·Virkningen er blevet forbedret betydeligt i årenes løb og anses generelt for at være tilfredsstillende. Der er dog plads til forbedringer for visse tværgående spørgsmål (såsom strømlining med henblik på en mere ensartet proces) og for specifikke retsakter.

Der blev stillet tyve evalueringsspørgsmål, der i alt væsentligt gik på, om de rigtige oplysninger blev stillet til rådighed på det rette tidspunkt, på den rigtige måde og med færrest mulige omkostninger. Interesserede grupper blev hørt online eller gennem regelmæssige workshopper. Miljøpolitikken omfatter 181 rapporteringsforpligtelser, der findes i 58 EU-retsakter på miljøområdet. De kræver numeriske oplysninger og geodataoplysninger, men de fleste er i tekstformat – som er de vanskeligste at rapportere om, strukturere og analysere. Hyppigheden varierer. Ca. halvdelen finder sted med to eller flere års mellemrum, og ca. halvdelen munder ud i en rapport fra Kommissionen til de andre EU-institutioner. Processerne varierer også, men synes at fungere bedst, når EEA behandler dataene. Konklusionerne af evalueringen kan sammenfattes som følger:

·Ud over at se på rapporteringen på EU-plan fokuserede kvalitetskontrollen også på, hvordan disse oplysninger blev formidlet efterfølgende.

·"Rapporteringsforpligtelser" er de retlige bestemmelser om, at data, oplysninger og rapporter skal sendes til Kommissionen eller EEA. Denne rapportering skulle primært gøre det muligt for Kommissionen at overvåge anvendelsen af EU-lovgivningen i medlemsstaterne. Kvalitetskontrollen omfatter således, hvad der betegnes som "overvågning af lovgivningen", men ikke miljøovervågning "i praksis" i bred forstand.

Udfordringen med denne kvalitetskontrol var at skabe balance mellem to aspekter. På den ene side betød det, at man trådte et skridt tilbage for at få et større overblik og drage lære af de forskellige rapporteringsstrømme. På den anden side gik øvelsen ud på at betragte detaljerne i de forskellige rapporteringsstrømme og de operationelle udfordringer, som de udgør, og drage lære heraf. Selv om det var målet at være så ambitiøs som muligt, var håndterbarheden også af afgørende betydning. De vigtigste spørgsmål vedrørende anvendelsesområdet var følgende:

I denne rapport fremlægges den deraf følgende handlingsplan for at sikre, at EU's miljølovgivning har de tilsigtede praktiske virkninger. Formålet er bedre at oplyse den europæiske offentlighed om disse resultater og samtidig forenkle rapporteringsbyrden for de nationale myndigheder og virksomheder.

Rapportering medfører dog omkostninger for medlemsstaterne og virksomhederne, så der skal findes en balance mellem kravet om bedre information og de omkostninger, der er forbundet med at tilvejebringe dem. Det er grunden til, at der med pakken om bedre regulering fra maj 2015 blev indledt en omfattende revision af rapporteringskravene, herunder på miljøområdet, i form af en kvalitetskontrol med fokus på rapportering og overvågning af lovgivningen.

Nogle miljørapporter er meget populære. Den årlige EU-rapport om badevandskvaliteten tiltrækker sig opmærksom over alt i Europa, hvilket ses af, at de onlineoplysninger, der stilles til rådighed af Det Europæiske Miljøagentur (EEA), blev tilgået over 73 000 gange i 2016. En række andre rapporter, der offentliggøres af Kommissionen, bemærkes stort set ikke af den brede offentlighed, men opfylder et vigtigt formål i henseende til overvågning af anvendelsen af EU-lovgivningen.

Kendskab hertil kræver styring af informationsstrømmene. Oplysning på europæisk plan starter normalt lokalt: Miljøovervågning af luftforureningen, naturens tilstand, vandkvaliteten osv. drejer sig om at se, hvad der sker med miljøet "i praksis". Nogle af disse oplysninger indberettes herefter til EU, ligesom offentligheden også orienteres. På europæisk plan anvendes de til overvågning af lovgivningen for at kontrollere, om denne faktisk opfylder målsætningerne.

Selv om det ved kvalitetskontrollen blev konstateret, at miljørapporteringen i det store og hele var formålstjenlig, blev der også identificeret problemer, som skal tackles (se afsnit 2). Disse vil blive imødegået ved at træffe foranstaltninger på fem områder. Det drejer sig om at:

Evalueringer af miljølovgivningen som led i programmet for målrettet og effektiv regulering (REFIT) fokuserer systematisk på miljørapportering og overvågningsspørgsmål. Disse evalueringer er den vigtigste drivkraft bag forandring, hvor der er behov for det. Dette er f.eks. tilfældet med evalueringen af INSPIRE-direktivet.

Kommissionen har længe samarbejdet med medlemsstaterne om at strømline miljørapporteringen. Som det seneste har Kommissionen allerede påbegyndt en række ændringer, der delvist var inspireret af denne kvalitetskontrol. Disse omfatter ændringer af Kommissionens forslag til affaldslovgivning eller ophævelse af direktivet om standardiseret rapportering, der vil medføre reelle fordele i de kommende år. Der er således allerede blevet eller er ved at blive gennemført ændringer på alle de vigtigste miljøpolitiske områder såsom luft, vand og natur (se oversigten i tabel 1 i SWD(2017) 230). Disse ændringer viser, at det er muligt at reducere omkostningerne og samtidig forbedre kvaliteten af oplysningerne.

·yderligere tilpasning af tidsplanen for og hyppigheden af rapporteringsforpligtelserne til de vigtigste behov inden for politikcyklussen

·mindskelse af forpligtelserne til at rapportere i tekstformat og fremme af god IT-praksis såsom fælles standarder for åbne kilder

·sikring af, at alle rapporteringsforpligtelser omfatter de nøgleindikatorer, der er nødvendige for at vurdere overholdelsen og forstå resultaterne i forbindelse med opfyldelsen af målsætningerne

Dokumentationen fører til den konklusion, at de fleste rapporteringsforpligtelser i det store og hele er formålstjenlige. Endvidere er der for nylig gjort store fremskridt på mange områder (se afsnit 3).

Rapportering, der anses for at være mindre nyttig (knyttet til rapporteringsforpligtelser)

Rapportering, der anses for at være meget nyttig (knyttet til rapporteringsforpligtelser)

Tabel 1: Oversigt over resultater (for flere detaljer henvises til SWD(2017) 230). Procentandelen vedrører enten de 58 EU-retsakter eller de 181 rapporteringsforpligtelser, der er blevet analyseret, afhængigt af de disponible data.

–at mindske behovet for at tilvejebringe tekstuel og kontekstuel information eller hyppigere anvende lukkede spørgsmål med forud fastsatte, korte svar, når det er hensigtsmæssigt

–så vidt muligt at tilpasse sådanne nøgleindikatorer til de mere generelle politiske behov under målene for bæredygtig udvikling (SDG), syvende miljøhandlingsprogram og revisionen af gennemførelsen af miljøreglerne for at sikre en koordineret tilgang

Denne mere ensartede, videnskabelige tilgang vil blive indført gennem en forpligtelse til at foretage en mere detaljeret undersøgelse af rapporteringen ved alle kommende evalueringer og forslag. Herved udnyttes de regelmæssige revisioner og evalueringer, der gør det muligt for Kommissionen i samarbejde med EEA og EU-medlemsstaterne hvert femte år at revidere de oplysninger, der ønskes opnået gennem rapportering. Samtidig er Kommissionen i stand til at overveje, hvor godt lovgivningen fungerer mere generelt. I denne forbindelse vil revisionen systematisk fokusere på følgende muligheder:

For at sikre en systematisk og sammenlignelig tilgang vil Kommissionen også gennemføre den tilgang til miljørapportering, der er skitseret i denne rapport, ved evalueringen af den eksisterende EU-miljølovgivning og udformningen af nye lovgivningsforslag (f.eks. ved at strømline rapporteringsprocessen eller forbedre bestemmelserne om oplysning af offentligheden).

For at sikre en systematisk og sammenlignelig tilgang vil Kommissionen supplere den fremgangsmåde, der anbefales i retningslinjerne for bedre regulering, og så vidt muligt indføre standardbestemmelser for miljørapporteringsforpligtelser.

Ud over de foranstaltninger, der allerede er skitseret i afsnit 3, vil denne foranstaltning fokusere på konklusionerne vedrørende behovet for at ændre enkelte retsakter. På grundlag af en mere detaljeret analyse af disse spørgsmål vil Kommissionen foreslå lovgivningsmæssige ændringer, der f.eks. kunne vedrøre:

Tidsplan: Tidsplan for forskellige retsakter i overensstemmelse med behovet for at fremsætte forslag fra Kommissionen

Ved kvalitetskontrollen blev det konstateret, at den eksisterende miljørapporteringsproces i det store og hele giver resultater, men at der kunne gennemføres nogle konkrete forbedringer. Nogle af disse forbedringer såsom tilpasning af tidsplanen kan kun gennemføres ved at ændre lovgivningen. Andre ændringer kræver ikke nogen lovgivningsmæssige ændringer, men kan være omfattende på grund af deres art.

