Udtalelse om Kommissionens forslag til Raadets forordning (EF) om gennemfoerelse af IMO-resolution A.747 (18) om anvendelse af tonnagemaaling af ballastrum i olietankskibe med separate ballasttanke (1) (94/C 295/05)

Raadet for Den Europaeiske Union besluttede den 18. januar 1994 under henvisning til artikel 84, stk. 2, i EF-Traktaten at anmode om Det oekonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU`s Sektion for Transport og Kommunikation, som udpegede Emmanuel Saitis til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 11. maj 1994.

Det oekonomiske og sociale Udvalg vedtog paa sin 316. plenarforsamling af 1.-2. juni 1994, moedet den 1. juni 1994, enstemmigt foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Det foreliggende forordningsforslag er et led i Kommissionens aktionsprogram, som behandles i Kommissionens meddelelse om en faelles politik for sikkerhed til soes [dok. KOM(93) 66 endelig udg.], vedtaget den 24. februar 1993.

1.2. Formaalet med det foreliggende forordningsforslag er at gennemfoere IMO-resolution A.722 (17) fra 1991 (nu afloest af IMO-resolution A.747 (18) af 4. november 1993), som fastsaetter fremgangsmaaden ved tonnagemaaling af ballastrum i olietankskibe med separate ballasttanke (SBT).

1.3. I medfoer af aendringen af MARPOL-konventionen i 1978 skal tankskibe, som er bygget efter aendringen af konventionen samt under visse betingelser eksisterende tankskibe, obligatorisk have separate ballasttanke med en kapacitet, der er tilstraekkelig til at garantere sikre driftsvilkaar som defineret i konventionen, naar skibet ikke er lastet, dvs. mellem en tredjedel og en fjerdedel af skibets samlede kapacitet (regel 13 i bilag 1 til MARPOL).

1.4. Ifoelge IMO-resolution A.747 (18) af 4. november 1993 boer havneafgifter for denne type skibe beregnes saaledes, at de tanke, der er bygget og beregnet udelukkende til transport af vandballast, traekkes fra baadens tonnage. Det understreges, at tankskibe af denne type opfylder betingelserne i den internationale konvention om maaling af skibe fra 1969 og at de er udstyret med det internationale tonnagecertifikat fra 1969.

1.5. Paa trods af, at de ovennaevnte IMO-resolutioner anbefaler, at der ikke boer beregnes havneafgifter af den tonnage, der svarer til de saerskilte ballasttanke, ignoreres dette i praksis fuldstaendigt, eller ogsaa traekkes der lidt fra i skibets samlede tonnage.

1.6. Det forekommer ogsaa paa sin plads at naevne andre resolutioner og beslutninger, som anviser loesninger paa dette problem, der vil fremme sikkerheden til soes og beskyttelsen af havmiljoeet.

a) IMO-resolution A.338 (X) fra 1977.

b) Den Internationale Havnesammenslutnings (IAPH) resolution af 1991 og 1993.

c) Raadets beslutning af 8. juni 1993 truffet af miljoe- og transportministrene opfordrer til gennemfoerelse af IMO-resolution A.722 (17) [som er afloest af A.747 (18) af 4. november 1993] om renere havmiljoe i alle EF-havne, og som stoetter Den Internationale Soefartsorganisations indsats for modernisering af skibe.

d) OESU`s udtalelse 1170/93 om en faelles politik for sikkerhed til soes, som eksplicit stoettede Kommissionens forslag.

e) Europa-Parlamentets beslutning af 27. maj 1993 om den fremtidige udvikling i EF`s transportpolitik.

2. Generelle bemaerkninger

2.1. OESU stoetter Kommissionens forslag til forordning af foelgende grunde:

2.2. Det er af afgoerende betydning, at forordningen gennemfoeres overalt og ensartet i alle medlemsstaterne.

2.3. Det er noedvendigt at fastsaette internationale standarder, som tager hensyn til skibsfartens internationale karakter, og som garanterer et hoejt sikkerhedsniveau paa internationalt plan.

2.4. Gennemfoerelsen af IMO-resolution A.747 (18) vil fremme beskyttelsen af havmiljoeet, og samtidigt opretholdes den noedvendige navigationssikkerhed, fordi SBT-skibe ikke udleder forurenet ballastvand (havvand blandet med restolie) og derfor ikke foraarsager olie-forurening. Forordningen tilskynder ogsaa til, at aeldre og daarligt vedligeholdte skibe tages ud af drift tidligere samt til at udstyre velholdte tankskibe med SBT og saaledes fortsaette driften, saa laenge international lovgivning tillader det.

2.5. Derudover mindsker anvendelsen af SBT-skibe kravet til havnene om at stille modtagefaciliteter til raadighed for forurenet ballastvand. En mindre nedsaettelse af havneafgifterne vil vaere en indirekte investering, som medfoerer faerre udgifter til modtagefaciliteter.

2.6. Opkraevning af afgifter paa grundlag af et SBT-skibs faktiske last og ikke paa grundlag af den samlede tonnage (hvor de saerskilte ballasttanke uretfaerdigt medregnes) vil, ud over at bringe en uretfaerdighed ud af verden, tilskynde rederne til at udskifte skibe af aeldre type med nye, mere sikre og mere miljoevenlige skibe. Dette aspekt er af stoerste betydning for Faellesskabets politik om renere havmiljoe og sikkerhed til soes.

2.7. En gennemfoerelse af forordningen vil sikre en loyal konkurrence, baade mellem havne og isaer mellem SBT-skibe og ikke-SBT-skibe, fordi:

- havnemyndighederne ved beregningen af havneafgifter vil fratraekke den kapacitet, der svarer til de separate ballasttanke, hvert skib har ifoelge loven, og ikke laengere foretage vilkaarlige fradrag, hvilket nogle havnemyndigheder goer i dag, og

- alle tankskibe kommer til at betale havneafgifter paa grundlag af den lasttransportkapacitet, de er godkendt til i henhold til loven.

2.8. OESU mener endelig, at gennemfoerelsen af forordningen sammen med direktiverne om uddannelse inden for soefartserhvervet (dok. OESU 1159/93) samt direktivet om undersoegelser og syn af skibe (dok. OESU 1160/93) udgoer vigtige skridt i retning af stoerre sikkerhed til soes og bedre beskyttelse af havmiljoeet. En saadan politik bidrager til miljoebeskyttelsen og er af vital betydning for turistsektoren, som beskaeftiger 7 % af den erhvervsaktive befolkning i Faellesskabet.

3. Specifikke bemaerkninger

3.1. EFTA-landene forventes via det Europaeiske OEkonomiske Samarbejdsomraade at tiltraede forordningen.

3.2. Faellesskabet boer saette alle kraefter ind paa at sikre, at IMO-resolution A.747 (18) ogsaa overholdes af tredjelande.

Bryssel, den 1. juni 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og sociale Udvalg

(1) EFT nr. C 5 af 7. 1. 1994, s. 4.