KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 29.03.1995 
KOM(95) 106 endelig udg. 
Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om arbejdet med 
og fremtidsudsigterne for den fælles fiskeriordning for Middelhavet 
Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om arbejdet med 
og fremtidsudsigterne for den fælles fiskeriordning for Middelhavet 
INDLEDNING 
Da de bestemmelser, der danner grundlag for EU's fælles fiskeripolitik, blev 
vedtaget i 1983, blev det besluttet indtil videre ikke at lade Middelhavet omfatte 
af bestemmelserne om bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne i betragtning 
af fiskerisektorens særlige forhold i dette område. 
For at en sådan politik kan indføres for Middelhavet, må den altså udformes, 
således at den kan gennemføres gradvis og ensartet, jf. det refleksionsdokument, 
Kommissionen fremlagde i juli 19901. 
Fiskeripolitikken i Middelhavet skal nu også ses i sammenhæng med 
Kommissionens overordnede samarbejdspolitik i området, hvor den næste milepæl 
bliver den diplomatiske konference for Euro-Middelhavet, som afholdes i 
Barcelona i slutningen af 1995. 
Der er i dette øjemed blevet iværksat en række foranstaltninger på forskellige 
områder, som beskrives i det følgende. „ . ' 
HARMONISERING AF TEKNISKE FORANSTALTNINGER PÅ EU-PLAN 
Den første etape af dette arbejde fokuserer på en rationalisering af EU-fiskeriet. 
Efter det nævnte refleksionsdokument og Rådets drøftelser herom påbegyndte 
Kommissionen et omfattende arbejde, der bl.a. omfattede en sammenlignende 
undersøgelse af de nationale lovgivninger i de fire berørte medlemsstater med 
henblik på en harmonisering af dem på EU-niveau. Der blev gjort rede for 
resultaterne i Kommissionens meddelelse til Rådet af 12. februar 19922. 
Rådet fik i december 1992 forelagt et forslag til forordning om en harmonisering 
af visse tekniske foranstaltninger3. 
Efter lang tids drøftelser i Rådet blev der den 10. juni 1994 indgået en 
principaftale om forordningens indhold, og den blev formelt vedtaget den 27. juni 
19944. 
1 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, dokument SEK(90) 1136 endelig udg. af 10. juli 
1990. "Retningslinjer for en fælles fiskeriordning for Middelhavet - Refleksionsdokument''. 
2 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, dokument SEK(92) 183 endelig udg. af 12. 
februar 1992. "Meddelelse fra Kommissionen til Rådet om det arbejde, der er gjort i fortsættelse 
af refleksionsdokumentet om retningslinjer for en fælles fiskeriordning for Middelhavet". 
3 EFTnr. C 5 af 9.1.1993. 
4 Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af 
fiskeressourcerne i Middelhavet (EFT nr.L 171 af 6.7.1994). 
Forordningen træder i kraft den 1. januar 1995 og er første skridt hen imod 
indførelse af en fælles politik for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne i 
Middelhavet. Den indeholder konkrete bestemmelser, der bl.a. tager sigte på: 
at forbyde redskaber i Middelhavet, som i ekstrem grad medvirker til at 
forringe havmiljøet og bestandenes tilstand 
at fastlægge mindstemaskestørrelser for de vigtigste redskabstyper, der 
anvende i Middelhavet, samt mindstemål for bestemte fiske-, krebsdyr- og 
bløddyrarter og andre fiskerivarer, der er specielle for Middelhavet, for 
at sikre reproduktionen og undgå overfiskning 
at reservere en del af kystzonen til meget selektive redskaber, som bruges 
af småfiskere 
at beskytte bestemte områder med høj koncentration af ungfisk under 
hensyntagen til disse områders specifikke biologiske forhold. 
Der er bestemmelser om kortere og længere tilpasningsperioder (højst indtil 2002) 
for særligt sårbare aktiviteter, der for øjeblikket er omfattet af nationale 
bestemmelser. 
