ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM ( 83) 723 
 
 
 
Vol. 1983/02 59 
  
 
Disclaimer  
Conformément au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlement. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the openi ng to the public of the historical archives of the European Economic 
Community and the European Atomic Energy Community (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this f ile is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom 1. 
Februar 198 3 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgemeinschaft (ABI. L 43 vom 15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. September 2003  
(ABI. L 243 vom 27 .9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
KOM(83) 723 endelig udg.
Bruxelles, den 2. december 1983
DEN EUROPÆISKE UNION
K0MC83) 723 endelig udg.

i
DEN EUROPÆISKE UNION
ÅRSBERETNING FRA KOMMISSIONEN
1983

INDLEDNING
1. Denne beretning er en fortsættelse af dem, som er blevet udarbejdet 
efter Det europæiske Rads anmodning i  1976. Den udgør ligeledes Kommis­
sionens bidrag til den beretning, som Det europæiske Rad skal forelægge 
Europa-Parlamentet "vedrørende de fremskridt, der er gjort henimod Den 
europæiske Union" i overensstemmelse medpkt. 2.1.4 i  "den højtidelige 
erklæring om Den europæiske Union" af 19. juni 1983 (se nedenfor nr. 5).
2. Kommissionen håber, at det er klart, hvilken betydning den tillægger 
denne beretning. Overgangen til en europæiske Union skal indebære et kva­
litativt spring både med hensyn til institutionerne og kompetencerne: det 
er det, der fremgår både af dens beretning fra 1975 om Den europæiske 
Union og den resolution om Den europæiske Union, som Europa-Par lamentet 
vedtog i  september 1983 (se nedenfor nr. 6). Det gælder dog stadig, at 
konsolideringen af det nuværende Fællesskab og dets udvikling er en uom­
gængelig betingelse for ethvert fremskridt henimod Unionen.
3.  1983 har i  denne forbindelse været et år, præget af overvejelser og 
forberedelse af løsninger på de problemer, der i flere år har bremset 
Fællesskabets fremdrift. Institutionerne har især efter Det europæiske 
Råd i  Stuttgart i  juni 1983 udført et omfattende arbejde for at skabe et 
solidt grundlag for udviklingen af Fællesskabet i  resten af indeværende årti 
og for dets nye udvidelse. Disse forhandlinger har præget Fællesskabets
liv i den sidste halvdel af 1983. I betragtning af betydningen af de proble­
mer, der skal løses, har den nuværende fase i arbejdet på skæbnesvanger vis 
gjort 1983 til et interimsår.
4. Samtidig har Fællesskabet fortsat med at opbygge og befæste sine poli­
tikker. 1983 blev året, hvor man iværksatte den fælles fiskeripolitik, over­
enskomsten om en refom af det, der allerede er opnået i  Fællesskabet på

-  c -
Landbrugsområdet, indledningen af forhandlingerne om en ny konvention med 
landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet.
Det europæiske Rads højtidelige erklæring og Europa-ParLamentets beslutning 
om Den europæiske Union
5. Den højtidelige erklæring om Den europæiske Union, vedtaget af stats- 
eller regeringscheferne i  medlemsstaterne, der var samlet i  Det europæiske 
Rad i Stuttgart den 19. juni 1983, går tilbage til forslaget om en europæisk 
akt, forelagt i  Fællesskabet i  1981 af den tyske og den italienske udenrigs­
minister. Stats- eller regeringscheferne har ved vedtagelsen af denne ei 
klæring - der imidlertid ikke fandt bifald hos samtlige medlemsstater på 
samtlige punkter - sat sig forskellige mål: at styrke og udvikle Fælles­
skaberne, kernen i  Den europæiske Union, og det politiske samarbejde; i  den 
udstrækning, hvor disse aktiviteter ikke kan gennemføres på grundlag af 
traktaterne, at fremme et snævrere samarbejde på det kulturelle område, en 
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning og samordnede aktioner for at 
tage stilling til de internationale "ordre public"-problemer.
6.  Det andet initiativ har en betydelig mere omfattende og mere ambitiøs 
karakter. Europa-Parlamentet vedtog den 14. september 1983 med et meget 
stort flertal en beslutning om indholdet af det foreløbige udkast til en 
traktat om oprettelse af Den europæiske Union. I denne beslutning foreslår 
Parlamentet, på grundlag af gældende fællesskabsret og tilsagn givet i  for­
bindelse med det politiske samarbejde, at nydefinere de beføjelser, der 
tillægges henholdsvis Den europæiske Union og medlemsstaterne, samt balan­
cen mellem institutionerne. Formålet er at ajourføre traktaterne ved deri 
at optage de nye kompetenceområder, der kræver en fælles europæisk politik, 
at samle de forskellige eksisterende former for integration eller samarbejde 
(Fællesskab, politisk samarbejde osv. ...) i en fælles og klar institutio­
nel ramme, at gøre institutionerne mere demokratiske, mere effektive og mere

