16.12.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 297/3 
II 
(Forberedende  retsakter) 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG 
Udtalelse  om årsberetningen  om den  økonomiske  situation  i Fællesskabet  i 1976 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er endnu  ikke  offentliggjort  i De Euro-
pæiske  Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  26. oktober  1976  i medfør  af artikel  198  i traktaten  om  oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 142.  plenarforsamling,  afholdt  i Bruxel-
les den  27. og 28. oktober  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
198, 
under  henvisning  til resolution  af 22. marts  1971  fra 
Rådet  og repræsentanter  for  medlemsstaternes  rege-
ringer  om  den  etapevise  virkeliggørelse  af Den  øko-
nomiske  og monetære  Union  i Fællesskabet, 
under  henvisning  til Rådets  beslutning  af 18.  februar 
1974  om  gennemførelse  af høj  grad  af overensstem-
melse  inden  for  den  økonomiske  politik  i Det  euro-
pæiske  økonomiske  Fællesskabs  medlemsstater, 
under  henvisning  til anmodning  fremsat  af Rådet  for 
De europæiske  Fællesskaber  den  26.  oktober  1976 om udtalelse  om  Kommissionens  årsberetning  om 
den økonomiske  situation  i Fællesskabet  i 1976, 
under  henvisning  til dets  præsidiums  beslutning  den 
26. oktober  1976  om at pålægge  Afdelingen  for øko-
nomiske  og finansielle  anliggender  at udarbejde  en 
udtalelse  herom, 
under  henvisning  til beretning  aflagt  af ordføreren, 
hr. Basnett, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for økonomiske  og finansielle  anliggender  på mødet 
den 26. oktober  1976, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  142.  ple-
narforsamling  den  27.  og 28.  oktober  1976,  mødet 
den 28. oktober  1976  — 
De Europæiske  Fællesskabers  Tidende  16.12.  76 Nr. C 297/4 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
med flertal,  idet  9 stemte  imod  og  4 undlod  at 
stemme: 
1. Indledning 
1.1. Kommissionens  årsberetning  om  den  økono-
miske  situation  i Fællesskabet  blev  offentliggjort  den 
20. oktober.  Udvalgets  bemærkninger  måtte  derfor 
hovedsageligt  baseres  på mundtlige  redegørelser  fra 
kommissionsrepræsentanter  om hovedlinjerne  i årsbe-
retningen.  Gennemgangen  af den  endelige  tekst  viser 
dog,  at Udvalgets  bemærkninger  stadig  er gældende. 
1.2. Udvalget  mener,  at fællesskabsinstitutionernes 
form  for  høring  af Det  økonomiske  og  sociale 
Udvalg  og den  fastsatte  tidsplan  er utilfredsstillende 
og derfor  kræver  en gennemgribende  revision. 
1.3. En  af de vanskeligheder,  som  Udvalget  og be-
stemt  også  Kommissionen  har  stået  overfor,  er man-
gelen  på ajourførte  statistikker  fra  medlemsstaterne. 
Udvalget  anbefaler,  at Kommissionen  meget  snart 
sammen  med  medlemsstaterne  overvejer,  hvordan  man 
kan forbedre  samt  hurtigere  tilvejebringe  det  stati-
stiske  materiale  fra medlemsstaterne. 
2. Den  økonomiske  situation  i 1976 
2.1. Det  fremgår  klart  af Kommissionens  vurde-
ring,  at yderligere  håb  om  en hurtig  overvindelse  af 
den alvorligere  recession  siden  1974  nu er genstand 
for betydelig  usikkerhed.  Udvalget  mener,  at der  er 
ved at ske  en afdæmpning  af dette  opsving,  og den 
tidligere  vurdering  af dets  hurtigere  økonomiske 
vækst  både  på internationalt  plan  og på fællesskabs-
plan  viser  sig nu at være  for optimistik. 