Overvågningen og evalueringen af forordningens anvendelse skal foregå i nært 
samarbejde med de berørte medlemsstater med henblik på at undersøge og tage 
hensyn til de særlige problemer, som anvendelsen kan få for fiskerne. Enhver 
foranstaltning, der styrker bevarelsen af ressourcer, medfører nemlig supplerende 
bindinger for fiskeriet, samtidig med at fordelene først på længere sigt lader sig 
mærke. Kommissionen har således fået kendskab til problemer, som anvendelsen 
af nogle af forordningens foranstaltninger giver i Italien, især i Adriaterhavet. 
Der har været mange kontakter for forskellige niveauer for at behandle 
problemerne og de foranstaltninger, der evt. må træffes for at imødegå dem. 
DET INTERNATIONALE SAMARBEJDE 
A) Historisk oversigt 
Ifølge refleksionsdokumentet fra 1990 vedrører anden etape af opbygningen af en 
samlet politik for bevarelse og rationel forvaltning af ressourcerne i Middelhavet 
samarbejdet mellem kyststaterne. 
Kommissionen har i den forbindelse regelmæssigt taget kontakt med flere af 
kyststaterne for at få kendskab til deres holdning til problemerne i området og for 
at sætte gang i overvejelserne om den internationale samarbejdsordning, der blev 
foreslået i det nævnte dokument. 
Det blev i dokumentet bl.a. foreslået, at der skulle afholdes en diplomat­
konference med deltagelse af alle kyststaterne i Middelhavsområdet. 
Der blev derfor i 1991 påbegyndt en høring af tredjelandene. Der er gennemført 
tekniske høringer af Marokko, Tunesien, Algeriet, Israel, Tyrkiet, Syrien og 
Egypten. Alle landene har støttet Kommissionens initiativ. 
Som led i det internationale samarbejde arrangerede Kommissionen i 1993 et 
seminar i Palma de Mallorca med deltagelse af videnskabelige eksperter og 
embedsmænd fra EU, fra lande, der fisker i Middelhavet, og fra internationale 
organisationer, der er involveret i ressourceforvaltningen i Middelhavet. 
Alle deltagerne var enige om, at det var nyttigt med en harmoniseret metode. 
B) Diplomatisk konference om fiskeriforvaltningen i Middelhavet 
Ovennævnte høringsproces førte til, at Kommissionen arrangerede en diplomatisk 
konference om fiskeriforvaltningen i Middelhavet, som blev afholdt på Kreta i 
december 1994. Konferencen tog sigte på at udstikke grundlaget for et samråd 
mellem EU og kyststaterne i Middelhavsområdet samt dem, der fisker i 
Middelhavet. 
Der var mange deltagere i konferencen, bl.a. de fleste medlemsstater3, kyststater 
og andre stater, der fisker i Middelhavet6, FAO, Det Almindelige Råd for 
Fiskeriet i Middelhavet (GFCM), ikke-statslige organisationer7, 
erhvervsorganisationer (bl.a. EUROPECHE) samt adskillige videnskabelige 
eksperter og rådgivere. 
Deltagerne vedtog en højtidelig erklæring om bevarelse og forvaltning af 
fiskeressourcerne i Middelhavet, som siger, at de lande, der under en eller anden 
form drager fordel af Middelhavets biologiske ressourcer, forpligter sig til at 
samarbejde for at sikre, at områdets fiskeressourcer beskyttes og udvikles. 
Samarbejdet tager sigte på at etablere et effektivt og harmoniseret forvaltnings-
og bevarelsessystem i Middelhavet på grundlag af den bedste disponible 
videnskabelige rådgivning og de mest hensigtsmæssige metoder, således at man 
kan sikre en effektiv bevarelse og en rationel udnyttelse af ressourcerne under 
optimale betingelser: 
I erklæringen opfordres de berørte lande til at se nærmere på de retlige og andre 
foranstaltninger, der kan sættes i værk for at bevare ressourcerne. I den 
forbindelse skal der regelmæssigt tages kontakt med de forskellige lande. Det skal 
føre frem til, at der i 1996 afholdes en ny diplomatisk konference om 
fiskeriforvaltningen i Middelhavet, der skal vedtage konkrete foranstaltninger på 
området. 
Grækenland, Italien, Frankrig, Spanien, Portugal, Det Forenede Kongerige, Tyskland, Danmark, 
Sverige, Finland og Østrig. 
Albanien, Algeriet, Korea, Kroatien, Cypern, Egypten, Israel, Japan, Malta, Marokko, de 
palæstinensiske myndigheder, Slovenien og Tyrkiet. 
Greenpeace, Verdensnaturfonden og EBCD. 
C) Styrkelse af GFCM 
Deltagerne i Kreta-konferencen gav udtryk for, at de ønskede at styrke det 
internationale samarbejde inden for de eksisterende organisationer, der har 
kompetence med hensyn til bevarelse og forvaltning af ressourcerne i 
Middelhavet. 
Det Almindelige Råd for Fiskeriet i Middelhavet (GFCM), der er en regional 
organisation under FAO, hvor EU indtil videre er observatør, blev anset for den 
bedste ramme for at opfylde målsætningen. 
Men hvis denne organisation atter skal spille en vigtig rolle, må EU nødvendigvis 
blive fuldt medlem, hvilket vil være fuldt berettiget, da EU er medlem af FAO. 
En første anbefaling fra Kommissionen om at indlede forhandlinger med CFCM 
med henblik på EU's tiltrædelse8 gav ikke noget resultat, fordi de fire 
Middelhavsmedlemsstater ikke ønskede at melde sig ud af organisationen. 
Erfaringerne fra FAO har imidlertid vist, at forpligtelsen for EU og 
medlemstaterne til at afgive erklæringer om deres respektive kompetence inden 
hvert møde er en væsentlig hindring for, at EU kan arbejde effektivt i 
organisationen. Det må derfor undgås, at en sådan situation opstår igen. 
Kommissionen medgiver, at CFCM's meget vidtspændende aktiviteter gør det 
berettiget, at de fire medlemsstater fortsat er medlemmer sammen med EU. Da 
spørgsmål, der henhører under den nationale kompetence, ikke vil blive behandlet 
hyppigt på organisationens møder, vil en løsning for at undgå FAO-modellen 
kunne bestå i, at man går ud fra, at EU har enekompetence, medmindre det for 
et bestemt punkt på dagsordenen for et møde specifikt medddeles, at der er tale 
om national kompetence eller blandet kompetence. Der vil med denne 
fremgangsmåde både blive taget hensyn til fiskeriorganisationernes særlige 
karakter og EU's enekompetence hvad angår fiskeripolitikken og til de 
pågældende medlemsstaters interesse i at forblive medlemmer af CFCM, uden at 
der skabes et formalistisk system med forberedelse af møderne, som til stadighed 
anfægtes, sådan som det er tilfældet i FAO. 
Det er hensigten, at EU kan blive medlem af GFCM på det næste plenarmøde, 
der finder sted i maj 1995. Skønt fristen er kort, er både tidspunktet og de 
aktuelle forhold velegnede til, at sagen tages op påny, for hvis EU ikke internt 
træffer en beslutning nu, bliver spørgsmålet om medlemskab af GFCM udskudt 
til 1997 (hvor det følgende plenarmøde i GFCM holdes) med de negative 
virkninger, det kan have for udviklingen af samarbejdspolitikken i 
Middelhavsområdet. 
Med henblik herpå vil Kommissionen ændre sin anbefaling fra 1993 og 
fremlægge et arbejdsdokument med henblik på at genoptage debatten i Rådet om 
tiltrædelsen af CFCM. 
Det planlægges desuden at indkalde til et møde med medlemmerne af GFCM med 
henblik på at forberede det næste plenarmøde i maj 1995. 
Hvis denne tidsplan skal overholdes, forudsætter det, at alle de pågældende EU-
institutioner arbejdet hurtigt og engageret. 
Dok. SEC(93) 258 endelig udg. af 23. februar 1993. 
4 
D) Andre aktioner 
De græske myndigheder har foreslået, at der bliver afholdt et ad hoc-
møde på Kreta for eksperter, hvor man skal drøfte videnskabeligt 
samarbejde samt koordinering af forskning og indsamling af oplysninger 
i Middelhavsområdet. 
EU har finansieret et ekspertmøde (tilrettelagt af GFCM og afholdt på 
Malta den 6.- 8. marts 1995), der skulle se nærmere på gennemførelsen 
af aftalen om at fremme høj søfi skerfartøj erne overholdelse af de 
internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger (Compliance 
Agreement). 
Som led i samarbejdet blev der den 7. februar 1995 afholdt et møde i 
Bruxelles med kyststaterne i Middelhavsområdet for at drøfte teksten fra 
formanden fra De Forenede Nationers konference om fælles bestande og 
stærkt vandrende arter. 
ERHVERVSORGANISATIONER 
Fiskernes erhvervsorganisationer (EUROPECHE/COGECA) har i lang tid presset 
på for at få en fælles fiskeriordning for Middelhavet. Kommissionen har, fra den 
begyndte at udarbejde forslagene, været opmærksom på at opretholde en dialog 
med erhvervsfiskernes repræsentanter, især via Den Rådgivende Komité for 
Fiskeri, men også ved direkte høringer blandt erhvervsorganisationerne i de 
berørte lande. 
AV Den Rådgivende Komité for Fiskeri 
Komitéens særlige ad hoc-arbejdsgruppe, der udelukkende består af 
repræsentanter fra fiskerierhvervet i Middelhavsområdet, og som skal drøfte 
spørgsmålet, blev nedsat i 1991 og afholdt et indledende møde den 13. maj 
samme år. Gruppen har hele tiden været positiv over for princippet om at indføre 
bevarelsesforanstaltninger for fiskerierne i Middelhavet. Efter flere møder 
forelagde gruppen en række forslag til forbedringer af Kommissionens forslag. 
Da Rådet havde vedtaget forslag, afgav Komitéen en udtalelse (juli 1994), der 
ikke på alle punkter var positiv, især fordi arbejdsgruppens bemærkninger ikke 
var blevet taget i betragtning. EUROPECHE/COGECA afgav en udtalelse, der 
fuldt ud støttede dette synspunkt, ja, den var stort set identisk. 
Komitéen havde observatører med på diplomatkonferencen på Kreta. Komitéen 
havde fået Kommissionen til at arrangere et møde for erhvervsfiskerorganisationer 
fra både EU-medlemsstaterne og tredjelande, hvor problemerne med bevarelse og 
forvaltning af bestandene i Middelhavet skulle drøftes. 
Arbejdsgruppen vedrørende Middelhavet har afholdt møde, og Den Rådgivende 
Komité for Fiskeri har afholdt plenarmøde henholdsvis den 1. og den 9. marts 
1995. På deres dagsorden er spørgsmålet om ressourceforvaltningspolitikken i 
Middelhavet. 
B) Pjrekte høring af erhvervsorganisationerne 
Kommissionen blev på et tidligt tidspunkt klar over, at fiskernes 
erhvervsorganisationer i Middelhavet havde betydelige beføjelser til at forvalte 
ressourcerne ideres egne områder. De undersøgelser, Kommissionen gennemførte 
under udarbejdelsen af forslaget, omfattede direkte indsamling af de pågældende 
erhvervsorganisationers egne bestemmelser ledsaget af deres kommentarer til og 
beskrivelser af indsatsen. Dette arbejde blev beskrevet i meddelelsen til Rådet fra 
marts 1992. 
DE FLERÅRIGE UDVIKLINGSPROGRAMMER (FUP) 
A) Generelt for EU - anvendelse i Middelhavet 
Kommissionen besluttede i 1983 at indføre de første foranstaltninger vedrørende 
tilpasning af fiskeriindsatsen. Det skete, fordi den havde konstateret, at en stor 
del af EU-fiskerflåden havde for stor produktionskapacitet, og Kommissionen har 
enekompetence til at forvalte fiskeressourcerne. Det var starten for de flerårige 
udviklingsprogrammer (FUP), som har som mål på mellemlang sigt, at hver 
berørt medlemsstat og hver fartøjskategori overholder de lofter for kapaciteten, 
der er fastsat i maskineffekt (kW) og tonnage (BRT). Målene kan delvis nås 
(max. 45%) via aktivitetsreduktion. Programmerne er nationale, og fartøjer, der 
fisker med faststående redskaber, er fritaget for de kapacitetsreduktioner, EU har 
fastlagt, fordi disse ikke er en egnet målestok for de pågældende fartøjers 
fiskeriindsats. Som led i bestemmelserne om tekniske foranstaltninger er eller 
bliver der vedtaget særlige regler for reduktionen af de pågældende redskabers 
indsats. 
