Indledning

Direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald har til formål at harmonisere nationale foranstaltninger, beskytte miljøet og sikre et velfungerende indre marked. I henhold til direktivet skal medlemsstaterne sikre, at emballage, der bringes i omsætning på EU-markedet, opfylder en række væsentlige krav vedrørende fremstilling og mærkning af emballage og egenskaberne ved genbrugsemballage og genanvendelig emballage (gennem genanvendelse af materialer, energiudnyttelse eller kompostering).

Emballage er en betydelig økonomisk aktivitet: Emballageproduktionen genererede en omsætning i EU på 355 mia. EUR i 2018, og affaldshåndteringsvirksomhederne genererede en omsætning på 15 mia. EUR. Dette har også betydelige miljøpåvirkninger lige fra overudnyttelse af ressourcer til forurening af økosystemer og drivhusgasemissioner svarende til Ungarns samlede årlige emissioner.

Problemformulering

Formålet med dette initiativ er at tackle tre grupper af indbyrdes forbundne problemer:

1.Den voksende produktion af emballageaffald forbundet med en stigning i brugen af engangsemballage, et højt niveau af undgåelig emballage og en større andel af plast i emballagemikset.

2.Hindringer for emballagens cirkularitet, navnlig øget brug af emballagedesignelementer, der hæmmer genanvendelse, og forvirrende mærkning af emballage med henblik på forbrugersortering. Fragmenterede markeder forhindrer endvidere en omkostningseffektiv affaldshåndtering i et indre marked.

3.Downcycling og den begrænsede anvendelse af genanvendt indhold i emballage, der begrænser EU's evne til at reducere brugen af nye materialer i ny emballage.

Årsagerne til disse problemer er bl.a. de lovgivningsmæssige mangler i direktivet om emballage og emballageaffald, der både kan tilskrives en mangelfuld gennemførelse og håndhævelse, som ikke er ajour med den seneste markedsudvikling, og det forhold, at de nationale myndigheder ikke har fået tilstrækkelig klarhed over, hvordan direktivet skal gennemføres i overensstemmelse med direktivet. I revisionen i 2018 blev der desuden kun fokuseret på genanvendelsesmål, idet der sås bort fra andre udfordringer i affaldssektoren. To specifikke retsakter, direktivet om engangsplast fra 2019 og afgørelsen om egne indtægter fra 2020, hvis anvendelsesområder omfatter plastemballage, forventes ikke at løse ovennævnte problemer, selv ikke problemerne forbundet med plast. Den manglende regulering forværres af markedssvigt såsom miljøeksternaliteter, fragmenterede markeder og mangelfuld mærkning.

Som følge heraf er mængden af emballageaffald stigende: Den samlede produktion af emballageaffald forventes at stige fra 78 mio. ton i 2018 til 92 mio. ton i 2030 og 107 mio. ton i 2040. Konsekvenserne omfatter øget brug af ikkevedvarende ressourcer, ineffektiv affaldshåndtering, negative klimapåvirkninger, henkastning af affald, overdreven brug af problematiske stoffer i emballage, genanvendelse af lav kvalitet og overdreven deponering, forbrænding og eksport af udtjent emballage.

Hvorfor bør EU handle?

De lovgivningsmæssige mangler i direktivet om emballage og emballageaffald kan ikke afhjælpes ved blot at sikre en bedre håndhævelse af de gældende regler. Det fremgår desuden af de foreliggende data, at hverken de foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet på grundlag af det gældende direktiv om emballage og emballageaffald, eller dem, der er baseret på direktivet om egne indtægter eller direktivet om engangsplast, er tilstrækkelige til at sikre, at de opfylder alle de specifikke mål for genanvendelsesprocenterne, der er fastsat i direktivet om emballage og emballageaffald. EU-markedet for emballage og affaldshåndtering er i mange henseender ét stort marked og ikke 27 individuelle markeder og er kendetegnet ved en høj grad af grænseoverskridende handel mellem medlemsstaterne.

Fastsættelse af fælles krav på EU-plan vil sikre et harmoniseret og velfungerende indre marked i alle medlemsstater og dermed lige vilkår for emballageproducenter, hvilket i sidste ende vil føre til effektivitetsgevinster til gavn for EU-borgerne. Som led i det nye forslag vil der ske et skift fra et direktiv til en forordning. Dette vil forenkle de eksisterende regler, skabe en klarere ramme for fabrikanterne og mindske den administrative byrde. Samtidig afspejler den foreslåede pakke nærhedsprincippet for så vidt angår nødvendigheden af en EU-indsats og en tydelig merværdi af denne EU-indsats.

Mål

Det overordnede mål med lovgivningsforslaget er at mindske de negative miljøvirkninger af emballage og emballageaffald og forbedre det indre markeds funktion og dermed øge effektiviteten i sektoren. Målet er at skabe en modstandsdygtig værdikæde lige fra design af emballagen til genbrug eller integration heraf i produkter af høj kvalitet og dermed skabe innovative, "grønne" job i en kulstoffattig emballageindustri. De specifikke mål for opfyldelsen af dette overordnede mål:

1.At reducere produktionen af emballageaffald

2.At fremme en cirkulær økonomi for emballage på en omkostningseffektiv måde

3.At fremme brugen af genanvendt indhold i emballage.

Mulige løsningsmodeller