1.Indledning

Denne rapport beskriver resultaterne af evalueringen af forordning (EU) nr. 910/2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked ("eIDAS-forordningen"). I henhold til forordningens artikel 49 skal Kommissionen revidere anvendelsen af denne forordning og navnlig evaluere, om det er hensigtsmæssigt at ændre forordningens anvendelsesområde eller dens specifikke bestemmelser under hensyntagen til erfaringerne med dens anvendelse samt den teknologiske, markedsmæssige og retlige udvikling, og rapporten bør om nødvendigt ledsages af lovgivningsforslag.

Det ledsagende arbejdsdokument indeholder mere detaljerede oplysninger og analyser til støtte for disse resultater.

1.1.eIDAS-rammen

Med vedtagelsen af eIDAS-forordningen i 2014 gik EU nye veje ved at indføre den første grænseoverskridende ramme for pålidelige digitale identifikations- og tillidstjenester, som i dag anerkendes og respekteres i hele verden. eIDAS-forordningen havde til formål at give alle EU-borgere adgang til offentlige tjenester i hele EU ved hjælp af elektroniske identifikationsmidler (eID) udstedt i deres hjemland. Den skulle styrke tilliden til elektroniske transaktioner på det indre marked ved at skabe et fælles grundlag for sikker og problemfri elektronisk interaktion mellem borgere, virksomheder og offentlige myndigheder og derved øge effektiviteten af offentlige og private onlinetjenester, elektronisk forretningsførelse og elektronisk handel i Unionen. Med forordningen blev direktiv 1999/93/EF om en fællesskabsramme for elektroniske signaturer, som i det væsentlige kun omfattede elektroniske signaturer, ophævet.

Som det fremgår af forordningens retsgrundlag, artikel 114 i TEUF, havde den til formål at fjerne eksisterende hindringer for det indre markeds funktion ved at fremme indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning, navnlig gensidig anerkendelse og accept af eID, autentifikation, signaturer og relaterede tillidstjenester på tværs af grænserne, når disse er nødvendige for at få adgang til og gennemføre elektroniske procedurer eller transaktioner.

Før forordningen trådte i kraft, fandtes der ingen omfattende grænseoverskridende og tværsektoriel EU-ramme for sikre, pålidelige og brugervenlige elektroniske transaktioner, der omfattede elektronisk identifikation, autentifikation og tillidstjenester. I Kommissionens forslag (COM(2012) 238 final) af 4. juni 2012 ledsaget af konsekvensanalysen (SWD (2012) 135 final) blev følgende fire generelle mål identificeret:

•at sikre udvikling af det digitale indre marked

•at fremme udviklingen af vigtige grænseoverskridende offentlige tjenester

•at fremme og styrke konkurrencen på det indre marked

•at skabe større brugervenlighed (borgere og virksomheder).

Selv om forordningen opfylder mange af sine mål og er blevet et grundlæggende element til at fremme det indre marked i en række sektorer (f.eks. inden for finansielle tjenesteydelser og muliggørelse af adgang til og genanvendelse af data i administrative procedurer), er den forbundet med en række begrænsninger: manglende forpligtelse til at anmelde nationale eID-ordninger, begrænsede kendetegn (elementer af personlige oplysninger), som på pålidelig vis kan videregives til tredjeparter, retsaktens fokus på den offentlige sektor og manglen på klare incitamenter for private parter til at anvende nationale eID-midler. Derudover er det europæiske økosystem for elektronisk identifikation fordelt på forskellige nationale reguleringsmiljøer, forskellige niveauer for digital forvaltning, forskellige kulturer og forskellige tillidsniveauer til offentlige institutioner.

1.2.Kontekst

Tilvejebringelsen af digital identitet undergår grundlæggende ændringer. Enheder såsom banker, udbydere af elektroniske kommunikationstjenester eller forsyningsselskaber, hvoraf nogle i henhold til lovgivningen er forpligtet til at indsamle identitetskendetegn, udnytter deres procedurer til at fungere som verificerede identitetsudbydere. Internetformidlere, herunder store sociale medieplatforme og internetbrowsere, fungerer som de facto-gatekeepere for digitale identiteter og tilbyder BYOI-løsninger ("bring your own identity"), som gør det muligt for deres brugere at autentificere sig på tredjeparters websteder og tjenester ved hjælp af deres brugerprofiler. Dette er forbundet med et kontroltab over videregivne personoplysninger, samtidig med at disse eID-midler ikke er knyttet til en verificeret fysisk identitet, hvilket gør det svært at forhindre svig og cybersikkerhedstrusler. Et stort flertal af EU-borgerne ønsker at få adgang til en sikker digital identitet, som de kan bruge til at få adgang til onlinetjenester. Endelig skal der, selv om der er mange forskellige holdninger til fremtiden for digital identitet, tages behørigt hensyn til de nationale regeringers centrale rolle i udviklingen af et vidtrækkende digitalt ID-økosystem.

Brugerne af i dag forventer problemfri onlineforløb, mobilapplikationer og fælles indlogningsløsninger, der kan bruges til onlinetjenester i den offentlige og private sektor, og som dækker alle brugssituationer for identifikation, lige fra pseudonym log-on til en onlineplatform til sikker identifikation inden for e-sundhed eller netbank. Sikker onlineidentifikation og udveksling af kendetegnsoplysninger bliver stadig vigtigere, efterhånden som antallet af identitetsfølsomme og individualiserede tjenester stiger. Muligheden for digital identifikation kommer til at spille en vigtig rolle for den sociale inklusion og tilvejebringelsen af en digital identitet som et strategisk aktiv.

I sin tale om Unionens tilstand den 16. september 2020 bekendtgjorde formanden for Europa-Kommissionen Kommissionens ambition om at give alle EU-borgere adgang til en sikker og pålidelig digital identitet: "Vi vil gerne indføre regler, der sætter mennesket i centrum. (...) Det handler også om, at vi skal have kontrol over vores personoplysninger, hvilket alt for sjældent er tilfældet i dag. Hver gang vi af en app eller på et websted bliver bedt om at oprette en ny digital identitet eller om at logge på via en stor platform, aner vi ikke, hvad der egentlig sker med vores oplysninger. Derfor vil Kommissionen snart fremsætte et forslag om en sikker europæisk e-identitet. En, vi har tillid til, og som enhver borger kan benytte overalt i Europa til at gøre alt fra at betale sin skat til at leje en cykel. En teknologi, hvor vi selv kontrollerer, hvilke oplysninger der bruges, og hvordan de bruges."

Det Europæiske Råd støttede Kommissionens ambition og opfordrede i Rådets konklusioner af 1.-2. oktober 2020 Kommissionen til at fremsætte et forslag til et initiativ vedrørende en europæisk ramme for digital identitet inden midten af 2021:

I Det Europæiske Råds konklusioner opfordres der til "udvikling af en EU-dækkende ramme for sikker offentlig elektronisk identifikation (eID), herunder interoperable digitale signaturer, for at give folk kontrol over deres onlineidentitet og -data samt for at muliggøre adgang til offentlige, private og grænseoverskridende digitale tjenester." Rådet opfordrer Kommissionen til at fremsætte et forslag til et initiativ vedrørende en europæisk ramme for digital identitet inden midten af 2021.

Med elektronisk identifikation får borgere og virksomheder mulighed for at bevise, hvem de er, når de tilgår tjenester online. Tillidstjenester såsom elektroniske signaturer gør onlinetransaktioner mere sikre, brugervenlige og effektive. eIDAS-forordningen er den eneste grænseoverskridende ramme for pålidelige eID-midler for fysiske og juridiske personer og tillidstjenester. eIDAS muliggør grænseoverskridende anerkendelse af offentlige eID-midler til adgang til offentlige tjenester på betingelse af, at det specifikke eID-middel er blevet anmeldt under eIDAS. eIDAS skaber endvidere et EU-marked for tillidstjenester, der er anerkendt på tværs af grænserne med samme juridiske status som deres traditionelle tilsvarende papirbaserede processer.