EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 8.3.2018 COM(2018) 115 final 2018/0050(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om en flerårig plan for fiskeriet, der udnytter demersale bestande i det vestlige Middelhav {SWD(2018) 59 final}

{SWD(2018) 60 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Det vestlige Middelhav er et af de mest udviklede subregionale områder for fiskeri i Middelhavet. Det tegner sig for omkring 31 % af den samlede landing i området (1,35 mia. EUR af i alt 4,76 mia. EUR) og for omkring 19 % af den officielt rapporterede flåde, der fisker i Middelhav. Selv om demersale arter ikke tegner sig for den største andel af landingerne, er de meget efterspurgt af fiskere på grund af deres høje kommercielle værdi. Demersalt fiskeri i Middelhavet er yderst komplekst og involverer mange fiske- og krebsdyrsarter. De vigtigste demersale arter fanget i det vestlige Middelhav er kulmule (Merluccius merluccius), rød mulle (Mullus barbatus), rød kæmpereje (Aristaeomorpha foliacea), dybvandsrosenreje (Parapenaeus longirostris), blårød reje (Aristeus antennatus) og jomfruhummer (Nephrops norvegicus). Dette fiskeri er flerartsfiskeri, og nogle af fiskebestandene bevæger sig på tværs af territorialfarvandene i mere end én medlemsstat. Det vigtigste redskab, der bruges til demersale arter, er trawl, som har den største fangst- og flådekapacitet, men passive redskaber såsom toggegarn, bundsatte garn, fælder og langliner er også vigtige. Fiskeri efter demersale arter i det vestlige Middelhav forvaltes i øjeblikket gennem nationale forvaltningsplaner vedtaget i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 ("MedReg"). Italien har tre forvaltningsplaner for fiskeri med trawl (vedtaget i én enkelt retsakt i 2011), Frankrig har en forvaltningsplan for fiskeri (vedtaget i 2013), og det samme gælder Spanien (Spaniens plan trådte i kraft i 2013). Planerne er baseret på kontrol med input, dvs. på begrænsning af fiskeriindsatsen. Denne forvaltningsstrategi indebærer typisk foranstaltninger såsom begrænsninger med hensyn til fiskeredskaber og antallet af fiskeritilladelser og -licenser, fastsættelse af et maksimalt antal fiskedage og varigt eller midlertidigt ophør. På EU-plan blev der vedtaget en treårig udsmidsplan, i 2016 til gennemførelse af den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013 (forordningen om den fælles fiskeripolitik) for de arter, som er underlagt bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser. På internationalt plan vedtog GFCM i 2009 en henstilling om etablering af et område med fiskeribegrænsninger i Lionbugten (den nordlige del af det vestlige Middelhav) for at beskytte gydestimer (navnlig for kulmule) og følsomme dybhavslevesteder. Som det fremgår nedenfor, er disse foranstaltninger ikke restriktive nok til at lede fiskeriet i retning af de bevaringsmål, der er fastsat i MedReg og i den fælles fiskeripolitik. De fleste kommercielle fiskebestande i det vestlige Middelhav udnyttes langt ud over de målintervaller for fiskeridødelighed, som er forenelige med at nå målet om maksimalt bæredygtigt udbytte (FMSY), idet over 80 % af de vurderede bestande overfiskes i dette subregionale område. Biomassen for nogle af disse bestande ligger desuden tæt på grænsereferencepunktet (BLIM), hvilket indikerer, at der er en stor sandsynlighed for kollaps. Kulmule og rød mulle er de mest overfiskede bestande, og den nuværende udnyttelsesgrad er op til 10 gange større end de anslåede FMSY-mål. Selv om tilstanden for mange andre fiskebestande er ukendt, er det højst sandsynligt, at de befinder sig i en tilsvarende situation. I de forskellige høringer, der blev gennemført i 2015 og 2016, herunder som led i "Catania-processen", var interessenterne i overvejende grad enige om, at fiskebestandene i Middelhavet er stærkt overfiskede. Forskersamfundet på europæisk og internationalt plan har desuden gentagne gange understreget behovet for at træffe hasteforanstaltninger for at få bragt de høje niveauer af overfiskeri i hele Middelhavsområdet ned. Dette forslag tager sigte på at løse problemet med de høje niveauer af overfiskeri og den ineffektive lovgivningsramme ved at indføre den første flerårige plan på EU-niveau. Formålet med forslaget er at nå målsætningerne i forordningen om den fælles fiskeripolitik (artikel 2) for demersalt fiskeri i det vestlige Middelhav, navnlig med hensyn til at sikre, at fiskeriaktiviteterne er miljømæssigt bæredygtige på lang sigt og forvaltes på en måde, der sikrer økonomiske, sociale og beskæftigelsesmæssige fordele. Planen vil også lette gennemførelsen af landingsforpligtelsen og muliggøre en regionaliseret tilgang, hvor de berørte medlemsstater inddrages i udformningen af forvaltningsforanstaltninger. I forordningen om den fælles fiskeripolitik fastsættes de generelle rammebestemmelser for den fælles fiskeripolitik, og det fastsættes, i hvilke situationer Rådet og Europa-Parlamentet skal vedtage flerårige planer. Mere specifikt: –I artikel 9 opstilles principperne for og målene med flerårige planer. Der bør navnlig træffes bevarelsesforanstaltninger for at genoprette fiskebestandene og opretholde dem over niveauer, der kan give maksimalt bæredygtigt udbytte (MSY). –I artikel 10 præciseres indholdet af de flerårige planer. Kvantificerbare mål for det maksimale bæredygtige udbytte er udtrykt som FMSY-intervaller. Disse mål giver en vis grad af fleksibilitet, således at der kan tages højde for det blandede fiskeri, og sikrer en mere konsekvent fastsættelse af forvaltningsforanstaltninger for de forskellige bestande, da de giver et vist spillerum. Disse mål skal suppleres med beskyttelsesforanstaltninger, som udløses på grundlag af forsigtigheds- og grænsereferencepunkter. –I artikel 15 stilles krav om angivelse af de nærmere bestemmelser om gennemførelsen af landingsforpligtelsen, herunder specifikke bestemmelser for fiskeri eller arter, der er omfattet af forpligtelsen, bestemmelser om undtagelser, herunder de minimis-undtagelser på op til 5 % af de samlede årlige fangster af alle arter, der er omfattet af landingsforpligtelsen, bestemmelser om fangstdokumentation og, hvis det er relevant, fastsættelse af bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser. –I artikel 18 fastlægges en ramme for det regionale samarbejde om bevarelsesforanstaltninger. Medlemsstater med en direkte forvaltningsmæssig interesse kan fremsætte fælles henstillinger med henblik på at få vedtaget bestemte foranstaltninger på områder, hvor Kommissionen har fået tillagt beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter eller delegerede retsakter med henblik på at nå målene i den flerårige plan. Planen indeholder bestemmelser om et regionalt samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik på vedtagelse af bestemmelser om landingsforpligtelsen og særlige bevarelsesforanstaltninger for visse bestande. Afsnit 5 indeholder en oversigt over de specifikke bestemmelser i den flerårige plan. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Dette forslag til en flerårig plan for fiskeriet, der udnytter demersale bestande i det vestlige Middelhav, er i overensstemmelse med forordningen om den fælles fiskeripolitik og med tidligere flerårige planer for torsk, sild og brisling i Østersøen, demersale bestande i Nordsøen og fiskeriet efter små pelagiske arter i Adriaterhavet. I MedReg fastsættes tekniske bevarelsesforanstaltninger, f.eks. mindstemaskestørrelser, mindsteafstand og -dybder for anvendelse af fiskeredskaber og mindstestørrelser for landing. Mange af disse foranstaltninger vil blive erstattet, hvis Kommissionens forslag til forordning om bevarelse af fiskeressourcerne og beskyttelse af havets økosystemer ved hjælp af tekniske foranstaltninger vedtages. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Forslaget og dets mål er i overensstemmelse med EU's øvrige politikker, navnlig miljøpolitikken, f.eks. den, der er fastsat i havstrategirammedirektivet, og målet om at sikre en god miljøtilstand i EU's havområder senest i 2020.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Retsgrundlaget for dette forslag er artikel 43, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. •Nærhedsprincippet Forslaget vedrører bevarelse af havets biologiske ressourcer, der falder ind under EU's enekompetence. Nærhedsprincippet finder derfor ikke anvendelse. •Proportionalitetsprincippet De foreslåede foranstaltninger er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, eftersom de er hensigtsmæssige og nødvendige, og der ikke findes andre mindre restriktive foranstaltninger til at opnå de ønskede politiske mål. •Valg af retsakt Det foreslåede instrument er en forordning vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Ikke relevant. •Høringer af interesserede parter Der blev gennemført en række intensive høringer af interesserede parter i 2016 og 2017 med følgende formål: i) at sætte fokus på den alarmerende tilstand, der kendetegner langt de fleste fiskebestande i Middelhavet, ii) at nå til enighed om behovet for en hurtig indsats på både nationalt niveau, EU-niveau og internationalt niveau og iii) at indhente synspunkter og input fra så mange interessenter som muligt om, hvordan situationen håndteres mest effektivt. For nemheds skyld er høringsaktiviteterne opdelt i tre kontekster: Det Rådgivende Råd for Middelhavet, "Catania-processen" og den offentlige høring. Det Rådgivende Råd for Middelhavet (MEDAC) MEDAC er den mest repræsentative interessentorganisation for fiskeriet i Middelhavsområdet. Organisationen repræsenterer alle de parter, der er berørt af dette initiativ, dvs. fiskerisektoren, herunder småfiskeriet, fagforeninger og andre interessegrupper, som f.eks. miljøorganisationer, forbrugergrupper og sports-/fritidsfiskerorganisationer, der udøver deres virksomhed i Middelhavet i henhold til den fælles fiskeripolitik. I 2017 holdt MEDAC fire møder om den flerårige plan med deltagelse af repræsentanter for fiskeindustrien, medlemsstaternes fiskeriforvaltninger, forskersamfundet, EU-Fiskerikontrolagenturet og GD MARE. Arbejdet mundede ud i vedtagelsen af en udtalelse om en flerårig plan for fiskeriet, der udnytter demersale bestande i det vestlige Middelhav, i november 2017. De fleste af de elementer, som MEDAC anbefalede, er inkluderet i dette forslag, nemlig: –dets anvendelsesområde for så vidt angår geografisk dækning, bestande og fiskeredskaber (herunder til rekreativt fiskeri) –udnyttelse af fiskerimuligheder baseret på indsatsbegrænsninger (udtrykt i havdage pr. fartøj pr. dag) i overensstemmelse med den videnskabelige rådgivning