2.2. Især  er investeringerne  langt  fra blevet  øget  i 
et omfang,  man  normalt  forbinder  med  begyndelsen 
på et virkelig  varigt  opsving.  Dette  afspejler  dels  den 
fortsatte  manglende  kapacitetsudnyttelse  i mange 
medlemsstater  og dels  den  usikre  vækst  i forbruget. 
Udvalget  ser med  dyb  bekymring  på den  manglende 
investeringsfremgang  (pkt.  1.5  i Kommissionens  års-
beretning). 2.3. Kommissionens  vurdering  afspejler  allerede  i 
stor udstrækning  den  usikkerhed,  der  præger  opsvin-
get, og Udvalget  understreger,  at man  virkelig  må be-
tragte  situationen  som  meget  usikker. 
Vi er endnu  ikke  i stand  til at vurdere  opsvingets 
styrke  og varighed.  Udvalget  mener  ikke,  at opsvinget 
uden  en ændring  af politikken  nødvendigvis  vil ud-
vikle  sig automatisk,  og at det vil fortsætte  i perioden 
indtil  1980. 
2.4. Det  vigtigste  øjeblikkelige  problem,  som  både 
recessionen  og usikkerheden  omkring  opsvinget  har 
affødt,  er fortsat  det  store  antal  heltidsarbejdsløse  i 
næsten  alle  medlemsstaterne,  hvilket  afspejler  både 
den totale  mangel  på  efterspørgsel  samt  alvorlig 
strukturel  uligevægt. 
3. Den  økonomiske  politik  i 1976 
3.1. Medlemsstaternes  politik  i 1976  tog sigte  på at 
mindske  det  meget  høje  inflationsniveau  og samtidig 
traf man  arbejdsløshedsbekæmpende  foranstaltnin-
ger. Man  har  i begrænset  omfang  fået  mindsket  infla-
tionen,  dog  ikke  i samme  grad  i alle  medlemsstater. 
Men  arbejdsløshedsbekæmpelsen  har  ikke  været  kro-
net med  megen  held. 
3.2. Kommissionen  henviser  i punkt  2.6.  til »en 
lang  række  virkemidler  i beskæftigelsespolitikken«, 
som medlemsstaterne  anvendte  i 1976  til at bekæmpe 
inflationen.  Men  disse  har  hovedsageligt  taget  sigte 
på at mindske  virkningerne  af arbejdsløsheden,  sna-
rere end  at fjerne  årsagerne.  Det  er Udvalgets  opfat-
telse,  at medlemsstaterne  kunne  have  været  mere  dri-
stige  i deres  kamp  mod  arbejdsløshedens  grundlæg-
gende  årsager,  samtidig  med  at de konsoliderede  den 
inflationsbekæmpende  politik. 
4. Udsigterne  for 1977 
4.1. Medlemmer  af Udvalget  bemærker,  at Kom-
missionen  forventer,  at den  samlede  økonomiske 
vækst  skulle  ligge  på omkring  4 %, og at arbejdsløs-
heden  skulle  blive  reduceret  til mindre  end  4 %. Sid-
ste tal vil ikke  betyde  et tilstrækkeligt  fremskridt  for 
mange  medlemsstater.  Det  er vanskeligt  at få Kom-
missionens  bemærkning  i punkt  3.6  om,  at »arbejds-
løshedsprocenten  skulle  falde  til lidt  under  4 % af de 
erhvervsaktive«  til at harmonere  med  vækstraten  på 
4 %. Bemærkningen  i samme  afsnit  om,  at »antallet 
16. 12. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 297/5 
af heltidsarbejdsløse  i Fællesskabet  vil blive  mindst 
lige så stort  som  i 1975«,  må ses i sammenhæng  med 
punkt  1.3,  hvor  antallet  af arbejdsløse  i slutningen  af 
1975  opgives  til 4,7 %. Det  fremgår  på ingen  måde 
klart  af nogen  analyse  af de enkelte  komponenter  i 
den samlede  efterspørgsel,  at gennemsnittet  på 4 % 
kan opnås  på grundlag  af en uændret  national  og 
fælles  politik. 
