Meddelelse, der ledsager foranstaltninger inden for rammestrategien for energiunionen: lovgivningsforslag om bindende årlige reduktioner af drivhusgasemissionerne for medlemsstaterne fra 2021 til 2013, lovgivningsforslag om medtagelse af drivhusgasemissioner og optag fra arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug i klima- og energirammen for 2030 og meddelelse om en europæisk strategi for lavemissionsmobilitet

1.Indledning

Parisaftalen om klimaændringer og 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling har sat nyt skub i den globale omstilling til en cirkulær økonomi med lave emissioner. Omstillingen er nødvendig for at skabe beskæftigelses-, vækst- og investeringsmuligheder for nuværende og fremtidige generationer af europæere og afbøde de farlige klimaændringer. Hvis EU ikke bevarer og udnytter sin first mover-fordel, når der skabes vedvarende energi og energieffektivitet og konkurreres på globalt plan om udviklingen af andre markeder for CO2-fattig teknologi, så skal andre regioner nok gøre det. Det forventes, at Europas økonomiske model vil forandre sig. Det er vores fælles ansvar at sikre, at omstillingen er fair og baseret på solidaritet, så ingen lades i stikken. Strategien for energiunionen bidrager til at nå dette mål.

Den pakke af foranstaltninger, som Kommissionen fremlægger i dag, hjælper Europa med at forberede sig på fremtiden og forblive konkurrencedygtig. Den er primært rettet til medlemsstaterne, eftersom det først og fremmest er dem, der skal beslutte, hvordan foranstaltningerne skal gennemføres, så det aftalte mål for reduktion af drivhusgasemissionerne for 2030 kan nås.

Men medlemsstaterne kan ikke gøre det alene. Mobiliseringen i tiden op til klimakonferencen i Paris viste, hvor vigtige ikke-statslige aktører er for at skabe forandringer. EU forventer ligeledes handling fra bl.a. virksomhederne, landbrugerne, forskerne, investorerne, underviserne og arbejdsmarkedets parter. Samtidig har EU også ansvaret for at sætte skub i denne handling ved at træffe EU-dækkende foranstaltninger og skabe et gunstigt miljø. EU støtter handling fra byerne, hvor 80 % af os bor. Byerne er blandt de mest dynamiske og innovative aktører, når der drejer sig om at gennemføre en cirkulær økonomi med lave emissioner, fordi de ofte overgår de nationale ambitioner. Landdistrikterne er ligeså vigtige, da de spiller en afgørende rolle med hensyn til at tilvejebringe naturressourcer og beskytte miljøet for fremtidige generationers skyld.

EU gør sit yderste for at bevare det positive momentum for klimaindsatsen på globalt plan. Intet land står alene over for truslen om katastrofale klimaændringer. Det er derfor, at G7-lederne på det højeste politiske niveau har forpligtet sig til at fremskynde omstillingen til et energisystem, der muliggør dekarbonisering af den globale økonomi, og til at sætte en frist for afvikling af de fleste subsidier til fossile brændstoffer og således give et løfte om at afvikle den offentlige støtte til kul, gas og olie inden udgangen af 2025. EU's byer vil spille en afgørende rolle i den nye globale sammenslutning af byer, hvilket kan være en yderligere mulighed for at engagere sig internationalt i den fortsatte bekæmpelse af klimaændringerne på lokalt niveau. Den voksende følelse af, at det haster med at tage hånd om forbindelsen mellem klimaændringer, skrøbelighed og sikkerhed, blev atter bekræftet i dette års EU-handlingsplan for klimadiplomati.

EU har alle muligheder for at vende klimaændringsproblemerne til en fordel. I den globale kontekst er Europa førende inden for udvikling af innovative lavemissionsteknologier og tjenester, ikke kun i energisektoren men også i industrien samt inden for byggeri og transport. Europa skal bevare denne førerposition. Vi skal fortsat give europæerne med de rette færdigheder til lavemissionsøkonomien, investere i vores børns fremtid og hjælpe industrien med at tilpasse sig de skiftende behov. Europa har lovet ambitiøse tiltag og vil indfri dette løfte.

2.Vejledende principper for en lovramme vedrørende omstillingen til en lavemissionsøkonomi i alle sektorer

I oktober 2014 gav EU et klart tilsagn om en bindende reduktion af emissionerne for hele økonomien på mindst 40 % inden 2030 i forhold til niveauet i 1990. Denne forpligtelse er i tråd med en omkostningseffektiv vej mod at nå EU's langsigtede klimamål og var grundlaget for EU's internationale forpligtelse under Parisaftalen om klimaændringer. Den vil blive opfyldt af alle medlemsstater i fællesskab.

For at påbegynde opfyldelsen af denne forpligtelse fremlagde Kommissionen i juli 2015 et forslag til reform af EU's emissionshandelssystem med det formål at gøre det mere egnet til formålet og fremme investeringerne i industri- og elsektorerne efter 2020. Europa-Parlamentet og medlemsstaternes regeringer i Rådet bør gøre deres yderste for hurtigt at vedtage dette forslag. Med nærværende pakke af foranstaltninger tages der hånd om de andre vigtige elementer af økonomien, som vil bidrage til klimaindsatsen: sektorerne transport, byggeri, affald og landbrug såvel som sektorerne arealanvendelse og skovbrug.

Med udgangspunkt i de vejledende principper for EU's klimaindsats indtil nu er den nye lovramme baseret på nøgleprincipperne rimelighed, solidaritet, fleksibilitet og miljømæssig integritet.

For at sikre den rimelighed og solidaritet, der er indlejret i 2030-rammen for klima og energi som vedtaget af Det Europæiske Råd, foreslår Kommissionen differentierede nationale emissionsreduktionsmål for 2030, som tager højde for hver enkelt medlemsstats bruttonationalprodukt med henblik på at afspejle relativ velstand. Niveauerne for de enkelte, rigere medlemsstaters mål tilpasses yderligere internt for at tage højde for omkostningseffektivitet.

Derudover skabes der med forslaget et fleksibelt system, hvor medlemsstaterne kan reducere emissionerne i fællesskab på tværs af en række sektorer og over tid, hvilket også afspejler strukturforskellene i medlemsstaternes økonomier. Forslaget muliggør handel med emissionskvoter mellem medlemsstaterne eller udvikling af projekter, som skal nedbringe emissionerne i andre medlemsstater. Dette vil lette investeringsstrømmene i EU, så de kommer derhen, hvor der er størst behov for at modernisere økonomien, og hvor de vil give de største fordele til de laveste omkostninger.

Dette er første gang, at sektoren for arealanvendelse og skovbrugssektoren er inkluderet i EU's energi- og klimaramme. Kommissionen foreslår en omhyggelig balance mellem på den ene side flere incitamenter til at genindvinde kulstof og reducere emissionerne fra jorden og skovene og på den anden side behovet for at bevare EU-klimarammens miljømæssige integritet, så der således tilskyndes til nedbringelse af emissionerne i bygnings-, transport- og landbrugssektoren. Der vil derfor være begrænset fleksibilitet i forhold til andre sektorer.

Forslaget til forordning vedrørende disse sektorer giver mere solide regnskabsregler for jord, arealanvendelse og skovbrug. I og med at skovforvaltning er den vigtigste kilde til biomasse til energi- og træproduktion, vil mere solide regnskabsregler for skovforvaltning give et stærkt grundlag for EU's politik for vedvarende energi og den videre udvikling af bioøkonomien efter 2020.

3.Fremme af et gunstigt miljø for omstillingen til en lavemissionsøkonomi i EU

Ved at bygge på denne lovramme er det op til medlemsstaterne at træffe de foranstaltninger, der er mest hensigtsmæssige for at få fuldt udbytte af omstillingen til en lavemissionsøkonomi og nå de fastsatte mål. EU vil støtte medlemsstaterne med en række værktøjer og understøttende foranstaltninger.

3.1.Strategien for energiunionen og andre sektorspecifikke initiativer

Hvad angår bygninger er Kommissionen ved at revidere den eksisterende EU-ramme for energieffektivitet og vil senere i år fremsætte forslag, herunder om hvordan der tiltrækkes finansiering til renovering af bygninger. Kommissionen vil ligeledes i år færdiggøre en frivillig branchedækkende genanvendelsesprotokol for bygge- og nedrivningsaffald. Det mere begrænsede anvendelsesområde for emissionsreduktioner i landbrugs- og arealanvendelsessektorerne taget i betragtning vil forslaget om arealanvendelse og skovbrug skabe yderligere incitamenter for CO2-binding i disse relaterede aktiviteter. Derudover findes der under den reformerede fælles landbrugspolitiks to søjler forskellige instrumenter og foranstaltninger til fremme af klimaindsatsen. Revisionen af den EU-dækkende politik om anvendelse af gødningsstoffer forventes at bidrage til en nedbringelse af emissionerne fra udvundne og syntetiske gødningsstoffer. Næst efter landbruget er affaldssektoren p.t. den sektor, der udleder flest emissioner udover CO2. Rammedirektivet om affaldshåndtering og navnlig direktivet om deponering af affald, som Kommissionen foreslog en revision af sidste år, forventes at bidrage til en markant nedbringelse af emissioner fra affald.