I den tredje runde af FUP (FUP III) er der for perioden 1992-1995 fastsat 
reduktioner i fiskeriindsatsen på 20%, 15% og 0% på henholdsvis de demersale, 
de benthiske og de pelagiske ressourcer. 
I betragtning af de foreliggende oplysninger om ressourcetilstanden i Middelhavet 
har EU måttet indføre foranstaltninger vedrørende tilpasning af fiskeriindsatsen, 
som i størrelsesorden svarer til de samlede flerårige udviklingsprogrammer. 
B) Indholdet af FUP for Middelhavet 
Medlemsstaternes flåder, der fisker i Middelhavet, udgør 2,7 mio. kW og 
423 000 BRT, hvilket svarer til henholdsvis 22% og 32% af EU-fiskérflådens 
samlede kapacitet. De fartøjer, der fisker med faststående redskaber, tegner sig 
for 2/3 af den samlede maskineffekt. 
Derfor bliver de flerårige udviklingsprogrammers virkning på reduktionen af 
overkapaciteten i Middelhavet omkring halvt så stor som i de øvrige farvande 
(5% i stedet for 10%). 
10 
12 
13 STRUKTURINTERVENTIONER 
A) Generelle bemærkninger 
EU's interventioner i fiskerisektoren, som har fundet sted i over 12 år, har fra 
den 1. januar 1994 været omfattet af de overordnede bestemmelser for 
strukturfondene9 suppleret med særlige regler for det finansielle instrument til 
udvikling af fiskeriet (FIUF)10. Der er endvidere mulighed for socioøkonomiske 
ledsageforanstaltninger vedrørende omstrukturering af fiskerisektoren i forbindelse 
med strukturfondenes områdeorienterede mål11 og under EF-initiativet PESCA12. 
De almindelige strukturfondsbestemmelser, herunder de særlige bestemmelser for 
FIUF og ledsageforanstaltningerne, indeholder ikke særskilte regler for 
Middelhavsregioneme. Det bør dog bemærkes, at en stor del af de pågældende 
regioner hører under mål l13, og at de således har en begunstiget stilling (højere 
EU-støttesats og mere omfattende økonomiske ressourcer). 
B) Situationen pr. land 
Programmeringen af strukturinterventionerne afhænger af, om de pågældende 
regioner hører under strukturfondenes mål 1. Således er hele Grækenland omfattet 
af et enkelt "fiskeriprogram", mens der i de tre andre medlemsstater er to adskilte 
"fiskeriprogrammer" (mål 1/andre regioner). I programmeringen skelnes der ikke 
mellem kystområderne, og det er derfor ikke muligt at beregne finansielle 
virkninger for Middelhavskysterne i de spanske programmer og i det franske 
program for den europæiske del af Frankrig. Der kan blot foretages et meget 
omtrentligt skøn over Middelhavsområdernes andel af programmerne, som giver 
følgende resultat: Spanien - mål 1 (Andalucia, Ceuta og Melilla, Murcia og 
Valencia): 10%; Spanien - uden for mål 1 (Catalunaog Baléares): 20%; Frankrig 
(Languedoc-Roussillon, Provence-Alpes-Côte d'Azur): 15%. 
Forordning (EØF) nr. 2052/88 af 24. juni 1988, ændret ved forordning (EØF) nr. 2081/93 af 20. juli 
1993 - "rammeforordningen" - og forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988, ændret ved 
forordning (EØF) nr. 2082/93 af 20. juli 1993 - "Samordningsforordningen" (EFT nr. L 193 af 
31.7.1993). 
Forordning (EØF) nr. 2080/93 af 20. juli 1993 (EFT nr. 193 af 31.7.1993) og forordning (EF) nr. 
3699/93 af 21. december 1993 (EFT nr. L 346 af 31.12.1993). 
Mål 1: strukturtilpasning i tilbagestående regioner; mål 2: omstilling i de regioner, der er ramt 
af den industrielle tilbagegang; mål 5b: udvikling af landdistrikterne. Kriteriet "afhængighed af 
fiskeri" nævnes direkte som et kriterium for at være støtteberettiget under mål 2 og 5b. 
Artikel 11 i forordning (EØF) nr. 4253/88; meddelelse fra Kommissionen til medlemsstaterne (EFT 
nr. C 180 af 1.7.1994). 
Spanien, undtagen Cataluna og Baléares; Korsika; Mezzogiorno i Italien; hele Grækenland. 
8 
Nedenstående skema giver en oversigt over den økonomiske størrelsesorden af 
de forskellige programmer, der var godkendt pr. december 1994 (mio. ECU i 
1994-priser): 
Medlems­
stat 
GR 
E-mål 1* 
E-ikke 
mål 1* 
F-mål 1 
(Korsika) 
F-ikke 
mål 1* 
I-mål 1 
I-ikke 
mAI 1 lait 
311,7 
2158,5 
381,8 
17,8 
842,7 
584,4 
456,4 Offentlig støtte 
lait 
200,0 
1354,5 
201,6 
13,4 
334,7 
487,1 
298,2 EU 
Talt 
150,0 
995,0 
119,6 
7,5 
190,0 
257,4 
134,4 FIUF 
130,0 
995,0 
119,6 
7,5 
190,0 
233,0 
134,4 EFRU 
20,0 
— 
—— 
— ESF 
— 
— 
24,4 Stat 
50,0 
359,5 
82,0 
5,9 
144,7 
229,7 
163,8 
• Privat 
111,7 
803,9 
180,2 
4,3 
508,0 
97,3 
158,2 
Beløbene omfatter alt under det operationelle program: Atlanterhavskyst + Middelhavskyst. 
Der blev i december 1994 godkendt to programmer (Grækenland og Spanien) 
under EF-initiativet PESCA, og der forhandles stadig om de to andre (Frankrig 
og Italien). Da programmerne er opdelt i regionale delprogrammer, kan der 
sættes tal på den økonomiske støtte til hver kyststrækning. 
Medlems­
stat*) 
GR 
E 
p t**\ 
I(**) lait 
54,5 
12,9 
11,5 
82,5 Offentlig støtte 
lait 
36,9 
10,7 
4,9 
57,6 EU 
lait 
27,1 
5,6 
3,4 
34,2 FIUF 
8,5 
5,6 
1,1 
6,3 EFRU 
18,2 
— 
— 
26,5 ESF 
0,3 
— 
2,3 
1,4 Stat 
9,8 
5,1 
1,4 
23,4 Privat 
17,7 
2,6 
6,6 
24,8 
(*) Kun Middelhavskysten. Foreløbigt skøn for Frankrig. 
(**) Mio. ECU i 1995-priser. 
9 
14 UNDERSØGELSER OG PILOTPROJEKTER FINANSIERET AF EU 
A) Historisk oversigt 
I 1991 godkendte Europa-Parlamentet en budgetpost på 5 mio. ECU i 1991 og 
1992 og 3 mio. ECU i 1993, som Kommissionen kunne anvende til finansiering 
af undersøgelser og pilotprojekter, der tager sigte på at fremme indførelsen af en 
fælles ordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne i Middelhavet. 
De nærmere bestemmelser om anvendelsen af disse budgetmidler blev fastlagt i 
forordning (EØF) nr. 3499/9114. 
Denne budgetpost vedrørende særlige foranstaltninger i Middelhavet forsvandt i 
1994. Det er dog stadig muligt at finansiere undersøgelser ved hjælp af 
budgetmidlerne til bl.a. biologiske og tekniske analyser som grundlag for den 
fælles fiskeripolitik. 
B) Status 
Udvælgelsen af, hvilke undersøgelser og projekter der skal finansieres, foregik 
i starten på grundlag af indkaldelse af forslag, som blev offentliggjort i EFT. De 
var med til at kanalisere betydelige midler over i fiskeriforskningen i 
Middelhavet. Med disse midler blev det bl.a. muligt at medfinansiere bygningen 
af et specialiseret forskningsfartøj og navnlig at gennemføre forskning i fiskeriets 
biologiske aspekter. Det drejer sig især om følgende: 
Identifikation og vurdering af de vigtigste bestande af handelsmæssig 
betydning, bl.a. via forsøgstogter med trawlere vedrørende demersale 
arter ifølge ensartede procedurer i de fire medlemsstater. Der er gjort et 
særligt arbejde i forbindelse med de specialiserede fiskerier i Middelhavets 
internationale farvand, bl.a. fiskeri efter svampe eller efter stærkt 
vandrende pelagiske arter (sværdfisk og almindelig tun). 
De forskellige redskabers og metoders selektivitet, hvilket har dannet 
grundlag for et skøn over såvel fangsterne af ungfisk af handelsarterne 
som bifangster afarter uden handelsværdi. I nogle tilfælde er der desuden 
blevet testet løsninger, der tager sigte på at reducere sådanne fangster. 
Visse fiskeriaktiviteters virkning på de marine økosystemer. 
Rådets forordning (EØF) nr. 3499/91 af 28.11.1991 om en fællesskabsramme for undersøgelser og 
pilotprojekter i forbindelse med bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne i Middelhavet (EFT nr. 
L 33 laf 3.12.1991). 
10 
Midlerne gav endvidere mulighed for at finansiere socioøkonomiske undersøgelser 
af Middelhavsfiskeriet. F.eks.: 
Kortlægning af, hvilke flåder der fisker i hvilke fiskeriområder. 
Erhvervsorganisationernes rolle i fiskeriforvaltningen. 
Fiskernes opfattelse af de forskellige typer foranstaltninger til forvaltning 
af fiskeriet. 
Endelig har midlerne finansieret: 
Arbejdet med at forbedre systemerne til indsamling af biologiske og 
socioøkonomiske statistiske oplysninger. 
Forskellige arbejdsgrupper vedrørende harmonisering af efterforsknings­
metoderne og standardisering af databaserne. 
En række seminarer og konferencer om såvel fremme af 
fiskeriforskningen i Middelhavet som analyse af tekniske foranstaltninger 
til forvaltning af de fælles bestande i Middelhavet. 
Nedenstående skema viser antallet af finansierede projekter pr. år og deres 
gennemførelsesniveau pr. 15.2.1995. 
År 
1991 
1992 
1993 
1994 
I ALT Godkendt 
19 
24 
25 
21 
89 Færdig 
10 
10 
6 
0 
26 I gang 
9 
14 
19 
21 
63 Budget 
5 mio. ECU 
5 mio. ECU 
3 mio. ECU 
3,2 mio. ECU 
16,2 mio. ECU 
Med oprettelse af en særlig budgetpost til undersøgelser af fiskeressourcerne i 
Middelhavet kunne der i tre år ydes en vis beskyttelse af forskningsstrukturerne 
i Middelhavsområdet. Det var så meget mere ønskværdigt, som fiskeriforskningen 
indtil for nylig havde være mindre aktiv og mindre fokuseret på bevarelses- og 
forvaltningsproblemerne end forskningen vedrørende de øvrige EU-farvande. Med 
afskaffelsen af disse midler, der var forbeholdt forskningen i Middelhavet, 
forsvandt også beskyttelsen. Forskningsstrukturerne i Middelhavsområdet blev 
udsat for konkurrence, hvilket kan være årsag til både kappestrid og samarbejde 
med etablerede forskningsgrupper i andre regioner. 
11 
C) Fremtidsudsigter 
Ovenstående viser, at støtten til biologiske undersøgelser i Middelhavet 
tilsyneladende ligger i et stabilt leje, på trods af at den særlige budgetpost til 
sådanne undersøgelser er afskaffet, og den deraf følgende beskyttelse er 
forsvundet. Dertil skal føjes de midler, dér er til rådighed for støtte til 
socioøkonomiske undersøgelser og nyskabende fiskeriforskning. 
Men disse midler giver ikke mulighed for at støtte forskning og undersøgelser, 
der gennemføres af organer i tredjelande, selv om en effektiv forvaltning af 
fiskeriet i Middelhavet kun kan gennemføres, hvis der ydes støtte til vurdering 
og overvågning af de bestande, der er fælles, eller som flere parter fisker efter. 
FISKERIKONTROL 
Hvis den fælles fiskeripolitik skal lykkes, forudsætter det, at der gennemføres en 
effektiv kontrol af alle grene af sektoren. 
Rådet vedtog den 12. oktober 1993 forordning (EØF) nr. 2847/93 om indførelse 
af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik. Men hvis en sådan politik 
ikke gennemføres korrekt i Middelhavsområdet, bliver det vanskeligt at 
gennemføre forordningen i sin helhed i området. Derfor er det fastsat i 
forordningen, at nogle af bestemmelserne (kravet om at føre logbog, 
landingsopgørelser, kontrolsystem) først skal gælde for fiskeri i Middelhavet fra 
1999. 
Middelhavsfiskeriets særlige karakter og mangelen på passende infrastrukturer er 
afgørende elementer, når der skal etableres en effektiv ordning for fiskerikontrol. 
Derfor bør etableringen af en sådan ordning i Middelhavet foretages på grundlag 
af en dialog med de pågældende medlemsstater. Således kan foranstaltnings-
mulighederne drøftes nærmere, og samtidig skal der ske en koordinering med 
tredjelandene i området for at sikre en effektiv forvaltning i hele område. 
12 
BILAG 
13 
Generaldirektoratet for Rskerl 
GO XIV-D-1-III 
Skema I 
EU-fiskerflâden i Middelhavet pr. 15.01.1995 
Maskineffekt 
ITA 
0 1406236 
BRT 
ITA 
S 227789 
ESP 
S 75835 
14 
Generaldirektoratet for Fiskeri 
GDXIV-D-1-III 
Skema li 
EU-fiskerflåden i Middelhavet pr. 15.01.1995 (FUP III) 
GRÆ 
ESP 
FRA 
ITA 
Middelhavet i a Trawlere 
Antal 
353 
1371 
178 
1849 
3398 BRT 
24692 
53575 
8546 
86479 
173292 kW 
103620 
242702 
49707 
380024 
776053 Andre fartøjer 
Antal 
19930 
3487 
1949 
13587 
19023 BRT 
73222 
22260 
9918 
141310 
173488 kW 
519166 
146678 
125178 
1026212 
1298068 lait 
Antal 
20283 
4858 
2127 
15436 
42704 BRT 
97914 
75835 
18464 
227789 
420002 kW 
622786 
389380 
174885 
1406236 
2593287 
* Tallene for Frankrig og Spanien er et skøn på grundlag at oplysningerne i EF-fortegnelsen over fiskerfartøjer. 
15 
Generaldirektoratet for Fiskeri 
GDXIV-D-1-III 
Skema III 
Medlemsstaternes fiskerflåder i Middelhavet set i forhold til målene i FUP III 
GRÆ 
ESP 
FRA 
ITA 
Middelhavet i a Flådernes størrelse 
pr. 01/01/92 
kW 
652818 
338250 
176539 
1471610 
2639217 BRT 
95105 
65460 
17621 
233886 
412072 Mål for 1996 -FUP III -
kW 
620166 
303441 
164331 
1406614 
2494552 BRT 
94831 
59105 
16860 
219186 
389982 Gennemført reduktion af 
fiskeriindsatsen 1992-1996 
kW 
32652 
34809 
12208 
64996 
144665 % 
5,0 
10,3 
6,9 
4,4 
5,5 BRT 
274 
6355 
761 
14700 
22090 % 
0,3 
9,7 
4,3 
6,3 
5,4 
* Tallene for Frankrig og Spanien er et skøn på grundlag at oplysningerne i EF-fortegnelsen over fiskerfartøjer. 
16 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 106 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 13 
Katalogmrauner : CB-CO-95-116-DA-C 
ISBN 92-77-87013-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg