EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 16.5.2018 COM(2018) 302 final 2018/0152(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af forordning (EF) nr. 767/2008, forordning (EF) nr. 810/2009, forordning (EU) 2017/2226, forordning (EU) 2016/399, forordning XX/2018 [forordningen om interoperabilitet] og beslutning 2004/512/EF og om ophævelse af Rådets afgørelse 2008/633/RIA



{SEC(2018) 236 final}

{SWD(2018) 195 final}

{SWD(2018) 196 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET ·Baggrund for forslaget Siden 2011 har visuminformationssystemet (VIS) tjent som den teknologiske løsning, der fremmer proceduren for visum til kortvarigt ophold og hjælper visum-, grænse-, asyl- og migrationsmyndighederne med hurtigt og effektivt at kontrollere de nødvendige oplysninger om tredjelandsstatsborgere, som skal have et visum for at rejse til Unionen. VIS forbinder medlemsstaternes konsulater i hele verden og alle deres grænseovergangssteder ved de ydre grænser. Systemet udfører biometrisk matching, navnlig af fingeraftryk, med henblik på identifikation og kontrol. Som anført i meddelelsen om tilpasning af den fælles visumpolitik til de nye udfordringer er EU's fælles visumpolitik en vigtig del af Schengenreglerne. Visumpolitikken er og bør forblive et middel til at fremme turismen og erhvervslivet, samtidig med at den skal forebygge sikkerhedsrisici og risikoen for irregulær migration til Unionen. De grundlæggende principper i behandlingen af visumansøgninger er ikke blevet revideret, siden visumkodeksen trådte i kraft i 2010 og VIS blev indført i 2011, hvorimod de vilkår, som visumpolitikken skal fungere under, har ændret sig drastisk. De migrations- og sikkerhedsmæssige udfordringer, der har præget de senere år, har ændret den politiske debat om området uden kontrol ved de indre grænser generelt og om visumpolitikken i særdeleshed og har fået Unionen til at revurdere balancen mellem hensynet til migrations- og sikkerhedsspørgsmål, økonomien og de eksterne forbindelser generelt. Allerede i meddelelsen om bevarelse og styrkelse af Schengenområdet anførte Kommissionen, at grænseoverskridende trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed i området er et fælles anliggende i et område uden kontrol ved de indre grænser. Fraværet af kontrol ved de indre grænser har været ledsaget af foranstaltninger ved de ydre grænser, visumpolitik, Schengeninformationssystemet, databeskyttelse, politisamarbejde, strafferetligt samarbejde og narkotikapolitik. Samtidig giver den omfattende teknologiske udvikling nye muligheder for at gøre behandlingen af visumansøgninger lettere både for ansøgerne og konsulaterne. Da VIS er en vigtig del af den ramme, der ligger til grund for visumpolitikken, supplerer dette forslag det nylige forslag om ændring af visumkodeksen, som Kommissionen fremlagde den 14. marts 2018. VIS er en integrerende del af Kommissionens tilgang til forvaltning af oplysninger vedrørende grænser, migration og sikkerhed. Det har til formål at sikre, at grænsevagter, retshåndhævende myndigheder, immigrationsmyndigheder og retlige myndigheder har de oplysninger, de skal bruge for bedre at beskytte EU's ydre grænser, sikre bedre migrationsforvaltning og forbedre den indre sikkerhed for alle borgere. I december 2017 fremsatte Kommissionen forslag om fastsættelse af en ramme for interoperabiliteten mellem EU-informationssystemer med henblik på få dem til at fungere sammen på en mere intelligent og effektiv måde. I 2016 blev det i forordningen om oprettelse af et ind- og udrejsesystem fastlagt, at der kan etableres fuld interoperabilitet mellem ind- og udrejsesystemet og VIS for at få et komplet billede af tredjelandsstatsborgeres visumansøgningshistorik ved at tilføje oplysninger om, hvordan de har anvendt deres visa. Forslaget om fastsættelse af en ramme for interoperabiliteten mellem EU-informationssystemer for grænser og visa omfatter ændringer af VIS-forordningen, hvorefter VIS bliver en del af den fælles platform sammen med ind- og udrejsesystemet og EU-systemet vedrørende rejseinformation og rejsetilladelse (ETIAS), som skal udgøre fundamentet for interoperabiliteten. Den multiidentitetsdetektor, der indføres med interoperabilitetsforslaget, vil gøre det lettere at påvise flere identiteter og bekæmpe identitetssvig. Ved hjælp af detektoren vil den visummyndighed, som behandler en ansøgning, automatisk blive underrettet, hvis ansøgeren er kendt under forskellige identiteter, og vil kunne træffe de nødvendige foranstaltninger. Når de nye informationssystemer er taget i brug, og der er sikret interoperabilitet mellem dem, vil visummedarbejderne få væsentligt bedre muligheder for hurtigt at foretage baggrundskontrol af ansøgerne. På den europæiske søgeportal (ESP) vil det blive muligt at foretage fælles søgninger og få resultater fra forskellige systemer. Dette vil hjælpe med at styrke sikkerheden i området uden kontrol ved de indre grænser. Lovgivningen om behandling af visumansøgninger skal ændres for at nå dette mål. Ændringerne bør navnlig omfatte visummyndighedernes forpligtelse til automatisk at benytte multiidentitetsdetektoren og andre databaser, når de udfører sikkerheds- og migrationsvurderinger af tredjelandsstatsborgere, der ansøger om et visum til kortvarigt ophold. Der er påpeget informationshuller på EU-plan med hensyn til de dokumenter, der giver tredjelandsstatsborgere tilladelse til at opholde sig i Schengenområdet i mere end 90 dage inden for en periode på 180 dage: visa til længerevarende ophold, opholdstilladelser og opholdskort (endelig rapport fra ekspertgruppen på højt niveau vedrørende informationssystemer og interoperabilitet fra maj 2017). Rådet opfordrede Kommissionen til at iværksætte en feasibilityundersøgelse vedrørende etableringen af et centralt EU-register til oplysninger om visa til længerevarende ophold, opholdskort og opholdstilladelser. Denne undersøgelse blev afsluttet i september 2017, og det blev konkluderet, at et register som en del af VIS ville være den mest hensigtsmæssige løsning med hensyn til IT-sikkerhed, gennemførlighed og omkostningseffektivitet. Der blev foretaget en opfølgende undersøgelse af nødvendigheden og proportionaliteten af at udvide VIS til at omfatte oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdsdokumenter. Ud over arbejdet med interoperabilitet, der blev indledt i april 2016 med henblik på at etablere stærkere og mere intelligente informationssystemer for grænser og sikkerhed, blev der udført en generel evaluering af VIS i 2016. Denne evaluering omhandlede specifikt systemets egnethed til formålet, effektivitet, virkningsfuldhed og merværdi for Unionen. Det blev her konstateret, at VIS opfylder sine mål og funktioner og er et af de mest avancerede systemer af sin art, men at nye udfordringer på områderne for visum-, grænse- og migrationsforvaltning kræver, at det skal videreudvikles på en række specifikke områder. Den 17. april 2018 fremsatte Kommissionen et forslag om styrkelse af sikkerheden ved opholdskort, der udstedes til tredjelandsstatsborgere, som er familiemedlemmer til EU-borgere. I lyset af dette forslag er det ikke nødvendigt at medtage sådanne opholdskort i VIS. ·Gældende bestemmelser på det område, som forslaget vedrører VIS blev oprettet ved beslutning 2004/512/EF, og dets formål, funktioner og ansvarsområder er fastsat i forordning (EF) nr. 767/2008 (VIS-forordningen). I forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 (visumkodeksen) fastsættes reglerne for registrering af biometriske identifikatorer i VIS. I Rådets afgørelse 2008/633/RIA af 23. juni 2008 fastlægges betingelserne for, at de udpegede myndigheder i medlemsstaterne og Europol kan få adgang til at søge i VIS med henblik på forebyggelse, afsløring og efterforskning af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger. Dette forslag indskrænker ikke anvendelsen af direktiv 2004/38/EF. Dette forslag ændrer ikke på nogen måde direktiv 2004/38. ·Forslagets formål De generelle målsætninger for dette initiativ svarer til de traktatfæstede målsætninger om at forbedre sikkerheden i Unionen og ved dens grænser, fremme lovligt rejsendes ret til at krydse den ydre grænse og til frit at bevæge og opholde sig i området uden kontrol ved de indre grænser og forbedre forvaltningen af Schengenområdets ydre grænser. Disse målsætninger er yderligere uddybet i den europæiske dagsorden for migration og efterfølgende meddelelser, herunder meddelelsen om bevarelse og styrkelse af Schengenområdet, den europæiske dagsorden om sikkerhed, Kommissionens statusrapporter om indførelse af en effektiv og ægte sikkerhedsunion og meddelelsen om tilpasning af den fælles visumpolitik til de nye udfordringer. Dette forslags specifikke mål er: (1)at lette visumansøgningsprocedurerne (2)at lette og styrke kontrollen ved grænseovergangsstederne ved de ydre grænser og inden for medlemsstaternes område

(3)at forbedre den indre sikkerhed i Schengenområdet ved at lette udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne om tredjelandsstatsborgere med et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse. Forslaget har også en række supplerende mål: (4)at lette migrationsmyndigheders og retshåndhævende myndigheders identitetskontrol af tredjelandsstatsborgere på en medlemsstats område (5)at gøre det lettere at identificere forsvundne personer (6)at bistå i identifikationen og tilbagesendelsen af alle personer, der ikke eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse, ophold eller bopæl på medlemsstaternes område (7)at hjælpe retshåndhævende myndigheder med at få adgang til oplysninger om personer, der ansøger om eller har et visum til kortvarigt ophold (som allerede er muligt efter de gældende regler), og udvide denne adgang til personer med et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse, hvis det er nødvendigt med henblik på at forebygge, afsløre eller efterforske en terrorhandling eller en anden alvorlig strafbar handling, og samtidig sikre høje standarder for databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred (8)indsamle statistikker til støtte for evidensbaseret politisk EU-beslutningstagning vedrørende migration. 2.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER ·Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning En REFIT-evaluering af VIS blev udført i 2016 og førte til en række henstillinger om forbedring af systemets funktionsmåde. Disse henstillinger udgør grundlaget for dette forslag. Generelt viste VIS-evalueringen, at VIS har opfyldt målene effektivt. Den påviste imidlertid også et behov for at videreudvikle VIS for bedre at kunne imødegå nye visum-, grænse- og sikkerhedspolitiske udfordringer. Dette kan ske ved at etablere sammenkoblinger med eksisterende og nye IT-systemer og undersøge, hvordan oplysninger om visa til længerevarende ophold, inklusive biometri, kan registreres i VIS. Evalueringen påviste også et behov for forbedringer, navnlig vedrørende overvågning af datakvalitet og produktion af statistikker. De fleste problemer, der påpeges i evalueringen, er af teknisk karakter og har til formål at tilpasse systemet til de nye lovgivningsforslag på området. De vedrører navnlig: 1) forbedring af datakvaliteten 2) integration af VIS Mail-funktionen i VIS 3) centralisering af funktionerne til søgning og udtalelse 4) støtte til ansigtsgenkendelse eller brug af latente fingeraftryk og 5) oprettelse af en rapporterings- og statistikfunktion baseret på VIS-data. I perioden oktober 2016-juli 2017 gennemførte eu-LISA en undersøgelse af alle forventede tekniske virkninger af VIS-evalueringen. Der var følgelig ikke behov for en detaljeret konsekvensanalyse af disse tekniske forbedringer. Flere af de problemer, der påpeges i evalueringen, krævede imidlertid ikke kun en teknisk analyse, men også yderligere analyse af løsninger, der kan iværksættes for at afhjælpe dem og deres virkninger: ·vanskeligheder med at gennemføre procedurer for tilbagesendelse af irregulære migranter uden gyldige rejsedokumenter til deres oprindelseslande