Resultatet burde være oplysninger af bedre kvalitet, der bliver nemmere at tilvejebringe, og som anvendes i større omfang. Dette vil være til fordel for alle, der er involveret i eller interesserer sig for miljørapportering. Myndighederne vil få gavn af det i form af mindskede administrative byrder. Byrden for virksomhederne vil blive mindsket, hvis medlemsstaternes myndigheder videreformidler effektivitetsforbedringerne, når virksomheder er involveret i rapportering og overvågning af lovgivningen. Beslutningstagerne vil få oplysninger af bedre kvalitet som grundlag for udvikling af politikker. Sidst, men ikke mindst, vil den europæiske offentlighed, virksomhederne og myndighederne få bedre adgang til bedre miljøoplysninger.

Med henblik herpå vil Kommissionen styrke Det Europæiske Miljøagenturs (EEA) kapacitet til at bistå med at levere resultater i forbindelse med en sådan tilgang på grundlag af de erfaringer, værktøjer og processer, der allerede findes i agenturet. Kommissionen vil overføre budgettet fra LIFE-programmet (ca. 3,1 mio. EUR i en treårig pilotfase) og dermed sætte EEA i stand til at føre an i gennemførelsen af foranstaltningen til modernisering af e-rapportering (se foranstaltning 3 nedenfor) og bidrage til at opnå resultater med flere andre som anført nedenfor. Dette vil supplere den løbende støtte til rapportering og aftalte fremtidige opgaver (f.eks. i forbindelse med energi- og klimapolitik) og forbedringer (f.eks. i forbindelse med Reportnet 2.0) som omhandlet i EEA's flerårige og årlige arbejdsprogram. Der vil så blive taget hensyn til resultatet af denne pilotfase ved opfølgningen af den af Kommissionen ledte EEA-EIONET-evaluering og overvejelserne omkring EEA-forordningen.

Disse foranstaltninger afspejler behovet for en fælles tilgang til rapportering. Dette betyder, at man skal gå væk fra et system, hvor rapportering udvikler sig parallelt på flere forskellige miljøpolitiske områder, til en mere standardiseret tilgang, hvor bedste praksis indføres på tværs af politikområder.

–at anvende offentligt tilgængelige oplysninger på nationalt plan i stedet for at anmode om oplysninger igen fra medlemsstaterne eller virksomhederne.

Det rullende program vil også fokusere på formålet med og behovet for rapportering og anvendelsen af de indberettede oplysninger. Endvidere vil de relevante rapporteringsforpligtelser blive revideret, sådan at de er i overensstemmelse med dataspecifikationerne i INSPIRE, eller, når det er mere effektivt, sådan at dataspecifikationerne tilpasses for at sikre overensstemmelse med rapporteringsforpligtelserne. Målet er at maksimere fordelene ved at gå over til datainteroperabilitet, uden at det medfører unødvendige oplysninger.

Der vil i denne revisionsproces blive taget hensyn til de "principper for udarbejdelse af mere intelligent miljørapportering", der er udviklet som led i "Make IT Work"-initiativet.

4.2.Strømlining af rapporteringsprocessen

På grundlag af det, der allerede er investeret i rapporteringsprocessen, kan der gøres mere for at udnytte de løbende fremskridt inden for informationsteknologiværktøjer fuldt ud, herunder standardisering af praksis og procedurer.

Foranstaltning 3: Modernisering af e-rapportering, herunder gennem et mere avanceret Reportnet og ved at gøre bedre brug af den eksisterende infrastruktur Tidsplan: Reportnet 2.0 vil blive lanceret i 2019 og vil gradvist udvide sin kapacitet og forbedre sine resultater, når det er blevet lanceret

For at fremme og modernisere e-rapportering med de seneste IT-løsninger påbegyndte EEA et projekt ved navn "Reportnet 2.0". Reportnet er EEA's infrastruktur til støtte for og forbedring af data og informationsstrømme og anvendes også af nogle af Kommissionens tjenestegrene til deres rapporteringsprocesser. Det blev udformet til en tidligere generation af EU's miljøpolitik og er nu under stort pres på grund af den store mængde af data, der indberettes.

