ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Indholdsfortegnelse

1. INDLEDNING

2. Retsgrundlag

3. METODE OG OPLYSNINGER FRA MEDLEMSSTATERNE

4. OFFSHORESEKTOREN FOR OLIE OG GAS I EU

4.1 Anlæg og produktion

4.2 Offshore inspektioner, undersøgelser, håndhævelsesforanstaltninger og reguleringsramme

5. HÆNDELSESDATA OG SIKKERHEDSNIVEAU I FORBINDELSE MED OFFSHOREAKTIVITETER

6. KONKLUSIONER

1. INDLEDNING

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/30/EU af 12. juni 2013 om sikkerheden i forbindelse med offshore olie- og gasaktiviteter og om ændring af direktiv 2004/35/EF ("offshoresikkerhedsdirektivet") søger at nå et højt sikkerhedsniveau ved udførelsen af disse aktiviteter. Et højt sikkerhedsniveau er fordelagtigt for arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, miljøet, platformene og udstyret til offshoreaktiviteter samt for økonomiske aktiviteter såsom fiskeri og turisme. Direktivets bestemmelser vil, som de gennemføres af medlemsstaterne, bidrage til at undgå større uheld, nedbringe antallet af hændelser og sikre en effektiv opfølgning af uheld og hændelser, så følgerne heraf mindskes.

Formålet med denne årsrapport er at fremlægge data om antallet og typen af anlæg i EU og at oplyse om hændelser og sikkerhedsniveauet i forbindelse med offshore olie- og gasaktiviteter. I de kommende år vil rækken af årsrapporter indgå i overvågningen af den kronologiske udvikling i sikkerhedsniveauet i medlemsstaterne og regionerne.

Kommissionen har på grundlag af de rapporter, som medlemsstaterne har forelagt for den, konkluderet, at offshoresektoren havde et godt sikkerhedsniveau i 2016.

Resumé

Som krævet i offshoresikkerhedsdirektivet vil Kommissionen på grundlag af de årlige rapporter fra medlemsstaterne offentliggøre en årsrapport om sikkerheden i forbindelse med offshore olie- og gasaktiviteter i EU.

Kommissionen har modtaget data fra Bulgarien, Kroatien, Cypern, Grækenland, Nederlandene, Danmark, Tyskland, Irland, Italien, Polen, Rumænien, Spanien og Det Forenede Kongerige. Størstedelen af anlæggene findes i Nordsøen og Atlanterhavet (410), mens der er 165 anlæg i Middelhavet og 9 i Sortehavet.

De kompetente myndigheder har regelmæssigt foretaget inspektion af offshoreanlæggene under deres jurisdiktion. To medlemsstater har i indberetningsperioden foretaget undersøgelser efter alvorlige hændelser: Det Forenede Kongerige (21 af sikkerheds- og miljømæssige hensyn, 1 af et større uheld) og Nederlandene (1 af et større uheld).

Det fremgår af de tal, som medlemsstaterne har fremsendt, særlig om antallet og alvoren af de indberettede uheld, at driften i den europæiske offshore olie- og gasindustri var sikker i 2016.
Den Europæiske Udviklingsfond (EUF): skøn over forpligtelser, betalinger og bidrag fra medlemsstaterne for 2018, 2019 og 2020 samt ikkebindende skøn for perioden 2021-2022

1.Forord

I henhold til artikel 7, stk. 1, i den interne aftale om 11. EUF og artikel 21, stk. 2, i Rådets forordning (EU) 2015/323 om finansforordningen for 11. Europæiske Udviklingsfond (i det følgende benævnt "finansforordningen for 11. EUF") fremlægger Kommissionen under hensyntagen til overslagene fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) i dette dokument skøn over forpligtelser, betalinger og bidrag for perioden 2018-2020.

I dette dokument beskrives overslagene over den finansielle gennemførelse af EUF'erne (8.-11.) for 2018-2020. Desuden foretages der i dokumentet et ikkebindende skøn over medlemsstaternes EUF-bidrag for 2021 og 2022.

Medlemsstaterne betaler deres bidrag til de af EIB forvaltede instrumenter inden for rammerne af 9., 10. og 11. EUF (investeringsfaciliteten og rentetilskud) direkte til EIB.

2.Indledning

Kommissionen og EIB har ajourført deres overslag over forpligtelser og betalinger for de enkelte AVS-lande og OLT'erne for 2018, 2019 og 2020. Navnlig overslagene over betalingerne er blevet udarbejdet med henblik på at hjælpe medlemsstaterne til så nøjagtigt som muligt at vurdere de beløb, de skal afsætte i deres nationale budgetter, og samtidig sikre, at der er tilstrækkelige finansielle ressourcer til rådighed for EUF, således at problemer med manglende likviditet kan undgås.

I henhold til artikel 7, stk. 3, i den interne aftale om 11. EUF og artikel 21, stk. 2, i finansforordningen for 11. EUF er skønnene over forpligtelser og betalinger blevet ajourført på basis af de seneste overslag.

Nedenstående graf giver et generelt overblik over udviklingen i bruttoforpligtelser og -betalinger fra 1999 til 2017 og den forventede udvikling for perioden 2018-2020 (kumulerede beløb for både Kommissionen og EIB).





Bruttoforpligtelser og -betalinger: udvikling 1999-2020 (mio. EUR)

Bemærkning: Tal for gennemførelsen af de europæiske udviklingsfonde indtil 31. december 2017 (forpligtelser og betalinger) og overslag for 2018-2020.

3.Finansielle overslag for 2018-2020 (mio. EUR)

Følgende tabel indeholder en ajourført oversigt over forpligtelser, betalinger og bidrag baseret på Kommissionens seneste overslag.

Overslag for 2018-2020 (*) 2018 2019 2020 (mio. EUR) (mio. EUR) (mio. EUR) Forpligtelser Kommissionen 4 537 4 057 3 823 EIB 880 930 930 I alt 5 417 4 987 4 753 Betalinger Kommissionen 4 200 4 400 4 600 EIB 555 580 605 I alt 4 755 4 980 5 205 Bidrag Kommissionen 4 250 4 400 4 600 EIB 250** 300 300 I alt 4 500 4 700 4 900

* Bruttobeløb, dvs. uden fradrag af frigjorte eller inddrevne/tilbageførte beløb. Denne fremgangsmåde svarer til den, der anvendes i forbindelse med EU's almindelige budget.

** Jf. EIB forklarende bemærkning af 17.11.2015, MD nr.: 151/15 ADD 1 ACP.

4.Ikkebindende skøn over bidrag for 2021-2022 (mio. EUR)
RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

Årlig overvågningsrapport om gennemførelsen af støtteprogrammet for strukturreformer 2017

INDLEDNING

Europa-Kommissionen har siden 2017 forvaltet et særligt program med et oprindeligt budget på 142,8 mio. EUR (forhøjet til 222,8 mio. EUR med ændring af forordning (EU) 2017/825) med sigte på at yde støtte til medlemsstaterne med hensyn til udformningen og gennemførelsen af institutionelle, administrative og vækstfremmende reformer — støtteprogrammet for strukturreformer (SRSP).

Strukturreformer er i sagens natur komplekse processer, og det kræver en komplet kæde af højt specialiserede og erfarne fagfolk. Nogle medlemsstaters kapacitet til at iværksætte og gennemføre strukturelle reformer er ikke helt tilstrækkelige til at løse de administrative, økonomiske og sociale udfordringer, som disse reformer medfører.

Formålet med støtteprogrammet for strukturreformer er således at hjælpe medlemsstaterne med at tackle disse udfordringer og styrke deres kapacitet til at forberede og gennemføre institutionelle, administrative og vækstfremmende reformer og derved bidrage til en styrkelse af institutioner, styringsprocesser, offentlig administration samt til at forbedre resultaterne og modstandsdygtigheden i de økonomiske og sociale sektorer. Målet er at styrke samhørigheden, konkurrenceevnen, produktiviteten, bæredygtig vækst, jobskabelsen og investeringer.

GENNEMFØRELSE AF PROGRAMMET I ÅRET 2017

2017 var det første år, hvor der blev gennemført aktiviteter under støtteprogrammet for strukturreformer. Allerede i den første programrunde oversteg efterspørgslen fra medlemsstaterne langt det disponible budget. 16 medlemsstater indsendte 271 anmodninger om støtte til et anslået beløb på næsten fire gange det disponible årlige budget for støtteprogrammet for reformprocesser på 22,5 mio. EUR.

Kommissionen vurderede anmodningerne ud fra de principper og kriterier, der er fastlagt i støtteprogrammet for 2017, for at kunne udvælge anmodningerne medlemsstaterne om støtte. 159 anmodninger fra 16 medlemsstater blev derfor udvalgt til finansiering.

Fordelingen af de udvalgte anmodninger på tværs af de overordnede politikområder var som følger:

·29 % på områderne arbejdsmarked, uddannelse, sundhed og socialpolitik

·28 % på områderne vækst og erhvervsklima

·18 % på området forvaltning af indtægter og offentlige finanser

·16 % vedrørende finansielle tjenesteydelser og adgang til finansiering samt

·9 % vedrørende styring og offentlig administration.

I overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning blev der prioriteter finansiering af anmodninger, hvortil støtten hurtigt kunne leveres og med en hurtig gennemførelse af reformerne lokalt, og anmodninger vedrørende håndtering af fastlagte mål med høje forventninger om konkrete resultater.
INDLEDNING

I denne rapport redegøres for gennemførelsen af det årlige arbejdsprogram for 2015 under det tredje sundhedsprogram 2014-2020, som blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 282/2014 af 11. marts 2014.

I henhold til forordningens artikel 13 skal Kommissionen aflægge rapport til sundhedsprogramudvalget om gennemførelsen af alle aktioner, der finansieres via programmet, og ligeledes holde Europa-Parlamentet og Rådet underrettet. Nærværende rapport opfylder sidstnævnte krav. Rapporten indeholder detaljerede oplysninger om budgettet for 2015 og om, hvordan midlerne blev forpligtet. Den tager ligeledes højde for ændringen af det årlige arbejdsprogram for 2015 vedrørende kanalisering af midler til medlemsstater under særligt migrationspres, som har behov for støtte til at tackle de tilknyttede sundhedsmæssige udfordringer.

I det arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, der ledsager denne rapport, præsenteres en række eksempler på vigtige aktioner, der blev samfinansieret via det andet og tredje sundhedsprogram, for hvilke de endelige resultater blev tilgængelige i 2015. Derudover anføres eksempler på aktioner, der er finansieret via arbejdsprogrammet for 2015, på tilknyttede områder, f.eks. evaluering og formidling. Rapporten indeholder også tabeller med en oversigt over alle samfinansierede aktiviteter og kontrakter.

I det årlige arbejdsprogram for 2015 var der fokus på innovation inden for sundhed og sundhedspleje og to hermed forbundne aktionsområder (medicinsk teknologi og migranters sundhed), som beskrives i denne rapport. Kommissionen besluttede at ændre det årlige arbejdsprogram for 2015 som svar på den store tilstrømning af migranter, der havde et klart behov for international beskyttelse, og på behovet for at yde økonomisk støtte til organisationer med henblik på at hjælpe medlemsstaterne med at tackle denne nødsituation.

Kommissionen sikrer, at gennemførelsen af det tredje sundhedsprogram overvåges nøje, og at resultaterne formidles til en bredere offentlighed. Den tilskynder ligeledes fortsat alle medlemsstaterne og øvrige lande, der er involveret i programmet, til at deltage, og søger fortsat at opnå synergi med andre EU-finansieringsprogrammer.



INDHOLDSFORTEGNELSE

INDLEDNING

TEMAER OG AKTIONER FOR 2015:

BUDGETGENNEMFØRELSE

1. Budget

2. Mål, prioriteringer og finansieringsmekanismer i 2015

3. Gennemførelse af driftsbudgettet opdelt efter finansieringsmekanisme

4. Støttemodtagere

ANDRE VIGTIGE ASPEKTER





TEMAER OG AKTIONER FOR 2015:
EUROPA-KOMMISSIONEN

Bruxelles, den 14.5.2019

COM(2019) 214 final/2

CORRIGENDUM

This document corrects document COM(2019) 214 final of 25.4.2019.

