A4-0112/97

Beslutning om respekt for menneskerettighederne i Den Europaeiske Union (1995)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til verdenserklaeringen om menneskerettighederne,

- der henviser til den internationale pagt om borgerlige og politiske rettigheder og den internationale pagt om oekonomiske, sociale og kulturelle rettigheder af 19. december 1966 og til protokollerne hertil,

- der henviser til De Forenede Nationers konvention om afskaffelse af alle former for racediskrimination,

- der henviser til De Forenede Nationers konvention om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder,

- der henviser til Genève-konventionen fra 1951 og protokollen hertil og til UNHCR's henstillinger,

- der henviser til De Forenede Nationers konvention fra 1989 om barnets rettigheder,

- der henviser til den europaeiske konvention til forebyggelse af tortur og umenneskelig eller vanaerende behandling eller straf (1987),

- der henviser til den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder og til protokollerne hertil,

- der henviser til traktaterne om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

- der henviser til traktaten om Den Europaeiske Union,

- der henviser til sin beslutning af 12. april 1989 om vedtagelse af erklaeringen om de grundlaeggende frihedsrettigheder ((EFT C 120 af 16.05.1989, s. 51.)),

- der henviser til sin beslutning af 9. juli 1991 om menneskerettighederne ((EFT C 240 af 16.09.1991, s. 45.)),

- der henviser til sin beslutning af 12. marts 1992 om doedsstraf ((EFT C 94 af 13.04.1992, s. 277.)),

- der henviser til sin beslutning af 11. marts 1993 om menneskerettighederne i Det Europaeiske Faellesskab ((EFT C 115 af 26.04.1993, s. 178.)),

- der henviser til sin beslutning af 19. januar 1994 om naegtelse af militaertjeneste af samvittighedsgrunde i EF-landene ((EFT C 44 af 14.02.1994, s. 103.)),

- der henviser til sin beslutning af 27. april 1995 om racisme, fremmedhad og antisemitisme ((EFT C 126 af 22.05.1995, s. 75.)),

- der henviser til sin beslutning af 18. januar 1996 om daarlige faengselsforhold i Den Europaeiske Union ((EFT C 32 af 05.02.1996, s. 102.)),

- der henviser til sin beslutning af 17. september 1996 om respekt for menneskerettighederne i Den Europaeiske Union (1994) ((EFT C 320 af 28.10.1996, s. 36.)),

- der henviser til sin beslutning af 29. februar 1996 om sekter i Europa ((EFT C 78 af 18.03.1996, s. 31.)),

- der henviser til udtalelse af 28. marts 1996 (2/94) fra De Europaeiske Faellesskabers Domstol (Faellesskabets tiltraedelse af konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder),

- der henviser til den europaeiske socialpagt, vedtaget i Torino i 1961, og til tillaegsprotokollen hertil, vedtaget i Strasbourg i 1988,

- der henviser til faellesskabspagten om de grundlaeggende sociale rettigheder,

- der henviser til den sluterklaering og den handlingsplatform, der blev vedtaget under den 4. internationale kvindekonference i Beijing,

- der henviser til menneskerettighedsprincipperne i folkeretten og i europaeisk ret,

- der henviser til Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis,

- der henviser til forslag til beslutning af Newman om laenkede hospitalsindlagte kvindelige fanger (B4-0031/96),

- der henviser til foelgende andragender;

a) 0382/95 af Johannes Pohl, tyske statsborger, om FN's konvention om boerns rettigheder,

b) 0459/95 af Norbert Schneider, tysk statsborger, for Deutscher Kinderschutzbund (Den Tyske Sammenslutning for Boerns Beskyttelse) om forslag til forbedring af vilkaarene for boern i Den Europaeiske Union,

c) 0464/95 af Manfred Bruns, tysk statsborger, for Schwulenverband (SVD) (Boessesammenslutningen) om homoseksuelle samleveres problemer i forbindelse med partnere fra tredjelande,

d) 0597/95 af Leo Klein Lebbink, nederlandsk statsborger, og 704 medunderskrivere, om en aendring af tjenestemandsvedtaegten,

e) 0684/95 af Jutta Birnbickel, tysk statsborger, om FN's konvention om boerns rettigheder,

f) 0741/95 af Helga Lechner, tysk statsborger, om indfoerelsen af en ombudsmand for boern ved Europa-Parlamentet,

g) 0793/95 af Michael Becker, tysk statsborger, om nedsaettelse af et udvalg for boerns rettigheder i Europa-Parlamentet,

h) 1029/95 af Panagotis Karakolidis, graesk statsborger, om angivelsen af hans religion paa hans id-kort,

i) 1197/95 af Russell J. Askew, britisk statsborger, for »APART: Absent Parents Asking for Reasonable Treatment«, og 35.000 medunderskrivere, om britisk »Child Support Act 1991",

j) 1223/95 af Ruben Urrutia, for »Coordination européenne pour le droit des étrangers à vivre en famille« (europaeisk sammenslutning til fordel for udlaendinges ret til at leve som familie) om to forslag til aendring af unionstraktaten,

k) 342/96 af Presa, italiensk statsborger, om loesladelse af graeske militaernaegtere,

l) 490/96 af Reppas, graesk statsborger, om loesladelse af graeske samvittighedsnaegtere,

- der henviser til forretningsordenens artikel 148,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender og udtalelse fra Udvalget om Kvinders Rettigheder (A4-0112/97),

A. der henviser til, at de grundlaeggende menneskerettigheder er de rettigheder, som bidrager til at bevare det enkelte menneskes vaerdighed,

B. der henviser til, at forsvar af de grundlaeggende menneskerettigheder er en permanent opgave, som ikke boer misbruges af ideologiske grunde,

C. der henviser til, at Europa-Parlamentets rolle ikke boer vaere at overtage de eksisterende menneskerettighedsorganers opgave, men at rejse og udbrede kendskabet til generelle menneskerettighedsspoergsmaal, som skal loeses i Den Europaeiske Union.