4.2. Kommissionen  forventer  en  vækstrate  på 
8-9 % i den  samlede  verdenshandel.  En nærmere  be-
tragtning  viser  imidlertid,  at næsten  alle  medlemssta-
ter er afhængig  af et eksportorienteret  opsving. 
Afmatningen  i industriproduktionen  i De forenede 
Stater,  Japan  og visse  medlemsstater  lader  formode, 
at den  vækst,  man  oplevede  i verdenshandelen  i 1976, 
sandsynligvis  ikke  vil gentage  sig i 1977.  Man  bør 
derfor  fortsat  betragte  Kommissionens  tal med  en vis 
usikkerhed. 
4.3. Kommissionens  årsberetning  viser,  at investe-
ringerne  kun  reagerer  meget  langsomt  på opsvinget. 
Inden  for den  private  sektor  kan  dette  være  tegn  på 
manglende  tillid  til en fortsættelse  af opsvinget  og 
dermed  tvivl  om indtjeningsmulighederne. 
4.4. Kommissionen  forventer,  at stigningen  i de 
offentlige  udgifter  bliver  meget  beskeden.  Dette  bety-
der, at den  offentlige  sektor  ikke  vil være  en afgø-
rende  igangsætter  i denne  periode. 5. Politikken  på mellemlang  sigt,  som  den  kortfri-
stede  økonomiske  politik  skal  bringes  i sam-
menhæng  med 
5.1. Medlemmer  af Udvalget  anser  det for væsent-
ligt, at udsigterne  og politikken  for 1977  ses på bag-
grund  af Fællesskabets  politik  på mellemlang  sigt 
indtil  1980.  På trepartskonferencen  fastsatte  man 
klare  målsætninger  for Fællesskabet  indtil  1980: 
— samtidig  genskabelse  af fuld  beskæftigelse  og af 
stabilitet  som  det fornemste  mål; 
— en årlig  vækstrate  i Fællesskabets  nationalprodukt 
på gennemsnitlig  ca. 5 % i perioden  1976-1980; 
— opnåelse  af fuld  beskæftigelse  inden  1980; 
— den  årlige  inflationstakt  i alle  medlemsstaterne 
bør gradvist  mindskes  til mellem  4 og 5 % inden 
1980; 
De økonomiske  målsætninger  for 1977  må ses i sam-
menhæng  med  disse  mål  på mellemlang  sigt. 
For at bakke  trepartskonferencens  målsætninger  op 
bør man  søge  at skabe  en afbalanceret  økonomisk 
struktur,  en afbalanceret  regionalstruktur  og en afba-
lanceret  fordeling  af små,  mellemstore  og store  virk-
somheder. 
4.5. Det  er ikke  muligt  at forudsige  den  fremtidige 
inflationstendens  med  større  nøjagtighed,  særlig  som 
følge  af uvisheden  omkring  råstof-  og oliepriserne. 
4.6. På  den  anden  side  vil de interne  omkostninger 
sandsynligvis  stige  med  en lavere  takt  i første  del af 
1977  end  i 1976,  men  tørkens  indvirkning  på fødeva-
repriserne  og den  fælles  landbrugspolitik  samt  visse 
regeringers  forhøjelse  af den  indirekte  beskatning 
som anbefalet  af Kommissionen  vil forværre  den  in-
flatoriske  stigning  i forbrugerpriserne.  Alt i alt fore-
kommer  en gennemsnitlig  inflationstakt  på samme 
niveau  som  i 1976-sandsynlig. 
4.7. Spørgsmålet  om valutakurserne  og den  offent-
lige sektors  underskud  kræver  en mere  omfattende 
behandling  end  i Kommissionens  beretning. 5.2. Det  er Udvalgets  overbevisning,  at disse 
målsætninger  ikke  vil kunne  nås  inden  1980  udeluk-
kende  ved  anvendelse  af konventionelle  økonomiske 
foranstaltninger.  Der  skal  udvikles  nye  økonomiske 
strategier  både  på fællesskabsplan  og i de enkelte 
medlemsstater.  Hurtig  makro-økonomisk  reflation  — 
selv om dette  var muligt  — ville  ikke  være  frugtbart. 
