EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 31.10.2019 COM(2019) 559 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET På vej mod højere langsigtede ambitioner









Statusrapport om EU's klimaindsats 2019 {SWD(2019) 396 final}



1.OPFYLDELSE AF EU'S INTERNATIONALE FORPLIGTELSER En vision om klimaneutralitet inden 2050 I november 2018 fremlagde Europa-Kommissionen sin strategiske vision "En ren planet for alle". Strategien viser, hvordan Europa kan vise vejen til klimaneutralitet ved at investere i realistiske teknologiske løsninger, give borgerne større indflydelse og tilpasse foranstaltninger på nøgleområder såsom industripolitik, finans eller forskning — og samtidig sikre social retfærdighed for at opnå en retfærdig omstilling. I figur 1 vises en mulig vej mod en økonomi uden nettodrivhusgasemissioner inden 2050. Kommissionens strategiske vision er en opfordring til alle EU-institutioner, de nationale parlamenter, erhvervslivet, ikkestatslige organisationer, byer og lokalsamfund samt borgerne — og især de unge — til at deltage i indsatsen for at sikre, at EU fortsat kan vise lederskab og tilskynde andre internationale partnere til at gøre det samme. Kommissionens strategiske vision har været genstand for bred debat på tværs af EU-institutionerne og blandt interessenter i løbet af 2019. Denne velinformerede debat er et skridt hen imod vedtagelsen og forelæggelsen af en langsigtet strategi under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (FN's klimakonvention) inden 2020 i henhold til Parisaftalen. I 2018 faldt drivhusgasemissionerne med 2,0 %, mens EU's økonomi fortsatte med at vokse I 2018 faldt drivhusgasemissionerne (inklusive international luftfart) i EU med 23 % i forhold til 1990 ifølge foreløbige data (se figur 2). EU er dermed godt på vej til at nå sit mål under FN's klimakonvention om at reducere sine drivhusgasemissioner med 20 % inden 2020. I 2018 var emissionerne 2,0 % lavere end i 2017. EU's drivhusgasemissioner nåede dermed deres laveste niveau siden 1990. I perioden 1990-2018 voksede EU's samlede BNP med 61 %. Drivhusgasemissionsintensiteten i økonomien (defineret som forholdet mellem emissioner og BNP) faldt til 303 g CO2-ækv./EUR, hvilket er mindre end halvdelen af 1990-niveauet. Emissioner fra stationære anlæg, der er omfattet af EU's emissionshandelssystem (EU ETS), dvs. de fleste emissioner fra el- og varmeproduktionen og industrien, faldt med 4,1 % fra 2017 til 2018. Dette fald skyldes primært el- og varmeproduktionen. Dette er i overensstemmelse med de sidste fem års tendens, hvor emissionerne fra disse sektorer er faldet betydeligt. Dette afspejler navnlig ændringer i de brændsler, der anvendes til at producere varme og elektricitet, herunder øget anvendelse af vedvarende energikilder. Emissioner, der ikke er omfattet af EU ETS (f.eks. emissioner fra transport, bygninger, landbruget og affald) faldt med 0,9 % fra 2017 til 2018. Denne reduktion er opnået efter tre år med let stigende emissioner fra disse sektorer. Reduktionen kan primært tilskrives energibesparelser i bygninger. Emissionerne fra landbruget faldt også let, mens der var en lille stigning i emissionerne fra transport i forhold til 2017. Emissionerne fra international luftfart fortsatte desuden med at stige i 2018 og er steget med 19 % i løbet af de sidste fem år. Disse emissioner er i princippet omfattet af EU ETS, som i øjeblikket er begrænset til flyvninger inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS). EU har indført lovgivning for at nå sit 2030-mål EU har meddelt et nationalt bestemt bidrag under Parisaftalen og forpligtet sig til at nedbringe de interne drivhusgasemissioner med 40 % inden 2030 sammenlignet med 1990. EU har indført lovgivning (se figur 3), som gør det muligt at opfylde denne forpligtelse. Den effektive gennemførelse af alle klima- energi- og mobilitetsmål, der er fastsat i EU-lovgivningen, kan endda føre til drivhusgasemissioner i EU-28 på op til ca. 45 % i 2030 sammenlignet med 1990. Samarbejde med Norge og Island om at nå 2030-målet Norge og Island har indgået en aftale om samarbejde med EU for at nå deres 2030-mål for nedbringelse af drivhusgasemissionerne med mindst 40 % sammenlignet med 1990. Inden for rammerne af EØS-aftalen vil Norge og Island fra 2021 gennemføre forordningen om indsatsfordeling og LULUCF-forordningen. Norge og Island har deltaget i EU ETS siden 2008.

DRIVHUSGAS-EMISSIONER VEDVARENDE ENERGI ENERGI-EFFEKTIVITET SAMMEN-KOBLING KLIMA I CO2 EU-FINANSIEREDE PROGRAMMER FRA: 2020 -20 % 20 % 20 % 10 % 2014-2020 20 % 2021-2027 BILER 2030 Mindst -40 % ≥ 32 % ≥ 32,5 % 15 % 25 % -37,5 % Lette erhvervskøretøjer -31 % Lastbiler -30 % Opjustering inden 2023 Medlemsstaterne identificerer yderligere politikker og foranstaltninger for at nå 2030-målsætningerne I 2018 udarbejdede medlemsstaterne for første gang udkast til nationale energi- og klimaplaner. Udkastene til planer viser, at medlemsstaterne gør væsentlige fremskridt med hensyn til at fastlægge, hvordan de vil nå klima- og energimålene for 2030, selv om der stadig er behov for en yderligere indsats. Kommissionen har analyseret de samlede virkninger af udkastene med hensyn til at nå 2030-målene og har udstedt landespecifikke henstillinger. Medlemsstaterne skal færdiggøre deres planer inden udgangen af 2019. Med de nationale politikker og foranstaltninger, der allerede er gennemført, vil emissionerne være reduceret med 30 % i 2030 ifølge en aggregering af de seneste nationale fremskrivninger af drivhusgasemissionerne. Med gennemførelsen af de planlagte foranstaltninger eller de ambitioner, der fremgår af udkastene til de nationale energi- og klimaplaner, anslås den samlede reduktion af drivhusgasemissionerne i EU at nå målet om en reduktion på mindst 40 %. De seneste fremskrivninger fra medlemsstaterne, som blev indgivet efter udkastene til nationale energi- og klimaplaner, viser, at emissionerne kan reduceres med 36 % inden 2030, hvis de planlagte politikker gennemføres, uden at der tages hensyn til de angivne ambitioner (mål). Dette estimat er noget lavere end vurderingen i udkastene til nationale energi- og klimaplaner. Forskellen skyldes primært, at vurderingen i udkastene til nationale energi- og klimaplaner tager hensyn til de nationale mål, som Tyskland og Nederlandene har anført i deres udkast, og at Polen har fremlagt fremskrivninger med planlagte foranstaltninger i sit udkast, men ikke har indgivet disse som en del af rapporteringen om fremskrivninger i 2019. 2.EMISSIONER I EU'S EMISSIONSHANDELSSYSTEM (EU ETS) EU's emissionshandelssystem (EU ETS) omfatter emissioner fra ca. 11 000 kraftværker og produktionsanlæg samt luftfarten inden for og mellem de deltagende lande. Det anslås, at emissionerne fra stationære anlæg, der deltager i EU ETS, i 2018 faldt med 4,1 % i forhold til 2017 baseret på oplysningerne i EU's register. Faldet i emissioner skyldes primært el- og varmeproduktionen, mens emissionerne fra industrien faldt i beskedent omfang. Med hensyn til udviklingen i emissionerne fra luftfarten voksede de verificerede emissioner fortsat og udgjorde 67 mio. ton CO2 i 2018, hvilket er en stigning på 4 % i forhold til 2017. I figur 4 vises den historiske og fremskrevne udvikling i emissionerne under EU ETS sammen med loftet for og det akkumulerede overskud af EU ETS-kvoter. Ved udgangen af juni 2019 var i alt ca. 1,51 mia. internationale kreditter blevet anvendt eller ombyttet, svarende til over 90 % af det anslåede tilladte maksimum på 1,6 mia. Alene i fase 3 (2013-2020) blev 453,49 mio. internationale kreditter ombyttet inden udgangen af juni 2019. Som forberedelse til ibrugtagningen af markedsstabilitetsreserven i 2019 har Kommissionen systematisk fra midten af maj 2017 offentliggjort overskudstallene for de foregående år. I maj 2019 blev overskuddet offentliggjort for tredje gang og udgjorde ca. 1,65 mia. kvoter . På grundlag af overskuddet for 2018 og den reviderede EU ETS-lovgivning for den fjerde handelsperiode (2021-2030) vil auktionsmængden fra september til december 2019 og fra januar til august 2020 blive reduceret med næsten 397 mio. kvoter, svarende til 24 % af overskuddet LIFE15 OPTIMELT* — Demonstration af termokemisk omdannelse af naturgas med henblik på at reducere drivhusgasemissionerne fra energiintensive industrier — glasindustrien. Dette projekt er den første demonstration i fuldt omfang af et innovativt varmegenvindingskoncept. Teknologien, der kaldes OPTIMELT, kan bruge naturgassens endoterme reaktion med vanddamp/CO2 i røggas til at genvinde mere varme, end det tidligere var muligt under produktionsprocesser ved høj temperatur. Projektet har fået tildelt 2,2 mio. EUR gennem LIFE, EU's instrument til finansiering af klima- og miljøforanstaltninger. *Projektet er et eksempel på, hvordan EU-midler bidrager til innovation i sektorer, der er omfattet af EU ETS. 3.EMISSIONER FRA INDSATSFORDELING Emissioner fra de fleste sektorer, som ikke er omfattet af EU ETS, f.eks. transport, bygninger, landbrug (ikke-CO2-emissioner) og affald, er omfattet af EU's regler om indsatsfordeling. I beslutningen om indsatsfordeling fastsættes de nationale emissionsmål for 2020, udtrykt som procentvise ændringer i forhold til 2005. Medlemsstaterne skal også overholde grænserne for årlige emissioner fra 2013-2020. I forordningen om indsatsfordeling fastsættes der på samme måde nationale emissionsmål for 2030.

