A4-0234/99

Beslutning om konventionen om konkurs

Europa-Parlamentet,

* der henviser til konventionen om konkurs af 23. november 1995, ((Raadsdokument CONV/INSOL/X1.))

* der henviser til resultaterne af den hoering, Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder afholdt den 15. april 1998,

* der henviser til forretningsordenens artikel 148,

* der henviser til anmodningen til Kommissionen, som blev gentaget i punkt 36 i beslutningen af 16. december 1998 om Kommissionens arbejdsprogram for 1999, om at forelaegge et forslag til direktiv om konkurs i forbindelse med virksomheder, der opererer i flere medlemsstater ((EFT C 98 af 09.04.1999, s. 163.)),

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder (A4-0234/99),

A. der henviser til, at da én medlemsstat ikke havde undertegnet konventionen om konkurs ved udloebet af den fastsatte tidsfrist, kan denne ikke traede i kraft uden énstemmig aendring af konventionsteksten,

B. der henviser til, at denne fastlaaste situation skyldes, at én medlemsstat paa trods af at have accepteret konventionen har naegtet at undertegne den,

C. der henviser til, at der er enighed mellem alle medlemsstater om, at det udgoer en mangel i forbindelse med gennemfoerelsen af det indre marked, at der ikke er fastsat regler for insolvensbehandlinger paa faellesskabsplan,

D. der henviser til, at konkurser, tvangsakkorder og lignende foranstaltninger ikke er omfattet af konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, der blev undertegnet i Bruxelles den 27. september 1968 ((Konsolideret udgave, EFT C 27 af 26.01.1998, s. 1.)),

E. der henviser til, at et ekspertudvalg i Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i aarene mellem 1963 og 1980 behandlede et foerste og - efter Faellesskabets udvidelse i 1973 - et andet udkast til konvention, der fastsatte bestemmelser om én enkelt insolvensbehandling, som skulle anerkendes i de oevrige medlemsstater, uden at der i de andre stater sideloebende hermed kunne indledes nationale insolvensbehandlinger (enheds- og universalprincipperne),

F. der henviser til, at Raadet i 1985 stillede sine droeftelser af disse udkast i bero, da der ikke kunne opnaas tilstraekkelig enighed,

G. der henviser til, at den europaeiske konvention om visse internationale aspekter af konkurs, der er forhandlet paa plads inden for rammerne af Europaraadet, og som blev fremlagt til parafering i Istanbul den 5. juni 1990, heller ikke er traadt i kraft, da et tilstraekkeligt antal stater ikke har ratificeret den,

H. der henviser til, at faellesskabsretlige regler efter principperne i konkurskonventionen i saa vid udstraekning som muligt boer omfatte enkle og fleksible loesninger og boer hvile paa universalprincippet, der imidlertid indskraenkes ved, at der eventuelt kan indledes en eller flere sekundaere insolvensbehandlinger, hvis virkninger imidlertid er begraenset til den paagaeldende medlemsstats territorium,

I. der henviser til, at EF-traktatens artikel 65 (tidligere artikel 73 M) med hensyn til samarbejdet om civilretlige spoergsmaal med graenseoverskridende virkninger bl.a. indeholder en bestemmelse om »fjernelse af hindringerne for, at civile retssager forloeber tilfredsstillende, om noedvendigt ved fremme af foreneligheden mellem medlemsstaternes civile retsplejeregler«, og at Raadet i henhold til denne traktats artikel 67 (tidligere artikel 73 O) i en overgangsperiode paa fem aar fra Amsterdam-traktatens ikrafttraeden paa forslag af Kommissionen eller paa initiativ af en medlemsstat og efter hoering af Europa-Parlamentet med enstemmighed kan traeffe afgoerelse, og at disse nye bestemmelser omfatter de spoergsmaal, der er omhandlet i konkurskonventionen,

J. der henviser til, at denne mulighed boer udnyttes, om muligt endnu inden udloebet af den nuvaerende raadsformandskabsperiode,

1. opfordrer Kommissionen til at forelaegge et forslag til direktiv eller forordning om konkurs i forbindelse med virksomheder, der opererer i flere medlemsstater;

2. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og medlemsstaternes regeringer.