Regionsudvalgets udtalelse om:

- "Kommissionens forslag til Rådets forordning om den fælles markedsordning for ris", og

- "Kommissionens forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1251/1999 om indførelse af en støtteordning for producenterne af visse markafgrøder for deri at indlemme ris"

(2001/C 144/03)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Rådets forordning om den fælles markedsordning for ris (KOM(2000) 278 endelig - 2000/0151 CNS),

under henvisning til Kommissionens forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1251/1999 om indførelse af en støtteordning for producenterne af visse markafgrøder for deri at indlemme ris (KOM(2000) 278 endelig - CNS 2000/0152),

under henvisning til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om emnet (CES 1200/2000) af 19. oktober 2000,

under henvisning til Rådets beslutning af 19. juni 2000 om i henhold til artikel 265, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til beslutning ved Regionsudvalgets præsidium af 13. juni 2000 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 2 "Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne, Fiskeri",

under henvisning til under henvisning til forslag til udtalelse (CdR 346/2000 rev. 1) vedtaget af Underudvalg 2 den 25. oktober 2000 (ordfører: Nicette Aubert, medlem af Regionalrådet for Provence-Alpes-Côte d'Azur, F, PSE) -

på sin 36. plenarforsamling den 13.-14. december 2000 (mødet den 14. december) vedtaget følgende udtalelse.

1. Regionsudvalget er enigt med Kommissionen i, at rismarkedet efterhånden er ude af balance, og at omkostningerne til de stadigt voksende interventionslagre øges år for år; på den anden side er der efter Regionsudvalgets mening ingen garanti for, at de af Kommissionen foreslåede løsninger vil genskabe den ønskede balance på markedet; tværtimod kan man frygte, at EU's risproduktion ikke vil være i stand til at overleve.

2. Medtagelsen af ris i den generelle ordning for markafgrøder risikerer på længere sigt at blive til skade for sektoren. Selvom risdyrkningen er mekaniseret, stiller den samtidig så specielle krav, at ris fortsat er den mest arbejdsintensive kornafgrøde.

3. Det vil være urimeligt, hvis særbehandlingen af majs - som er en afgrøde, der kræver kunstvanding - ikke også kommer til at gælde for ris, hvormed der er forbundet lige så store produktionsomkostninger - om ikke større - og som socialt og miljømæssigt set og i henseende til fysisk planlægning har afgørende betydning for de europæiske produktionsområder.

4. Hvis man udelukkende afskaffer interventionsordningen for rissektoren, vil risproducenterne stå svagt over for industrien, når der skal fastsættes priser. Interventionsprisen har således altid fungeret som indikativ markedspris, hvilket Kommissionen da også erkender. Som risproducenterne ser det, er det ikke deres praksis, som har ført til de seneste års brug af intervention; årsagen har snarere været ufordelagtige internationale aftaler. Desuden vil en prisfastsættelse på 63 EUR/t ikke kunne opretholde producenternes indkomst, men vil tværtimod føre til, at nogen bedrifter bukker under.

5. Eftersom der ikke kan gives nogen garantier hverken mht. påbegyndelsen af internationale forhandlinger med EU's vigtigste handelspartnere eller deres afslutning, ville det af hensyn til den europæiske rissektors fremtid være mere fornuftigt at forhandle sig frem til nye faste importtoldsatser, før interventionen afskaffes, og at vente med reformen, til der foreligger en aftale mellem de forskellige internationale handelspartnere om nye faste toldsatser.

6. Kommissionens frygt for en udvidelse af risdyrkningsarealet er ubegrundet, hvilket ØSU i øvrigt også påpeger i sin udtalelse. De vækstbetingelser og den specialiserede mekanisering, som denne afgrøde kræver, giver ikke mulighed for at omstille disse arealer til andre afgrøder. De fleste traditionelle risarealer er områder, hvor jordlaget er tyndt og sumpet på grund af utilstrækkelig dræning, eller oversvømmede flodbredder, hvor jordlaget er dannet gennem aflejringer, og hvor grundvandet har et stort saltindhold. Disse områder er enten for våde eller salte til, at der kan dyrkes andet end ris. I øvrigt er overrislingen nødvendig for at hindre grundvandet i at stige og dermed undgå, at lermolekylerne optager natrium, hvorved lerlaget bliver porøst til skade for jordens konsistens. Hvis dette sker, vil de pågældende arealer være uegnede til dyrkning af en hvilken som helst afgrøde. Ud fra et agronomisk synspunkt er braklægning ikke anvendelig i forbindelse med risdyrkning; tværtimod kan braklægning føre til en alvorlig forrykkelse af den miljømæssige balance i mange af de nuværende produktionsområder.

7. Som påpeget af ØSU foreslår Kommissionen privat oplagring som en af de foranstaltninger, Forvaltningskomitéen for Korn kan gribe til i tilfælde af betydelige fald eller stigninger i markedsprisen, som tegner til at være af længere varighed. Der er tale om en vag og meget generelt formuleret fakultativ bestemmelse, som hører hjemme under afsnittet "Generelle bestemmelser", og under ingen omstændigheder under "Det indre marked", således som de øvrige fælles markedsordninger. Kommissionen har heller ikke i sit finansielle overslag opført budgetmidler til privat oplagring. Regionsudvalget opfordrer Kommissionen til at præcisere og sætte tal på støtten til privat oplagring i tilfælde af krise i sektoren.

8. Kravet om anvendelse af certificeret frø medfører en unødig omkostningsforøgelse, som kun er til gavn for frøleverandørerne. Risavlerne anvender altid en vis andel certificeret frø sammen med frø af egen produktion, som de selv udvælger, eftersom det er temperaturen i begyndelsen af og under såtiden, som er afgørende for, hvor tæt frøene skal sås.

9. Risproduktionen spiller en afgørende rolle for erhvervsaktiviteten og beskæftigelsen i visse regioner i Sydeuropa. Desuden er der ofte tale om mellemstore og små bedrifter, og i lande som Spanien, Portugal og Grækenland endda ofte meget små bedrifter på mindre end 10 hektar. Disse småproducenter er yderst afhængige af indtægterne fra risdyrkningen. Uden interventionspris er deres bedrifter i fare for at bukke under.

10. Risdyrkning spiller en afgørende rolle for bevarelsen af vådområderne i visse regioner i Sydeuropa og bidrager dermed til at opretholde et økosystem, som sikrer en rig og specifik flora og fauna, der har udviklet sig i symbiose med de stedlige risdyrkningsmetoder. Ved at bevare vådområderne bevarer man samtidig de enestående landskaber, som er knyttet til risdyrkningen.

11. Regionsudvalget lægger vægt på, at Kommissionen dels forudser en nedgang på 25000 t i importen af ris, hvis der sker en ændring i toldsatserne, og dels reducerer EU-produktionen tilsvarende ved hjælp af jordudtagning. Regionsudvalget er af den opfattelse, at det ønskede - men usikre - slutresultat ikke kan retfærdiggøre tiltag, som risikerer at udgøre en trussel mod en afgrøde, der nok er marginal i forhold til andre kornafgrøder, men som ikke desto mindre er af afgørende betydning for den økonomiske, miljømæssige og landskabelige balance i visse regioner i Sydeuropa.

Bruxelles, den 14. december 2000.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget