Forslag til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (95/C 185/05) (Tekst af betydning for EØS) KOM(95) 86 endelig udg. - 95/0074(COD)

(Forelagt af Kommissionen den 31. maj 1995)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B, og

ud fra følgende betragtninger:

Rådets direktiv 89/552/EØF (1) udgør retsgrundlaget for radiospredningsvirksomhed inden for det indre marked;

i henhold til artikel 26 i direktiv 89/552/EØF skal Kommissionen senest ved udløbet af det femte år fra datoen for vedtagelse af direktivet forelægge Europa-Parlamentet, Rådet samt Det Økonomiske og Sociale Udvalg en beretning om direktivets gennemførelse og eventuelt fremsætte yderligere forslag for at tilpasse det til udviklingen på tv-radiospredningsområdet;

anvendelsen af direktiv 89/552/EØF har, som det fremgår af beretningen om dets gennemførelse, vist, at det er hensigtsmæssigt at tydeliggøre visse definitioner og præcisere visse af medlemsstaternes forpligtelser i henhold til direktivet;

Kommissionen har i sin meddelelse af 19. juli 1994 »Europa på vej mod informationssamfundet - En handlingsplan« understreget, at det er vigtigt, at der foreligger en lovgivningsmæssig ramme for indholdet af de audiovisuelle tjenester, som kan bidrage til at sikre den frie udveksling af disse tjenesteydelser i Fællesskabet, og som kan danne baggrund for den vækst inden for sektoren, som de nye teknologier giver mulighed for, samtidig med at der tages hensyn til de audiovisuelle programmers særlige art, specielt deres kulturelle og sociologiske påvirkning, uanset på hvilken måde de transmitteres;

Rådet gav på sin 1787. samling den 28. september 1994 denne plan en positiv modtagelse og understregede, at det er nødvendigt at forbedre den europæiske audiovisuelle industris konkurrenceevne;

stats- og regeringscheferne opfordrede på mødet i Det Europæiske Råd i Essen den 9. og 10. december 1994 Kommissionen til at forelægge et forslag til ændring af direktiv 89/552/EØF inden deres næste møde;

anvendelsen af direktiv 89/552/EØF har vist, at det er nødvendigt nærmere at definere begrebet jurisdiktion, for så vidt angår anvendelsen af dette begreb på den audiovisuelle sektor; på baggrund af EF-Domstolens retspraksis bør det klart fastslås, at kriteriet etablering er det væsentligste kriterium til at fastslå, hvilken medlemsstat der er kompetent;

ifølge de kriterier, der er fastslået af EF-Domstolen i dens dom af 25. juli 1991 i sag C-221/89 »Factortame« (2), omfatter kriteriet etablering den faktiske udøvelse af en økonomisk aktivitet ved hjælp af en fast indretning i et ikke nærmere angivet tidsrum;

ved anvendelsen af direktiv 89/552/EØF, som ændret ved nærværende direktiv, kan etableringsstedet for et tv-radiospredningsorgan fastslås på grundlag af en række materielle kriterier, såsom det sted, hvor tjenesteyderens hovedsæde er beliggende, det sted, hvor beslutningerne vedrørende programlægningspolitikken normalt træffes, og afviklingsstedet (dvs. det sted, hvor det program, der skal udsendes til publikum, samles i sin endelige form), forudsat at en betydelig del af det personale, der er nødvendigt for at udøve tv-radiospredningsaktiviteten, befinder sig i samme medlemsstat;

ifølge EF-Domstolens faste retspraksis (3) bevarer en medlemsstat retten til at træffe foranstaltninger mod et tv-radiospredningsorgan, der etablerer sig i en anden medlemsstat, men hvis aktivitet udelukkende eller hovedsagelig er rettet mod den førstnævnte medlemsstats territorium, såfremt denne etablering har fundet sted med det formål at unddrage sig den lovgivning, som organet ville være underlagt, hvis det var etableret på den første medlemsstats territorium;

enhver berørt part i Fællesskabet bør kunne gøre sine rettigheder gældende over for de kompetente domstole i den medlemsstat, som et tv-radiospredningsorgan, der ikke overholder de nationale bestemmelser, der følger af gennemførelsen af dette direktiv, henhører under;

medlemsstaterne har mulighed for at træffe de foranstaltninger, de finder passende over for udsendelser fra tredjelande, der ikke opfylder de betingelser, der er fastsat i artikel 2 i direktiv 89/552/EØF, dog under forudsætning af at fællesskabsretten og Fællesskabets internationale forpligtelser overholdes;

for at fjerne de hindringer der skyldes forskelle mellem de nationale lovgivninger vedrørende fremme af europæiske produktioner, indeholder direktiv 89/552/EØF en række bestemmelser, der tager sigte på at harmonisere disse lovgivninger; generelt skal sådanne bestemmelser, som vedtages for at sikre den frie udveksling, omfatte bestemmelser, der harmoniserer konkurrencebetingelserne;

Fællesskabet er endvidere i henhold til traktatens artikel 128, stk. 4, forpligtet til at tage hensyn til de kulturelle aspekter i sin indsats i henhold til andre bestemmelser i traktaten;

i grønbogen »Strategiske muligheder for at styrke programindustrien i forlængelse af Den Europæiske Unions audiovisuelle politik« som blev vedtaget af Kommissionen den 7. april 1994, understreges det bl.a., at det er nødvendigt at styrke foranstaltningerne til fremme af europæiske produktioner med henblik på sektorens udvikling;

hertil kommer, at det er nødvendigt at sikre de rette betingelser for en forbedring af programindustriens konkurrenceevne; det fremgår af den meddelelse om gennemførelsen af artikel 4 og 5 i direktiv 89/552/EØF, som i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, blev vedtaget af Kommissionen den 3. marts 1994, at foranstaltningerne til fremme af europæiske produktioner vil kunne bidrage til denne forbedring, men at det er nødvendigt at tilpasse dem til udviklingen på tv-radiospredningsområdet;

den faktiske anvendelse af bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 89/552/EØF, som ændret ved nærværende direktiv, i en periode på ti år skulle gøre det muligt, ligeledes i betragtning af virkningerne af de finansieringsinstrumenter, som Fællesskabet og medlemsstaterne råder over, at realisere målsætningen om at styrke den europæiske programindustri;

det er nødvendigt at sikre en faktisk anvendelse af sådanne foranstaltninger inden for hele Fællesskabet for at skabe en sund og ligevægtig konkurrence mellem aktører inden for samme sektor; anvendelsen af disse foranstaltninger vil kunne øge den gensidige tillid mellem medlemsstaterne;

efter udløbet af perioden på ti år må eventuelle nationale foranstaltninger på området ikke være i strid med princippet om fri bevægelighed for tjenesteydelser ved at hindre modtagelse eller retransmission af tv-udsendelser stammende fra andre medlemsstater;

de europæiske produktioners relative andele af sendetiden bør opnås under hensyntagen til de økonomiske realiteter; det er derfor nødvendigt at indføre en ordning, hvor denne målsætning gennemføres gradvis;

der bør tages hensyn til den særlige karakter, som de programmer har, der udelukkende udsendes på et ikke-fællesskabssprog;

spørgsmålet om fastsættelse af særlige frister for de forskellige former for tv-udnyttelse af spillefilm henhører i første instans under kontraktfriheden; såfremt der ikke foreligger nogen aftale mellem de berørte parter eller de pågældende branchefolk, bør der imidlertid fastsættes en tidsplan, der er tilpasset behovene i forbindelse med de enkelte faser af udnyttelsen af sådanne produktioner;

det er vigtigt at fremme udviklingen af teleshopping, som er en vigtig økonomisk aktivitet for samtlige aktører og udgør et reelt marked for goder og tjenesteydelser inden for Fællesskabet, gennem en tilpasning af reglerne vedrørende sendetid; for fuldstændigt at sikre forbrugernes interesser er det vigtigt, at teleshopping-programmer undergives en række minimumsnormer for form og indhold;

det er nødvendigt at præcisere reglerne vedrørende beskyttelse af mindreåriges fysiske, psykiske og moralske udvikling; der bør foretages en klar sondring mellem programmer, som er undergivet et absolut forbud, og programmer, som kan tillades under forudsætning af, at der træffes passende tekniske foranstaltninger, hvilket vil være udtryk for den hensyntagen til offentlighedens interesser, som medlemsstaterne og Fællesskabet ønsker at sikre;

ifølge Domstolens faste retspraksis (4) omfatter begrebet »tjenesteydelser«, som er omhandlet i traktatens artikel 59 og 60, udsendelse, herunder ved kabelselskabers mellemkomst, af tv-programmer; i henhold til traktatens artikel 3 B bør der kun handles i det omfang, det er nødvendigt for at gennemføre Fællesskabets målsætninger på tv-radiospredningsområdet; det er desuden vigtigt at bekræfte princippet om, at medlemsstaterne, for så vidt angår de tv-radiospredningsorganer, der henhører under deres kompetence, har mulighed for at fastsætte strengere eller mere detaljerede regler;

artikel B i traktaten om Den Europæiske Union fastslår, at Unionen bl.a. har som mål at opretholde gældende fællesskabsret fuldt ud -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv 89/552/EØF foretages følgende ændringer:

1) Artikel 1 ændres således:

a) litra b) affattes således:

»b) `fjernsynsreklame`: enhver meddelelse i en hvilken som helst form, udsendt over fjernsyn mod vederlag eller lignende betaling af en offentlig eller privat virksomhed i forbindelse med handel, forretning, håndværk, industri eller liberale erhverv for at fremme afsætning mod betaling af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser. Fjernsynsreklame omfatter ikke teleshopping«

b) som litra e) indsættes:

»e) `teleshopping`: audiovisuelle programmer og indslag, der omfatter direkte tilbud til publikum med henblik på salg, køb eller leje af varer eller med henblik på levering af tjenesteydelser mod betaling.«

2) Artikel 2 affattes således:

»Artikel 2

1. Medlemsstaterne skal hver især sikre, at alle udsendelser ved tv-radiospredning, der sendes af tv-radiospredningsorganer, som hører under deres myndighed, er i overensstemmelse med lovgivningen om udsendelser bestemt for offentligheden i den pågældende medlemsstat.

2. Tv-radiospredningsorganer, der er etableret på en medlemsstats territorium, hvor de råder over en fast indretning og udøver en faktisk økonomisk aktivitet, henhører under denne medlemsstats myndighed.

3. Tv-radiospredningsorganer, der er etableret uden for Fællesskabets territorium, henhører ligeledes under en medlemsstats kompetence, såfremt de opfylder en af følgende betingelser:

a) de benytter en frekvens, der er tildelt af denne medlemsstat

b) selv om de ikke benytter en frekvens, der er tildelt en af medlemsstaterne, benytter de en satellitkapacitet, der er tildelt af denne medlemsstat

c) selv om de hverken benytter en frekvens eller en satellitkapacitet, der er tildelt af en af medlemsstaterne, benytter de en satellit-up link beliggende i denne medlemsstat.

4. Dette direktiv finder ikke anvendelse på udsendelser, der udelukkende er bestemt til modtagelse i tredjelande, og som ikke direkte eller indirekte modtages af offentligheden i en eller flere medlemsstater.«

3) Som artikel 2a indsættes:

»Artikel 2a

Medlemsstaterne skal sikre modtagefrihed og må ikke hindre retransmission på deres område af fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater af grunde, der falder inden for de ved dette direktiv samordnede områder. De kan midlertidigt træffe passende foranstaltninger til at begrænse modtagelsen og/eller suspendere retransmission af fjernsynsudsendelser, hvis følgende forhold foreligger:

a) en fjernsynsudsendelse fra en anden medlemsstat er en åbenlys, væsentlig og alvorlig overtrædelse af artikel 22 og/eller artikel 22a

b) tv-radiospredningsorganet har i løbet af de foregående tolv måneder allerede overtrådt de samme bestemmelser mindst to gange

c) den berørte medlemsstat har skriftligt underrettet tv-radiospredningsorganet samt Kommissionen om de påståede overtrædelser og om, at den agter at træffe foranstaltninger til at begrænse modtagelsen og/eller suspendere retransmissionen, hvis en sådan overtrædelse gentages

d) konsultationer med transmissionsstaten og Kommissionen har ikke ført til en mindelig ordning inden 15 dage efter underretningen i litra c), og den påstående overtrædelse fortsætter.

Kommissionen træffer inden for en frist af to måneder fra underretningen om den foranstaltning, der er truffet af medlemsstaten, afgørelse om, hvorvidt den trufne foranstaltning er forenelig med fællesskabsretten. Såfremt denne afgørelse er negativ, skal medlemsstaten straks bringe den pågældende foranstaltning til ophør.