–udvidelse af forbuddet mod bundtrukne redskaber fra 50 m til en passende dybde for at øge beskyttelsen af vigtige fiskehabitater i kystområder –brug af område- og sæsonlukninger for at beskytte gyde- og opvækstområder –opdatering af mindstelandingsstørrelserne for de arter, der er opført i bilag III til Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006. To elementer (indførelse af elektroniske overvågningssystemer for alle fartøjer, der er omfattet af den flerårige plan, og den supplerende støtte fra EHFF) indgår ikke i forslaget, idet horisontale retlige rammer blev anset for at være mere passende. "Catania-processen" På mødet på højt plan i februar 2016, som markerede indledningen af Catania-processen, anerkendte deltagerne de fremskridt, der er gjort inden for videnskabelig rådgivning, mellemstatsligt samarbejde gennem GFCM og (i mindre grad) med vedtagelsen af forvaltningsforanstaltninger for visse fiskebestande. Det blev dog bemærket, at disse fremskridt ikke havde forbedret fiskebestandenes tilstand. I Middelhavet udnyttes over 90 % af de evaluerede kommercielle fiskebestande langt ud over sikre biologiske grænser, og tilstanden for mange bestande er fortsat ukendt. Deltagerne opfordrede enstemmigt til, at der blev afgivet et fornyet tilsagn om at træffe specifikke foranstaltninger til genoprettelse af fiskeriet i Middelhavet med henblik på at rette op på denne situation. På baggrund af dette politiske momentum mødtes fiskeridirektørerne fra de otte medlemsstater i Middelhavsområdet i juni 2016 med det formål at sikre, at EU levede op til sine forpligtelser ved at omsætte generelle tilsagn på papir i konkrete tiltag. De satte ligeledes fokus på prioriterede områder, hvor der skulle træffes yderligere nationale foranstaltninger. Frankrig og Spanien foreslog at indføre en fælles område- og sæsonlukning i Lionbugten i det vestlige Middelhav for at reducere fiskeriindsatsen og forbedre selektiviteten for kulmule. Høringsprocessen blev afsluttet i marts 2017 med undertegnelse af en ministererklæring om bæredygtigheden af fiskeriet i Middelhavet, hvor der opstilles en ny strategisk ramme for forvaltning af fiskeriet i regionen og fem foranstaltninger med målbare resultater for de kommende 10 år. Dette initiativ indgår i de foranstaltninger, der træffes på EU-plan for at genoprette fiskebestandene til et bæredygtigt niveau i det vestlige Middelhav. Offentlig høring GD MARE gennemførte en internetbaseret offentlig høring om "en flerårig plan for fiskeriet, der udnytter demersale bestande i det vestlige Middelhav", i perioden 30. maj – 30. september 2016. Det overordnede mål var at indhente synspunkter og input fra interessenter, navnlig i den indledende udformningsfase. Respondenterne blev bedt om at udfylde et spørgeskema med åbne og lukkede spørgsmål. Seks spørgsmål vedrørte deres egen situation, og 18 spørgsmål vedrørte de biologiske, tekniske og socioøkonomiske aspekter af fiskeri efter demersale arter i det vestlige Middelhav. Emnerne omfattede opfattelsen af problemet, forvaltningsmuligheder og anvendelsesområdet for og indholdet af en eventuel flerårig plan. De vigtigste resultater: (1)Et stort flertal af respondenterne var enige i, at den nuværende forvaltningsramme (nationale forvaltningsplaner i henhold til MedReg) ikke var tilstrækkelig til at opfylde målene for den fælles fiskeripolitik. Desuden mente 67 % ikke, at målene kunne opfyldes i tilstrækkelig grad ved at supplere den nuværende ramme med kortsigtede foranstaltninger på nationalt eller europæisk plan. (2)De fleste respondenter mente, at mange af aspekterne i den nuværende forvaltningsramme var blevet gennemført på en utilstrækkelig og uensartet måde i de enkelte lande og fiskerflåder. To vigtige faktorer havde bidraget til forvaltningsrammens ineffektivitet: i) manglende inddragelse af interessenter (herunder fiskeriet) i udformningen af foranstaltninger og ii) manglende effektiv kontrol. (3)De fleste respondenter anså en flerårig plan for fiskeri efter demersale arter i det vestlige Middelhav på EU-plan for at være den bedste løsning på lang sigt. Denne tilgang var begrundet i fiskeriets mangeartede karakter, antallet af involverede medlemsstater og samspillet mellem de forskellige redskaber og fiskerformer. (4)Et stort flertal støttede inkluderingen af følgende mål i den flerårige plan: i) opnåelse af maksimalt bæredygtigt udbytte, ii) vedtagelse af en effektiv og gennemsigtig forvaltningsramme, iii) styrkelse af kontrol- overvågnings- og tilsynssystemer og iv) sikring af den socioøkonomiske stabilitet i fiskerisektoren. (5)I den offentlige høring var der ligeledes fokus på identificering af alternative foranstaltninger for demersalt fiskeri i Middelhavet, f.eks. fastsættelse af TAC’er. Denne foranstaltning blev støttet af NGO'er og en række borgere. Ingen af fiskeriforeningerne eller de offentlige myndigheder støttede imidlertid denne foranstaltning under henvisning til den komplicerede gennemførelse af TAC'er i blandede fiskerier. (6)Næsten alle respondenterne støttede en indsatsordning kombineret med tekniske bevarelsesforanstaltninger som den bedste tilgang til forvaltningen af fiskeriet efter demersale arter i det vestlige Middelhav. De foranstaltninger, der hyppigst blev støttet, var område- og sæsonlukninger, tekniske ændringer for at forbedre selektiviteten, bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser og samforvaltningsordninger. •Indhentning og brug af ekspertbistand De videnskabelige og tekniske aspekter af dette initiativ er primært blevet behandlet af Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF), GD MARE og Det europæiske markedsobservatorium for fiskevarer og akvakulturprodukter (EUMOFA). To STECF-ekspertarbejdsgrupper mødtes i 2015 og 2016 for at udarbejde en biologisk vurdering af de politiske løsningsmodeller og rådgivning om forskellige aspekter af den flerårige plan. I 2017 identificerede Kommissionens tjenestegrene de relevante interessenter og udarbejdede en socioøkonomisk analyse. EUMOFA fremlagde supplerende oplysninger om markedsdynamikken i det vestlige Middelhav.

