Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om særlige bestemmelser for køretøjer, der anvendes til personbefordring og har flere end otte siddepladser ud over førerens plads, og om ændring af Rådets direktiv 70/156/EØF« (98/C 129/02)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 13. november 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Edoardo Bagliano til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. februar 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 352. plenarforsamling af 25. og 26. februar 1998, mødet den 25. februar 1998, med 81 stemmer for og 4 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Det foreliggende direktivforslag fastlægger særlige bestemmelser for typegodkendelse af »busser« (M2 og M3) (), og supplerer (ved netop at omfatte busser) direktiv 70/156/EØF, dvs. rammedirektivet for typegodkendelse af motorkøretøjer i EU.

EF-typegodkendelsen åbner som bekendt mulighed for, at et køretøj, der er typegodkendt i én medlemsstat, kan sælges og ibrugtages i hele EU. Denne ordning gælder på nuværende tidspunkt kun for personbiler (M1), for hvilke alle de nødvendige særdirektiver (ikke færre end 45) er vedtaget.

For busser mangler der derimod at blive vedtaget direktivet om bussers tekniske konstruktion og udstyr.

Det direktivforslag, der behandles i denne udtalelse (teknisk konstruktion og udstyr), er baseret dels på regulativer fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (R36, R52 og R66) (), som anvendes i både en række medlemsstater og flere lande i og uden for Europa, dels på udkastet til regulativ om todækkerkøretøjer, der er under udarbejdelse hos FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN-ECE).

1.2. Kommissionens forslag har til formål at fastsætte minimumsbestemmelser vedrørende passagerernes sikkerhed samt at forbedre befordringen af bevægelseshæmmede passagerer.

Disse bestemmelser omfatter:

- Inddeling i køretøjsgrupper;

- definition af et lavtgulvskøretøj;

- fordelingen af passagerernes og bagagens samlede vægt på akslerne;

- minimumsareal til stående passagerer og maksimalt antal passagerer;

- stabilitet;

- brandsikring;

- udgangsdøre (udstigningsdøre, nødudgangsdøre, nødudgangsvinduer og taglemme): antal, placering, adgangsforhold og tekniske specifikationer;

- trinbrætter, der er indbygget i køretøjet;

- sæder og gulvareal til siddende passagerer;

- gelændere og håndstøtter til passagerer;

- opbygningens styrke;

- transport af bevægelseshæmmede passagerer og adgangshjælpemidler;

- todækkerkøretøjer.

2. Bemærkninger

2.1. Køretøjsgrupper

2.1.1. Baggrund

Formålet med inddelingen i køretøjsgrupper - der følger inddelingen i FN-ECE-regulativerne - er at fastlægge forskellige bestemmelser og dermed også forskelligt udstyr for køretøjer, alt afhængigt af om de fortrinsvis transporterer stående eller siddende passagerer (gruppe I og II) eller udelukkende siddende passagerer (gruppe III). Tilsvarende gælder for mindre køretøjer, der kan medtage op til 22 passagerer (gruppe A med ståpladser og gruppe B udelukkende med siddepladser).

Bilag I indeholder definitioner af:

- Køretøjer af gruppe I og A, der er konstrueret til fortrinsvis at medtage stående passagerer, og som dermed er beregnet til transport med mange og hyppige ind- og udstigninger;

- køretøjer af gruppe II, der er konstrueret til fortrinsvis at medtage siddende passagerer, og som dermed er beregnet til langfart med få ind- og udstigninger;

- køretøjer af gruppe III og B, der ikke er konstrueret til at medtage stående passagerer.

2.1.2. De tekniske bilag tager alle udgangspunkt i ovenstående gruppering i henhold til køretøjernes forskellige anvendelsesformål, men tilsigter samme grad af sikkerhed. Som det siges i en af betragtningerne, »har dette direktiv som hovedformål at tilgodese passagerernes sikkerhed«.

Et sikkerhedsmål er bl.a. at transportere færrest muligt stående passagerer i køretøjer, der anvendes til langfart. Et andet vigtigt sikkerhedsparameter er køretøjets evakueringstid, der gør det nødvendigt at opstille minimumskrav til gulvplads til hhv. stående og siddende passagerer, afhængigt af køretøjsgruppen.

2.1.3. ØSU bifalder denne indfaldsvinkel, der sikrer et rimeligt forhold mellem omkostninger og målsætninger uden at tilsidesætte målet om at opnå et ens sikkerhedsniveau, og som ligeledes er i overensstemmelse med FN/ECE-regulativerne, der er i konstant udvikling.

2.2. Brandsikring

Bestemmelserne i det foreliggende direktivforslag (Bilag I, pkt. 7.5) supplerer særdirektivet om brandbarhed (95/28/EF). Strengt taget burde disse bestemmelser indarbejdes i nævnte direktiv, da de dækker samme område. Man er i øvrigt ved at tage et lignende skridt, hvad angår krav om brug af sikkerhedssele i køretøjer i gruppe II og III, og hvad angår sædernes styrke.

2.3. Trin

Direktivforslaget (Bilag I, pkt. 7.7.7.1) fastsætter, at i køretøjer i gruppe I, II og A må første trin højst være 32 cm over jorden.

I den forbindelse skal det dog bemærkes, at det ikke er muligt at reducere afstanden mellem første trin og jorden til under en vis grænse på køretøjer, uanset gruppen, der anvendes på strækninger med forskellige stigninger (forekommer også i byområder), og især ikke på gruppe II-køretøjer, der er konstrueret til langfart (med høj hastighed).

Det første trins maksimalhøjde over jorden bør derfor tilpasses bestemmelserne i FN/ECE-regulativerne nr. R36 og R52, der foreskriver en maksimalhøjde på 36 cm for køretøjer i gruppe I og A og 40 cm for køretøjer i gruppe II, III og B.

2.4. Opbygningens styrke (Bilag IV)

Direktivforslaget stiller krav om et »overlevelsesrum« (tilbageværende rum) i »passagerrummet«, hvis køretøjet ruller om på taget.

ØSU ser gerne, at også »førerrummet« omfattes af kravet om »tilbageværende rum«, og at førerens overordnede sikkerhed behandles snarest muligt i et særdirektiv.

2.5. ØSU ser gerne, at direktivet ud over at gå ind på funktionelle detaljer såsom antallet af døre også indeholder krav om passende nødudgange.

2.6. Transport af bevægelseshæmmede passagerer (Bilag I, pkt. 7.12) og hjælpemidler, der letter indstigning i køretøjer (Bilag VII)

Direktivforslaget indeholder en detaljeret og komplet gennemgang af problemerne vedrørende transport af bevægelseshæmmede passagerer, inklusive kørestolsbrugere.

ØSU tilslutter sig denne indfaldsvinkel og konstaterer med tilfredshed, at Kommissionen har til hensigt at gennemføre supplerende undersøgelser med henblik på en fortsat optimering af adgangsforholdene for bevægelseshæmmede. ØSU mener i den forbindelse, at direktivet endvidere bør indeholde et løfte fra Kommissionen om at fortsætte med at undersøge ind- og udstigningsproblematikken i nært samarbejde med handicaporganisationerne.

ØSU mener dog, at problemet bør gribes an på en realistisk måde, især med henblik på at finde effektive løsninger inden for en overskuelig tid. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet kunne medlemsstaterne derfor påtage sig den opgave at fastsætte en nedre grænse for, hvor mange busser der skal være udstyret med indstigningshjælpemidler for bevægelseshæmmede under hensyn til deres respektive nationale og lokale situation.

ØSU noterer sig, at Kommissionen i en af betragtningerne forbeholder sig ret til på et senere tidspunkt, efter behov og »på grundlag af en rapport fra Kommissionen« at evaluere »passende tekniske løsninger« for køretøjer uden for gruppe I.

2.7. Artikel 3 - Grundlæggende typegodkendelse og typegodkendelse i henhold til undtagelsesbestemmelser

Direktivforslaget fastlægger to niveauer af typegodkendelser: en grundlæggende typegodkendelse og en typegodkendelse på grundlag af undtagelsesbestemmelser (artikel 3), der er opført som underpunkt »a« i visse af punkterne i bilag I og VIII. »Undtagelsestypegodkendelsen« - der adskiller sig fra den grundlæggende typegodkendelse selv for de grundlæggende kravs vedkommende - har til formål at tillade EF-typegodkendelse af køretøjer med bestemte nationale karakteristika. De andre medlemsstater kan nægte at godkende sådanne typegodkendelser. ØSU er klar over, hvilke bevæggrunde der har ledt til dette todelte typegodkendelsessystem, og er enig i, at systemet bør have midlertidig karakter, jævnfør artikel 3, stk. 3, hvor det fastslås, at systemet om nødvendigt kan tages op til revision i år 2003.

2.8. Artikel 4, stk. 1

2.8.1. Artikel 4, stk. 1, omhandler køretøjer i gruppe I, som er »konstrueret til regelmæssig drift i og mellem byområder«, og som skal

a) opfylde de tekniske forskrifter i bilag I, del B eller C;

b) være udstyret med mindst et af de i bilag VII omtalte hjælpemidler (tekniske hjælpemidler, der letter indstigning for bevægelseshæmmede).

2.8.1.1. Det er korrekt at stille de under litra a) nævnte krav til køretøjer i gruppe I, men det virker selvmodsigende - netop ud fra gruppeinddelingen - at hævde, at gruppe I-køretøjerne er »konstrueret« til drift i og mellem byområder. Sikkerhedsudstyret i køretøjer i gruppe I er nemlig ikke beregnet på langfart (se pkt. 2.1.1).

Det er derfor af sikkerhedsmæssige årsager (større antal stående passagerer og mindre plads til de siddende passagerer) ikke acceptabelt at anvende gruppe I-køretøjer til »drift i og mellem byområder«. Artikel 4, stk. 1, bør følgelig ændres, og i det mindste bør ordene »og mellem« (byområder) udgå.

2.8.1.2. Hvad angår kravene i litra b) - dvs. kravet om at udstyre alle køretøjer i gruppe I med indstigningshjælpemidler til bevægelseshæmmede - henvises til bemærkningerne i punkt 2.5.

I overensstemmelse hermed bør forskrifterne i bilag I, pkt. 7.12 og 7.13 flyttes til bilag VII, der netop omhandler de tekniske hjælpemidler til at lette indstigningen, og bør således ikke være obligatoriske for alle køretøjer.

2.9. Artikel 7 - Rådgivende udvalg for tilpasning af direktivet til den tekniske udvikling

ØSU har allerede ved tidligere lejligheder udtalt sin støtte til at fastholde den kompetence, der er tillagt udvalget for tilpasning til den tekniske udvikling, i overensstemmelse med artikel 12 og 13 i rammedirektiv 70/156/EØF.

Selv om ØSU er opmærksom på kravet om at fremskynde tilpasningen af direktiverne til den tekniske udvikling, kan det ikke tilslutte sig artikel 7, hvor der står, at udvalget for tilpasning til den tekniske udvikling kun har en »rådgivende« rolle.

3. Konklusioner

ØSU bifalder direktivforslagets målsætning, både hvad angår større sikkerhed for passagererne og lettere indstigning for bevægelseshæmmede, og anbefaler derfor:

- at der i overensstemmelse med den indfaldsvinkel, der anlægges i bilagene, og som bygger på gruppeinddelingen af køretøjer, tages højde for den kritik, ØSU har fremsat under punkt 2.2 til punkt 2.9;

- at der i overensstemmelse med dels de fleksible og konkrete krav, som Kommissionen nævner i betragtningerne, dels subsidiaritetsprincippet, især tages hensyn til de konstruktive bemærkninger i punkt 2.6.

Bruxelles, den 25. februar 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() M2: Køretøjer, der anvendes til personbefordring og har flere end otte siddepladser ud over førerens, og som har en maksimal masse på højst fem ton.

M3: Køretøjer, der anvendes til personbefordring og har over otte siddepladser ud over førerens samt en tilladt totalmasse på over fem ton.

() Regulativ 36 om busser med stor passagerkapacitet (flere end 22 passagerer).

Regulativ 52 om minibusser (op til 22 passagerer).

Regulativ 66 om styrke af opbygningen på store personbiler.