ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (85) 358 
 
 
 
Vol. 1985/0142 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), t his file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februa r 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 v om 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN 
FOR DE
EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
Kommissionens SekretariatKOMC85) 358 endelig udg.  
Bruxelles,  den 22.juli 1985
INTERNT DOKUMENT
KOMMISSIONENS RAPPORT TIL RIBE!
om republikken San Marinos forbindelser  
med Det europæiske Fællesskab  
godkendt af gruppen "San Marino" -  
bestående af repræsentanter for forskellige tjenestegrene
den 4. marts 1985
KOM(85) 358 endelig udg.

BEGRUNDELSE
Republikken San Marinos myndigheder forelagde den 28. september 1983 Kommissionen  
et memorandum, hvori de gav udtryk for ønsket om inden for kort tid at indlede  
forhandlinger med Fællesskabets kompetente myndigheder.
Der blev nedsat en gruppe bestående af repræsentanter for de forskellige tjeneste­
grene for at behandle problemerne i  dette memorandum og udarbejde et udkast til  
Kommissionens rapport til Rådet. Gruppen godkendte dette rapportudkast den 4.  
marts 1985.
I rapporten henstiller Kommissionen til Radet, at det giver den bemyndigelse til  
at indlede forhandlinger med republikken San Marino med henblik på indgåelse af  
en aftale og godkender de direktiver for forhandlingerne, der er anført i  rapporten.
\

INDHOLD
Side
I.  Indledning 1
I I . San Marinos situation i  forhold til EØF-traktaten 3
III. San Marinos situation i  forhold til Italien 4
IV. Vurdering af de situationer, der er beskrevet i  pkt. II og III 4
V. Generelle betragtninger i  forbindelse med San Marinos anmodninger 5
VI.  Retsgrundlaget for de -forbindelser, der skal oprettes mallem 7
faellesskabet og San Marino
VII. Økonomiske betragtninger* 8
VIII. Kommissionens holdning til San Marinos anmodninger 8
a) Generelt 8
b) Toldspørgsmål 9
c) Landbrug 9
- den juridiske situation 9
- situationen i  praksis 10
- forslag 10
d) Udenrigshandel 12
- den juridiske situation 12
- situationen i  praksis 13
- forslag 13
e) Finansiering 13
- den juridiske situation 13
- situationen i  praksis 14
- forslag 15
f) Transport 15
- den juridiske situation 15
- situationen i  praksis 15
- forslag 16
g) Social sikring 16
- den juridiske situation 16
- situationen i  praksis 16
- forslag 17
IX. Konklusion 18
Bilag I Republikken San Marinos memorandum
Bilag II Addendum til memorandummet
Bilag III Skrivelse af 17.12.1984 fra San Marino
Bilag IV Udkast til forhandlingsdirektiver - San Marino

-  1 -
I. INDLEDNING
1. I maj 1983 oprettede republikken San Marino diplomatiske forbindelser  
med Fællesskabet. Denne nye start pi forbindelserne med Fællesskabet  
blev fulgt op med et officielt besøg af Kommissionens formand Gaston  
Thorn i  San Marino den 18. september 1983, hvor republikkens myndig­
heder oplyste, at de ville tilsende Kommissionen et memorandum vedrø­
rende udviklingen i  landets forbindelser med Fællesskabet.
2. Myndighederne for republikken San Marino tilsendte den 28. september  
1983 Kommissionen dette memorandum (bilag I), hvori de fremsatte ønske  
om, at der i  nær fremtid blev åbnet forhandlinger med Fællesskabets  
kompetente myndigheder om at få defineret republikkens status i  for­
hold til EØF og fastsat passende bestemmelser for forbindelserne  
mellem de to parter, særlig med henblik på at løse problemerne i  foi—  
skellige sektorer, der hører under Fællesskabets kompetence. San Marinos  
mission tilsendte den 3.  maj 1984 et addendum til dette memorandum med  
nye oplysninger angående handelsforbindelserne med tredjelande (bilag  
II).
3. Kommissionen bekræftede i  verbalnote af 7. december 1983, at den havde  
modtaget memorandummet fra San Marinos myndigheder.
Der blev nedsat en gruppe bestående af repræsentanter for de forskel­
lige tjenestegrene, som skulle undersøge problemerne i  forbindelse med  
dette memorandum ogudarbejde et udkast til en rapport fra Kommissionen  
til Rådet.
4. Under et besøg i  Kommissionen den 19. juli 1984 af en delegation fra  
San Marino, som blev ledet af statssekretæren for politiske og uden­
rigspolitiske anliggender, Giordano Bruno Reffi, havde denne delega­
tion mulighed for at gøre nærmere rede for indholdet af memorandummet.
Under de besøg, som Kommissionens tjenestegrene aflagde i  San Marino  
og i  Rom, fik man belyst visse spørgsmål, og San Marinos myndigheder  
kunne således forelægge mere præcise oplysninger og anmodninger i  
skrivelse af 17. december 1984 (bilag III).
5. I San Marinos memorandum anføres det, at der er noget unormalt ved det  
juridiske og økonomiske forhold mellem EØF og San Marino, og at dette  
hovedsagelig skyldes to faktorer: dels at San Marino indgår i  Fælles­
skabets toldområde i  henhold til en autonom EF-retsakt, dels af San  
Marino er et tredjeland, at det ikke er en del af Fællesskabet, hvil­
ket Fællesskabet anerkendte, da man accepterede, at der blev åbnet en  
diplomatisk repræsentation ved Fællesskabet.
San Marino fremfører en række eksempler på problemer som følge af den  
unormale situation i  forholdet til Fællesskabet:

a) Landbrug
San Marino har ikke fordel af udligningsbeløb, præmier og produktions-  
eller eksportrestitutioner. Der er ikke fri bevægelse i  medlemssta­
terne for landbrugsprodukter fra San Marino, bl.a. vin, og de ekspoi—  
teres kun vanskeligt til tredjelande.
b) Udenrigshandel
San Marino lider under Fællesskabets kvantitative importrestriktioner  
og er ikke omfattet af autonome kontingenter fra tredjelande. Varer  
fra San Marino er ikke omfattet af de præferencer, som tredjelande  
indrømmer for varer med oprindelse i  Fællesskabet, medens varer fra  
disse lande er omfattet af Fællesskabets præferencer, da de passerer  
i  transit gennem Italien.
c) Finansiering
San Marino modtager hverken økonomiske midler fra EØF's budget eller  
finansieringer fra EIB.
d) Transport
Transportmidler fra San Marino kan ikke køre frit i  andre medlems­
stater end i  Italien. Sektoren kan heller ikke drage fordel af de  
lempelser, der er fastsat i  TIR-konventionen.
e) Social sikring
San Marino ønsker, at de bilaterale forbindelser med Italien, Belgien  
og Frankrig skal indgå i  en multilateral fællesskabsaftale, hvori  
de sociale forordninger også skal gælde for borgere i  San Marino i  
fuld gensidighed. San Marinos anmodning omfatter imidlertid ikke  
arbejdskraftens frie bevægelighed.
I betragtning af omfanget og arten af San Marinos økonomi bør unormale  
forhold af økonomisk art ikke kunne skabe reelle problemer for Fælles­
skabet. Hvad angår de juridiske og politiske aspekter ved San Marinos  
status i  forhold til Fællesskabet, er der derimod tale om generel ind­
virkning både på Fællesskabets forbindelser med andre mini-stater i  
Europa, som heller ikke er en del af Fællesskabet, og på Fællesskabets  
forbindelser med republikken San Marino.
I rapporten gennemgås San Marinos situation i  forhold til Fællesskabet  
og de vanskeligheder, der opstår som følge heraf, og der fremsættes  
forslag, som både omfatter disse specifikke problemer og mere generelle  
spørgsmål.

- 3 -
II. SAN MARINOS SITUATION I FORHOLD TIL EØF-TRAKTATEN
7. Det fremgår af EØF-traktatens artikel 227, at bestemmelserne i  EØF-  
traktaten og den afledte ret ikke finder anvendelse på San Marino.
San Marino er ikke en del af Den italienske Republik (artikel 227, stk.  
1) og er heller ikke et europæisk område, hvis udenrigsanliggender  
varetages af en medlemsstat (Italien) (artikel 227, stk. 4).
San Marino har ikke gjort indsigelse imod dette punkt og er således et  
tredjeland i  forholdet til EØF.
8. San Marino er et tredjeland og samtidig indlemmet i  Fællesskabets told­
område, og dette i  henhold til en autonom retsakt fra Fællesskabet (1).
At San Marino er forblevet et tredjeland forhindrer ikke, at oprettel­
sen af EØF har kunnet berøre dets interesser. Det var muligt, at  
EØF-traktaten og den afledte ret ville komme i  konflikt med de rettig­
heder, som San Marino har i  henhold til de konventioner, man havde  
indgået med Italien inden EØF-traktatens ikrafttræden.
Med hensyn til sådanne juridiske uoverensstemmelser hedder det i  EØF-  
traktatens artikel 234, at traktatens bestemmelser ikke berører så­
danne rettigheder. Det udelukkes imidlertid ikke, at der er mulighed  
for konflikt, såfremt det er fastsat, at det, i  det omfang aisse kon­
ventioner er uforenelige med denne traktat, påhviler medlemsstaten at  
fjerne disse uoverensstemmelser. Det kan endog indebære opsigelse af  
sådanne konventioner fra den pågældende medlemsstats side.
9. I San Marinos tilfælde er der i  aftalen fra 1939 fastsat bestemmelser  
om en toldunion med Italien. Med andre ord er det den eneste aftale,  
indgået med Italien inden traktatens ikrafttræden, som giver San  
Marino mulighed for at holde på sin ret over for følgerne af EØF-  
traktaten for landet.
Det er for at undgå uoverensstemmelser mellem denne aftale om en told­
union med Italien på den ene side, og traktaten om oprettelse af en  
toldunion på den anden side, og for at beskytte San Marinos rettig­
heder i  henhold til toldunionen med Italien, at Fællesskabet har ind­
lemmet San Marino i  sit toldområde (2).
(1) Forordning (EØF) nr. 1496/68 om fastsættelse af Fællesskabets toldområde  
(EFT L 238 af 28.9.1968, s. 1.). I artikel 2 er det fastsat, at "de i  
bilaget opførte områder, der er beliggende uden for medlemsstaternes om­
råder, anses under iagttagelse af de aftaler og traktater, der gælder  
for dem, som hørende til Fællesskabets toldområde".
Bilag: "Italien: Republikken San Marinos område, som det er fastlagt i  
aftalen af 31. marts 1939 (lov nr. 1220 af 6.6.1939)." Dette er gengivet  
ordret i  artikel 2 og i  bilaget til forordning nr. 2151/84 (EFT L 197 af  
27.7.1984, s. 1) som ophæver forordning nr. 1496/68.
(2) Da der findes andre konventioner, er andre mindre områder dels blevet  
indlemmet i  Fællesskabets toldområde (Jungholz og Mittelberg i  Tyskland;  
Monaco i  Frankrig), dels udelukket fra det (Busingen i  Tyskland; Livigno,  
Campione d'Italia og en del af Lugano-søen i  Italien).