Vurderingen af demersale bestandes tilstand i det vestlige Middelhav er baseret på de seneste rapporter fra STECF og GFCM's Rådgivende Videnskabelige Udvalg (SAC). Derudover indgår to undersøgelser i dette initiativ: –En retrospektiv evaluering fra MedReg blev brugt til at gennemgå medlemsstaternes gennemførelse af forordningen og til at vurdere, i hvilket omfang den bidrog til at opfylde målene for den fælles fiskeripolitik. Casestudiet vedrørende Lionbugten var af afgørende betydning for kortlægningen af problemets karakter, og –STECF's grundige analyse af medlemsstaternes forvaltningsplaner, bidrog til kortlægningen af problemet, navnlig hvad angår grundene til, at planerne blev anset for at være utilstrækkelige til at opnå et bæredygtigt fiskeri senest i 2020. Der blev indsamlet supplerende dokumentation ved søgning i videnskabelige publikationer, tekniske rapporter og bøger. •Konsekvensanalyse I overensstemmelse med retningslinjerne for bedre lovgivning har Kommissionen foretaget en konsekvensanalyse og indsamlet og analyseret hele den nødvendige dokumentation til støtte for dette initiativ. Dette omfattede vurdering af, om der forelå et problem, beskrivelse af de vigtigste politiske løsningsmodeller og analyse af deres potentielle miljømæssige, sociale og økonomiske virkninger. To store problemer påvirker demersale fiskerier i det vestlige Middelhav, nemlig de høje niveauer af overfiskeri og den ineffektive lovgivningsramme. Den overdrevne brug af fiskerikapacitet (for mange fartøjer og en for stor fiskeriindsats) er blevet identificeret som den vigtigste årsag til overfiskeri. Den nuværende lovgivningsramme er desuden ineffektiv på grund af dens begrænsede anvendelsesområde, den langsomme og utilstrækkelige gennemførelse og interessenternes manglende ejerskab. Disse problemer er den direkte eller indirekte årsag til de demersale bestandes alarmerende tilstand (over 80 % af de vurderede bestande overfiskes, og en række af bestandenes biomasse er meget lav, hvilket indikerer, at der er en stor sandsynlighed for kollaps) og til de socioøkonomiske konsekvenser for fiskerne og fiskeriet og indvirkningerne på havmiljøet. De ovenfor beskrevne problemer berører primært EU-flåder fra Frankrig, Italien og Spanien. Ifølge data indberettet i henhold til rammen for indsamling af data om fiskeri kan omkring 13 000 fartøjer potentielt blive berørt af dette initiativ, hvoraf 76 % er fra Italien, 15 % fra Spanien og 9 % fra Frankrig. De mindste fartøjskategorier er hovedsagelig passive redskaber og langliner (næsten 10 400 fartøjer, der fanger omkring 1 500 t), og de største er hovedsagelig bundtrawlere (næsten 2 800 fartøjer, der fanger omkring 13 500 t). Langt de fleste fiskerivirksomheder er mikrovirksomheder (i gennemsnit 89 % af virksomhederne har kun et fartøj). På denne baggrund blev tre politiske løsningsmodeller overvejet: –Løsningsmodel 1 "Ingen politikændring" eller status quo (den eksisterende lovgivningsramme er fortsat gældende) – den anvendes som benchmark, som de andre løsningsmodeller sammenlignes med. –Løsningsmodel 2 "Ændring af den nuværende forvaltningsramme" – de nationale forvaltningsplaner revideres med henblik på at integrere målene for den fælles fiskeripolitik, især gennem ændringer af det nuværende anvendelsesområde (med hensyn til de omfattede bestande, fiskerier og områder), nye bevaringsmål, som f.eks. det maksimale bæredygtige udbytte, kvantificerbare mål og tidsrammer og nye beskyttelsesforanstaltninger. –Løsningsmodel 3 "Vedtagelse af en flerårig EU-plan" – målet er at sikre, at EU-fiskerflåder, der fisker efter demersale bestande i det vestlige Middelhav, er omfattet af et strømlinet og integreret regelsæt på EU-plan. På baggrund af den dokumentation, der blev indsamlet og analyseret i konsekvensanalysen, er den foretrukne løsning løsningsmodel 3, dvs. en flerårig EU-plan. Grundene hertil er anført nedenfor: (1)Den flerårige plan vil få flere positive miljøvirkninger. Sandsynligheden for at nå målene for fiskeridødelighed for alle bestande er omkring 36 %. Selv om denne indikator fortsat er lav og langt fra MSY-målet, giver den bedre resultater end løsningsmodel 1 (0 %) og løsningsmodel 2 (28 %). (2)For omkring 70 % af de vurderede bestandes vedkommende genoprettes niveauerne for bestandens gydebiomasse (SSB) til niveauer, som ligger over forsigtighedsreferencepunktet (BPA), sammenlignet med 5 % for løsningsmodel 1 og 72 % for løsningsmodel 2. Planen omfatter ligeledes etablering af beskyttelsesforanstaltninger for biomasse, der skal omfatte forud fastlagte foranstaltninger til genopretning af bestande, som ligger uden for sikre biologiske grænser, hvilket ligeledes øger sandsynligheden for bevarelse af bæredygtige niveauer for biomasse. Derudover er det i sagens natur mere risikofyldt at nå FMSY-målet ved brug af løsningsmodel 2 end ved brug af løsningsmodellen i planen af to grundlæggende årsager: i) langt flere betingelser skal opfyldes for at sikre en effektiv forvaltningsramme (f.eks. øget samarbejde, harmonisering, samordning mellem medlemsstaterne) og ii) selv om den nuværende ramme ændres, er der ingen garanti for, at hidtidige utilstrækkelige gennemførelse vil blive mere effektiv fremover. (3)Selv om planen indebærer større beskæftigelses- og fortjenstrelaterede omkostninger i en overgangsperiode som følge af reduktionerne af fiskeriindsatsen, forventes de socioøkonomiske resultater at blive forbedret for alle fartøjer senest i 2025. Blot én fartøjskategori være eksponeret for en finansiel risiko i 2025 (sammenlignet med ni fartøjskategorier i løsningsmodel 1 og fire i løsningsmodel 2). (4)Sammenlignet med de nuværende nationale forvaltningsplaner vil en flerårig plan blive strømlinet (én enkelt central lovgivningsramme) og være stabil (fokus på det langsigtede perspektiv) og gennemsigtig (de tre berørte medlemsstater går sammen om at bringe den nuværende fiskeridødelighed ned på bæredygtige niveauer). (5)Flerårige planer hænger bedre sammen med forordningen om den fælles fiskeripolitik, navnlig artikel 2, efter reformen, da disse er langt de bedste redskaber til forvaltning af en bæredygtig udnyttelse af fiskebestandene. Endelig viste den brede høring, at de fleste interessenter (offentlige myndigheder, fiskerisektoren, NGO'er og offentligheden) anså en flerårig EU-plan for at være den bedste løsning til forvaltning af fiskeri efter demersale arter i det vestlige Middelhav.

•Målrettet regulering og forenkling Selv om dette forslag ikke er et initiativ under Kommissionens program for målrettet og effektiv regulering (Refitprogrammet), vil det indføre en enklere, mere stabil og mere gennemsigtig forvaltningsramme. Der kan forventes en forenkling efter en overgangsperiode, da den flerårige plan skal erstatte bestemmelser, som i dag er spredt over forskellige nationale forvaltningsplaner, og sikre sammenhæng mellem de forskellige redskaber, der anvendes til forvaltning af dette fiskeri. Forslaget indeholder ligeledes et klarere system for indførelse af forvaltningsforanstaltninger på grundlag af videnskabelig rådgivning. Videnskabsfolkene forelægger deres videnskabelige rådgivning hvert år, herunder også rådgivning om, på hvilket niveau fangstbegrænsningerne bør fastsættes for at sikre et bæredygtigt fiskeri, og denne rådgivning udmøntes efterfølgende i et årligt kommissionsforslag til forordningen om fastsættelse fiskerimuligheder. •Grundlæggende rettigheder Ikke relevant. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Ingen virkninger for budgettet. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelse og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Overvågningen af en række af forvaltningsforanstaltningernes virkninger sker som led i det rutinemæssige arbejde, der udføres i forbindelse med gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik. De data, der er nødvendige for at kunne overvåge de samfundsøkonomiske og miljømæssige virkninger af den flerårige plan, indsamles allerede af medlemsstaterne i henhold til EU-lovgivningen om dataindsamling. STECF yder allerede videnskabelig rådgivning om de relevante demersale bestande (f.eks. kulmule, rød mulle, blårød reje, dybvandsrosenreje, rød kæmpereje og jomfruhummer). Indvirkningen på markederne vil blive overvåget gennem Det europæiske markedsobservatorium for fiskevarer og akvakulturprodukter (EUMOFA). I henhold til artikel 10, stk. 3, i forordningen om den fælles fiskeripolitik fastsættes der i de flerårige planer bestemmelser om revision efter en første efterfølgende evaluering, navnlig for at tage hensyn til ændringer i den videnskabelige rådgivning. STECF vurderer planen og dens virkninger fem år efter dens ikrafttræden. Kommissionen aflægger derefter rapport til Europa-Parlamentet og Rådet. Det er ikke muligt at foretage en tidligere evaluering, da der vil være en betydelig tidsforskel mellem gennemførelsen af planen og det tidspunkt, hvor de nødvendige data for evalueringen foreligger. Den regelmæssige evaluering er imidlertid ikke til hinder for, at lovgiverne ændrer planen på baggrund af udviklingen på det videnskabelige, politiske eller samfundsøkonomiske område. •Forklarende dokumenter Ikke relevant. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Planens hovedelementer er i overensstemmelse med bestemmelserne om principperne og målene for flerårige planer og deres indhold (artikel 9 og 10 i forordningen om den fælles fiskeripolitik) som følger: –Anvendelsesområde: Forslaget finder anvendelse på fiskeri efter demersale arter (kulmule, rød mulle, dybvandsrosenreje, blårød reje, rød kæmpereje og jomfruhummer), bifangstarter og andre demersale bestande, for hvilke der ikke foreligger tilstrækkelige data. Det finder ligeledes anvendelse på erhvervsfiskeri og rekreativt fiskeri efter disse bestande i det vestlige Middelhav (GFCM-underområde 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10 og 11). –Formål: Forslagets formål er at bidrage til at nå målsætningerne i artikel 2 i forordningen om den fælles fiskeripolitik, herunder navnlig at opnå maksimalt bæredygtigt udbytte, anvende en forsigtighedstilgang i fiskeriforvaltningen og gennemføre den økosystembaserede tilgang. Forslaget skal også lette gennemførelsen af landingsforpligtelsen. –Kvantificerbare mål: De foreslåede fiskeridødelighedsmål er FMSY-intervaller udtrykt som gydebiomasse, som skal nås senest i 2020. Intervallerne gør det muligt at forvalte de relevante bestande med udgangspunkt i det maksimale bæredygtige udbytte, samtidig med at der tilvejebringes en vis fleksibilitet i forbindelse med blandet fiskeri. –Bevarelsesreferencepunkter: De foreslåede bevarelsesreferencepunkter udtrykt som gydebiomasse er i overensstemmelse med den videnskabelige rådgivning vedrørende Middelhavet. Med forslaget indføres for hver bestand et grænsereferencepunkt (eller biomassegrænse, (BLIM), på hvilket bestanden er i alvorlig fare for at bryde sammen, og et forsigtighedsreferencepunkt (eller forsigtighedsniveau for biomasse, BPA) som en sikkerhedsmargen. –Beskyttelsesforanstaltninger og afhjælpende foranstaltninger: Forslaget indeholder beskyttelsesforanstaltninger, der gør det muligt at genoprette en bestand i tilfælde af overskridelse af forsigtigheds- eller grænsereferencepunkterne. Disse foranstaltninger kan omfatte en bred vifte af foranstaltninger, herunder medlemsstaternes eller Kommissionens hasteforanstaltninger.

–Fiskeriindsatsordning: Med forslaget indføres en fiskeriindsatsordning på EU-plan for alle typer trawl i de områder, og fartøjslængdekategorier, der er anført i bilag I. Hvert år fastsætter Rådet på grundlag af videnskabelig rådgivning den maksimale tilladte fiskeriindsats (antal fiskedage) for hver indsatsgruppe og for hver medlemsstat. Forslaget indeholder desuden en bestemmelse om en væsentlig reduktion af fiskeriindsatsen i det første gennemførelsesår i overensstemmelse med den videnskabelige rådgivning. –Lukkede områder: I forslaget indføres som en supplerende foranstaltning en område- og sæsonlukning med forbud mod anvendelse af trawl inden for 100 meters dybdekurven fra 1. maj til 31. juli hvert år. Kystzonen vil således blive forbeholdt mere selektivt fiskeri for at beskytte opvækstområder og følsomme naturtyper og forbedre småfiskeriets sociale bæredygtighed. I betragtning af den socioøkonomiske betydning og det presserende behov for at reducere den høje fiskeridødelighed for kulmule tilskyndes der til indførelsen af yderligere områdelukninger med henblik på beskyttelse af gydefisk gennem regionalisering. –Landingsforpligtelse: Forslaget indeholder detaljer om gennemførelsen af landingsforpligtelsen på lang sigt. Der indføres navnlig nødvendige bestemmelser om regionalisering med henblik på at forlænge og/eller ændre undtagelser for arter med videnskabeligt dokumenterede høje overlevelsesrater og de minimis-undtagelser. –Regionalt samarbejde: Forslaget indeholder bestemmelser om et regionalt samarbejde medlemsstaterne imellem med henblik på vedtagelse af bestemmelser om landingsforpligtelsen og særlige bevarelsesforanstaltninger, herunder tekniske foranstaltninger, for visse bestande. –Overvågning og evaluering: I forslaget indføres videnskabelig overvågning for at vurdere fremskridt med hensyn til at nå det maksimale bæredygtige udbytte for fiskeriet efter demersale bestande og, hvor det er muligt, bifangstarter. Dette er afgørende i Middelhavet, da det vil sikre en regelmæssig evaluering af de bestande, der er omfattet af planen. Planen skal evalueres fem år efter gennemførelsen. 2018/0050 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om en flerårig plan for fiskeriet, der udnytter demersale bestande i det vestlige Middelhav EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982, som Unionen er kontraherende part i, indeholder bevarelsesforpligtelser, herunder forpligtelsen til at bevare populationer af befiskede arter på eller genopbygge dem til det niveau, som giver det maksimale bæredygtige udbytte ("MSY"). (2)På verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i New York i 2015 forpligtede Unionen og medlemsstaterne sig til senest i 2020 at nå målet om en effektiv regulering af fiskeriet og standse overfiskeri, ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri og anvendelsen af ødelæggende fiskemetoder samt gennemføre videnskabeligt baserede forvaltningsplaner med henblik på at genoprette fiskebestandene så hurtigt som praktisk muligt og mindst til det niveau, som kan frembringe MSY på grundlag af bestandenes biologiske karakteristika. (3)I Maltas MedFish4Ever-ministererklæring af 30. marts 2017 opstilles en ny ramme for forvaltning af fiskeriet i Middelhavet og et arbejdsprogram med fem konkrete foranstaltninger for de kommende 10 år. Der er bl.a. afgivet tilsagn om at opstille flerårige planer. (4)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsætter reglerne for den fælles fiskeripolitik i overensstemmelse med Unionens internationale forpligtelser. Den fælles fiskeripolitik skal bidrage til at beskytte havmiljøet, til en bæredygtig forvaltning af alle kommercielt udnyttede arter og især til at opnå en god miljøtilstand senest i 2020.

(5)Den fælles fiskeripolitik har bl.a. til formål at sikre, at fiskeri- og akvakulturaktiviteterne er miljømæssigt bæredygtige på lang sigt, at der anvendes en forsigtighedstilgang i fiskeriforvaltningen, og at der gennemføres en økosystembaseret fiskeriforvaltningstilgang. (6)For at nå den fælles fiskeripolitiks målsætninger bør der vedtages en række bevarelsesforanstaltninger, som f.eks. flerårige planer og tekniske foranstaltninger, og der skal fastsættes og tildeles fiskerimuligheder. (7)Flerårige planer skal i henhold til artikel 9 og 10 i forordning (EU) nr. 1380/2013 være baseret på videnskabelig, teknisk og økonomisk rådgivning. I overensstemmelse med disse bestemmelser bør den flerårige plan i denne forordning indeholde målsætninger, kvantificerbare mål med klare tidsplaner, bevarelsesreferencepunkter, beskyttelsesforanstaltninger og tekniske foranstaltninger, der har til formål at undgå og reducere uønskede fangster. (8)"Den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning" er offentligt tilgængelig videnskabelig rådgivning, der understøttes af de nyeste videnskabelige data og metoder og enten er udstedt eller revideret af et uafhængigt videnskabeligt organ, som er anerkendt på europæisk eller internationalt plan. (9)Kommissionen bør søge den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning om de bestande, der er omfattet af den flerårige plan. Med henblik herpå bør Kommissionen navnlig høre Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri ("STECF"). Kommissionen bør navnlig indhente offentligt tilgængelig videnskabelig rådgivning, herunder om blandet fiskeri, hvor der tages hensyn til den plan, der er fastsat i denne forordning, med angivelse af intervaller af FMSY og bevarelsesreferencepunkter (BPA og BLIM). (10)I Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 fastlægges de forvaltningsmæssige rammer for bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne i Middelhavet, og medlemsstaterne pålægges at vedtage forvaltningsplaner for fiskerier, der drives med trawl, vod fra fartøj, strandvod, omslutningsnet eller skrabere i deres territorialfarvande. (11)Frankrig, Italien og Spanien har vedtaget forvaltningsplaner i henhold til forordning (EF) nr. 1967/2006. Der er imidlertid ingen sammenhæng mellem planerne, og der tages ikke højde for alle de redskaber, der anvendes i fiskeriet efter demersale bestande, og den geografiske udbredelse af visse fælles bestande og fiskeflåder. Disse planer har desuden vist sig ineffektive med hensyn til at nå de mål, der er fastsat for den fælles fiskeripolitik. Medlemsstaterne og interessenterne har givet udtryk for deres støtte til udviklingen og gennemførelsen af en flerårig EU-plan for de relevante bestande. (12)STECF har vist, at udnyttelsen af de fleste demersale bestande i det vestlige Middelhav ligger langt over de niveauer, der kræves for at opnå MSY. (13)Det er derfor hensigtsmæssigt at opstille en flerårig plan ("planen") for bevarelse og bæredygtig udnyttelse af demersale bestande i det vestlige Middelhav. (14)Der bør tages højde for det blandede fiskeri og dynamikken mellem bestandene, dvs. kulmule (Merluccius merluccius), rød mulle (Mullus barbatus), dybvandsrosenreje (Parapenaeus longirostris), jomfruhummer (Nephrops norvegicus), blårød reje (Aristeus antennatus) og rød kæmpereje (Aristaeomorpha foliacea). Den bør også tage højde for bifangstarter og demersale bestande, for hvilke der ikke foreligger tilstrækkelige data. Den bør finde anvendelse på fiskeri efter demersale arter (navnlig trawl, bundsatte garn, fælder og langliner), der udøves i EU-farvande eller af EU-fiskerfartøjer uden for EU-farvande i det vestlige Middelhav. (15)I betragtning af dette fiskeris betydning omfatter planen i denne forordning rekreativt fiskeri efter demersale bestande i det vestlige Middelhav. Hvis dette fiskeri har betydelig indvirkning på bestandene, bør den flerårige plan i denne forordning give mulighed for at fastlægge specifikke forvaltningsforanstaltninger. (16)Den flerårige plans geografiske anvendelsesområde bør baseres på bestandenes geografiske udbredelse som angivet i den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning. Fremtidige ændringer af bestandenes geografiske udbredelse som fastlagt i den flerårige plan kan være nødvendige på baggrund af bedre videnskabelig information. Kommissionen bør derfor tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter om tilpasning af bestandenes geografiske fordeling som fastlagt i den flerårige plan, hvis den videnskabelige rådgivning indikerer en ændring af den geografiske udbredelse af de relevante bestande. (17)Formålet med planen i denne forordning bør være at bidrage til opfyldelsen af den fælles fiskeripolitiks målsætninger, navnlig målet om at nå og opretholde det maksimale bæredygtige udbytte (MSY) for de relevante bestande, gennemføre landingsforpligtelsen for demersale bestande, som der er fastsat bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser for, bidrage til at give dem, der er afhængige af fiskeriet, en rimelig levestandard under hensyntagen til det kystnære fiskeri og de socioøkonomiske aspekter. Planen bør også gennemføre den økosystembaserede tilgang til fiskeriforvaltning, således at fiskeriets negative indvirkning på det marine økosystem reduceres mest muligt. Den bør være i overensstemmelse med Unionens miljølovgivning, navnlig målet om at opnå en god miljøtilstand senest i 2020 (i henhold til direktiv 2008/56/EF) og målene i direktiv 2009/147/EC og Rådets direktiv 92/43/EØF. (18)Der bør fastsættes et mål for fiskeridødelighed (F), som er i overensstemmelse med målet om at opnå og opretholde MSY, i form af intervaller, som gør det muligt at opnå MSY (FMSY). Disse intervaller, der er baseret på den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning, er nødvendige for at opnå den fleksibilitet, der skal til for at kunne tage hensyn til ændringer i den videnskabelige rådgivning, bidrage til gennemførelsen af landingsforpligtelsen og tage højde for det blandede fiskeri. I denne plan er de udledt, således at det langsigtede udbytte højst reduceres med 5 % sammenlignet med MSY. FMSY-intervallets øvre grænse er desuden fastsat således, at sandsynligheden for, at en bestand reduceres til under grænsereferencepunktet for biomasse (BLIM), højst er 5 %. (19)Med henblik på fastsættelse af fiskerimuligheder bør der være FMSY-intervaller ved "normal brug" og, forudsat at de relevante bestande er i god tilstand, mere fleksible FMSY-intervaller. Det bør kun være muligt at fastsætte fiskerimuligheder inden for sidstnævnte intervaller, hvis det på grundlag af videnskabelig dokumentation er nødvendigt for at opfylde de mål, der er fastsat i denne forordning for blandet fiskeri, for at undgå at skade en bestand som følge af samspillet inden for en bestand eller mellem bestande eller for at begrænse udsving fra år til år i fiskerimulighederne. (20)For de bestande, hvor mål for MSY er til rådighed for, skal der med henblik på anvendelsen af beskyttelsesforanstaltninger fastsættes bevarelsesreferencepunkter udtrykt som forsigtighedsreferencepunkter (BPA) og grænsereferencepunkter (BLIM). (21)Der bør indføres passende beskyttelsesforanstaltninger for at sikre, at målene nås, og at der træffes de nødvendige afhjælpende foranstaltninger, bl.a. når bestandene ligger under bevarelsesreferencepunkterne. Afhjælpende foranstaltninger bør omfatte hasteforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 12 og 13 i forordning (EU) nr. 1380/2013, fiskerimuligheder og andre specifikke bevaringsforanstaltninger. (22)I henhold til forordning (EU) nr. 1380/2013 skal fiskerimulighedere stemme overens med de mål, tidsplaner og margener, der er fastsat i de flerårige forvaltningsplaner. I planen i denne forordning defineres fiskerimuligheder som en kvantificeret ret til at fiske udtrykt i fangster og/eller fiskeriindsats. (23)Med henblik på at sikre en gennemsigtig adgang til fiskeriet og opnåelsen af målet for fiskeridødelighed bør der indføres en fiskeriindsatsordning for trawl, som er de vigtigste redskaber, der anvendes til fiskeri efter demersale bestande i det vestlige Middelhav. Det er derfor relevant at fastlægge indsatsgrupper, således at Rådet kan fastlægge den maksimale tilladte fiskeriindsats udtrykt som antal fiskedage pr. år. Indsatsordningen bør om nødvendigt integreres i andre fiskeredskaber. (24)I betragtning af den bekymrende situation for næsten alle demersale bestande i det vestlige Middelhav og for at sænke den nuværende høje fiskeridødelighed bør fiskeriindsatsordningen medføre en betydelig reduktion af fiskeriindsatsen i det første år af gennemførelsen af planen i denne forordning.

(25)Hvis den videnskabelige rådgivning indikerer, at rekreativt fiskeri har betydelig indvirkning på fiskeridødeligheden for de relevante bestande, bør Rådet tage højde for dette fiskeri. Rådet kan således fastsætte fiskerimuligheder gennem fiskeriindsatsordningen for kommercielle fangster, hvor der tages højde for omfanget af fangster fra rekreativt fiskeri og/eller træffe andre foranstaltninger for at begrænse rekreativt fiskeri. (26)Hvis den videnskabelige rådgivning indikerer, at fiskeriindsatsordningen ikke opfylder målsætningerne eller målene i planen i denne forordning i tilstrækkelig grad, bør der indføres forvaltningsforanstaltninger baseret på samlede tilladte fangstmængder for at supplere indsatsordningen. (27)Medlemsstaterne bør træffe specifikke foranstaltninger for at sikre, at fiskeriindsatsordningen er effektiv og fungerer, ved at fastsætte en metode for tildeling af indsatskvoter i henhold til artikel 17 i forordning (EU) nr. 1380/2013, udarbejde en fartøjsliste, udstede fiskeritilladelser og registrere og indsende relevante data om fiskeriindsatsen (28)For at beskytte opvækstområder og følsomme naturtyper og småfiskeriet bør dele af kystzonen forbeholdes mere selektivt fiskeri. Planen i denne forordning bør derfor indeholde et forbud mod anvendelse af trawl inden for 100 meters dybdekurven tre måneder om året. (29)Der bør træffes yderligere bevarelsesforanstaltninger for demersale bestande. I overensstemmelse med den videnskabelige rådgivning er det navnlig hensigtsmæssigt at indføre yderligere lukninger i områder med mange gydestimer for at beskytte et alvorligt skadet voksenstadie af kulmule. (30)Der bør ligeledes anvendes en forsigtighedstilgang til bifangstarter og demersale bestande, for hvilke der ikke foreligger tilstrækkelige data. Der bør vedtages bevarelsesforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 18 i forordning (EU) nr. 1380/2013, når den videnskabelige rådgivning indikerer, at afhjælpende foranstaltninger er nødvendige. (31)Planen i denne forordning bør også indeholde bestemmelser om, at der kan vedtages yderligere tekniske bevarelsesforanstaltninger ved hjælp af delegerede retsakter. Dette er nødvendigt for at nå planens målsætninger, navnlig for bevarelse af demersale bestande og forbedring af selektiviteten. (32)For at opfylde den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, bør planen i nærværende forordning indeholde yderligere forvaltningsforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 18 i forordning (EU) nr. 1380/2013. (33)For at muliggøre en hurtig tilpasning af planen i denne forordning til den tekniske og videnskabelige udvikling bør Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med henblik på at supplere denne forordning med bestemmelser om afhjælpende og tekniske bevarelsesforanstaltninger, gennemføre landingsforpligtelsen og ændre visse elementer i planen. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter skal Europa-Parlamentet og Rådet navnlig modtage alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter skal have systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. (34)Der bør som krævet i forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsættes en frist for forelæggelse af fælles henstillinger fra medlemsstater med en direkte forvaltningsmæssig interesse. (35)For at evaluere fremskridt hen imod MSY bør planen i denne forordning give mulighed for regelmæssig videnskabelig overvågning af de relevante bestande og, hvor det er muligt, af bifangstarter. (36)I henhold til artikel 10, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1380/2013 bør Kommissionen med regelmæssige mellemrum evaluere nærværende forordnings anvendelse for at undersøge, om den er dækkende og virkningsfuld. Denne evaluering bør følge efter og tage udgangspunkt i en regelmæssig evaluering af planen i denne forordning baseret på videnskabelig rådgivning fra STECF efter de første fem år og derefter hvert femte år. Dette giver mulighed for, at landingsforpligtelsen kan gennemføres fuldt ud, og at der kan vedtages og gennemføres foranstaltninger på regionalt plan med indvirkning på bestandene og fiskeriet. Evaluering hvert femte år er også det minimum, der kræves af de videnskabelige organer. (37)Af hensyn til retssikkerheden bør det præciseres, at foranstaltninger til midlertidigt ophør, der er vedtaget for at nå målsætningerne i planen i denne forordning, kan anses for støtteberettigede i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014. (38)Der er som krævet i artikel 9, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1380/2013 foretaget en behørig evaluering af de mulige økonomiske og sociale konsekvenser af planen i nærværende forordning, før den blev udarbejdet— VEDTAGET DENNE FORORDNING: KAPITEL I

GENERELLE BESTEMMELSER Artikel 1

Genstand og anvendelsesområde

1.Ved denne forordning opstilles en flerårig plan ("planen") for bevarelse og bæredygtig udnyttelse af demersale bestande i det vestlige Middelhav. 2.Denne forordning finder anvendelse på følgende bestande: (a)blårød reje (Aristeus antennatus) i GFCM-underområde 1

(b)blårød reje (Aristeus antennatus) i GFCM-underområde 5 (c)blårød reje (Aristeus antennatus) i GFCM-underområde 6 (d)dybvandsrosenreje (Parapenaeus longirostris) i GFCM-underområde 1 (e)dybvandsrosenreje (Parapenaeus longirostris) i GFCM-underområde 5 (f)dybvandsrosenreje (Parapenaeus longirostris) i GFCM-underområde 6 (g)dybvandsrosenreje (Parapenaeus longirostris) i GFCM-underområde 9, 10 og 11 (h)kæmpe rødreje (Aristaeomorpha foliacea) i GFCM-underområde 9 (i)kæmpe rødreje (Aristaeomorpha foliacea) i GFCM-underområde 10 (j)kæmpe rødreje (Aristaeomorpha foliacea) i GFCM-underområde 11 (k)europæisk kulmule (Merluccius merluccius) i GFCM-underområde 1, 5, 6 og 7 (l)europæisk kulmule (Merluccius merluccius) i GFCM-underområde 9, 10 og 11 (m)jomfruhummer (Nephrops norvegicus) i GFCM-underområde 5 (n)jomfruhummer (Nephrops norvegicus) i GFCM-underområde 6 (o)jomfruhummer (Nephrops norvegicus) i GFCM-underområde 9 (p)jomfruhummer (Nephrops norvegicus) i GFCM-underområde 11 (q)rød mulle (Mullus barbatus) i GFCM-underområde 1 (r)rød mulle (Mullus barbatus) i GFCM-underområde 5 (s)rød mulle (Mullus barbatus) i GFCM-underområde 6 (t)rød mulle (Mullus barbatus) i GFCM-underområde 7 (u)rød mulle (Mullus barbatus) i GFCM-underområde 9

(v)rød mulle (Mullus barbatus) i GFCM-underområde 10. 3.Denne forordning finder anvendelse på bifangstarter, der fanges i det vestlige Middelhav i fiskeriet efter de bestande, der er omhandlet i stk. 1. Den finder ligeledes anvendelse på enhver anden demersal bestand, der fanges i det vestlige Middelhav, og for hvilken der ikke foreligger tilstrækkelige data. 4.Denne forordning finder anvendelse på erhvervsfiskeri og rekreativt fiskeri efter de demersale bestande, der er omhandlet i stk. 2 og 3, og som udøves i EU-farvande eller af EU-fiskerfartøjer uden for EU-farvande i det vestlige Middelhav. 5.I denne forordning fastsættes ligeledes de nærmere bestemmelser om gennemførelsen af landingsforpligtelsen i EU-farvande i det vestlige Middelhav for alle bestande af arter, der er omfattet af landingsforpligtelsen i henhold til artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013. Artikel 2

Definitioner

Ved anvendelsen af denne forordning gælder ud over definitionerne i artikel 4 i forordning (EU) nr. 1380/2013, artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 følgende definitioner: (1)"de relevante bestande": de bestande, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2 (2)"FMSY-interval": et værdiinterval fastsat i den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning, navnlig fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri ("STECF"), hvor alle fiskeridødelighedsniveauer inden for dette interval giver det maksimale bæredygtige udbytte ("MSY") på lang sigt med et givent fiskerimønster og under de eksisterende gennemsnitlige miljøforhold uden at påvirke de relevante bestandes reproduktionsproces i betydelig grad. Intervallet er udledt, således at det langsigtede udbytte ikke reduceres med mere end 5 % sammenlignet med MSY. Der er lagt loft over intervallet, således at sandsynligheden for, at bestanden mindskes til under grænsereferencepunktet (BLIM), ikke er mere end 5 % (3)"FMSY-værdi": værdien af den anslåede fiskeridødelighed, som giver det maksimale bæredygtige udbytte på lang sigt med et givent fiskerimønster og under de eksisterende gennemsnitlige miljøforhold (4)"MSY FLOWER": den laveste værdi i FMSY-intervallet (5)"MSY FUPPER": den højeste værdi i FMSY-intervallet (6)"nedre FMSY-interval": et interval, der indeholder værdier fra MSY FLOWER op til FMSY-værdien (7)"øvre FMSY-interval": et interval, der indeholder værdier fra FMSY-værdien op til MSY FUPPER (8)"BLIM": grænsereferencepunktet udtrykt som bestandens gydebiomasse og fastsat i den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning, især fra STECF, under hvilken der kan være reduceret reproduktionsevne (9)"BPA": forsigtighedsreferencepunktet udtrykt som bestandens gydebiomasse og fastsat i den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning, især fra STECF, som sikrer, at sandsynligheden for, at bestandens gydebiomasse er under BLIM, er mindre end 5 % (10)"indsatsgruppe": en flådeforvaltningsenhed i en medlemsstat, for hvilken der er fastsat en maksimal tilladt fiskeriindsats (11)"fiskedag": en kalenderdag fra kl. 00:00 til 24:00, hvor der udøves fiskeriaktiviteter (12)"det vestlige Middelhav": de farvande i GFCM's geografiske underområde 1 (Det nordlige Alboránhav), 2 (Isla de Alborán), 5 (Balearerne), 6 (Nordspanien), 7 (Lionbugten), 8 (Korsika), 9 (Det Liguriske Hav og det nordlige Tyrrhenske Hav), 10 (det sydlige Tyrrhenske Hav) og 11 (Sardinien) som defineret i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1343/2011. Artikel 3

Målsætninger

1.Planen skal bidrage til opfyldelsen af de målsætninger for den fælles fiskeripolitik, der er anført i artikel 2 i forordning (EU) nr. 1380/2013, navnlig ved at anvende en forsigtighedstilgang i fiskeriforvaltningen, og tager sigte på at sikre, at udnyttelsen af havets levende biologiske ressourcer genopretter og opretholder populationer af de befiskede arter over de niveauer, der kan give MSY.

2.Planen skal bidrage til elimineringen af udsmid, ved at uønskede fangster undgås og reduceres i videst muligt omfang, og til gennemførelsen af den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013 for de arter, som er underlagt bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser, og som nærværende forordning finder anvendelse på. 3.Planen skal gennemføre den økosystembaserede fiskeriforvaltningstilgang for at sikre, at fiskeriets negative indvirkninger på det marine økosystem minimeres. Den skal være i overensstemmelse med Unionens miljølovgivning, navnlig målet om at opnå en god miljøtilstand senest i 2020, jf. artikel 1, stk. 1, i direktiv 2008/56/EF, og målene i artikel 4 og 5 i direktiv 2009/147/EF såvel som artikel 6 og 12 i Rådets direktiv 92/43/EØF. 4.Planen skal navnlig sigte mod at: (a)sikre, at de betingelser, der er beskrevet i deskriptor 3 i bilag I til direktiv 2008/56/EF, opfyldes (b)bidrage til opfyldelsen af andre relevante deskriptorer i bilag I til direktiv 2008/56/EF i det omfang fiskeriet spiller en rolle for opfyldelsen heraf. 5.Foranstaltningerne i planen skal træffes på grundlag af den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning. Hvis der ikke foreligger tilstrækkelige data, skal der træffes foranstaltninger, som sikrer en sammenlignelig bevarelsestilstand for de relevante bestande. KAPITEL II

MÅL, BEVARELSESREFERENCEPUNKTER OG BESKYTTELSESFORANSTALTNINGER Artikel 4

Mål

1.Målet for fiskeridødeligheden i overensstemmelse med de FMSY-intervaller, der er defineret i artikel 2, skal være nået så hurtigt som muligt og på et gradvist stigende grundlag senest i 2020 for de relevante bestande, og det skal derefter opretholdes inden for FMSY-intervallerne. 2.Der anmodes om FMSY-intervaller, især fra STECF, baseret på denne plan. 3.Ved fastsættelsen af fiskerimuligheder i overensstemmelse med artikel 16, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsætter Rådet disse fiskerimuligheder for gruppen af relevante bestande, således at de ligger inden for FMSY-intervallet for den mest sårbare bestand på det pågældende tidspunkt. 4.Uanset stk. 1 og 3 kan fiskerimulighederne fastsættes på niveauer, der er lavere end FMSY-intervallerne. 5.Uanset stk. 3 og 4 kan fiskerimulighederne fastsættes på niveauer, der er højere end FMSY-intervallet på det pågældende tidspunkt for den mest sårbare bestand, forudsat at alle de relevante bestande ligger over BPA: (a)hvis det på grundlag af videnskabelig rådgivning eller dokumentation er nødvendigt for at opfylde målsætningerne i artikel 3 ved blandet fiskeri (b)hvis det på grundlag af videnskabelig rådgivning eller dokumentation er nødvendigt for at undgå alvorlig skade på en bestand som følge af samspillet inden for en bestand eller mellem bestande, eller (c)for at begrænse udsving i fiskerimulighederne mellem på hinanden følgende år til højst 20 %. Artikel 5

Bevarelsesreferencepunkter

Med henblik på artikel 6 anmodes om følgende bevarelsesreferencepunkter, især fra STECF, baseret på denne plan: (a)forsigtighedsreferencepunkter udtrykt som bestandens gydebiomasse (BPA) og (b)grænsereferencepunkter udtrykt som bestandens gydebiomasse (BLIM).

Artikel 6

Beskyttelsesforanstaltninger

1.Hvis den videnskabelige rådgivning indikerer, at gydebiomassen for en af de relevante bestande ligger under forsigtighedsreferencepunktet (BPA), træffes der afhjælpende foranstaltninger for at sikre en hurtig genoprettelse af de relevante bestande til niveauer, som ligger over det niveau, der kan give MSY. Uanset artikel 4, stk. 3 og 5, fastsættes fiskerimulighederne på et niveau, der svarer til en fiskeridødelighed, der ligger inden for FMSY-intervallet for den mest sårbare bestand, idet der tages hensyn til nedgangen i biomassen. 2.Hvis den videnskabelige rådgivning indikerer, at gydebiomassen for en af de relevante bestande ligger under grænsereferencepunktet (BLIM), træffes der yderligere afhjælpende foranstaltninger for at sikre en hurtig genoprettelse af bestanden til niveauer, som ligger over det niveau, der kan give MSY. Uanset artikel 4, stk. 3 og 5, kan disse foranstaltninger navnlig inkludere midlertidig indstilling af det målrettede fiskeri efter den pågældende bestand og en tilstrækkelig reduktion af fiskerimulighederne. 3.De afhjælpende foranstaltninger, der er omhandlet i denne artikel, kan omfatte: (a)foranstaltninger i henhold til denne forordnings artikel 7, 8, 11, 12, 13 og 14 (b)hasteforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 12 og 13 i forordning (EU) nr. 1380/2013. 4.Valget af foranstaltninger som omhandlet i denne artikel træffes på grundlag af arten, alvoren, varigheden og hyppigheden af den situation, hvor bestandens gydebiomasse er under de i artikel 5 omhandlede niveauer. KAPITEL III

FISKERIMULIGHEDER Artikel 7

Fiskeriindsatsordning

1.En fiskeriindsatsordning finder anvendelse på alle fartøjer, der fisker med trawl i de områder og længdekategorier, som er defineret i bilag I. 2.Hvert år fastsætter Rådet i overensstemmelse med den videnskabelige rådgivning en maksimal tilladt fiskeriindsats for hver indsatsgruppe og for hver medlemsstat. 3.I det første år af planens gennemførelse reduceres den maksimale tilladte fiskeriindsats væsentligt i forhold til referenceværdien i stk. 4 i overensstemmelse med den videnskabelige rådgivning. 4.Den referenceværdi, der er omhandlet i stk. 3, udregnes, som følger: (a)For denne forordnings første anvendelsesår beregnes referenceværdien for hver indsatsgruppe som den gennemsnitlige indsats udtrykt i antal fiskedage i perioden 1. januar 2015 – 31. december 2017, og der tages kun hensyn til fartøjer, der var aktive i denne periode. (b)For denne forordnings følgende anvendelsesår er referenceværdien lig med den maksimale tilladte fiskeriindsats året før. 5.Hvis den videnskabelige rådgivning viser, at der er taget betydelige fangster af en bestemt bestand med andre fiskeredskaber end trawl, fastsættes niveauerne for fiskeriindsatsen for dette eller disse specifikke fiskeredskaber på grundlag af denne videnskabelige rådgivning. 6.Hvis den videnskabelige rådgivning viser, at rekreativt fiskeri har betydelig indvirkning på fiskeridødeligheden for en bestemt bestand, kan Rådet i forbindelse med fastsættelsen af fiskerimulighederne begrænse det rekreative fiskeri for at undgå at overskride det samlede mål for fiskeridødeligheden. Artikel 8

Samlede tilladte fangstmængder

Hvis den videnskabelige rådgivning indikerer, at fiskeriindsatsordningen ikke opfylder de målsætninger eller mål, der er fastsat i artikel 3 og 4, i tilstrækkelig grad, træffer Rådet supplerende forvaltningsforanstaltninger baseret på samlede tilladte fangstmængder. Artikel 9

Medlemsstaternes forpligtelser



1.Medlemsstaterne forvalter den maksimale tilladte fiskeriindsats i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i artikel 26-34 i forordning (EF) nr. 1224/2009. 2.Hver medlemsstat fastlægger en metode for tildeling af den maksimale tilladte fiskeriindsats til de enkelte fartøjer eller grupper af fartøjer, der fører dens flag, i overensstemmelse med kriterierne i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1380/2013. Medlemsstaterne skal navnlig: (a)anvende gennemsigtige og objektive kriterier, herunder kriterier af miljømæssig, social og økonomisk karakter (b)fordele de nationale kvoter ligeligt mellem fartøjskategorier under hensyntagen til traditionelt og ikkeindustrielt fiskeri (c)sørge for incitamenter for EU-fiskerfartøjer, der anvender selektive fiskeredskaber eller bruger fiskeriteknikker med nedsat indvirkning på miljøet. 3.Hvis en medlemsstat tillader fartøjer, der fører dens flag, at fiske med trawl, sikrer den, at sådanne fiskeriaktiviteter er begrænset til højst 12 timer pr. fiskedag fem fiskedage om ugen eller tilsvarende. 4.Hver medlemsstat udsteder fiskeritilladelser til de fartøjer, der fører dens flag, for de i bilag I nævnte områder og i overensstemmelse med artikel 7 i forordning (EF) nr. 1224/2009. 5.Medlemsstaterne sikrer, at den samlede kapacitet udtrykt i GT og kW, som svarer til de fiskeritilladelser, der er udstedt i henhold til stk. 4, ikke forøges i planens anvendelsesperiode. 6.Hver medlemsstat opstiller og ajourfører en liste over fartøjer med fiskeritilladelser udstedt i henhold til stk. 4 og stiller den til rådighed for Kommissionen og de øvrige medlemsstater. Medlemsstaterne fremsender deres liste for første gang senest tre måneder efter denne forordnings ikrafttræden og derefter hvert år senest den 30. november. 7.Medlemsstaterne overvåger deres fiskeriindsatsordning og sikrer, at den maksimale tilladte fiskeriindsats som omhandlet i artikel 7 ikke overstiger de fastsatte begrænsninger. Artikel 10

Indsendelse af relevante data

1.Medlemsstaterne registrerer og indsender data om fiskeriindsatsen til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 33 i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 og artikel 146c-146e i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011. 2.Dataene om fiskeriindsatsen aggregeres for hver måned og indeholder de oplysninger, der er fastsat i bilag II. Formatet for de aggregerede data skal være XML-skemadefinitionen baseret på UN/CEFACT P1000-12. 3.Medlemsstaterne indsender de i stk. 1 omhandlede data om fiskeriindsatssen til Kommissionen inden den 15. i hver måned. KAPITEL IV

TEKNISKE BEVARELSESFORANSTALTNINGER Artikel 11

Områdelukninger

1.Ud over, hvad der er fastsat i artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006, er anvendelsen af trawl i det vestlige Middelhav inden for 100 meters dybdekurven forbudt fra den1. maj til den 31. juli hvert år. 2.Senest to år efter vedtagelsen af denne forordning indfører medlemsstaterne på grundlag af den videnskabelige rådgivning andre områdelukninger, hvis der er dokumentation for en høj koncentration af ungfisk eller gydeområder for demersale bestande, navnlig for de relevante bestande. 3.Hvis de områdelukninger, der er omhandlet i stk. 2, berører flere medlemsstaters fiskerfartøjer, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 8 i forordning (EU) nr. 1380/2013 og artikel 18 i nærværende forordning med henblik på at indføre de pågældende områdelukninger på grundlag af den videnskabelige rådgivning. Artikel 12

Forvaltning af bifangstarter og demersale bestande

for hvilke der ikke foreligger tilstrækkelige data



1.De bestande, der er nævnt i denne forordnings artikel 1, stk. 3, forvaltes på grundlag af forsigtighedstilgangen til fiskeriforvaltning som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 8), i forordning (EU) nr. 1380/2013. 2.Forvaltningsforanstaltninger for de bestande, der er omhandlet i artikel 1, stk. 3, i denne forordning, navnlig tekniske bevarelsesforanstaltninger såsom de foranstaltninger, der er nævnt i artikel 13 i denne forordning, fastsættes under hensyntagen til den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning. Artikel 13

Andre tekniske bevarelsesforanstaltninger

1.Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 18 med henblik på at supplere denne forordning ved at indføre følgende tekniske bevarelsesforanstaltninger: (a)specifikationer for fiskeredskaber, navnlig maskestørrelse, krogstørrelse, antal kroge, redskabernes konstruktion, trådtykkelse, redskabets størrelse eller brug af supplerende anordninger, der skal øge selektiviteten (b)begrænsninger for brugen af fiskeredskaber, navnlig med hensyn til redskabernes sættetid og -dybde, med henblik på at øge selektiviteten (c)forbud mod eller begrænsning af fiskeriet i bestemte områder eller perioder med henblik på at beskytte gyde- og ungfisk eller fisk, som er under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse, eller ikkemålarter (d)forbud mod eller begrænsning af fiskeriet i bestemte områder eller perioder med henblik på at beskytte sårbare økosystemer og arter (e)fastsættelse af bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser for enhver af de bestande, som denne forordning finder anvendelse på, med henblik på at sikre beskyttelsen af unge marine organismer (f)foranstaltninger om rekreativt fiskeri (g)andre specifikationer, der er knyttet til selektivitet. 2.De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger skal bidrage til opfyldelsen af målsætningerne i artikel 3. 3.Såfremt der ikke er forelagt en fælles henstilling som omhandlet i artikel 15, stk. 2, og efter udløbet af de frister, der er fastsat i samme artikel, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 18 med henblik på at supplere denne forordning ved at indføre de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger, hvis den videnskabelige rådgivning viser, at det er nødvendigt at træffe specifikke foranstaltninger for at sikre, at alle de bestande, som denne forordning finder anvendelse på, forvaltes i overensstemmelse med artikel 3. KAPITEL V

LANDINGSFORPLIGTELSE Artikel 14

Bestemmelser i tilknytning til landingsforpligtelsen

For alle bestande af arter i det vestlige Middelhav, der er omfattet af landingsforpligtelsen i henhold til artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 15 med henblik på at supplere nærværende forordning ved at vedtage de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af denne forpligtelse som omhandlet i artikel 15, stk. 5, litra a)-e), i forordning (EU) nr. 1380/2013. KAPITEL VI

REGIONALISERING Artikel 15

Regionalt samarbejde

1.Artikel 18, stk. 1-6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 finder anvendelse på de foranstaltninger, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 11, 12, 13 og 14. 2.Med henblik på stk. 1 kan medlemsstater med en direkte forvaltningsmæssig interesse forelægge fælles henstillinger i henhold til artikel 18, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013:

(a)første gang senest 12 måneder efter denne forordnings ikrafttræden og derefter 12 måneder efter hver forelæggelse af den evaluering af planen, der skal foretages i henhold til artikel 17, stk. 2 (b)senest den 31. maj året før det år, der er omfattet af foranstaltningerne, og/eller (c)når de anser det for nødvendigt, navnlig hvis der sker en pludselig ændring i situationen for enhver af de bestande, som denne forordning finder anvendelse på. 3.De beføjelser, der tillægges i henhold til artikel 11, 12, 13 og 14 i denne forordning, berører ikke de beføjelser, som Kommissionen tillægges i henhold til andre bestemmelser i EU-lovgivningen, herunder forordning (EU) nr. 1380/2013. KAPITEL VII

ÆNDRINGER OG OPFØLGNING Artikel 16

Ændringer af planen

1.Hvis den videnskabelige rådgivning viser en ændring i den geografiske udbredelse af de bestande, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, tillægges Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 18 med henblik på at ændre denne forordning ved at justere de områder, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, og i bilag I for at afspejle denne ændring. 2.Hvis den videnskabelige rådgivning viser, at der er behov for at ændre listen over bestande, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, kan Kommissionen fremlægge et forslag til ændring af denne liste. Artikel 17

Overvågning og evaluering af planen

1.I forbindelse med den årsrapport, der er omhandlet i artikel 50 i forordning (EU) nr. 1380/2013, omfatter de kvantificerbare indikatorer årlige skøn over F/FMSY og SSB for de relevante bestande og, hvor det er muligt, for bifangstarter. De kan suppleres med andre indikatorer på grundlag af den videnskabelige rådgivning. 2.Fem år efter datoen for denne forordnings ikrafttræden og derefter hvert femte år aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om planens resultater og indvirkning på de bestande, som denne forordning finder anvendelse på, og på fiskeriet, der udnytter disse bestande, navnlig for så vidt angår opfyldelsen af målsætningerne i artikel 3. KAPITEL VIII

PROCEDUREMÆSSIGE BESTEMMELSER Artikel 18

Udøvelse af de delegerede beføjelser

1.Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser. 2.Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 11, 12, 13, 14 og 16, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra denne forordnings ikrafttrædelsesdato. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af denne periode. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder på fem år, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder forinden. 3.Den i artikel 11, 12, 13, 14 og 16 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft. 4.Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning af 13. april 2016. 5.Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom. 6.En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 11, 12, 13, 14 og 16 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ. KAPITEL IX

DEN EUROPÆISKE HAV- OG FISKERIFOND