Kommissionen vil støtte revisionen af denne rapporteringsstruktur, så den bliver det centrale og strømlinede EU-værktøj for miljørapportering (og eventuelt andre former for rapportering) over det nuværende ambitionsniveau for Reportnet 2.0 (der primært sigter mod at forbedre kapaciteten og sikkerheden). Reportnet skal også indfri de ambitionsniveauer, der er fastsat i EU's dagsorden for det digitale indre marked, navnlig dem, der er fastsat i handlingsplanen for e-forvaltning og den europæiske interoperabilitetsramme. Kommissionen vil også undersøge muligheden for, at Reportnet kan benytte cloudtjenester, og se, om der er synergier med gennemførelsen af den foreslåede forordning om forvaltning af energiunionen. Kommissionen vil overveje de erfaringer, der er gjort med initiativet vedrørende det fælles miljøinformationssystem (SEIS), og bygge videre på resultaterne og erfaringerne med de sektorafgrænsede informationssystemer for vand og biodiversitet i Europa.

I den forbindelse vil Kommissionen fremme en konsekvent og realistisk anvendelse af INSPIRE-reglerne. REFIT-evalueringen under INSPIRE viste, at den nuværende gennemførelse af direktivet ikke ligger helt på linje med rapporteringsbehovene i henhold til EU's miljølovgivning. Kommissionen er allerede ved at tage skridt til at sikre, at gennemførelsen af INSPIRE "prioriterer geodatasæt på miljøområdet, særlig datasæt med tilknytning til overvågning og indberetning".

Foranstaltning 4: Udvikling af testværktøjer til datahøst på EU-plan Tidsplan: Fremlæggelse af testresultater i 2018

Datahøst er en måde, hvorpå EU-institutionerne kan få adgang til data på nationalt eller lokalt plan uden at indberette dem fysisk. Dette muliggør i princippet bedre og mere fleksibel adgang til data på EU-plan samtidig med, at ulemperne for andre mindskes.

Det har hidtil ikke været muligt at udvikle en applikation på EU-plan med henblik på effektivt at høste og anvende offentligt tilgængelige data. Der findes allerede et vist erfaringsgrundlag, men der vil være behov for yderligere udvikling og test af sådanne værktøjer, før de kan tages i brug. Kommissionen vil sammen med EEA investere i udviklingen af sådanne værktøjer og teste nogle foreløbige idéer inden udgangen af 2018. Dette vil omfatte yderligere forbedring af EU's geoportal og dens tilknytning til Reportnet-projektet. Kommissionen vil også udvikle praktisk vejledning i, hvordan datahøst kan anvendes mere effektivt i miljøpolitikken fremadrettet for at tage fat på de spørgsmål, der blev identificeret ved kvalitetskontrollen (f.eks. vedrørende retssikkerhed).

4.3.Fremme af aktiv formidling af miljøoplysninger på europæisk og nationalt plan

Rapportering bør ikke kun være til brug for EU-institutionerne. Det bør f.eks. også gøre det muligt for offentligheden bedre at forstå den miljøtilstand, den lever i.

Foranstaltning 5: Udvikling af vejledning og fremme af bedste praksis for europæiske og nationale miljøinformationssystemer, herunder bedre adgang til data på en letforståelig måde Tidsplan: Eksempler på vejledning og bedste praksis, som skal offentliggøres i 2018

Kommissionen vil fremme aktiv formidling gennem vejledning om udveksling af bedste praksis på europæisk og nationalt plan som led i den fuldstændige gennemførelse af INSPIRE-direktivet (se også foranstaltning 6). Denne vejledning vil blive udviklet i tæt samråd med medlemsstaterne og andre interesserede grupper. Den vil bygge på erfaringerne fra det sektorafgrænsede arbejde og de sektorafgrænsede pilotprojekter, navnlig dem, der er gennemført som led i de strukturerede gennemførelses- og informationsrammer (SIIF'er). Man vil i den forbindelse også komme ind på de internationale processer i Århuskonventionen ved at tilskynde til en mere udbredt anvendelse af elektroniske værktøjer til aktiv formidling af oplysninger til offentligheden på en letanvendelig og lettilgængelig måde.

Det er af afgørende betydning at sikre, at medlemsstaternes administrative grænser ikke udgør en hindring for datastrømmen og dataforvaltningen. Der bør være en gnidningsløs strøm af oplysninger mellem de offentlige myndigheder og offentligheden. Det er ved gennemførelsen af denne foranstaltning vigtigt, at dette også er tilfældet i en grænseoverskridende sammenhæng, og uanset hvilken medlemsstat oplysningerne stammer fra.