III. SAN MARINOS SITUATION I FORHOLD TIL ITALIEN
10. Forbindelserne mellem San Marino og Italien er fastsat i  aftalen af  
1939 og i  flere aftaler og brevvekslinger om tilføjelse, ændring el­
ler ophævelse af visse af disse bestemmelser.
San Marino har oplyst, at man ønsker en fornyet gennemgang af følgende  
artikler i  aftalen af 1939:
- Artikel 42 og 43 (om forpligtelse til forbud mod overtrædelse af bestem­
melser om industriel, videnskabelig ejendomsret osv. i  den anden stat);
- Artikel 44 (San Marino afstår fra retten til "fri transit" undtagen  
for et begrænset antal varer, der er bestemt til regeringen);
- Artikel 46 (regeringen og indbyggerne i  San Marino er omfattet af  
alle italienske undtagelser og lempelser med hensyn til told og fa­
brikat i  onsafgifter);
- Artikel 51 (frie varebevægelser mellem staterne undtagen monopoler).
I San Marinos memorandum nævnes det, at San Marino allerede har undet—  
rettet Italien om, at man agter officielt at indlede forhandlinger  
med Fællesskabet.
IV. VURDERING AF DE SITUATIONER, DER ER BESKREVET I PKT- II OG III
11. Der er tale om en ufuldstændig redegørelse for situationen som følge  
af San Marinos indlemmelse i  Fællesskabets toldområde. Denne ind­
lemmelse betyder, at de økonomiske agenter i  San Marino er pålagt  
fællesskabsbestemmelserne på toldområdet. Italiens anvendelse over  
for tredjelande af FTT, Fællesskabets toldbestemmelser og bestemmel­
serne vedrørende den fælles handelspolitik (som bestrides i  memoran­
dummet - 2) a)) samt Italiens anvendelse over for de øvrige medlems­
stater af traktatens ordning om frie varebevægelser omfatter også  
varer, der er bestemt til forbrug i  San Marino (1). Der må dog frem­
sættes to betragtninger i  den forbindelse. For det første har San  
Marinos indlemmelse i EØF's toldområde sin oprindelse i  aftalen om en  
toldunion mellem Italien og San Marino, som San Marino havde kunnet  
opsige. Da man valgte at opretholde toldunionen med Italien og såle­
des blive en del af Fællesskabets toldområde, har San Marino i  det  
mindste de facto haft mulighed for at eksportere sine varer til hele 
det fælles marked under samme toldordning som den, der gælder for  
italienske varer.
(1) Der er imidlertid ikke sikret fuldstændig anvendelse af fællesskabsbestem­
melserne, bl.a. når der for at yde undtagelser eller lempelser kræves til­
ladelser eller kontrolbesøg, som de italienske myndigheder ikke kan foretage.  
Denne situation har ikke givet anledning til klage fra San Marinos side.

- 5 -
12. Artikel 44, ifølge hvilken San Marino afstir fra retten til fri tran­
sit (undtagen for visse varer) (1), artikel 46, ifølge hvilken rege­
ringen og indbyggerne i  San Marino på toldområdet er omfattet af alle 
lempelser i  italiensk lovgivning, samt artikel 51 skaber ikke pro­
blemer for Fællesskabet i  det omfang, fællesskabsbestemmelserne inde­
holder en sammenblanding af bestemmelserne eller giver dem mulighed  
for at virke fuldt ud.
13. Der bør også tages hensyn til to andre bestemmelser i  aftalen af 1939,  
som giver anledning til følgende bemærkninger:
Artikel 42. Myndighederne i  San Marino har præciseret, at de hen­
viser til denne bestemmelse, da de overvejer at indføre love om be­
skyttelse af industriel ejendomsret i  San Marino, som Italien vil  
være forpligtet til at overholde, og de ønsker at vide, om alle 
de øvrige medlemsstater også skal opfordres til at gøre det samme.  
Ifølge traktatens bestemmelser vil dette ikke være tilfældet, og  
det vil være meget kompliceret at indlede drøftelser om muligheden  
for at udvide bestemmelserne om fællesskabspatent til også at om­
fatte San Marino. ·
- Artikel 52 om de betalinger, Italien skal erlægge til San Marino  
som modydelse for San Marinos afståelser.(se § 21 - 23)
V- GENERELLE BETRAGTNINGER I FORBINDELSE MED SAN MARINOS ANMODNINGER
14. Inden man fastlægger den fremgangsmåde, der skal følges i  forbindelse  
med anmodningerne fra San Marino, må disse anmodninger placeres i  for­
hold til Fællesskabets aktuelle forbindelser med andre tilsvarende  
områder, og der må udvises en vis forsigtighed for at undgå at skabe  
fortilfælde, som kunne give vanskeligheder i  forbindelse med andre  
små stater.
(1) Fællesskabets toldbestemmelser indeholder en sammenblanding af bestem­
melserne i  artikel 44, stk. 2, undtagen i  forbindelse med visse varer,  
hvor der er fastsat toldsatser, som varierer mellem 2,7% og 12%.

15. Der findes visse omrader (de fleste i  Europa), som er en del af eller  
har særlige forbindelser med visse medlemsstater, men hvor traktaten  
ikke gælder fuldt ud (med forbehold for specifikke bestemmelser) (1);
- Gibraltar er omfattet af traktatens bestemmelser i  henhold til ar­
tikel 227, stk. 4, men hverken undergivet landbrugsbestemmelserne  
eller harmoniseringen af afgifter på omsætninger og er udelukket  
fra toldområdet;
- Uanset princippet i  artikel 227, stk. 4, er kanaløerne og øen Man  
i  henhold til artikel 227, stk. 5, i  realiteten kun omfattet af  
traktatens bestemmelser i  det omfang, det er nødvendigt for at  
anvende den ordning, der er fastsat for disse øer i  tiltrædelses­
akten fra 1972. Ifølge protokol nr. 3 indgår disse øer i  toldom­
rådet, men der er i.^<t fastsat Destemmelser om anvendelse af  
skatteregler. Hvad angår landbrugsprodukter, gælder kun import­
afgifter og andre importforanstaltninger samt visse bestemmelser  
om fri bevægelighed og konkurrence; i  øvrigt berører de beløb, der  
opkræves på disse øer i  form af told, importafgifter osv. ikke  
fællesskabets budget. EF-forordningerne vedrørende eksport finder  
ikke anvendelse, men EF-beløbene tjener som loft for den støtte,  
som disse øer kan yde (2). Fri bevægelighed for personer og tje­
nesteydelser er udelukket, under forbehold af princippet om ikke-  
diskriminerende behandling.
16. I modsætning hertil er der visse europæiske områaer, der hverken er  
en del af medlemsstater eller har særlige forbindelser med disse, men  
som i  Lighed med San Marino har oprettet toldunioner ved specielle  
konventioner indgået med medlemsstater inden Rom-traktatens ikraft­
træden, som bl.a. Monaco med Frankrig (3) og Mittelberg og Jungholz  
(Østrig) med Tyskland (4).
For fyrstendømmet Andorra vil der, når akten om Spaniens tiltrædelse  
træder i  kraft, kunne gennemføres en ordning for handelsforbindel­
serne mellem Fællesskabet og Andorra, som skal erstatte de nuværende  
nationale ordninger.
(1) De franske oversøiske departementer (DOM) er omfattet af bestemmelserne  
i  traktatens artikel 227, stk. 2, og fællesskabsbestemmelserne anvendes  
nu fuldt ud her.
Der gælder også særlige bestemmelser for Færøerne og Grønland.
(2) Forordning 706/73 i EFT L 68 af 15.3.1973, s. 1.
(3) Toldkonventionen af 18. maj 1963.
(4) Traktaten af 1890.

- 7 -
VI. RETSGRUNDLAGET FOR DE FORBINDELSER, DER SKAL OPRFTTFS M F I  I  F M  F f f l  I  ff- 
SKABET OG SAN MARINO -------------- ----------------
17
. San Marinos memorandum indeholder bemærkninger om, at der eventuelt  
kan indgas en bilateral aftale på grundlag af EØF-traktatens arti­
kel 113 og 238.
Artikel 113 vedrører handelspolitik (herunder også landbrugsspørgs­
mål), særlig toldændringer, told- og handelsaftaler, harmonisering  
af liberaliseringsforanstaltninger, eksportpolitik, foranstaltninger  mod dumping osv (1).
Såfremt aftalen gar langt ud over denne politik og udvides til en  
aftale om en associering med gensidige rettigheder og forpligtelser,  
fælles optræden og særlige procedureregler" mi man ty til anvendelse  
af artikel 238.
I denne artikel kræves det, at aftaler indgås af Rådet, der træffer  
afgørelse med enstemmighed efter at have indhentet udtalelse fra  
Forsamlingen. I artikel 113 er det fastsat, at Kommissionen fører  
forhandlingerne om aftalen, og at den indgås af Rådet med kvalifi­
ceret flertal.
18. Det bør ikke udelukkes, at der er mulighed for at etablere autonome  
ordninger, der kunne^supplere en handelsaftale i  henhold til artikel  
113, og saledes undgå komplikationerne ved en associeringsaftale.
Man kunne også overveje andre artikler i  traktaten for sektorer, som  
ikke er omfattet af artikel 113, særlig hvis der indgås gensidige  
forpligtelser.
19. Med henblik på indgåelse af en aftale på grundlag af artikel 113 kan  
der overvejes en aftale af forenklet art (brevveksling med bilag).
En sadan udformning vil også kunne overvejes, hvis der er spørgsmål,  
der skal klares uden for det handelspolitiske område, og man ønsker  
at undgå den tunge formulering i  artikel 238.
20. Uanset retsgrundlaget for en eventuel aftale, skal der fastsættes be­
stemmelser om oprettelse af fælles organisationer. Der blev i  øvrigt  
ikke indført sådanne organisationer mellem Italien og San Marino. Der  
indkaldes til ad hoc-møaer, når ae to parter finder det nødvendigt.
Samme ordning kunne anvendes i  forbindelserne mellem San Marino og  
Fællesskabet. San Marinos myndigheder har ingen indvendinger imod en  
sådan fremgangsmåde.
(1) samt i  det mindste efter Kommissionens opfattelse, landets tjeneste­
ydelser.

VII. ØKONOMISKE BETRAGTNINGER
21. I henhold til artikel 52 i  aftalen af 1939 betaler Italien for øjeblikket  
San Marino en "canone dognale" på 9 000 000 000 lire om året mod, at San  
Marino giver afkald på visse økonomiske rettigheder (artikel 47) og fri  
transit (artikel 44, stk. 1). Den told, Italien lægger pi varer, der er  
bestemt til San Marino og ikke er i  fri transit, betales for øjeblikket  
til Fællesskabet (1). Desuden sælger Italien San Mariono visse mængder  
tobak, salt, alkohol og benzin med skattefordele for San Marino (arti­
kel 48, 49 og 50).
22. San Marino lægger en enkelthedsafgift på alle importerede varer. I 1984  
beløb nettoindtægterne fra denne afgift sig' til næsten 25 mia lire
(45 mia på importerede varer minus 20 mia på varer, der genudføres).  
Gennemsnitssatsen for denne afgift ligger på ca. 12%, dvs. en værdi  
af ca. 200 mia lire for importerede varer, som beskattes endeligt.  
Indtægterne af denne ^f^ift udgør ca. 20% af statens indtægter.
23. Myndighederne i  San Marino har præciseret, at der ikke er skat på den  
indenlandske produktion og heller ikke på tjenesteydelser fra San  
Marino. San Marinos lokale økonomiske aktiviteter omfatter tjeneste­
ydelser (hoteller, turisme), landbrug og industri (hovedsagelig for­
arbejdning af importerede varer, som senere genudføres).
Det må til sin tid undersøges, om denne ettrinsafgift er forenelig med  
en eventuel aftale med Fællesskabet.
VIII. KOMMISSIONENS HOLDNING TIL SAN MARINOS ANMODNINGER
a) Generelt
24. I San Marinos memorandum menes det, at der er "unormale forhold ... i  
de juridiske og økonomiske forbindelser mellem EØF" og San Marino  
(s. 2, andet afsnit). I virkeligheden kan de juridiske forbindelser med  
hensyn til indholdet ligestilles med dem, der findes mellem parterne i  
en toldunion. Den aktuelle situation kan med andre ord med hensyn til  
realiteterne allerede ligestilles med den situation, der vil følge af  
en aftale om oprettelse af en almindelig toldunion mellem EØF og San  
Mari no.
Set fra et institutionsmæssigt synspunkt - som memorandummet dog ikke  
omhandler - er situationen ikke almindelig. Normalt deltager et uaf­
hængigt land, der danner toldunion med andre lande, i  det mindste i  
princippet i  afgørelser og beslutninger vedrørende toldtariffen og i  
givet fald i  toldunionens importordning. I det pågældende tilfælde er  
San Marino ikke som sådant med i  Fællesskabets afgørelser og beslut­
ninger på området. I henhold til aftalen af 1939 har San Marino  
aldrig været associeret med Italien i  afgørelser og beslutninger ved­
rørende den toldtarif og importordning med Italien, som anvendes i  
landet.
(1) Den italienske regering har netop anmodet Kommissionen om tilbagebetaling  
af den told, der siden 1979 er blevet opkrævet på varer bestemt til San  
Marino.

- 9 -
.  Ifølge memorandummet (s. 2) er de økonomiske agenter i  San Marino på  
ingen made omfattet af bestemmelser og fordele, der er fastsat i  
Fællesskabets forordninger som kompensation for virkningerne af nor­
mer pa told- og tarifomradet, da denne ret udelukkende er forbeholdt  
økonomiske agenter i  medlemsstaterne.
San Marino vil sandsynligvis også lade forstå, at man er blevet uret­
færdigt udelukket fra disse foranstaltninger. Men denne forudsætning  
er ikke rigtig. De fælles politikker, der hentydes til, er ikke del  
af den toldunion, der er oprettet ved EØF-traktaten, således som det  
fremgår af selve traktaten, der tydeligt skelner mellem toldunionen  
og de fælles politikker, selv om disse, som f.eks. den fælles landbrugs­
politik, bl.a. gennemføres via mekanismer i  toLdunionen. Det er netop  
de fælles politikker, der er Det europæiske Fællesskabs særkende.
Endvidere er virkningerne af toldunionen ikke kun en byrde for San  
Marino, men giver også visse fordele som fremført ovenfor, først og  
fremmest muligheden for at eksportere varer til hele det fælles mar­
ked efter samme toldordning som Italien.
b) Toldspørgsmål
26. San Marino anmoder i  sin skrivelse af 17. december 1984 om, at man i  
forbindelse med forhandlingerne mellem Fællesskabet og San Marino  
foretager en ny gennemgang af artikel 42, 43, 44, 46 og 51 i  aftalen  
af 1939.
Da San Marinos toldunion med Italien på grund af disse arcikler i  
realiteten ikke skaber større problemer i  praksis og ikke er i  mod­
strid med traktatens bestemmelser, er der ingen grund til at foreslå  
Italien, at Fællesskabet overtager disse artikler. Desuden er der  
med artikel 46, stk. 2, mulighed for at løse ethvert praktisk problem,  
som senere matte opstå mellem Italien og San Marino. Selv om bestem­
melserne om oprettelse af toldunionen udtrykkeligt blev nævnt i  af­
talen mellem Fællesskabet og San Marino, ville de i  praksis blive  
iværksat, kontrolleret osv. af italienske toldere. Der vil blot  
være grund til i  aftalen at anføre, at Fællesskabet i  retslig hen­
seende er trådt i  Italiens sted i  denne toldunion.
c) Landbrug
Den juridiske situation
27. I memorandummet betragter San Marino landbrugssektoren som et eksempel  
på de problemer og vanskeligheder, der følger af landets unormale  
situation i  forholdet til Fællesskabet.
I
Efter San Marinos opfattelse kan landets landbrugere ikke benytte de  
fordele (udligningsbeløb, støtte, tilskud, restitutioner), som er  
fastsat i  fællesskabsbestemmelserne for landbrugere i  medlemsstaterne.  
Landets landbrugsprodukter, særlig vin, har ikke fri bevægelighed  
inden for Fællesskabet og kan kun med vanskelighed eksporteres til  
tredjelande.

-  10  -
28. Endelig ønsker San Marino inden for sektoren for oksekød at deltage  
med fulde rettigheder i  fordelingen af de GATT-kontingenter, der  
hvert år tildeles medlemsstaterne, eller frit at kunne indføre et  
tilsvarende kontingent til eget behov toldfrit og med alle garantier  
for, at der ikke sker genudførsel.
Situationen i  praksis
29. Landbrugsproduktionen i  San Marino er meget begrænset. Den består i  
væsentlig grad af druer til persning (ca. 2 000 tons i  1983), korn  
(3 400 tons i  1983), mælk (1 613 000 l  i  1983), kød (ca. 250 tons i  
1983) og olivenolie (ca. 30,000 årligt). Forholdsvis store mængder  
korn, oliven, kød og mælk indføres af San Marino hovedsagelig fra  
Italien og genudføres delvis efter forarbejdning til Italien.
30. Som følge af San Marinos stilling ligger priserne pi landbrugsproduk­
ter næsten på linje med EF-priserne. Myndighederne i  San Marino har
i  den forbindelse truffet en række støtteforanstaltninger (f.eks.  
for korn og olivenolie).
San Marinos sundhedsbestemmelser og kvalitetsnormer følger generelt  
fællesskabsbestemmelserne,selv om man ikke kan tale om en egentlig  
harmonisering.
31. Hvad angår handelen med tredjelande, er landbrugsprodukter undergivet  
afgifter eller told ved indførsel i  Fællesskabet, da San Marino er en del  
af Fællesskabets toldområde. Fællesskabets toldforanstaltninger - herunder  
også indrømmelser - finder ligeledes anvendelse i San Marino. Afgifterne  
og tolden indgår i  øjeblikket i  egne indtægter, da Italien hidtil ikke har  
skelnet mellem Fællesskabets og San Marinos handel.
Forslag
32. Såfremt det af forskellige årsager vil være vanskeligt at acceptere  
San Marinos anmodning om, at EF's garantipriser (med finansiering af  
EUGFL) udvides til også at gælde for varer fra San Marino i  samhan­
delen med tredjelande, er den mest enkle løsning - som genoptager den  
nuværende situation pa bilateralt plan — at udvide EF-behandlingen til  
varer, der er bestemt til San Marino, eller som eksporteres af San  
Marino.
Alle varer vil således ved indførsel i  Fællesskabet fortsat være under­
givet opkrævning af afgifter eller told, forudsat at disse fortsat er  
en del af egne indtægter. Fællesskabet vil kunne se, om der er grund til  
at indrømme eksportrestitutioner for varer med oprindelse i  San Marino  
på samme betingelser som dem, der gaelder for EF-varer. Der må i  den  
forbindelse tages hensyn til balancen mellem de gensidige fordele og  
byrder, isaer på det økonomiske område.

-  11  -
Hvad angar samhandelen mellem Fællesskabet og San Marino må det fast-  
sættes i  aftalen, at San Marino er forpligtet til at anvende fælles­
skabsbestemmelserne vedrørende kvalitet, veterinære og fytosanitære  
spørgsmål, osv. for varer, der eksporteres til Fællesskabet (1). Der  
bør etableres^t nært samarbejde mellem San Marino og Fællesskabet  
med henblik pa, at der foretages kontrol pi stedet af, om fællesskabs­
bestemmelserne overholdes, idet Fællesskabet kan overdrage sine kon­
trolbeføjelser til en medlemsstat, f.eks. Italien.
33. Der vil opstå et specielt problem i  forbindelse med fri bevægelighed  
inden for Fællesskabet for vin fra San Marino (2). Da der ikke  
eksisterer formaliteter for en særlig slags import, kan problemet  
eventuelt løses ved, at man anvender en forenklet procedure med en  
brevveksling mellem Fællesskabet og San Marino. Som led heri skal  San Marino
forpligte sig til ikke at tillade ønologiske fremgangsmåder og be­
handlinger, som ikke er i  overensstemmelse med dem, der er fastsat  
i  bilag III til forordning (EØF) nr. 337/79, og drage omsorg for,  
at fællesskabsbestemmelserne pa området overholdes;
acceptere, at der etableres et nært samarbejde mellem myndigheder  
i  San Marino, der bekæmper svig, og de tilsvarende myndigheder i  
medlemsstaterne, særlig myndighederne i  Italien;
for sa vidt angar forsendelser af vin på fad acceptere, at det an­
vendte ledsagedokument udfærdiges af de italienske myndigheder, der  
er beføjet hertil, eller af afsenderen fra San Marino, der er be­
hørigt beføjet hertil af de kompetente italienske myndigheder; i  
det sidste tilfælde bør de italienske myndigheder foretage regel­
mæssig kontrol hos den pågældende sammen med myndighederne i  San  
Marino. Kommissionens tjenestegrene har i  øvrigt udarbejdet et  
udkast ti^foranstaltninger, som skal indføjes i  fællesskabsbestem­
melserne på området.
34. Hvad angår kød, må det først og fremmest nævnes, at San Marino alle­
rede drager fordel af den kvote, der tildeles Italien inden for ram­
merne af GATT-kontingentet, da der næsten ikke foretages toldkontrol  
ved grænsen mellem Italien og San Marino.
Endvidere vil det være vanskeligt at acceptere kontingentforhøjelser  
i  betragtning af situationen på Fællesskabets marked (jf. dok.
K0MC83) 500 af 28.7.1983).
Det må endelig bemærkes, at et særligt kontingent til San Marino vil  
forudsætte, at der indføres et kontrolsystem ved grænsen mellem Italien  
og San Marino, hvilket forekommer overdrevent i  forhold til problemets  
omfang.
Af disse grunde kan det være vanskeligt at acceptere San Marinos an­
modning.
(1) Det forventes, at San Marino stiller sig på Linje med Italien med hen­
syn til anvendelse af den veterinære lovgivning osv.
(2) For eksporten af vin fra San Marino til Fællesskabet er der fundet en  
løsning inden for rammerne af en EF-forordning (jf. forordning 997/81).

-  1 2  -
35. Da der i  San Marino forarbejdes visse mængder oliven, som høstes i  
Italien, må San Marino i  olivenoliesektoren acceptere, at de ita­
lienske myndigheder foretager kontrol af om det faktisk sker. På  
den betingelse vil der kunne ydes fællesskabsstøtte.
d) Udenrigshandel
Den juridiske situation
36. Der bør gøres følgende bemærkninger i  forbindelse med beklagelserne  
over mangeleh på autonome importkontingenter, manglende lempelser  
og fordele ved eksport og de manglende muligheder for at give San  
Marinos eksport en national profil (1).
37. Anvendelsen i  San Marino af de restriktioner ved import fra tredje­
lande, der er fastsa: eller tilladt i  Fællesskabet (2 a) i  memoran­
dummet), som følge af den nuværende situation, skyldes, at San  
Marino indgår i  Fællesskabets toldområde. Det samme ville være  
tilfældet, hvis San Marino havde indgået en aftale med Fællesskabet  
om oprettelse af en toldunion mellem de to parter, uden at dette  
havde fastsat særlige bestemmelser om denne aftale. Større hensyn­
tagen til San Marinos interesser i  Fællesskabets beslutninger og af­
gørelser afhænger i  den aktuelle situation af forholdet mellem Italien  
og San Marino.
38. Undtagen for landbrugsprodukter er der ikke i  egentlig forstand tale  
om "fordele og foranstaltninger fra EF-organerne for at støtte  
eksportorienteret produktion" (2 b) i  memorandummet). Eksportkre­
ditter ydes fortsat af hver enkelt medlemsstat, samtidig med at de  
er undergivet visse fællesskabsregler.
39. San Marinos situation hvad angår præferenceaftaler med tredjelande,  
afhænger af ordlyden i  hver enkelt. Da disse aftaler henviser til  
varer "med oprindelse i Fællesskabet" og til gyldighed i  områder,  
hvor traktaterne finder anvendelse, kan San Marino juridisk set ikke  
være omfattet heraf. Men da importen til San Marino går gennem  
Italien, har republikken tidligere været omfattet af toldindrømmel­
ser i  forbindelse med import.
Med hensyn til eksporten af varer fra San Marino, blev den tidligere  
ramt af, at tredjelande nægtede at indrømme præference for varer,  
der eksporteredes fra San Marino, da disse varer ikke var ledsaget  
af EUR 1-certifi kater, som de italienske toldere ikke kan udstede.
Hvad angår eksporten af varer fra San Marino til lande, der ikke har  
præferenceaftaler, gælder forordning 802/68 om den fælles definition  
af begrebet varers oprindelse tilsyneladende ikke for San Marino.  
Hverken de italienske handelskamre eller toldmyndigheder udsteder  
disse certifikater for varer fra San Marino.
(1) Jf. s. 2 i  addendum til memorandummet af maj 1984, bilag II.

- 13 -
Situationen i  praksis
40. Situationen i  forbindelse med San Marinos eksport er helt korrekt  
juridisk set, men skaber i  teorien økonomisk ulighed pi bekostning  
af San Marino, selv om præferencelandene ofte i  praksis har accep­
teret, at toldpræferenceordningen anvendes på varer med oprindelse  
i  San Marino. Det ma også bemærkes, at blandt præferencelandene  
giver kun EFTA-landene, Spanien, Portugal, Tyrkiet, Cypern, Malta  
og Israel toldpræferencer pa EF-varer. San Marinos eksport til  
disse præference lande, som giver præference for Fællesskabets va­
rer, udgør ca. 5% af landets samlede eksport.
Forslag
41. Myndighederne i  San Marino er ikke tilfredse med den nuværende situa­
tion, da de ønsker "at få fremhævet de eksporterede varers oprindelse  
og bevare alle deres egne forhandlingsbeføjelser med andre tredje­
lande i  forbindelse med udenrigshandel".
Hvad angår problemet vedrørende oprindelse, må man for at opfylde San  
Marinos anmodning forhandle om et addendum til præferenceaftalerne  
for at få ligestillet varer med oprindelse i  San Marino og varer med  
oprindelse i  Fællesskabet.
San Marino har oplyst, at man er rede til at give Fællesskabet bemyn­
digelse til at handle på San Marinos vegne. Det er i  øvrigt et be­
grænset antal lande, der skal forhandles med.
42. Hvis de kompetente myndigheder i  republikken San Marino skal udstede  
EUR 1-certifi kater, forudsætter det, at der findes en toldadministra­
tion i  landet. Dette problem kunne dog løses ved et nært samarbejde  
mellem San Marino og toldmyndighederne i  en anden stat (Italien),
som kunne udstede EUR 1-certifikater. En sådan løsning skaber proble­
mer med hensyn til San Marinos deltagelse i  det administrative sam­
arbejde, der er fastsat i  aftalerne. San Marino har foreslået, at  
man kunne være observatør. Kommissionen har allerede oplyst, at en  
sådan status ikke eksisterer og ikke kan tillades.
e) Finansiering
Den juridiske situation
43. Adgang til Fællesskabets budgetmidler eller Fællesskabets eksisterende  
långivningsinstrumenter og en bedre koordinering med Fællesskabets  
banksystem forudsætter i  virkeligheden, at San Marino bliver medlem  
af Fællesskabet, elLer det etablerer en temmelig nær forbindelse i  
form af en aftale, da disse midler afhænger af politikker, som ræk­
ker langt videre end toldunionen.

14
Situationen i praksis
441 Hvad angår mulighederne for, at et tredjeland kan deltage i Fælles­
skabets fonds og långivning, må der fremføres følgende bemærkninger:
a) Med hensyn til Fællesskabets Regional- og Socialfond er formålet 
med disse at regulere den manglende ligevægt i Fællesskabet. I 
juridisk henseende kan sådanne fællesskabsinstrumenter ikke an­
vendes til fordel for tredjelande.
b) Hvad angår finansieringsinstrumenter som NIC, EKSF, Euratom og 
EIB kan NIC ifølge lovgivningen ikke anvendes uden for Fællesska­
bet. EKSF og Euratom har hidtil kun foretaget en ringe mængde 
operationer uden fo.' Fæl lesskaoet.  EIB spiller en større rolle 
på området, selv om det er i forholdsmæssigt ringe omfang i foi—  
hold til bankens samlede aktiviteter (ca. 12% om året mellem 1979 
og 1983).
Inden for rammerne af aftaler med ansøgerlandene, landene i  middel­
havsområdet og AVS-staterne yder EIB i  henhold til finansprotokoller 
og konventioner lån over Bankens egne midler (og en del lån med rente­
godtgørelse over Fællesskabets budgetmidler), som den forvalter som 
Fællesskabets befuldmægtigede.
Lån over Bankens egne midler ydes generelt til markedsrente; men som 
fastsat i de pågældende protokoller eller aftaler, kan renten ned­
sættes takket være rentenedsættelser på Fællesskabets budgetmidler.
Endelig har Den europæiske Investeringsbanks Styrelsesråd særlige be­
føjelser til i hvert enkelt tilfælde undtagelsesvis at give bemyn­
digelse li l  at yde lån uden for Fællesskabet (art. 18 i  vedtægterne 
for Den europæiske Investeringsbank) til finansiering af visse in­
vesteringer af særlig betydning for Fællesskabet, såfremt EIB yder 
sådanne lån, ydes disse dog over Bankens egne midler, og de nærmere 
bestemmelser herfor (rentesats, varighed) tilpasses markedsbetingel­
serne.
Endelig kan Fællesskabet også inden for rammerne af finansprotokoller 
og ad hoc-aftaler yde dels lån på særlige vilkår, dels risikovillig 
kapital af Fællesskabets budgetmidler. Det bemærkes, at San Marino 
ikke har anmodet om en aftale, der tager sigte på sådanne privili­
gerede forbindelser på det finansielle område.

15
Forslag
45. Da San Marino er et tredjeland,, må enhver tanke om indgreb til foi—  
del for landet udelukkes for så vidt angår Fællesskabets fonder.
Der består ganske enkelt den mulighed for republikken, at EIB yder 
den lan i  henhold til artikel 18 i vedtægterne. Det bør understre­
ges, at selv om EIB imødekom en sådan anmodning om finansiering fra 
San Marino, vil man ikke længere få en privilegeret sats.
f) Transport
Den juridiske situation
46. San Marino beklager i  memorandummet, at landets transportører ikke 
kan drage fordel af bestemmelserne om landevejstransportørers frie 
bevægelighed i medlemsstaterne, undtagen i  Italien.
Transportområdet er inden for Fællesskabet hovedsagelig organiseret 
med et system af bilaterale kvoter, som fastsættes af medlemsstaterne. 
Der findes en række multilaterale kvoter - herunder også fællesskabs- 
kvoter - ud over de bilaterale kvoter. Disse multilaterale kvoter 
udgør imidlertid en minimal procentdel af den samlede mængde, der 
transporteres af transportvirksomheder ad landevej mellem medlems­
staterne.
Rådets forordning (EØF) nr. 3164/76 af 16. december 1976, med ænd­
ringer, om fællesskabskontingentet for vejgodstransport mellem med­
lemsstaterne gælder kun for transportvirksomheder på hver enkelt 
medlemsstats område.
47. Efter San Marinos opfattelse er den ovenfor skitserede situation ble­
vet væsentligt forværret på grund af de manglende muligheder for at 
drage fordel af lempelserne i TIR-konventionen. Forhandlingerne om 
denne konvention blev ført inden for rammerne af De forenede Nationer, 
hvor San Marino ikke er medlem.
Situationen i  praksis
48. Ifølge fællesskabsbestemmelserne og De forenede Nationers konvention 
kan San Marino ikke drage fuldstændig fordel af bestemmelserne om 
fri bevægelighed for vejgodstransport inden for Fællesskabet, hvilket 
uden tvivl er til skade for transportørerne og for den økonomiske ud­
vikling i  San Marino.
I San Marino er der kun seks transportvirksomheder - med i  alt 17 be­
skæftigede - som foretager godstransport ad landevej.

16 -
Forslag
49. Under disse omstændigheder må de pågældende transportvirksomheders 
behov kunne opfyldes ved udstedelse af bilaterale tilladelser, som 
forhandles mellem San Marino og de vigtigste handelspartnere på na­
tionalt plan, for der finder ikke nogen omfattende tresidet trafik 
sted mellem San Marino og dets handelspartnere.
50. Det er ikke muligt hverken i praksis eller på politisk plan at fore­
tage ændringer i  fællesskabsbestemmelserne om Fællesskabets multi­
laterale tilladelser for at imødekomme tredjelande såsom San Marino. 
Kommissionen vil imidlertid kunne bistå San Marino med at etablere 
kontakt med administrationerne i medlemsstaterne, hvilket vil give 
San Marino mulighed for at få de nødvendige tilladelser til de trans­
portører, der udfører landevejstransport. Hvad angår TIR-konventio- 
nen, må San Marino o,: .'cedres af FN til at deltage i den.
g) Social sikring 
Den juridiske situation
51. San Marino anmoder om at kunne indgå en aftale med Fællesskabet, 
ifølge hvilken forordningerne om vandrende arbejdstageres sociale 
sikring udvides til også at omfatte borgere fra San Marino.
Disse forordninger omfatter koordinering af ordningerne om social 
sikring for arbejdstagere, som flytter inden for Fællesskabet, bl.a. 
Lige løn, sammenlægning af forsikringsperioder, der er opfyldt i  
medlemsstaterne, og overførsel af ydelser i  medlemsstaterne. Foi—  
ordningerne er udarbejdet i  forbindelse med arbejdskraftens frie 
bevægelighed.
De samme garantier er sikret ved bilaterale konventioner mellem San 
Marino, på den ene side, og henholdsvis Frankrig, Italien og Belgien 
på den anden side.
Situationen i  praksis
52. Da San Marino ikke anmoder om fri bevægelighed for sine arbejdstagere 
inden for Fællesskabet, og da tilgangen af arbejdstagere, som ikke er 
EF-borgere, er praktisk taget stoppet i  Fællesskabet, vil en udvi­
delse af Fællesskabets forordninger (forudsat at en sådan er mulig) 
være næsten uden virkning for arbejdstagere fra San Marino, der er 
beskæftiget i  Fællesskabet.
De foreliggende statistiske oplysninger viser følgende situation:
a) Arbejdstagere fra San Marino, der er eller har været beskæftiget 
i en medlemsstat, med hvilken San Marino ikke har indgået bilate-
ral aftale:
Tyskland 80
Luxembourg 25
Nederlandene 5
Det forenede Kongerige 20 
Grækenland 2
Irland 2
134

17 -
b) Arbejdstagere, der er eller har været beskæftiget i San Marino,
indgået nogen aftale:
Tyskland 15
Nederlandene 3
Det forenede Kongerige 10
Grækenland 2
Irland 3
I alt 33
c) Arbejdstagere, fra San Marino, der er eller har været beskæftiget 
1 flere medlemsstater:
Frankrig Belgien 
Italien Frankrig 
Andre
I»  L15
20
50
85
Samlet er 134 arbejdstagere fra San Marino beskæftiget i medlemssta­
ter, der ikke har indgået bilateral aftale med San Marino, og i  alt 
33 arbejdstagere fra Fællesskabet er beskæftiget i San Marino.
53. En udvidelse af EF-forordningerne vil desuden ikke give mulighed for 
overførsel af ydelser uden for medlemsstaterne, men vil som eneste 
ekstra fordel i  forhold til de bilaterale aftaler betyde en sammen­
lægning af de forsikringsperioder, der er opfyldt inden fur Fælles­
skabet, hvilket kun berører 85 personer.
Det samme er tilfældet i de associerings- og samarbejdsaftaler, som 
Fællesskabet har indgået med visse tredjelande (Tyrkiet, Algeriet, 
Marokko, Tunesien, Portugal og Jugoslavien).
Ifølge disse aftaler udvides EF-forordningerne ikke, men der ind­
føres en mere begrænset ordning, og de finder kun anvendelse på ai—  
bejdstagere fra disse tredjelande, som flytter inden for Fælles­
skabet .
Forslag
54. Indtil man gennemfører de foranstaltninger, der er fremført i  Kommis­
sionens rapport om retningslinjerne for Fællesskabets migrations- 
politik (1), foreslås det, at bestemmelserne om social sikring i  en 
aftale med San Marino begrænses til en bekræftelse af princippet om 
lige løn for arbejdstigere fra Fællesskabet og arbejdstagere fra San 
Marino, der er beskæftiget i Fællesskabet, og lige løn for arbejds­
tagere fra San Marino og arbejdstagere fra Fællesskabet, der er be­
skæftiget i  San Marino.
Følgende ordlyd kunne foreslås:
"1. For arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende fra San Marino 
og de medlemmer af deres familie, som er bosat med dem, gælder 
med hensyn til social sikring en ordning, der er kendetegnet ved, 
at der ikke er nogen forskelsbehandling begrundet i  nationalitet 
i  forhold til borgerne i  de medlemsstater, hvor de er beskæftiget.
2. San Marino indrømmer en ordning som den, der er omhandlet i  stk. 1, 
for arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der er bosat i  
medlemsstaterne, og som er beskæftiget på San Marinos område, samt 
til medlemmerne af deres familie."
(1) K0MC85) 48, pkt. 40.

18 -
IX. KONKLUSION
55. San Marinos anmodninger omfatter kun mindre vanskeligheder på det 
økonomiske plan. Fællesskabet må naturligvis i  formuleringen af sin 
holdning til San Marinos status ikke glemme, at en aftale kunne danne 
præcedens for andre mini-stater i  Europa, som ikke er medlem af EF.
Med henblik herpå kunne følgende accepteres som svar på San Marinos 
anmodninger, eventuelt med modkrav:
Landbrug
- eksportrestitutioner for varer med oprindelse i San Marino;
- fri bevægelse i Fællesskabet for landbrugsprodukter, særlig vin, 
fra San Marino;
- EF-støtte til forarbejdning i  San Marino af visse mængder oliven, 
som høstes i Italien.
Udenrigshandel
- understregning af oprindelsen af varer fra San Marino;
- fællesskabsbehandling af eksport fra San Marino i forbindelse med 
tredjelandes handelsaftaler med Fællesskabet.
Transport
- mulighed for at bistå San Marino i  bestræbelserne på at opnå bila­
terale tilladelser til transportører fra San Marino, som udfører 
transport ad landevej.
Social sikring
- Lige løn for arbejdstagere fra Fællesskabet og arbejdstagere fra 
San Marino, der er beskæftiget i Fællesskabet.
56. Efter Kommissionens opfattelse må en sådan aftale indeholde bestem­
melser både på juridisk og praktisk plan om de unormale forhold, der 
eksisterer mellem Fællesskabet og San Marino.
Hvad angår formen af og de nærmere bestemmelser om en sådan aftale, 
kan der overvejes en forenklet formulering (brevveksling med bilag) 
på grundlag af artikel 113 og eventuelt andre artikler. Med en 
fremgangsmåde på detta grundlag undgår man den tunge formulering 
i  artikel 236 og skaber mulighed for en hurtig løsning af ovennævnte 
problemer og imødekommer de ønsker, som regeringen for San Marino 
har fremsat.

- 19 -
57. Med henblik på at få forslagene til løsning af de problemer, San 
Marino har fremført, formaliseret, henstiller Kommissionen til 
Rådet:
- at den får bemyndigelse til at åbne forhandlinger med republik­
ken San Marino om indgåelse af en aftale;
- at Rådet med henblik på disse forhandlinger vedtager de direkti­
ver, der er anført i  bilag IV.
Med vedtagelsen af disse direktiver vil Kommissionen kunne indlede 
forhandlinger i løbet af 1985.

BILAG I
MEMORANDUM
Som det blev fremhævet under samtalerne den 18. september 1983 mellem Kommissio­
nens formand Gaston Thorn og statssekretær Giordano Bruno Reffi i forbindelse 
med det officielle besøg, som formanden for Kommissionen for De europæiske Fæl­
lesskaber aflagde i San Marino, agter San Marinos regering i nær fremtid at 
indlede forhandlinger med Fællesskabets kompetente myndigheder for at få defi­
neret republikkens status i forhold til EF og træffe passende bestemmelser om 
normer og procedurer for forskellige sektorer og aspekter i forbindelse med ud­
veksling på det økonomiske, handelsmæssige, finansielle og sociale område.
Skønt det allerede er over 23 år siden, at Rom-traktaterne blev undertegnet, er 
San Marinos stilling i forhold til EF med hensyn til juridiske og økonomiske 
aspekter i de bilaterale forbindelser fortsat tvetydige og udefineret, hvilket 
skaber mange problemer og vanskeligheder for regeringen og for de økonomiske 
beslutningstagere i San Marino og i alle tilfælde er bestemmende for en situa­
tion, som skader deres interesser og legitime rettigheder.
Dette forklarer, hvorfor en afskaffelse af alle unormale forhold i de bilaterale 
forbindelser er et af de vigtigste mål i den udenrigspolitik, der føres af den 
nye regering i San Marino, som allerede har gjort et meget betydningsfuldt skridt 
i den retning med paraferingen for nylig af formaliteter, som giver mulighed for 
at oprette officielle forbindelser mellem republikken og De europæiske Fællesskaber 
og den efterfølgende åbning af San Marinos mission i Bruxelles.
Selv om problemet hidtil ikke var blevet forelagt Fællesskabets organer officielt, 
hersker der ikke nogen tvivl om to bestemte kendsgerninger:
1. Republikken San Marinos område er i alle henseender en integrerende del 
af EØF's toldområde i henhold til artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 
1496/68. Dette skyldes ikke, som det kunne være logisk at tro, en fastsat 
aftale mellem de pågældende parter i henhold til en ad hoc-forhandling,  
men snarere en unilateral beslutning baseret på den formodning, at den 
toldunion de facto, der er stadfæstet i aftalen mellem Italien og San Marino 
af 31.3.1939, nødvendigvis burde have medført ligestilling og forening af 
de to staters område inden for EØF på toldområdet.

2
2. Republikken San Marino er ikke en medlemsstat i EF, men et land, der 
betragtes som et tredjeland i alle henseender, idet det ikke i nogen 
bestemmelser i traktaten om oprettelse af EØF er fastsat, at borgerne 
i San Marino er undergivet fællesskabsbestemmelserne og fællesskabs­
retten. Bestemmelsen i EØF-traktatens artikel 227, stk. 4, ifølge 
hvilken traktatens bestemmelser udvides til at finde anvendelse på 
"områder, hvis udenrigsanliggender varetages af en medlemsstat", kan 
ikke på nogen måde finde anvendelse på San Marino. Kommissionen for 
De europæiske Fællesskaber har i øvrigt stadfæstet og anerkendt denne 
teses formodnings hypoteses ubetingede gyldighed, da den ellers ikke 
ville have modtaget San Marinos anmodning om oprettelse af officielle 
forbindelser.
De allerede nævnte unormale forhold i de juridiske og økonomiske forbindelser 
mellem EF og republikken Sen Marino skyldes den kombinerede samlede virkning 
af disse to faktorer.
På den ene side indebærer indlemmelse af San Marinos område i Fællesskabets 
toldområde, at økonomiske agenter i San Marino pålægges alle de forpligtelser 
og byrder, der er fastsat i toldbestemmelserne om varer og tjenesteydelser, 
der cirkulerer inden for Fællesskabets toldområde, sådan som det er fastlagt 
i ovennævnte forordning nr. 1496/68.
På den anden side kan de samme på ingen måde drage fordel af de bestemmelser 
og fordele, der er fastsat i EF-forordninger som kompensation for virkningerne 
af normer med hensyn til toldsatser og tariffer, idet denne ret udelukkende 
er forbeholdt agenter fra medlemsstaterne.
San Marinos regering har under disse omstændigheder til hensigt, som den 
allerede har tilkendegivet over for den italienske regering, at indlede 
officielle forhandlinger med Kommissionen for De europæiske Fællesskaber 
med henblik på at regulere republikken San Marinos stilling situation i 
forhold til EF ved en bilateral ad hoc-aftale som fastsat i artikel 113 
og 238 i traktaten om oprettelsen af EØF og definere betingelser og pro­
cedurer for den bilaterale udveksling i alle sektorer, der hører under 
fællesskabskompetance, hvilket kun kan synes at være fuldt ud berettiget.
For at lette de to parters eksperters bestræbelser for at finde de mest 
egnede løsninger med hensyn til ret og procedure og den mest praktiske, 
rationelle og hurtigste aftaxeudformning, blev det i praksis fundet nød­
nyttigt og hensigtsmæssigt med en skematisk redegørelse for nogle af de 
mere fremherskende eksempler på problemer og vanskeligheder, som bevirker, 
at. staten San Marino og dens borgere og økonomiske agenter har en mindre­
værdig rolle inden for Fællesskabets toldområde, som de indgår i i lighed 
med medlemsstaterne.
1 .  LANDBRUG
a) Fordele i henhold til EUGFL
Priserne på landbrugsprodukter fra San Marino (mælk, smør, olivenolie, 
osv.) må helt klart tilpasses de priser, som fastsættes af Fællesska­
bets myndigheder. Landbrugerne i San Marino har imidlertid ingen mu­
lighed for at få adgang til de fordele, der er indrømmet deres kollegaer

3
i medlemsstaterne (udligningsbeløb, prisintegration, produktions- og eksport- 
præmier og -restitutioner osv.) uden modydelse eller anden form for erstatning
b) Kød
Medens husdyrbruget i San Marino skades alvorligt i de gældende fællesskabs­
bestemmelser af årsager, der allerede er nævnt i foregående afsnit, er staten 
i stor forlegenhed over for den stadig stærkere pression fra beslutningstagere 
og forskellige kræfter i samfundet.
Det kan hverken på juridisk eller etisk plan retfærdiggøres, at en suveræn 
stat som San Marino fortsat ikke er fuldt berettiget til at deltage i forde­
lingen af de årlige GATT-kødkontingenter, der tildeles medlemsstaterne af EF, 
eller til frit uden nogen form for EF-told at kunne importere et fast kontin­
gent af kød svarende til eget behov samt kunstgødning og foder til landbruget 
i San Marino, naturligvis i,.ed den ønskede garanti for, at der ikke sker gen- 
udførsel.
c) Eksport af landbrugsprodukter
Der er ikke fri bevægelse for landbrugsprodukter fra San Marino, bl.a. vin. 
Landbrugsprodukter fra San Marino, bl.a. vin, kan ikke omsættes frit inden 
for Fællesskabets toldområde, og kan kun med vanskelighed eksporteres til 
tredjelande på grund af tunge toldmæssige og tekniske komplikationer.
I modsætning til kollegaerne i medlemsstaterne kan landbrugerne i San Marino 
ikke på stedet få fat i de forskellige formularer og tilladelser, som kræves 
eller udstedes af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, og de er der­
for tvunget til at støtte sig til landbrugsstrukturen i de nærliggende ita­
lienske regioner uden dog at være sikre på hver gang at møde den nødvendige 
disponibilitet og samarbejdsvilje og i alle tilfælde altid med ekstraudgifter og 
naturligvis skadelige virkninger med hensyn til image og troværdighed.
Samtidig må det konstateres, at der stadig er tale om den allerede nævnte 
diskriminering af San Marinos landbrugere, som ikke er berettiget til de 
samme eksportpræmier og den samme produktionsstøtte som konkurrenterne i 
EF-landene.
2. UDENRIGSHANDEL
a) Importrestriktioner
San Marinos økonomi får alvorligt ødelagt sine muligheder for en videre 
udvikling, fordi den uden nogen form for modydelser er undergivet alle 
Fællesskabets bestemmelser om kvantitative importrestriktioner. Da det

- 4 -
ikke er muligt at få del i de autonome kontingenter af varer fra tredjelande, 
nedsættes konkurrencedygtigheden i San Marinos industri betydeligt, iden den 
væsentligst er vendt mod forarbejdning af halvfabrikata (tekstiler, porcelæn, 
metalindustrien, den mekaniske industri, osv.) som ofte er til rådighed på 
bedre betingelser i den tredje verden, i de asiatiske lande og i Østeuropa.
b) Eksportpræmier og -restitutioner
Også her anvendes de kriterier, der allerede er nævnt for landbrugssektoren: 
San Marinos eksportører har ingen mulighed for at drage fordel af lempelser 
og fordele, som eventuelt fastsættes af Fællesskabet for at støtte eksport- 
orienteret produktion. Dette understreger helt indlysende de mindreværdige 
forhold, som industrifolk i San Marino arbejder under, da de er underlagt 
samme forpligtelser og u/ider som oeres kollegaer i Fællesskabet.
3. BEVILLINGER
Fællesskabsbestemmelserne indeholder en hel række økonomiske indgreb og lempel­
ser for at reducere uligevægten mellem økonomierne i medlemsstaterne og mellem 
de forskellige regioner inden for medlemsstaterne. Disse fordele tildeles dels 
ved overførsel af økonomiske ressourcer fra EF's budget til de forskellige med­
lemsstater med henblik på gennemførelse af særlige programmer (faglig uddannelse, 
udvikling af infrastruktur og industri, eksportbevillinger osv.), dels ved at 
give adgang til særlige finansieringer til priviligeret sats, som bevilges af 
EIB.
Det er klart, at når republikken er udelukket fra enhver mulighed for at opnå 
en eller anden form for fordelagtig fællesskabsfinansiering eller -bevilling, 
nedsætter dette i sidste ende konkurrencedygtigheden for San Marinos økonomi, 
som yderligere synes at være hårdt ramt af de negative virkninger af de hyppige 
kriser i det europæiske monetære system og af mangelen på koordinering mellem 
Fællesskabets og San Marinos banksystemer.
4. TRANSPORT
Transportører fra San Marino har længe befundet sig i en vanskelig situation 
i den internationale transportsektor. Der er intet til hinder for, at de kan 
færdes frit på italiensk område som følge af de gældende aftalemæssige regler 
i de to lande, men det ser helt anderledes ud for retten til at færdes frit i 
EF's øvrige medlemsstater.
Den negative situation i sektoren har i øvrigt forværret sig mærkbart, og det 
resulterer i, at de udelukkes fra enhver mulighed for at anvende lempelserne 
i TIR-konventionen.

5
Dette fører til en helt absurd situation, hvor eksportører eller importører 
fra San Marino ser sig nødsaget til at anvende udenlandske lastbiler for at 
undgå i øvrigt meget bekostelige vanskeligheder og ubehageligheder.
I dette tilfælde er det altså også nødvendigt at nå til en aftale, som kan 
fjerne enhver form for diskrimination, og som indeholder betingelser og 
procedurer, hvorefter man frit og rentabelt kan drive en virksomhed på grund­
lag af fuldstændig lighed og gensidighed, der vil kunne give mange muligheder 
med hensyn til arbejdskraftens beskæftigelse.
5. SOCIAL SIKRING
Takket være bestemmelser om social sikring i aftalen af 10. juli 1974 mellem 
Italien og San Marino er der skabt det nødvendige grundlag for at afhjælpe 
den anakroniske minderværdige situation for arbejdstagere fra San Marino, som 
emigrerer til forskellige EF-lande.
I betragtning af, at der allerede bilateralt er stadfæstet lige løn mellem ar­
bejdstagere fra Italien, Belgien, Frankrig og San Marino, samt de ubetydelige 
virkninger af arbejdskraftsbevægelserne fra San Marino, som i øvrigt længe 
næsten har været standset helt, burde det ikke være vanskeligt at nå en multi­
lateral aftale, ifølge hvilken Fællesskabets sociale forordninger udvides til 
også at omfatte brogere fra San Marino i fuld gensiaighed og naturligvis med 
undtagelse af bestemmelserne om arbejdskraftens frie bevægelighed.
N.B. Nærmere uddybning af problemet i dette memorandum kunne selv på kort sigt 
foretages ved ad hoc-møder på teknisk plan. En mere detaljeret redegørelse 
for den politiske linje, som San Marinos regering ønsker at følge i forhol 
det til Fællesskabet, kunne i alle tilfælde være anledningen til, at repu­
blikkens minister for politiske og udenrigspolitiske anliggender aflagde 
officielt besøg i Bruxelles, og der kunne snarest efter fælles aftale 
fastsættes en dato herfor, naturligvis under hensyntagen til Gaston Thorns 
og andre interesserede Kommissionsmedlemmers forpligtelser.

BILAG II
Republikken San Marinos permanente mission ved De europæiske Fællesskaber 
har den ære over for Generaldirektoratet for forbindelser med tredjelande 
under Kommissionen for De europæiske Fællesskaber at henvise til den brev­
veksling og de samtaler, der fulgte efter den officielle oversendelse til 
Kommissionen af et memorandum om bestemmelserne vedrørende forholdet mel­
lem republikken San Marino og De europæiske Fællesskaber.
tinder hensyntagen til de uformelle kontakter, der har fundet sted med de 
forskellige t jenestegrent, i Kommissionen, som er beskæftiget med forhand­
lingerne, og de aspekter og oplysninger, der er blevet draget frem, sær­
lig vedrørende handelsforbindelserne med tredjelande, har det vist sig 
at være ønskeligt med et supplement til dette memorandum.
Derfor forelægger missionen Generaldirektoratet for forbindelser med tred­
jelande vedlagte addendum og bekræfter samtidig sin uforbeholdne vilje til 
at give alle yderligere oplysninger, som måtte ønskes af de forskellige 
tjenestegrene, som behandler sagen, uden at dette i øvrigt indskrænker 
mulighederne for, at der arrangeres et arbejdsmøde til dette formål.
I afventning af Kommissionens opfølgning af denne sag vil republikken 
San Marinos permanente mission ved De europæiske Fællesskaber benytte 
lejligheden til på ny at forsikre Generaldirektoratet for forbindelser 
med tredjelande om sin mest udmærkede højagtelse.
Bruxelles, den 5. maj 1984

ADDENDUM
Som supplement til det memorandum, der den 27. september 1983 blev forelagt 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, synes det nødvendigt at hen­
lede opmærksomheden på andre problemer og spørgsmål, der bør løses inden for 
rammerne af en bilateral aftale på globalt eller sektormæssigt plan.
Det drejer sig specielt problemer vedrørende udenrigshandel, der, selv 
om visse tredjelande først for nylig har rejst dem officielt, imidlertid har 
deres oprindelse i mangelen på klare bestemmelser og befæstede procedurer for 
import og især eksport af goder og varer med oprindelse i San Marino inden 
for rammerne af Toldunionens fællesskabsordning.
Det alvorligste ved denne situation er, at et hvilket som helst tredjeland 
hvert øjeblik kan nægte - et af dem har allerede gjort det, og andre vil 
snart kunne efterligne det - at indrømme samme handelslettelser som fastsat 
i de gældende præferenceaftaler med EF for varer, der importeres fra San 
Marino, selv om det er klart, at disse varer kommer fra Fællesskabets told­
område.
I praksis har tredjelandene hidtil altid, undertiden af ren velvilje, accep­
teret princippet om, at man på varer med oprindelse i San Marino anvender 
den toldordning, der er fastsat for fællesskabsvarer i henhold til bilaterale 
eller multilaterale aftaler med EF, hvori San Marino aldrig er nævnt (og dette 
med rette, da der ikke findes nogen form for pagt, protokol eller aftale mel­
lem de to parter).
Det kan imidlertid ikke bestrides, at der eksisterer retslige lakuner, som 
skal udfyldes, hvis man ønsker at forhindre alle berørte tredjelande - en 
liste over de lande, som San Marino oftest har handelsforbindelser med er 
vedlagt - at påberåbe sig mangelen på lovbestemmelser eller officielle 
akter for at nægte, at den told- eller handelsordning, der er forbeholdt 
goder og,varer fra medlemsstaterne udvides til også at omfatte varer fra 
et suverænt land som San Marino, der officielt betragtes som et tredjeland 
i forhold til EF.

2
Det faktum, at San Marinos område er en integrerende del af Fællesskabets 
toldområde og tredjelandes eksport til San Marino helt er underlagt Fælles­
skabets toldordninger og følgelig er omfattet af eventuelle fordelagtige 
bestemmelser i de stadig flere præferencehandelsaftaler, som EF indgår og 
som i princippet berører hele Fællesskabets toldområde, synes ikke i sig 
selv at være et tilstrækkeligt og gyldigt juridisk argument for fuldt ud 
at berettige til lige behandling af varer med oprindelse i San Marino og 
varer fra medlemsstaterne.
Det er klart, at man i praksis altid vil kunne finde en løsning. Det vil være 
tilstrækkeligt at overgive varer, der har oprindelse i San Marino, og som er 
bestemt til eksport, til mellemhandlere, som virker inden for EF's geografiske 
område, men det er lige så klart, at en sådan udvej aldrig vil kunne accepte­
res af regeringen for San Msrino, som tværtimod ønsker at understrege de eks­
porterede varers oprindelse mest muligt og bevare alle beføjelser til at for­
handle med tredjelande på området for udenrigshandel.
Denne skelnen mellem varernes oprindelse rejser et andet problem, som man 
muligvis vil kunne løse inden for rammerne af en bilateral aftale, der burde 
forhandles snarest for at give forbindelserne mellem San Marino og EF et klart 
og definitivt retsgrundlag og for at fjerne alle muligheder for tvister og 
klager fra tredjelande. Det drejer sig om at nå til enighed om kriterier og 
procedurer, som gensidigt giver den største garanti for udstedelse og offici­
el anerkendelse af oprindelsescertifikater og lignende dokumenter, som udste­
des af de kompetente myndigheder i republikken San Marino.
v

BILAG III
Republikken San Marinos permanente mission ved De europæiske Fælles­
skaber har den ære over for generaldirektoratet for forbindelser med 
tredjelande under Kommissionen for De europæiske Fællesskaber i  bilag 
at fremsende følgende supplerende oplysninger til gruppen bestående 
af repræsentanter for forskellige tjenestegrene, sådan som der blev 
anmodet om efter arbejdsmødet i  San Marino den 22. november 1984:
- Republikken San Marinos lovgivning vedrørende landbrug (gældende 
love og lovforslag under udarbejdelse);
- Oversigt over virksomheder i San Marino, der udfører international 
transport af varer eller personer;
- Statistiske oplysninger for 1983 om udenrigshandel;
- Prognose over eventuelle begunstigede i tilfælde af ud.videt anven­
delse af Fællesskabets sociale forordninger til også at omfatte re­
publikken San Marino;
- Liste over de bestemmelser i den italiensk-san marinske aftale af 
31.1.1939, som skal gennemgås på ny i forbindelse med forhandlin­
gerne med EF.
Republikken San Marinos permanente mission ved De europæiske Fællesska­
ber vil gerne benytte lejligheden til på ny at forsikre generaldirekto­
ratet for forbindelser med tredjelande om sin mest udmærkede højagtelse.
Bruxelles, den 17. december 1984.
i

BILAG IV
UDKAST TIL
FORHANDLINGSDIREKTIVER - SAN MARINO
Formalet med aftalen mellem Fællesskabet og San Marino kunne være:
Løsning af visse problemer af juridisk og økonomisk art mellem EØF og 
San Marino, særlig pi følgende områder:
Landbrug
- eksportrestitutioner for varer med oprindelse i San Marino;
- fri bevægelse i  Fællesskabet for landbrugsprodukter, særlig vin fra 
San Marino;
- EF-støtte til forarbejdning i  San Marino af visse mængder oliven, som 
er høstet i  Italien.
Udenrigshandel og toldspørgsmål
- understregning af oprindelsen af varer fra San Marino gennem udvidelse 
af den fællesskabsbehandling, der er fastsat i de gensidige præference- 
aftaler, Fællesskabet har indgået, til også at omfatte San Marino;
- undersøgelse om enkelthedsafgiften er forenelig med bestemmelsen om 
frie varebevægelser.
T ransport
- mulighed for drøftelser om tilladelser til landevejstransportører fra 
San Marino.
Social sikring
- lige løn for arbejdstagere fra Fællesskabet og arbejdstagere fra San 
Marino, som er beskæftiget i  Fællesskabet, og for arbejdstagere fra San 
Marino og arbejdstagere fra Fællesskabet, som er beskæftiget i San Ma­
rino.
Hvad angår formen og de nærmere bestemmelser om en sådan aftale, kan der 
overvejes en forenklet formulering (brevveksling med bilag) på grundlag 
af artikel 113 og eventuelt andre artikler. Med en fremgangsmåde på dette 
grundlag undgår man den tunge formulering i  artikel 238 og skaber mulig­
hed for en hurtig løsning af ovennævnte problemer og imødekommer de ønske 
som regeringen for San Marino har fremsat.
Der skal ikke planlægges formelle fælles organisationer. I det øjeblik 
der opstår problemer, vil der blive indkaldt til ad hoc-møder. San Marino 
har ikke rejst indsigelse imod denne fremgangsmåde.

San Marino, den 14. december 1984
LISTE OVER TRANSPORTVIRKSOMHEDER, DER UDFØRER INTERNATIONAL 
TRANSPORT TIL OG FRA SAN MARINO ELLER I TRANSIT GENNEM 
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS MEDLEMSSTATER
MUSCI ROBERTO di Pompeo
ERCOLANI ERMANNO
ERCOLANI PIERINA
KREUZER KARIN in Bone Ili
BENDINELLI FRANCA
S.A. S.A.T. AUTOTRASPORTI TITANO
BENEDETTINI FORTUNATOhjemsted: Borgo M.-Scale Martelli (håndværker)
hjemsted: Dogana (fabrikant)
hjemsted: Dogana (fabrikant)
hjemsted: Rimini (fabrikant) pullman
hjemsted: Borgo M. Str. S. Michele (fabrikant)
hjemsted: Dogana (aktieselskab)
hjemsted: Borgo M. (fabrikant) pullman
Ovennævnte virksomheder beskæftiger i  alt 17 personer. I hvert enkelt tilfælde 
er de transportmidler, der anvendes til international transport, begrænset til 
4-5 enheder.

OVERSIGT OVER TILFÆLDE AF ANVENDELSE AF EN EVENTUEL AFTALE EØF - REPUBLIKKEN 
SAN MARINO MED HENSYN TIL SOCIAL SIKRING
1) Borgere fra San Marino, der er eller har været beskæftiget i en EF-medlems- 
stat, med hvi Iken der ikke er indgået nogen bilateral aftale
Land Anslået antal
- Forbundsrepublikken Tyskland 80
- Nederlandene 5
- Luxembourg 25
- Det forenede Kongerige 20
- Grækenland 2
- Irland 2
2) Borgere fra San Marino, o,ir er eller har været beskæftiget i flere EF- 
medlemsstater uden mulighed for at sammenlægge forsikringsperioder
Land Anslået antal
- Frankrig-Belgien-republikken San Marino 15
- Italien-Frankrig-republikken San Marino 20
- Andre 50
3) Borgere, der er eller har været beskæftiget i  San Marino, og som kommer 
fra EF-medlemsstater, med hvilke der ikke er indgået nogen bilateral aftale
Land Anslået antal
- Forbundsrepublikken Tyskland 15
- Det forenede Kongerige 10
- Nederlandene 3
- Grækenland 2
- Irland 3

LISTE OVER DE BESTEMMELSER I AFTALEN AF 31.3.1939 MELLEM ITALIEN OG SAN 
MARINO (OG ÆNDRINGER), DER SKAL GENNEMGAS PA NY I FORBINDELSE MED FOR­
HANDLINGERNE MED EF
- Art. 42-43: beskyttelse af intellektuel og industriel ejendomsret
- Art. 44: toldunion og udenrigshandel
- Art. 46: lempelser og undtagelser på toldområdet
- Art. 51: frie varebevægelser