P7_TA(2013)0040

Den fælles fiskeripolitik ***I

Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 6. februar 2013 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om den fælles fiskeripolitik (COM(2011)0425 — C7-0198/2011 — 2011/0195(COD))

(Almindelig lovgivningsprocedure: førstebehandling)

(2016/C 024/22)

Europa-Parlamentet,

henviser til sin beslutning af 8. juni 2011 om investering i fremtiden: en ny flerårig finansiel ramme (FFR) for et konkurrencedygtigt, bæredygtigt og inklusivt Europa (3) ; gentager, at der er behov for tilstrækkelige ekstra ressourcer i den næste FFR, således at det bliver muligt for Unionen at opfylde sine eksisterende politiske prioriteringer og de nye opgaver, der er fastsat i Lissabontraktaten, samt at reagere på uforudsete begivenheder; opfordrer Rådet til, såfremt det ikke er enigt i denne fremgangsmåde, at præcisere, hvilke af dets politiske prioriteringer eller projekter det vil være indstillet på helt at opgive til trods for deres bevislige europæiske merværdi;

påpeger, at forslagets anslåede finansielle virkninger kun er vejledende for lovgivningsmyndigheden, og at de finansielle virkninger ikke kan fastsættes endeligt, før der er opnået enighed om forslaget til forordning om den flerårige finansielle ramme for 2014-2020;

(1) EUT C 181 af 21.6.2012, s. 183.

(2) EUT C 225 af 27.7.2012, s. 20.

(3) EUT C 380 E af 11.12.2012, s. 89.

P7_TC1-COD(2011)0195

Europa-Parlamentets holdning fastlagt ved førstebehandlingen den 6. februar 2013 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. …/2013 om den fælles fiskeripolitik, om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 768/2005, om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 og Rådets afgørelse 2004/585/EF

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Ved Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 (4) blev der indført en EF-ordning for bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcer under den fælles fiskeripolitik.

(2) Den fælles fiskeripolitik omfatter bevarelse, forvaltning og udnyttelse bevarelsen af levende marine ressourcer og forvaltningen af fiskeriet fra dem . Desuden omfatter den, for så vidt angår markedsforanstaltninger og finansielle foranstaltninger til støtte af dens mål, levende ferskvandsressourcer og akvakultur akvakulturaktiviteter samt forarbejdning og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter, når sådanne aktiviteter udøves på medlemsstaternes område eller i EU-farvande, herunder sådanne aktiviteter, der udøves af fiskerfartøjer, som fører et tredjelands flag og er registreret i et tredjeland, eller af EU-fiskerfartøjer eller borgere i medlemsstaterne, jf. dog flagstatens primære ansvar, under hensyntagen til bestemmelserne i artikel 117 i De Forenede Nationers havretskonvention (Unclos). [Ændring 2]

(3) Den fælles fiskeripolitik bør sikre, at fiskeriet og akvakulturen bidrager til at skabe miljømæssigt, økonomisk og socialt bæredygtige forhold på lang sigt. Den bør også bidrage til at øge produktiviteten, at sikre omfatte regler, der sigter på at sikre sporbarheden, sikkerheden og kvaliteten af produkter, der importeres til Unionen, en rimelig levestandard i fiskerierhvervet, at skabe fødevaresikkerhed, stabile markeder, at bevare bevarelse af ressourcerne og at sikre sikring af forsyninger til forbrugerne forsyninger til rimelige priser. [Ændring 3]

(4) Unionen er kontraherende part i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 (Unclos) (5) og har ratificeret De Forenede Nationers aftale af 4. august 1995 om gennemførelse af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 for så vidt angår bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskearter (FN-aftale fra 1995 om fiskebestande) (6). Unionen har også godkendt aftalen af 24. november 1993 om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på det åbne hav (FAO-overholdelsesaftalen) vedtaget af De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (7). Ved disse internationale instrumenter fastsættes der først og fremmest bevarelsesforpligtelser, herunder forpligtelser til at træffe bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der skal sikre, at de marine ressourcer opretholdes på eller genoprettes til niveauer, der kan give maksimalt bæredygtigt udbytte både i havområder under national jurisdiktion og på åbent hav, og til at samarbejde herom med andre lande, en forpligtelse til bred anvendelse af forsigtighedsprincippet i forbindelse med bevarelse, forvaltning og udnyttelse af fiskebestande, en forpligtelse til at sikre forenelighed mellem bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger i områder, hvor marine ressourcer lever i have med forskellig jurisdiktionsstatus, samt en forpligtelse til at tage behørigt hensyn til anden lovlig udnyttelse af havene. Den fælles fiskeripolitik bør bidrage til, at EU kan varetage sine internationale forpligtelser i henhold til disse internationale instrumenter på korrekt vis. Hvis medlemsstaterne vedtager bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som de har fået bemyndigelse til at vedtage som led i den fælles fiskeripolitik, bør de også handle på en måde, der er fuldt forenelig med de internationale bevarelses- og samarbejdsforpligtelser i henhold til nævnte internationale instrumenter.

(5) På verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg i 2002 forpligtede Unionen og dens medlemsstater sig til at tage skridt til at modvirke den fortsatte nedgang i mange fiskebestande. Unionen bør derfor forbedre sin fælles fiskeripolitik, så det først og fremmest sikres, at udnyttelsen af bestandene af levende marine ressourcer genoprettes til og opretholdes fiskeridødeligheden senest i 2015 fastsættes på niveauer, der sikrer som bør gøre det muligt , at de befiskede bestande giver fiskebestandene senest i 2020 genoprettes til niveauer, der ligger højere end dem, der kan give maksimalt bæredygtigt udbytte senest i 2015 , og som bør gøre det muligt, at alle genoprettede bestande opretholdes på disse niveauer . I de tilfælde, hvor der ikke foreligger så mange videnskabelige oplysninger, kan det være nødvendigt at anvende proxyvariabler på det maksimalt bæredygtige udbytte. [Ændring 5]

(5a) Begrebet maksimalt bæredygtigt udbytte som fastsat i Unclos er et mål for fiskeriforvaltning, som har været retligt bindende for Unionen siden dens ratificering i 1998. [Ændring 6]

(5b) Fastlæggelse af grænser for fiskeridødelighed, der er lavere end dem, der er nødvendige for at opretholde fiskebestandene på niveauer, der er højere end dem, der sikrer et maksimalt bæredygtigt udbytte, er den eneste måde, hvorpå det kan sikres, at fiskerierhvervet kan blive økonomisk bæredygtigt på lang sigt uden at være afhængigt af offentlig støtte. [Ændring 232]

(5c) Flerårige planer bør være det vigtigste instrument til at sikre, at fiskeridødeligheden senest i 2015 fastsættes på niveauer, der bør gøre det muligt, at fiskebestandene senest i 2020 genoprettes til højere niveauer end dem, der giver maksimalt bæredygtigt udbytte, og som bør gøre det muligt, at alle genoprettede bestande opretholdes på disse niveauer. Kun et tydeligt og bindende tilsagn om at overholde disse datoer kan sikre, at der træffes øjeblikkelige foranstaltninger, og at genoprettelsesprocessen ikke forsinkes yderligere. For så vidt angår de bestande, hvor der endnu ikke er vedtaget en flerårig plan, er det væsentligt at sikre, at Rådet, når det fastsætter fiskerimulighederne for disse, fuldt ud overholder målene i den fælles fiskeripolitik. [Ændring 7]

(5d) For at skabe mere stabile betingelser for fiskerisektoren, bør det være muligt for flerårige planer at indeholde bestemmelser, der begrænser de årlige udsving i den samlede tilladte fangstmængde for genoprettede bestande. De præcise begrænsninger af disse udsving bør fastsættes i de flerårige planer. [Ændring 8]

(5e) Forvaltningsbeslutninger vedrørende det maksimalt bæredygtige udbytte i blandet fiskeri bør tage højde for de vanskeligheder, der er forbundet med at fiske alle bestande i et blandet fiskeri i overensstemmelse med det maksimalt bæredygtige udbytte, i tilfælde hvor videnskabelig rådgivning viser, at det er meget vanskeligt at undgå at måtte lukke fiskeriet af en bestand ved at forbedre de anvendte fiskeredskabers selektivitet. ICES og Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) bør anmodes om at rådgive om, hvad der er passende niveauer for fiskeridødelighed i sådanne situationer. [Ændring 9]

(5f) Hvis det er nødvendigt drastisk at reducere fiskerimulighederne i en overgangsperiode for at opnå det maksimalt bæredygtige udbytte, bør Unionen og medlemsstaterne sikre, at der træffes passende sociale og økonomiske foranstaltninger til at opretholde et tilstrækkeligt antal virksomheder i hele produktionskæden, således at der opnås en balance mellem flådekapaciteten og de disponible ressourcer, når det maksimalt bæredygtige udbytte nås. [Ændring 10]

(6) Der er ved den afgørelse, som konference mellem parterne i konventionen om den biologiske mangfoldighed har vedtaget om strategiplanen for biodiversitet for perioden 2011-2020 (8), blevet opstillet fiskerimål, og det bør i den fælles fiskeripolitik sikres, at de er i tråd med de biodiversitetsmål, som Det Europæiske Råd har vedtaget (9), og målene i Kommissionens meddelelse »Vores livsgaranti, vores naturkapital: Unionens biodiversitetsstrategi frem til 2020« (10), navnlig med henblik på at opnå maksimalt bæredygtige udbytte senest i 2015.

(7) Bæredygtig udnyttelse af levende marine ressourcer bør altid baseres på en forsigtighedstilgang efter forsigtighedsprincippet, jf. artikel 191, stk. 2, første afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) , under hensyntagen til tilgængelige videnskabelige data . [Ændring 12]

(8) Den fælles fiskeripolitik bør bidrage til at beskytte havmiljøet , til bæredygtig forvaltning af alle kommercielt udnyttede arter og især til at opnå en god miljøtilstand i havmiljøet senest i år 2020, jf. artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF af 17. juni 2008 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategirammedirektivet) (11). [Ændring 13]

(8a) Den fælles fiskeripolitik bør ligeledes bidrage til at forsyne Unionens marked med fødevarer med et højt næringsindhold og til at mindske det indre markeds fødevareafhængighed såvel som til direkte og indirekte jobskabelse og økonomisk udvikling i kystområderne. [Ændring 14]

(9) Der bør iværksættes en økosystembaseret strategi for fiskeriforvaltning og fiskeriaktiviteternes miljøvirkninger bør begrænses, ligesom for at sikre , at påvirkningen af det marine økosystem fra menneskelige aktiviteter holdes på et minimum, at uønskede fangster bør forebygges, mindskes mest muligt og om muligt elimineres, og at der gradvis elimineres opnås en situation, hvor alle fangster landes . [Ændring 15]

(10) Det er vigtigt, at den fælles fiskeripolitik forvaltes efter principperne om god forvaltningspraksis. Disse principper omfatter beslutningstagning på basis af den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning, bred aktørinddragelse og langsigtede perspektiver. At den fælles fiskeripolitik kan forvaltes korrekt, afhænger også af, at ansvarsfordelingen mellem Unionen, de nationale myndigheder, de regionale myndigheder og de lokale myndigheder klart defineres, og at de foranstaltninger, der træffes, er forenelige med hinanden og i tråd med de foranstaltninger, der træffes som led i andre EU-politikker.

(11) Der bør i den fælles fiskeripolitik i givet fald tages fuldt hensyn til dyresundhed, dyrevelfærd og fødevare- og fodersikkerhed.

(12) Gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik bør gennemføres på enmåde, der generelt er i overensstemmelse med andre EU-politikker, og som navnlig tager hensyn til samspillet med Unionens handlinger i andre havpolitiske områder som indgår i den integrerede havpolitik (12) , idet alle spørgsmål vedrørende Europas have, herunder maritim fysisk planlægning, hænger sammen. Der bør i forvaltningen af de forskellige sektorpolitikker for Østersøen, Nordsøen, Det Keltiske Hav, Biscayabugten og havområdet ud for den iberiske halvø, Middelhavet og Sortehavet sikres, at der skabes den fornødne sammenhæng og integration. [Ændring 17]

(13) EU-fiskerfartøjer bør have lige adgang til EU-farvande og ressourcer omfattet af den fælles fiskeripolitiks regler.