Fremskridt hen imod målene for indsatsfordeling Medlemsstaterne planlægger, hvordan de vil nå deres 2030-mål for indsatsfordeling. Hvis de planlagte politikker gennemføres, kan EU reducere emissionerne fra indsatsfordeling med 27-28 % inden 2030 sammenlignet med 2005. Dette er et klart fremskridt i forhold til de eksisterende politikker, der kun reducerer emissionerne med 20 % inden 2030. For at nå målet om reduktion af emissionerne på 30 % for indsatsfordeling skal medlemsstaterne imidlertid udforme yderligere foranstaltninger. Kommissionen har anbefalet flere medlemsstater at uddybe deres strategi for at nå målet for sektorer, der ikke er omfattet af EU ETS, for hele perioden 2021-2030 i deres endelige nationale energi- og klimaplaner. Figur 5 viser afstanden mellem medlemsstaternes mål for 2030 under forordningen om indsatsfordeling og deres fremskrivninger med eksisterende og yderligere foranstaltninger.



Henstillinger til medlemsstaterne vedrørende deres udkast til nationale energi- og klimaplaner I juni 2019 fremsatte Kommissionen henstillinger til medlemsstaterne baseret på deres udkast til nationale energi- og klimaplaner. Med hensyn til drivhusgasemissioner uden for EU ETS blev medlemsstaterne opfordret til: Flere medlemsstater blev også opfordret til at genoverveje deres ambitionsniveau for vedvarende energi og energieffektivitet for at udligne forskellene mellem ambitionerne på EU-plan. Mange medlemsstater blev desuden opfordret til yderligere at analysere interaktionerne mellem de planlagte energi- og klimapolitikker og -foranstaltninger og luftforurening. ·at præcisere, hvordan de påtænker at nå drivhusgasmålet for 2030 for sektorer uden for EU ETS ved at overveje yderligere politikker for omkostningseffektivitet i perioden 2021-2030 ·at uddybe, hvordan medlemsstaterne planlægger at opfylde forpligtelsen om, at emissioner fra arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug (LULUCF) ikke må overstige optaget ·ligeledes at overveje omkostningseffektive overførsler til andre medlemsstater i henhold til forordningen om indsatsfordeling som finansieringskilde. Emissioner, der er omfattet af beslutningen om indsatsfordeling, var 11 % lavere i 2018 sammenlignet med 2005, som det fremgår af figur 6. Dette er en overopfyldelse på 3 procentpoint af det midlertidige mål om en reduktion på 8 %. Siden systemet blev lanceret i 2013, har emissionerne på EU-plan hvert år ligget under den samlede grænse. Dette førte til et kumulativt overskud af årlige emissionstildelinger på ca. 1 110 mio. ton CO2-ækv. i 2013-2018. Indtil 2020 anslås det, at emissionerne vil forblive under den årlige grænse, og 2020-målene for emissioner fra indsatsfordeling forventes at blive overopfyldt med 3 procentpoint med de eksisterende foranstaltninger. Emissionerne fra de sektorer, der er omfattet af reglerne om indsatsfordeling, faldt gradvis fra 2005 til 2014. Efter 2014 steg emissionerne i tre år i træk, men blev efterfulgt af en reduktion i 2018. Mere end en tredjedel af emissionerne fra indsatsfordeling stammer fra transport. Efter et fald i emissionerne mellem 2007 og 2013 er emissionerne fra transport steget i hvert af de sidste fem år og er nu kun 3 % lavere end i 2005. Hen imod 2030 forventer medlemsstaterne en lille reduktion (7 % sammenlignet med 2005) med de eksisterende foranstaltninger. Med gennemførelsen af de planlagte politikker og foranstaltninger forventes emissionerne imidlertid at blive reduceret med 18 % inden 2030 sammenlignet med 2005. CO2-emissionsstandarderne for nye biler og lette erhvervskøretøjer er vigtige drivkræfter for reduktionen af emissioner fra vejtransport. Nye bilers og lette erhvervskøretøjers gennemsnitlige CO2-emissioner pr. km ligger under de gældende mål, som det fremgår af figur 7 nedenfor, men de foreløbige data for 2018 viser en stigning i emissionerne sammenlignet med 2017. Køretøjsfabrikanterne skal derfor sænke emissionerne fra deres flåde markant, nemlig i gennemsnit med omkring 25 g CO2/km for biler og 11 g CO2/km for lette erhvervskøretøjer, for at opfylde de kommende mål for 2020 og 2021. Direktivet om brændstofkvalitet bidrager til at reducere drivhusgasemissionerne fra transport. Det forpligter medlemsstaterne til at kræve, at brændstofleverandørerne nedbringer intensiteten af de leverede brændstoffers vugge til grav-drivhusgasemissioner med 6 % inden 2020 sammenlignet med 2010. Den gennemsnitlige drivhusgasintensitet af de brændstoffer, der blev leveret i 2017, var 3,4 % lavere end i 2010 (baseret på data fra 22 medlemsstater, som blev indberettet for første gang i 2019). Som det fremgår af figur 8, varierer fremskridtet betydeligt mellem medlemsstaterne, men de skal næsten alle hurtigt træffe yderligere foranstaltninger for at nå målet for 2020.