- 3 -
ansvarlige, end de hidtil har været. Pa grundlag af denne beslutning er 
Parlamentets institutionsudvalg i øjeblikket ved at udarbejde et forelø­
bigt udkast til traktat.
INSTITUTIONERNE
7. Det stigende antal udfordringer, indre og ydre, som Fællesskabet er 
stillet overfor, viser tydeligere og tydeligere den institutionelle util- 
strækkelighed, som Kommissionen allerede mange gange har peget på.
8.  Rådets praksis, der består i at gøre sine beslutninger afhængige af 
samtlige medlemsstaters godkendelse, selv når enstemmighed ikke kræves i  
traktaterne, har skabt en veritabel flaskehals. Kravet om enstemmighed har 
ikke blot bremset fremskridtet eller hindret nye udviklinger, men det har 
gradvis blokeret tilpasningen af politikkerne til de vekslende økonomiske 
realiteter, fordi enhver ændring kun kunne skade en eller anden medlemsstats 
umiddelbare interesser. Endelig hardet ofte ført til anvendelse af for lave 
fællesnævnere og reduceret betydningen af Kommissionens initiativret.
9. Det kan selvfølgelig konstateres, at Rådet i  enkelte tilfælde har 
stemt. Disse tilfælde er for sporadiske og forskelligartede til, at 
man kan tale om en vending af tendensen. Bestræbelserne under de­
batterne vedrørende den højtidelige erklæring om Den europæiske Union 
har ikke kunnet ændre den nuværende praksis. Men afstemningstiIfældene 
viser samtidig, at afstemning ikke er en praksis, der er bandlyst af 
Rådet, og at det ville være tilstrækkeligt at generalisere den.
10. På et specielt område, nemlig transport, hvor blokaden har varet i  
årevis, har Europa-Parlamentet taget et usædvanligt skridt: den^22. januar  
1983 anlagde Parlamentet ved Domstolen passivitetssøgsmål mod Rådet for ikke

at have udformet en fælles transportpolitik.
11. Endvidere har Rådet hele tiden tynget sine debatter med spørgsmål
om gennemførelse og forvaltning - som det ifølge sin natur ikke er i  stand 
til at behandle på korrekt vis - i  stedet for, som traktaterne tillader 
det, at overdrage det til Kommissionen, der i udpræget grad er den udøvende 
institution. Beslutningsprocesserne er derved endnu mere og unyttigt ble­
vet besværliggjort.
12. Endvidere har Rådet, når det overdrog Kommissionen sådanne gennem­
førelses- og forvaltningsopgaver, haft tendens til at ledsage beslutnings­
processen med regler, der i meget høj grad begrænser Kommissionens beslut­
ningsdygtighed uden derfor at garantere, at der faktisk træffes en beslut­
ning.
13. De af Det europæiske Råd gentagne gange givne tilsagn om i højere 
grad at give Kommissionen. gennemførelseskompetence har ikke givet konkre­
te resultater. Det samme gælder - i det mindste i øjeblikket - det seneste 
af disse tilsagn, der indeholdes i den højtidelige erklæring om Den euro­
pæiske Union.
14. Endelig har Rådet kun sjældent vist sig rede til under overholdelse 
af det eksisterende institutionelle system at forbedre Europa-Par lamentet s 
stilling og rolle, selv om det fra 1979 har haft en ny legitimitet, idet 
det vælges ved almindelige direkte valg.
15. Den omstændighed, at Rådet ikke har kunnet blive enigt om en ensartet 
valgmetode, har således haft til følge, at det andet valg til Europa-Parla- 
mentet ligeledes finder sted efter valgmetoder, der er dybt forskellige og 
således medfører uligheder både med hensyn ti l udøvelsen af stemmeretten
og vælgernes repræsentation.

- 5 -
16. Pa samme måde har en forbedring og udvidelse af den eksisterende 
samrådsprocedure, hvis nødvendighed vanskeligt kan bestrides, og som 
Kommissionen foreslog allerede i  januar 1982, ikke kunnet opnå enstem­
mighed i  Rådet, end ikke i forbindelse med den højtidelige erklæring om 
Den europæiske Union.
17. Til gengæld må man med tilfredshed notere to bestemmelser - de skyldes 
et initiativ fra Kommissionens side - som Det europæiske Råd har været
i  stand til at optage i  den nævnte højtidelige erklæring. Dels er det 
bestemt, at Parlamentets udtalelse skal indhentes inden afslutningen af 
alle internationale aftaler af nævneværdig betydning, som Fællesskabet 
har indgået (og ikke kun, når høring udtrykkeligt er foreskrevet i  trak­
taterne), inden en stat tiltræder Fællesskabet; dels udstrækkes de 
eksisterende procedurer for underretning af Parlamentet inden afslutningen 
af en overenskomst til alle overenskomster af nævneværdig betydning.
18. Disse problemer får en ny dimension på grund af den kommende 
udvidelse af Fællesskabet. Der er fare for, at interesseforskellene vil 
vokse, efterhånden som Fællesskabet nødvendigvis må tabe sin ensartethed. 
Af denne grund sendte Kommissionen den 1. marts 1983 Rådet en meddelelse 
om de institutionelle følger af udvidelsen. I denne meddelelse, der udgør 
et supplement til "fresken" af 1978, foreslår Kommissionen, at man i  
Fællesskabet på tolv i visse tilfælde skal erstatte det i  øjeblikket i  
traktaterne indeholdte krav om enstemmighed med kvalificeret flertal. 
Kommissionen foreslår ligeledes, at traktaterne ændres, så de garanterer, 
at forvaltnings- og gennemføre tsesopgaverne generelt varetages af 
Kommissionen, og at procedurerne skal garantere, at der faktisk træffes 
en beslutning.

-  6 -
UDVIKLINGEN AF DE INTERNE POLITIKKER
Fra Stuttgart til Athen
19. Den den 30. maj 1980 vedtagne midlertidige løsning på problemet om 
den britiske deltagelse i  finansieringen af Fællesskabets budget var 
ledsaget af et mandat, fra Rådet til Kommissionen, der førte til en 
globalisering af dette problem med spørgsmålene om tilpasning af Fælles­
skabets politikker: tilpasning af den fælles landbrugspolitik, styrkelse 
af de strukturelle politikker og instrumenter, udvikling af nye politik­
ker. Efter at dette var slået fejl på Det europæiske Råds møde i London 
i  november 1981, og efter at der blev truffet en ny midlertidig foran­
staltning for 1982, nødvendiggjorde Parlamentets forkastelse i  december 
1982 af budgettet tit finansiering af denne foranstaltning en ny global 
fremgangsmåde.
20. Det europæiske Råd i  Stuttgart, der behandlede en række initiativer 
fra Kommissionens side, besluttede at gøre en omfattende indsats for
at sikre Fællesskabets genrejsning og med henblik herpå at arrangere 
"vigtige forhandlinger" "for at tage stilling til de mest presserende 
problemer, som Fællesskabet er stillet over for", således at man kan 
træffe de fælles beslutninger efter disse forhandlinger på Det europæiske 
Råd i  Athen i december 1983.
21. Formålet med forhandlingerne er "at undersøge samtlige de eksisterende 
politikker med særlig henblik på de fælles landbrugspolitik". Det euro­
pæiske Råd valgte det mål "dels at gøre de eksisterende politikker mere 
moderne og mere effektive og at fastsætte prioriteringer for Fællesskabets 
nye aktioner og dels at drage omsorg for, at politikkerne bliver gennemført 
effektivt, og at der opnås besparelser, hver gang det er muligt". Forhand­
lingerne skal endvidere "gøre det muligt at nå til en mere'ligevægtig
og mere retfærdig situation ligeledes på det finansielle område, set 
ud fra de forskellige medlemsstater og hele Fællesskabets interesser".

- 7 -
22. Mandatet fra Stuttgart omfatter følgende retningslinjer:
- "De grundlæggende principper for den fælles landbrugspolitik vil blive 
overholdt i  overensstemmelse med de i  EØF-traktatens artikel 39 omhand­
lede mål". Denne politik "skal tilpasses den situation, som Fællesskabet 
vil være stillet over for i  en overskuelig fremtid, for at det kan
nå disse mål på en mere sammenhængende måde". Det drejer sig bl.a. 
om at sikre "en effektiv kontrol af landbrugsudgifterne ved i  fuld 
udstrækning at udnytte de eksisterende muligheder og ved at undersøge 
samtlige markedsordninger". Kommissionen er blevet opfordret til at 
forelægge forslag.
- Hvor talen er om nye politikker, satte Det europæiske Råd sig det mål
at "udvikle og effektivisere Fællesskabets indsats på områderne forskning, 
innovation og nye teknologier med henblik pa at lette samarbejdet mellem 
virksomheder. På grundlag af Kommissionens forslag vil der blive truffet 
beslutninger om nye fællesskabsaktioner under anvendelse af fællesskabs­
dimensionen for at forbedre de europæiske virksomheders internationale 
konkurrencedygtighed".
- Fællesskabets udgifter også uden for landbrugssektoren skal kontrolleres 
i samarbejde med Parlamentet. "Politikkerne skal udvikles inden for
de mulige grænser for finansiering og suppleres med nye aktioner, der 
på en økonomisk forsvarlig vis skal integreres i  Fællesskabets poli­
tikker". Det europæiske Rad har opfordret Kommissionen til at forelægge 
en "beretning indeholdende forslag med henblik på at forhøje effektivi­
teten af Fællesskabets strukturfonde (Regionalfonden, Socialfonden 
og EUGFL, "udviklingssektionen")".
- Med hensyn til løsningen på problemet om Fællesskabets fremtidige finan- 
siering fastsatte Det europæiske Råd følgende retningslinjer:
.  "sikre finansiering af Fællesskabets politikker og aktioner samt 
deres videre udvikling for en periode, der er tilstrækkelig lang 
under hensyn til de yderligere finansielle behov, der vil følge af 
Spaniens og Portugals tiltrædelse, og under udnyttelse af enhver 
mulighed for at opnå besparelser"
.  "opnå enighed om foranstaltninger, som tilsammen vil fjerne de gentagne 
problemer mellem medlemsstaterne med hensyn til de finansielle konsekven­
ser af Fællesskabets budget og dets finansiering"

-  8 -
"p| grundlag af konklusionerne om udviklingen af politikkerne, forbedring 
af budgetdisciplinen og undersøgelse af det finansielle system vil tidspla­
nen og omfanget af Fællesskabets egne indtægter blive fastsat".
23. Efter dette mandat er en global forhandling blevet indledt efter
en særlig hasteprocedure. Rådet har holdt en række særmøder mellem uden­
rigs-, finans- og i  visse tilfælde landbrugsministrene. Kommissionen 
har allerede i slutningen af juni fremsendt samlede forslag om den fælles 
landbrugspolitik samt en beretning om forhøjelse af strukturfondene.
Herefter har den også fremsendt en lang række forslag og meddelelser. 
Arbejdet med de fire afsnit af Stuttgart-erklæri ngen (fælles landbrugs­
politik, strukturfonde, nye politikker, finansiering af Fællesskabet) 
er blevet fortsat energisk. Revisionsretten, der var opfordret til at 
undersøge den korrekte finansielle forvaltning af Fællesskabets virksomhed, 
forelagde en beretning i oktober 1983. På sessionen i november 1983 forhand­
lede Parlamentet ved flere lejligheder om og afgav udtalelser om den 
fælles landrbugspolitik, den fremtidige finansiering af Fællesskabet 
og strukturfondene.
24. Det europæiske Råd enedes om, at "tiltrædelsesforhandlingerne med 
Spanien og Portugal skulle fortsættes med det mål at være afsluttet, 
således at tiltrædelsestraktaterne kan ratificeres på det tidspunkt, 
hvor resultaterne af forhandlingerne om den fremtidige finansiering af 
Fællesskabet forelægges". Aftalen af 18. oktober 1983 om justering af 
"acquis communautaire" for middelhavsprodukter har gjort det muligt at 
indlede tiltrædelsesforhandlingerne i  landbrugssektoren.

