For kryptoaktiver, som ikke er omfattet af EU's finansielle regulering, er to muligheder blevet vurderet: en EU-ordning om deltagelse og en fuldt harmoniseret ordning for udstedere af kryptoaktiver og udbydere af kryptoaktivtjenester, som vil kunne drage fordel af et EU-pas til at udvide deres aktiviteter på tværs af grænserne. Mens den første løsning kan være mindre byrdefuld for små udstedere og tjenesteudbydere, der kan beslutte ikke at deltage, vil den anden løsning sikre et højere niveau af retssikkerhed, investorbeskyttelse, markedsintegritet og finansiel stabilitet og vil nedbringe markedsfragmenteringen i hele det indre marked. Derfor er den anden løsning den foretrukne.

For kryptoaktiver, der betragtes som finansielle instrumenter i henhold til MiFID II (dvs. security tokens), er tre muligheder blevet overvejet: 1) ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger; vejledning om, hvorvidt og hvordan gældende lovgivning finder anvendelse på kryptoaktiver, 2) målrettede lovgivningsmæssige ændringer, som fjerner bestemmelser, der fungerer som en hindring for udstedelse af samt handel og efterhandel med security tokens og brug af DLT-baserede løsninger, og 3) et (treårigt) pilotprojekt, som skaber en ny DLT-markedsinfrastruktur, der giver mulighed for handel med og/eller afvikling af security tokens. Mens bløde lovgivningsforanstaltninger kan bidrage til at tydeliggøre anvendelsen af EU-retten på security tokens og tilknyttede aktiviteter, kan de ikke fjerne de juridiske hindringer, der er indbygget i den gældende lovgivning. Målrettede lovgivningsmæssige tilpasninger giver retssikkerhed og fjerner juridiske hindringer, men vil kun blive anvendt på begrænsede områder, som er blevet identificeret i nylige vurderinger. Mens den tredje løsning kan udgøre en klar forsøgsramme for handel med og/eller afvikling af security tokens, kan dens fordele forsvinde, hvis forsøgsordningen ikke forlænges efter den treårige periode. Da disse løsninger supplerer hinanden, vil den foretrukne tilgang være at gå forsigtigt frem med en kombination af de tre løsninger. Dette vil være i overensstemmelse med behovet for en gradvis reguleringsmæssig tilgang i forbindelse med et fremspirende marked og den store forskel mellem netværk helt uden tilladelser og netværk med tilladelser, hvor noget af kontrollen er centraliseret.

For "stablecoins" har Kommissionens tjenestegrene overvejet tre løsninger: 1) skræddersyede lovgivningsmæssige foranstaltninger for udstedere af "stablecoins", 2) regulering af "stablecoins" i henhold til EMD2, da nogle "stablecoins" er tæt på definitionen af e-penge og anvendes som betalingsinstrumenter, 3) foranstaltninger med henblik på at begrænse udstedelser og tjenesteydelser i forbindelse med "stablecoins" i EU (undtagen hvis de er i overensstemmelse med eksisterende rammer). Ved at følge en streng risikobaseret tilgang vil den første løsning imødegå svagheder vedrørende den finansielle stabilitet og samtidig støtte innovation. Derimod kan den anden og tredje løsning ikke i tilstrækkelig grad imødegå væsentlige risici for forbrugerbeskyttelsen (f.eks. dem, der opstår i forbindelse med udbydere af virtuelle tegnebøger). Endvidere kan løsning 3 indebære, at visse risici for den finansielle stabilitet ikke imødegås, hvis EU-forbrugerne i vid udstrækning anvender "stablecoins" udstedt i tredjelande. Derfor er den foretrukne løsning med hensyn til "stablecoins" en kombination af løsning 1 og 2.