(14) De nuværende regler, der begrænser adgangen til ressourcer inden for medlemsstaternes 12-sømilezone, har fungeret tilfredsstillende til gavn for bevarelsen ved at begrænse fiskeriindsatsen i de mest følsomme EU-farvande. Med disse regler har det også været muligt at opretholde det traditionelle fiskeri, som er meget afgørende for den sociale og økonomiske udvikling i visse kystsamfund. Disse regler bør derfor fortsat anvendes , og de bør så vidt muligt styrkes ved at give præferenceadgang til ikke-industrielt og kystnært fiskeri . [Ændring 18]

(14a) Definitionen af ikke-industrielt fiskeri bør udvides, så der tages hensyn til kriterier udover fartøjets størrelse, herunder bl.a. vejrforhold, fiskeriteknikkernes indvirkning på det marine økosystem, tid tilbragt på havet og karakteristika for den økonomiske enhed, der udnytter ressourcerne. Små øer beliggende ud for kysten, som er afhængige af fiskeri, bør især anerkendes og støttes både finansielt og gennem tildeling af supplerende ressourcer for at sætte dem i stand til at overleve og trives i fremtiden. [Ændring 19]

(15) De levende marine ressourcer omkring Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer bør fortsat nyde særlig beskyttelse, idet de bidrager til at opretholde den lokale økonomi på disse øer under hensyntagen til øernes strukturelle, sociale og økonomiske situation. Visse fiskeriaktiviteter i de pågældende farvande må kun udøves af fiskerfartøjer, der er registreret i en havn på Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer, og denne begrænsning bør opretholdes.

(16) Målet med bæredygtig udnyttelse af de levende marine ressourcer kan nås på en mere effektiv måde ved en flerårig tilgang til fiskeriforvaltning, hvor . Medlemsstaterne bør med henblik herpå og i tæt samarbejde med de offentlige myndigheder og de rådgivende råd skabe betingelserne for bæredygtighed , herunder på lokalt plan, og opstilling af flerårige planer, som afspejler de forskellige fiskeriers særlige karakteristika, bør prioriteres. Dette kan opnås gennem fælles foranstaltninger på regionalt plan og på en mere bindende måde gennem beslutningsprocedurer, som fører til udarbejdelsen af flerårige planer. [Ændring 20]

(17) De flerårige planer bør om muligt omfatte flere bestande, hvis der er tale om fælles udnyttelse af sådanne bestande. De flerårige planer bør danne grundlag for fastsættelsen af fiskerimuligheder og kvantificerbare mål for bæredygtig udnyttelse af de berørte bestande og marine økosystemer, idet der i planerne opstilles klare tidsplaner og beskyttelsesforanstaltninger for uforudset udvikling. Flerårige forvaltningsplaner bør ligeledes underlægges præcist fastsatte forvaltningsmål med henblik på at bidrage til den bæredygtige udnyttelse af de pågældende bestande og af de marine økosystemer. Når forvaltningsscenariet kan have en socioøkonomisk indvirkning på de pågældende regioner, bør disse planer vedtages i samråd med aktører i fiskerisektoren, med videnskabsfolk og med institutionelle partnere. [Ændring 21]

(18) Der er behov for foranstaltninger, der kan reducere og eliminere de nuværende store uønskede fangster og gradvist eliminere udsmid. Uønskede fangster og Desværre har tidligere lovgivning ofte pålagt fiskerne at smide værdifulde ressourcer ud. Udsmid er et stort spild, som har negativ indvirkning på bæredygtig udnyttelse af levende marine ressourcer, på de marine økosystemer og på fiskeriets finansielle levedygtighed. Der bør indføres en forpligtelse til at lande alle fangster af forvaltede bestande, der tages under fiskeri i EU-farvande eller af EU-fiskerfartøjer, idet forpligtelsen gennemføres gradvis. Det bør prioriteres at udvikle, fremme og støtte foranstaltninger og incitamenter, der har sigte på at undgå uønskede fangster i første omgang. [Ændring 22]

(18a) Forpligtelsen til at lande alle fangster bør indføres efter en fremgangsmåde, hvor de forskellige fiskerier tages hver for sig. Fiskerne bør have ret til at fortsætte med udsmid af arter, for hvilke den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning angiver en høj overlevelsesrate for fisk, der bliver genudsat under bestemte betingelser for en given slags fiskeri. [Ændring 23]

(18b) For at få forpligtelsen til at lande alle fangster til at fungere og afbøde virkningen af forskellige årlige fangstsammensætninger bør medlemsstaterne have lov til at overføre kvoter fra år til år op til en vis procentdel. [Ændring 24]

(19) Aktørerne bør ikke have fuldt økonomisk udbytte af landinger af uønskede fangster. Landinger af fisk, der er under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse, bør kun kunne afsættes til bestemte formål og bør udelukkes fra afsætning til konsum. Den enkelte medlemsstat bør frit kunne beslutte, hvorvidt den ønsker at give tilladelse til, at landede fisk uddeles gratis til velgørende formål. [Ændring 25]

(20) Af hensyn til bevarelsen af bestande og flåders og fiskeriers tilpasningsevne bør der opstilles klare mål for visse tekniske foranstaltninger , og forvaltningsniveauerne bør tilpasses forvaltningsbehovene . [Ændring 26]

(21) For bestande, som der ikke er opstillet flerårige planer for, bør det sikres, at de udnyttes på en sådan måde, at de giver maksimalt bæredygtigt udbytte, ved at der fastsættes fangst- og/eller fiskeriindsatsbegrænsninger. Hvis der ikke er tilstrækkelige data til rådighed, bør fiskeriet forvaltes ved hjælp af referencestandarder. [Ændring 27]

(21a) Unionen bør styrke sin indsats for at opnå et effektivt internationalt samarbejde og en effektiv forvaltning af bestandene i de farvande, som både EU-medlemsstater og tredjelande grænser op til, og, hvor det er relevant, træffe foranstaltninger med henblik på oprettelse af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer for disse områder. Navnlig bør Unionen arbejde for oprettelsen af en regional fiskeriforvaltningsorganisation for Sortehavet. [Ændring 28]

(22) På grund af fiskeriets den vanskelige økonomiske situation for en del af fiskeriet og visse kystsamfunds afhængighed af fiskeri bør der skabes et relativt stabilt fiskeri ved at fordele fiskerimulighederne blandt medlemsstaterne på basis af en forudsigelig andel af bestandene til hver medlemsstat. [Ændring 29]

(23) På grund af bestandenes skiftende biologiske forhold bør en sådan relativ stabilitet sikre, at der tages hensyn til de særlige behov i områder, hvor lokalbefolkningen er særlig afhængig af fiskeri og aktiviteter i tilknytning hertil, jf. Rådets resolution af 3. november 1976 om visse aspekter udadtil ved oprettelsen af en fiskerizone på 200 sømil inden for Fællesskabet fra den 1. januar 1977 at regne (13), særlig bilag VII. Det er i den betydning, begrebet »tilsigtet relativ stabilitet« bør forstås.

(24) Medlemsstaterne bør kunne forelægge Kommissionen velbegrundede anmodninger om at vedtage foranstaltninger i henhold til den fælles fiskeripolitik, som medlemsstaterne anser for nødvendige for at opfylde forpligtelserne vedrørende særligt beskyttede områder, jf. artikel 4 i Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle (14), særlige bevaringsområder, jf. artikel 6 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (15), og beskyttede havområder, jf. artikel 13, stk. 4, i direktiv 2008/56/EF.

(25) Hvis der opstår en alvorlig trussel for bevarelsen af de levende marine ressourcer eller for det marine økosystem som følge af fiskeri, og en sådan trussel kræver øjeblikkelig handling, bør Kommissionen efter at have hørt de rådgivende råd og de berørte medlemsstater kunne træffe midlertidige foranstaltninger. Disse foranstaltninger bør fastsættes inden for fastlagte tidsrammer og bør være operationelle i et nærmere bestemt tidsrum. [Ændring 30]

(26) Medlemsstaterne bør efter at have taget behørigt hensyn til de relevante rådgivende råds og aktørers synspunkter kunne træffe bevarelsesforanstaltninger og tekniske foranstaltninger til gennemførelse af den fælles fiskeripolitik, for at der i politikken i højere grad kan tages hensyn til de faktiske forhold i og karakteristika for de forskellige havområder og de enkelte fiskerier og for at opnå bedre efterlevelse af politikken. [Ændring 31]

(26a) Medlemsstaterne bør tilskyndes til at samarbejde med hinanden på regionalt plan. [Ændring 32]

(27) Medlemsstaterne bør have lov til inden for deres 12-sømilezone at træffe bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger gældende for alle EU-fiskerfartøjer, forudsat at sådanne foranstaltninger, når de gælder for EU-fiskerfartøjer fra andre medlemsstater, er ikke-diskriminerende, at der har fundet forudgående samråd med andre medlemsstater sted, og at EU ikke har truffet foranstaltninger, der specifikt vedrører bevarelse og forvaltning inden for den pågældende 12-sømilezone.

(28) Medlemsstaterne bør for bestande i EU-farvande kunne træffe bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der kun gælder for EU-fiskerfartøjer, der fører deres flag.

(28a) Adgang til fiskeri bør baseres på gennemsigtige og objektive miljømæssige og sociale kriterier til fremme af et ansvarligt fiskeri, hvilket kan medvirke til at sikre, at de aktører, der fisker på en mindre miljøskadelig måde og skaber de største fordele for samfundet, støttes. [Ændring 234]

(29) Der bør senest den 31. december 2013 indføres en ordning med omsættelige fiskekvoteandele for de fleste bestande, der forvaltes under den fælles fiskeripolitik, for alle fiskerfartøjer med en længde overalt på mindst 12 meter og alle andre fiskerfartøjer, der fisker med trukne redskaber. Medlemsstaterne kan udelukke fartøjer med en længde overalt på op til 12 meter, undtagen fartøjer, der fisker med trukne redskaber, fra omsættelige fiskekvoteandele. En sådan ordning bør bidrage til, at fiskerierhvervet frivilligt reducerer flåden, og til at opnå bedre økonomiske resultater, samtidig med at medlemsstaterne får mulighed for på et juridisk gyldigt og eksklusivt grundlag at omsætte en vis del af de kvoter, de har fået tildelt i form af årlige fiskerimuligheder. Eftersom de levende marine ressourcer er et fælles gode, bør omsættelige fiskekvoteandele kun give brugsret til en del af en medlemsstats årlige fiskerimuligheder, og brugsretten kan trækkes tilbage efter fastsatte regler. [Ændring 33]

(29a) I overensstemmelse nærhedsprincippet bør den enkelte medlemsstat selv kunne vælge, hvilken metode den vil anvende ved fordelingen af de fiskerimuligheder, den har fået tildelt, og der bør ikke fastlægges en fordelingsordning på EU-plan. Medlemsstaterne bør således stadig frit kunne vælge, om de vil indføre en ordning med omsættelige fiskekvoteandele. [Ændring 37]

(30) Kvoteandele bør være omsættelige og kunne lejes ud for i højere grad at inddrage fiskerierhvervet i forvaltningen af fiskerimuligheder og sikre, at fiskere, der forlader erhvervet, ikke vil være afhængige af offentlig finansiel støtte i henhold til den fælles fiskeripolitik. [Ændring 35]

(31) På grund af visse ikke-industrielle flåders specifikke karakteristika og socioøkonomiske sårbarhed er det berettiget at begrænse ordningen med omsættelige fiskekvoteandele til store fartøjer. Ordningen med omsættelige fiskekvoteandele bør gælde for bestande, som der tildeles fiskerimuligheder for. [Ændring 36]

(31a) Kommissionen bør vurdere flåden for at få pålidelige data om det nøjagtige omfang af overkapacitet på EU-plan og derved gøre det muligt at foreslå passende og målrettede instrumenter til reduktion heraf. [Ændring 34]

(31b) Der bør indføres en bindende ordning for vurdering af flåderegistre og kontrol med kapacitetslofter for at sikre, at hver enkelt medlemsstat respekterer de kapacitetslofter, den er blevet tildelt, og for at styrke fiskerikontrolordningen, således at fiskerikapaciteten tilpasses de disponible ressourcer. [Ændring 38]

(32) For EU-fiskerfartøjer, der ikke fisker under en ordning med omsættelige fiskekvoteandele, kan der træffes I nogle tilfælde er medlemsstaterne stadig nødt til at træffe specifikke foranstaltninger til for at tilpasse antallet af EU-fiskerfartøjer deres fiskerikapacitet til de disponible ressourcer. Der bør derfor foretages en vurdering af kapaciteten for alle bestande og havområder i Unionen. Denne vurdering bør ved sådanne baseres på fælles retningslinjer. Hver enkelt medlemsstat bør kunne vælge de foranstaltninger fastsættes obligatoriske flådekapacitetslofter og nationale tilgangs/afgangsordninger i forbindelse med oplægningsstøtte fra Den Europæiske Fiskerifond og instrumenter, den ønsker at anvende med henblik på at reducere overskydende fiskerikapacitet . [Ændring 39]

(33) Medlemsstaterne bør registrere et vist minimum af oplysninger om specifikationer og aktiviteter for EU-fiskerfartøjer, der fører deres flag. Sådanne registre bør stilles til rådighed for Kommissionen med henblik på overvågning af medlemsstaternes flådestørrelse.

(34) For at kunne forvalte fiskeriet på basis af den bedste foreliggende videnskabelige fuldstændig og nøjagtig videnskabelig rådgivning kræves der harmoniserede, pålidelige og nøjagtige datasæt. Medlemsstaterne bør derfor indsamle data om flåder og deres fiskeriaktiviteter, især biologiske data om fangster, herunder udsmid, samt undersøgelsesdata om fiskebestande og om fiskeriets mulige indvirkning på det marine økosystem. Kommissionen bør tilvejebringe de nødvendige betingelser for dataharmonisering med henblik på at fremme en økosystembaseret fortolkning af bestandene. [Ændring 40]

(35) Dataindsamlingen bør omfatte data, som gør det lettere at foretage en økonomisk vurdering af alle virksomheder, der beskæftiger sig med fiskeri og akvakultur og forarbejdning af fiskevarer og akvakulturprodukter, uanset deres størrelse, og af beskæftigelsestendenserne i disse sektorer , samt data om konsekvenserne af denne udvikling for fiskerisamfundene . [Ændring 41]

(36) Medlemsstaterne bør forvalte de indsamlede data og stille dem til rådighed for slutbrugerne af videnskabelige data på basis af et flerårigt EU-program og forsyne aktørerne med de relevante resultater . Regionale myndigheder bør inddrages mere aktivt i dataindsamlingen. Medlemsstaterne bør endvidere samarbejde med hinanden om at koordinere dataindsamlingen. Medlemsstaterne bør i givet fald også samarbejde med tredjelande om dataindsamling, om muligt gennem samme havområde om dataindsamling et regional organ, der er oprettet til dette formål, og under hensyntagen til nødvendigheden af at overholde international ret, især Unclos . [Ændring 42]

(37) Den politikorienterede fiskerividenskab bør styrkes gennem nationale programmer for fiskerividenskabelig dataindsamling, uafhængig forskning og innovation koordineret med andre medlemsstater og, gennem værktøjer i Unionens rammeprogram for forskning og innovation og gennem den nødvendige dataharmonisering og systematisering, som Kommissionen bør gennemføre . [Ændring 43]

(38) Unionen bør fremme den fælles fiskeripolitiks mål internationalt. I den forbindelse bør Unionen tilstræbe at gøre regionale og internationale organisationer inden for bevarelsen og den bæredygtige forvaltning af internationale fiskebestande mere effektive ved fremme af beslutningstagning baseret på videnskabelige data, forbedret overholdelse af reglerne, større gennemsigtighed og øget , garanti for reel aktørinddragelse og bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri). [Ændring 44]

(39) Det bør gennem fiskeriaftaler om bæredygtigt fiskeri med tredjelande sikres, at Unionens fiskeri i tredjelandsfarvande baseres på den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning, så det sikres, at de levende marine ressourcer udnyttes bæredygtigt og bevares, samtidig med, at Unclos' principper om overskud overholdes . Sådanne ordninger, der giver adgang til fiskeri til gengæld for en finansiel modydelse fra Unionen, bør bidrage til at skabe et velfungerende system til indsamling af videnskabelige data og til en velfungerende forvaltningsramme, som bl.a. skal sikre, at der gennemføres effektive overvågnings- og kontrolforanstaltninger. [Ændring 45]

(40) Indførelsen af en menneskerettighedsklausul i aftaler om bæredygtigt fiskeri bør være fuldt forenelig med Unionens overordnede udviklingspolitiske mål.

(41) Overholdelse af de demokratiske værdier og menneskerettighederne, jf. verdenserklæringen om menneskerettigheder og andre relevante internationale menneskerettighedsinstrumenter, og af retsstatsprincippet bør være et væsentligt element i aftaler om bæredygtigt fiskeri, og sådanne aftaler bør derfor indeholde en specifik menneskerettighedsklausul.

(41a) Da pirateri er et stort problem for de EU-fartøjer, der fisker i tredjelande under bilaterale eller multilaterale aftaler, og under hensyntagen til, at disse fartøjer er særligt sårbare over for pirateri, bør foranstaltningerne og operationerne til beskyttelse af dem styrkes. [Ændring 46]

(42) Akvakulturen bør bidrage til, at fødevareproduktionspotentialet forbliver bæredygtigt i hele Unionen, så EU-borgernes fødevareforsyningssikkerhed fødevaresikkerhed, herunder fødevareforsyninger, samt vækst og beskæftigelse er sikret på lang sigt, og Unionen kan bidrage til at dække den stigende globale efterspørgsel efter akvatiske fødevarer. [Ændring 47]

(43) Af Kommissionens strategi for bæredygtig udvikling af europæisk akvakultur (16), der blev vedtaget i 2009, og som blev hils velkommen og godkendt af Rådet og Europa-Parlamentet, fremgår det, at der er behov for at skabe og fremme lige vilkår for akvakultur som grundlag for bæredygtig udvikling af denne sektor.

(44) Den fælles fiskeripolitik bør bidrage til »EUROPA 2020 En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« (17) og medvirke til, at målene opstillet i strategien nås.

(45) Akvakulturen i Unionen påvirkes af, at betingelserne ikke er ens i alle medlemsstaterne, bl.a. med hensyn til udstedelse af tilladelser til akvakulturbrugere, og der bør derfor opstilles strategiske EU-retningslinjer for nationale strategiplaner for at forbedre akvakulturens konkurrenceevne, så udvikling og innovation i akvakulturen og den økonomiske aktivitet fremmes, og livskvaliteten i kystområder og på landet forbedres, ligesom der bør indføres mekanismer til udveksling af oplysninger og bedste praksis gennem mellem medlemsstaterne efter en åben metode til koordinering af nationale foranstaltninger vedrørende forretningssikkerhed, adgang til EU-farvande og -områder og administrativ forenkling af licensudstedelse.

(46) På grund af akvakulturens specificitet er der behov for et rådgivende råd, hvor aktørerne kan høres om aspekter ved EU-politikkerne, der måtte berøre akvakulturen.

(46a) I betragtning af de særlige karakteristika, der præger regionerne i den yderste periferi, navnlig deres fjerne geografiske beliggenhed og den betydning, fiskeriet har for deres økonomier, bør der oprettes et rådgivende råd for regionerne i den yderste periferi, opdelt i tre afdelinger dækkende det vestlige Atlanterhav, det østlige Atlanterhav og Det Indiske Ocean. Dette rådgivende råd bør bl.a. bidrage til foranstaltninger mod ulovligt, udeklareret og uforvaltet fiskeri verden over. [Ændring 48]

(47) Der er behov for at styrke EU-fiskeriets og EU-akvakulturens konkurrenceevne og for forenkling, så produktionen og afsætningen af fiskevarer og akvakulturprodukter kan forvaltes bedre. I forbindelse hermed er der behov for at sikre gensidighed i samhandelen med tredjelande, så der skabes lige betingelser på Unionens marked, ikke kun med hensyn til bæredygtigt fiskeri, men også med hensyn til sundhedskontrol . Den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter bør sikre, at der skabes lige vilkår for alle fiskevarer og akvakulturprodukter, der afsættes i , uanset om disse varer og produkter stammer fra Unionen eller tredjelande , at forbrugerne bliver bedre i stand til at træffe kvalificerede valg og baseret på sporbarhed, støtte ansvarligt forbrug, og at den økonomiske viden om og forståelse af EU-markederne i hele forsyningskæden forbedres. Denne forordnings del om den fælles markedsordning bør omfatte bestemmelser, der gør import af fiskeri- og akvakulturprodukter betinget af overholdelse af internationalt anerkendte sociale og miljømæssige standarder. [Ændring 49]

(48) Den fælles markedsordning bør gennemføres i tråd med Unionens internationale forpligtelser, bl.a. hvad angår WTO-bestemmelserne. For at den fælles fiskeripolitik kan fungere efter hensigten er der behov for en effektiv kontrol-, inspektions- og håndhævelsesordning, herunder bekæmpelse af IUU-fiskeri. Eksisterende lovgivning på området bør derfor anvendes effektivt, og der bør oprettes en EU-ordning for kontrol, inspektion og håndhævelse, så det sikres, at den fælles fiskeripolitiks regler overholdes. [Ændring 50]

(49) Som led i EU-ordningen for kontrol, inspektion og håndhævelse bør anvendelsen af ny effektiv teknologi fremmes. Medlemsstaterne eller Kommissionen bør have mulighed for at gennemføre pilotprojekter vedrørende ny teknologi og dataforvaltningssystemer. [Ændring 51]

(50) For at inddrage de berørte aktører i Unionens kontrol-, inspektions- og håndhævelsesordning bør medlemsstaterne kunne kræve, at indehavere af fiskerilicenser for EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på mindst 12 meter, der fører medlemsstaternes flag, deres aktører bidrager forholdsmæssigt til at dække udgifterne driftsudgifterne til den pågældende ordning. [Ændring 196]

(51) Medlemsstaterne kan ikke nå alle den fælles fiskeripolitiks mål, fordi de har problemer med fiskeriets udvikling og forvaltning og kun har begrænsede finansielle midler til rådighed. Unionen bør derfor for at bidrage til at nå disse mål yde finansiel støtte til de prioriterede mål i den fælles fiskeripolitik , og denne støtte bør afpasses efter de særlige forhold, der kendetegner fiskeriet i de enkelte medlemsstater . [Ændring 52]

(51a) Unionens finansielle støtte bør fremme udviklingen af offentlige varer og tjenesteydelser inden for fiskerisektoren og i særdeleshed støtte kontrol- og overvågningsforanstaltninger, dataindsamling samt forskning og udvikling af aktiviteter, der har til formål at sikre et sundt marint økosystem. [Ændring 245]

(52) Finansiel støtte fra Unionen bør gøres betinget af, at medlemsstaterne og aktørerne , herunder fartøjsejerne, overholder den fælles fiskeripolitiks regler. Sådan finansiel støtte bør derfor standses, suspenderes eller korrigeres, hvis medlemsstaterne overtræder den fælles fiskeripolitiks regler, og hvis aktørerne begår alvorlige overtrædelser af disse regler. [Ændring 53]

(53) Dialog med aktørerne har vist sig at være af stor betydning for at nå den fælles fiskeripolitiks mål. Eftersom forholdene ikke er ens i alle EU-farvande, og den fælles fiskeripolitik regionaliseres mere og mere, bør de rådgivende råd sørge for, at alle aktørers viden og erfaringer kommer den fælles fiskeripolitik til gode , især i forbindelse med udarbejdelsen af de flerårige planer . [Ændring 54]

(54) Kommissionen bør bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter om oprettelse af nye rådgivende råd og om ændring af eksisterende rådgivende råds kompetenceområder, især Det er i betragtning af de særlige forhold for regionerne i den yderste periferi, for akvakulturen, for indlandsfiskeriet, for markederne og for Sortehavet , hensigtsmæssigt at oprette et nyt rådgivende råd for hvert af disse områder . [Ændring 55]

(55) For at nå den fælles fiskeripolitiks mål bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår at fastsætte fiskerirelaterede foranstaltninger til begrænsning af fiskeriets indvirkning i særlige bevaringsområder, at afhjælpe, når særligt hastende omstændigheder kræver det, en alvorlig trussel mod bevarelsen af marine biologiske ressourcer eller det marine økosystem , at indføre en forpligtelse til at lande alle fangster for at opfylde Unionens internationale forpligtelser, at træffe standardbevarelsesforanstaltninger som led i flerårige planer eller tekniske foranstaltninger, at omberegne flådekapacitetslofter, at fastlægge oplysninger om EU-fiskerfartøjers specifikationer og aktiviteter, og at fastsætte regler for gennemførelse af pilotprojekter vedrørende ny kontrolteknologi og dataforvaltningssystemer og at ændre bilag III for så vidt angår de rådgivende råds kompetenceområder og rådenes sammensætning og virkemåde. [Ændring 56]

(56) Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau.

(57) Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidigt og rettidigt og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.

(58) For at sikre ensartede betingelser for gennemførelse af tekniske krav for overførsel af oplysninger om fiskerflåderegistre og data, der er nødvendige for fiskeriforvaltning, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (18).

(59) For at nå den fælles fiskeripolitiks grundlæggende mål, som er at skabe miljømæssigt, økonomisk og socialt bæredygtige forhold for fiskeriet og akvakulturen på lang sigt og bidrage til at sikre fødevareforsyningerne, er det nødvendigt og relevant at fastsætte regler for bevarelse og udnyttelse af levende marine ressourcer samt regler, som sikrer Unionens fiskeri- og skaldyrsektors økonomiske og sociale bæredygtighed, og at stille tilstrækkelig finansiering til rådighed, hvor det er relevant . [Ændring 57]

(60) I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union, går denne forordning ikke videres, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

(61) Rådets afgørelse 2004/585/EF af 19. juli 2004 om oprettelse af regionale rådgivende råd som led i den fælles fiskeripolitik (19) bør ophæves, når de tilsvarende regler i henhold til denne forordning træder i kraft.

(62) Forordning (EF) nr. 199/2008 af 25. februar 2008 om fastlæggelse af en EF-ramme for indsamling, forvaltning og anvendelse af data i fiskerisektoren samt støtte til videnskabelig rådgivning vedrørende den fælles fiskeripolitik (20) bør ophæves, men bør fortsat gælde for de nationale programmer for indsamling og forvaltning af data for årene 2011–2013. [Ændring 58]

(63) På grund af de mange og omfattende ændringer bør Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 ophæves -

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

DEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Anvendelsesområde

1. Den fælles fiskeripolitik omfatter:

a) bevarelse, forvaltning og udnyttelse af levende marine ressourcer samt og bæredygtig udnyttelse og forvaltning af fiskeriet fra disse ressourcer

b) levende ferskvandsressourcer, akvakultur og forarbejdning og afsætning af fiskevarer og akvakulturprodukter for så vidt angår markedsforanstaltninger og finansielle foranstaltninger til støtte af den fælles fiskeripolitik , strukturelle foranstaltninger og forvaltning af flådekapaciteten

ba) fiskeriets sociale og økonomiske bæredygtighed, fremme af beskæftigelsen i og udvikling af kystsamfundene og de særlige problemer for småfiskeri og ikke-industrielt fiskeri samt akvakultur . [Ændring 59]

2. Den fælles fiskeripolitik omfatter de aktiviteter, der er omhandlet i stk. 1, hvis de udøves:

a) på medlemsstaternes område, eller

b) i EU-farvande, også af fiskerfartøjer, der fører tredjelandes flag og er registreret i tredjelande, eller

c) af EU-fiskerfartøjer uden for EU-farvande, eller

d) af borgere i medlemsstaterne, uden at det berører flagstatens primære ansvar.

Artikel 2

Generelle mål

1. Den fælles fiskeripolitik skal sikre, at fiskeri- og akvakulturaktiviteterne skaber er miljømæssigt, økonomisk og socialt bæredygtige forhold på lang sigt og forvaltes på en måde , der er i overensstemmelse med målene om at opnå økonomiske, sociale og bidrage beskæftigelsesmæssige fordele, og som bidrager til fødevareforsyningssikkerheden og giver mulighed for fritidsfiskeri samt for forarbejdningsindustri og landbaserede aktiviteter, der er direkte forbundet med fiskeriaktiviteter, under hensyntagen til både forbrugernes og producenterne interesser .

2. Fiskeriet skal i den fælles fiskeripolitik forvaltes efter en forsigtighedstilgang, og målet er senest i 2015 at sikre, at udnyttelsen af bestandene af levende marine ressourcer genoprettes til og opretholdes på grænserne for fiskeridødelighed fastsættes på et niveau, der gør det muligt senest i 2020 at genoprette fiskebestandene til et niveau, der ligger højere niveauer end dem, hvor populationerne af de befiskede arter der giver maksimalt bæredygtigt udbytte senest i 2015 , og som gør det muligt, at alle genoprettede bestande opretholdes på dette niveau .

3. Der skal i den fælles fiskeripolitik indføres en økosystembaseret tilgang til fiskeriforvaltning og akvakultur for at sikre, at fiskeri og akvakultur bidrager til målet om at begrænse fiskeriets menneskelige aktiviteters indvirkning på det marine økosystem , at de ikke bidrager til at nedbryde havmiljøet, og at de er effektivt skræddersyet til de enkelte fiskerier og regioner .

3a. Den fælles fiskeripolitik skal fremme kystsamfundenes bæredygtige udvikling og velfærd, beskæftigelsen samt arbejds- og sikkerhedsforholdene for dem, der arbejder i fiskeriet.

4. Kravene Den fælles fiskeripolitik skal være i overensstemmelse med Unionens miljølovgivning skal indarbejdes i den fælles fiskeripolitik og med Unionens øvrige politikker .

4a. Den fælles fiskeripolitik skal sikre, at flådernes fiskerikapacitet tilpasses til en udnyttelse, der er i overensstemmelse med stk. 2.

4b. Den fælles fiskeripolitik skal bidrage til indsamlingen af omfattende og pålidelige videnskabelige data. [Ændring 60]

Artikel 3

Specifikke mål

For at nå de generelle mål, der er opstillet i artikel 2, skal det med den fælles fiskeripolitik tilstræbes bl.a.:

a) at forbygge, mindske og så vidt muligt eliminere uønskede fangster af fisk fra kommercielle bestande og gradvis at sikre, at alle fangster af fisk fra sådanne bestande landes

aa) at sikre, at alle fangster fra befiskede og regulerede bestande landes under hensyntagen til den bedste videnskabelige rådgivning, og at det undgås at skabe nye markeder eller udvide eksisterende markeder

b) at skabe de rette betingelser for effektivt miljømæssigt bæredygtigt fiskeri i Unionen for at genoprette et økonomisk leve- og konkurrencedygtigt fiskerierhverv , der sikrer retfærdige betingelser på det europæiske marked

c) at fremme udviklingen af EU's akvakultur for at bidrage og hermed forbundne industrier og sikre, at de er miljømæssigt bæredygtige, og at de bidrager til fødevareforsyningssikkerheden og beskæftigelsen i kystområder og landdistrikter

d) at fremme en retfærdig fordeling af de marine ressourcer med henblik på at bidrage til at give dem, der er afhængige af fiskeriet, en rimelig levestandard og rimelige sociale standarder

e) at tage hensyn til forbrugerinteresser

f) at sikre systematisk og, harmoniseret , regelmæssig og pålidelig dataindsamling og gennemsigtig dataforvaltning og at håndtere problemer, der skyldes dårlig forvaltning af bestandene

fa) fremme ikke-industrielt kystfiskeri

fb) at bidrage til at opnå og opretholde en god miljøtilstand, jf. artikel 1, stk. 1, i direktiv 2008/56/EF. [Ændring 61+235]

Artikel 4

Principper for god forvaltningspraksis

Den fælles fiskeripolitik skal følge anvende nedenstående principper for god forvaltningspraksis:

a) klar fordeling af ansvaret mellem Unionen, medlemsstaterne, de regionale myndigheder , medlemsstaterne og de lokale myndigheder , der respekterer de enkelte medlemsstaters forfatningsmæssige ordninger

aa) behovet for en decentraliseret og regionaliseret tilgang til fiskeriforvaltning

b) vedtagelse af foranstaltninger i overensstemmelse med den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning

c) et langsigtet perspektiv

ca) begrænsning af administrative omkostninger

d) bred en passende inddragelse af aktører , navnlig af rådgivende råd og arbejdsmarkedets parter, på alle foranstaltningsstadier, lige fra udarbejdelse til gennemførelse, som kan sikre, at særlige regionale karakteristika bevares, gennem en regional tilgang

e) flagstatens primære ansvar

f) overensstemmelse med den integrerede havpolitik og med andre EU-politikker

fa) behovet for at gennemføre miljømæssige og strategiske konsekvensanalyser

fb) ligheden mellem den interne og den eksterne dimension af den fælles fiskeripolitik, således at standarder og håndhævelsesmekanismer, der anvendes internt i Unionen, også anvendes eksternt, når det er relevant

fc) gennemsigtig databehandling og beslutningstagning i overensstemmelse med konventionen fra FN's Økonomiske Kommission for Europa om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (»Aarhuskonventionen«), godkendt på Unionens vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF (21) . [Ændring 62+220]

Artikel 5

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »EU-farvande«: farvande og havbund , der henhører under medlemsstaternes højhedsområde eller jurisdiktion, med undtagelse af farvandene dem, der ligger omkring de territorier, der er nævnt i bilag II til traktaten [Ændring 63]

2) »levende marine ressourcer«: disponible og tilgængelige levende marine akvatiske arter, herunder anadrome og katadrome arter, i alle livscyklusstadier

3) »levende ferskvandsressourcer«: disponible og tilgængelige levende akvatiske ferskvandsarter

4) »fiskerfartøj«: fartøj, der er udstyret til kommercielt fiskeri efter levende marine ressourcer

5) »EU-fiskerfartøj«: fiskerfartøj, der fører en medlemsstats flag og er registreret i EU

5a) »fisker«: en person, der udøver erhvervsfiskeri, som anerkendt af medlemsstaten, om bord på et operationelt fiskerfartøj eller erhvervsmæssig fangst af marine organismer, som anerkendt af medlemsstaten, uden et fartøj [Ændring 64]

5b) »registrering i fiskerflåderegistret«: registrering af fiskerfartøj i en medlemsstats fiskerflåderegister [Ændring 65]

6) »maksimalt bæredygtigt udbytte«: den maksimale fangst det teoretisk højeste balancerede udbytte , som en bestand vedvarende (i gennemsnit) løbende kan decimeres med under de eksisterende (gennemsnitlige) miljøforhold, uden at dette i væsentlig grad påvirker reproduktionsprocessen [Ændring 66]

6a) »befiskede arter«: arter, der er genstand for fiskeritryk/-udnyttelse, herunder arter, der fanges som bifangst eller påvirkes af et fiskeri, men som ikke landes [Ændring 67]

7) »forsigtighedstilgang i fiskeriforvaltningen«: jf. artikel 6 i FN-aftalen om fiskebestande, en tilgang, ifølge hvilken manglende relevante videnskabelige data ikke kan betragtes som en gyldig grund til at udskyde eller undlade at træffe forvaltningsforanstaltninger til bevarelse af målarter, tilknyttede eller afhængige arter og ikke-målarter samt deres miljø [Ændring 68]

8) »økosystembaseret fiskeriforvaltningstilgang«: en tilgang, der sikrer, at de levende akvatiske ressourcer giver et højt udbytte, samtidig med at der i forbindelse med beslutningstagning tages hensyn til fiskeriets direkte og indirekte indvirkning på de marine økosystemer er lav og ikke til skade for sådanne økosystemers virkemåde, diversitet og integritet fremover , andre menneskelige aktiviteter og miljøfaktorer på målbestandene og alle andre arter, der tilhører det samme økosystem, eller er tilknyttede eller afhængige af den samme målbestand, og sikrer, at sådanne aktiviteters samlede pres holdes på et niveau, der er foreneligt med opnåelse af en god miljøtilstand [Ændring 237]

9) »fiskeridødelighed«: fangsten af en bestand i en given periode beregnet i forhold til den gennemsnitlige bestand, der er til rådighed for fiskeriet i den pågældende periode den takt, hvormed biomasse og enkeltindivider fjernes fra bestanden som følge af fiskeriaktiviteter [Ændring 70]

9a) »FMSY«: en fiskeridødelighed, der er i overensstemmelse med opnåelse af det maksimalt bæredygtige udbytte [Ændring 71]

10) »bestand«: en levende marin ressource med specifikke karakteristika, der forekommer i et givet forvaltningsområde [Ændring 72]

11) »fangstbegrænsning«: en kvantitativ begrænsning af landinger fangster af fisk fra en fiskebestand eller gruppe af fiskebestande i en given periode [Ændring 73]

11a) »uønskede fangster«: fangster af arter under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse eller mindstelandingsstørrelsen eller fangster af forbudte eller beskyttede arter eller af uafsættelige arter eller af enkelte fisk af afsættelige arter, som ikke lever op til kravene i EU's fiskeripolitik vedrørende tekniske foranstaltninger, kontrolforanstaltninger og bevaringsforanstaltninger [Ændring 74]

12) »bevarelsesreferencepunkt«: parameterværdier for fiskebestande (bl.a. biomasse (B), gydebiomasse (SSB) eller fiskeridødelighed (F )), som anvendes i fiskeriforvaltning fx ved fastsættelse af til at definere f.eks. et acceptabelt niveau for biologisk risiko eller et tilstræbt udbytteniveau [Ændring 75]

12a) »grænsereferencepunkt«: parameterværdier for fiskebestande (bl.a. biomasse eller fiskeridødelighed), som anvendes i fiskeriforvaltningen til at angive en tærskel, over eller under hvilken fiskeriforvaltningen er i overensstemmelse med et forvaltningsmål, f.eks. et acceptabelt niveau for biologisk risiko eller et tilstræbt udbytteniveau [Ændring 76]