En politik,  der udelukkende  sætter  sin lid til væksten 
i verdenshandelen,  ville  heller  ikke  føre  til de ønskede 
mål. Spontan  markedsreaktion  vil derfor  ikke  nød-
vendigvis  kanaliseres  mod  opfyldelse  af trepartskonfe-
rencens  mål,  særlig  tilvejebringelse  af fuld  beskæfti-
gelse.  Det er derfor  nødvendigt,  at regeringerne  griber 
korrigerende  ind.  Medlemsstaterne  bør  derfor  over-
veje et mellemfristet  program  med  specifikke  og 
direkte  foranstaltninger,  som  er i overensstemmelse 
med trepartskonferencens  målsætninger  samt  den 
strategi,  der  er nøjere  fastlagt  i det af Fællesskabet 
vedtagne  program  for  den  økonomiske  politik  på 
mellemlang  sigt,  således  at der  opnås  et betydeligt 
samordnet  opsving  i produktion  og beskæftigelse  i 
hele Fællesskabet. 
Nr. C 297/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16.12.  76 
5.3. For  at nå  målsætningerne  for  1980  skulle 
målet  for  1977  have  været  højere  end  de 4 %, som 
foreslås  i Kommissionens  beretning.  De  forventede 
produktions-  og beskæftigelsesresultater  i 1977,  som 
Kommissionen  har  fastlagt,  passer  ikke  sammen  med 
de fastsatte  mål  for  1980,  hverken  på fællesskabsni-
veau  eller  på baggrund  af den  politik,  der  vil blive 
ført i de enkelte  medlemsstater. 
6. Nationale  foranstaltninger 
6.1. Udvalget  anerkender,  at realisieringen  af disse 
målsætninger  fastsat  på trepartskonferencen  hovedsa-
geligt  er afhængig  af den  politik,  der  føres  i de 
enkelte  medlemsstater.  Målet  bør  være  at  løse 
arbejdsløshedsproblemet,  samtidig  med  at man  vide-
refører  de opnåede  resultater  i inflationsbekæmpelsen. 
Kommissionen  er yderst  tilbageholdende  med  hensyn 
til den  politik,  der  skal  føres  på nationalt  plan. 
Udvalget  mener,  at hvis  arbejdsløsheden  skal  betrag-
tes som  det  vigtigste  problem,  må  regeringerne  ikke 
sætte  muligheden  for  ekspansion  på spil  ved  at give 
sig i kast  med  budgetmæssige  og deflatoriske  foran-
staltninger,  hvad  enten  det  sker  ved  finanspolitiske 
eller  andre  midler.  Kommissionen  erkender,  at denne 
fare ikke  udelukkende  er et nationalt  problem,  og 
kommenterer,  at »hvis  den  nuværende  svaghed  i den 
økonomiske  vækst  falder  sammen  med  virkningerne 
af medlemsstaternes  stabiliseringsprogrammer,  kan 
følgen  blive  kumulativ  formindskelse  af den  eksterne 
efterspørgsel«.  Derfor  bør  et kortfristet  pres  på beta-
lingsbalancen  eller  på det  offentliges  underskud  så 
vidt muligt  ikke  tilsidesætte  et nøje  fastlagt  aktivitets-
stimulerende  program. 
6.2. På  den  anden  side  ville  omfattende  konjunk-
turstimulerende  foranstaltninger  uden  tvivl  true  det 
fremskridt,  man  har  gjort  i inflationsbekæmpelsen  og 
kunne  let udgøre  en trussel  mod  betalingsbalancen  og 
valutakurserne.  Aktivitetsfremmende  foranstaltninger 
bør derfor  planlægges,  kontrolleres  og rettes  specielt 
mod  fremme  af investeringerne  og beskæftigelsen. 6.4. Hvis  beskæringer  i det  offentliges  budgetter 
griber  voldsomt  ind  i kapitaludgifterne  og infrastruk-
tur som  for  eksempel  uddannelse,  vil dette  betyde  en 
trussel  mod  en rationel  omstrukturering  og genop-
bygning  af økonomien. 
6.5. Kortfristede  arbejdsløshedsbekæmpende  for-
anstaltninger  vil  efter  Udvalgets  opfattelse  fortsat 
være  nødvendige.  Men  man  burde  i stedet  lægge  vægt 
på programmet,  der  på en mere  permanent  basis 
skaber  og bevarer  arbejdspladser.  En langt  mere  aktiv 
beskæftigelsespolitik  er nødvendig,  herunder  udvi-
delse  af faglig  uddannelse  forbundet  med  beskæftigel-
sesplanlægning  og skabelsen  af arbejdspladser. 
6.6. Et  markant  og betydeligt  opsving  i investerin-
gerne  i den  private  sektor  er nødvendigt.  Man  har 
endnu  ikke  tilstrækkelig  tillid  til den  økonomiske  sta-
bilitet. 
6.7. Byggeindustrien  spiller  en afgørende  rolle  i en 
opgangsperiode,  og en stimulering  af denne  sektor 
bør derfor  være  et væsentligt  element  i et levedygtigt 
aktivitetsstimulerende  program. 
6.8. Der  er derfor  brug  for fortsatte  selektive  inve-
steringsforanstaltninger,  som  fremmer  beskæftigelsen, 
især i regioner  med  stor  arbejdsløshed.  Mange  inve-
steringer  virker  imidlertid  ikke  »beskæftigelsesska-
bende«,  men  tværtimod  beskæftigelsesreducerende. 
En investeringspolitik  på mellemlang  sigt  bør  kræve, 
at investeringerne  rettes  selektivt  mod  projekter,  der 
direkte  eller  indirekte  skaber  beskæftigelse.  Eftersom 
det er Kommissionens  strategi  at lede  ressourcer 
stammende  fra  lønmodtagernes  forbrug  over  i inve-
steringer,  må man  være  klar  over,  at hvis  arbejdsta-
gerne  og fagforeningerne  skal  kunne  acceptere  noget 
sådant,  må der  gives  en vis garanti  for disse  investe-
ringers  samfundsmæssige  effektivitet,  herunder  deres 
beskæftigelsesskabende  virkning. 
6.3. Udvalget  ønsker,  at der  på mellemlang  sigt 
sker en ordnet  mindskelse  af den  offentlige  sektors 
underskud  og den  finansieringsbyrde,  de medfører. 
Det vil imidlertid  på kort  sigt  være  nødvendigt,  at de 
offentlige  udgifter  og især  den  offentlige  sektors  inve-
steringer  i højere  grad  anvendes  til at støtte  opsvin-
get, end  det fremgår  af Kommissionens  vurdering. 6.9. Når  man  øger  de investeringsfremmende  for-
anstaltninger,  er det  vigtigt  at undgå  at skade  kon-
kurrencen  mellem  medlemsstaterne  eller  at komme  i 
konflikt  med  gennemførelsen  af Fællesskabets  kon-
kurrencepolitik. 
16. 12. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 297/7 
6.10.  Udover  disse  rent  kortsigtede  foranstaltnin-
ger foreslår  Udvalget,  at hver  enkelt  medlemsstat  selv 
udformer  et program  for  reguleret  genrejsning  på 
mellemlang  sigt  med  mål,  som  skal  nås  i 1980,  og 
som er forenelig  med  de  målsætninger,  der  blev 
opstillet  på  EF-niveau  og  på  trepartskonferencen. 
