i den engelske version er rigtigt valgt. Det drejer sig ikke om selvstændige uddannelsesforløb, som begrebet »pathways« lader formode, men om uddannelsesperioder, der indgår som led i en erhvervsuddannelse, der gennemføres i oprindelseslandet efter de regler, som er gældende der.

3.3.5. Det hilses velkommen, at Kommissionen ved udarbejdelsen af forslaget har tilstræbt størst mulig fleksibilitet (f.eks. ved fastlæggelse af opholdets varighed). Kun herved kan partnerne (virksomheder, erhvervsskoler, de kompetente myndigheder, arbejdsmarkedsparterne osv.) finde frem til en passende løsning.

3.3.6. Regionsudvalget henviser til, at uddannelsesstedet i værtslandet kan være såvel en virksomhed som en erhvervsskole eller eventuelt en kombination heraf.

3.3.7. Det må frygtes, at en mindre virksomhed af forskellige årsager (udbetaling af uddannelsesgodtgørelse under lærlingens fravær) nok vil deltage mindre i den europæiske mobilitet end de store virksomheder og de virksomheder, der har filialer i andre medlemsstater. Der bør søges passende løsninger til afhjælpning af de små virksomheders vanskeligheder. I Danmark, for eksempel, er retten til en erhvervsuddannelsesperiode i udlandet forbundet med oprettelsen af en fond, som overtager uddannelsesgodtgørelsen under lærlingens fravær.

3.3.8. Som følge af udviklingen af det indre marked til et egentligt socialt og økonomisk område bliver det stadig vigtigere at sikre mobilitet på tværs af grænserne og oprette grænseoverskridende uddannelsespartnerskaber mellem virksomheder. Ud over fagteoretiske, praktiske og tekniske færdigheder er sprogindlæringen, evnen til at kunne orientere sig uden for hjemlandet og kendskabet til sociale og økonomiske forhold i andre lande begyndt at indgå som vigtige bestanddele i erhvervsuddannelsernes læseplaner. Disse uddannelsesaspekter må også integreres i lærlingeuddannelsen. EU's fremtidige erhvervsuddannelsesprogrammer må derfor tage behørigt hensyn til lærlingeuddannelsen.

3.4. Bemærkninger til kravet om »Inddragelse af arbejdsmarkedets parter«

3.4.1. Det må sikres, at også regionerne og kommunerne af ovennævnte grunde inddrages i kredsen af ansvarlige instanser.

3.5. Bemærkninger til kravet »Mod en egentlig strategi for lærlingeuddannelsen«

3.5.1. Regionsudvalget støtter kravet om en mere systematisk informationsformidling (også vedrørende de regionale forskelle i den erhvervsmæssige uddannelse af de 15-24-årige), da det kun på dette grundlag er muligt at få gang i den tilstræbte europæiske dialog. Kravet om et referencesystem til kvalitetsmåling må i lyset af de bestående forskelle i lærlingeuddannelsens udviklingsniveau betragtes med en vis skepsis. Det er også tvivlsomt, om artikel 127 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab kan tjene som grundlag for denne form for national uddannelsespolitik.

3.6. Andre aspekter

3.6.1. Kommissionen kommer ikke ind på prioriteringsproblematikken og dermed anerkendelsen af lærlingeuddannelsens status i forhold til konkurrerende uddannelser. Lærlingeuddannelsen må indeholde fornuftige vertikale og horisontale overgangsmuligheder, hvis dens ligeværdighed på det gymnasiale trin og dermed dens fremtid skal sikres (også med henblik på de fremtidige lave fødselsårgange).

3.6.2. Den regionale differentiering inden for erhvervsuddannelsen i almindelighed og lærlingeuddannelsen i særdeleshed mangler endnu at blive behandlet. Det samme gælder kvalificeringens rolle i bestræbelserne på at forbedre dynamikken i de regionale økonomier, hvis tilstand og styrke er forskellig.

3.6.3. Dette gælder også dårligt stillede personer, for hvem lærlingeuddannelsen, hvis den tilpasses deres behov, ofte vil være et uddannelsesforløb, der giver resultater. Kommissionen kommer ikke ind på andre velkendte temaer som kvalificering af undervisere, fremme af erhvervsforberedelsen i den obligatoriske uddannelses sidste årgange, ændring af vaner med hensyn til erhvervsvalg (også blandt kvinder) eller et emne som lærlingeuddannelsens sociale orientering. Det er kendetegnende for lærlingeuddannelsen, at dens studieplaner spænder over alle erhvervsområder, lige fra højteknologi til helt enkle funktioner, og derved kan stille tilbud og muligheder til rådighed for mange forskellige interessekategorier.

3.6.4. Det er nødvendigt med en nærmere behandling af spørgsmålet om eksamensbeviser og deres gensidige anerkendelse i hele EU, spørgsmålet om sprogindlæring i lærlingeuddannelsen og formidlingen af et grundlæggende kendskab til den europæiske økonomi og integration. Det er efter Regionsudvalgets mening nødvendigt at komme nærmere ind på overførslen til andre uddannelsessektorer, for eksempel den grundlæggende erhvervsuddannelse, af lærlingeuddannelsens princip om vekselundervisning mellem virksomhed og skole, hvilket også fremføres i undersøgelsen.

3.6.5. I lyset af den aktuelle debat om strukturfondenes fremtid er det værd at nævne disses bidrag til styrkelse af lærlingeuddannelsen. Herudover kan Regionalfonden indsættes til fordel for den fysiske infrastruktur og Socialfonden til fordel for uddannelsesforanstaltninger.

3.6.6. Det er også nødvendigt at behandle lærlingeuddannelsens situation i Phare- og Tacis-landene og i de kommende medlemsstater.

4. Konklusioner

4.1. Regionsudvalget betragter - som allerede nævnt - den foreliggende meddelelse som et første indlæg i en europæisk debat om lærlingeuddannelsen, som ideelt set bør følges op af en grønbog og yderligere empiriske undersøgelser. Ligeledes kan Kommissionens forslag til Rådets beslutning om fremme af ophold i andre EU-lande som led i vekseluddannelse og lærlingeuddannelse kun være et første skridt mod opnåelse af en europæisk status for lærlinge. Regionsudvalget støtter fremtidige forslag, som fjerner hindringer for mobiliteten på dette område.

4.2. Regionsudvalgets medlemmer er rede til at yde et bidrag til denne debat, som er særlig vigtig for opnåelsen af målet om en fri og effektiv adgang til erhvervsmæssig viden i alle regioner både i det nuværende EU og i de fremtidige medlemsstater.

Bruxelles, den 12. marts 1998.

Manfred DAMMEYER

Formand for Regionsudvalget

() KOM(97) 300 endelig udg.

() KOM(97) 572 endelig udg. - 97/0321 (SYN) - EFT C 67 af 3.3.1998, s. 7.

() EFT C 182 af 24.6.1996, s. 15.

() EFT C 215 af 16.7.1997, s. 1.