Redskaber til styrkelse af menneskerettighederne

1. forlanger, at menneskerettighederne i Unionen beskyttes uindskraenket, for at Unionen trovaerdigt kan kraeve, at disse rettigheder overholdes uden for dens graenser;

2. er af den opfattelse, at den europaeiske integrationsproces goer det stadig mere noedvendigt og presserende, at der paa EU-niveau indfoeres et system til beskyttelse af menneskerettighederne, og at der i Unionens lovgivning etableres instrumenter til kontrol af overholdelsen af menneskerettighederne;

3. forpligter sig som eneste demokratisk valgte EU-institution til at offentliggoere tilfaelde af kraenkelser af menneskerettighederne i Unionen;

4. gentager oensket om, at Det Europaeiske Faellesskab tiltraeder konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder, og opfordrer medlemsstaterne til under regeringskonferencen at foretage de noedvendige aendringer med henblik herpaa i faellesskabsretten;

5. opfordrer regeringskonferencen til at goere Den Europaeiske Union til en selvstaendig juridisk person, for at den ogsaa kan tiltraede EMRK;

6. bekraefter, at enhver person maa sikres reel beskyttelse mod kraenkelser af de grundlaeggende rettigheder, der skyldes EU-direktiver og -forordninger; understreger, at denne beskyttelse i dag ikke er tilstraekkeligt garanteret ved de kriterier, der er fastlagt i EF-traktatens artikel 173, for individuelle annullationssoegsmaal, og at denne klagemulighed boer udvides som led i regeringskonferencen; foreslaar, at retten til at klage over faellesskabsafgoerelser udvides til at omfatte juridiske personer;

7. fastslaar, at EU-institutionernes maade at fungere paa og ligevaegten mellem dem er praeget af demokratisk underskud og manglende aabenhed; konstaterer, at en saadan struktur forhindrer den demokratiske, parlamentariske og offentlige kontrol; gaar ind for en naermere fastsat ret til adgang til Raadets dokumenter gennem en interinstitutionel aftale;

8. fastslaar, at alle former for diskrimination begrundet i nationalitet endnu ikke er fuldstaendigt ophaevet i Unionen, og kraever, at dette sker definitivt;

9. anmoder regeringskonferencen om at optage en ny artikel 6a i traktaten, som goer det muligt at udvide begrebet forbud mod al forskelsbehandling, der ifoelge de gaeldende bestemmelser vedroerer forskelsbehandling, som udoeves paa grundlag af nationalitet, til at omfatte forskelsbehandling begrundet i race, etnisk tilhoersforhold, hudfarve, koen, seksuel identitet, alder, religion, politiske eller filosofiske meninger, tilhoersforhold til et mindretal eller et handicap;

10. kraever, at Den Europaeiske Union udsteder en europaeisk erklaering om grundlaeggende rettigheder, der gaelder som fuldgyldig bestanddel af traktaten, og hvori den enkeltes rettigheder - herunder de oekonomiske, sociale, kulturelle og oekologiske rettigheder beskrives og forankres;

11. kraever, at protokollen og aftalen om socialpolitikken og pagten om de grundlaeggende sociale rettigheder indskrives i traktaten, og at Den Europaeiske Union tiltraeder Europaraadets socialpagt;

12. tager med tilfredshed til efterretning, at Den Europaeiske Union den 27. september 1995 indsatte en europaeisk ombudsmand, men beklager de begraensninger, der praeger hans sagsomraade og befoejelser;

13. gentager, at alle aftaler, som Unionen indgaar med tredjelande, skal indeholde menneskerettighedsklausuler om passende sanktioner og i givet fald ophaeve den paagaeldende aftale, hvis der forekommer alvorlige og vedvarende overtraedelser af menneskerettighederne eller afbrydelse af den demokratiske proces;

14. er af den opfattelse, at aftaler, der ratificeres af Faellesskabet og/eller dets medlemsstater er bindende og ikke maa vaere genstand for en restriktiv fortolkning fra Raadets side;

Retten til et vaerdigt liv og en vaerdig doed

15. opfordrer Det Forenede Kongerige, Graekenland og Belgien, som allerede har undertegnet protokol nr. 6 til EMRK og fjernet doedsstraf fra deres kriminalret og udsat anvendelsen heraf, til at gennemfoere afskaffelsen ved at ratificere ovennaevnte protokol;

16. opfordrer medlemsstaterne til ikke at udlevere personer til stater, hvor den lovovertraedelse, der ligger til grund for anmodningen om udlevering, kan straffes med doeden;

17. gentager, at retten til livet omfatter laegebehandling, og at denne ret boer tildeles alle mennesker uanset status, helbredstilstand, koen, race, etnisk tilhoersforhold, hudfarve, alder, religion eller overbevisning;

18. kraever forbud mod doedshjaelp over for handicappede, patienter i langvarig koma, handicappede nyfoedte og aeldre med handicap; opfordrer medlemsstaterne til at tilvejebringe saadanne vilkaar, at den doeende behandles vaerdigt ved livets afslutning;

19. fastslaar, at det er en grundlaeggende rettighed for borgerne i EU at kunne leve et liv uden at frygte for deres sikkerhed;

20. fordoemmer paa det skarpeste enhver voldsanvendelse eller enhver trussel om voldsanvendelse som et alvorligt og uberettiget overgreb paa borgernes grundlaeggende rettigheder;

21. er af den opfattelse, at kriminelle organisationers eksistens og vaekst udgoer en alvorlig trussel mod retsstatens trovaerdighed, mod opretholdelsen af den demokratiske orden og respekten for menneskerettighederne i Den Europaeiske Union;

22. opfordrer regeringskonferencen til at tilvejebringe grundlaget for et egentligt europaeisk retsomraade, som skal kunne garantere sikkerhed for personer i Unionen, bl.a. ved direkte fremsendelse af internationale retsanmodninger og resultatet af domstolsefterforskning uden inddragelse af den udoevende magt og uden anvendelse af diplomatiske kanaler;

23. mener, at nogle sekters overtraedelse af en raekke grundlaeggende rettigheder boer bekaempes ved omfattende oplysning og anvendelse af gaeldende lovgivning;

24. udtrykker sin alvorlige bekymring over de utilladelige eller ulovlige aktiviteter, som visse sekter goer sig skyldige i, og over de overgreb paa personers fysiske integritet, som visse af dem gennemfoerer over for deres tilhaengere, og som er saa meget desto mere alvorlige, som de undertiden involverer mindreaarige;

25. opfordrer medlemsstaterne til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til under overholdelse af de retsstatslige principper at bekaempe de overtraedelser af de grundlaeggende rettigheder, som visse sekter goer sig skyldige i, herunder ogsaa forbud, hvis dette er retligt velbegrundet og foreneligt med retsplejen;

26. bekraefter, at religionsfrihed omfatter ophaevelse af al forskelsbehandling af religioner, ritualer og kulter og fastslaar paany, at medlemsstaterne ikke systematisk boer tildele status som religioes organisation, ligesom de boer goere det muligt at fratage de sekter, som udfoerer hemmelige eller ulovlige aktiviteter, denne status, som giver dem skattemaessige fordele og en vis retsbeskyttelse;

Retten til legemets ukraenkelighed

27. fordoemmer kraftigt den anvendelse af vold, tortur og umenneskelig, grusom eller nedvaerdigende straf eller behandling, som anholdte eller faengslede er udsat for fra sikkerhedskraefter eller faengselspersonale; fordoemmer den racistiske karakter, som disse handlinger ofte har;

28. opfordrer indtraengende medlemsstaterne til at traeffe de noedvendige foranstaltninger for indgaaende at undersoege paastande om mishandling og indgaaende udforske eventuelle organer samt give politi og faengselspersonale grundlaeggende for fortsat orientering for at forebygge mishandling af de indsatte;

29. bekraefter, at ikke alene korporlige overgreb, men ogsaa trusler, tvang, verbal vold og seksuelle eller racistiske fornaermelser skal betragtes som umenneskelig eller nedvaerdigende behandling og kraever, at saadan praksis omgaaende bringes til ophoer;

30. opfordrer medlemsstaterne til at traeffe de foranstaltninger, der er noedvendige for at hindre straffrihed for de ansvarlige;

31. opfordrer medlemsstaterne til at begraense muligheden for at rejse tiltale for »modstand mod statsmagten«, som politimyndighederne benytter sig af som modtraek mod et offers klage over overgreb fra statens side;

32. er af den opfattelse, at konklusionerne fra Den Europaeiske Komité mod Tortur boer gennemfoeres paa effektiv maade, og opfordrer medlemsstaterne til at give tilladelse til, at alle rapporter fra denne komité offentliggoeres, og at enhver hindring af komiteens arbejde bringes til ophoer;

33. finder det glaedeligt, at Danmark har udstedt retsforskrifter, der indfoerer et nyt system til behandling af klager over politiet; konstaterer, at de relevante bestemmelser i dansk national lov er mere praecise end bestemmelserne i konventionen om forebyggelse af tortur og inhuman nedvaerdigende behandling eller straf;

34. kraever, at alle medlemsstater indfoerer og garanterer en reel klageadgang for alle faengslede;

35. kraever, at anholdte underrettes om deres rettigheder - herunder retten til at klage over mishandling - paa et for dem forstaaeligt sprog, at de har ret til omgaaende at underrette tredjemand om, at de er faengslet, at de har adgang til en laege efter eget valg, og at der er en advokat til stede ved forhoer;

Grundlaeggende frihedsrettigheder

36. fastslaar, at tankefrihed, samvittigheds- og religionsfrihed samt forsamlingsfrihed udgoer grundlaeggende rettigheder for borgerne i Unionen;

37. bekraefter, at naegtelse af krigstjeneste af samvittighedsgrunde, afvisning af fremstilling og formidling af saerligt materiale, bestemte former for laegelig praksis og videnskabelig forskning henhoerer under begrebet tanke-, samvittigheds- og religionsfrihed; opfordrer de medlemsstater, som ikke beskytter denne ret til at sikre den; oensker i oevrigt fjernelse af diskriminering af europaeiske borgere som foelge af militaertjeneste;

38. stadfaester sin beslutning af 19. januar 1994 ((EFT C 44 af 14.02.1994, s. 103.)) om naegtelse af militaertjeneste af samvittighedsgrunde i EF-landene og minder om, at medlemsstaterne i denne beslutning opfordres til omgaaende at indfoere civiltjeneste af samme varighed som militaertjeneste;

39. glaeder sig over det graeske forsvarsministeriums lovgivningsinitiativ, som har faaet stor tilslutning, om i stedet for militaertjeneste at tilbyde civiltjeneste til personer, som af samvittighedsgrunde ikke oensker at goere militaertjeneste;

40. opfordrer medlemsstaterne til at afskaffe enhver form for forskelsbehandling paa grundlag af religion, ritualer og kulter, isaer i forholdet mellem stat og borger; understreger paa det kraftigste, at retten til fri religionsudoevelse indebaerer retten til frit at praktisere denne religion;

41. opfordrer medlemsstaterne til at undlade at tvinge sine borgere til at angive deres religioese tilhoersforhold i identitetspapirer;

42. fordoemmer staerkt tendenserne til begraensning af pressefriheden og den pression og intimidering, som journalister ofte udsaettes for;

43. fordoemmer indskraenkningen af ytringsfriheden i Irland, hvor loven forbyder enhver publikation, der stoetter abort;

44. bekraefter, at journalisters ret til at hemmeligholde deres informationskilder udgoer en bestanddel af informations- og pressefriheden, og kraever, at denne ret anerkendes i alle medlemsstaters lovbestemmelser, f.eks. som ret til at naegte vidneudsagn;

45. bekraefter, at pressefriheden er en grundlaeggende rettighed, som kun er begraenset af andre grundlaeggende rettigheder, og at udoevelsen af denne rettighed ikke maa goeres betinget af en administrativ tilladelse eller en tilladelse fra et journalistforbund;

46. bekraefter, at ytringsfriheden indebaerer ret til offentligt og fredeligt at tilkendegive sin overbevisning, forudsat de retsstatslige principper overholdes, ligesom de fremsatte ytringer ikke maa vaere af racistisk karakter eller retfaerdiggoere terrorisme; afviser begraensninger i udoevelsen af denne rettighed;

47. kraever, at Graekenland garanterer forenings- og forsamlingsfriheden ved at tillade etniske, religioese eller andre mindretal at moedes; goer opmaerksom paa, at i den europaeiske menneskerettighedskonvention kan forsamlings- og moedefriheden kun indskraenkes i situationer, hvor et lands territoriale integritet eller nationale sikkerhed trues eller kraenkes, og hvor den sociale fred forstyrres; alle andre indskraenkninger er derimod uacceptable;

48. mener, at retten til at oprette og/eller tilslutte sig en fagforening ogsaa gaelder generelt for ansatte i offentlige organer;

49. mener, at retten til eventuelt at vaere medlem af en fagforening boer anerkendes, uden ulemper for de, der udoever den; understreger, at medlemmerne af en fagforening boer kunne udfoere deres repraesentative hverv i den paagaeldende forening uanset deres nationalitet;

50. formaner paa ny paa det kraftigste ((Se dokumenter, til dels af aeldre dato, som omhandler militaerpersoners foreningsfrihed: EP's initiativ 1984, Europaraadets initiativ 1988, Bertens initiativ 1995, resumé af hoering i EuropaParlamentet (stiller: Hundt), skriftlig forespoergsel E-0282/96 til Raadet af Konrad af 27.02.1996 (EFT C 305 af 15.10.1996, s. 6).)) medlemsstaterne og de lande, der oensker medlemskab af EU, til at tilstraebe at indfoere bestemmelser til anerkendelse af foreningsfriheden inden for militaeret - baade for vaernepligtige og for de vaebnede styrker;

51. gaar ind for den praksis, som forekommer i nogle medlemsstater, og som gaar ud paa at udnaevne saerlige repraesentanter, der i foerste raekke skal beskaeftige sig med overholdelsen af menneskerettighederne i de vaebnede styrker, og foreslaar, at den europaeiske ombudsmand faar saadanne befoejelser;

52. gentager, at Den Europaeiske Union og dens medlemsstater boer ratificere Europaraadets socialpagt og anvende den uden forbehold, at de boer overholde ILO's internationale aftaler og henstillinger, og at Det Forenede Kongeriges regering ufortoevet boer undertegne den aftale om socialpolitikken, der er knyttet til unionstraktaten;

Retten til fri bevaegelighed

53. beklager, at traktatens artikel 7 A, hvori det fastsaettes, at etableringsfriheden i Unionen traeder i kraft den 1. januar 1993, endnu ikke er gennemfoert;

54. finder det glaedeligt, at Kommissionen i juli 1995 har forelagt tre direktivforslag for at forbedre den frie bevaegelighed i Union; beklager imidlertid den forsinkelse, hvormed disse forslag er blevet forelagt, og den omstaendighed, at de goeres afhaengige af ikrafttraedelsen af den aftale herom, som er baseret paa tredje soejle;

55. tager til efterretning, at Schengen-aftalen traadte i kraft den 26. marts 1995, og at den fra dette tidspunkt er blevet anvendt af syv EU-lande;

56. gentager sit oenske om, at aftalen til gennemfoerelse af Schengen- bestemmelserne underlaegges EF-Domstolens kompetence;

57. gentager, at bestemmelserne om fri bevaegelighed skal anvendes paa alle personer, der opholder sig lovligt paa Unionens hoejhedsomraade - uanset nationalitet;

Tiltaltes rettigheder

58. minder om, at domstolenes uafhaengighed er en af retsstatens grundpiller og det yderste bolvaerk for en effektiv beskyttelse af alle borgeres grundlaeggende rettigheder og friheder, navnlig de borgere, som der er rejst tiltale mod ved domstolene; mener, at dommerens upartiskhed ligeledes skal garanteres ved adskillelse af forhoersdommerens og embedsdommerens karriere for at bevare balancen i retssagen;

59. understreger, at de generelle retsprincipper udgoer indholdet i og grundlaget for medlemsstaternes retsordener, isaer princippet om domstolenes uafhaengighed, princippet »non bis in idem«, princippet om, at tiltalte er uskyldig, indtil det modsatte er bevist, og den logiske foelge heraf, nemlig princippet om, at det ikke er den tiltalte, der skal bevise sin uskyld, men retsvaesenet, der skal bevise skylden; er negativt indstillet over for enhver begraensning af forsvarsrettighederne og understreger, at der kun skabes reelt ligestilling med hensyn til anklagers og forsvarers rettigheder ved fremlaeggelse af beviser under hoeringerne og ikke gennem praeventiv faengsling som redskab til at fremtvinge tilstaaelser eller angivelse;

60. opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at alle naar som helst kan goere deres rettigheder gaeldende og drage dommere til ansvar i tilfaelde af alvorlig uagtsomhed eller svig fra de paagaeldendes side;

61. anmoder medlemsstaterne om at gennemfoere reformer af kriminalretten for, at ofrenes rettigheder og appelret styrkes, saaledes at formaalet ikke kun er at straffe gerningsmanden, men ogsaa at holde ofrene skadesloese for den materielle og moralske skade, de paagaeldende har lidt;

62. kraever, at ogsaa de rettigheder, som omfatter ofre for kriminelle handlinger og terrorisme, beskyttes, og at der indfoeres en passende ordning for erstatning til ofrene; kraever, at alle EU's medlemsstater tilslutter sig den europaeiske konvention om erstatning for ofre for voldsforbrydelser af 24. november 1983;

63. opfordrer medlemsstaterne til hurtigst muligt at sikre en passende beskyttelse af vidner under hensyntagen til Raadets resolution af 23. november 1995 ((EFT C 327 af 07.12.1995, s. 5.)) om beskyttelse af vidner i forbindelse med bekaempelse af international organiseret kriminalitet;

64. opfordrer medlemsstaterne til at indfoere de noedvendige bestemmelser i retsplejen for at afhjaelpe langsommeligheden i retsvaesenet, jf. artikel 6 i den europaeiske konvention om beskyttelse af menneskerettighederne;

65. anmoder medlemsstaterne om ogsaa fremover at arbejde taet sammen i kampen mod terrorisme og strengt at overholde de regler, som retsstaten bygger paa;

Faengsledes rettigheder

66. stoetter Komiteen mod Tortur i det synspunkt, at en stat, som faengsler en person, er ansvarlig for uvaerdige faengselsvilkaar;

67. kraever, at Europaraadets »regler om afsoning af faengselsstraffe« (R(87)3) endelig finder anvendelse i alle faengselsinstitutioner;

68. henleder opmaerksomheden paa de daarlige forhold i visse europaeiske faengsler, det alvorlige overbelaegningsproblem, de beklagelige materielle vilkaar og de sundhedsskadelige forhold i det europaeiske faengselsvaesen; kraever, at medlemsstaterne forbedrer levevilkaarene og hygiejnen i faengslerne, soerger for tilstraekkeligt medicinsk personale, giver de indsatte meningsfyldte beskaeftigelsesmuligheder og fastsaetter bestemmelser for arbejdsvilkaarene i faengslerne;

69. opfordrer medlemsstaterne til

- ikke at indsaette mindreaarige i faengslerne undtagen i meget specielle tilfaelde

- at anerkende, at narkotikamisbrug ikke er en kriminel handling i sig selv, men et spoergsmaal, som bedst loeses gennem behandling og resocialisering

- at goere det muligt for indsatte HIV-positive eller AIDS-ramte at faa adgang til den noedvendige laegelige og psykologiske behandling som foelge af, at de er HIV-positive eller syge;

70. kraever, at faengselsdomme for mindre alvorlige forbrydelser, som ikke udgoer nogen fare for tredjemand, i saa vid udstraekning som muligt afsones i aabne eller halvaabne faengsler, og at der i disse tilfaelde indfoeres »betinget orlov« og enhver anden foranstaltning, som fremmer »resocialiseringen«; oensker ogsaa, at der anvendes alternative straffe uden for faengselsinstitutionerne, som f.eks. arbejde i det offentliges interesse;

71. kraever, at indsatte i faengsler sikres effektiv beskyttelse mod overgreb, at kropsvisitationer og afhoeringer af kvindelige indsatte foretages af kvindelige betjente, og at faengslede gravide og moedre med spaedboern og smaaboern faar stillet egnede faciliteter til raadighed;

72. kraever, at medlemsstaterne ufortoevet indleder en gennemgribende reform af reglerne for varetaegtsfaengsling;

73. gentager, at faengselsophold i de fleste tilfaelde boer afvikles taettest muligt paa familie og/eller socialt miljoe;

74. fordoemmer kraftigt, at asylansoegere anbringes i udvisningsarrest;

75. kraever, at der traeffes foranstaltninger med henblik paa en passende forvaring af psykisk syge, som er idoemt frihedsstraffe;

Indvandreres rettigheder og asylret

76. gentager, at »nulindvandringspolitikken« paa ingen maade forhindrer vandringsstroemmene, men snarere foerer til ulovligt ophold; anmoder derfor medlemsstaterne om at ophoere med kun at betragte indvandringsproblematikken ud fra en restriktiv, repressiv og politimaessig synsvinkel, men at anerkende spoergsmaalets menneskelige dimension og den positive karakter, som indvandring kan have for samfundet som helhed, og i deres retsforskrifter at fastsaette kriterier for legal indvandring;

77. goer opmaerksom paa, at menneskets vaerdighed er ukraenkelig, og at ukraenkelige og umistelige menneskerettigheder derfor er grundlaget for ethvert fredeligt og retfaerdigt faellesskab i verden og derfor uden indskraenkninger maa gaelde for alle mennesker paa Den Europaeiske Unions omraade;

78. anmoder medlemsstaterne om at tage hoejde for, at en betydelig del af udlaendingene »uden papir« er personer, der som foelge af en restriktiv udlaendingelovgivning har mistet deres legale status; kraever, at disse love aendres, og at disse personer faar en sikker retsstilling;

79. gentager, at retten til familiesammenfoering under ingen omstaendigheder maa drages i tvivl, og at ingen familie maa splittes paa grund af et af medlemmernes retsstilling;

80. bekraefter, at der skal vaere sikret adgang til socialsikringssystemet og til boerns skoleuddannelse uafhaengigt af social og administrativ status;

81. opfordrer medlemsstaterne til ikke fra deres omraade at udvise personer, som har behov for en laegebehandling, som, dersom den ikke gennemfoertes paa samme maade, ville begraense mulighederne for helbredelse eller overlevelse;

82. minder om, at kollektive udvisninger ikke er tilladt ifoelge den europaeiske menneskerettighedskonvention;

83. understreger, at retten til at anmode om asyl er en universel ret, som er forankret i artikel 14 i verdenserklaeringen om menneskerettighederne;

84. kraever, at samtlige medlemsstater i Den Europaeiske Union i spoergsmaal, der vedroerer asylret, uindskraenket anvender Genève-konventionen fra 1951 om flygtninges retsstilling og protokollen hertil fra 1967, de principper, som er udarbejdet af flygtningehoejkommissaerens eksekutivkomité, samt EMRK;

85. fremhaever, at Genève-konventionen ikke sondrer mellem ofre for forfoelgelser, uanset om offentlige myndigheder eller andre organer er ansvarlige herfor, saa snart staten ikke kan eller vil sikre den paagaeldende person den beskyttelse, han eller hun kan forvente; gentager sit krav til Raadet og medlemsstaterne om at anerkende, at ofre for forfoelgelser fra tredjemands side eller i situationer med generel intern vold har behov for den samme internationale beskyttelse;

86. kraever, at medlemsstaterne anerkender begrebet koensspecifik forfoelgelse;

87. er af den opfattelse, at de sanktioner, der paalaegges transportvirksomheder, udgoer en betydelig hindring for retten til indrejse og asylproceduren;

88. er af den opfattelse, at en asylansoeger kun maa udvises til et »sikkert tredjeland«, naar det paagaeldende land har givet udvisningslandet fuld garanti for, at asylansoegerens ansoegning vil blive behandlet grundigt i en rimelig og fair procedure;

89. er bekymret over, at Raadets henstilling om de bilaterale tilbagetagelsesaftaler mellem en EU-stat og et tredjeland om fornyet overtagelse af afviste personer ikke indeholder garantier for beskyttelse af asylansoegere og flygtninge;

90. anmoder Kommissionen, Raadet og medlemsstaterne om at anvende den i aftalemodellens artikel 11 fastsatte ikke-gyldighedsklausul paa EMRK og Genève-konventionen og at optage yderligere garantier for at sikre, at:

- menneskerettighedssituationen i tredjelande undersoeges objektivt og globalt,

- asylansoegere, hvis ansoegninger ikke er behandlet efter princippet om et sikkert tredjeland, i dette tredjeland anerkendes som personer, der har behov for beskyttelse og adgang til en retfaerdig og fuldt daekkende behandling af deres asylansoegning;

91. beklager, at Raadet i 1995 flere gange har behandlet asylretten i beslutninger og andre instrumenter, som hverken har vaeret underkastet parlamentariske kontrol eller domstolskontrol;

vedroerende Raadets resolution af 20. juni 1995 om minimumsgarantier for asylprocedurer:

92. mener, at resolutionen om minimumsgarantier for asylprocedurer, som indeholder en raekke vaesentlige principper om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne, grundlaeggende rettigheder og retsstatsforhold, er et vigtigt udgangspunkt for EU; henviser til, at medlemsstaterne besidder den meget vigtige ret til i deres nationale lovgivning om garantier for procedurerne i forbindelse med asylansoegning til at indfoere mere gunstige bestemmelser end de, som optraeder i de faelles minimumsgarantier;

93. er foruroliget over, at der ved resolutionen indfoeres undtagelser hvad angaar de generelle principper, saasom appellens opsaettende virkning og princippet om, at enhver afgoerelse om en asylansoegning skal traeffes af den kompetente myndighed;

94. er foruroliget over, at der ved resolutionen indfoeres begrebet »sikkert tredjeland«, uden at der imidlertid er fastsat tilstraekkelige retlige garantier mod tilbagesendelse af personer til lande, hvor de trues af forfoelgelse;

vedroerende Raadets resolution af 25. september 1995 og resolutionen fra november 1995 om byrdefordelingen i forbindelse med optagelse af fordrevne personer og deres midlertidige ophold:

95. opfordrer Raadet til omgaaende at indgaa en aftale om midlertidig modtagelse af flygtninge fra borgerkrigshaergede omraader;

96. finder det ikke hensigtsmaessigt, at der ogsaa tages hensyn til en medlemsstats humanitaere og militaere bistand for at goere det muligt at reducere landets optagelse af flygtninge og fordrevne;

vedroerende Raadets faelles holdning af 23. november 1995 om harmonisering og fortolkning af begrebet flygtninge:

97. beklager, at det i den faelles holdning forudsaettes, at forfoelgelse har individuel karakter, og at grupper, der flygter fra borgerkrige og generelle vaebnede konflikter, udelukkes;

98. er af den opfattelse, at indfoerelsen af begrebet genbosaettelse i oprindelseslandet goer det endnu vanskeligere at opnaa flygtningestatus i Unionen;

99. er af den opfattelse, at Raadet som foelge af subsidiaritetsprincippet ikke har befoejelse til at indfoere en harmonisering af flygtningebegrebet, hvis raekkevidde indsnaevrer Genève-konventionen;

100. fastslaar med allerstoerste bekymring, at der er registreret 133 flygtninge, som er doede i 1995 under deres forsoeg paa at betraede Unionens hoejhedsomraade;

101. er yderst foruroliget over den organiserede kriminalitets rolle i den ulovlige indvandring;

Bekaempelse af racisme, antisemitisme og fremmedhad

102. tager uforbeholdent afstand fra alle former for racisme, fremmedhad og antisemitisme og andre former for forskelsbehandling begrundet i religioes eller etnisk-kulturel baggrund; oensker, at denne afstandtagen formelt skal indgaa i traktaten om Den Europaeiske Union;

103. finder det glaedeligt, at Raadet (justits- og indenrigsministrene) har vedtaget en faelles aktion mod racisme og besluttet at erklaere 1997 for Det Europaeiske AAr mod Racisme; anmoder Kommissionen om ogsaa fremover at ivaerksaette initiativer mod racisme, antisemitisme og fremmedhad i Unionen og stoette saadanne initiativer og at bestraebe sig paa at sikre overensstemmelse med de foranstaltninger, der traeffes af Europa-Raadet;

104. opfordrer medlemsstaterne til ikke at betragte udbredelsen af racistiske, fremmedfjendtlige eller antisemitiske erklaeringer som lovlige udslag af ytringsfriheden men klassificere dem som forseelser og at traeffe egnede forebyggende foranstaltninger;

105. anmoder medlemsstaterne om at goere alt for at undgaa, at offentligt ansatte og isaer ordensmagten udviser et racistisk adfaerdsmoenster, og at drage dem til ansvar for en saadan adfaerd;

106. understreger paa ny, at det er noedvendigt at fremme foranstaltninger paa uddannelsesomraadet, der effektivt bekaemper racisme, fremmedhad og antisemitisme, og finder, at saadanne foranstaltninger i foerste raekke boer vaere moentet paa ansatte i socialforvaltningen, i politiet og i retsvaesenet samt skoleelever og studerende;

OEkonomiske og sociale rettigheder og retten til social sikkerhed

107. er af den opfattelse, at fattigdom og udstoedelse er uvaerdigt for et demokratisk og rigt samfund;

108. stoetter den appel, som pater J. Wresinski, grundlaegger af foreningen ATD - Fjerde Verden, udsendte, og som loed: »Slaveriet blev afskaffet; det samme er muligt for noed og elendighed«;

109. kritiserer den begraensning af de grundlaeggende rettigheder, som fattigdom og marginalisering er aarsag til, hvilket ogsaa gaelder personer uden fast bopael, som reelt hindres i at udoeve deres politiske rettigheder som f.eks. valgretten;

110. gaar ind for, at der paa faellesskabsniveau udarbejdes et bindende juridisk virkemiddel, som indfoerer minimumsgarantier med hensyn til indkomst, social beskyttelse, ret til laegebehandling og bolig - noedvendige forudsaetninger for at foere et liv i overensstemmelse med den menneskelige vaerdighed; kraever, at aeldre helliges saerlig opmaerksomhed inden for rammerne af denne politik;

111. er bestyrtet over de mange doedsfald blandt hjemloese og personer uden fast bopael som foelge af vejrforholdene; understreger, at det er bydende noedvendigt, at der stilles egnede bygninger til raadighed for disse mennesker;

112. finder, at der parallelt med de sociale og oekonomiske beskyttelsesforanstaltninger boer gennemfoeres grundlaeggende politiske foranstaltninger til bekaempelse af forarmelsesprocessen i samfundet;

113. beklager, at stadig flere kommuner, isaer i Frankrig og Tyskland, forbyder tiggeri paa deres omraade;

114. anmoder medlemsstaterne om at anerkende nomadebefolkningernes saerlige situation (f.eks. sigoejnere og vagabonder), at respektere deres traditionelle levevis, at garantere fuld respekt for deres grundlaeggende rettigheder og behov og at afholde sig fra enhver form for forskelsbehandling og ethvert forsoeg paa at give disse personer fast bopael;

115. kraever overholdelse af den juridiske forpligtelse, som paahviler alle kommuner til at soerge for passende faciliteter til den ikke-fastboende befolkning og opfordrer medlemsstaterne til at sikre overholdelse af eller indfoere tilsvarende forpligtelser i deres lovgivning;

116. betragter retten til arbejde som en grundlaeggende rettighed, der paalaegger medlemsstaterne en generel omsorgspligt til beskyttelse af denne rettighed, og kraever paa ny, at der inden for rammerne af alle faellesskabspolitikker traeffes egnede forholdsregler til bekaempelse af massearbejdsloesheden;

117. stoetter retten til grundlaeggende social sikkerhed i alderdommen;

Retten til beskyttelse af privatlivets fred og til selvbestemmelse paa informationsomraadet

118. anfoerer, at retten til respekt for privatlivet og boligen og beskyttelse af personlige data udgoer grundlaeggende rettigheder, som staten er forpligtet til at sikre, og at enhver form for aflytning og overvaagning derfor kun maa finde sted under noeje overholdelse af disse rettigheder og kun med retlige garantier;

119. minder om, at Den Europaeiske Menneskerettighedsdomstol for nylig har fordoemt aabenlyse indgreb i privatlivets fred og i den forbindelse understregede, at enhver kraenkelse af hjemmet og den private kommunikation - bortset fra ved lov fastsatte og retligt kontrollerede undtagelser - udgoer et alvorligt indgreb i menneskerettighederne;

120. opfordrer medlemsstaterne til at udstede faelles retsforskrifter til beskyttelse af disse rettigheder og i den forbindelse tage hensyn til den rivende udvikling inden for de nye teknologier;

121. kraever, at retten til beskyttelse af privatlivets fred overholdes inden for rammerne af databaserne SIS, EIS og TIS og Europols database, at det sikres, at der ikke forekommer diskriminerende kendetegn over for nogen samfundsgruppe og at databaserne ikke indeholder oplysninger om religion, ideologiske eller religioese overbevisninger, etnisk tilhoersforhold, helbredstilstand eller seksuel identitet;

Retten til ikke-diskriminering

122. gentager, at handicappedes grundlaeggende rettighed til lige muligheder og ikke-diskriminering boer indgaa i faellesskabspolitikkerne;

123. fremhaever paa ny de aeldres ret til en vaerdig tilvaerelse og bekraefter indholdet af sin beslutning af 24. februar 1994 om foranstaltninger til fordel for aeldre ((EFT C 77 af 14.03.1994, s. 24.));

124. gentager, at retten til ligebehandling og retten til ikke-diskriminering er baseret paa artikel 14 i EMRK og artikel 119 i EF-traktaten, og at der dermed er tale om beskyttede rettigheder, som medlemsstaterne er forpligtet til at overholde;

125. opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at kvinder deltager aktivt og paa lige vilkaar i det offentlige liv;

126. anmoder medlemsstaterne om snarest muligt at gennemfoere de aftaler om menneskerettighederne, der blev indgaaet paa den fjerde Verdenskvindekonference i Beijing;

127. er af den opfattelse, at Konventionen om Afskaffelse af Alle Former for Diskrimination mod kvinder boer suppleres med en fakultativ protokol, som giver enkeltpersoner og grupper ret til at indbringe klager for domstolene og at der boer vedtages en tillaegsprotokol til den europaeiske menneskerettighedskonvention om kvinders rettigheder;

128. anser yderligere undersoegelser af kvinders specifikke menneskerettighedssituation for noedvendige, og henstiller til medlemsstaterne at traeffe effektive foranstaltninger for at bekaempe koensbestemt vold og andre kraenkelser af kvinders menneskerettigheder;

129. er foruroliget over stigningen i handelen med kvinder i Den Europaeiske Union, og henstiller indtraengende, at der snarest muligt indgaas aftaler i EU-regi for at imoedegaa denne nedvaerdigende praksis;

130. gaar i denne forbindelse ind for en europaeisk adfaerdskodeks mod handel med kvinder, der tager udgangspunkt i ofrenes behov, og hvori det er fastsat, at der udpeges nationale ordfoerere om vold mod kvinder;

131. goer opmaerksom paa, at der er mange hindringer, der goer det vanskeligt for kvindelige asylansoegere at opnaa flygtningestatus, og anmoder i denne forbindelse medlemsstaterne om at anerkende seksuel vold som en form for tortur;

132. mener, at medlemsstaterne boer give vandrende kvindelige arbejdstagere selvstaendige rettigheder;

133. mener, at medlemsstaterne boer give afkald paa at indgaa og anvende bilaterale aftaler, som tillader uacceptable kraenkelser af kvindens grundlaeggende rettigheder;

134. ser en klar sammenhaeng mellem oekonomisk afhaengighed og saarbarhed over for seksuel vold, og henstiller derfor, at alle arbejdstagere, herunder indvandrere, der er beskaeftiget med husligt arbejde, goeres bekendt med, at de er beskyttet af lovgivning, saaledes at muligheden for at forblive i Den Europaeiske Union ikke helt er afhaengig af arbejdsgiverens goodwill;

135. gentager, at ingen maa udsaettes for forskelsbehandling begrundet i religion, oprindelse, koen, seksuel identitet eller overbevisning;

136. kraever under henvisning til sin beslutning af 8. februar 1994 om ligeberettigelse for boesser og lesbiske i EF ((EFT C 61 af 28.02.1994, s. 40.)) paa ny, at enhver diskriminering og enhver forskelsbehandling af boesser og lesbiske ophoerer, navnlig hvad angaar det forskellige tidspunkt for opnaaelse af myndighed, der er gaeldende for homoseksuelle handlinger, og diskrimineringen paa det arbejds-, civil-, aftale-, social-, erhvervs-, straffe- og adoptionsretlige omraade;

137. er af den opfattelse, at manglende retlig anerkendelse af par af samme koen i hele Unionen udgoer forskelsbehandling navnlig med hensyn til fri bevaegelighed og retten til familiesammenfoering;

138. udtrykker sin kritik af, at Europaraadets rettigheder for folkegrupper og sproglige mindretal naesten ikke er blevet gennemfoert af nogen EU- medlemsstater, og at Raadet, regeringskonferencen og medlemsstaterne ikke har taget kravet om et charter om etniske grupper og sproglige mindretal i Den Europaeiske Union op, og at mange etniske grupper og sproglige mindretal i en lang raekke medlemsstater af denne grund kun nyder en regional eller national beskyttelse af deres rettigheder eller ingen beskyttelse overhovedet;

139. fastslaar, at ingen maa stilles ringere paa grund af sit tilhoersforhold til et nationalt eller sprogligt mindretal, og at saerlig fremme af mindretal paa grund af assimileringspresset ikke udgoer nogen overtraedelse af lighedsprincippet, men tvaertimod bidrager til at foere det ud i livet;

140. anmoder indtraengende OEstrig om at ophaeve sine antihomoseksuelle love, navnlig de bestemmelser, der fastlaegger den lovlige minimumsalder for homoseksuelle forhold til 18 aar, mens denne alder er 14 aar for heteroseksuelle og lesbiske forhold,

141. paapeger, at disse bestemmelser er i modstrid med henstilling 924/81 fra Europaraadets Parlamentariske Forsamling;

142. noterer sig, at Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber er blevet doemt af EF-Domstolen for kraenkelse af EMRK som foelge af ulovlig gennemfoerelse af AIDS-test ved ansaettelse af personale (dom af 5. oktober 1994, sag C- 404/92 P, X mod Kommissionen);

143. opfordrer medlemsstaterne til at gennemfoere en saerlig lovgivning, som skal indeholde bestemmelser og krav til forskning, navnlig om genteknik og beskyttelse af embryoner;

Barnets rettigheder

144. gentager, at retten til uddannelse med frit valg af uddannelsessystem er en grundlaeggende rettighed, og at landene skal sikre alle fri, gratis og omfattende uddannelse;

145. kraever, at Den Europaeiske Union afskaffer oekonomisk udnyttelse af boern i form af boernearbejde;

146. kraever, at der indfoeres foranstaltninger til overvaagning og beskyttelse af boerns elementaere rettigheder;

147. opfordrer medlemsstaterne til ufortoevet at harmonisere minimumsalderen for indtraedelse i arbejdslivet og haeve den til 16 aar og samtidig foreskrive gratis skolegang indtil denne alder;

148. kraever, at medlemsstaterne klassificerer fysisk vold mod boern som en strafbar handling;

149. opfordrer medlemsstaterne til at vedtage en faelles aktion om indfoerelse af et centralt register for savnede boern, indtil konventionen om et europaeisk informationssystem er gennemfoert;

150. opfordrer medlemsstaterne til at styrke incitamenterne til forebyggelse eller indstilling af grov forsoemmelse af boern;

151. kraever, at medlemsstaterne gennemfoerer omfattende undersoegelser af problemomraadet boernemishandling;

152. er af den opfattelse, at et snaevert samarbejde mellem laeger, det socialmedicinske omraade og justitsmyndighederne er bydende noedvendigt for at bekaempe boernemishandling;

153. fordoemmer kraftigt seksuel udnyttelse af boern, de forskellige former for boernemisbrug og boerns degradering til sexobjekter; kraever totalt forbud mod produktion, transport og besiddelse af og handel med enhver form for boernepornografi; opfordrer til, at de forslag, som i oejeblikket droeftes i Sverige, og som vil indebaere, at besiddelse af paedofilt materiale bliver ulovlig, snarest muligt gennemfoeres;

154. hilser udviklingen af systemer til udelukkelse af ulovligt og skadeligt indhold paa Internettet velkommen; opfordrer Kommissionen til at udarbejde en ordning for et europaeisk kvalitetsmaerke for adgang til Internettet og at stoette en international samordning paa dette omraade;

155. mener, at alle boern har ret til en familie eller at alle unge har ret til et familieliv, eftersom dette skaber bedre forudsaetninger for at moede livet;

156. konstaterer, at der er risiko for, at barnets ret til en tryg ungdom begraenses, hvis skilsmisse ikke er tilladt eller er knyttet til bestemte regler, f.eks. ansvarsplacering, som kan paavirke barnets forhold til en af foraeldrene negativt;

157. opfordrer medlemsstaterne til principielt at stoette barnets ret til begge foraeldre, ogsaa efter en skilsmisse;

158. mener, at barnet skal raadspoerges om, hvem der skal vaere dets vaerge i tilfaelde af foraeldrenes doed, ligesom barnet, naar det bliver aeldre, skal have stoerre indflydelse, hvorefter dets vilje efter en vis alder skal vaere helt afgoerende;

159. kraever, at medlemsstaterne traeffer foranstaltninger til eventuel strafferetlig forfoelgelse af rejsebureauer og luftfartsselskaber, der reklamerer for sexturisme;

160. kraever, at straffen for handel med boern og seksuelle overgreb paa boern skaerpes i alle europaeiske lande, og at samtlige medlemsstater udsteder lovbestemmelser om ekstraterritorialitet, som goer det muligt paa deres respektive hoejhedsomraade at retsforfoelge en lovovertraeder for en strafbar handling, som vedkommende har begaaet i en anden medlemsstat;

Retten til et sundt miljoe

161. gentager, at retten til livet medfoerer et ansvar over for de nulevende og kommende generationer, der noedvendigvis kommer til udtryk gennem stoerre respekt for naturen som noedvendig forudsaetning for overlevelse;

162. er af den opfattelse, at de offentlige myndigheder skal garantere enhver et sundt miljoe og muligheden for at paavirke de afgoerelser, der traeffes om den paagaeldendes miljoe;

163. kraever, at medlemsstaterne harmoniserer de nationale lovgivningsbestemmelser og skaerper straffen for kraenkelse af miljoeet i overensstemmelse med princippet om, at forureneren betaler;

164. kraever, at der indfoeres forbud mod eksport af alle materialer, foedevarer, laegemidler, osv., som det er forbudt at afsaette i Den Europaeiske Union;

165. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og regeringerne og parlamenterne i medlemsstaterne og i de lande, der allerede formelt har ansoegt om medlemskab af Den Europaeiske Union.