Målene  sættes  for  beskæftigelsen,  produktionens 
vækst  og inflationen.  Disse  mål  på mellemlang  sigt 
skulle  prociceres  ned  på hvert  af de mellemliggende, 
år; den  enkelte  medlemsstat  begynder  med  at opstille 
mål for 1977. den fælles  landbrugspolitik,  samt  støtten  fra  Kul-  og 
Stålfællesskabet.  Vi henstiller  især: 
a) som  Kommissionen  skriver  i punkt  4.11  i sin års-
beretning  er det nødvendigt  i højere  grad  at koor-
dinere  disse  midler  for at kunne  tage  skridt  til en 
beskæftigelses-  og omskolingspolitik  til imødegå-
else af strukturændringer.  Udvalget  henstiller,  at 
Kommissionen  uopholdeligt  overvejer,  hvilket 
system  der  er nødvendigt  for at nå frem  til denne 
koordinering; 
6.11.  De  lande,  som  har  gennemført  pris-  eller  ind-
komstpolitik  eller  en kombination  af begge  som  led i 
inflationsbekæmpelsen,  må vurdere  værdien  af disse 
på baggrund  af konjunkturopgangen,  og på baggrund 
af de EF-direktiver  og henstillinger,  der  måtte  blive 
vedtaget. 
6.12.  Pengepolitikken  skal  følges  nøje  i alle  med-
lemsstaterne,  således  at resultaterne  af inflations-
bekæmpelsen  ikke  bringes  i fare,  men  Udvalget 
mener  ikke  at genrejsningen  eller  inflationsbekæmpel-
sen kan  ske  via generelle  pengepolitiske  indgreb,  såle-
des som  det  i Kommissionens  årsberetning  hedder  i 
punkt  4.11  »globale  regulerende  midler  er ikke  læn-
gere i sig selv  tilstrækkelige  til at bekæmpe  inflation 
og arbejdsløshed  og samtidig  foretage  de talrige  nød-
vendige  strukturændringer«.  Større  pengepolitisk  disci-
plin kan  i 1977  blive  nødvendig  i nogle  medlemssta-
ter. Kommissionen  udtrykker  sig ikke  præcist  herom  i 
punkt  4.6,  og Udvalget  ser sig heller  ikke  i stand  til at 
kvantificere  præcise  kriterier.  Udvalget  henstiller  dog, 
at Kommissionen  indleder  yderligere  undersøgelser  af 
pengeforsyningens  betydning  samt  af de spørgsmål, 
som rejses  i punkt  4.6. 
7. Fællesskabsforanstaltninger 
7.1. Foranstaltninger  truffet  i nationalt  regie  må 
suppleres  med  foranstaltninger  på EF-niveau  på to 
niveauer: 
Brug  af EF-midler  til at afbøde  vanskeligheder  i form 
af strukturel  arbejdsløshed.  Dette  betyder  større  sam-
ordning  af Fællesskabets  indsats  på dette  område,  der 
både  skal  omfatte  Socialfonden,  Regionalfonden,  Den 
europæiske  Investeringsbank  og de sociale  aspekter  af b) da både  Social-  og Regionalfonden  er vigtige  i 
arbejdsløshedsbekæmpelsen  på EF-plan,  og da de-
res nuværende  ressourcer  er utilstrækkelige,  hen-
stiller  Udvalget,  at de ressourcer,  som  står  til de-
res rådighed,  øges,  samt  at de kriterier,  under 
hvilke  de virker,  revideres; 
c) at man  overvejer  muligheden  for at yde  støtte  fra 
Regionalfonden  uden  for  allerede  understøttede 
områder,  især  byområder  og andre  områder  med 
stor arbejdsløshed. 