Concerns the Danish language version.

The table in the Annex has been replaced.

The text shall read as follows:

BILAG



til

RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET

om EGFL-udgifter



Alarmsystemet nr. 1-3/2019
I. Indledning

I 2018 vedtog Den Europæiske Union (EU) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/196 af 7. februar 2018 om indførelse af tillægstold på importen af visse produkter med oprindelse i Amerikas Forenede Stater (i det følgende benævnt "EU-forordningen"). Forordningen trådte i kraft den 8. marts 2018.

EU-forordningen er en kodificering af Rådets forordning (EF) nr. 673/2005 om indførelse af tillægstold på importen af visse produkter med oprindelse i Amerikas Forenede Stater. I denne rådsforordning fastsættes proceduren for afpasning af det årlige retalieringsniveau, der anvendes i WTO-tvisten om USA's lov Continued Dumping and Subsidy Offset Act of 2000 ("CDSOA" også kaldet "the Byrd Amendment"). Ved CDSOA anerkendes den årlige fordeling til amerikanske virksomheder af den antidumping- og udligningstold, som er opkrævet i det foregående regnskabsår. Det blev i januar 2003 fastslået, at CDSOA var uforenelig med USA's WTO-forpligtelser.

Da USA undlod at bringe CDSOA i overensstemmelse med landets forpligtelser i henhold til WTO-aftalerne, blev EU bemyndiget til at indføre en tillægsimporttold oven i de bundne toldsatser på en række amerikanske produkter til en årlig samlet handelsværdi på ikke over 72 % af CDSOA-udbetalingerne hidrørende fra told opkrævet på import fra EU for det seneste år, for hvilket der foreligger data. Siden den 1. maj 2005 har EU anvendt en tillægstold i form af en årlig værditold på importen af visse produkter med oprindelse i USA og afpasset retalieringsniveauet efter det beløb, der er udbetalt fra told opkrævet på EU-produkter, i henhold til den seneste fordeling. I hvert kalenderår skal der inden den 1. maj vedtages en delegeret kommissionsforordning, hvori den reviderede toldsats fastsættes.

Efter kodificeringen af Rådets forordning (EF) nr. 673/2005 blev Kommissionen tillagt beføjelser til at vedtage delegerede retsakter for en periode på fem år fra den 20. februar 2014. Kommissionen pålægges endvidere at udarbejde en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden.

II. Retsgrundlag

I overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/196 af 7. februar 2018 skal Kommissionen udarbejde en rapport til Rådet og Europa-Parlamentet om delegationen af beføjelser.





III. Udøvelse af de delegerede beføjelser

EU-forordningen tillægger Kommissionen beføjelser til at gennemføre nogle af bestemmelserne i nævnte forordning, navnlig vedrørende:

-beregningen af omfanget af annullering eller forringelse, der udgør 72 % af udbetalingerne i henhold til CDSOA i forbindelse med antidumping- eller udligningstold betalt ved import fra Unionen for det seneste år, for hvilket der på det tidspunkt foreligger data som offentliggjort af de amerikanske myndigheder

-tilpasningen af bilag I og II til EU-forordningen, når suspensionsniveauet forhøjes ved at tilføje produkter, der er opført i bilag II, til bilag I

-tilpasningen af bilag I og II til EU-forordningen, når suspensionsniveauet mindskes ved at fjerne produkter, der er opført i bilag I, i den rækkefølge, der er fastsat i EU-forordningen
3.2.2. Andre direkte betalinger

4.Forbrug af formålsbestemte indtægter til EGFL

5.Konklusioner

bilag 1: Foreløbigt forbrug af EGFL-bevillinger pr. 31.1.2019

1.EGFL-budgetproceduren i 2019

Europa-Parlamentet vedtog den 12. december 2018 Den Europæiske Unions almindelige budget for 2019. Budgettet omfattede forpligtelses- og betalingsbevillinger til Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) på henholdsvis 43 192 mio. EUR og 43 116 mio. EUR til direkte betalinger og markedsrelaterede udgifter.

Forskellen på de to bevillingstypers beløbsstørrelser skyldes, at der anvendes opdelte bevillinger til visse foranstaltninger, der gennemføres direkte af Kommissionen. Disse vedrører hovedsagelig salgsfremstød for landbrugsprodukter, politisk strategi og koordineringsforanstaltninger.

2.Formålsbestemte indtægter til EGFL

Indtægter fra finansielle korrektioner i henhold til afgørelser om regnskabsafslutning og afgørelser om efterprøvende regnskabsafslutning og indtægter fra uregelmæssigheder udgør de formålsbestemte indtægter, der skal anvendes til finansiering af EGFL-udgifter, jf. artikel 43 i forordning (EU) nr. 1306/2013.

I henhold til disse bestemmelser kan formålsbestemte indtægter dække finansieringsbehovene for alle former for EGFL-udgifter. De indtægter, der eventuelt ikke anvendes i regnskabsåret, vil automatisk blive fremført til det følgende regnskabsår .

EGFL's budget for 2019 omfatter:

·Kommissionens seneste skøn over de bevillinger, der er behov for til finansiering af markedsforanstaltninger og direkte betalinger

·skønnene over de formålsbestemte indtægter, der forventes opkrævet i løbet af regnskabsåret

·og fremførslen af saldoen af formålsbestemte indtægter, der er til rådighed fra det foregående regnskabsår.

Kommissionen tog i sit forslag til bevillinger til opførelse på EGFL's budget for 2019 hensyn til de forventede samlede formålsbestemte indtægter og anmodede i forslaget til budget for 2019 om et bevillingsniveau, der er beregnet ved at trække de anslåede formålsbestemte indtægter fra det anslåede behov. Budgetmyndigheden vedtog EGFL-budgettet under hensyntagen til de forventede formålsbestemte indtægter.

Ved udarbejdelsen af budgettet for 2019 anslog Kommissionen de disponible formålsbestemte indtægter til 1 078 mio. EUR, bestående af:

·de formålsbestemte indtægter, der forventes genereret i løbet af regnskabsåret 2019, og som blev anslået til 634 mio. EUR (henholdsvis 499 mio. EUR fra korrektioner som følge af den efterprøvede regnskabsafslutning og 135 mio. EUR fra uregelmæssigheder)
1.Forord

I overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, i den interne aftale om 11. EUF og artikel 19, stk. 4, i Rådets forordning (EU) 2018/1877 om finansforordningen for 11. Europæiske Udviklingsfond (i det følgende benævnt "finansforordningen for 11. EUF") fremlægger Kommissionen under hensyntagen til Den Europæiske Investeringsbanks ("EIB") overslag i dette dokument en redegørelse for forpligtelser, betalinger og bidrag i 2018 og for 2019 og 2020.

Dette dokument omhandler den finansielle gennemførelse af EUF'erne (8.-11.) for 2018 og overslagene for gennemførelsen for 2019 og 2020.

Medlemsstaterne betaler deres bidrag til de instrumenter under 9., 10. og 11. EUF, som EIB forvalter (investeringsfaciliteten og rentegodtgørelser), direkte til EIB.

2.Indledning

Kommissionen og EIB har ajourført deres overslag over forpligtelser og betalinger for 2019 og 2020 for hvert enkelt af landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet ("AVS") og de oversøiske lande og territorier ("OLT"). Navnlig overslagene over betalingerne er blevet udarbejdet med henblik på at hjælpe medlemsstaterne til så nøjagtigt som muligt at vurdere de beløb, de skal afsætte i deres nationale budgetter, og samtidig sikre, at der er tilstrækkelige finansielle ressourcer til rådighed for EUF, således at problemer med manglende likviditet kan undgås.

I overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, i den interne aftale om 11. EUF og artikel 19, stk. 4, i finansforordningen for 11. EUF er skønnene over forpligtelser og betalinger blevet ajourført på basis af de seneste overslag.

Nedenstående graf giver et generelt overblik over udviklingen i bruttoforpligtelser og -betalinger fra 1999 til 2018 og den forventede udvikling for perioden 2019-2020 (kumulerede beløb for både Kommissionen og EIB).





Bruttoforpligtelser og -betalinger: udviklingen i perioden 1999-2020 (mio. EUR)

* Overslag for perioden 2019-2020.

Bemærkning: Tal for gennemførelsen af de europæiske udviklingsfonde indtil 31. december 2018 (forpligtelser og betalinger) og overslag for 2019-2020.

3.Faktiske tal for 2018 og overslag for perioden 2019-2020 (mio. EUR)

Følgende tabel indeholder en ajourført oversigt over forpligtelser, betalinger og bidrag baseret på Kommissionens seneste overslag.

Faktiske tal 2018

Overslag for perioden 2019-2020 (*) 2018 2019 2020 Forpligtelser Kommissionen 4 959 4 057 3 372 EIB 1 130 956 917 I alt 6 089 5 013 4 289 Betalinger Kommissionen 4 124 4 400 4 400 EIB 381 590 590 I alt 4 505 4 990 4 990 Bidrag Kommissionen 4 250 4 400 4 400 EIB 250 300 300 I alt 4 500 4 700 4 700

* Bruttobeløb, dvs. uden fradrag af frigjorte eller inddrevne/tilbageførte beløb. Denne fremgangsmåde svarer til den, der anvendes i forbindelse med EU's almindelige budget.

4.Ikkebindende skøn over bidrag for perioden 2021-2022 (mio. EUR)
om udøvelsen af de beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der er tillagt Kommissionen i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/36/EF af 23. juni 2000 om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum, Rådets direktiv 2001/110/EF af 20. december 2001 om honning, Rådets direktiv 2001/111/EF af 20. december 2001 om visse former for sukker bestemt til konsum, Rådets direktiv 2001/112/EF af 20. december 2001 om frugtsaft og visse lignende produkter bestemt til konsum, Rådets direktiv 2001/113/EF af 20. december 2001 om marmelade og frugtgelé samt kastanjecreme bestemt til konsum

3. Rådets direktiv 2001/111/EF af 20. december 2001 om visse former for sukker bestemt til konsum

4.2. Retsgrundlag

4.3. Udøvelse af de delegerede beføjelser

4.4. Konklusioner

5. Rådets direktiv 2001/113/EF af 20. december 2001 om marmelade og frugtgelé samt kastanjecreme bestemt til konsum

5.1. Indledning

5.2. Retsgrundlag

5.3. Udøvelse af de delegerede beføjelser

5.4. Konklusioner

1.Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/36/EF af 23. juni 2000 om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum

1.1.Indledning

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/36/EF fastlægger definitioner for kakao- og chokoladevarer og opstiller fælles regler for sammensætning, pakning og mærkning af produkterne og for disses fabrikationskarakteristika.

Ved direktivets artikel 5 tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter med henblik på at ændre afsnit C og D i bilag I for at tage hensyn til de tekniske fremskridt og udviklingen inden for de relevante internationale standarder.

1.2.Retsgrundlag

Rapporten kræves i henhold til artikel 6, stk. 2. Ifølge denne bestemmelse tillægges Kommissionen beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, for en periode på fem år fra den 18. november 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

1.3.Udøvelse af de delegerede beføjelser

Kommissionen har ikke vedtaget nogen delegeret retsakt i henhold til artikel 5, da Kommissionen ikke har konstateret, at der er behov for at ændre afsnit C og D i bilag I. Kommissionen agter ikke at anvende denne beføjelse i den nærmeste fremtid, men det kan ikke udelukkes, at det bliver nødvendigt.

1.4.Konklusioner

Beføjelsen er ikke blevet anvendt, fordi der ikke var nogen retlig forpligtelse eller nogen grund til det. Det kan imidlertid ikke udelukkes, at beføjelserne vil være nødvendige i fremtiden.

2.Rådets direktiv 2001/110/EF af 20. december 2001 om honning