Figur 8: Reduktion af drivhusgasintensiteten for brændstoffer opnået af brændstofleverandører i de 22 rapporterende medlemsstater, 2010-2017 Emissionerne fra energiforbruget i bygninger svinger i en vis grad fra år til år som følge af vejrrelaterede ændringer i opvarmningsbehovet. På længere sigt har emissionerne været faldende, og denne tendens forventes at fortsætte indtil 2030. Det forventede fald i emissionerne afspejler tilgængeligheden af teknologier på markedet, der sænker energibehovet og integrerer vedvarende energi. Medlemsstaterne har planlagt nye politiker, der nedbringer emissionerne endnu hurtigere. Emissionerne fra landbruget (ikke-CO2) var på næsten samme niveau i 2018 som i 2005 og forventes at forblive stabile indtil 2030 med de nuværende politikker. Selv med gennemførelsen af de planlagte politikker forventes der kun et mindre fald. Biogasanlægget Verbiostraw* Verbiostraw er et biogasanlæg, der omdanner halm til biomethan, som tilføres det lokale naturgasnet. Anlæggets nuværende kapacitet på 8 MW udvides til 16,5 MW, så der årligt kan produceres op til 140 GWh biomethan. Verbiostraw er et pionerprojekt, der demonstrerer en avanceret biogasteknologi i stor skala. Anlægget anvender en innovativ halmfermenteringsteknologi, hvor biomethan fremstilles udelukkende af halm. Det viser, at ikke kun fødevareråvarer kan bruges til at producere biobrændsler, men også restprodukter fra landbruget. Anlægget er beliggende i Schwedt, Brandenburg (Tyskland) og har modtaget 22,3 mio. EUR i støtte fra reserven for nytilkomne (NER300-støtte). *Projektet er et eksempel på, hvordan EU-midler bidrager til innovation i sektorer, der er omfattet af reglerne om indsatsfordeling. Emissionerne fra affaldshåndtering faldt med 33 % mellem 2005 og 2018, og denne stejlt nedadgående tendens forventes at fortsætte. Emissioner, der er omfattet af beslutningen om indsatsfordeling, fra industrien og andre sektorer var 12 % lavere i 2017 end i 2005 og forventes fortsat at falde. Det skal her nævnes, at mange ozonnedbrydende stoffer også kraftige drivhusgasser. EU opfylder allerede dets internationale forpligtelser til at udfase forbruget af ozonnedbrydende stoffer inden 2020 i overensstemmelse med Montrealprotokollen. Med undtagelse af 2012 har EU's forbrug, som opgjort under Montrealprotokollen, været negativt siden 2010. Forbruget i 2017 blev beregnet til -4 080 ton. Negativt forbrug betyder, at der destrueres eller eksporteres flere ozonnedbrydende stoffer, end der produceres eller importeres. Disse resultater viser, at ozonnedbrydende stoffer ikke genindføres i anvendelser, hvor der findes mere miljøvenlige alternativer. Kommissionen evaluerede forordningen om stoffer, der nedbryder ozonlaget, i 2019. Evalueringen viser, at forordningen er meget effektiv med hensyn til opfyldelsen af dens målsætninger, men at disse resultater kan opnås på en mere effektiv måde. Fluorholdige gasser er en gruppe gasser, der ofte anvendes som erstatninger for ozonnedbrydende stoffer. Fluorholdige gasser er imidlertid kraftige drivhusgasser. Forordningen om fluorholdige drivhusgasser indeholder bestemmelser om nedtrapning af hydrofluorcarboner (HFC'er) fra 2015 og andre foranstaltninger målrettet mod emissioner fra fluorholdige gasser med det formål at nedbringe emissionerne med to tredjedele inden 2030 sammenlignet med 2014. HFC'er er også omfattet af Kigaliændringen af Montrealprotokollen, som trådte i kraft den 1. januar 2019. Data for 2017 viser, at forsyningen af fluorholdige gasser faldt med 2 % med hensyn til indvirkning på klimaet (CO2-ækv.), men steg med 3 % med hensyn til mængde sammenlignet med 2016. I 2017 lå den samlede markedsførte mængde under kvotesystemet 0,4 % under den maksimalt tilladte mængde. Dette vellykkede resultat afspejler overgangen til gasser med lavere globalt opvarmningspotentiale og viser, at forordningen effektivt medvirker til at reducere emissionerne af fluorholdige gasser. Medlemsstaternes overholdelse af beslutningen om indsatsfordeling Alle 28 medlemsstater opfyldte deres forpligtelser i henhold til beslutningen om indsatsfordeling i 2013-2016. Malta overskred dets årlige emissionstildelinger i hvert af de pågældende år, men dækkede underskuddet ved at købe årlige emissionstildelinger af Bulgarien. Finland, Polen, Irland, Tyskland og Belgien overskred deres årlige emissionstildelinger i 2016, men kunne dække underskuddet med deres opsparede uudnyttede årlige emissionstildelinger fra foregående år. Sverige gjorde ikke brug af hele sin tildeling og annullerede de uudnyttede årlige emissionstildelinger fra 2013 til 2016 for at forbedre systemets miljømæssige integritet. Alle andre medlemsstater hensatte deres uudnyttede tildelinger til eventuel anvendelse i fremtiden. Der blev ikke anvendt nogen internationale kreditter fra Kyotoprotokollens mekanisme for bæredygtig udvikling eller den fælles gennemførelse til opfyldelse af forpligtelserne i henhold til beslutningen om indsatsfordeling. Overholdelsesrunden for 2017 er stadig i gang. I 2017 overskred Maltas emissioner dets årlige emissionstildelinger med 23 procentpoint. Malta er derfor igen nødt til at købe årlige emissionstildelinger og/eller internationale kreditter. Emissionerne i Tyskland, Polen, Irland, Estland, Østrig, Bulgarien og Cypern overskred de årlige emissionstildelinger for 2017 med 2-7 procentpoint. Også Litauens og Luxembourgs emissioner lå lidt over deres årlige emissionstildelinger. Disse medlemsstater har opsparet uudnyttede årlige emissionstildelinger fra tidligere år, som kan anvendes til at sikre overholdelsen. Det kumulative overskud af årlige emissionstildelinger for hver medlemsstat for perioden 2013-2017 vises i figur 9. De foreløbige data for 2018 viser næsten samme billede som for 2017. Malta overskred dets årlige emissionstildelinger med 27 procentpoint, Irland med 12 procentpoint og Polen med 9 procentpoint. Også Estland, Luxembourg, Tyskland, Østrig, Bulgarien, Cypern, Finland og Belgien havde højere emissioner end deres årlige emissionstildelinger. Alle disse medlemsstater havde allerede højere emissioner end deres årlige emissionstildelinger i 2016 og/eller 2017.

For 2018 kan alle medlemsstater, bortset fra Malta, muligvis stadig overholde deres forpligtelser, hvis de bruger deres uudnyttede årlige emissionstildelinger fra de foregående år. I 2019 og 2020 har nogle af medlemsstaterne imidlertid ikke et tilstrækkeligt antal uudnyttede årlige emissionstildelinger til at dække de potentielle underskud. Ifølge fremskrivningerne vil Malta, Tyskland, Irland og Østrig sandsynligvis få et nettounderskud af årlige emissionstildelinger for perioden 2013-2020. I tilfælde af et nettounderskud skal medlemsstaterne anvende fleksibilitetsmekanismerne i beslutningen om indsatsfordeling (ud over opsparing og lån af årlige emissionstildelinger). 4.AREALANVENDELSE, ÆNDRET AREALANVENDELSE OG SKOVBRUG Arealanvendelse og skovbrug kan generere både emissioner og optag af CO2 fra atmosfæren. Fra 2013 til 2020 har EU's medlemsstater en forpligtelse til at sikre, at drivhusgasemissioner og -optag fra yderligere foranstaltninger i denne sektor modregnes deres reduktionsmål i henhold til Kyotoprotokollen. Disse emissioner og optag modregnes imidlertid ikke EU's interne reduktionsmål på 20 % inden 2020. EU's "bogførte" debet- og kreditposter for hver aktivitet i perioden 2013-2017 frembringer et gennemsnitligt dræn på -111,9 mio. ton CO2-ækv. De bogførte nettokreditter faldt fra -133,9 til -80,5 mio. ton CO2-ækv. fra 2013 til 2017. Disse mængder for EU omfatter både "obligatoriske" aktiviteter (skovrejsning/genplantning, skovrydning og skovforvaltning) og "valgte" aktiviteter under Kyotoprotokollen. Faldet i nettokreditter beskrevet ovenfor er primært resultatet af faldende kreditter eller kreditter, der er blevet til debet, for skovforvaltning i Kroatien, Tjekkiet, Danmark, Frankrig, Italien, Litauen, Portugal, Slovenien og Det Forenede Kongerige. Den primære årsag er stigningen i høstrater, som generelt kan tilskrives en markant stigning i efterspørgslen efter træ og nationale politikker om forbedring af høsten og i mindre udstrækning det forhold, at skove var nået fældningsalderen i Danmark og Frankrig. Naturlige forstyrrelser bidrog også til de øgede emissioner. Emissionerne i 2017 fra skovbrande i Italien og Portugal var blandt de højeste, der nogensinde er registreret. Skadedyr og storme har ramt skove i Litauen, Slovenien og Tjekkiet hårdt. Det er stadig usikkert, om denne udvikling vil fortsætte. I en tid med klimaændringer forventes det dog, at naturlige forstyrrelser vil optræde endnu hyppigere. Markedets adfærd afhænger primært af den økonomiske situation. Der forventes en stigning for materialesubstitution og træ til energiinitiativer sammen med skovrejsnings- og genplantningsprogrammer, da de er drevet af politikker, der træder i kraft i 2021. I henhold til bogføringsreglerne for Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode konstateres der for Cypern, Tjekkiet, Finland, Frankrig, Italien, Letland, Litauen, Nederlandene, Portugal og Slovenien nettodebet for mindst ét år i denne foreløbige bogføringsprocedure. Klima- og energirammen for 2030 integrerer for første gang emissioner og optag fra arealanvendelse. Fra 2021 skal hver medlemsstat i henhold til LULUCF-forordningen sørge for, at bogførte emissioner fra arealanvendelse kompenseres fuldt ud af et tilsvarende optag af CO2 fra atmosfæren gennem indsatsen i sektoren. Denne "no debit-regel" (regel om neutralitet) indebærer, at medlemsstaterne skal kompensere emissioner fra skovrydning, f.eks. med tilsvarende kulstofdræn fra skovrejsning eller ved at forbedre den bæredygtige forvaltning af eksisterende skove. Medlemsstaterne har indgivet nationale regnskabsplaner for skovbrug, herunder skovreferenceniveauer. En ekspertgruppe har teknisk vurderet forslagene, og Kommissionen har fremsat tekniske henstillinger om forbedring af de nationale planer. På dette grundlag skal medlemsstaterne revidere deres planer senest den 31. december 2019. Kommissionens meddelelse "En ren planet for alle" omfattede også emissioner og optag fra arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug. På nuværende tidspunkt optager EU's arealer flere emissioner, end de udleder. Selv om dette dræn forventes at falde, vil det — sammen med andre teknologiske løsninger — i en stadig større udstrækning skulle medvirke til at kompensere for de tilbageværende emissioner fra andre sektorer og opnå neutralitet inden 2050, som det er illustreret i figur 1. 