12b) »bestand inden for biologisk sikre grænser«: bestand med en høj sandsynlighed for, at dens anslåede gydebiomasse ved årets udgang er højere end grænsereferencepunktet for biomasse (Blim), og dens anslåede fiskeridødelig for året før er lavere end grænsereferencepunktet for fiskeridødelighed (Flim) [Ændring 77]

13) »beskyttelsesforanstaltning«: en sikkerhedsforanstaltning, der er udformet med henblik på, at eller forebygge uønskede begivenheder undgås [Ændring 78]

14) »tekniske foranstaltninger«: foranstaltninger, der regulerer artssammensætningen, fangsternes størrelsessammensætning og fiskeriets indvirkning på økosystemkomponenterne eller deres funktion ved at pålægge betingelser for fiskeredskabers anvendelse og struktur og begrænsning egenskaber og ved at pålægge tids- og stedsrelaterede begrænsninger af adgangen til fiskeriområder [Ændring 79]

14a) »vigtige fiskehabitater«: skrøbelige marine habitater, som kræver beskyttelse på grund af deres vitale betydning for opfyldelsen af fiskearternes økologiske og biologiske behov, herunder gyde-, opvækst- og fourageringsområder [Ændring 80]

14b) »område, der er beskyttet mod fiskeri«: et geografisk afgrænset havområde, hvor alt fiskeri eller visse former for fiskeri er midlertidigt eller permanent forbudt eller begrænset for bedre at udnytte og bevare de levende akvatiske ressourcer eller for bedre at beskytte de marine økosystemer [Ændring 81]

15) »fiskerimuligheder«: en ret til at fiske efter en bestemt fiskebestand udtrykt i maksimale fangster og/eller eller en maksimal fiskeriindsats, og betingelser, der er funktionelt knyttet dertil, og som er nødvendige for at fastsætte dem på et givent niveau for et givet forvaltningsområde [Ændring 82]

16) »fiskeriindsats«: produktet af et fiskerfartøjs kapacitet og aktivitet; for en fartøjsgruppe er det summen af fiskeriindsatsen for alle fartøjer i gruppen

17) »omsættelige fiskekvoteandele«: genkaldelig brugsret til en specifik andel af de fiskerimuligheder, som en medlemsstat tildeles, eller som fastsættes i forvaltningsplaner vedtaget af en medlemsstat i henhold til artikel 19 i forordning (EF) nr. 1967/2006 (22) , og som indehaveren kan afstå til andre retmæssige indehavere af sådanne omsættelige fiskekvoteandele [Ændring 83]

18) »individuelle fiskerimuligheder«: årlige fiskerimuligheder, der tildeles indehavere af omsættelige kvoteandele i en medlemsstat på basis af den pågældende medlemsstats andel af fiskerimulighederne [Ændring 84]

19) »fiskerikapacitet«: et fartøjs fangstevne målt i fartøjsspecifikationer, herunder et fartøjs tonnage i GT og dets effekt i kW, jf. artikel 4 og 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 af 22. september 1986 om definition af fiskerfartøjers karakteristika (23) , samt arten og størrelsen af det anvendte fangstudstyr og andre parametre, der påvirker fartøjets fangstevne [Ændring 85]

19a) »opholdskapacitet«: områder om bord, der udelukkende er beregnet til besætningens ophold og hvile [Ændring 86]

20) »akvakultur«: opdræt eller dyrkning af akvatiske organismer efter metoder, der skal øge produktionen af de pågældende organismer ud over, hvad det naturlige miljø giver mulighed for, og hvor organismerne forbliver en fysisk eller juridisk persons ejendom i hele opdrætnings- eller dyrkningsfasen, indtil de er høstet [Ændring 87]

21) »fiskerilicens«: en licens som omhandlet i artikel 4, nr. 9, i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik (24)

22) »fiskeritilladelse«: en tilladelse som omhandlet i artikel 4, nr. 10, i forordning (EF) nr. 1224/2009

23) »fiskeri«: høst eller fangst af akvatiske organismer, der lever i deres naturlige miljø, eller bevidst anvendelse af alle metoder eller midler, der muliggør sådan høst eller fangst

24) »fiskevarer«: akvatiske organismer fra alle former for fiskeri

25) »aktør«: en fysisk eller juridisk person, der driver eller ejer en virksomhed, som beskæftiger sig med produktion, forarbejdning, afsætning og distribution af og handel i detailleddet med fiskevarer og akvakulturprodukter , eller enhver anden organisation, som repræsenterer fagfolk inden for fiskeriet, og som er juridisk anerkendt og varetager forvaltningen af adgangen til fiskeressourcer, erhvervsfiskeri og akvakultur [Ændring 88]

26) »alvorlig overtrædelse«: en overtrædelse som defineret i artikel 42, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (25) og artikel 90, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1224/2009

27) »slutbruger af videnskabelige data«: organ med forskningsmæssig forskningsorgan eller forvaltningsmæssig forvaltningsorgan, der har interesse i videnskabelig analyse af fiskeridata [Ændring 89]

28) »overskydende tilladt fangstmængde«: den del af den tilladte fangstmængde, som en kyststat ikke har kapacitet til at høste fiske i en given periode, hvilket resulterer i en samlet udnyttelsesgrad for individuelle bestande, der ligger under niveauerne, hvor bestande er i stand til at genoprettes til og opretholdes på højere niveauer end dem, der giver maksimalt bæredygtigt udbytte [Ændring 90]

29) »akvakulturprodukter«: akvatiske organismer fra enhver form for akvakultur i alle livscyklusstadier

30) »gydebiomasse«: overslag over biomassestørrelsen af en specifik fiskeressource, der reproducerer er tilstrækkelig moden til at reproducere sig selv på et givet tidspunkt, og som omfatter såvel han- og hunfisk som fisk, der føder levende unger [Ændring 91]

31) »blandede fiskerier«: fiskerier, hvor der i fiskeriområdet forekommer et bestemt område findes flere arter, som risikerer at blive fanget i redskaberne kan fanges samtidig [Ændring 92]

32) »aftaler om bæredygtigt fiskeri«: internationale aftaler med andre lande om adgang til ressourcer eller farvande med henblik på bæredygtig udnyttelse af en del af overskuddet af levende marine ressourcer til gengæld for en finansiel modydelse fra Unionen til støtte for den lokale fiskerisektor, med særlig vægt på indsamling af videnskabelige data, overvågning og kontrol eller med henblik på opnåelse af gensidig adgang til ressourcer eller farvande gennem udveksling af fiskerimuligheder mellem Unionen og de pågældende tredjelande [Ændring 93]

32a) »bifangst«: fangst af enhver organisme uden for målgruppen, uanset om den opbevares og landes eller smides ud [Ændring 95]

32b) »fangst«: levende marine ressourcer, der fanges ved fiskeri [Ændring 96]

32c) »fiskeri med lav miljøpåvirkning«: anvendelse af selektive fangstmetoder, som har mindst mulig skadelig indvirkning på marine økosystemer, og som medfører lave brændstofemissioner [Ændring 97]

32d) »selektivt fiskeri«: anvendelse af fangstmetoder eller fiskeredskaber, der tager sigte på at fange, og som fanger organismer efter størrelse og art, således at arter uden for målgruppen kan undgås eller genudsættes uskadt. [Ændring 98]

DEL II

ADGANG TIL FARVANDE

Artikel 6

Generelle regler for adgang til farvande

1. EU-fiskerfartøjer skal have lige adgang til alle EU-farvande og -ressourcer med undtagelse af de farvande, der er omhandlet i stk. 2 og 3, jf. dog foranstaltninger truffet i henhold til del III.

2. I farvande, der henhører under medlemsstaternes højhedsområde eller jurisdiktion, indtil 12 sømil fra basislinjerne har medlemsstaterne ret til i perioden 1. januar 2013 til31. december 2022 at begrænse fiskeriet således, at det forbeholdes fartøjer, der traditionelt fisker i sådanne farvande fra havne på den tilstødende kyst, jf. dog ordninger for EU-fiskerfartøjer, der fører en anden medlemsstats flag, som led i et bestående naboforhold mellem medlemsstater og ordningerne i bilag I, hvorved det for hver medlemsstat fastsættes, hvilke geografiske områder i andre medlemsstaters kystfarvande der må fiskes i, og hvilke arter der må fiskes efter. Medlemsstaterne kan planlægger eksklusiv eller præferentiel adgang for ikke-industrielle fiskere, småfiskere eller kystfiskere, idet der tages højde for sociale og miljømæssige faktorer, bl.a. de potentielle fordele, der kan drages af at tildele eksklusiv eller præferentiel adgang til lokale virksomheder eller mikrovirksomheder og for fiskere, der anvender selektive fiskerimetoder og fiskerimetoder med lav indvirkning på miljøet. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvilke begrænsninger der er indført i henhold til dette stykke. [Ændring 251]

3. I farvandene indtil 100 sømil fra Azorernes, Madeiras og De Kanariske Øers basislinjer kan de pågældende medlemsstater i perioden 1. januar 2013 til31. december 2022 begrænse fiskeriet til fartøjer, der er registreret i disse øers havne. Sådanne begrænsninger gælder ikke for EU-fartøjer, der traditionelt fisker i de pågældende farvande, hvis disse fartøjers fiskeriindsats ikke overstiger den traditionelle fiskeriindsats. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvilke begrænsninger der er indført i henhold til dette stykke.

3a. Det eksisterende biologisk følsomme områdes status, jf. artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 af 4. november 2003 om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF (26) , bibeholdes i sin nuværende form. [Ændring 99]

4. Bestemmelserne for ordningerne fastsat i stk. 2 og 3 vedtages senest den 31. december 2022.

DEL III

FORANSTALTNINGER TIL BEVARELSE OG BÆREDYGTIG UDNYTTELSE AF LEVENDE MARINE RESSOURCER [Ændring 100]

AFSNIT I

FORANSTALTNINGSTYPER

Artikel - 7

Almindelige bestemmelser om bevarelsesforanstaltninger

1. For at nå de generelle mål for den fælles fiskeripolitik, der er opstillet i artikel 2, vedtager Unionen foranstaltninger til bevarelse og bæredygtig udnyttelse af levende marine ressourcer som fastsat i artikel 7 og 8. De vedtages navnlig i form af flerårige planer i overensstemmelse med artikel 9, 10 og 11.

2. Disse foranstaltninger skal være i overensstemmelse med målene i artikel 2 og 3 og vedtages under hensyntagen til den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og udtalelser fra de relevante rådgivende råd.

3. Medlemsstaterne skal have beføjelser til at vedtage bevarelsesforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 17-24 og med andre relevante bestemmelser i denne forordning. [Ændring 101]

Artikel 7

Foranstaltningstyper i forbindelse med bevarelse

Foranstaltninger til bevarelse og bæredygtig udnyttelse af levende marine ressourcer kan bestå i:

a) at der vedtages flerårige planer efter artikel 9-11

b) at der opstilles mål for bæredygtig udnyttelse og bevarelse af bestande og for beskyttelse af havmiljøet mod indvirkning fra fiskeriet

c) at der vedtages foranstaltninger med henblik på tilpasning af antallet af fiskerfartøjer og/eller fiskerfartøjstyper til de disponible fiskerimuligheder

d) at skabe bl.a. økonomiske incitamenter til med henblik på at fremme af et mere selektivt fiskeri eller fiskeri med lav miljøpåvirkning og mere selektive fiskemetoder, der har en lav indvirkning på det marine økosystem og fiskeressourcerne, herunder ved at give præferentiel adgang til de nationale fiskerimuligheder, samt økonomiske incitamenter

e) at fastsætte nye vedtage foranstaltninger vedrørende fastsættelsen og tildelingen af fiskerimuligheder som fastlagt i artikel 16

f) at vedtage tekniske foranstaltninger som omhandlet i artikel 14 artikel 8 og 14

g) at træffe foranstaltninger vedrørende forpligtelsen til at lande alle fangster med henblik på at nå målsætningerne i artikel 15

h) at gennemføre pilotprojekter vedrørende alternative former for fiskeriforvaltningsmetoder og fiskeredskaber, som øger selektiviteten, eller som minimerer indvirkningen af fiskeri på det marine miljø

ha) at træffe foranstaltninger, der hjælper medlemsstaterne til at overholde forpligtelserne i henhold til miljølovgivningen

hb) at træffe andre foranstaltninger, som bidrager til at nå målene i artikel 2 og 3. [Ændring 102]

Artikel 7a

Oprettelse af områder til genopretning af fiskebestande

1. For at sikre bevarelsen af levende akvatiske ressourcer og marine økosystemer og som del af en forsigtighedsstrategi opretter medlemsstaterne et sammenhængende netværk af områder til genopretning af fiskebestande, i hvilke alle fiskeriaktiviteter er forbudt, som navnlig omfatter områder af betydning for fiskereproduktion.

2. Medlemsstaterne udpeger og øremærker de områder, som der er behov for med henblik på at oprette et sammenhængende netværk af områder til genopretning af fiskebestande. [Ændring 103]

Artikel 8

Typer af tekniske foranstaltninger

Tekniske foranstaltninger kan bl.a. omfatte:

a) maskestørrelser definitioner af fiskeredskabernes kendetegn og regler for deres anvendelse af fiskeredskaber

b) restriktioner specifikationer vedrørende fiskeredskabers konstruktion, herunder: i) ændringer eller supplerende anordninger, der skal øge selektiviteten eller begrænse minimere fiskeriets negative indvirkning på havbunden økosystemet ii) ændringer eller af supplerende anordninger, der skal reducere utilsigtet fangst af udryddelsestruede og beskyttede arter samt andre uønskede fangster

c) forbud mod eller restriktioner vedrørende anvendelse af visse fiskeredskaber i bestemte områder eller perioder andet teknisk udstyr

d) forbud mod eller begrænsning af fiskeri i bestemte områder og/eller eller perioder

e) krav om, at fiskerfartøjer indstiller fiskeriet i et bestemt område i en nærmere fastsat minimumsperiode for at beskytte en midlertidig akkumulering vigtige fiskehabitater, midlertidige akkumuleringer af sårbare marine ressourcer , truede arter eller fisk i reproduktions- eller opdrætningsfasen

f) specifikke foranstaltninger til begrænsning af minimering af fiskeriets negative indvirkning på marine økosystemer og ikke-målarter , navnlig dem, der er identificeret som biogeografisk følsomme, såsom undersøiske bjerge omkring regionerne i den yderste periferi, hvis ressourcer bør udnyttes af den lokale flåde, der fisker med selektive og miljøvenlige fiskeredskaber, herunder foranstaltninger til at undgå, mindske og så vidt muligt eliminere uønskede fangster.

g) andre tekniske foranstaltninger til beskyttelse af den marine biodiversitet. [Ændring 104+295]

AFSNIT II

EU-FORANSTALTNINGER

Artikel 9

Flerårige planer

1. Opstillingen af Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure, som en prioritet og senest den … (27) flerårige planer, der følger den videnskabelige rådgivning fra STECF og ICES, og som omfatter bevarelsesforanstaltninger, som sikrer, at fiskebestande opretholdes på eller genoprettes til højere niveauer end dem, hvor bestandene giver maksimalt bæredygtigt udbytte, skal have høj prioritet i overensstemmelse med artikel 2, stk . 2. De flerårige planer gør det endvidere muligt at nå andre målsætninger, jf. artikel 2 og 3.

2. I de flerårige planer fastsættes:

a) grundlaget for fastsættelse af fiskerimuligheder for de berørte fiskebestande på basis af foruddefinerede bevarelsesreferencepunkter samt og/eller grænsereferencepunkter, der skal være i overensstemmelse med målsætningerne i artikel 2 og i overensstemmelse med videnskabelig rådgivning, og

b) foranstaltninger, der effektivt kan forhindre, at grænsereferencepunkterne overskrides, og som sigter mod at nå bevarelsesreferencepunkterne overskrides.

3. De flerårige planer skal om muligt omfatte enten fiskerier efter enkeltbestande eller fiskerier efter blandede bestande under behørig hensyntagen til samspillet mellem bestande og, fiskerier og marine økosystemer .

4. De flerårige planer skal baseres på fiskeriforvaltning efter forsigtighedsprincippet, og der skal i planerne på en videnskabeligt forsvarlig måde tages hensyn til begrænsningerne i de foreliggende data , herunder vurderinger af bestande, for hvilke dataene er utilstrækkelige, og vurderingsmetoderne og til alle kvantificerede usikkerhedsmomenter. [Ændring 105]

Artikel 10

De flerårige planers mål

1. Der skal i de flerårige planer fastsættes justeringer en justering af grænserne for fiskeridødeligheden, så bestandene således at grænserne for fiskeridødelighed senest i 2015 fastsættes på niveauer, der sikrer, at fiskebestandene senest i 2020 genoprettes til eller opretholdes på højere niveauer end dem, der giver maksimalt bæredygtigt udbytte , og som bør gøre det muligt, at alle genoprettede bestande opretholdes på disse niveauer .

2. I de tilfælde, hvor det ikke er muligt som fastlagt i stk. 1 at fastsætte en fiskeridødelighed, som bevirker, at bestandene genoprettes til eller opretholdes på højere niveauer end dem, der giver maksimalt bæredygtigt udbytte, skal der i de flerårige planer træffes forsigtighedsforanstaltninger anlægges en forsigtighedstilgang i fiskeriforvaltningen, og der fastsættes skønsmæssige standarder og foranstaltninger , der sikrer en i det mindste sammenlignelig bevarelsestilstand for de relevante bestande.

2a. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 og 2 skal foranstaltninger, der indgår i de flerårige planer, og tidsplanen for deres gennemførelse stå i et rimeligt forhold til målsætningerne, målene og den forventede tidsramme. Inden foranstaltninger indgår i de flerårige planer, skal der tages højde for deres sandsynlige økonomiske og sociale indvirkning. Sådanne foranstaltninger skal med undtagelse af hastende tilfælde gennemføres gradvist.

2b. De flerårige planer kan indeholde bestemmelser til håndtering af de særlige problemer i blandede fiskerier med opretholdelse og genoprettelse af bestandene på højere niveauer end dem, der giver maksimalt bæredygtigt udbytte, hvis den videnskabelige rådgivning viser, at det ikke ved hjælp af øget selektivitet kan forhindres, at fiskeri af en bestemt bestand må lukkes. [Ændring 106+107]

Artikel 11

De flerårige planers indhold

1. I de flerårige planer fastsættes følgende:

a) den flerårige plans anvendelsesområde, dvs. hvilke geografiske områder, bestande, fiskerier og marine økosystemer den gælder for

b) mål , der er i tråd med målene opstillet i artikel 2 og 3 og med de relevante bestemmelser i artikel 7a, 9 og 10 i denne forordning

ba) en vurdering af flådekapaciteten og i tilfælde af, at der ikke er en effektiv balance med fiskerikapaciteten og de disponible fiskerimuligheder, en plan for reduktion af kapaciteten, herunder en tidsplan samt de specifikke skridt, som hver af de berørte medlemsstater skal tage for at justere fiskerikapaciteten i forhold til de disponible fiskerimuligheder inden for en bindende tidsplan; med forbehold af forpligtelserne i artikel 34, skal denne vurdering også omfatte en evaluering af den vurderede flådes samfundsøkonomiske dimension

bb) en vurdering af den samfundsøkonomiske indvirkning af de foranstaltninger, der træffes i den flerårige plan

c) kvantificerbare mål udtrykt i: i) fiskeridødelighed og/eller ii) gydebiomasse og iia) uønskede og uautoriserede fangsters maksimale procentvise andel, og iib) maksimale årlige ændringer i fiskerimulighederne iii) fangststabilitet

d) en klar tidsplan for at nå alle de kvantificerbare mål

da) bestemmelser til systematisk at reducere fiskerimulighederne, når kvaliteten eller kvantiteten af data fra fiskeriet er faldende

e) bevarelsesforanstaltninger og tekniske foranstaltninger, inkl. der skal træffes med henblik på at nå de mål, der er fastsat i artikel 15, og foranstaltninger til eliminering af at undgå, og så vidt muligt eliminere uønskede fangster

f) kvantificerbare indikatorer for regelmæssig overvågning og vurdering af fremskridt med hensyn til at nå den flerårige plans mål og dens samfundsøkonomiske konsekvenser

g) hvor det er relevant, særlige foranstaltninger og mål for den livscyklusfase, hvor anadrome og katadrome arter lever i ferskvand

h) størst mulig begrænsning af foranstaltninger til at mindske fiskeriets indvirkning på økosystemet

i) beskyttelsesforanstaltninger og kriterier, der udløser sådanne beskyttelsesforanstaltninger

ia) foranstaltninger til at sikre overholdelse af den flerårige plan

j) eventuelle andre relevante og forholdsmæssige foranstaltninger med henblik på at nå de flerårige planers mål.

1a. De flerårige planer skal indeholde bestemmelser om regelmæssig revision med henblik på at vurdere fremskridtene i opnåelsen af deres mål. Navnlig skal disse regelmæssige revisioner tage hensyn til nye elementer såsom ændringer i den videnskabelige rådgivning for at give mulighed for eventuelle nødvendige mellemliggende tilpasninger. [Ændring 108+239]

Artikel 12

Opfyldelse af forpligtelserne i henhold til Unionens miljølovgivning i forbindelse med beskyttede områder

1. I Den fælles fiskeripolitik og alle efterfølgende foranstaltninger vedtaget af medlemsstaterne vedrørende særlige bevarelsesområder skal være i fuld overensstemmelse med direktiv 92/43/EØF , direktiv 2009/147/EF og direktiv 2008/56/EF . En medlemsstat, der har udpeget de områder, der er omtalt i jf. artikel 6 i direktiv 92/43/EØF, artikel 4 i direktiv 2009/147/EF og artikel 13, stk. 4, i direktiv 2008/56/EF, skal medlemsstaterne fiske regulerer i samråd med Kommissionen, rådgivende råd og andre relevante interessenter fiskeriaktiviteterne på en sådan måde, at fiskeriets indvirkning på sådanne områder begrænses der er i fuld overensstemmelse med målene i dette direktiv . [Ændring 109]

1a. Alle foranstaltninger truffet af Unionen og medlemsstaterne inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik skal være i fuld overensstemmelse med Århuskonventionen, FN's Generalforsamlings resolution 61/105, 64/72 og 66/68 og aftalen om gennemførelse af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 for så vidt angår bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande. [Ændring 257]

1b. For fiskeri, der drives udelukkende i farvande i en enkelt medlemsstats højhedsområde og jurisdiktion, bemyndiges den pågældende medlemsstat til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde dets forpligtelser i henhold til Unionens miljølovgivning i forbindelse med beskyttede områder. Disse foranstaltninger skal være forenelige med målene i artikel 2 og må ikke være lempeligere end eksisterende foranstaltningerne i EU-lovgivningen. [Ændring 258]

1c. Medlemsstater, som har en direkte fiskeriinteresse i områder, der berøres af de i stk. 1 nævnte foranstaltninger, samarbejder med hinanden i overensstemmelse med artikel 21, stk. 1a. Enhver af disse medlemsstater kan forlange, at Kommissionen vedtager de i stk. 1 omtalte foranstaltninger. [Ændring 111]

1d. For at Kommissionen kan træffe foranstaltninger på baggrund af en anmodning som omtalt i stk. 1c, modtager Kommissionen fra den eller de anmodende medlemsstater alle relevante oplysninger om de ønskede foranstaltninger, herunder en begrundelse for anmodningen samt videnskabelige data og detaljer om den praktiske gennemførelse af foranstaltningerne. Kommissionen vedtager foranstaltningerne under hensyntagen til relevant videnskabelig rådgivning, som den har adgang til. [Ændring 260]

2. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 55 for at fastsætte, hvilke fiskerirelaterede foranstaltninger der skal træffes for at begrænse fiskeriets indvirkning på særlige bevarelsesområder. [Ændring 114]

2a. Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse efter den almindelige lovgivningsprocedure efter forslag fra Kommissionen, vedtager foranstaltninger til at reducere de mulige negative sociale og økonomiske konsekvenser som følger af overholdelse af forpligtelserne i stk. 1. [Ændring 262]

Artikel 13

Kommissionsforanstaltninger i tilfælde af alvorlig trussel mod levende marine ressourcer

1. Hvis Foreligger der er bevis baseret på videnskabelige data for, at bevarelsen af levende marine ressourcer eller det marine økosystem er alvorligt truet, og kræves der hurtig handling, kan har Kommissionen efter begrundet anmodning fra en medlemsstat eller på eget initiativ træffe midlertidige foranstaltninger til mindskning af beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 55 med henblik på at mindske truslen.

Disse delegerede retsakter vedtages kun, når særligt hastende omstændigheder kræver det, og de vedtages efter proceduren i artikel 55a.

2. Medlemsstaten sender den begrundede anmodning omhandlet i stk. 1 til Kommissionen, de øvrige medlemsstater og de berørte rådgivende råd samtidigt. [Ændring 115]

Artikel 13a

Hasteforanstaltninger truffet af medlemsstaterne

1. Hvis det konstateres, at der som følge af fiskeriaktiviteter i farvande under en medlemsstats højhedsområde eller jurisdiktion er en alvorlig og uforudset trussel mod bevarelsen af levende akvatiske ressourcer eller det marine økosystem, og at enhver unødig forsinkelse vil medføre vanskeligt genoprettelige skader, kan medlemsstaten træffe hasteforanstaltninger, der højst må vare i tre måneder.

2. Medlemsstater, der agter at træffe hasteforanstaltninger, underretter inden vedtagelsen heraf Kommissionen, de øvrige medlemsstater og de relevante rådgivende råd herom ved at sende dem et udkast til de pågældende foranstaltninger sammen med en begrundelse.

3. Medlemsstaterne og de relevante rådgivende råd kan sende deres eventuelle skriftlige bemærkninger til Kommissionen senest fem arbejdsdage efter modtagelse af meddelelsen. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der godkender, annullerer eller ændrer foranstaltningen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 56, stk. 2.

I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde vedrørende en alvorlig og uforudselig trussel mod bevarelsen af levende akvatiske ressourcer eller mod det marine økosystem som følge af fiskeri vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, der finder anvendelse straks, i overensstemmelse med proceduren i artikel 56, stk. 3. [Ændring 116]

Artikel 14

Rammebestemmelser for tekniske foranstaltninger

Der fastsættes rammebestemmelser for tekniske foranstaltninger for at sikre, at de levende marine ressourcer beskyttes, og fiskeriets indvirkning på fiskebestandene og de marine økosystemer mindskes. Rammebestemmelserne for tekniske foranstaltninger skal:

a) bidrage til, at fiskebestande opretholdes på eller genoprettes til højere niveauer end dem, der giver maksimalt bæredygtigt udbytte, gennem forbedret størrelsesselektion og i givet fald artsselektion

b) reducere fangster af undermålsfisk fra fiskebestandene

c) reducere fangster af uønskede marine organismer

d) begrænse minimere fiskeredskabers negative indvirkning på økosystemet og miljøet havmiljøet , især for at beskytte biologisk følsomme bestande og skrøbelige habitater , navnlig de habitater, der er identificeret som biogeografisk følsomme, såsom undersøiske bjerge omkring regionerne i den yderste periferi, hvis ressourcer skal udnyttes af den lokale flåde ved fiskeri med selektive og miljøvenlige fiskeredskaber . [Ændring 296]

Artikel 14a

Undgåelse og størst mulig begrænsning af uønskede fangster

1. Inden indførelsen af forpligtelsen til at lande alle fangster inden for det respektive fiskeri i overensstemmelse med artikel 15 skal medlemsstaterne, om nødvendigt, gennemføre pilotprojekter baseret på den bedste tilgængelige videnskabelige rådgivning og under hensyntagen til udtalelser fra de relevante rådgivende råd med henblik på fuldt ud at undersøge alle praktiske metoder til undgåelse, størst mulig begrænsning og eliminering af uønskede fangster inden for et fiskeri. Disse pilotprojekter skal gennemføres af producentorganisationer, hvor det er relevant. Resultaterne af sådanne pilotprojekter skal afspejles i den flerårige plan for hvert enkelt fiskeri i form af yderligere incitamenter til at anvende de mest selektive redskaber og fangstmetoder, der er til rådighed. Medlemsstaterne udarbejder endvidere en oversigt over udsmid, som viser niveauet for udsmid i hvert af de fiskerier, der er omfattet af artikel 15, stk. 1. Denne oversigt baseres på objektive og repræsentative data.

2. Unionen yder finansiel støtte til udformning og gennemførelse af pilotprojekter iværksat i overensstemmelse med stk. 1 og til anvendelsen af selektive fiskeredskaber med henblik på at begrænse uønskede og uautoriserede fangster. Når der vedtages finansielle støtteforanstaltninger, skal der tages særlig hensyn til fiskere, som berøres af forpligtelsen til at lande alle fangster, og som opererer i et blandet fiskeriområde. [Ændring 118]

Artikel 15

Forpligtelse til at lande og registrere alle fangster af befiskede og regulerede arter

1. Alle fangster af fisk fra nedenstående fiskebestande befiskede og regulerede arter , der gøres inden for hvilke der er fastsat fangstbegrænsninger, fra følgende fiskerier i forbindelse fiskeri i EU-farvande eller EU-fiskerfartøjers fiskeri uden for EU-farvande, skal tages om bord, opbevares på fiskerfartøjerne, registreres og landes, undtagen når de anvendes som levende agn, efter følgende tidsplan:

a) senest fra den 1. januar 2014: — fiskeri efter små pelagiske arter, dvs. fiskeri efter makrel, sild, hestemakrel, blåhvilling, havgalt, ansjos, argentinsk ansjos, sardinel og lodde sardin og brisling — fiskeri efter store pelagiske arter, dvs. fiskeri efter almindelig tun, sværdfisk, gulfinnet tun, storøjet tun og andre sejlfiskarter — fiskeri til industriformål, bl.a. fiskeri efter lodde, tobis og sperling — laks i Østersøen

b) senest fra den 1 januar 2015: torsk, kulmule og tunge 1. januar 2016: — følgende fiskerier i EU-farvande i Nordatlanten: Nordsøen — fiskeri efter torsk, kuller, hvilling og sej — fiskeri efter jomfruhummer — fiskeri efter tunge og rødspætte — fiskeri efter kulmule — fiskeri efter dybvandsreje — andet fiskeri, der skal undersøges nærmere — fiskeri i Østersøen efter andet en laks Nordvestlige farvande — fiskeri efter torsk, kuller, hvilling og sej — fiskeri efter jomfruhummer — fiskeri efter tunge og rødspætte — fiskeri efter kulmule — andet fiskeri, der skal undersøges nærmere Sydvestlige farvande — fiskeri efter torsk, kuller, hvilling og sej — fiskeri efter jomfruhummer — fiskeri efter tunge og rødspætte — fiskeri efter kulmule — andet fiskeri, der skal undersøges nærmere

c) senest fra den 1. januar 2016: kuller, hvilling, glashvarre, havtaske, rødspætte, lange, sej, rødtunge, pighvar, slethvar, byrkelange, sort sabelfisk, skolæst, orange savbug, hellefisk, brosme, rødfisk og demersale bestande i Middelhavet 1. januar 2017, fiskeri, der ikke er omfattet af stk. 1a, i EU-farvande og ikke-EU-farvande.

1a. Så snart der er indført en pligt til at lande alle fangster inden for et fiskeri, skal alle fangster af arter, der er omfattet af denne pligt, landes, registreres og, hvor det er relevant, fratrækkes kvoten for den pågældende fisker, producentorganisation eller kollektive forvaltningsgruppe, med undtagelse af de arter, der må sættes ud i havet igen, jf. stk. 1b.

1b. Følgende arter er undtaget fra landingsforpligtelsen i stk. 1:

— arter, der er fanget til anvendelse som levende agn

— arter, for hvilke de tilgængelige videnskabelige oplysninger viser høje overlevelsesrater efter fangst, under hensyntagen til de forskellige fiskeredskabers særlige karakteristika, fiskeripraksis og forholdene i fiskeriområdet.

1c. Med henblik på at forenkle og harmonisere gennemførelsen af forpligtelsen til at lande alle fangster og for at undgå uhensigtsmæssige afbrydelser af målrettet fiskeri samt for at begrænse mængden af uønskede fangster fastsættes det i de flerårige planer, der er omtalt i artikel 9, eller i særlige EU-retsakter om gennemførelsen af landingsforpligtelsen eller andre EU-retsakter, alt efter hvad der er relevant:

a) en liste over ikke-målarter med små naturlige forekomster, som kan modregnes kvoten for målarten for det pågældende fiskeri, såfremt: — en national årskvote for, hvornår den pågældende ikke-målart er udnyttet fuldt ud — de akkumulerede fangster af ikke-målarter ikke overstiger en andel på 3 % af den samlede fangst af målarten og — bestanden af ikke-målarten ligger inden for sikre biologiske grænser

b) regler om incitamenter til at hindre fangst af ungfisk, herunder højere kvoteandele, som fratrækkes en fiskers kvote i tilfælde af, at der fanges ungfisk.

2. Der fastsættes bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser , der afspejler alderen og størrelsen ved første reproduktion, for fisk fra de fiskebestande, der er omhandlet omfattet af landingsforpligtelsen i stk. 1, på basis af den bedste foreliggende nøjagtige og tidssvarende videnskabelige rådgivning og, for så vidt som det er nødvendigt, med det formål at beskytte ungfisk ved at forsøge at hindre fiskere i bevidst fiskeri efter dem . Fangster af fisk fra sådanne fiskebestande under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse må kun afsættes til forarbejdning til ikke-human fortæring, såsom fiskemel eller , fiskeolie, foder til selskabsdyr eller agn . Den berørte medlemsstat kan også tillade, at sådanne fisk doneres til velgørende formål.

3. Medlemsstaterne kan for bestande, der er omfattet af en landingsforpligtelse, anvende årsbaserede fleksibilitetsmarginer for op til 5 % af deres tilladte landinger, uden at dette berører eventuelle højere fleksibilitetssatser fastlagt i specifik lovgivning. Der kan fastsættes handelsnormer og handelsregler for fangster ud over de fastsatte fiskerimuligheder, jf. artikel 27 artikel 39 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. …/2013 af … [om den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter] (28) (29).

4. Medlemsstaterne sikrer, at EU-fiskerfartøjer, der fører deres flag, er udstyret således, at de kan dokumentere alle fiskeri- og forarbejdningsaktiviteter fuldt ud, med henblik på overvågning af, om forpligtelsen til at lande alle fangster opfyldes. Medlemsstaterne overholder i den forbindelse effektivitets- og proportionalitetsprincippet.

5. Stk. 1 berører ikke internationale forpligtelser.

6. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 55 for nærmere at fastsætte , der fastsætter de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, med henblik på opfyldelse af EU's internationale forpligtelser. [Ændring 119]

Artikel 16

Fiskerimuligheder

1. Ved fastlæggelsen og fordelingen af fiskerimulighederne handler Rådet i overensstemmelse med artikel 2, 9, 10 og 11 i denne forordning og anlægger et langsigtet perspektiv samt følger den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning. De fiskerimuligheder, som Fiskerimulighederne fordeles mellem medlemsstaterne tildeles, skal sikre de enkelte medlemsstater på en sådan måde, at hver medlemsstat sikres en relativ stabilitet i fiskeriet efter de enkelte bestande hver bestand eller i de enkelte fiskerier for hvert fiskeri . Der tages hensyn til de enkelte medlemsstaters interesser, når der tildeles nye fiskerimuligheder.

Rådet fastsætter, hvilke fiskerimuligheder der er til rådighed for tredjelande i EU-farvandene, og tildeler disse muligheder til disse tredjelande.

Tildeling af fiskerimuligheder til en medlemsstat eller et tredjeland betinges af, at den fælles fiskeripolitiks regler overholdes.

1a. Rådet tager ved fastlæggelsen af kvotetildelinger hvert år fuldt hensyn til områder, hvor lokalsamfund er særlig afhængig af fiskeriet og den hertil knyttede virksomhed, således som Rådet besluttede i sin resolution af 3. november 1976 om visse aspekter udadtil ved oprettelsen af en fiskerizone på 200 sømil inden for Fællesskabet fra den 1. januar 1977 at regne, særlig bilag VII.

2. De samlede fiskerimuligheder kan indeholde en reserve for bifangstfiskerimuligheder.

3. Fiskerimulighederne skal være i tråd med kvantificerbare mål, tidsplaner og marginer som fastsat i flerårige planer i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, og artikel 11, litra b), c) og h). Hvis der ikke er opstillet en sådan flerårig plan for en kommercielt udnyttet fiskebestand, sikrer Rådet, at der senest i 2015 fastsættes værdier for den samlede tilladte fangstmængde (TAC) på niveauer, der sikrer, at fiskebestandene senest i 2020 genoprettes til højere niveauer end dem, der giver maksimalt bæredygtigt udbytte, og som bør gøre det muligt, at alle genoprettede bestande opretholdes på disse niveauer.

3a. Når Rådet træffer afgørelse om fastsættelse af fiskerimuligheder, skal der være delegationer fra Europa-Parlamentet og de rådgivende råd til stede.

3b. Hvis det for bestemte bestande på grund af manglende data ikke er muligt at fastsætte udnyttelsesprocenter, der er i overensstemmelse med det maksimalt bæredygtige udbytte:

i) skal forsigtighedsprincippet anvendes i fiskeriforvaltningen

ii) fastsættes der referencestandarder baseret på de metoder, der er anført i del B, punkt 3.1 og 3.2, i bilaget til Kommissionens afgørelse 2010/477/EU af 1. september 2010 om kriterier og metodiske standarder for god miljøtilstand i havområder (30) , og fiskeridødeligheden reduceres yderligere i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet, eller holdes stabil i de tilfælde, hvor der findes oplysninger om, at fiskebestandenes tilstand er tilfredsstillende

iii) Kommissionen og medlemsstaterne evaluerer forsknings- og vidensbarriererne og tager skridt til at sikre, at yderligere bestands- og økosystemdata bliver tilgængelige så hurtigt som muligt.

3c. Hver enkelt medlemsstat afgør, hvilken metode den anvender ved fordelingen af de fiskerimuligheder, den har fået tildelt i overensstemmelse med EU-lovgivningen, mellem de fartøjer, der fører dens flag. Den underretter Kommissionen om fordelingsmetoden.

4. Medlemsstaterne kan, efter først at have underrettet Kommissionen, udveksle tildelte fiskerimuligheder helt eller delvis.

4a. Hvis Kommissionen, efter de vurderinger, der gennemføres jf. artikel 19 eller 23, finder, at en medlemsstat ikke har truffet passende foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 17-24, resulterer dette i, at de fiskerimuligheder, som Unionen tildeler den pågældende medlemsstat nedsættes det eller de følgende år, at betalinger til den pågældende medlemsstat afbrydes eller suspenderes, eller at der anvendes en finansiel korrektion på den finansielle støtte, som Unionen yder i henhold til den fælles fiskeripolitik, jf. artikel 50. Sådanne foranstaltninger skal stå i et rimeligt forhold til den manglende overholdelses art, omfang, varighed og hyppighed.

4b. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en årlig rapport, hvori det vurderes, hvorvidt de gældende fiskerimuligheder på effektiv vis medvirker til at genoprette og opretholde populationerne af befiskede arter på højere niveauer end dem, der giver det mål, der er fastsat i artikel 2, stk. 2. [Ændring 120+293+301+264]

Artikel 16a

Kriterier for medlemsstaternes tildeling af fiskerimuligheder

Ved tildelingen af de fiskerimuligheder, der er til rådighed for dem, som omhandlet i artikel 16, anvender medlemsstaterne gennemsigtige og objektive miljømæssige og sociale kriterier, såsom fiskeriets indvirkning på miljøet, hidtidig overholdelse af krav og bestemmelser og bidrag til den lokale økonomi. Der kan også anvendes andre kriterier som f.eks. historiske fangstniveauer. I forbindelse med de tildelte fiskerimuligheder sørger medlemsstaterne for incitamenter for fiskerfartøjer, der anvender selektive fiskeredskaber eller bruger fiskeriteknikker med nedsat indvirkning på miljøet, såsom fiskeriteknikker med et lavt energiforbrug eller mindsket skade på habitater. [Ændring 227]

AFSNIT III

REGIONALISERING

KAPITEL I

FLERÅRIGE PLANER

Artikel 17

Bevarelsesforanstaltninger, der træffes i henhold til flerårige planer

1. Medlemsstaterne kan Medlemsstater, der deler det pågældende fiskeri, bemyndiges i en flerårig plan opstillet i henhold til artikel 9, 10 og 11 bemyndiges efter de procedurer, der er anført i denne artikel, til at træffe foranstaltninger, der er i tråd med en sådan flerårig plan, og hvorved der for fartøjer, der fører deres flag, fastsættes bevarelsesforanstaltninger for bestande i EU-farvande, for hvilke de har fået tildelt fiskerimuligheder.

2. Medlemsstaterne sikrer, at bevarelsesforanstaltninger, der træffes i henhold til stk. 1:

a) er i tråd med målene opstillet i artikel 2 og 3 og med principperne for god forvaltningspraksis i artikel 4

b) er i tråd med den flerårige plans anvendelsesområde og mål

c) gør det muligt effektivt at nå de målsætninger og kvantificerbare mål, der er omhandlet i den flerårige plan, inden for den fastlagte tidsplan samt

d) ikke er lempeligere end foranstaltningerne i EU-lovgivningen.

2a. Medlemsstaterne samarbejder indbyrdes for at sikre at der vedtages indbyrdes forenelige foranstaltninger, som kan opfylde de mål, der er opstillet i flerårige planer, og koordinerer gennemførelsen af disse foranstaltninger med hinanden. Til dette formål udnytter medlemsstaterne, hvor det er gennemførligt og relevant, eksisterende regionale institutionelle samarbejdsstrukturer og -mekanismer, herunder sådanne i henhold til de regionale havkonventioner, som dækker det pågældende område eller fiskeri.

Koordineringsindsatsen mellem medlemsstater, der deler et fiskeri, skal være berettiget til støtte under Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF) i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. …/2013 af … [om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond] (31) (32).

2b. Medlemsstaterne rådfører sig med de relevante rådgivende råd såvel som med ICES og/eller Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) ved at sende dem et udkast til foranstaltninger, der påtænkes vedtaget, ledsaget af en begrundelse. Sådanne udkast fremsendes samtidig til Kommissionen og til de af de øvrige medlemsstater, der deler fiskeriet. Medlemsstaterne skal gøre deres yderste for på et tidligt tidspunkt og på en åben og gennemskuelig måde at få andre af de interesserede parter i det pågældende fiskeri inddraget i denne høringsproces med henblik på at få belyst alle relevante parters synspunkter og forslag under udarbejdelsen af de påtænkte foranstaltninger.

Medlemsstaterne gør resuméer af udkast til bevarelsesforanstaltninger, som de foreslår vedtaget, offentligt tilgængelige.

2c. Medlemsstaterne skal tage rimeligt hensyn til de udtalelser, der afgives af de relevante rådgivende råd, af ICES og/eller af STECF, og de skal, hvis de endeligt vedtagne foranstaltninger afviger fra disse udtalelser, forelægge detaljerede begrundelser for, hvorfor de afviger.

2d. I tilfælde af at medlemsstaterne ønsker at ændre de vedtagne foranstaltninger, finder stk. 2-2c ligeledes anvendelse.

2e. Kommissionen vedtager retningslinjer indeholdende de nærmere regler for den fremgangmåde, der skal følges ved anvendelsen af stk. 2a, 2b og 2c, så det kan sikres, at de vedtagne foranstaltninger er sammenhængende og koordinerede på regionalt plan og overholder de opstillede flerårige planer. Disse retningslinjer kan også identificere eller fastlægge forvaltningsmæssige rammer, såsom regionale arbejdsgrupper om fiskeri, med henblik på i praksis at organisere samarbejdet mellem medlemsstaterne, navnlig med henblik på at fremme og lette medlemsstaternes vedtagelse af foranstaltninger.

2f. Medlemsstater, der deler et fiskeri, kan enes om og samarbejde om at gennemføre fælles foranstaltninger i forbindelse med flerårige forvaltningsplaner vedtaget før 2014 efter proceduren i artikel 25.

2 g. For fiskerier, der drives udelukkende i farvande i en enkelt medlemsstats højhedsområde og jurisdiktion, opretter den pågældende medlemsstat et eller flere med-forvaltningsudvalg, der omfatter alle relevante aktører. Sådanne udvalg høres vedrørende de foranstaltninger, der skal træffes. Hvis medlemsstaten har til hensigt på nogen måde at afvige fra den rådgivning, den modtager fra et sådant udvalg, offentliggør den en vurdering, der detaljeret angiver dens begrundelse for at afvige fra rådgivningen. [Ændring 121]

Artikel 18

Meddelelse af medlemsstaternes bevarelsesforanstaltninger

Medlemsstater, der træffer bevarelsesforanstaltninger i henhold til artikel 17, stk. 1, skal meddele offentliggør dem og meddeler dem til Kommissionen, andre berørte medlemsstater og de relevante rådgivende råd. [Ændring 122]

Artikel 19

Vurdering

1. Kommissionen kan når som helst foretage en vurdering af, om bevarelsesforanstaltninger truffet af medlemsstaterne i henhold til artikel 17, stk. 1, artikel 17 er forenelige og effektive , og den skal i alle tilfælde vurdere og aflægge beretning herom mindst hvert tredje år, eller som det kræves i den relevante flerårige plan . Vurderingen sker på basis af den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning.

Medlemsstaterne giver i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/2/EF af 14. marts 2007 om opbygning af en infrastruktur for geografisk information i Det Europæiske Fællesskab (Inspire) (33) Kommissionen, for at bistå den i udførelsen af dens opgaver i forbindelse med gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik, adgang og brugsrettigheder til udarbejdet materiale og anvendte data i forbindelse med formuleringen og iværksættelsen af nationale bevarelsesforanstaltninger i henhold til artikel 17.

Med hensyn til adgang til miljøoplysninger finder direktiv 2003/4/EF (34) , forordning (EF) nr. 1049/2001 (35) og forordning (EF) nr. 1367/2006 (36) anvendelse. [Ændring 123]

2. Kommissionen offentliggør alle vurderinger foretaget i henhold til denne artikel og gør disse oplysninger offentligt tilgængelige ved at offentliggøre dem på relevante hjemmesider eller tilvejebringe et direkte hyperlink hertil. Med hensyn til adgang til miljøoplysninger finder forordning (EF) nr. 1049/2001 og forordning (EF) nr. 1367/2006 anvendelse. [Ændring 124]

Artikel 20

Standardbevarelsesforanstaltninger, er træffes som led i flerårige planer

1. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 55 for at fastsætte bevarelsesforanstaltninger for fiskerier omfattet af en flerårig plan, hvis den medlemsstat, der er bemyndiget til at træffe foranstaltninger i henhold til artikel 17, ikke giver Kommissionen meddelelse om sådanne foranstaltninger inden for den frist, der er fastlagt i den flerårige plan, eller, hvis dette ikke er muligt, senest seks måneder efter datoen for den flerårige plans ikrafttræden.

2. Hvis Kommissionen bemyndiges til at træffe delegerede retsakter efter artikel 55 for at fastsætte bevarelsesforanstaltninger for fiskerier omfattet af en flerårig plan, hvis er af den opfattelse, at :

a) medlemsstatens foranstaltninger på basis af en vurdering i henhold til artikel 19 ikke anses for at være forenelig en flerårig er forenelige med den flerårige plans mål, eller

b) medlemsstatens foranstaltninger på basis af en vurdering i henhold til artikel 19 ikke anses for at være således, at når de flerårige planers målsætninger og kvantificerbare mål effektivt, eller

c) der udløses beskyttelsesforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 11, litra i),

underretter Kommissionen den berørte medlemsstat og begrunder sin opfattelse.

2a. Såfremt Kommissionen afgiver udtalelse i overensstemmelse med stk. 2, har den pågældende medlemsstat tre måneder til at ændre sine foranstaltninger for at gøre dem forenelige med målene i den flerårige plan og til at opfylde disse mål.

2b. Såfremt en medlemsstat ikke ændrer sine foranstaltninger i overensstemmelse med stk. 2a, bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 55 vedrørende fastsættelse af bevarelsesforanstaltninger for fiskerier, der er omfattet af den flerårige plan.

3. De bevarelsesforanstaltninger, som Kommissionen træffer, skal sikre, at den flerårige plans målsætninger og mål nås. Når Kommissionen har vedtaget den delegerede retsakt, ophører medlemsstatens foranstaltninger med at gælde.

3a. Inden Kommissionen vedtager de delegerede retsakter, der er omtalt i denne artikel, rådfører den sig med de relevante rådgivende råd såvel som ICES og/eller STECF om et udkast til foranstaltninger, der skal vedtages, ledsaget af en begrundelse. [Ændring 125]

KAPITEL II

TEKNISKE FORANSTALTNINGER

Artikel 21

Tekniske foranstaltninger

1. Inden for rammebestemmelserne for tekniske foranstaltninger, jf. artikel 14, kan bemyndiges medlemsstaterne bemyndiges til i tråd med sådanne rammebestemmelser at træffe foranstaltninger, hvorved der fastsættes tekniske foranstaltninger gældende for fartøjer, som fører deres flag, for bestande i deres farvande Unionen , for hvilke de har fået tildelt fiskerimuligheder. Medlemsstaterne skal sikre, at sådanne tekniske foranstaltninger:

a) er i tråd med målene opstillet i artikel 2 og 3

b) er i tråd med målene i foranstaltninger truffet i henhold til artikel 14

c) opfylder målene i foranstaltningerne truffet i henhold til artikel 14 kan nås effektivt

d) ikke strider imod og ikke er lempeligere end de tekniske foranstaltninger bevarelsesforanstaltningerne i EU-lovgivningen.

1a. Medlemsstaterne samarbejder indbyrdes for at sikre, at der vedtages indbyrdes forenelige foranstaltninger for at opnå de mål, der er opstillet i rammebestemmelserne for tekniske foranstaltninger, og de koordinerer gennemførelsen af disse foranstaltninger med hinanden. Til dette formål skal medlemsstaterne, hvor det er gennemførligt og relevant, udnytte eksisterende regionale institutionelle samarbejdsst