·risikoen for irregulær migration og visumsvindel, navnlig menneskehandel og andre former for misbrug, der involverer børn under 12 år ved ansøgning om visum ·grænse- eller migrationsmyndighedernes vanskeligheder med at kontrollere visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser og deres indehavere ·informationshullerne med hensyn til kontrol af irregulær migration og sikkerhedsrisici ved behandling af visumansøgninger ·behovet for at overveje muligheden for automatisk søgning i andre databaser på sikkerheds- og grænseområdet ved behandling af visa. Der bør her tages hensyn til udviklingen siden evalueringen fra 2016 for så vidt angår EU-informationssystemer til grænseforvaltning og sikkerhed, og der bør sikres overensstemmelse med Kommissionens nyligt vedtagne forslag (ind- og udrejsesystemet) og foreslåede nye tiltag og systemer (det omarbejdede Eurodac-forslag, ETIAS, ECRIS-TCN og interoperabilitet). ·Høringer af interesserede parter Bilag 2 til den ledsagende konsekvensanalyse indeholder en detaljeret beskrivelse af høringerne af interesserede parter. Kommissionen har fået udført tre uafhængige undersøgelser: en undersøgelse om gennemførligheden, nødvendigheden og proportionaliteten af at sænke alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn i visumproceduren, og om lagring af en kopi af visumansøgeres rejsedokumenter i VIS og to undersøgelser om gennemførligheden, nødvendigheden og proportionaliteten af at udvide VIS til at omfatte oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdsdokumenter (dvs. opholdstilladelser og opholdskort). Disse undersøgelser omfattede også målrettede høringer af alle berørte interessenter, herunder nationale myndigheder, som har adgang til at indsætte, ændre, slette eller søge efter oplysninger i VIS, nationale myndigheder med ansvar for migration og tilbagesendelse, børneforsorgsmyndigheder, politiet og myndigheder, der bekæmper menneskehandel, myndigheder med ansvar for konsulære anliggender og nationale myndigheder med ansvar for kontrollen ved grænseovergangsstederne ved de ydre grænser. Forskellige tredjelandsmyndigheder og ikkestatslige organisationer, der arbejder med børns rettigheder, blev også hørt. I 2017-2018 gennemførte Kommissionen to åbne offentlige høringer, den første fra den 17. august 2017 til den 9. november 2017 om nedsættelse af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn i visumproceduren, og den anden fra den 17. november 2017 til den 9. december 2018 om udvidelse af VIS til at omfatte oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdsdokumenter. Den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse fremsatte sine holdninger til nedsættelsen af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn i visumproceduren, den 9. november 2017 og til udvidelsen af VIS til at omfatte oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdsdokumenter den 9. februar 2018. Den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse og Agenturet for Grundlæggende Rettigheder har fremsat deres holdninger til forskellige aspekter af forslaget gennem målrettede interview under de høringer af interesserede parter, der blev gennemført som led i udarbejdelsen af konsekvensanalysen. ·Konsekvensanalyse Der blev gennemført en konsekvensanalyse i 2018, som fokuserede på de spørgsmål, der krævede nærmere vurdering for at udarbejde dette forslag. Den var baseret på tre uafhængige eksterne undersøgelser, som Kommissionen havde iværksat, og som blev gennemført i 2017 og 2018. Resultaterne af eu-LISA's undersøgelse om den tekniske gennemførlighed af alle de mulige VIS-forbedringer, som blev gennemført i november 2016 og februar 2017, og gennemførlighedsundersøgelsen om integreret grænseforvaltning for personer, der ikke er registreret i ind- og udrejsesystemet (ETIAS-undersøgelsen), blev også taget i betragtning. Konsekvensanalysen omhandlede alternative løsninger vedrørende: ·lagringen af en digital kopi af rejsedokumentet i VIS (centralt eller decentralt), herunder to delløsninger: lagring af kun den biografiske side eller lagring af alle udfyldte sider i ansøgerens rejsedokument ·nedsættelse af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn, herunder to delløsninger: nedsættelse af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn, til seks år eller nedsættelse af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn, til at omfatte alle aldre ·lagring af oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdsdokumenter i VIS, herunder lovgivningsforslag om yderligere harmonisering og beskyttelse af visa til længerevarende ophold og opholdsdokumenter etablering af en sammenkobling mellem nationale databaser, så alle medlemsstaterne kan søge i hinandens relevante nationale databaser integration af dokumenter i VIS med eller uden oplysninger om afviste ansøgninger ·kontrol af automatiske migrations- og sikkerhedskontroller i forhold til tilgængelige databaser. Dette forslag omhandler de foretrukne løsninger i konsekvensanalysen med hensyn til den første (lagring af en kopi af rejsedokumentets biografiske side), den anden (nedsættelse af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn, til seks år) og den fjerde foranstaltning ovenfor. Med hensyn til lagringen af visa til længerevarende ophold og opholdsdokumenter i VIS er oplysninger om opholdskort udstedt til familiemedlemmer til EU-borgere, der har ret til fri bevægelighed i henhold til EU-retten, ikke medtaget i dette forslag som følge af disse tredjelandsstatsborgeres rettigheder, der udspringer af deres familieforhold til en EU-borger. Det forslag, som Kommissionen fremlagde den 17. april 2018, omfattede desuden en styrkelse af sikkerheden ved sådanne opholdskort. Udvalget for Forskriftskontrol har gennemgået udkastet til konsekvensanalyse og afgivet en positiv udtalelse den 23. april 2018. 3.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET ·Resumé af de foreslåede foranstaltninger

VIS-systemets formål, funktioner og ansvarsområder skal fastlægges yderligere for at tage højde for udvidelsen af systemet til at omfatte oplysninger vedrørende personer med et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse. Dette VIS skal også udvides, så de kategorier af oplysninger, der skal angives i ansøgninger om visum til kortvarigt ophold, omfatter lagring af kopier af rejsedokumenter, og nye funktioner, f.eks. registret for rapportering og statistik og VIS Mail, skal integreres. Dette betyder, at reglerne om proceduren for behandling af visumansøgninger i visumkodeksen skal ændres. Medlemsstaternes retshåndhævende myndigheders og Europols adgang til VIS er fastlagt ved Rådets afgørelse 2008/633/RIA. Denne afgørelse, som blev vedtaget inden Lissabontraktaten, omhandlede retshåndhævende myndigheders adgang inden for rammerne af den tidligere såkaldte "tredje søjle" i traktaten om Den Europæiske Union. Da denne "tredje søjle" ikke længere findes som sådan i de nuværende traktater, er dette forslag efter Kommissionens opfattelse en anledning til at integrere indholdet af denne afgørelse i VIS-forordningen. Eftersom VIS udvides til at indeholde oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser, vil Agenturet for Den Operationelle Forvaltning af Store IT-systemer inden for Området Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed (eu-LISA) få pålagt opgaven med den nødvendige videreudvikling og operationelle forvaltning af systemet. Som følge deraf skal forordning (EF) nr. 810/2009 (visumkodeksen), forordning (EF) nr. 767/2008, forordning (EU) 2017/2226 (forordningen om ind- og udrejsesystemet), forordning (EU) XX [forordningen om interoperabilitet] og forordning (EU) 2016/399 (Schengengrænsekodeksen) ændres. Forslagets hovedformål kan opsummeres således: Informationshuller skal lukkes af hensyn til grænseforvaltningen og sikkerheden: Visa til længerevarende ophold og opholdsdokumenter skal lagres i VIS Den endelige rapport fra ekspertgruppen på højt plan har påpeget informationshuller på EU-plan med hensyn til de dokumenter, der giver tredjelandsstatsborgere tilladelse til at opholde sig på en given EU-medlemsstats område i mere end 90 dage inden for en periode på 180 dage. I dag indhentes der ikke oplysninger om disse dokumenter og deres indehavere, og oplysningerne kan ikke kontrolleres i nogle af de EU-omspændende IT-systemer vedrørende grænser og sikkerhed (med undtagelse af SIS i et begrænset omfang). Den nuværende forvaltning af disse dokumenter kan ifølge medlemsstaterne være til hinder for tredjelandsstatsborgeres krydsning af grænsen og deres efterfølgende frie bevægelighed i området uden kontrol ved de indre grænser. Tredjelandsstatsborgere, der kommer til Unionen med henblik på længerevarende ophold, er den eneste kategori af tredjelandsstatsborgere, som ikke er omfattet af nogen af de EU-omspændende IT-systemer (jf. figuren nedenfor). Hvis visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser medtages i VIS, vil det sikre, at oplysninger om disse dokumenter og deres indehavere medtages i et af de EU-omspændende IT-systemer efter de samme regler som for dokumenter, der udstedes til dem, hvis visum ikke kræves (oplysninger findes allerede i ETIAS og ind- og udrejsesystemet), og hvis visum kræves (tredjelandsstatsborgere, der ankommer med henblik på kortvarigt ophold, hvis oplysninger allerede findes i VIS og ind- og udrejsesystemet). Dette vil sætte medlemsstaternes myndigheder – ud over den udstedende myndighed – i stand til at kontrollere det pågældende dokument og dets indehaver ved grænsen eller på medlemsstaternes område. Ved at fremme systematisk og bedre udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om tredjelandsstatsborgere med visum til længerevarende ophold og opholdstilladelse, vil VIS hjælpe med at forbedre den indre sikkerhed i Schengenområdet. Hvis registre over visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser lagres i et centralt system og gøres tilgængelige for alle relevante myndigheder i medlemsstaterne, kan hver medlemsstat foretage en mere præcis og uvildig vurdering af sikkerhedsrisikoen baseret på de registre, der findes i systemet, når dokumentindehaverne kontrolleres ved grænseovergangssteder og inden for medlemsstaternes område. Hvis disse dokumenter lagres i et centralt system, vil det desuden hjælpe med at påvise svig i forbindelse med fremskaffelse af ægte dokumenter på grundlag af falske breeder-dokumenter. Fremme af en bedre og systematisk udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne vil også minimere den administrative byrde og fjerne sprogbarrieren, når en anden medlemsstat kontaktes for at bekræfte ægtheden af et dokument, som en tredjelandsstatsborger har fremlagt. Når der træffes afgørelse om udstedelsen eller forlængelsen af et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse, iværksættes en række automatiske kontroller ved brug af interoperabilitetskomponenterne (ESP) for at påvise, om en EU- eller Interpol-database indeholder beviser for, at den pågældende person kan udgøre en trussel mod sikkerhed i en af medlemsstaterne. Den medlemsstat, der udsteder dokumentet, skal følge op på ethvert hit i overensstemmelse med gældende EU-ret og national lovgivning. Bedre kontrol i behandlingen af visumansøgninger ved hjælp af interoperabilitet Ifølge de gældende regler er konsulaterne kun forpligtede til at kontrollere rejsende, der er omfattet af et visumkrav, i Schengeninformationssystemet (SIS) for at afgøre, om en visumansøger er genstand for et indrejseforbud. Der er i øjeblikket ingen forpligtelse til at kontrollere visumansøgere i andre EU-databaser (f.eks. Eurodac) eller i Interpols database over stjålne og bortkomne rejsedokumenter og Interpols database over rejsedokumenter med tilknyttede notifikationer. Når den europæiske søgeportal er på plads, vil de kompetente myndigheder – herunder de visumudstedende myndigheder – kunne foretage én søgning og få resultater fra alle de systemer, de har adgang til (bl.a. Eurodac, ind- og udrejsesystemet og det europæiske informationssystem vedrørende strafferegistre – tredjelandsstatsborgere) i stedet for at skulle søge i de enkelte systemer hver for sig. Den europæiske søgeportal vil gøre det lettere at påvise sikkerhedsrisici og risici for irregulær migration i visumproceduren, idet den sætter visummedarbejderne i stand til hurtigt og effektivt at foretage baggrundskontrol af visumansøgerne. Forslaget om interoperabilitet sigter også mod at gøre det lettere at opdage tilfælde af flere identiteter og bekæmpe identitetssvig. Ved hjælp af interoperabiliteten vil den myndighed, som behandler en visumansøgning, automatisk blive underrettet, hvis ansøgeren er kendt under forskellige identiteter, og vil kunne træffe de nødvendige foranstaltninger. Eftersom VIS også er en del af den retlige ramme for interoperabilitet, er der nu teknisk mulighed for i praksis at sikre kommunikationen mellem autoriserede brugere af forskellige databaser på en hurtig, problemfri og systematisk måde. Når visummyndighederne får mulighed for at foretage automatisk kontrol i forhold til andre databaser ved brug af den europæiske søgeportal, vil det være første gang, at interoperabilitetsrammen anvendes i praksis. Når VIS verificerer og vurderer de oplysninger, som ansøgerne indgiver, sender det automatisk en forespørgsel med ansøgningen til hvert af de ovennævnte systemer. Ud over automatiske forespørgsler i andre databaser vil behandlingen af visumansøgninger blive styrket af specifikke risikoindikatorer. Indikatorerne indeholder regler for dataanalyse samt specifikke værdier oplyst af medlemsstaterne og statistikker genereret fra andre relevante grænseforvaltnings- og sikkerhedsdatabaser. Dette vil forbedre risikovurderingerne og gøre det muligt at anvende dataanalysemetoden. Risikoindikatorerne indeholder ingen personoplysninger og vil være baseret på statistikker og oplysninger fra medlemsstaterne om trusler, unormalt antal afviste ansøgninger eller personer, hvis tilladelse til ophold er udløbet, blandt visse kategorier af tredjelandsstatsborgere, og risici for folkesundheden. Indførelsen af systematiske sikkerheds- og migrationskontroller i forbindelse med VIS-oplysninger er baseret på de fordele, som interoperabilitetsrammen giver. Nemmere identifikation af forsvundne personer

