Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens meddelelse "Fremme af lærlingeuddannelsen i Europa"« (98/C 95/12)

Kommissionen besluttede den 23. juni 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspørgsmål, som udpegede Dantin til ordfører og Rodríguez García Caro til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 15. januar 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 351. plenarforsamling af 28. og 29. januar 1998, mødet den 28. januar 1998, med 105 stemmer for, 2 stemmer imod og 5 stemmer hverken for eller imod følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. På sit møde i Firenze den 21. og 22. juni 1996 anmodede Det Europæiske Råd Kommissionen om at foretage en undersøgelse af »lærlingeuddannelsens rolle med henblik på jobskabelse«.

1.2. Anmodningen fremhævede stats- og regeringschefernes engagement i bekæmpelsen af ungdomsarbejdsløsheden via undervisning og uddannelse, navnlig for unge under 25 år, hvor ledigheden nu er oppe på næsten 20 %.

1.3. Undersøgelsen viser især, at dette ønske kan imødekommes ved at fremme lærlingeuddannelsen, der forbedrer jobudsigterne, idet arbejdsløsheden er under gennemsnittet hos de unge, der har afsluttet en lærlingeuddannelse.

1.4. Formålet med den meddelelse, Kommissionen har forelagt ØSU, er at fremlægge indholdet af undersøgelsen og samtidig præsentere en række forslag til handling fordelt på fem nøgler.

1.4.1. Mens undersøgelsen er udarbejdet på grundlag af indholdet af flere databaser, er meddelelsen baseret på den aktuelle situation og de konkrete reformer, der er igangsat i de forskellige medlemsstater. I meddelelsen lægges der især vægt på foranstaltningerne inden for lærlingeuddannelsen, som drejer sig om at:

- mindske kløften mellem skole og arbejdsplads;

- nærme sig markedets behov;

- fremme arbejdsfleksibilitet og -mobilitet;

- bekæmpe social udstødelse;

- højne uddannelsesniveauet i lærlingeuddannelserne;

- give lærlinge adgang til højere uddannelser.

1.4.2. I meddelelsen foreslås følgende fem nøgler til handling:

- udvidelse og udvikling af nye former for lærlingeuddannelse;

- forbedring af kvaliteten i uddannelsen;

- fremme af lærlinges mobilitet;

- inddragelse af arbejdsmarkedets parter;

- mod en egentlig strategi for lærlingeuddannelsen.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU udtrykker glæde over det initiativ, der blev taget på Det Europæiske Råd i Firenze, og som har ført til den foreliggende meddelelse fra Kommissionen.

2.1.1. ØSU noterer med interesse det nyskabende aspekt i meddelelsen, som følger de retningslinjer, som Kommissionen allerede har fremlagt i hvidbogen om almen uddannelse og erhvervsuddannelse »Undervise og lære: på vej mod det kognitive samfund (1)

(1) Hvidbog om almen uddannelse og erhvervsuddannelse »Undervise og lære: på vej mod det kognitive samfund«, særligt punkt II, A (KOM(95) 590 endelig udg. og udtalelse CES 880/96 af 10. juli 1996 - EFT C 295 af 7.10.1996.«, som ØSU støtter.

2.2. ØSU vurderer, at lærlingeuddannelsen er en uddannelsesform, der takket være sin særlige karakteristik gennem en både kvantitativ og kvalitativ udvikling effektivt kan bidrage til indslusning på arbejdsmarkedet. Dette gælder i øvrigt visse andre erhvervsuddannelsesmodeller, som aktivt involverer virksomhederne. Lærlingeuddannelsen bidrager til de unges erhvervsuddannelse, og uddannelsens bidrag til højnelse af kvalifikationerne udgør et argument for at fremme den økonomiske udvikling. Man må dog konstatere, at en uddannelses- og erhvervsuddannelsespolitik ikke kan erstatte en aktiv beskæftigelsesog arbejdsmarkedspolitik, men kan supplere den, særligt i forbindelse med en aktiv politik på lærlingeområdet, specielt når den opfylder de unges kvalifikationer og ønsker.

2.3. Lærlingeuddannelsen knytter en virksomhed og en uddannelsesinstitution tæt sammen i en vekseluddannelsesproces. Dens egenart i forhold til vekseluddannelsen ligger først og fremmest i virksomhedens gennemførelse af den erhvervsmæssige uddannelse. Gennem denne uddannelse kan der, særligt i håndværkervirksomheder skabes en virksomhedskultur.

2.4. ØSU tilslutter sig meddelelsens indhold under forudsætning af de ovennævnte bemærkninger og de følgende forslag og bemærkninger.

3. Særlige bemærkninger

3.1. Navnlig i meddelelsens kapitel 2 opregner og forklarer Kommissionen en række reformer under gennemførelse i de forskellige medlemsstater til forbedring af lærlingeuddannelsen.

ØSU fremsætter følgende bemærkninger vedrørende dette kapitel:

3.1.1. Mindskelse af kløften mellem skole og arbejdsplads

Mindskelsen af kløften mellem skole og arbejdsplads er nødvendig for at mindske den afstand, der kan være mellem den teoretiske undervisning og den praktiske udførelse, samt for at stræbe mod en tilnærmelse mellem uddannelse og ledige arbejdspladser, mellem udbud og efterspørgsel.

Begrebet »Mindskelse af kløften mellem skole og arbejdsplads« bidrager faktisk også til at stræbe mod begrebet »Tilnærmelse til markedets behov«. Førstnævnte begreb er en af de nødvendige forudsætninger for gennemførelsen af det andet begreb.

Et af de særlige forhold ligger dog i skabelsen af et uddannelsesforløb, som binder virksomheden og/eller en branche og en uddannelsesinstitution sammen. Uddannelsen bør indrettes således, at betingelserne for fremtidig udvikling i tide bliver taget i betragtning, således at uddannelsen for lærlingen danner hjørnestenen i en livslang uddannelse. Uddannelsesplanerne må udarbejdes i nært samarbejde med de relevante virksomheder og brancher.

3.1.2. Fremme af arbejdsfleksibilitet og -mobilitet

Ved at vælge en bred uddannelse, og altså undgå en for snæver og for specifik uddannelse, bliver det muligt for enhver at udvikle og tilpasse sig.

Bistand til fremme af mobilitet i Europa bør ske på både finansielt og juridisk niveau.

3.1.3. Bekæmpelse af social udstødelse

Som det understreges i meddelelsen kan lærlingeuddannelsen via det særlige uddannelsessystem, der tilbydes, medvirke til at bekæmpe social udstødelse, idet den fremmer indslusningen på arbejdsmarkedet.

Et andet særligt aspekt ved lærlingeuddannelsen skal dog også fremhæves. Den særlige form for undervisning, som lærlingeuddannelsen tilbyder, kan medvirke til at mindske skolefrafald blandt elever på forskellige uddannelsesniveauer. Ved effektivt at blande praktisk knowhow og teoretisk undervisning, dvs. ved at sammenkæde praktisk erfaring med teoretiske forklaringer, kan lærlingeuddannelsen henvende sig til unge, der ikke er tiltrukket af mere teoretiske undervisningsformer. Ved at forklare teorien på baggrund af praktisk knowhow gør lærlingeuddannelsen det muligt at beholde de unge i uddannelsessystemet, som ellers ville være faldet fra den mere teoretiske uddannelse. For at forbedre chancerne for gennemførelse af dette forsøg bør der oprettes et effektivt vejledningssystem for de unge.

3.1.4. Højnelse uddannelsesniveauet i lærlingeuddannelsen

ØSU tilslutter sig Kommissionens forslag om at styrke lærlingeuddannelsens integration i grunduddannelsessystemet og udvide lærlingeuddannelsen helt op til de videregående uddannelser (f.eks. ingeniørstudiet) under hensyntagen til erhvervsuddannelsessystemerne i de enkelte medlemsstater.

Dette forslag støttes af flere grunde:

- ved at begrænse lærlingeuddannelsen til lave kvalifikationer giver man uddannelsen en lav status. Dette gør det sværere at udbrede lærlingeuddannelsen og mindsker dermed også dens indvirkning på indslusningen af de unge og dermed på beskæftigelsen;

- den konstante ændring i produktionsapparatet og i behovet for tjenesteydelser kræver en mere og mere kvalificeret arbejdskraft. Lærlingeuddannelsen bør leve op til disse krav, således at flere kan få adgang til denne uddannelsesform uden for det traditionelle uddannelsessystem, ligesom den bør give dem adgang til livslang uddannelse.

3.2. Fem nøgler til en mere effektiv lærlingeuddannelse

3.2.1. Udvidelse og udvikling af nye former for lærlingeuddannelse

3.2.1.1. I Kommissionens meddelelse anføres det, at lærlingeuddannelsen ofte er overrepræsenteret i sektorer, hvor vækstprognoserne er forholdsvis dårlige.

Udtrykket »overrepræsenteret« synes ikke at være passende. Det ville være mere passende at betegne dette forhold ved en »skæv« udbredelse af lærlingeuddannelsen i de forskellige sektorer.

Denne skævhed giver lærlingeuddannelsen en lav status.

Ved at udbrede lærlingeuddannelsen til de sektorer, der traditionelt ikke anvender lærlinge, vil der blive rettet op på denne skævhed, og den kan samtidig tilbyde udviklingssegmenter, der ligger tæt op ad den efterspørgsel, der findes på markedet.

Lærlingeuddannelsens relativt lave status i visse medlemsstater har diverse årsager. Den økonomiske, sociale og sektorielle udvikling gør det nødvendigt at søge at udvikle nye former for lærlingeuddannelse.

Man bør derfor:

- forbedre de eksisterende uddannelsesformer særligt ved at udbrede kendskabet til god praksis;

- udvikle nye former for lærlingeuddannelse og samtidig tage de fremtidige nationale og sektorbestemte foranstaltninger i betragtning med henblik på incitamenter;

- udvide lærlingeuddannelsen til også at omfatte nye erhvervsgrene og andre kvalifikationsniveauer.

Den økonomiske omkostning, der er forbundet med en lærling, kan i visse tilfælde mindskes ved at overføre indsatsen til pædagogisk udvikling og forlængelse af forløbet. Men ØSU vil dog i den forbindelse understrege, at dette ikke må være i modstrid med målet om en så bred og god basisuddannelse som muligt.

En omkostningsnedsættelse kan opnås, hvis lærlingene kan undgå at følge undervisning i fag, de allerede har taget. Dette forudsætter et grundigt kendskab til lærlingens kvalifikationer ved ansættelsen.

Den mulighed for social opstigning, som lærlingeuddannelsen giver dem, der følger den, hænger tæt sammen med erhvervsuddannelsernes image. For at blive betragtet som ligeværdige med de andre uddannelsesformer, må man forsøge at give erhvervsuddannelserne betragtet under ét et bedre image.

Det er ØSU's opfattelse, at lærlingeuddannelsens udvikling og udvidelse til andre erhvervsgrene kun kan gennemføres fuldt ud, hvis dette ikke er et mål i sig selv. Det er nødvendigt, at lærlingene i slutningen af forløbet får mulighed for at fortsætte deres studier og især, at de får adgang til videregående uddannelser. Det er derfor nødvendigt at definere og skabe et forbindelsesled mellem lærlingeuddannelsen og de andre uddannelsesformer. Dette er en væsentlig forudsætning for, at lærlingeuddannelsens image kan forbedres og gøres til en attraktiv uddannelsesform.

3.2.1.2.

- Fortsættelsen eller snarere forøgelsen af de finansielle incitamenter, som navnlig bør gå til dækning af de pædagogiske omkostninger, og som bl.a. er beregnet på de små og mellemstore virksomheder i højteknologiske sektorer og nye sektorer og/eller de sektorer, hvor udbudet af lærlingepladser overgår efterspørgslen, er faktorer, der kunne skabe fremgang. Dog ville metoden blive bedre, hvis der også blev forudset en evaluering af de opnåede resultater.

- Fleksibilitet forstået som en vedvarende tilpasning af undervisningsformerne er et reelt behov i og med, at den omhandler undervisningens kvalitet og ikke eventuelt stiller spørgsmålstegn ved reglerne for beskyttelse af lærlingene. Derfor burde medlemslandene fremme foranstaltninger, der letter gennemførelsen af lærlingeuddannelsen ved at indføre regler for sanktionering af resultaterne.

- Udvidelsen af lærlingeuddannelsen bør berøre samtlige erhvervsområder, navnlig de områder, hvor den endnu ikke findes fx i nye sektorer, hvor der opstår nye arbejdspladser.

- Den øgede anvendelse af multimedie-værktøjer samt moderne undervisningsmetoder bør undersøges med hensyn til pædagogisk islæt herunder også den nødvendige kontakt mellem undervisere og lærlinge. Brugen af multimedie-værktøjer bør dog ikke overskygge vekseluddannelsessystemet.

- ØSU bifalder Kommissionens beslutning om at foretage en kvalitativ undersøgelse på lærlingeområdet. Foruden at måle de kvalitative aspekter (eksempler på god praksis, fornyelser og faktorer, der bidrager til at øge antallet af uddannelsespladser) ville det dog ligeledes være nyttigt at måle lærlingeuddannelsens indvirkning på indslusningen på arbejdsmarkedet og på beskæftigelsen.

3.2.2. Forbedring af kvaliteten i uddannelsen

3.2.2.1. Bortset fra sit indhold udmærker en vekseluddannelse som lærlingeuddannelsen sig ved de regelmæssige kontakter, der finder sted mellem uddannelsesinstitutionen, virksomheden og lærlingen.

Aktørernes forberedelse, afholdelsen af møder og regelmæssige evalueringer af uddannelsesforløbet bidrager til uddannelsens kvalitet.

Det er derfor vigtigt at understrege de nødvendige forbindelser mellem:

- lærlingen og hans/hendes familie på den ene side og virksomhedens instruktør samt den ansvarlige underviser på den anden side, for på den måde at give lærlingen mulighed for at påvirke tilrettelæggelsen af uddannelsen;

- virksomhedens instruktør og underviseren bør samarbejde om at foretage en evaluering af de fremskridt eller problemer, som lærlingen har haft, for derigennem at videreføre, ændre eller koordinere den praktiske såvel som den teoretiske undervisning for således at opnå det optimale resultat. Dette er nødvendigt for at kunne skabe permanent synergi og samarbejde, hvorved der opstår et klima præget af tillid og kvalitet.

Da den rolle, som instruktøren spiller i virksomheden, er central i dette uddannelsesforløb, bør instruktørens status defineres og hans/hendes rolle, kvalifikationer og forberedelse samt rettigheder og pligter defineres.

3.2.2.2. Lærlingeuddannelsen bør både omfatte almen og praktisk undervisning, som tilsammen skaber et pædagogisk aspekt i vekseluddannelsen. Hermed menes en pædagogik, der understøttes af de forskellige arbejdssituationer herunder forebyggelse, hygiejne og sikkerhed. På den måde lukkes lærlingen ikke inde i en specialiseret og disciplinær undervisningsform. Lærlingeuddannelsen fremmer på denne måde en interesse for samfundet, evnen til teamwork og udvikler selvstændighed og videbegærlighed.

3.2.2.3. Bortset fra den teoretiske kvalitet af den praktiske undervisning i virksomheden, er det af stor betydning, at denne undervisning gives på kontinuerlig og konstant vis. Derfor må man sørge for, at lærlingen ikke blot får tildelt underordnede opgaver, der kun har meget lidt eller intet til fælles med den uddannelse, han/hun tager. I den forbindelse bør man være særligt opmærksom på instruktørernes uddannelse og deres både tekniske og pædagogiske videreuddannelse.

Derudover kunne lærlingeuddannelsens kvalitetsgaranti gøre det muligt at evaluere uddannelsen på permanent basis for derigennem at gennemføre de nødvendige forbedringer.

3.2.3. Fremme af lærlinges mobilitet

3.2.3.1. Lærlingenes muligheder for at følge uddannelseskurser i et andet EU-medlemsland udgør en del af lærlingeuddannelsens forbedring, samtidig med at dette bidrager til at styrke unionsborgerskabets identitet.

I øjeblikket er lærlingenes mobilitet bremset, da der ikke eksisterer nogen fælles lovramme på dette område.

- ØSU venter med interesse på det forslag til foranstaltning, der skal føre til udarbejdelsen af en fælles lovramme til fremme af lærlingeuddannelsen i Europa. I en sådan fælles lovramme bør man hovedsageligt søge at definere garantier med hensyn til arbejdstid og uddannelse, modtagelse (bolig - kantineforhold, vejledning, kvalitetskriterier), social sikring og juridisk beskyttelse. Mere generelt bør den fælles lovramme også søge at mindske eller sågar fjerne de problemer, som ØSU påpegede vedrørende uddannelser inden for Fællesskabet i sin udtalelse om Kommissionens grønbog »Almen uddannelse, erhvervsuddannelse, forskning - Hindringer for mobiliteten (1)

(1) CES 239/97 af 27. februar 1997 - EFT C 133 af 28.4.1997.«.

I øvrigt bør man være særligt opmærksom på problemerne omkring anerkendelse af eksamensbeviser på lærlingeuddannelser inden for Fællesskabet, navnlig for så vidt angår de nye sektorer, hvilket ØSU allerede gjorde opmærksom på i ovennævnte udtalelse.

- Det fælles program for lærlinges mobilitet angiver en interesse for lærlingeuddannelsen og bidrager til dens udvikling og kvalitetsforbedring.

- Oprettelsen af en oversigt over virksomheder, der kan modtage lærlinge ville øge tilliden til udviklingen i lærlingenes mobilitet. Den ville samtidig lette udvekslingsstrømmen. I øvrigt ville iværksættelsen af denne mobilitet blive tydeligere og mere effektiv, hvis man i starten oprettede pilotprojekter mellem to eller flere medlemslande og/eller forskellige grene af erhvervslivet.

Bortset fra den geografiske mobilitet bør man ligeledes overveje:

- den erhvervsmæssige mobilitet,

- instruktørernes og undervisernes mobilitet.

- Under LEONARDO-programmet er der allerede etableret projekter, der har til formål at fremme lærlingenes mobilitet. Disse programmer bør studeres, så man kan udnytte erfaringerne og bruge dem som eksempler.

3.2.4. Inddragelsen af arbejdsmarkedets parter

3.2.4.1. Virksomhedernes deltagelse i uddannelsen af lærlinge er et argument for arbejdsmarkedets parters (arbejdsgivere og arbejdstagere) deltagelse i vejledningen og styringen af lærlingeuddannelsen. Via deres repræsentanter kan de positivt påvirke lærlingeuddannelsens image, medvirke til at fastlægge behovene og til at fastlægge vejledningen af lærlingene i virksomheden.

3.2.4.2. Pilotprojektnetværkene kan være drivkraften i udvidelsen af lærlingeuddannelsen til nye erhvervsgrene og kan føre til, at arbejdsmarkedets parter tager ansvar for lærlingeuddannelsens fremtid, sådan som det allerede er sket med stor succes i flere medlemslande.

Kommissionen og medlemslandene burde opfordre arbejdsmarkedets parter (arbejdsgivere og -tagere) til i fællesskab at tage ansvar for, at lærlingeuddannelsen fungerer korrekt, særligt i uddannelsesinstitutionerne. Den rolle, arbejdsmarkedets parter spiller, er essentiel særligt på baggrund af deres kendskab til virksomhederne og til arbejdslivet, når det drejer sig om lærlingeuddannelsernes tilrettelæggelse, pædagogiske indhold og udvikling - såvel kvalitativt som kvantitativt, hvadenten det er på virksomhedsniveau eller på brancheniveau.

Man bør være særlig opmærksom på den kvantitative udvikling af lærlingeuddannelsen, således at den kan blive så attraktiv som mulig for virksomhederne.

I virkeligheden afhænger dette mest af virksomhedernes vilje og/eller evne til at øge antallet af lærepladser. Det må konstateres, at det på globalt plan ofte er SMV-virksomhederne og håndværksvirksomhederne, der bevarer eller snarere øger antallet af lærepladser i modsætning til de større virksomheder og sektorer, der sjældent anvender lærlinge.

For at dette kan føres ud i livet, må der iværksættes foranstaltninger eller incitamenter til at lette tøjlerne, særligt hvad angår omkostningerne og de juridiske forhold, således at den manglende interesse i at skabe lærepladser eventuelt kan afhjælpes.

I Frankrig og Danmark har man fundet en løsning, der berører alle virksomheder i form af et fast årligt bidrag. Lignende foranstaltninger diskuteres i øjeblikket med flere forskellige holdninger i Tyskland og Østrig. Disse foranstaltninger kan udmøntes i en overenskomst mellem arbejdsmarkedets parter, da der i forbindelse med denne løsning ikke kan ses bort fra betydningen af beskatningsreglerne i de forskellige medlemslande.

3.2.5. Mod en egentlig strategi for lærlingeuddannelsen

3.2.5.1. Målet om at forene alle aktørerne på lærlingeuddannelsesområdet fra produktion til spredning af oplysninger udgør et af holdepunkterne i en fælles kultur.

Rådighed over ensartede oplysninger er en forudsætning for en sammenhængende strategi. Det er ikke så meget forskellene mellem programmerne og sprogbrugen, der skaber problemer, men derimod de forskellige sociale politikker på ungdomsområdet. Lærlingeuddannelsens indflydelse og status i et land afhænger også af andre foranstaltninger vedrørende adgang til uddannelse og beskæftigelse.

- En regelmæssig status over forholdene i hvert land kunne danne grundlag for en fælles strategi for udvikling af lærlingeuddannelsen.

- Oplysninger om standardiseringssystemer forekommer nyttige. Hvad vil man standardisere og hvorfor?

3.2.5.2. ØSU mener, at Kommissionen burde give præcise oplysninger om iværksættelsen af projektet, dets forløb og indholdet af den »kvalitetsundersøgelse«, hvis analyse ØSU kan bidrage til.

Under normale omstændigheder burde denne undersøgelse lede til en fastsættelse af »referenceværdier« eller minimumsbasiskriterier, som kan danne rammen om en tilpasning og forbedring af lærlingeuddannelserne under hensyntagen til de særlige nationale og sektorbestemte forhold. Undersøgelsens mål bør være at fremdrage de vigtigste elementer til en europæisk model for lærlingeuddannelsen samt fastlægge retningslinjerne for at fremme udviklingen af lærlingeuddannelsen i Europa, samtidig med at man dog tager højde for de særlige uddannelsessystemer, der findes i hvert af medlemslandene.

Blandt de minimumsbasiskriterier, der bør undersøges er: den lovmæssige eller ved overenskomst fastsatte ramme for lærlingeuddannelsen, lærlingens og underviserens rettigheder og pligter, de generelle regler for lærlingekontrakter og de nærmere regler for anvendelsen heraf, regler for arbejdsmarkedets parters indgriben, systemer for integration og samarbejde mellem skole og virksomhed, uddannelsesprogrammer, eksamensformer, anerkendelse af eksamensbeviser osv.

3.2.5.3. ØSU foreslår derfor, at Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne igangsætter en oplysningskampagne for de unge og deres forældre for at skærpe deres interesse og for at forbedre lærlingeuddannelsens image. Kampagnen bør ligeledes henvende sig til lærerkorpset, instruktørerne i virksomhederne, erhvervsvejledningscentrene og arbejdsmarkedets parter, der jo er de vigtigste faktorer for lærlingeuddannelsens udvikling både kvalitativt og kvantitativt.

Da lærlingeuddannelsen i dag hovedsageligt anvendes i mandsdominerede sektorer, bør oplysningerne i denne kampagne understrege, at lærlingeuddannelsen også skaber adgang til beskæftigelse i alle erhvervsgrene for unge piger efter endt uddannelse. Ved erhvervsvejledning i skolerne bør der lægges ekstra vægt på kvinders mulighed for adgang til et erhverv efter deres eget valg via en lærlingeuddannelse.

3.2.5.4. Derudover konstaterer ØSU, at der ikke refereres til CEDEFOP. ØSU ønsker, at den rolle, som CEDEFOP har spillet hvad angår uddannelse og særligt lærlingeuddannelsen, fremhæves, og at man understreger CEDEFOP's fremtidige aktioner angående lærlingeuddannelsen mht. oplysninger og anerkendelse af praksis udviklet i andre EU-lande.

4. Konklusioner

4.1. ØSU glæder sig over det initiativ, der blev taget ved Det Europæiske Råds møde i Firenze.

4.2. ØSU godkender Kommissionens meddelelse under forbehold af enkelte bemærkninger og forslag. ØSU noterer sig med interesse meddelelsens nyskabende islæt, der i den forbindelse fremhæver den positive rolle, som lærlingeuddannelsen kan spille i forbindelse med indslusningen af de unge på arbejdsmarkedet.

4.3. ØSU ønsker dog at fremsætte følgende vigtige bemærkninger og forslag:

4.3.1. Der bør dog iværksættes særlige aktioner for virksomhederne angående den kvantitative udvikling af lærlingeuddannelsen. Denne udvikling afhænger særligt af virksomhedernes vilje og/eller evne til at øge antallet af lærepladser.

4.3.2. Kommissionen bør i samarbejde med medlemsstaterne iværksætte oplysningskampagner for de unge, deres forældre, underviserne, erhvervsvejledningscentrene og arbejdsmarkedets parter for at skærpe deres interesse og for at forbedre lærlingeuddannelsens image. I denne forbindelse kan CEDEFOP's rolle forstærkes.

4.3.3. Den praktiske undervisning bør gives på kontinuerlig vis. Til dette formål må man sørge for, at lærlingen ikke udnyttes til underordnede opgaver, der ikke har relation til den uddannelse han/hun tager.

4.3.4. Udvidelsen af lærlingeuddannelsen, særligt til nye erhvervsgrene, kan sandsynligvis kun ske, hvis udvidelsen ikke bliver et mål i sig selv. Det er derfor nødvendigt, at uddannelsen giver mulighed for at fortsætte studierne gennem tilpassede adgangskrav særligt ved de højere læreanstalter, dog under hensyntagen til erhvervsuddannelsessystemerne i de enkelte medlemsstater.

4.3.5. Det er yderst nødvendigt at understrege forbindelserne mellem:

- på den ene side lærlingen og hans/hendes familie og læremesteren og den ansvarlige underviser på den anden for på den måde at give lærlingen mulighed for at påvirke tilrettelæggelsen af uddannelsen;

- instruktøren i virksomheden (hvis stilling bør fastlægges og hvis rolle, nødvendige kvalifikationer og uddannelse, rettigheder og pligter bør defineres) og underviseren.

4.3.6. EU bør opfordre arbejdsmarkedets parter (arbejdsgivere og -tagere) til sammen at tage ansvar for lærlingeuddannelsen, navnlig i uddannelsesinstitutionerne.

4.3.7. ØSU ønsker, at der gennemføres en kvalitativ undersøgelse. Undersøgelsen bør belyse referenceværdier eller minimumskriterier, således at de vigtigste elementer i en europæisk lærlingeuddannelse klart fremstår. Det er ligeledes hensigtsmæssigt at måle lærlingsuddannelsens virkning på indslusning og beskæftigelse.

Bruxelles, den 28. januar 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg