Fritagelser for tredjelandes centralbanker og andre enheder i henhold til forordningen om markeder for finansielle instrumenter (MiFIR)

1.INDLEDNING

Forordningen om markeder for finansielle instrumenter (i det følgende benævnt MiFIR) og direktivet om markeder for finansielle instrumenter (MiFID 2) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 12. juni 2014, trådte i kraft den 2. juli 2014 og anvendes fra den 3. januar 2018.

MiFID 2/MiFIR introducerer en markedsstruktur, som har til formål at sikre, at handel, når det er relevant, finder sted på regulerede platforme, og at handel gøres gennemsigtig for at sikre en effektiv og rimelig prisfastsættelse.

I denne forbindelse indrømmes der i MiFIR en fritagelse fra kravene om før- og efterhandelsgennemsigtighed for så vidt angår andre finansielle instrumenter end aktieinstrumenter til gavn for regulerede markeder, markedsoperatører og investeringsselskaber i forbindelse med transaktioner, hvor modparten er medlem af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), og den pågældende transaktion gennemføres som led i udøvelsen af penge- og valutapolitikken eller politikken for finansiel stabilitet, som det pågældende medlem af ESCB har retlig beføjelse til at udøve, og det pågældende medlem på forhånd har underrettet sin modpart om, at transaktionen er fritaget. MiFIR giver desuden Kommissionen beføjelse til at udvide anvendelsesområdet for denne fritagelse til tredjelandes centralbanker, når de nødvendige betingelser er opfyldt.

I dette øjemed bestilte Kommissionen en ekstern undersøgelse hos Centre for European Policy Studies (CEPS) og universitetet i Bologna om "Exemptions for third-country central banks and other entities under the Market Abuse Regulation (MAR) and the market in Financial Instrument Regulation (MiFIR) (fritagelser for tredjelandes centralbanker og andre enheder i henhold til markedsmisbrugsforordningen (MAR) og forordningen om markeder for finansielle instrumenter (MiFIR))" (i det følgende benævnt "undersøgelsen"). Undersøgelsen er baseret på empiri og forskning og indeholder en analyse af de gældende regler for før- og efterhandelsgennemsigtighed, når tredjelandes centralbanker handler med værdipapirer, samt af omfanget af disse centralbankers handel med værdipapirer i EU.

2.RAPPORTENS RETSGRUNDLAG: MiFIR's ARTIKEL 1, STK. 9

Artikel 1, stk. 6, i MiFIR indeholder en fritagelse fra reglerne om før- og efterhandelsgennemsigtighed i forbindelse med transaktioner, hvor modparten er medlem af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), og den pågældende transaktion gennemføres som led i udøvelsen af penge- og valutapolitikken eller politikken for finansiel stabilitet, som det pågældende medlem af ESCB har retlig beføjelse til at udøve, og det pågældende medlem på forhånd har underrettet sin modpart om, at transaktionen er fritaget.

Desuden tillægges Kommissionen i henhold til artikel 1, stk. 9, i MiFIR beføjelse til at: "[...] vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 50 med henblik på at udvide anvendelsesområdet for stk. 6 til andre centralbanker.

I dette øjemed forelægger Kommissionen senest den 1. juni 2015 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport, der vurderer behandlingen af transaktioner fra tredjelandes centralbanker, der med henblik på dette stykke omfatter Den Internationale Betalingsbank. Rapporten skal indeholde en analyse af deres lovbestemte opgaver og deres omsætning i Unionen. I rapporten:

a) identificeres bestemmelser, som er gældende i de relevante tredjelande, vedrørende administrativt fastlagte krav om offentliggørelse af centralbanktransaktioner, herunder transaktioner, der foretages af medlemmer af ESCB i disse tredjelande, og

b) vurderes de potentielle virkninger, som administrativt fastlagte krav om offentliggørelse i Unionen kan have for tredjelandes centralbanktransaktioner.

Hvis rapporten konkluderer, at fritagelsen i stk. 6 er nødvendig i forbindelse med transaktioner, hvor modparten er et tredjelands centralbank, der gennemfører aktiviteter som led i pengepolitikken eller aktiviteter vedrørende valuta og finansiel stabilitet, fastsætter Kommissionen, at denne fritagelse skal finde anvendelse på det pågældende tredjelands centralbank.

3.OMFATTEDE JURISDIKTIONER

Rapporten omfatter følgende lande: Australien, Brasilien, Canada, Hongkong SAR, Indien, Japan, Mexico, Schweiz, Singapore, Republikken Korea, Tyrkiet og USA – og Den Internationale Betalingsbank (BIS), som i henhold til artikel 1, stk. 9, i MiFIR skal betragtes som en centralbank fra et tredjeland med henblik på dette stykke. Denne liste er med forbehold af eventuelle ændringer og sletninger af relevante lande, der skal vurderes i fremtiden.

De relevante bedømmelseskriterier for jurisdiktioner bør baseres på økonomiske indikatorer, størrelsen og graden af sammenkobling mellem landenes finansielle sektor og Unionens samt soliditeten af den lovgivningsmæssige ramme, der gælder i tredjelandet.

For så vidt angår navnlig størrelsen og graden af sammenkobling, anvendte Kommissionen den af IMF offentliggjorte liste med jurisdiktioner, der fungerer som hjemsted for de systemisk vigtigste finansieringsinstitutter, for hvilke IMF's Financial Sector Assessment Program (FSAP) er obligatorisk. IMF's metode kombinerer størrelsen og forbundetheden af de enkelte landes finansielle sektor og tager derfor højde for finansmarkedsdimensionen. Ifølge IMF dækker denne gruppe af lande næsten 90 % af det globale finansielle system og 80 % af de globale økonomiske aktiviteter og omfatter størstedelen af såvel G20-landene som medlemmerne af Rådet for Finansiel Stabilitet (FSB). Institutioner, der er hjemmehørende i EU's medlemsstater, er ikke omfattet af undersøgelsen. Endvidere er to yderligere kriterier relevante for udvælgelsen af de relevante jurisdiktioner: for at komme i betragtning til vurderingen med henblik på indrømmelse af fritagelsen i artikel 1, stk. 9, må en jurisdiktion ikke være opført af Den Finansielle Aktionsgruppe (FATF) på listen over ikkesamarbejdsvillige jurisdiktioner, og jurisdiktionerne skal have undertegnet IOSCO's multilaterale aftalememorandum (MMoU).

4.ANALYSE AF DE ENKELTE JURISDIKTIONER

I henhold til mandatet i artikel 1, stk. 9, i MiFIR baseres analysen af de identificerede jurisdiktioner på to nøglekriterier, der begge var afgørende for Kommissionens vurdering:

a.Regler om administrativt fastlagt offentliggørelse af centralbanktransaktioner: reglerne for markedsgennemsigtighed, der gælder for centralbanktransaktioner ("markedsgennemsigtighed"), og/eller gennemsigtigheden af centralbankens operationelle ramme ("operationel gennemsigtighed") og