8. Koordinering  af medlemsstaternes  politik 
8.1. Hvis  EF-landene  skal  have  en rimelig  chance 
for at nå  de  vækstrater,  som  trepartskonferencen 
satte  som  mål,  må  der  i 1977  ske  store  sremskridt 
henimod  en  realisering  af disse  målsætninger  — 
muligheder,  som  vil blive  spoleret,  hvis  enkelte  stater 
træffer  foranstaltninger,  som  bringer  ekspansionen 
andetsteds  i fare,  eller  anvender  restriktive  makro-
økonomiske  foranstaltninger,  som  afdæmper  stig-
ningstakten  i den  samlede  vækst.  Dette  erkendes  af 
Kommissionen  i årsberetningens  punkt  4.3.  Disse 
forhold  understreger  nødvendigheden  af en større 
koordination  i 1977.  Hvis  hver  enkelt  medlemsstat, 
som henstillet  ovenfor,  opstiller  mål  for vækstraterne 
gennem  en specifikation  af de enkelte  efterspørgsels-
komponenter,  herunder  især  eksporten  til andre  med-
lemsstater,  er der  skabt  et grundlag  for  en begyn-
dende  synkronisering  af  genrejsningsprocessen. 
Udvalget  henstiller,  at denne  fremgangsmåde  til koor-
dinering  af medlemsstaternes  økonomiske  politik 
gennemgås  nøje  af Kommissionen  og af finans-  og 
økonomiministrene  i Rådet  på grundlag  af arbejdet  i 
Udvalget  for  økonomisk  Politik  og Det  monetære 
Udvalg. 
8.2. Det  er nøvendigt,  at man  erkender,  at en 
sådan  synkronisering  vil lægge  større  moralsk  pres  på 
overskudslandene  for at få dem  til at øge  aktiviteten 
Nr. C 297/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 16. 12. 76 
hurtigere  og kraftigere,  end tilfældet  havde  været  med 
prioriteter  på rent  nationalt  plan. 
8.3. Koordinering  mellem  medlemsstaterne  med 
hensyn  til handelspolitikken  er af stor  betydning.  Det 
er derfor  nødvendigt  at finde  en metode  til forbedring 
af den  nuværende  politik  og om  nødvendigt  ændre 
den på basis  af nyindvundne  erfaringer. 
8.4. En  faktor,  der kan  lægge  hindringer  i vejen  for 
en regulær  genrejsning,  er problemet  om  den  vedva-
rende  valutauro.  Større  valutakursstabilitet  må  være 
en målsætning,  der  søges  realiseret  via EF-politik  og 
EF-foranstaltninger. 
Dette  vil nok  kræve,  at der  stilles  større  nødhjælps-
fonds  til rådighed  på EF-niveau  for at hjælpe  valutaer 
under  pres.  Der  bør  også  tages  skridt  til løsning  af de 
øvrige  problemer  omkring  valutakurserne. 
8.5. Fællesskabet  må erkende  den  fare,  der er for, 
at en af de større  medlemsstaters  betalingsbalance 
bryder  sammen  med  ødelæggende  virkninger  til følge 
for hele  genrejsningsprogrammet.  Efter  Udvalgets 
mening  bør  samtlige  lån kanaliseres  via EF-institutio-
ner, fremfor  at de ydes  på basis  af multilaterale  ad 
hoc-aftaler,  og på forhånd  bør  der  på fællesskabsni-
veau  fastlægges  meget  strenge  kriterier  for tildelingen 
og anvendelsen  af disse  lån. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  28. oktober  1976. 8.6. Nye  inflationsskabende  pres  på forbrugerpri-
serne  ville  være  en trussel  mod  en politik,  der  er 
baseret  på produktionsudvidelse.  Udvalget  vil gerne 
henstille,  at der  i forbindelse  med  de kommende 
justeringer  af interventionspriserne  samt  tilpasningen 
af valutaerne  inden  for  den  fælles  landbrugspolitik 
tages  hensyn  til landbrugsprisforhøjelsernes  videre  in-
flationsmæssige  virkninger. 
8.7. Kommissionens  forslag  om øget  indirekte  be-
skatning  og ændringer  inden  for den  offentlige  sektor 
kan vise  sig farlige  ved  at forværre  detailprisinflatio-
nen og dermed  skabe  øgede  lønkrav. 
9. Trepartskonferencen 
9.1. Udvalget  ser med  tilfredshed  på de resultater, 
man opnåede  på trepartskonferencen  i Luxembourg 
hvard  angår  målsætningerne  på mellemlang  sigt.  Det 
mener,  at man  bør  fortsætte  disse  initiativer,  samtidig 
med at man  forbedrer  det  forberedende  arbejde, 
hvori  ikke  blot  Kommissionen  og Udvalget  for øko-
nomisk  politik,  men  også  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  bør deltage. 
9.2. Dette  får Udvalget  til at bemærke,  at hvis  det 
påtænkte  initiativ  skal  blive  virkningsfuldt,  bør 
udgangspunktet  være  en tilsvarende  konfrontation  i 
samtlige  medlemsstater. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til udtalelse  fra Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  debatten: 
Punkt  5.2 
Punkt  5.2 udgår. 
16. 12. 76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 297/9 
Begrundelse: 
I punkt  5.2 hedder  det,  at »nye  økonomiske  strategier  er nødvendige  både  på fællesskabsplan 
og i de enkelte  medlemsstater«.  Jeg  finder  ikke  bemærkningerne  acceptable,  fordi  man  frem-
kalder  det indtryk,  at de af medlemsstaterne  for tiden  fulgte  strategier  ikke  er i stand  til ved-
blivende  at bære  frugt  — bl.a.  fordi  en vis tid er nødvendig  — ikke  blot  i henseende  til gennem-
førelse  af visse  allerede  udformede  foranstaltninger,  men  også  i henseende  til de følger,  som 
disse  foranstaltninger  kan  få fremover.  Det  er ikke  så meget  et spørgsmål  om  nye  foranstalt-
ninger  som  et spørgsmål  om  en mere  passende  intensiv  gennemførelse  af disse  både  inden  for 
de enkelte  medlemslande,  mellem  medlemsstaterne  indbyrdes  og endog  på internationalt  plan. 
Længere  nede  i dette  punkt  hedder  det,  at der  må arbejdes  for »opnåelse  af et betydeligt  sam-
ordnet  opsving  i produktion  og beskæftigelse«  gennem  selektive  og direkte  foranstaltninger. 
Dette  ville  kræve  centraliseret,  direkte  styring  af virksomhedernes  aktiviteter,  hvilket  ville 
ødelægge  markedsenheden  som  følge  af diskrimination  mellem  sektorer  og virksomheder.  Man 
kan stille  det spørgsmål,  hvem  der  skulle  kunne  spille  denne  koordinationsrolle  på fællesskabs-
plan,  for selv  på nationalt  plan  finder  man  ikke  denne  form  for mikro-økonomisk  styring  i de 
EF-lande,  der har  den  laveste  inflationsrate  og den  mest  afbalancerede  vækst. 
Bortset  fra disse  grundlæggende  bemærkninger  finder  jeg,  at da det i punkterne  6 og 7 i denne 
udtalelse  nøje  og nuanceret  beskrives,  hvilke  økonomisk-politiske,  socialpolitiske  og arbejds-
markedsmæssige  foranstaltninger,  der  bør  træffes  på såvel  nationalt  som  fællesskabsplan,  er 
dette  utilstrækkelig  grund  til at lade  punkt  5.2 udgå. 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  direktiv  om indirekte  skatter  på handelen  med 
værdipapirer 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 133  af 14. juni  1976,  side  1. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  12.  april  1976  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om  oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  142.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den 27. og 28. oktober  1976,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  -
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
100, 
undqr  henvisning  til anmodning  om  udtalelse  fra 
Rådet  af 12. april  1976, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  27. april  1976  om at pålægge  Afdelin-gen for  økonomiske  og finansielle  anliggender  at 
udarbejde  udtalelse  og beretning, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  afgivet  af 
ordføreren,  hr. Cammann, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af ovennævnte 
afdeling  på mødet  den  31. august  1976, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  142.  ple-
narforsamling  den  27.  og 28.  oktober  1976,  mødet 
den 27. oktober  1976  —