5.POLITIKUDVIKLING SIDEN OKTOBER 2018 EU udvikler fortsat sin politiske ramme for reduktion af drivhusgasemissioner og tilpasning til klimaændringer. I løbet af det sidste år er der sket markant fremskridt med hensyn til reduktion af emissionerne fra vejtransport og fremme af bæredygtig finansiering. Vejtransport Der blev vedtaget en forordning den 17. april 2019, hvor der fastsættes nye emissionsstandarder for personbiler og lette erhvervskøretøjer fra og med 2020. Inden 2025 og 2030 skal de gennemsnitlige emissioner fra nye biler være henholdsvis 15 % og 37,5 % lavere end i 2021, og de gennemsnitlige emissioner fra lette erhvervskøretøjer skal være henholdsvis 15 % og 31 % lavere end i 2021. For tunge køretøjer fastsættes der i en forordning, der blev vedtaget den 20. juni 2019, for første gang CO2-emissionsstandarder for tunge køretøjer i EU. Emissionerne fra nye lastbiler, der markedsføres i EU, skal inden 2025 i gennemsnit være 15 % lavere end i 2019 og 30 % lavere inden 2030. Begge forordninger indeholder en mekanisme, der skal tilskynde til indførelsen af nul- og lavemissionskøretøjer baseret på benchmarkværdier fra og med 2025. De indfører også nye bestemmelser for at sikre, at de overvågede emissioner er repræsentative for de faktiske forhold. Desuden blev revisionen af direktivet om renere køretøjer vedtaget den 20. juni 2019 for at fremme rene mobilitetsløsninger i offentlige udbud.

Endelig drøfter Europa-Parlamentet og Rådet i øjeblikket en revision af i) eurovignetdirektivet, der har til formål at fremme mere intelligent opkrævning af vejafgifter, og ii) direktivet om kombineret godstransport, som har til formål at fremme kombineret anvendelse af forskellige transportformer (f.eks. lastbil og tog) til godstransport. Bæredygtig finansiering Der skal ske en ændring af investeringsmønstrene, hvis EU's klimamålsætninger skal opfyldes. Som en del af retsgrundlaget tilpasser EU sin finansierings- og kapitalmarkedsramme til klimaudfordringerne. I marts 2018 fremsatte Kommissionen forslag til en omfattende handlingsplan om integration af bæredygtighed i kapitalmarkederne med tre primære målsætninger: at omlægge kapitalstrømme i retning af bæredygtige investeringer, styre finansielle risici, der skyldes klimaændringer, miljøforringelse og sociale problemer, og fremme gennemsigtighed og langsigtede dispositioner for finansielle og økonomiske aktiviteter. I maj 2018 fremsatte Kommissionen forslag til en første lovgivningspakke med foranstaltninger til gennemførelse af handlingsplanen. Europa-Parlamentet og Rådet er nået til enighed om forordningen om offentliggørelse af oplysninger om bæredygtige investeringer og bæredygtighedsrelaterede risici og forordningen om benchmarks for lille CO2-effekt og benchmarks for positiv CO2-effekt. Kommissionen har udsendt retningslinjer for virksomheders rapportering af klimarelaterede oplysninger i henhold til direktivet om ikke-finansiel rapportering. Der forhandles aktuelt om forslaget til forordning om fastlæggelse af en ramme til fremme af bæredygtige investeringer (gennem en såkaldt taksonomi). Det forberedende og ikkelovgivningsmæssige arbejde med andre elementer af handlingsplanen skrider også frem. 6.FINANSIERING AF KLIMAINDSATSEN Integration af klimapolitikker i EU-budgettet EU har forpligtet sig til i gennemsnit at bruge mindst 20 % af dets budget på klimarelevante udgifter i 2014-2020. De senest tilgængelige data viser, at sådanne udgifter tegnede sig for 20,7 % af budgettet i 2018 . Med budgettendensen afsættes der i gennemsnit 209 mia. EUR (19,7 % af budgettet) under den nuværende flerårige finansielle ramme. På grundlag af dette gode resultat fremsatte Kommissionen den 2. maj 2018 forslag til et mere ambitiøst mål om, at 25 % af udgifterne skal bidrage til klimamålsætninger under den næste flerårige finansielle ramme (2021-2027). Anvendelsen af indtægterne fra auktionen af EU ETS-kvoter I 2018 tjente medlemsstaterne 13,6 mia. EUR fra auktionen af EU ETS-kvoter, hvilket var 8 mia. EUR mere end i 2017 og en følge af den højere kulstofpris. I 2018 blev næsten 70 % af indtægterne brugt eller bestemt til at blive brugt til klima- og energirelaterede formål. I perioden 2013-2018 blev næsten 80 % brugt eller bestemt til at blive brugt til sådanne formål. Størstedelen af indtægterne anvendes til nationale formål og EU-formål, mens en mindre del anvendes til internationale klima- og energiformål. Figur 12 viser de samlede EU ETS-indtægter og deres anvendelse til klima- og energiformål. Af de indtægter, der blev anvendt indenlandsk, blev de fleste brugt på vedvarende energi, energieffektivitet og bæredygtig transport. Den indenlandske brug af auktionsindtægter vises i figur 13.

NER300 (reserven for nytilkomne) NER300 er et af verdens største finansieringsprogrammer for innovative kulstoffattige energidemonstrationsprojekter. Det finansieres ved monetarisering af 300 mio. EU ETS-emissionskvoter. Som et resultat af to indkaldelser af forslag blev 38 projekter vedrørende vedvarende energi og et projekt vedrørende CO2-opsamling og -lagring, der var fordelt på 20 EU-medlemsstater, tildelt støtte på i alt 2,1 mia. EUR. Syv projekter er under gennemførelse, og fem projekter forventes at blive igangsat inden udgangen af 2019. Fire projekter skrider frem, således at projekterne forventes igangsat inden den 30. juni 2021. Som følge af den udfordrende økonomiske og politiske situation siden oprettelsen af NER300-programmet kunne 19 projekter, som var blevet udvalgt til finansiering, ikke rejse tilstrækkelig yderligere finansiel støtte, og de blev derfor trukket tilbage i juli 2019. Fire yderligere projekter befinder sig i forskellige udviklingsfaser. Tilbagetrækningen af de to indkaldelser af forslag har frigjort i alt 1 358 mio. EUR, der skal geninvesteres i eksisterende finansielle instrumenter (623 mio. EUR fra projekter under den første tilbagetrukne indkaldelse) og i innovationsfonden (735,5 mio. EUR fra den anden indkaldelse) (se boksen). InnovFin-energidemonstrationsprojekter De frigivne midler fra de annullerede projekter fra den første indkaldelse (indtil videre 623 mio. EUR) geninvesteres i InnovFin-energidemonstrationsprojekterne og Connecting Europe-facilitetens låneinstrument, der begge forvaltes af Den Europæiske Investeringsbank. Indtil videre er der udvalgt tre projekter til at modtage de uudnyttede NER300-midler under InnovFin-energidemonstrationsprojekter, som beløber sig til ca. 73 mio. EUR: Desuden har fire projekter fået projektudviklingsstøtte finansieret af uudnyttede NER300-midler. Windfloat-projektet, Portugal. 1.Wave Roller: NER300-bidraget vil beløbe sig til 10 mio. EUR. 2.Windfloat: Projektet modtager omkring 60 mio. EUR fra de uudnyttede NER300-midler under InnovFin-energidemonstrationsprojekter. WindFloat modtager også støtte på næsten 30 mio. EUR under det oprindelige NER300-program. 3.Greenway EV Charging Network: Projektet blev tildelt EIB-finansiering under InnovFin-energidemonstrationsprojekter på 17 mio. EUR, hvoraf næsten 3 mio. EUR kom fra de uudnyttede NER300-midler. Innovationsfonden Innovationsfonden blev oprettet ved det reviderede direktiv om EU's emissionshandelssystem. Ved en kulstofpris på 20 EUR/ton CO2 vil der blive mobiliseret 10 mia. EUR til på et konkurrencemæssigt grundlag at støtte demonstrationen af innovative teknologier og banebrydende innovation i sektorer, der er omfattet af EU ETS. Den delegerede forordning om anvendelsen af innovationsfonden trådte i kraft i maj 2019. I løbet af 2019 har Kommissionen gennemført opsøgende aktiviteter sammen med industrien og medlemsstaterne for at drøfte de spørgsmål vedrørende udvælgelsen og gennemførelsen af projekter, der er centrale for hver sektor. Den første indkaldelse af forslag planlægges gennemført medio 2020 og vil blive efterfulgt af regelmæssige indkaldelser indtil 2030. Moderniseringsfonden Moderniseringsfonden vil støtte lavemissionsinvesteringer i energisystemerne i ti mindre velstående medlemsstater i forhold, der er fastsat i EU ETS-direktivet. Ved en kulstofpris på 20 EUR/ton CO2 vil der blive genereret omkring 14 mia. EUR i løbet af det kommende årti. Fondens størrelse blev mere end fordoblet, efter at fem medlemsstater besluttede at overføre en del af deres solidaritetskvoter og/eller midlertidige gratiskvoter. Kommissionen indledte arbejdet med at etablere moderniseringsfonden med at afholde en række tekniske workshops i alle støttemodtagende medlemsstater fra september 2018 til januar 2019. Yderligere forberedelser gennemføres hen imod vedtagelsen af en gennemførelsesretsakt i første halvår 2020. LIFE — Klimaindsatsen LIFE-programmet er EU's finansieringsinstrument til miljø- og klimaindsatsen. Det medfinansierer projekter med europæisk merværdi. Det samlede budget til finansiering af projekter i 2014-2020 beløber sig til 2,5 mia. EUR under delprogrammet for miljø og 0,86 mia. EUR under delprogrammet for klimaindsatsen. De fleste LIFE-miljøprojekter medfører også klimamæssige fordele. Klimaindsatsen under LIFE støtter afbødnings- og tilpasningsprojekter samt klimaforvaltning og -information. Under LIFE-indkaldelsen 2018 blev forslag, der involverede støttemodtagere fra 21 medlemsstater, anbefalet til finansiering, hvor Spanien, Italien og Tyskland tegnede sig for størstedelen. Den foreslåede flerårige finansielle ramme for 2021-2027 omfatter et øget budget på 5,45 mia. EUR til LIFE-programmet for miljø- og klimaindsatsen. På området for klimaindsatsen vil der blive oprettet to delprogrammer: "tilpasning til og afbødning af klimaændringer" og "omstilling til ren energi". Budgettet for klimaindsatsen i perioden 2021-2027 forventes at beløbe sig til omkring 1 mia. EUR. Aktiviteterne under delprogrammet for omstilling til ren energi finansieres i dag af Horisont 2020 og vil få tildelt et lignende budget. 7.TILPASNING TIL KLIMAÆNDRINGER I løbet af det seneste år er der opnået yderligere fremskridt under EU's tilpasningsstrategi, som blev vedtaget i 2013 for at forberede medlemsstaterne på de nuværende og fremtidige indvirkninger på klimaet:

ü26 medlemsstater har i dag indført en national tilpasningsstrategi, mens de resterende er næsten færdige med deres strategier ümere end 1 900 byer i Europa har gennem borgmesterpagten forpligtet sig til at forbedre deres modstandsdygtighed over for klimaændringer (stigning på ca. 900 siden 2018) üflere udkast til nationale energi- og klimaplaner indeholder tilpasningsmål üplatformen CLIMATE-Adapt er blevet opgraderet üKommissionen har offentliggjort en ajourføring af dens PESETA-undersøgelse om en række klimavirkninger, herunder en økonomisk vurdering üLIFE-programmet finansierer tilpasningsprojekter på livsvigtige områder, f.eks. vandressourcer.



AgroClimaWater-projektet fremmer vandeffektiviteten og støtter en omstilling til en mere klimarobust landbrugspraksis i Middelhavslande. LIFE-programme støtter projektet med 1,4 mio. EUR. Projektets pilotforanstaltninger har fokus på oliven-, citrus- og ferskenplantager. De deltagende landbrugere tilpasser deres metoder for at opnå det størst mulige udbytte på trods af den ringe eller usikre tilgængelighed af vand. Efter kun to års gennemførelse har LIFE AgroClimaWater opnået imponerende resultater, f.eks. en reduktion af vandforbruget på 15 % og af næringsstofforbruget på 50 % i Italien, og 26 % større udbytte fra græske pilotprojekter på trods af de ekstreme klimaforhold i 2018. EU's tilpasningsstrategi blev evalueret i 2018 med positive konklusioner. Nogle af erfaringerne kan bruges til at definere EU's fremtidige tilpasning, f.eks.: ·Den international udvikling har skabt et behov for, at EU justerer sin tilpasningsindsats i forhold til Parisaftalen, Sendairammen for katastrofeforebyggelse og målene for bæredygtig udvikling. ·Behovet for tilpasning til de fremskyndede ændringer er endnu større, end da strategien blev vedtaget: Vi skal i en større grad styrke infrastrukturen mod virkningerne af ekstreme vejr- og klimaændringer. ·Økosystembaserede tilgange skal være bedre forankret i vurderingen og valget af tilpasningsmuligheder. ·Der bør være mere fokus på folkesundhed i tilpasningspolitikker og -planlægning. Under Horisont Europa er der blevet oprettet en mission for tilpasning og samfundsmæssig omstilling. Missionsudvalget har Connie Hedegaard som formand. Horisont Europas missioner vil sikre og udstikke retningen for forskning og innovation og vil opnå industriens og offentlighedens støtte gennem ambitiøse og overskuelige milepæle. 8.DET INTERNATIONALE KLIMASAMARBEJDE Luftfart I 2018 vedtog Rådet for Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO-Rådet) internationale standarder og anbefalinger (SARP'er) som en del af kulstofkompensations- og reduktionsprogrammet for den internationale luftfart (CORSIA). Formålet med CORSIA er at stabilisere virkningen af den internationale luftfarts emissioner på 2020-niveauerne gennem kompensation. På ICAO-plan er gennemførelsen i gang, men endnu ikke afsluttet. De første overvågningsforpligtelser blev indledt i 2019, og en pilotfase vil begynde i 2021. 81 lande, som tegner sig for 76,6 % af de globale emissioner har allerede tilmeldt sig fra 2021, men der er stadig usikkerhed med hensyn til ordningens endelige dækning og robusthed, fordi visse lande med stor luftfartsaktivitet ikke deltager, og fordi der stadig skal træffes beslutning om de emissionsenheder, der kan anvendes til kompensation.