Bestemmelsen i første afsnit er ikke til hinder for anvendelsen af procedurer, forholdsregler eller sanktioner over for de pågældende overtrædelser i den medlemsstat, under hvis myndighed det pågældende tv-radiospredningsorgan hører.«

4) Artikel 3 affattes således:

»Artikel 3

1. Medlemsstaterne kan for så vidt angår de tv-radiospredningsorganer, som hører under deres myndighed, indføre strengere eller mere detaljerede bestemmelser på de områder, der er omfattet af dette direktiv. Sådanne regler, som skal være i overensstemmelse med fællesskabsretten, kan bl.a. tage sigte på:

- at gennemføre målsætninger af sprogpolitisk art

- at tage hensyn til den almene interesse med hensyn til fjernsynets funktion som medium for information, uddannelse, kultur og underholdning og behovet for at bevare pluralismen i forbindelse med nyhedsformidling og medier.

2. Medlemsstaterne sørger med passende midler og inden for rammerne af deres lovgivning for, at de tv-radiospredningsorganer, der henhører under deres kompetence, overholder bestemmelserne i dette direktiv.

Hver enkelt medlemsstat fastsætter, hvilke sanktioner der skal anvendes over for de tv-radiospredningsorganer, der henhører under deres kompetence, i tilfælde af manglende overholdelse af de bestemmelser, der er vedtaget i medfør af nærværende direktiv. Disse sanktioner skal være tilstrækkelige til at sikre, at disse bestemmelser overholdes.

3. Medlemsstaterne sørger ligeledes for, at deres lovgivning vedrørende tv-radiospredningsprogrammer, der henhører under deres kompetence, giver mulighed for at anvende midlertidige foranstaltninger, der har til formål at afbøde en overtrædelse af nærværende direktivs bestemmelser, om nødvendigt ved anvendelse af en suspension af sendetilladelsen.«

5) Artikel 4 affattes således:

»Artikel 4

1. Medlemsstaterne skal med passende midler drage omsorg for, at tv-radiospredningsorganerne afsætter den største andel af den sendetid, der ikke består af nyheder, sportsbegivenheder og underholdningsudsendelser med konkurrencepræget islæt, reklame, tekst-tv og teleshopping, til europæiske produktioner i den i artikel 6 anførte betydning.

2. For så vidt angår kanaler, hvis programflade, bortset fra den tid der anvendes til reklame eller teleshopping, for mindst 80 %'s vedkommende består af spillefilm eller anden fiktion, dokumentarprogrammer eller tegnefilm, fastsætter medlemsstaterne, at tv-radiospredningsorganerne i stedet for at overholde den i stk. 1 omhandlede forpligtelse, kan vælge at lade 25 % af deres programbudget være forbeholdt europæiske produktioner i den i artikel 6 anførte betydning. I dette direktiv forstås ved programbudgettet de bogførte udgifter i forbindelse med erhvervelse af transmissionsrettigheder, produktion og koproduktion af samtlige programmer, der er udsendt af den pågældende kanal i løbet af referenceåret.

3. De i stk. 1 og 2 omhandlede andele skal opnås gradvis og trinvis senest tre år efter datoen for den pågældende kanals første transmission.

4. Kanaler, der udelukkende udsender programmer på et ikke-fællesskabssprog, er hverken omfattet af nærværende artikel eller artikel 5.

5. Fra datoen for dette direktivs vedtagelse aflægger medlemsstaterne hvert andet år rapport til Kommissionen om anvendelsen af nærværende artikel og artikel 5.

Denne rapport skal bl.a. indeholde en statistisk oversigt over den andel af sendetiden, der er omhandlet i nærværende artikel og artikel 5, for hver af de kanaler, der henhører under den pågældende medlemsstats kompetence. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om årsagerne til, at de pågældende andele ikke er opnået, samt om hvilke foranstaltninger de i hvert tilfælde træffer for at sikre, at det pågældende tv-radiospredningsorgan faktisk når op på andelen.

Kommissionen fremsender disse rapporter til de øvrige medlemsstater og til Europa-Parlamentet, eventuelt ledsaget af en udtalelse. Den sørger i overensstemmelse med traktaten for, at nærværende artikel og artikel 5 overholdes. Kommissionen kan i sin udtalelse især tage hensyn til de fremskridt, der er gjort i forhold til tidligere år, til førstegangsudsendelsers andel af programtiden, til de særlige forhold, som de nye tv-radiospredningsorganer virker under, og til den særlige situation i lande, der har ringe audiovisuel produktionskapacitet, eller hvis sprog har begrænset udbredelse.«

6) Artikel 5 affattes således:

»Artikel 5

Medlemsstaterne skal med passende midler drage omsorg for, at tv-radiospredningsorganerne afsætter mindst 10 % af den sendetid, der ikke består af nyheder, sportsbegivenheder og underholdningsudsendelser med konkurrencepræget islæt, reklame, teleshopping eller tekst-tv - eller alternativt efter medlemsstaternes valg, mindst 10 % af deres programbudget - til europæiske produktioner, stammende fra producenter, der er uafhængige af tv-radiospredningsorganer.

Denne andel skal opnås, idet en andel på mindst 50 % skal forbeholdes programmer af ny dato, dvs. programmer, der udsendes senest fem år efter deres produktion.«

7) Artikel 6 ændres således:

a) stk. 1, litra a), affattes således:

»a) programmer fremstillet i medlemsstaterne«

b) stk. 3 affattes således:

»3. De i stk. 1, litra c), omhandlede programmer er programmer, der enten udelukkende eller i koproduktion med producenter, der er bosiddende i en eller flere medlemsstater, er fremstillet af producenter, der er etableret i et eller flere europæiske tredjelande, med hvilke Fællesskabet har indgået aftaler omfattende den audiovisuelle sektor, såfremt de er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmænd og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere stater i Europa.«

c) som stk. 3a indsættes:

»3a. Programmer, der ikke er europæiske produktioner i den i stk. 1 anførte betydning, men som er produceret som led i bilaterale koproduktionsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande, betragtes som europæiske produktioner, for så vidt som størstedelen af de samlede produktionsudgifter er afholdt af koproducenterne i Fællesskabet, og såfremt produktionen ikke kontrolleres af en eller flere producenter, der er etableret uden for medlemsstaterne.«

d) i stk. 4 indsættes »og stk. 3a« efter »Programmer, der ikke er europæiske programmer i henhold til stk. 1«.

8) Artikel 7 affattes således:

»Artikel 7

Rettighedsindehaverne og tv-radiospredningsorganerne træffer aftale om fristerne for udsendelse af spillefilm. Såfremt der ikke foreligger en sådan aftale, udsender tv-radiospredningsorganerne ikke nogen spillefilm, førend følgende frister er udløbet, siden værket først blev vist i biograferne i en af medlemsstaterne:

a) seks måneder for `pay-per-view`-tjenester

b) tolv måneder for andre former for betalings-tv end de under litra a) anførte

c) atten måneder for andre tjenester end de under litra a) og b) anførte.

Medlemsstaterne sørger for, at de tv-radiospredningsorganer, der henhører under deres kompetence, overholder disse bestemmelser.«

9) Artikel 8 ophæves.

10) Overskriften til kapitel IV affattes således:

»Fjernsynsreklamer, sponsorvirksomhed og teleshopping«.

11) Artikel 11, stk. 3, affattes således:

»3. Transmissioner af spillefilm kan afbrydes én gang for hver samlet periode på 45 minutter. Endnu en afbrydelse er tilladt, hvis deres programsatte varighed med mindst 20 minutter overstiger to eller flere samlede perioder på 45 minutter.«

12) I artikel 12 affattes indledningen således:

»Fjernsynsreklamer og teleshopping må ikke:«

13) Artikel 13 og 14 affattes således:

»Artikel 13

Alle former for fjernsynsreklamer og teleshopping vedrørende cigaretter og andre tobaksvarer er forbudt.

Artikel 14

Fjernsynsreklamer og teleshopping vedrørende lægemidler og medicinsk behandling, der er receptpligtige i den medlemsstat, under hvis myndighed tv-radiospredningsorganet hører, er forbudt.«

14) Artikel 15 ændres således:

a) indledningen til første afsnit affattes således:

»Fjernsynsreklamer og teleshopping vedrørende alkoholholdige drikkevarer skal opfylde følgende kriterier:«

b) vedrører ikke den danske udgave.

15) Artikel 16 ændres således:

a) indledningen affattes således:

»Fjernsynsreklamer og teleshopping må ikke skade mindreårige moralsk eller fysisk og skal derfor være i overensstemmelse med følgende kriterier til beskyttelse af disse:«

b) vedrører ikke den danske udgave.

16) Artikel 17, stk. 2, affattes således:

»2. Fjernsynsprogrammerne må ikke sponsoreres af fysiske eller juridiske personer, hvis hovedvirksomhed er fremstilling eller salg af produkter eller præstation af tjenesteydelser, for hvilke reklame er forbudt i henhold til artikel 13.«

17) Artikel 18 affattes således:

»Artikel 18

1. Reklameudsendelser må ikke udgøre mere end 15 % af den daglige sendetid. Denne procentsats kan dog hæves til 20, hvis den omfatter andre former for reklame end reklameindslag og/eller teleshopping-indslag, der indsættes i eller mellem programmer, der transmitteres af en tjeneste, som ikke udelukkende transmitterer teleshopping, på betingelse af at omfanget af reklameindslag ikke overstiger 15 %.

2. Sendetiden for reklameindslag inden for en given periode på en klokketime må ikke overstige 20 %.«

18) Som artikel 18a og 18b indsættes:

»Artikel 18a

1. Teleshopping-programmer og -indslag skal let kunne identificeres som sådanne, og hvis de indgår i en tjeneste, som ikke udelukkende sender denne slags programmer, skal de være klart adskilt fra tjenestens øvrige udsendelser, herunder reklameudsendelser, ved hjælp af optiske og/eller akustiske midler.

2. Teleshopping-programmer og -indslag skal være i overensstemmelse med bestemmelserne i Rådets direktiv (. . . om aftaler vedrørende fjernsalg) (*), bl.a. for så vidt angår oplysninger om aftalernes indhold.

Artikel 18b

1. Varigheden af de teleshopping-blokke, som bringes i en tjeneste, der ikke udelukkende udsender sådanne programmer, må ikke overstige tre timer pr. periode af 24 timer.

2. Tjenester, der udelukkende udsender teleshopping-programmer, er ikke undergivet nogen tidsmæssig begrænsning.«

19) Artikel 19 ophæves.

20) Artikel 20 affattes således:

»Artikel 20

Medlemsstaterne kan under overholdelse af fællesskabsretten fastsætte andre betingelser end de i artikel 11, stk. 2 til 5, og artikel 18 og 18b fastsatte, for så vidt angår udsendelser, der udelukkende er bestemt til det nationale område, og som hverken direkte eller indirekte kan modtages i en eller flere medlemsstater, jf. dog artikel 3.«

21) Artikel 21 ophæves.

22) Overskriften til kapitel V affattes således:

»Beskyttelse af mindreårige og af den offentlige moral«.

23) Artikel 22 affattes således:

»Artikel 22

1. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger med henblik på at sikre, at de tv-radiospredningsorganer, som hører under deres myndighed, ikke udsender programmer, herunder trailere, som i alvorlig grad kan skade mindreåriges fysiske, mentale eller moralske udvikling, herunder navnlig programmer, som indeholder pornografi eller umotiveret vold.

2. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger anvendes også på andre programmer, som kan skade mindreåriges fysiske, mentale eller moralske udvikling, medmindre det ved valget af sendetidspunkt eller ved tekniske foranstaltninger sikres, at mindreårige i udsendelsesområdet normalt ikke ser eller hører udsendelserne.«

24) Som artikel 22a og 22b indsættes:

»Artikel 22a

Medlemsstaterne skal sørge for, at udsendelserne ikke på nogen måde tilskynder til had på grund af race, køn, religion eller nationalitet.

Artikel 22b

I forbindelse med den i artikel 26 omhandlede beretning lægger Kommissionen særlig vægt på overholdelsen af bestemmelserne i dette kapitel.«

25) Artikel 25 ophæves.

26) Artikel 26 affattes således:

»Artikel 26

Senest ved udløbet af det tredje år at regne fra datoen for vedtagelse af dette direktiv og derefter hvert andet år skal Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet, Rådet samt Det Økonomiske og Sociale Udvalg en beretning om gennemførelsen af dette direktiv og eventuelt fremsætte forslag for at tilpasse det til udviklingen på tv-radiospredningsområdet.«

Artikel 2

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest et år efter datoen for dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggørelsen af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på de områder, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 3

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Bestemmelserne i artikel 1, nr. 5, finder faktisk anvendelse i en periode på ti år regnet fra datoen for nærværende direktivs ikrafttræden.

Artikel 4

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT nr. L 298 af 17. 10. 1989, s. 23.

(2) Sml. 1991, s. I-3905, nr. 20.

(3) Bl.a. sag 33/74 (Van Binsbergen), Sml. 1974, s. 1299, og sag C-23/93 (TV 10 SA), Sml. 1994, s. I-4795.

(4) Sag 155/73 (Sacchi), Sml. 1974, s. 409, og sag 52/79 (Debauve), Sml. 1980, s. 833.