Der kan opstå situationer, hvor personer skal identificeres af hensyn til dem selv – fordi de er forsvundet, savnet eller identificeret som ofre for menneskehandel. Interoperabilitetsrammen giver muligheden for, at politiet kan identificere en person ud fra den pågældendes biometriske data, som er indhentet under en identitetskontrol, hvis den nationale lovgivning tillader det. En sådan adgang er imidlertid ikke tilstrækkeligt effektiv under særlige omstændigheder som f.eks. beskrevet ovenfor. Til dette formål bør de retshåndhævende myndigheder have hurtig adgang til VIS-oplysninger, så de kan foretage en hurtig og pålidelig identifikation af personen, uden at de først skal opfylde alle betingelser og yderligere sikkerhedsforanstaltninger for retshåndhævende myndigheders adgang. Informationshuller i behandlingen af ansøgninger om visum til kortvarigt ophold skal lukkes: nedsættelse af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af ansøgere, og lagring af kopier af rejsedokumenter i VIS til støtte for tilbagesendelsesprocedurer ·Nedsættelse af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af ansøgere, der er børn, fra 12 år til seks år Denne foranstaltning vil give myndighederne mulighed for at verificere et barns identitet under visumansøgningsproceduren og vil gøre det muligt at foretage kontrol ved passage af en ydre grænse. Ved at muliggøre utvetydig identifikation af børn vil denne foranstaltning desuden hjælpe med at beskytte børnene og bekæmpe handel med børn og irregulær migration, samtidig med at hensynet til barnets tarv forbliver i fokus. Der indføres yderligere lovgivningsmæssige sikkerhedsforanstaltninger for at sikre, at der tages hensyn til barnets tarv gennem hele visumansøgningsproceduren og ved enhver efterfølgende anvendelse af barnets oplysninger. Der vil blive taget fingeraftryk af hver visumansøger på seks år og opefter, hvorved gruppen af ansøgere om visum til kortvarigt ophold udvides med gruppen af 6-11-årige. Da forordning (EF) nr. 810/2009 blev vedtaget, anerkendtes det, at spørgsmålet om tilstrækkeligt pålidelige fingeraftryk af børn under 12 år med henblik på identifikation og kontrol og navnlig spørgsmålet om, hvordan fingeraftryk udvikler sig med alderen, skulle undersøges på et senere tidspunkt. I 2013 undersøgte Det Fælles Forskningscenter (JRC) derfor, hvorvidt automatisk fingeraftryksgenkendelse for børn kan sikre samme genkendelse som for voksne. JRC-undersøgelsen konkluderede, at fingeraftryksgenkendelse af børn i alderen 6-12 er mulig med tilfredsstillende nøjagtighed på visse betingelser. En af disse betingelser er f.eks., at det skal sikres, at operatørerne er tilstrækkeligt uddannet til at optage billeder af høj kvalitet. Dette resultat blev bekræftet af en anden undersøgelse, som også gav yderligere indblik i betydningen af alder for fingeraftrykskvaliteten. Kommissionen udførte endnu en undersøgelse af nødvendigheden og proportionaliteten af at sænke alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn i visumproceduren. Denne undersøgelse viste, at nedsættelsen af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn, vil hjælpe med at nå VIS-målene, navnlig vedrørende fremme af bekæmpelsen af identitetssvig og strømlining af kontroller ved grænseovergangsstederne ved de ydre grænser. Det fremgik også af undersøgelsen, at nedsættelse af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn, kan indebære yderligere fordele, herunder styrkelse af forebyggelsen og bekæmpelsen af krænkelser af børns rettigheder, ved at gøre det muligt at identificere eller verificere identiteten af børn, som er tredjelandsstatsborgere, og som befinder sig på medlemsstaternes område i en situation, hvor deres rettigheder er blevet eller kan blive krænket (f.eks. børn, der er ofre for menneskehandel, forsvundne børn og uledsagede mindreårige, der ansøger om asyl). ·Lagring af en kopi af den biografiske side i ansøgerens rejsedokument i VIS til støtte for tilbagesendelsesprocedurer Forslaget omfatter en ny kategori af oplysninger, der skal lagres i VIS ved indgivelse af en visumansøgning. I dag tager medlemsstaterne kopier af ansøgerens rejsedokument. Der findes imidlertid ingen EU-regler, som fastsætter ensartede betingelser for opbevaring eller udveksling af disse oplysninger mellem medlemsstaterne. Hvis en kopi af rejsedokumentet opbevares, kan disse dokumenter underkastes bedre kontroller, og tilbagesendelsesprocedurerne bliver mere effektive. Brug af VIS til at gennemføre denne foranstaltning vil støtte EU's tilbagesendelsespolitik. De kompetente myndigheder for identifikation (og/eller verifikation inden for området) og tilbagesendelse – dvs. migrations- og tilbagesendelsesmyndighederne – som allerede har adgang til at søge i systemet ved brug af tredjelandsstatsborgerens fingeraftryk, kan hente denne kopi efter strenge adgangsregler. I henhold til VIS-forordningens artikel 2, litra e), har VIS bl.a. til formål "at bistå med identifikationen af alle personer, der ikke eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse i, ophold eller bopæl på medlemsstaternes område". I henhold til artikel 31, stk. 2, kan et begrænset sæt af disse oplysninger overføres eller stilles til rådighed af medlemsstaterne for et tredjeland med henblik på at bevise tredjelandsstatsborgeres identitet, herunder med henblik på tilbagesendelse. VIS er blevet udvidet med denne foranstaltning for at hjælpe med at identificere og tilbagesende irregulære migranter. Opgradering af andre tekniske komponenter i VIS VIS Mail-søgemekanismen integreres i VIS med henblik på at strømline udvekslingerne mellem det centrale VIS-system og de nationale systemer. Konfigurationen af det centrale system tilpasses med henblik på at imødekomme behovet for hurtig og effektiv tilgængelighed i perioder med afbrydelse (dvs. backupsystem er ændret til en aktiv/aktiv-konfiguration). For at forbedre kvaliteten af oplysninger, der registreres i VIS, er der indført indikatorer for mangler i datakvaliteten på ansøgningsniveau. eu-LISA har fået til opgave at forvalte datakvalitetskontrollen i VIS. Der er indført en funktion, som sikrer, at VIS afviser at sende en anmodning om forudgående søgning, indtil alle relevante oplysninger er indsat korrekt. En anden funktion gør det muligt at skelne mellem de tilfælde, hvor fingeraftryk ikke er påkrævet af retlige grunde, og de tilfælde, hvor de ikke kan tilvejebringes. For at afhjælpe problemer med at indsamle biometriske data, navnlig problemer vedrørende kvaliteten af ansigtsbilleder, indføres der alternative standarder, f.eks. direkte indsamling af foto (dvs. ansigtsbillede taget på stedet). Der planlægges en central teknisk løsning vedrørende forudgående søgning, udtalelse og efterfølgende meddelelse, som sætter medlemsstaterne i stand til at forvalte og opdatere deres egne oplysninger vedrørende disse funktioner. ·Retsgrundlag Retsgrundlaget for denne forordning er følgende artikler i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde: artikel 16, stk. 2, artikel 77, stk. 2, litra a), b), d) og e), artikel 78, stk. 2, litra d), e) og g), artikel 79, stk. 2, litra c) og d), artikel 87, stk. 2, litra a), og artikel 88, stk. 2, litra a). I henhold til artikel 77, stk. 2, litra a), b), d) og e), i TEUF kan Europa-Parlamentet og Rådet træffe foranstaltninger vedrørende den fælles visumpolitik og andre tilladelser til kortvarigt ophold, personkontrol ved passage af de ydre grænser, nødvendige tiltag til den gradvise udvikling af et integreret system for forvaltningen af de ydre grænser og reglerne om, at personer uanset nationalitet ikke kontrolleres ved passage af de indre grænser. Dette er det primære retsgrundlag for den foreslåede forordning. I henhold til artikel 16, stk. 2, i TEUF har Unionen beføjelse til at vedtage foranstaltninger vedrørende beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger foretaget af Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer samt af medlemsstaterne under udøvelse af aktiviteter, der er omfattet af EU-retten, og reglerne for den frie udveksling af personoplysninger. Denne bestemmelse i traktaten er også et vigtigt retsgrundlag for dette forslag. Et supplerende mål for dette forslag er på strenge betingelser at give nationale retshåndhævende myndigheder og Europol adgang til VIS-oplysninger med henblik på retshåndhævelse. Forslaget hviler derfor også på henholdsvis artikel 87, stk. 2, litra a), og artikel 88, stk. 2, litra a). Begge disse supplerende retsgrundlag kræver den samme almindelige lovgivningsprocedure, der finder anvendelse i henhold til artikel 77, stk. 2. Dette forslag forfølger en række yderligere supplerende mål, f.eks. at bidrage til Dublinproceduren og proceduren for behandling af visumansøgninger, som er foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 78, stk. 2, litra d), e) og g), i TEUF, at hjælpe med at identificere og tilbagesende tredjelandsstatsborgere som en del af de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til artikel 79, stk. 2, litra c), i TEUF, og at støtte identifikationen af ofre for og bekæmpe menneskehandel som en del af de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til artikel 79, stk. 2, litra d), i TEUF. Disse supplerende retsgrundlag er også forenelige med de primære.