Andre interne udviklinger
25. I 1933 fødtes en ny fælles politik. I januar 1983 vedtog Fællesskabet ef­
ter mange års forhandlinger en fiskeripolitik.  De vigtigste elementer deri er 
følgende: lige adgang for fiskere fra medlemsstaterne til fællesskabsfarvande­
ne, med visse restriktioner i  nærheden af kysterne, forvaltning og fredning af 
ressourcerne, fælles markedsordninger, modernisering af produktionsstrukturerne 
og en fælles aktion på det internationale plan. Iværksættelsen af denne politik 
giver dog anledning til visse bekymringer.
26. Men det gjaldt også om at konsolidere de eksisterende politikker. Først 
og fremmest det interne marked, der er Fællesskabets grundlag og en uundvær­
lig faktor til udvikling af en konkurrencedygtig industri. Antallet af klager 
fra borgere over angreb på deres frie bevægelighed stiger stadig, og Kommissio­
nen har yderligere intensiveret sin indsats til forfølgning af overtrædelser
af fællesskabsretten. Endvidere kan man konstatere, at Rådet er blevet sig be­
vidst, at der må gøres en større indsats til ophævelse af forskellige formali­
teter eller hindringer for enhedsmarkedet. Der er i  år gjort mærkbare frem­
skridt på området normalisering, indførelse af et fælles retligt miljø for virk­
somhederne eller forenkling af grænseformaliteterne.
2i^. Ps industriområdet har Fællesskabet i  forbindelse med stålkrisen på­
draget sig et særligt ansvar, og afgørende foranstaltninger har måttet 
træffes i  år. Kommissionen har, støttet af Rådet, strammet sin politik 
til genopretning af den europæiske industris konkurrencedygtighed: dras­
tisk omlægning af kapaciteten i  produktionen, således at den kan overleve 
uden offentlig støtte fra 1985, idet samtlige former for statsstøtte skal

-  10  -
ophæves fra dette tidspunkt. Denne indsats er blevet suppleret med foran­
staltninger til at garantere jern- og stålprodukter et tilfredsstillende 
prisniveau og til regulering af indtrængning af stil pi markedet i  Fælles­
skabet.
28. Den industrielle genrejsning skal hovedsagelig ske ved, at man tager
de teknologiske udfordringer op. Det gælder om at indhente Europas stigende 
forsingelse i  forhold til dets store industrialiserede partnere ved indfø­
relse af helt nye politikker. Som et første skridt henimod skabelsen 
af det nødvendige miljø for udviklingen i  Europa af avanceret teknologi 
har Kommissionen foreslået aktioner i  sektorerne informationsteknologi 
("ESPRIT"), telekommunikation og bioteknologi samt et flerårigt program 
vedrørende energi og energiforskning og en fællesskabsstrategi for forsk­
ning og udvikling. Dette sidste samt det første rammeprogram for årene 
1984-1987 er allerede blevet vedtaget af Rådet.
29. Som en foregribelse af de mere generelle foranstaltninger til at 
øge strukturfondenes effektivitet (se ovenfor nr. 22) har Radet vedtaget 
en revision af Socialfonden, hvis støtte for en stor del er koncentre­
ret om uddannelse og beskæftigelse af unge, navnlig i  vanskeligt stille­
de regioner.
30. Ved udviklingen af Det europæiske monetære System (EMS) vil der kunne 
gøres fremskridt henimod konvergens, monetær stabilitet og vækst. Kommis­
sionen har foreslået at give ECU'en status som de andre konvertible valu­
taer, således at man kan fremme antallet af transaktioner i ECU i den 
private sektor. I øvrigt var justeringen af centralkurserne inden for 
EMS den 20. og 21. marts 1983 vigtig på to måder. Dels omfattede den
for første gang samtlige valutaer i  systemet, og dels ledsagedes den 
af en tilpasning af de interne politikker, specielt i Frankrig, hvilket 
har bidraget til bedre at garantere systemets fremtidige stabilitet.

-  1 1  -
31. For yderligere at fremme den opsparing, der står til rådighed i  Fæl­
lesskabet som bidrag til finansiering af investeringer, er det vigtigt 
at gøre en ende på opdelingen af det finansielle rum i Fællesskabet.
Med henblik herpå har Kommissionen foreslået en omfattende liberalisering 
af kapitalbevægelserne på lang sigt og oprettelse på fællesskabsplan 
af et stort og effektivt marked for risikovillig kapital.

-  1 2  -
EUROPA I VERDEN
32- Den fælles handelspolitik er det vigtigste instrument til Fællesskabets 
ydre aktion. Den skal gøre det muligt for det - Det europæiske Rad mindede 
om det i  1982 - at reagere effektivt i forsvaret af dets legitime interes­
ser. Kommissionen foreslog i marts 1983 Rådet en yderligere styrkelse af 
de eksisterende instrumenter til denne politik med henblik pi at gøre det 
muligt for Fællesskabet at reagere hurtigt på tredjelandes illoyale handels­
praksis, og det på en måde, der er forenelig med dets internationale for­
pligtelser.
33. På det vestlige, økonomiske topmøde i  Williamsburg i  maj 1983 påtog 
deltagerne sig at "standse protektionismen,- og, efterhånden som genopsvin­
get bekræftes, at fjerne den helt ved at ophæve hindringerne for handelen". 
Fællesskabet har spillet en konstruktiv rolle med hensyn til, hvad der 
videre skal foretages på det internationale plan i  forbindelse med disse 
løfter. Det har foreslået en række foranstaltninger, der på en tid, hvor 
virkningerne af den økonomiske recession fortsat gør sig gældende i  en 
stor del af verdensøkonomien, ville være et indlysende tegn på de vigtigste 
verdenshandelspartneres tilsagn om opretholdelse og styrkelse af det Libe­
rale verdenshandelssystem.
34. Forbindelserne mellem Fællesskabet og De forenede Stater har været 
præget af fornyede vanskeligheder, blandt andet i landbrugs- og stålsektoren. 
Fællesskabet har reageret stærkt på det amerikanske salg af mel og smør
til Egypten til priser, der har afskåret Fællesskabet fra et traditionelt 
og vigtigt marked. USA på sin side har rettet en voldsom kritik mod de 
ydre aspekter ved den fælles landbrugspolitik samt mod visse forslag fra 
Kommissionen i  forbindelse med en revision af denne politik. I stålsektoren 
besluttede den amerikanske regering i  juli at begrænse importen af special­
stål, hvilket skete lige efter det inden for OECD og på det økonomiske 
topmøde i Williamsburg givne tilsagn om ikke at træffe nye protektionisti­
ske foranstaltninger. Kommissionen er ligeledes foruroliget over en række 
lovgivningsinitiativer af protektionistisk art, som er taget af den ameri­
kanske Kongres.

- 13 -
35. Kommissionen og den amerikanske regering har ved hyppige drøftelser 
og høringer, også pi højeste niveau, gjort sig store anstrengelser for 
at mindske den kommercielle og økonomiske spænding.
36. Når talen er om forbindelserne med Japan, er Fællesskabets stigende 
handelsunderskud fremdeles et af de mest foruroligende problemer. Kommis­
sionen har udfoldet store bestræbelser på at overtale Japan til at fremme 
importen af forarbejdede produkter, der stadig er en af de mindste i  den 
industrialiserede verden til trods for forskellige foranstaltninger, truf­
fet af Japan - og på at tilskynde europæiske industridrivende og forret- 
ningsmænd til at sælge til og investere i Japan. De japanske myndigheder 
har pi ny givet forsikringer om begrænsning af den japanske eksport til 
hele Fællesskabet i  de sektorer, hvor en stigning i  eksporten ville kunne 
føre til store vanskeligheder.
37.  Endvidere er der i  år blevet taget flere initiativer til udvidelse 
og uddybning af forbindelserne mellem Fællesskabet og Japan. Der er ind­
ført regelmæssige kontakter på ministerplan i forbindelse med det politi­
ske samarbejde. Fællesskabet har ligeledes taget de første skridt med hen­
blik på en styrkelse af et velafbalanceret samarbejde med Japan på områ­
derne videnskab og teknologi, industri og udviklingshjælp.
38- De økonomiske og politiske forbindelser mellem Fællesskabet og medlems­
landene i  ASEAN er i løbet af året blevet mærkbart udviklet og nuanceret. 
Dette er en bekræftelse på Fællesskabets interesse i  udvikling af dets 
forbindelser med landene i  Sydøstasien og i en styrkelse af det regionale 
samarbejde, der er en meget vigtig ligevægtsfaktor i denne del af verden. 
Det fjerde møde mellem ministrene fandt sted i  Bangkok i  marts. I 1983 
oprettede man ligeledes et Business Council EØF-ASEAN. Udtrykt i  udvik­
lingssamarbejde har Fællesskabets virksomhed i ASEAN-landene haft klar 
fremgang.

- 14 -
39. Nedbrydningen af forbindelserne Øst-Vest som følge af be­
givenhederne i  Polen varer stadig ved, da der ikke er indtrådt nogen reel 
forbedring af situationen i  dette land. Fællesskabet har fortsat sin hu­
manitære hjælp til den polske befolkning og fastholdt restriktionerne for 
visse eksportvarer fra USSR. I visse multilaterale kredse og specielt in­
den for OECD har de vestlige lande foretaget en række analyser af de øko­
nomiske Øst-Vest-forbindelser og konklusionerne heraf peger pi forsigtig­
hed, specielt på det finansielle og det sikkerhedsmæssige område. Afslut­
ningen af mødet i  konferencen om sikkerhed og samarbejde i  Europa i Madrid 
i  september 1983 syntes imidlertid at varsle en vis ændring i  retning af 
mindre anspændte forbindelser.
40. Forbindelserne mellem Fællesskabet og udviklingslandene prægedes af 
starten i  oktober 1983 på forhandlingerne om fornyelse af Lomé-konventio- 
nen, som skal træde i  kraft i  marts 1985 mellem Fællesskabet og de 64 
lande i  Afrika, Vestindien og Stillehavet, hvortil Angola og Mozambique 
har sluttet sig.
41. For Kommissionen skal den nye konvention være det instrument, der skal 
hjælpe til en selvstændig udvikling i  de støttemodtagende lande. Selvfoi 
syning med fødevarer er et af de prioriterede mål. Denne må nødvendigvis 
ske ved en udvikling af landbruget, af landbrugsfødevareindustrien og af 
distributionsnettet. Men en koncentration om en selvstændig og selv-ved­
ligeholdt udvikling ville ikke være tilstrækkelig, hvis man ikke ændrede 
metode. I denne forbindelse anbefaler Kommissionen, at der mellem Fælles­
skabet og dets partnere indføres en dialog om udviklingspolitikkerne, som 
skal omfatte mere end den blotte drøftelse af et projekt, og som skal ud­
vides til en definition af udviklingspolitikken.
42· Fællesskabet har gjort sig store anstrengelser i  1983 for at forstærke 
sin indsats til bekæmpelse af sulten i verden.  En ny form for aktion, føde­
varestrategien, er nu sat i  gang over for en række lande i Afrika og kan 
udstrækkes til de lande, som anmoder derom. Rådet vedtog den 11. juli 1983 
en forordning om gennemførelse af et specielt program til bekæmpelse af

* 15 “
sulten i  verden. Denne aktion skal styrke eller stimulere modtager lande­
nes egne bestræbelser og vil bidrage til en forbedring af levevilkårene 
for de mest trængende befolkningslag.