DA Den Europæiske Unions Tidende C 349/23

Offentliggørelse af en ansøgning i henhold til artikel 8, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 509/2006 om garanterede traditionelle specialiteter i forbindelse med landbrugsprodukter og fødevarer

2012/C 349/11

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 9 i Rådets forordning (EF) nr. 509/2006 (1). Eventuelle indsigelser skal være Kommissionen i hænde senest seks måneder efter datoen for offentliggørelsen.

ANSØGNING OM REGISTRERING AF EN GTS

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 509/2006

»SKLANDRAUSIS«

EF-Nr.: LV-TSG-0007-0914-13.12.2011

1. Den ansøgende sammenslutnings navn og adresse:

Navn: Zaļais novads Adresse: Līkā muiža, Pils iela, Dundagas pag. Dundagas novads Rīga, LV-3270 LATVIJA Tlf. +371 29444395 / 29475692 Fax — E-mail: alanda@dundaga.lv; dzenetam@gmail.com

2. Medlemsstat eller tredjeland:

Letland

3. Varespecifikation:

3.1. Navn(e), der søges registreret (artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1216/2007):

»Sklandrausis«

3.2. Navnets art:

☒ navnet er specifikt i sig selv  navnet udtrykker landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet

Navnet »Sklandrausis« og definitionen (»rund tærte med fyld« findes i Latviešu valodas vārdnīca (ordbog over det lettiske sprog), bind tre, der er udfærdiget af K. Mīlenbahs and J. Endzelīns (1927-1929).

Ordet er en sammensætning af skland- og rausis. Ordet rausis, der betyder tærte, kommer af verbet raust, der betyder rage op i eller strø. Dette peger på, at tærterne blev bagt på primitiv vis ved at man strøede varm aske fra ildstedet eller kul fra ovnen hen over dem. Sklanda er et gammelt ord, der stammer fra det kuriske sprog, proto-sproget, der blev talt af forfædrene til nutidens kurere, der er bosiddende i det vestlige Letland, og det betyder hegnspæl, risgærde, skråning eller hældning. I dette tilfælde henvises der til skorpens skrånende, opadvendte kanter. (Karulis, K (1992), Latviešu etimoloģijas vārdīca (»Etymologisk ordbog over det lettiske sprog«), bind II). Der findes en speciel type hegn i det kuriske område kaldet sklandu žogs.

3.3. Søges navnet forbeholdt det produkt, som ansøgningen vedrører, i henhold til artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 509/2006:

☒ Navnet søges forbeholdt det registrerede produkt  Navnet søges ikke forbeholdt det registrerede produkt

3.4. Produkttype:

Kategori 2,3. Brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk

3.5. Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet i punkt 3.1 henviser til (artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1216/2007):

»Sklandrausis« er en rund tærte med en diameter på 8-14 cm. Tærtedejen til Sklandrausis er fast, laves af rugmel og rulles ud, til den er 2-3 mm tyk. De runde stykker, der udgør tærternes bund, skæres eller stikkes ud af dejen, og kanterne bøjes op. Tærtefyldet, der lægges i tærtebunden, består af kogte kartofler og gulerødder og tilsættes i forholdet 1:2 til 1:1. Kartoflerne lægges i først, og gulerødderne lægges ovenpå. Den færdige Sklandrausis er mellem 1,5 og 2,5 cm høj. Tærtens bund er fast og gennembagt, og fyldet er porøst. Den har typisk en gullig-orange gulerodsfarve. Man kan dekorere tærten med fløde eller drysse med et lag kanel eller kommenfrø. Sklandrausis kan være fra sødlig til meget sød. Selvom rugbrødsdejen efterlader en umiskendelig brødsmag i munden, er smagen af gulerødder fremherskende.

Sklandrausis spises kold med te eller mælk til.

3.6. Beskrivelse af det landbrugsprodukt eller den fødevare, som navnet i punkt 3.1 henviser til (artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1216/2007):

Tilberedning af »Sklandrausis«

Der kan laves 15-20 tærter af de ingredienser, der er angivet i det følgende.

Tilberedning af tærtedejen

600 g fintmalet eller groftmalet rugmel

60 g margarine eller smør

150-200 g vand

En smule salt for smagens skyld

Der kan tilsættes lidt hvedemel (40-60 g) til det groftmalede og/eller fintmalede rugmel for at gøre dejen nemmere at rulle ud.

Melet blandes med vand, der er tilsat margarine eller smør og salt. Dejen skal være fast og nem og rulle ud, men ikke for hård. Den færdige dej rulles ud, til den er 1,5 til 2,5 mm tyk, og runde stykker med en diameter på 10-15 cm rulles, stikkes eller skæres ud af den. De runde stykker, hvis kanter er bøjet op til en højde af 1,5-2 cm, placeres på en smurt bageplade. Kanten skal være tyk og opretstående.

Tilberedning af fyldet

Tilberedning af kartoffelfyldet:

Ingredienser

0,8-1 kg kartofler

En smule salt for smagens skyld

Kartoflerne koges, hvorefter de moses (rives) til en ensartet masse, og saltet tilføjes under æltningen. Tilsæt 150-200 g smeltet smør eller 50-100 g fløde og evt. 1-3 æg til kartoffelblandingen. Brug evt. kommenfrø til at give ekstra smag. Nogle af de kogte kartofler kan erstattes med revet rå kartoffel, hvor den overskydende væske presses ud.

Tilberedning af gulerodsfyldet:

Ingredienser

1,5-2 kg gulerødder

100-300 g sukker

Gulerødderne koges, hvorefter de moses til en ensartet masse, og sukkeret tilsættes under æltningen. Tilsæt 200-300 g crème fraiche eller evt. 1-2 æg. Gulerodsfyldet kan også laves af rå, revne gulerødder, hvor den overskydende væske presses ud.

Under tilberedningen af kartoffel- og gulerodsfyldet kan man tilsætte semulje for at få en tykkere blanding.

Samling og bagning

Kartoffelblandingen fordeles på rugbrødstærtebunden og gulerodsmassen fordeles ovenpå. Forholdet mellem kartoffel- og gulerodsblanding skal være mellem 1:2 og 1:1. Den færdige Sklandrausis (frisk eller frossen) bages i ovn ved høj temperatur 220-250°C, indtil tærtebunden er gennembagt (dvs. i 15-30 minutter).

Det øverste lag

200-300 g crème fraiche

200-300 g sukker

Den færdige Sklandrausis dekoreres med crème fraiche, og drysses med sukker. For at tilføje ekstra smag kan man desuden drysse med kommenfrø eller kanel.

Man kan også dekorere med en blanding af æg, sukker og fløde. Dette gøres ved, at man blander den tidligere nævnte mængde crème fraiche og sukker med 2 æg. I dette tilfælde skal Sklandrausis bages i en varm ovn mindst 5 minutter mere.

Holdbarhed og lagring

Lagringstemperatur Tilberedning af produktet Holdbarhed + 2 + 6 °C Færdig Sklandrausis 3 dage – 18 °C Frossen Sklandrausis 3 måneder

3.7. Landbrugsproduktets eller fødevarens specificitet (artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1216/2007):

Produktets særpræg skyldes produktionsmetoden, opskriften, formen og udseendet. Sklandrausis er en rund tærte. Bunden består af usyrnet rugbrødsdej og dens kanter er bøjet op. Denne specifikke form leder tanken hen på et hegn, og tærtens navn er netop inspireret heraf. Den er temmelig stor, idet dens diameter ligger på mellem 8 og 14 cm. Toppen af en færdig Sklandrausis har en gullig-orange gulerodsfarve, mens man, hvis man skærer tærten igennem, ser kartoffelmassen, der udgør det nederste lag fyld.

Selve tærtens form er særegen og symbolsk. Man spiser især runde fødevarer ved vinter- og sommersolhverv som symbol på solen. Sklandrausis forbindes også med solsymbolik både på grund af dens runde form og den orangegule gulerodsfarve. Sklandrausis var indbegrebet af solens kreative energi ved solhvervsfesterne.

3.8. Landbrugsproduktets eller fødevarens traditionelle karakter (artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1216/2007):

Sklandrausis må anses for at være en lettisk nationalret, eftersom de traditioner, der er forbundet med at tilberede og spise den går tilbage til en fjern fortid. Dette dokumenteres af rettens betydning ved sæsonbestemte lettiske fester og højtider. Viden om tilberedningen af Sklandrausis er blevet givet videre fra generation til generation.

Produktet har en lang historie. Dets forløber var en simpel tærte af usyrnet rugbrødsdej, der blev tilberedt i gløderne på det åbne ildsted - en tærte med fyld. At der er fyld i tærten fremgår af dens navn, der henviser til de opretstående kanter (žogs eller sklanda, dvs. et hegn). Kanterne sikrede, at fyldet ikke løb ud i ilden.

Det er omfattende dokumenteret, at der blev brugt snittede gulerødder i tærtefyldet helt tilbage til tiden omkring det kuriske hertugdømme (fra det 16. til det 18. århundrede). Man begyndte at dyrke gulerødder i Letland i det 16. århundrede. Senere, efter kartoflerne kom til Letland i 17. århundrede, begyndte man også at anvende fintsnittede (revne) kartofler i Sklandrausis. I begyndelsen var det kun landadelen, der spiste kartofler. I det 19. århundrede begyndte bønderne også at dyrke kartofler. De blev hurtigt populære og indtog en vigtig plads i lettisk madkultur.

Der findes referencer til tilberedning af Sklandrausis- i det kuriske område i en artikel af J. Heniņš, ‧Vārdi, kas nav sastopami Ulmaņa vārdnīcā‧ [ord, der ikke findes i Ulmanis’ ordbog), udgivet i forbindelse med det 17. møde i den videnskabelige komité i Rigas Lettiske Forening i 1914.

I sin artikelsamling om kosten hos de kuriske livlændere fra 1994 (Lībieši) forklarer Linda Dumpe, etnograf og forsker i lettiske kostvaner, at denne tærte fortjener særlig opmærksomhed, fordi den kan dateres tilbage til gammel tid. »Sklandrausis anses for at være et traditionelt navn på en tærte, da det er bredt anerkendt og anvendes nu til dags, når der henvises til det lettiske køkken« (Masiļūne, Ņ. (2004), Latviešu nacionālie ēdieni (lettiske retter). Adskillige forfattere, der beskæftiger sig med sæsonbetingede lettiske traditioner, beskriver Sklandrausis som en traditionel ret. Sklandrausis beskrives som en typisk ret ved høstfesten, eller Jumis. Tidligere tiders letter fejrede denne fest i forbindelse med efterårssolhverv for at markere slutningen på høsten (Auns, O.T.) (1993), Latviešu tautas dzīvesziņa (Det lettiske folks skikke). Man spiste også Sklandrausis ved andre fester, der havde med sæsonbestemte ritualer at gøre, såsom påske. Livlænderen fra Kolka Andrejs Štālers (født 1866) fortalte, at man efter det traditionelle påskeritual med sang uddelte diverse lækkerier, herunder stykker af Sklandrausis (Šuvcāne, V.M) (2003), Lībiešu folklora (Lettisk folklore). I sine fortællinger om de traditioner, der blev holdt i hævd i og omkring Alsunga i det 20. århundrede, mindedes Pēteris Upenieks, at der blev lavet Sklandrausis ved juletid (Balandnieki, 2005).

Næsten alle kogebøger, der handler om lettiske brødbagningstraditioner, indeholder en opskrift på Sklandrausis, f.eks. Daudzveidīgā maizīte (De mange slags brød) af brødbagningsekspert Zigrīda Liepiņa fra 1993. Det fremgår af undersøgelsen Mūsu maize (vort daglige brød) af etnograf Indra Čekstere fra 2004, at de livoniske husmødre brugte halvt så mange kartofler som gulerødder og gjorde gulerodsblandingen ekstra sød for at lave en virkelig god Sklandrausis. Til sidst dekoreres hver tærte med en blanding af fløde, sukker og æg og drysses med kommenfrø.

Filologen, historikeren og folkloristen Kārlis Draviņš nævner også Sklandrausis i sin Kurzeme aizgājušos laikos (Kurernes land i gamle dage) fra 2000. I sine beskrivelser af brødbagningstraditionerne i begyndelsen af det 20. århundrede i det kuriske område nævner han Sklandrausis med fyld i en tærtebund med opretstående kanter som en af de typer bagværk, der blev fremstillet. Fyldet blev lavet af kogte, mosede kartofler og revne gulerødder.

Værket Latviešu tautas ēdieni (det traditionelle lettiske køkken) af L. Dumpe, der er en samling af materiale fra adskillige etnografiske ekspeditioner, indeholder en opskrift på Sklandrausis, der er overleveret af Elza Rozenfelde, født i Melnsils i 1919: »Det krævede en stor indsats og mange ting at lave dem. De blev bagt af rugmel. Da de blev bagt i ovnen, var de temmelig store. Kanterne var bøjet opad. Dejen blev hård under bagningen«. Hun brugte en blanding af mosede kartofler og gulerødder til fyldet og blandede det med en passende mængde fløde, sukker, æg, fedt og lidt mel eller semulje og kommenfrø eller kanel til at give ekstra smag.

Selvom Sklandrausis blev tilberedt af kvinder i alle hjem ud fra deres kreativitet og de forhåndenværende produkter, viser forskningen og de mundtlige overleveringer ikke desto mindre, at den traditionelle tilberedning af Sklandrausis indebærer, at man anvender usyrnet rugbrødsdej til den runde tærtebund, der skæres eller rulles ud, og kanterne bøjes op. Der bruges mosede kartofler og gulerødder til fyldet, og kokken kan efter egen smag tilsætte smør, fløde, sukker, æg, semulje, osv.

Traditionen for tilberedning af Sklandrausis har overlevet helt til vor tid. Tærterne bages oftest hjemme, typisk i det kuriske område. Tærten er blevet mere og mere populær, da den er et af de mange produkter, man tilbyder turister. Gæster, der besøger de gårde eller steder, hvor der produceres Sklandrausis får mulighed for at se, hvordan den bliver fremstillet og prøvesmage den.

3.9. Minimumskrav og procedurer for verifikation af specificiteten (artikel 4 i forordning (EF) nr. 1216/2007):

En Sklandrausis skal opfylde de basale minimumskrav i specifikationen, og den skal have produktets relevante specificitet. Det kontrolleres gennem en organoleptisk evaluering af produktet, herunder en evaluering af smagsmæssige karakteristika. De grundlæggende minimumskrav, der gælder for Sklandrausis, er som følger:

1) Tilberedning af »Sklandrausis« i overensstemmelse med produktionsmetoden i punkt 3.6; de angivne ingredienser skal anvendes

2) Hvad angår det færdige produkt: — form og størrelsesforhold: en rund tærte med en diameter på 8-14 cm og en højde på 1,5-2,5 cm — farve og udseende: toppen af tærten har en gullig-orange farve, tærtebunden er grålig, og hvis man skærer den igennem, ser man et lysegult lag kartoffelfyld — lagdeling: lagene i det færdige produkt skal ligge i den rigtige rækkefølge: tærtebund med fyld af gulerødder og kartofler — konsistens: tærtedejen er fast og gennembagt, fyldet er porøst — smag: det er en sød tærte, og smagen varierer fra sødlig til meget sød. Selvom rugbrødsdejen efterlader en umiskendelig brødsmag i munden, er smagen af gulerødder fremherskende.

Antallet af Sklandrausis, som en producent fremstiller og sælger, skal angives i det relevante register.

Producenten skal samle de nødvendige dokumenter, der gør det muligt at fastslå produktets sammensætning, og præsentere dem for inspektøren.

Overholdelsen af specifikationen, anvendelsen af de angivne ingredienser, tilberedningsprocessen og de organoleptiske egenskaber undersøges af den enkelte producent og/eller producentorganisation og en gang om året af kontrolmyndigheden.

4. Myndigheder eller instanser, der kontrollerer overholdelsen af varespecifikationen:

4.1. Navn og adresse:

Navn: Pārtikas un veterinārais dienests Adresse: Peldu iela 30 Rīga, LV-1050 LATVIJA Tlf. +371 67095230 Fax — E-mail: pvd@pvd.gov.lv

☒ Offentlig  Privat

4.2. Myndighedens eller instansens specifikke opgaver:

Ovennævnte kontrolmyndigheds opgave er at overvåge overholdelsen af samtlige krav i specifikationen.

(1) EUT L 93 af 31.3.2006,s. 12.