·Nærhedsprincippet Unionen kan i henhold til artikel 77, stk. 2, litra a), i TEUF vedtage foranstaltninger vedrørende "den fælles politik for visa og andre tilladelser til kortvarigt ophold". Dette forslag er inden for de rammer, der er fastsat ved denne bestemmelse. Målet er yderligere at udvikle og forbedre reglerne om elektronisk behandling af ansøgninger om forventet ophold på medlemsstaternes område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage. Medlemsstaterne kan ikke hver for sig i tilstrækkelig grad nå dette mål, da det kun er Unionen, der kan ændre en eksisterende EU-retsakt (VIS-forordningen). Fri bevægelighed inden for området uden kontrol ved de indre grænser kræver, at de ydre grænser forvaltes effektivt, for at garantere sikkerheden. Medlemsstaterne har derfor aftalt at tage disse udfordringer op i fællesskab, især via udveksling af oplysninger gennem centraliserede EU-systemer på området retlige og indre anliggender. Dette bekræftes af de forskellige konklusioner, som er vedtaget af Det Europæiske Råd og Rådet, især siden 2015. Fraværet af kontrol ved de indre grænser kræver en forsvarlig forvaltning af de ydre grænser, hvor hver medlemsstat eller det associerede land skal kontrollere de ydre grænser på vegne af de øvrige medlemsstater. Ingen medlemsstat kan alene håndtere irregulær migration og grænseoverskridende kriminalitet. Tredjelandsstatsborgere, der kommer ind i området uden kontrol ved de indre grænser, kan rejse frit inden for dette område. I et område uden indre grænser bør der træffes fælles foranstaltninger mod ulovlig indvandring og international kriminalitet og terrorisme, herunder gennem påvisning af identitetstyveri, og sådanne foranstaltninger lykkes kun, hvis de håndteres på EU-niveau. I henhold til artikel 77, stk. 2, litra b), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Unionen beføjelse til at vedtage foranstaltninger vedrørende personkontrol og en effektiv kontrol med passagen af medlemsstaternes ydre grænser. Den gældende EU-ret om visumproceduren skal ændres, så der tages højde for rejsemønstret blandt tredjelandsstatsborgere, som ansøger om visum til kortvarigt ophold, navnlig de nylige bestemmelser i ind- og udrejsesystemet, som har afskaffet stempelpligten og indført en ind- og udrejseregistrering for tredjelandsstatsborgere, der er givet tilladelse til indrejse med henblik på et kortvarigt ophold, således at medlemsstaternes myndigheder kan vurdere den lovlige anvendelse af tidligere kortvarige ophold i et område uden kontrol ved de indre grænser. Med hensyn til visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser omhandler Schengenkonventionens artikel 21 deres gensidige anerkendelse som dokumenter, der tillader deres indehavere at færdes frit inden for Schengenområdet i 90 dage inden for en periode på 180 dage (dvs. svarende til et visum til kortvarigt ophold), såfremt de opfylder betingelserne i artikel 6, stk. 1, litra a), c) og e), i forordning (EU) 2016/399 (Schengengrænsekodeksen). I Rådets forskellige konklusioner opfordres der til nye foranstaltninger for at lukke informationshuller af hensyn til grænseforvaltningen og retshåndhævelsen i forbindelse med grænsepassager, der foretages af personer med et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse, muligvis ved at etablere et EU-register til sådanne oplysninger. Hvis oplysninger om disse dokumenter medtages, så de kan deles mellem medlemsstaterne, og indehaverens dokumenter kan verificeres ved de ydre grænser eller på EU's område af andre medlemsstater end den, der har udstedt et dokument, og med henblik på at kontrollere, om den pågældende kan udgøre en trussel mod en af medlemsstaterne, opfylder dette de mål, der er fastsat i artikel 77 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Dette mål kan derfor ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne alene, men bedre nås på EU-plan. ·Proportionalitetsprincippet Som forklaret i den konsekvensanalyse, der ledsager dette forslag til en revideret forordning, vurderes de politiske valg i dette forslag at stå i et rimeligt forhold til de opstillede mål. De går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå de ønskede mål. EU-traktatens artikel 5 fastsætter, at Unionen kun handler i det omfang, det er nødvendigt for at nå traktatens mål. Den form, der er valgt til denne EU-foranstaltning, skal gøre det muligt at nå forslagets målsætning og sikre en så effektiv gennemførelse som muligt. Det foreslåede initiativ udgør en udbygning af reglerne om grænsefri rejse med det formål at sikre, at der anvendes fælles regler ved de ydre grænser på ensartet måde i alle de medlemsstater, der har afskaffet kontrollen ved de indre grænser. Det uddyber et instrument, der giver Unionen oplysninger om tredjelandsstatsborgere. Det kodificerer og forbedrer de retshåndhævende myndigheders nuværende adgang til VIS-oplysningerne om disse kategorier af tredjelandsstatsborgere, hvilket er en passende, præcis, sikker og omkostningseffektiv måde til identifikation af tredjelandsstatsborgere, der er mistænkt (eller ofre) for terrorisme eller en alvorlig forbrydelse, og gør det muligt for myndighederne at søge i ansøgningshistorikken for tredjelandsstatsborgere, der er mistænkt (eller ofre) for sådanne forbrydelser. Forslaget bygger på princippet om databeskyttelse gennem design og står desuden i et rimeligt forhold til målet, hvad angår retten til beskyttelse af personoplysninger, fordi det ikke kræver, at der indsamles og lagres flere oplysninger i længere tid end, hvad der er absolut nødvendigt for, at systemet kan fungere og opfylde sit formål. Forslaget omhandler og gennemfører desuden alle de sikkerhedsforanstaltninger og mekanismer, der kræves for at sikre en effektiv beskyttelse af de grundlæggende rettigheder for rejsende, især beskyttelsen af deres privatliv og personoplysninger. Det vil ikke være nødvendigt med yderligere procedurer eller harmonisering på EU-plan for at få systemet til at fungere. Den påtænkte foranstaltning står derfor i et rimeligt forhold til målet, fordi den ikke går ud over, hvad der er nødvendigt, hvad angår foranstaltninger på EU-plan, for at nå de fastsatte mål. Den foretrukne løsning står også i et rimeligt forhold til målet, hvad angår udgifter, når der henses til de fordele, systemet vil give alle medlemsstater ved forvaltningen af de ydre grænser og udviklingen af en fælles EU-migrationspolitik. Forslaget er derfor i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. ·Valg af retsakt Dette forslag bygger videre på et eksisterende centraliseret system, hvorigennem medlemsstaterne samarbejder med hinanden, og som kræver fælles systemopbygning og driftsregler. Der fastsættes desuden i forslaget regler om kontrollen ved de ydre grænser og om adgang til systemet, herunder med henblik på retshåndhævelse, som er de samme for alle medlemsstater. Som følge heraf er det kun muligt at vælge en forordning som retsakt. ·Grundlæggende rettigheder Forslaget til forordning påvirker de grundlæggende rettigheder, navnlig retten til menneskelig værdighed (artikel 1 i EU's charter om grundlæggende rettigheder), retten til frihed og sikkerhed (chartrets artikel 6), respekten for privatliv og familieliv (chartrets artikel 7), beskyttelsen af personoplysninger (chartrets artikel 8), asylretten og nonrefoulementprincippet (chartrets artikel 18 og 19), retten til beskyttelse i tilfælde af udsendelse, udvisning og udlevering (chartrets artikel 19), retten til ikkeforskelsbehandling (chartrets artikel 21), børns rettigheder (chartrets artikel 24) og adgangen til effektive retsmidler (chartrets artikel 47). I VIS-forordningen fra 2008 fastlægges der strenge regler for adgangen til VIS og de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger. Den omhandler også den enkeltes ret til indsigt, berigtigelse, sletning og klageadgang (dvs. berigtigelse, sletning og retsmidler i henhold til generel forordning om databeskyttelse), navnlig retten til domstolsprøvelse og uafhængige offentlige myndigheders tilsyn med behandlingen af oplysningerne. Der indføres yderligere sikkerhedsforanstaltninger for at dække de særlige behov for nye kategorier af oplysninger, databehandling og registrerede, som vil blive omfattet af VIS. Derfor er forslaget i fuld overensstemmelse med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder med hensyn til retten til beskyttelse af personoplysninger, og er også i overensstemmelse med artikel 16 i TEUF, der sikrer alle ret til beskyttelse af deres personoplysninger. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

I overensstemmelse med den tekniske undersøgelse, som blev udført af eu-LISA i 2016 vedrørende den tekniske ændring af VIS efter REFIT-evalueringen og konsekvensanalysen, omhandler dette forslag løsningen med at udvide VIS, så systemet kommer til at omfatte oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser, så der udføres automatiske kontroller i forhold til EU- og Interpol-databaser i forbindelse med sikkerhedskontrol og kontrol af irregulær migration, så alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn, sænkes, og så der lagres en kopi af den biografiske side i ansøgerens rejsedokument i VIS. Ifølge undersøgelsen vil dette medføre en udgift på 182 mio. EUR. Udviklingsfasen forventes at være i perioden 2021- 2023, og de nødvendige midler vil følgelig blive dækket af de beløb, der tildeles under det næste EU-budget. Hvis forslaget vedtages inden den næste finansielle ramme, vil de nødvendige ressourcer (et skønnet beløb på 1,5 mio. EUR) blive finansieret over budgetposten for fondsinstrumentet vedrørende grænser og visumpolitik, og beløbene vil blive fratrukket de midler, der er øremærket til 2021-2023. Beløbet på 1,5 mio. EUR vil blive anvendt til at igangsætte forberedelserne, som fører til gennemførelsen af de foranstaltninger, der er omhandlet i dette forslag, f.eks. foranstaltninger vedrørende forberedelse af gennemførelsesretsakter og lancering af offentlige udbud. Hvis der opnås politisk enighed om dette forslag inden marts 2019 (dvs. under den nuværende lovgiver), er målet at gennemføre forslaget inden udgangen af 2021. De ressourcer, der kræves til dette forslag (både til grænseforvaltningsfonden og til hvert af de berørte agenturer), er forenelige med Kommissionens forslag til den flerårige finansielle ramme for 2021-2027 af 2. maj 2018. Omkostningerne til gennemførelse af forslaget er fordelt som følger: –105 mio. EUR til eu-LISA (indirekte forvaltning) –45 mio. EUR til medlemsstaterne øremærket i deres nationale programmer (delt forvaltning) –2 mio. EUR til Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (EBCGA) (indirekte forvaltning) –30 mio. EUR til Europol (indirekte forvaltning). Den anvendte omkostningsmodel er forklaret i konsekvensanalysens bilag 3 ("Who is affected and how)", afsnit 2 "Summary of costs and benefits" og bilag 4 "REFIT" og analyseres mere indgående i undersøgelsen "Feasibility and Implications of Lowering the Fingerprinting age for Children", undersøgelsen "Storing a scanned copy of the visa applicants' travel document in the Visa Information System", "Feasibility study to include in a repository documents for Long-Stay visas, Residence and Local Border Traffic Permits" og "Legal Analysis on the Necessity and Proportionality of Extending the Scope of the Visa Information System (VIS) to Include Data on Long Stay Visas and Residence Documents", som underbygger konsekvensanalysen. 5.YDERLIGERE OPLYSNINGER ·Planer for gennemførelse og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Kommissionen vil sørge for overvågningen af gennemførelsen af VIS og evaluere dets primære politiske mål. Fire år efter anvendelsesdatoen for den reviderede VIS-forordning og derefter hvert fjerde år vil Kommissionen forelægge en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet. I rapporten gives der en overordnet evaluering af systemets gennemførelse, herunder dets direkte og indirekte virkninger og praktiske indvirkning på de grundlæggende rettigheder. Den bør undersøge de opnåede resultater i forhold til mål, vurdere fremskridtene med hensyn til de fire primære problemområder og vurdere den fortsatte gyldighed af de grundlæggende principper og eventuelle konsekvenser for fremtidige løsninger. Gennemførelsen af VIS evalueres også gennem Schengenevalueringsmekanismen i overensstemmelse med Rådets forordning (EU) nr. 1053/2013, uden at det berører Kommissionens rolle som traktaternes vogter i henhold til artikel 17, stk. 1, i TEU. ·Variabel geometri Dette forslag er baseret på og videreudvikler Schengenreglerne vedrørende ydre grænser og visa, idet det vedrørende passagen af ydre grænser og indrømmelsen af visa til kortvarigt ophold. Det har følgende konsekvenser i forhold til protokollerne til traktaten og aftalerne vedrørende associering med den videre udvikling af Schengenreglerne: Danmark: I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), deltager Danmark ikke i Rådets vedtagelse af foranstaltninger i medfør af tredje del, afsnit V, i TEUF. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne forordning til udbygning af Schengenreglerne, skal Danmark træffe afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne forordning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen. Det Forenede Kongerige og Irland: I medfør af artikel 4 og 5 i protokollen om integration af Schengenreglerne i Den Europæiske Union, Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne og Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne deltager Det Forenede Kongerige og Irland ikke i forordning (EF) nr. 767/2008 (VIS-forordningen) eller i nogen anden af de retsakter, der er almindeligt kendt som "Schengenreglerne", dvs. retsakterne om organisering af og støtte til afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser og de ledsagende foranstaltninger vedrørende kontrol ved de ydre grænser. Forordningen udgør en udvikling af disse regler, og derfor deltager Det Forenede Kongerige og Irland ikke i vedtagelsen af forordningen, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland. På samme måde som i Domstolens dom i sag C-482/08, Det Forenede Kongerige mod Rådet, påvirker den omstændighed, at denne forordning har hjemmel i artikel 87, stk. 2, litra a), og artikel 88, stk. 2, litra a), samt artikel 77, stk. 2, litra b) og d), i TEUF, ikke ovenstående konklusion, idet adgangen til retshåndhævelsesformål er accessorisk i forhold til etableringen af ind- og udrejsesystemet. Island og Norge: De procedurer, der er fastsat i den associeringsaftale, som er indgået mellem Rådet og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, finder anvendelse, da dette forslag bygger på Schengenreglerne, jf. bilag A til aftalen. Schweiz: Denne forordning udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne.

Liechtenstein: Denne forordning udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne. Kroatien, Cypern, Bulgarien og Rumænien: Visumpolitikken, herunder VIS, er en del af Schengenreglerne, som endnu ikke finder anvendelse i medlemsstater, der endnu ikke fuldt ud anvender disse regler i henhold til deres tiltrædelsesakter. Der blev indført en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 565/2014/EU. Denne ordning bygger på, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt anerkender visse dokumenter, navnlig Schengenvisa udstedt af de medlemsstater, der anvender Schengenreglerne, som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage. I henhold til Rådets afgørelse (EU) 2017/1908 har Bulgarien og Rumænien endvidere adgang til at søge i data i VIS i skrivebeskyttet tilstand uden ret til at registrere, ændre eller slette data i VIS for at lette deres nationale visumansøgningsprocedure og for at forhindre svig og enhver form for misbrug af Schengenvisa ved at kontrollere visaenes gyldighed og ægthed i VIS, for — med hensyn til tredjelandsstatsborgere, der har et Schengenvisum — at lette kontrollen ved grænseovergangssteder ved de ydre grænser og inden for medlemsstaternes område, for at lette afgørelsen af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for ansøgninger om international beskyttelse, for at lette behandlingen af sådanne ansøgninger og for at øge det interne sikkerhedsniveau på medlemsstaternes område ved at lette bekæmpelsen af grov kriminalitet og terrorisme. Eftersom denne forordning er en videreudvikling af disse regler, for så vidt som søgning i VIS og udveksling af oplysninger udvides til visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser, som også anerkendes af disse medlemsstater som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område, bør Bulgarien og Rumænien også have adgang til at søge i visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser til de samme formål som fastsat i Rådets afgørelse (EU) 2017/1908. 2018/0152 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af forordning (EF) nr. 767/2008, forordning (EF) nr. 810/2009, forordning (EU) 2017/2226, forordning (EU) 2016/399, forordning XX/2018 [forordningen om interoperabilitet] og beslutning 2004/512/EF og om ophævelse af Rådets afgørelse 2008/633/RIA



EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 16, stk. 2, artikel 77, stk. 2, litra a), b), d) og e), artikel 78, stk. 2, litra d), e) og g), artikel 79, stk. 2, litra c) og d), artikel 87, stk. 2, litra a), og artikel 88, stk. 2, litra a), under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Visuminformationssystemet (VIS) blev indført ved Rådets beslutning 2004/512/EF som den teknologiske løsning til udveksling af visumoplysninger mellem medlemsstaterne. I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 fastlægges formålet med, funktionerne i og ansvaret for VIS samt betingelserne og procedurerne for udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold for at lette behandlingen af ansøgninger om visum til kortvarigt ophold og afgørelserne i forbindelse hermed. I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 fastsættes reglerne for registrering af biometriske identifikatorer i VIS. I Rådets afgørelse 2008/633/RIA fastlægges betingelserne for, at de udpegede myndigheder i medlemsstaterne og Europol kan få adgang til at søge i VIS med henblik på forebyggelse, afsløring og efterforskning af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger. (2)De overordnede formål med VIS er at forbedre gennemførelsen af den fælles visumpolitik, det konsulære samarbejde og konsultationerne mellem de centrale visummyndigheder ved at lette udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne om ansøgninger og om afgørelser i forbindelse hermed med henblik på at lette visumansøgningsprocedurerne, at forhindre "visumshopping", at lette bekæmpelsen af identitetssvig, at lette kontrollen ved grænseovergangsstederne ved de ydre grænser og inden for medlemsstaternes område, at bistå med identifikationen af alle personer, der ikke eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse i, ophold eller bopæl på medlemsstaternes område, at lette anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 og at bidrage til forebyggelsen af trusler mod de enkelte medlemsstaters indre sikkerhed. (3)I sin meddelelse af 6. april 2016 med titlen "Stærkere og mere intelligente informationssystemer for grænser og sikkerhed" redegjorde Kommissionen for behovet for, at Unionen styrker og forbedrer sine IT-systemer, sin dataarkitektur og informationsudvekslingen på området grænseforvaltning, retshåndhævelse og bekæmpelse af terrorisme, ligesom den understregede behovet for at forbedre systemernes interoperabilitet. I meddelelsen fremhævedes også behovet for at afhjælpe informationshuller, herunder vedrørende tredjelandsstatsborgere med visum til længerevarende ophold. (4)Rådet godkendte en køreplan til styrkelse af informationsudveksling og informationsstyring den 10. juni 2016. For at afhjælpe de eksisterende informationshuller i de dokumenter, der udstedes til tredjelandsstatsborgere, opfordrede Rådet Kommissionen til at undersøge mulighederne for at etablere et centralt register over opholdstilladelser og visa til længerevarende ophold, der er udstedt af medlemsstaterne, med henblik på at lagre oplysninger om disse dokumenter, herunder om deres udløbsdatoer og mulige tilbagetrækning. I artikel 21 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen fastlægges retten til fri bevægelighed på de kontraherende staters område i en periode på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage ved at indføre gensidig anerkendelse af de opholdstilladelser og visa til længerevarende ophold, der udstedes af disse stater. (5)I Rådets konklusioner af 9. juni 2017 om vejen frem for at forbedre udvekslingen af oplysninger og sikre interoperabiliteten mellem EU's informationssystemer anerkendte Rådet, at der kan være behov for nye foranstaltninger for at lukke informationshuller af hensyn til grænseforvaltningen og retshåndhævelsen i forbindelse med grænsepassager, der foretages af personer med et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse. Rådet opfordrede Kommissionen til, som en prioritet, at iværksætte en feasibilityundersøgelse vedrørende etableringen af et centralt EU-register til oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser. På dette grundlag gennemførte Kommissionen to undersøgelser: I den første feasibilityundersøgelse blev det konkluderet, at det ville være teknisk muligt at udvikle et register, og at genbrug af VIS-strukturen ville være den bedste tekniske løsning, mens den anden undersøgelse omfattede en analyse af nødvendigheden og proportionaliteten og påviste, at en udvidelse af anvendelsesområdet for VIS til at omfatte ovennævnte dokumenter ville være nødvendig og ville stå i et rimeligt forhold til de opstillede mål.

(6)I sin meddelelse af 27. september 2017 om gennemførelsen af den europæiske dagsorden for migration anførte Kommissionen, at EU's fælles visumpolitik er et væsentligt redskab til fremme af turismen og erhvervslivet, men også et vigtigt redskab til forebyggelse af sikkerhedsrisici eller risici for irregulær migration til Unionen. I meddelelsen anerkendtes behovet for at tilpasse den gældende visumpolitik bedre til de aktuelle udfordringer ved at benytte nye IT-løsninger og afveje fordelene ved udstedelse af visa og visumfrie rejser mod forbedret migrations-, sikkerheds- og grænseforvaltning. Ifølge meddelelsen ville retsreglerne for VIS blive revideret for yderligere at forbedre visumbehandlingen, bl.a. hvad angår databeskyttelsesrelaterede aspekter og retshåndhævende myndigheders adgang til systemet, yderligere udvide anvendelsen af VIS i forbindelse med nye kategorier og dataanvendelser og fuldt ud udnytte interoperabilitetsinstrumenterne. (7)I sin meddelelse af 14. marts 2018 om tilpasning af den fælles visumpolitik til de nye udfordringer bekræftede Kommissionen, at retsreglerne for VIS ville blive revideret som en del af nogle mere generelle overvejelser om IT-systemernes interoperabilitet. (8)Ved vedtagelsen af forordning (EF) nr. 810/2009 anerkendtes det, at spørgsmålet om tilstrækkeligt pålidelige fingeraftryk af børn under 12 år med henblik på identifikation og kontrol og navnlig spørgsmålet om, hvordan fingeraftryk udvikler sig med alderen, skulle afklares på et senere tidspunkt på grundlag af resultaterne af en undersøgelse, der er udført under Kommissionens ansvar. I en undersøgelse udført i 2013 af Det Fælles Forskningscenter blev det konkluderet, at fingeraftryksgenkendelse af børn i alderen 6-12 er mulig med tilfredsstillende nøjagtighed på visse betingelser. Dette resultat blev bekræftet af en anden undersøgelse, som også gav yderligere indblik i betydningen af alder for fingeraftrykskvaliteten. På dette grundlag udførte Kommissionen i 2017 endnu en undersøgelse af nødvendigheden og proportionaliteten af at nedsætte alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn i visumproceduren, til seks år. Ifølge denne undersøgelse vil nedsættelsen af alderen for, hvornår der kan optages fingeraftryk af børn, hjælpe med at nå VIS-målene, navnlig vedrørende fremme af bekæmpelsen af identitetssvig og strømlining af kontroller ved grænseovergangsstederne ved de ydre grænser, og kan indebære yderligere fordele, herunder styrkelse af forebyggelsen og bekæmpelsen af krænkelser af børns rettigheder, ved at gøre det muligt at identificere eller verificere identiteten af børn, som er tredjelandsstatsborgere, som befinder sig på Schengenområdet i en situation, hvor deres rettigheder er blevet eller kan blive krænket (f.eks. børn, der er ofre for menneskehandel, forsvundne børn og uledsagede mindreårige, der ansøger om asyl). (9)Barnets tarv skal være et primært hensyn for medlemsstaterne i forbindelse med alle de procedurer, som er fastsat i denne forordning. Der skal tages hensyn til barnets velfærd og sikkerhed og barnets egen mening under hensyntagen til vedkommendes alder og modenhed. VIS er særligt relevant, hvis der er risiko for, at et barn er offer for menneskehandel. (10)De personoplysninger, der fremlægges af en person, der ansøger om et visum til kortvarigt ophold, bør behandles af VIS med henblik på at vurdere, om ansøgerens indrejse i Unionen kan udgøre en trussel mod sikkerheden eller folkesundheden i Unionen, og også vurdere, om det er sandsynligt, at ansøgeren vil migrere på irregulær vis. For tredjelandsstatsborgere, som har fået et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse, bør disse kontroller begrænses til det nødvendige for at vurdere dokumentindehaverens identitet samt ægtheden og gyldigheden af visummet til længerevarende ophold eller opholdstilladelsen og for at vurdere, om den pågældende tredjelandsstatsborgers indrejse i Unionen kan udgøre en trussel mod sikkerheden eller folkesundheden i Unionen. Kontrollerne bør ikke påvirke beslutninger om visa til længerevarende ophold eller opholdstilladelser. (11)Vurderingen af sådanne risici kan ikke foretages uden behandling af personoplysninger vedrørende den pågældendes identitet, rejsedokument og eventuelle sponsor eller, hvis ansøgeren er mindreårig, den ansvarlige persons identitet. Hver enkelt personoplysning i ansøgninger bør sammenlignes med oplysningerne i et register, et dossier eller en indberetning i et informationssystem (Schengeninformationssystemet (SIS), visuminformationssystemet (VIS), Europol-data, Interpols database over stjålne og bortkomne rejsedokumenter (SLTD), ind- og udrejsesystemet, Eurodac, ECRIS-TCN-systemet vedrørende terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger og/eller Interpols database over rejsedokumenter med tilknyttede notifikationer (TDAWN)) eller med overvågningslister eller specifikke risikoindikatorer. De kategorier af personoplysninger, der bør anvendes til sammenligninger, bør begrænses til de kategorier af oplysninger, der findes i de informationssystemer, der søges i, til overvågningslisten eller til de specifikke risikoindikatorer. (12)Interoperabilitet mellem EU-informationssystemer blev fastsat ved [forordning (EU) XX om interoperabilitet], så disse EU-informationssystemer og deres oplysninger supplerer hinanden med henblik på at forbedre forvaltningen af de ydre grænser, bidrage til forebyggelse og bekæmpelse af irregulær migration og skabe et højt sikkerhedsniveau inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i Unionen, herunder opretholde den offentlige sikkerhed og den offentlige orden samt beskytte sikkerheden på medlemsstaternes område. (13)Med interoperabiliteten mellem EU-informationssystemerne kan systemerne supplere hinanden med det formål at fremme den korrekte identifikation af personer, bidrage til bekæmpelse af identitetssvig, forbedre og harmonisere kravene til datakvalitet i de forskellige EU-informationssystemer, lette den tekniske og operationelle gennemførelse i medlemsstaterne af eksisterende og fremtidige EU-informationssystemer, styrke og forenkle de betingelser for datasikkerhed og databeskyttelse, der styrer de respektive EU-informationssystemer, strømline de retshåndhævende myndigheders adgang til ind- og udrejsesystemet, VIS, [ETIAS] og Eurodac og støtte målene med ind- og udrejsesystemet, VIS, [ETIAS], Eurodac, SIS og [ECRIS-TCN-systemet]. (14)Interoperabilitetskomponenterne omfatter ind- og udrejsesystemet, VIS, [ETIAS], Eurodac, SIS og [ECRIS-TCN-systemet] samt Europol-data, i det omfang det giver mulighed for at søge i disse samtidig med EU-informationssystemerne, og det er følgelig hensigtsmæssigt at bruge disse komponenter til at foretage automatiske kontroller og ved adgang til VIS med henblik på retshåndhævelse. Den europæiske søgeportal (ESP) bør anvendes til dette formål for at give brugere hurtig, problemfri, effektiv, systematisk og kontrolleret adgang til de EU-informationssystemer, Europol-data og Interpol-databaser, de skal bruge for at løse deres opgaver i overensstemmelse med deres adgangsrettigheder, og for at støtte formålene med VIS. (15)Sammenligningen med andre databaser bør automatiseres. Hvis en sådan sammenligning viser, at der er overensstemmelse ("hit") med andre personoplysninger eller en kombination heraf i ansøgningerne eller et register, et dossier eller en indberetning i ovennævnte informationssystemer eller med personoplysninger på overvågningslisten, bør ansøgningen behandles manuelt af en medarbejder hos den ansvarlige myndighed. Den vurdering, der foretages af den ansvarlige myndighed, bør føre til, at der træffes afgørelse om at udstede eller ikke udstede et visum til kortvarigt ophold. (16)Et afslag på en ansøgning om et visum til kortvarigt ophold bør ikke udelukkende baseres på den automatiske behandling af personoplysninger i ansøgninger. (17)Ansøgere, der har fået afslag på en ansøgning om et visum til kortvarigt ophold på grundlag af oplysninger indhentet ved VIS-behandling, bør have ret til at påklage afgørelsen. Klagesager bør føres i den medlemsstat, der har truffet afgørelse om ansøgningen, og i henhold til den pågældende medlemsstats nationale lovgivning. De gældende beskyttelsesforanstaltninger og regler om appel i forordning (EF) nr. 767/2008 bør finde anvendelse. (18)Specifikke risikoindikatorer, der svarer til en tidligere konstateret risiko for irregulær migration, for sikkerheden eller for folkesundheden, bør anvendes til at analysere ansøgningen om et visum til kortvarigt ophold. De kriterier, der anvendes til at indkredse specifikke risikoindikatorer, bør under ingen omstændigheder alene være baseret på en persons køn eller alder. De må under ingen omstændigheder være baseret på oplysninger, der afslører en persons race, farve, etniske eller sociale oprindelse, genetiske anlæg, sprog, politiske eller andre anskuelser, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssigt tilhørsforhold, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, fødsel, handicap eller seksuel orientering. (19)De kontinuerligt nye former for sikkerhedstrusler, nye mønstre for irregulær migration og trusler mod folkesundheden, der dukker op, kræver effektive reaktioner og skal bekæmpes med moderne midler. Da disse midler indebærer behandling af betydelige mængder personoplysninger, bør der indføres passende sikkerhedsforanstaltninger for at sikre, at interferensen med retten til beskyttelse af privatlivets fred og retten til beskyttelse af personoplysninger begrænses til det, der er nødvendigt i et demokratisk samfund. (20)Det bør sikres, at der mindst anvendes det samme niveau af kontroller for personer, der ansøger om et visum til kortvarigt ophold, og tredjelandsstatsborgere, der har fået et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse, som for tredjelandsstatsborgere uden visumpligt. Til dette formål opstilles der også en overvågningsliste med oplysninger om personer, der er mistænkt for at have begået grov kriminalitet eller en terrorhandling, eller mod hvem der er konkrete indicier for eller rimelig grund til at antage, at de vil begå grov kriminalitet eller en terrorhandling, og som også bør anvendes til kontroller vedrørende disse kategorier af tredjelandsstatsborgere. (21)Med henblik på at overholde deres forpligtelser i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen bør internationale transportvirksomheder kunne kontrollere, om tredjelandsstatsborgere med et visum til kortvarigt ophold, et visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse er i besiddelse af de krævede gyldige rejsedokumenter. Denne kontrol bør muliggøres ved daglige udtræk af VIS-oplysninger til en særskilt skrivebeskyttet database, som understøtter udtræk af den mindste nødvendige delmængde af data til at foretage en forespørgsel, der fører til et OK/NOT OK-svar. (22)Denne forordning bør fastlægge, hvilke myndigheder i medlemsstaterne der kan få tilladelse til at få adgang til VIS med henblik på at indlæse, ændre, slette eller søge efter oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser til de særlige formål, der er fastsat i VIS for denne kategori af dokumenter og deres indehavere, og i det omfang, det er nødvendigt, for at de kan udføre deres opgaver. (23)Enhver behandling af VIS-oplysninger om visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser bør stå i forhold til de forfulgte mål og være nødvendig for udførelsen af de kompetente myndigheders opgaver. Ved anvendelsen af VIS bør de kompetente myndigheder sikre, at den menneskelige værdighed og integriteten for de personer, hvorom der anmodes om oplysninger, respekteres, og de må ikke forskelsbehandle personer på grundlag af køn, race, farve, etnisk eller social oprindelse, genetiske anlæg, sprog, religion eller tro, politiske eller andre anskuelser, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel, handicap, alder eller seksuel orientering. (24)Ved bekæmpelsen af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger er det bydende nødvendigt, at de retshåndhævende myndigheder råder over helt aktuelle oplysninger, hvis de skal udføre deres opgaver. Medlemsstaternes retshåndhævende myndigheders og Europols adgang til VIS er fastlagt ved Rådets afgørelse 2008/633/RIA. Indholdet af denne afgørelse bør integreres i VIS-forordningen for at bringe den i overensstemmelse med den nuværende traktatmæssige ramme. (25)Adgang til VIS-oplysninger med henblik på retshåndhævelse har allerede vist sig nyttig i forbindelse med identifikation af personer, der led en voldsom død, eller som hjælp for efterforskere til at gøre væsentlige fremskridt i sager om menneskehandel, terrorisme og narkotikahandel. VIS-oplysninger vedrørende længerevarende ophold bør derfor være til rådighed for de udpegede myndigheder i medlemsstaterne og for Den Europæiske Politienhed ("Europol") på de betingelser, der er fastsat i denne forordning.

(26)Europol spiller en central rolle med hensyn til samarbejdet mellem medlemsstaternes myndigheder på området vedrørende grænseoverskridende kriminalitet ved at understøtte forebyggelse, analyse og efterforskning af kriminalitet på EU-plan. Europols nuværende adgang til VIS inden for rammerne af dets opgaver bør kodificeres og strømlines, herunder også på baggrund af den nylige udvikling i den retlige ramme, f.eks. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794. (27)Adgang til VIS med henblik på at forebygge, afsløre eller efterforske terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger udgør et indgreb i de grundlæggende rettigheder, hvad angår respekt for enkeltpersoners privatliv og beskyttelse af personoplysninger for personer, hvis personoplysninger behandles i VIS. Et sådant indgreb skal ske i henhold til loven, og loven skal være formuleret tilstrækkeligt præcist til, at borgerne kan indrette deres adfærd herefter, og skal beskytte den enkelte mod vilkårlighed og med tilstrækkelig klarhed angive omfanget af det skøn, der indrømmes de kompetente myndigheder, og bestemme, hvordan skønnet skal udøves. Ethvert indgreb skal i et demokratisk samfund anses for nødvendigt for at beskytte en lovlig og forholdsmæssig interesse, og indgrebet skal stå i et rimeligt forhold til det lovlige formål, der forfølges med det. (28)I henhold til [forordning 2018/XX om interoperabilitet] kan en medlemsstats politimyndighed i overensstemmelse med den nationale lovgivning identificere en person med biometriske oplysninger om den pågældende person indhentet under en identitetskontrol. Der kan dog være særlige omstændigheder, hvor det er nødvendigt at identificere en person af hensyn til den pågældende. Sådanne tilfælde omfatter situationer, hvor personen er blevet fundet efter at være forsvundet, blevet bortført eller blevet identificeret som et offer for menneskehandel. I sådanne tilfælde bør de retshåndhævende myndigheder have hurtig adgang til VIS-oplysninger, så de kan foretage en hurtig og pålidelig identifikation af personen, uden at de først skal opfylde alle betingelse og yderligere sikkerhedsforanstaltninger for retshåndhævende myndigheders adgang. (29)Sammenligninger af oplysninger på grundlag af et latent fingeraftryk, som er det fingeraftryksspor, der kan findes på et gerningssted, er af afgørende betydning inden for politisamarbejde. Muligheden for at sammenligne et latent fingeraftryk med de fingeraftryksoplysninger, der er lagret i VIS, i de tilfælde, hvor der er rimelig grund til at antage, at gerningsmanden eller offeret kan være registreret i VIS, vil give de retshåndhævende myndigheder i medlemsstaterne et meget værdifuldt redskab til at forebygge, opdage eller efterforske terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger, når f.eks. de eneste beviser på et gerningssted er latente fingeraftryk. (30)Det er nødvendigt at udpege de kompetente myndigheder i medlemsstaterne samt det centrale adgangspunkt, hvorigennem anmodninger om adgang til VIS indgives, og at føre en liste over de operative enheder inden for de udpegede myndigheder, som er bemyndigede til at anmode om en sådan adgang til de specifikke formål vedrørende forebyggelse, opdagelse eller efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger. (31)Anmodninger om adgang til oplysninger lagret i det centrale system bør fremsættes af de operative enheder inden for de udpegede myndigheder til det centrale adgangspunkt og bør være begrundede. De operative enheder inden for de udpegede myndigheder, der er bemyndiget til at anmode om adgang til VIS-oplysninger, må ikke fungere som kontrolmyndighed. De centrale adgangspunkter bør handle uafhængigt af de udpegede myndigheder og være ansvarlige for på uafhængig vis at sikre en streng overholdelse af de adgangsbetingelser, der er fastsat i forordningen. I ekstraordinære tilfælde af hastende karakter, hvor det er nødvendigt tidligt at få adgang til oplysninger for at reagere på en specifik og reel trussel i forbindelse med terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger, bør det centrale adgangspunkt behandle anmodningen omgående og først foretage verifikationen bagefter. (32)For at beskytte personoplysninger og udelukke systematiske søgninger, der udføres af retshåndhævende myndigheder, bør behandling af VIS-oplysninger kun finde sted i særlige tilfælde, og når det er nødvendigt med henblik på at forebygge, afsløre eller efterforske terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger. De udpegede myndigheder og Europol må således kun anmode om adgang til VIS, når de har rimelig grund til at tro, at en sådan adgang vil kunne tilvejebringe oplysninger, der i væsentlig grad vil kunne hjælpe dem med at forebygge, opdage eller efterforske en terrorhandling eller en anden alvorlig strafbar handling. (33)Personoplysninger om indehavere af dokumenter til længerevarende ophold, der er lagret i VIS, bør ikke gemmes længere, end det er nødvendigt af hensyn til formålene med VIS. Det er hensigtsmæssigt at opbevare oplysningerne om tredjelandsstatsborgere i en periode på fem år for at gøre det muligt at tage hensyn til oplysninger i forbindelse med vurderingen af ansøgninger om visum til kortvarigt ophold, for at gøre det muligt at påvise ophold efter udløbet af gyldighedsperioden og for at foretage sikkerhedsvurderinger af tredjelandsstatsborgere med sådanne dokumenter. Oplysninger om tidligere anvendelser af et dokument kan lette udstedelsen af yderligere visa til kortvarigt ophold. En kortere periode ville ikke være tilstrækkelig i forbindelse med disse formål. Oplysningerne bør slettes efter en periode på fem år, medmindre der er grunde til at slette dem tidligere. (34)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 finder anvendelse på medlemsstaternes behandling af personoplysninger i medfør af denne forordning. Retshåndhævende myndigheders behandling af personoplysninger med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre eller retsforfølge strafbare handlinger eller fuldbyrde strafferetlige sanktioner er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/680. (35)Medlemmer af europæiske grænse- og kystvagthold og hold af medarbejdere, der er involveret i opgaver vedrørende tilbagesendelse, har i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1624 tilladelse til at foretage søgninger i europæiske databaser, der er nødvendige for at opfylde de operative mål, der er fastlagt i den operative plan om grænsekontrol, grænseovervågning og tilbagesendelse, under værtsmedlemsstatens myndighed. Med henblik på at lette denne søgning og give holdene en effektiv adgang til de data, der er indlæst i VIS, bør Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning have adgang til VIS. Sådan adgang bør være underlagt de betingelser og begrænsninger for adgang, der finder anvendelse på medlemsstaternes myndigheder i forbindelse med hvert af de specifikke formål, for hvilke der kan søges i VIS-oplysninger. (36)Tilbagesendelsen af tredjelandsstatsborgere, der ikke opfylder eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse, kortvarigt ophold eller ophold i medlemsstaterne i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF, er en vigtig komponent i den samlede indsats for at bekæmpe irregulær migration og er en vigtig grund, der vedrører hensynet til vigtige samfundsinteresser. (37)De tredjelande, hvortil der sker tilbagesendelse, er ofte ikke omfattet af afgørelser om tilstrækkelighed vedtaget af Kommissionen i henhold til artikel 45 i forordning (EU) 2016/679 eller nationale bestemmelser om gennemførelse af artikel 36 i direktiv (EU) 2016/680. Unionen har endvidere med sin omfattende indsats for at samarbejde med de vigtigste oprindelseslande for tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, som har pligt til at vende tilbage, ikke været i stand til at sikre, at sådanne tredjelande systematisk opfylder den forpligtelse til at tilbagetage deres egne statsborgere, der er fastsat i folkeretten. Tilbagetagelsesaftaler, der er indgået eller forhandles af Unionen eller medlemsstaterne, og som indeholder de fornødne garantier for overførslen af oplysninger til tredjelande i henhold til artikel 46 i forordning (EU) 2016/679 eller i henhold til nationale bestemmelser om gennemførelse af artikel 37 i direktiv (EU) 2016/680, omfatter et begrænset antal sådanne tredjelande, og det er usikkert, om nye aftaler vil blive indgået. I sådanne situationer kan personoplysninger i henhold til denne forordning overføres til tredjelandsmyndigheder med henblik på at gennemføre EU's tilbagesendelsespolitik, såfremt betingelserne i artikel 49, stk. 1, litra d), i forordning (EU) 2016/679 eller de nationale bestemmelser om gennemførelse af artikel 38 eller 39 i direktiv (EU) 2016/680 opfyldes. (38)Medlemsstaterne bør i overensstemmelse med de gældende databeskyttelsesregler, og når det er påkrævet i særlige tilfælde for udførelsen af opgaver i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) …/… [forordningen om en EU-ramme for genbosætning], stille relevante personoplysninger behandlet i VIS til rådighed for [Den Europæiske Unions Asylagentur] og relevante internationale organer som f.eks. De Forenede Nationers Højkommissariat for Flygtninge, Den Internationale Organisation for Migration og Den Internationale Røde Kors Komités flygtninge- og genbosætningsoperationer vedrørende tredjelandsstatsborgere eller statsløse personer, som de har henvist til medlemsstater i forbindelse med gennemførelsen af forordning (EU) …/… [forordningen om en EU-ramme for genbosætning]. (39)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 finder anvendelse på EU-institutionernes og -organernes aktiviteter, når de udfører deres opgaver som ansvarlige for den operationelle forvaltning af VIS. (40)Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse er blevet hørt, jf. artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 og afgav udtalelse den …. (41)Med henblik på at fremme tredjelandes samarbejde om tilbagetagelse af ulovlige migranter og lette tilbagesendelsen af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, hvis oplysninger kan lagres i VIS, bør kopier af rejsedokumenter tilhørende personer, der ansøger om et visum til kortvarigt ophold, forblive lagret i VIS. I modsætning til oplysninger, der udtrækkes af VIS, er kopier af rejsedokumenter et bevis for nationalitet, som mere bredt anerkendes af tredjelande. (42)Søgning i listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum, jf. Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1105/2011/EU, er en obligatorisk del af proceduren for visumundersøgelse. Visummyndigheder bør systematisk opfylde denne forpligtelse, og denne liste bør derfor indarbejdes i VIS for at muliggøre automatisk kontrol af anerkendelsen af ansøgerens rejsedokument. (43)Uden at det berører medlemsstaternes ansvar for, at de oplysninger, der indlæses i VIS, er korrekte, bør eu-LISA have ansvaret for at højne datakvaliteten ved at indføre et centralt redskab til overvågning af datakvaliteten og for jævnligt at forelægge medlemsstaterne rapporter om den. (44)For at muliggøre bedre overvågning af brugen af VIS til at analysere tendenser med hensyn til migrationspres og grænseforvaltning bør eu-LISA kunne udvikle nyskabende midler til statistisk rapportering til medlemsstaterne, Kommissionen, Europol og Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning uden at bringe dataintegriteten i fare. Der bør derfor oprettes et centralt statistisk register. Ingen af de udarbejdede statistikker bør indeholde personoplysninger. (45)Denne forordning berører ikke anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF.

(46)Målene for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af behovet for at sikre gennemførelsen af en fælles politik for visa, et højt niveau af sikkerhed i området uden indre grænser og den gradvise udvikling af et integreret system for forvaltningen af de ydre grænser bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. (47)Med denne forordning fastsættes der strenge regler for adgangen til VIS og bestemmelser om de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger. Den indeholder også regler om den enkeltes ret til indsigt, berigtigelse, sletning og retsmidler, navnlig retten til domstolsprøvelse og uafhængige offentlige myndigheders tilsyn med behandlingen af oplysningerne. Der indføres yderligere sikkerhedsforanstaltninger for at dække de særlige behov for nye kategorier af oplysninger, databehandling og registrerede, som vil blive omfattet af VIS. Denne forordning overholder derfor de grundlæggende rettigheder og de principper, som anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til menneskelig værdighed, retten til frihed og sikkerhed, respekten for privatliv og familieliv, beskyttelsen af personoplysninger, retten til asyl og beskyttelse af princippet om non-refoulement samt beskyttelse i tilfælde af udsendelse, udvisning og udlevering, retten til ikkeforskelsbehandling, børns rettigheder samt adgangen til effektive retsmidler. (48)Specifikke bestemmelser bør finde anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der er omfattet af en visumpligt og er familiemedlemmer til en unionsborger, på hvem direktiv 2004/38/EF finder anvendelse, eller til en tredjelandsstatsborger, der har ret til fri bevægelighed i henhold EU-retten, og som ikke er indehaver af et opholdskort som omhandlet i direktiv 2004/38/EF. I artikel 21, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) er det fastsat, at enhver unionsborger har ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område med de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat i traktaterne og i gennemførelsesbestemmelserne hertil. De respektive begrænsninger og betingelser findes i direktiv 2004/38/EF. (49)Som bekræftet af Den Europæiske Unions Domstol har disse familiemedlemmer ikke kun ret til at indrejse på en medlemsstats område, men også til at få et indrejsevisum med henblik herpå. Medlemsstaterne skal bistå disse personer med at opnå de fornødne visa, som skal være gratis, så hurtigt så muligt efter en hasteprocedure. (50)Retten til at få et visum er ikke betingelsesløs, idet familiemedlemmer, der udgør en risiko for den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller folkesundheden i henhold til direktiv 2004/38/EF, kan få afslag på deres ansøgning. På baggrund heraf kan familiemedlemmers personoplysninger kun kontrolleres i forbindelse med identifikationen af dem og deres status, hvis oplysningerne er relevante for vurderingen af den sikkerhedstrussel, de kunne udgøre. Behandlingen af deres ansøgninger om visum bør udelukkende ske ud fra sikkerhedsmæssige hensyn og ikke af hensyn til risikoen for migration. (51)I overensstemmelse med artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne forordning til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne forordning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen. (52)Denne forordning udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF. Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige. (53)Denne forordning udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF. Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland. (54)For så vidt angår Island og Norge udgør denne forordning en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF. (55)For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF og med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/149/RIA. (56)For så vidt angår Liechtenstein udgør denne forordning en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om dette lands associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU og med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/349/EU. (57)Denne forordning, med undtagelse af artikel 22r, udgør en retsakt, der bygger på eller på anden måde vedrører Schengenreglerne, jf. henholdsvis artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003, artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005 og artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011, med undtagelse af de bestemmelser, der er gjort gældende for Bulgarien og Rumænien ved Rådets afgørelse (EU) 2017/1908 — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 I forordning (EF) nr. 767/2008 foretages følgende ændringer: 1)I artikel 1 tilføjes følgende stykker: "I denne forordning fastlægges også procedurer for udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser, herunder om visse afgørelser om visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser. Ved at lagre oplysninger om identitet, rejsedokumenter og biometri i det fælles identitetsregister (CIR) oprettet ved artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2018/XX* [forordning (EU) 2018/XX om interoperabilitet] bidrager VIS til at lette og fremme korrekt identifikation af personer, der er registreret i VIS." _______ * Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2018/XX* [forordning (EU) 2018/XX om interoperabilitet] (EUT L)."

2)Artikel 2 affattes således: "Artikel 2

Formål 1. VIS har til formål at forbedre gennemførelsen af den fælles visumpolitik, det konsulære samarbejde og konsultationerne mellem de centrale visummyndigheder ved at lette udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne om ansøgninger og om afgørelser i forbindelse hermed med henblik på: a) at lette visumansøgningsprocedurerne b) at forebygge omgåelse af kriterierne for afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af ansøgningen c) at lette bekæmpelsen af svig d) at lette kontrollen ved grænseovergangsstederne ved de ydre grænser og inden for medlemsstaternes område e) at bistå med identifikationen og tilbagesendelsen af alle personer, der ikke eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse i, ophold eller bopæl på medlemsstaternes område f) at bistå med identifikationen af personer, som er forsvundet g) at fremme anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013* og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU** h) at bidrage til forebyggelse, afsløring og efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger i) at bidrage til forebyggelsen af trusler mod de enkelte medlemsstaters indre sikkerhed j) at sikre korrekt identifikation af personer k) at støtte målene for Schengeninformationssystemet (SIS) i forbindelse med indberetninger om tredjelandsstatsborgere, der er nægtet indrejse, personer, der er eftersøgte med henblik på anholdelse, overgivelse eller udlevering, forsvundne personer, personer, der eftersøges med henblik på at yde bistand i forbindelse med retsforfølgning, og personer, der er genstand for diskret kontrol eller specifik kontrol. 2. Med hensyn til visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser har VIS til formål at lette udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne om ansøgninger og om afgørelser i forbindelse hermed med henblik på at: a) understøtte et højt sikkerhedsniveau ved at bidrage til vurderingen af, om ansøgeren udgør en trussel mod medlemsstaternes offentlige orden, indre sikkerhed eller folkesundhed, forud for deres ankomst til grænseovergangsstederne ved de ydre grænser b) forbedre effektiviteten af grænsekontroller og kontroller inden for området c) bidrage til forebyggelse, afsløring og efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger d) sikre korrekt identifikation af personer e) lette anvendelse af forordning (EU) nr. 604/2013 og af direktiv 2013/32/EU

f) støtte målene for Schengeninformationssystemet (SIS) i forbindelse med indberetninger om tredjelandsstatsborgere, der er nægtet indrejse, personer, der er eftersøgte med henblik på anholdelse, overgivelse eller udlevering, forsvundne personer, personer, der eftersøges med henblik på at yde bistand i forbindelse med retsforfølgning, og personer, der er genstand for diskret kontrol eller specifik kontrol." * Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 31). ** Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse (omarbejdning) (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 60)." 3)Artikel 3 udgår. 4)I artikel 4 tilføjes følgende numre: (12)"VIS-oplysninger": alle oplysninger, der er lagret i det centrale VIS-system og i det fælles identitetsregister, jf. artikel 9-14 og artikel 22c-22f (13)"identitetsdata": de data, som er omhandlet i artikel 9, nr. 4), litra a) og aa) (14)"fingeraftryksoplysninger": de oplysninger vedrørende fingeraftryk, der er lagret i et VIS-dossier (15)"ansigtsbillede": et digitalt billede af ansigtet (16)"Europol-data": de personoplysninger, der behandles af Europol til de formål, der er omhandlet i artikel 18, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794* (17)"opholdstilladelse": alle opholdstilladelser, der er udstedt af medlemsstaterne efter det ensartede format, der er fastlagt ved Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002**, og alle andre dokumenter omhandlet i artikel 2, stk. 16, litra b), i forordning (EU) 2016/399 (18)"visum til længerevarende ophold": en tilladelse udstedt af en medlemsstat i overensstemmelse med Schengenkonventionens artikel 18 (19)"national tilsynsmyndighed" med hensyn til retshåndhævelse: de tilsynsmyndigheder, der er oprettet i medfør af artikel 41 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/680*** (20)"retshåndhævelse": forebyggelse, opdagelse og efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger (21)"terrorhandlinger": de strafbare handlinger i national lovgivning, der svarer til eller er ligestillet med dem, der er nævnt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/541**** (22)"alvorlige strafbare handlinger": de straffelovsovertrædelser, som svarer til eller er ligestillet med dem, der er nævnt i artikel 2, stk. 2, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA*****, hvis de i henhold til national lovgivning kan straffes med frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal varighed på mindst tre år. ________________ * Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og om erstatning og ophævelse af Rådets afgørelse 2009/371/RIA, 2009/934/RIA, 2009/935/RIA, 2009/936/RIA og 2009/968/RIA (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53). ** Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 af 13. juni 2002 om ensartet udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere (EFT L 157 af 15.6.2002, s. 1). *** Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/680 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med kompetente myndigheders behandling af personoplysninger med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre eller retsforfølge strafbare handlinger eller fuldbyrde strafferetlige sanktioner og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 89).

**** Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/541 af 15. marts 2017 om bekæmpelse af terrorisme og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2002/475/RIA og ændring af Rådets afgørelse 2005/671/RIA (EUT L 88 af 31.3.2017, s. 6). ***** Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190 af 18.7.2002, s. 1)." 5)Artikel 5 affattes således: "Artikel 5

Kategorier af oplysninger 1. Kun følgende kategorier af oplysninger registreres i VIS: a) alfanumeriske oplysninger om personer, der ansøger om et visum til kortvarigt ophold, og om visa, som der er ansøgt om, udstedt, givet afslag på, annulleret, inddraget eller forlænget, jf. artikel 9, stk. 1-4, og artikel 10-14, alfanumeriske oplysninger om visa til længerevarende ophold, og opholdstilladelser, som der er ansøgt om, udstedt, givet afslag på, annulleret, inddraget eller forlænget, jf. artikel 22c, 22d, 22e og 22f, samt oplysninger om de hit, der er omhandlet i artikel 9a og 22b, og resultaterne af kontroller omhandlet i artikel 9c, stk. 6 b) ansigtsbilleder omhandlet i artikel 9, nr. 5, og artikel 22c, stk. 2), litra f) c) fingeraftryksoplysninger omhandlet i artikel 9, nr. 6, og artikel 22c, stk. 2, litra g) d) forbindelser med andre ansøgninger, jf. artikel 8, stk. 3 og 4, og artikel 22a, stk. 3). 2. De meddelelser, som fremsendes via VIS i overensstemmelse med artikel 16, artikel 24, stk. 2, og artikel 25, stk. 2, registreres ikke i VIS, uden at dette dog berører registreringen af databehandlingen i overensstemmelse med artikel 34. 3. Det fælles identitetsregister skal indeholde de oplysninger, der er omhandlet i artikel 9, nr. 4), litra a)-cc), artikel 9, nr. 5) og 6), artikel 22c, stk. 2), litra a)-cc) samt litra f) og g), og artikel 22d, litra a)-cc) samt litra f) og g). De øvrige VIS-oplysninger lagres i det centrale VIS-system." 6)Som artikel 5 a indsættes følgende: "Artikel 5a Liste over anerkendte rejsedokumenter (1)Listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum, jf. Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1105/2011/EU*, integreres i VIS. (2)VIS omfatter funktionaliteten til central forvaltning af listen over anerkendte rejsedokumenter og meddelelsen om anerkendelse eller ikke-anerkendelse i henhold til artikel 4 i afgørelse nr. 1105/2011/EU. (3)De nærmere regler for forvaltningen af funktionaliteten omhandlet i stk. 2 fastlægges ved gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages