31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/67 
bestræbe sig på « med ordene » forpligter Kommissionen 
sig til« samt sidst i artiklen at tilføje følgende: » ved at 
Bryssel, den 19. september 1990. 
1. Indledning 
1.1. ØSU vedtog den 29. februar 1990 en udtalelse (*) 
om Kommissionens forslag om på visse betingelser at 
give landmænd, der deltager i braklægningsordningen, 
tilladelse til at avle korn til andet end levnedmiddel-
formål. 
1.2. Forslaget var vedføjet en rapport til Rådet om 
»landbrugsvares anvendelse uden for levnedsmiddel­
sektoren « (KOM(89) 597 endelig udg.). I betragtning af 
den meget korte tid, der var til rådighed, koncentrerede 
ØSU sig i sin udtalelse om de detaljerede forslag og 
meddelte, at det i en tillægsudtalelse ville udtale sig 
om de mere generelle aspekter af rapporten. Denne 
udtalelse skulle udarbejdes i lyset af udtalelsen om 
» Øget anvendelse af ressourcer fra landbrug og skov­
brug i energisektoren og anden ikke-fødevareindustri; 
hvilke perspektiver åbner forskningen og den teknolo­
giske innovation«, som blev vedtaget den 29. marts 
1990 (2). 
(') EFT nr. C 112 af 7. 5. 1990, s. 13. 
(2) EFT nr. C 124 af 21. 5. 1990, s. 13. fremme og finansiere samtlige fornødne »reklame­
foranstaltninger «. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
1.3. Da det kom til stykket, omhandlede ovennævnte 
udtalelse ikke blot forskning og teknologi, men også 
mange af de særlige og generelle spørgsmål, der blev 
rejst i Kommissionens rapport. Der kan derfor gives en 
ganske kort tillægsudtalelse, som hovedsageligt bekræf­
ter konklusionen i den tidligere udtalelse. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Grunden til, at man i EF søger at finde anvendel­
sesmuligheder for landbrugsprodukter uden for lev­
nedsmiddelsektoren, er, at stigningen i udbyttet pr. 
hektar og pr. dyr er langt kraftigere end stigningen i 
den reelle efterspørgsel efter levnedsmidler. Medmindre 
man derfor imødegår den opadgående tendens, udbyttet 
viser, eller finder nye markeder for landbrugsprodukter, 
vil der gradvist blive brug for et mindre landbrugsareal 
til at tilfredstille EF's fødevareefterspørgsel og dække 
de normale eksportbehov. Kommissionen har anslået, 
at 11-13 millioner hektar eller ca. 10% af EF's samlede 
landbrugsareal må tages ud af produktion for at få 
fjernet overskuddene. Dette vil uvægerligt føre til en 
affolkning af landdistrikterne. Tillægsudtalelse om landbrugsvarers anvendelse uden for levnedsmiddelsektoren 
(90/C 332/20) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 27. februar 1990 i henhold til forretningsor­
denens artikel 20 at udarbejde en tillægsudtalelse om landbrugsvarers anvendelse uden for 
levnedsmiddelsektoren. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for landbrug og fiskeri, som udpegede 
Michel Strauss til ordfører. Sektion vedtog sin udtalelse den 6. september 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling den 19. september 
1990 følgende tillægsudtalelse uden stemmer imod, mens 2 stemte hverken for eller imod. 
Nr. C 332/68 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
Som man allerede har set det nogle steder i EF, er 
opgivelse af landbrugsjord forbundet med en markant 
forværring af situationen på landet. Dertil kommer, at 
tabet af landbrugsjord ikke vil blive lige mærkbart 
overalt i Europa, idet de mindst frugtbare områder, 
som også hører til de fattigste, vil blive hårdest ramt. 
Boligerne på landet og infrastrukturen vil blive forsømt 
og forfalde, og boligområdet og de sociale tjenester i 
byerne vil blive udsat for et endnu større pres. Det kan 
derfor ikke understreges for kraftigt, at dette tab af 
landbrugsjord vil få skadelige konsekvenser for miljøet, 
erhverslivet på landet og i sidste instans for det sociale 
mønster i EF som sådant. 
2.2. Efter ØSU's mening må man fremover være 
mere opmærksom på spørgsmålet om, hvorledes tabet 
af landbrugsjord kan blive mindst muligt. Det vil blive 
nødvendigt med en række foranstaltninge, hvor en ind­
sats til at fremme velfunderede anvendelsesmuligheder 
uden for levnedsmiddelsektoren kunne spille en vigtig 
rolle. 
2.3. Mange af de mulige anvendelser uden for lev­
nedsmiddelsektoren vil sandsynligvis ikke være økono­
misk levedygtige, hvis der ikke ydes en suppelerende 
støtte eller indføres en lovgivning, som påvirker forbru­
gernes valg. Kommissioens forslag om at lade disse 
spørgsmål undersøge gennem en passende rentabilitets-
analyse må hilses velkomment, især fordi det erkendes, 
at en sådan undersøgelse må omfatte en afvejning af 
alle de miljømæssige faktorer. 
2.4. Der må ligeledes tages hensyn til udviklingen i 
den internationale handel. En succesfuld afslutning på 
Uruguay-runden ville medføre en nedsættelse af EF-
landbrugspriserne målt i faste priser. Dette ville gøre 
landbrugsprodukterne i EF mere konkurrencedygtige 
for EF's forarbejdningsindustri. Hvis tabet af land­
brugsjord i EF skal gøres mindst muligt, må det sikres, 
at industrien anvender indenlandske landbrugsrå-
stoffer. 
Tab af landbrugsjord og miljøbeskyttelse er et verdens­
omspændende problem. Det kan derfor blive nødven­
digt at revidere Den almindelige overenskomst om Told 
og Udenrigshandel (GATT)-reglerne for internationale 
handel med landbrugsvarer for at sikre, at alle lande kan 
yde passende støtte til afgrøder, som grundlæggende 
dyrkes af miljømæssige årsager. Det ville bidrage væ­
sentligt til en afslutning på Uruguay-runden, hvis man 
aflastede landbrugsmarkederne ved i højere grad at 
fremme anvendelsen af EF-landbrugsprodukter til andet 
end levnedsmiddelformål. 
3. Skovbrug 
3.1. ØSU understregede i sin udtalelse om EF's skov­
brugsstrategi (!), at man energisk bør videreføre EF's 
(') EFT nr. C 139 af 5. 6. 1989, s. 15. skovbrugsprogram. Der er behov for en offentligt 
finansieret forskning og udviklingsindsats for at fremme 
væksten i en sektor, som kan yde et vigtigt bidrag til 
miljøets bevarelse. Skovene beskytter ikke blot vandres­
sourcer, jordbunden og dyrelivet, men træerne er i kraft 
af deres evne til at absorbere mere kuldioxid end andre 
planter på afgørende vis med til at forhindre en global 
opvarmning. 
3.2. EF er stærkt afhængig af import af tømmer, og 
verdens beholdning af kvalitetstræ skrummer ind. Der 
er et presserende behov for at øge produktionen af 
mange typer træ til bl.a. møbelfremstilling. Samtidig vil 
der sandsynligvis blive en stigende efterspørgsel efter 
mindre værdifuldt træ til at erstatte plasticmaterialer 
og til fremstilling af papirmasse. 
3.3. Arbejdskraftbehovet inden for det etablerede 
skovbrug er kun en brøkdel af landbrugets behov. For 
at opretholde beskæftigelsen i landdistrikterne bør små 
og mellemstore forarbejdningsvirksomheder i disse om­
råder nyde fremme. Forudsat at der kan vokse træer af 
god kvalitet på mindre frugtbar jord, bør EF's skov­
brugsprogram fokusere på en sådan jord fremfor på 
dyrkbar jord. Man har hidtil koncentreret sig for meget 
om nåletræer, medens man f.eks. lige så godt kunne 
have plantet ege- og kastanjetræer. 
4. Fibre og olieholdige frø 
4.1. Man må gøre alt for at opretholde og øge 
dyrkningen af ikke-spiselige afgrøder såsom silke, hør, 
hamp og bomuld samt af nye afgrøder, som f.eks. bitter 
lupin, gambohamp og elefantgræs, forudsat at dette 
kan forenes med målsætningen for reformen af den 
fælles landbrugspolitik. 
4.2. Et højere indkomstniveau og en bedre forståelse 
af fordelene ved naturfibre vil sandsynligvis føre til en 
stigning i efterspørgslen efter bomuld og hør. Det haster 
med at få udviklet en mere moderne teknologi for at få 
bragt produktions- og forarbejdningsomkostningerne 
ned. Især for hør, hamp og gambohamps vedkommende 
er de industrielle processer endnu ikke på plads. 
4.3. Nogle afgrøder såsom rapsfrø kan anvendes 
både til levnedsmiddelfremstilling og til andre formål. 
ØSU er enig med Kommissionen i, at rapsfrø med et højt 
erucasyreindhold bør vedblive med at være omfattet af 
den fælles markedsordning for at tilfredstille industriens 
efterspørgsel. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/69 
5. Biomassebrændstof 
5.1. I forbindelse med anvendelsen af landbrugspro­
dukter uden for levnedsmiddelsektoren ville man bedst 
kunne stabilisere landbrugsøkonomien, hvis en langt 
større mængde korn, sukkerroer og kartofler blev indu­
strielt forarbejdet. Her ligger der et stort potentiale i 
fremstilling af bioethanol eller de deraf afledte produk­
ter som en erstatning for eller et tilsætningsstof til det 
ikke-fornyelige brændstof, som olie er. 
En rentabel bioethanolproduktion kræver imidlertid en 
ændring i beskatningspolitikken, udvikling af nye og 
bedre tilpassende afgrøder samt bedre gærings- og for-
arbejdningsteknikker. 
5.2. I udtalelsen nr. 380/90 nævntes det, at bioetha­
nol nu kunne anvendes i hele EF som en iltforbindelse, 
der tilsættes brændstoffet, eventuelt op til 5%. Her 
igen dukker spørgsmålet om konkurrenceevne op, idet 
der kan udvindes andre tilsætningsstoffer af oliebasere­
de forbindelser. 
5.3. Eftersom en stor mængde landbrugsprodukter 
ville kunne anvendes til fremstilling af bioethanol, 
understreger ØSU på ny behovet for at koordinere og 
finansiere forsknings- og udviklingsindsatsen, således 
at bioethanolproduktionen i sidste instants blive et leve­
dygtigt foretagende. Det er vigtigt, at EF snart bliver i 
stand til at forpligte sig til at yde finansiel støtte til, at 
en betydelig del af landbrugsproduktionen anvendes 
uden for levnedsmiddelsektoren. 
6. Biologisk nedbrydelige plasticmaterialer 
6.1. EF har mange problemer med at få bortskaffet 
plasticmaterialer. Biologisk nedbrydelige plasticmateri­
aler løser ikke problemet fuldstændigt, da de ikke altid 
er tilstrækkeligt solide. Via lovgivningen bør man imid­
lertid tilskynde til at anvende dem som indpakningsma­
terialer, selvom de også er dyrere at fremstille end 
lignende materiler af mineralsk oprindelse. Forbrugerne 
ville komme til at betale lidt mere for nogle varer, men 
dette vil være fuldstændigt berettiget, ud fra princippet 
om at forureneren betaler. Nogle medlemsstater har 
allerede iværksat lovforanstaltninger. Det er nu på tide, 
at EF som helhed tager affære. Eftersom det er Kommis­
sionen, der tager initiativet til EF-lovgivning, kunne den 
selv konkret påvirke markedet for denne anvendelse 
unden for levnedsmiddelsektoren. 
6.2. Man bør endvidere fremme den yderligere ud­
vikling i produktionen af andre miljøvenlige produkter. 
Vaskemidler af landbrugsoprindelse er et godt eksempel 
herpå. 
7. Demonstrationsprojekter 
7.1. ØSU er enig i, at der bør ydes yderligere finansiel 
støtte, således at nye tekniske muligheder kan afprøves i tilstrækkeligt omfang til, at de kan vække interesse 
hos et større antal landmænd. Kommissionen antyder, 
at samarbejdet mellem landmænd og forarbejdnings­
virksomhederne ikke er tilstrækkeligt udviklet. ØSU 
mener, at også forbrugerne bør spille en betydningsfuld 
rolle i dette samarbejde, især fordi slutproduktet må 
være rettet mod efterspørgslen, hvis det skal slå an. Der 
bør udarbejdes passende ordninger, således at forar­
bejdningsindustrien sikres leverancer af råmaterialer, 
og landmændene gøres interesseret i at sælge deres 
varer til andre formål end levnedsmiddelfremstillingen. 
Forslaget om at lade grupper af landmænd i fælleskab 
indgå en kontrakt med en industrivirksomhed hilses 
derfor velkommen. 
8. Kommissionens forslag om braklægning 
8.1. Der kunne opstå visse vanskeligheder, fordi EF's 
kornpriser, i det mindste i en oveskuelig fremtid, vil 
ligge over den pris, forarbejdningsindustrien kan betale, 
uden at det går ud over deres konkurrencedygtighed. 
Kommissionen planlægger at indføre en arealbestemt 
præmie for produktion af korn til andre formål end 
levnedsmidler. ØSU har ikke noget imod en sådan 
fremgangsmåde. Sålænge disse præmier imidlertid fast­
sættes af medlemsstaterne selv på forskellige niveauer, 
vil demonstrationsprojekterne sandsynligvis blive 
iværksat der, hvor præmien er størst. Forskelle i støtte­
niveau vil føre til markedsforstyrrelser. Der bør derfor 
fastsættes en ensartet støttesats pr. hektar. Og medmin­
dre den kommer til at ligge i den øverste ende af de 
nuværende tilladte satser, vil landmændene ikke blive 
opmunteret til at indgå kontrakter med forarbejdnings­
industrien. 
8.2. ØSU mener, at medtagelsen af produktion til 
ikke-fødevare formål i de maksimale garantimængder 
vil komme til at rejse et større problem, idet sådanne 
anvendelsesmuligheder vil udvikle sig. 
9 Strukturelle konsekvenser 
9.1. ØSU er enig med Kommissionen i, at anvendel­
sen af landbrugsprodukter til andre formål end levneds­
middelfremstilling kan bidrage til at udvikle tilbagestå­
ende regioner (målsætning 1) og hjælpe landmændene 
med at tilpasse sig til ændringer i den fælles landbrugs­
politik (målsætning 5 b). ØSU mener, at skovbrugsfor­
anstaltninger kunne være særligt egnede for tilbagestå­
ende regioner. Men forarbejdningen af afgrøder såsom 
korn, sukkerroer og olieholdige frø til andre produkter 
end levnedsmidler vil sandsynligvis foregå i nærheden 
af, hvor de fremstilles, dvs. hovedsagelig i EF's land­
brugsområder. Landmændene ville således selv eller 
via deres kooperativer blive opmuntret til at deltage i 
forarbejdningsprocessen. 
Nr. C 332/70 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
10. Grundlaget for Fællesskabets aktioner 
10.1. Kommissionen nævner tre måder, hvorpå man 
kan øge anvendelsen af landbrugsprodukter til andet 
end levnedsmidler. De udelukker ikke gensidigt hinan­
den. I ØSU's udtalelse CES nr. 380/90 er der allerede 
stærk opbakning om den første fremgangsmåde, dvs. 
at fremskynde en teknisk udvikling, som gør et bestemt 
landbrugsprodukt eller en bestemt forarbjedningspro-
ces mere konkurrencedygtig. 
10.2. Efter den anden fremgangsmåde kan man via 
en kapitalindsprøjtning søge at fremme afsætningen af 
nye produkter eller processer, som næsten er konkur­
rencedygtige. ØSU mener, at produktionsstøtte eventu­
elt i form af deficiency payments og investeringsstøtte 
til forarbejdningsvirksomhederne vil være passende in­
strumenter. En sådan fremgangsmåde ville ligeledes 
være på sin plads i de tilfælde, hvor en proces (nedbry­
deligt plasticmateriale, begrænset brug af olibaserede 
brændstoffer i indre farvande) via lovgivningen gøres 
økonomisk bæredygtig. 
10.3. Efter den tredje fremgangsmåde kan man støtte 
produktioner eller forarbejdningsprocesser, selv om de 
ikke har udsigt til at blive rentable i en overskuelig 
fremtid. Indtil der sker nye tekniske gennembrud, må 
man efter ØSU's mening ty til denne fremgangsmåde, 
hvis landbrugsprodukter skal omdannes til produkter, 
der kan konkurrere med mineralsk olie. 
10.4. ØSU er enig med Kommissionen i, at perma­
nent støtte til forarbejdningsvirsomheder eller produ­
center kun bør overvejes i særlige, velbegrundende til­
fælde såsom for sukker eller stivelse, eller hvis der 
foreligger særlige strategiske eller miljømæssige hensyn, 
som har alt overvejende betydning. 
10.5. Hvad angår anvendelse af medansvarsafgiften, 
har ØSU allerede i sin udtalelse CES nr. 221/90 anbefa­
let, at de eksisterende afgifter afvikles. Sådanne afgifter 
bør ikke anvendes til at finansiere landbrugsproduktio­
nens anvendelse unden for fødevaresektoren. 
11. Opstilling af prioriteter 
11.1. ØSU er enig i, at man forud for beslutningen 
om, hvilke forsknings- og demonstrationsprojekter der 
skal iværksættes, skal undersøge alle de berørte aspek­
ter i en passende rentabilitetsanalyse. Det er i denne 
udtalelse allerede blevet understreget, hvilken betydning 
ØSU tillægger de miljømæssige konsekvenser. 
11.2. Opretholdelsen af den enkelte landmands ind­
komst må være en vigtig faktor, når det skal afgøres, 
hvilke initiativer der bør gives prioritet. Der må imidler­
tid også tages passende hensyn til alle de andre relevante 
faktorer, herunder konsekvenserne for forbrugerne, 
miljøet og økonomien som helhed. 11.3. ØSU mener ligesom Kommissionen, at det er 
vigtigt at sikre, at de instrumenter, der benyttes for at 
fremme anvendelsen af landbrugsprodukter til ikke-
fødevareformål, ikke stimulerer til yderligere struktu­
relle overskud. Det betyder imidlertid ikke, at den land­
brugsproduktion, der anvendes til andre formål end 
levnedsmiddelfremstilling, nødvendigvis bør være 
koblet sammen med en braklægningsordning. Andre 
former for produktionskontrol f.eks. udbudsstyring og 
ekstensiv drift, kunne også komme på tale. 
12. Koordination og samarbejde 
12.1. Kommissionen foreslår at oprette et udvalg, 
som skal følge alle relevante aktiviteter på ikke-fødeva-
reområdet og bistå Kommissionen med at udvikle nye 
initiativer. Dette udvalg bør efter ØSU's mening omfat­
te repræsentanter for producenterne, forarbejdningsin­
dustrien, arbejdstagerne og de endelige forbrugere. 
13. Demonstrationsprojekter 
13.1. ØSU godkender den liste over produkter, for 
hvilke der foreslås iværksat demonstrationsprojekter. 
Den udtrykker også megen tilfredshed med forslaget 
om at stille interventionslagre — såfremt de forefindes 
— til rådighed for projekter til fordelagtige priser. 
14. Landmændenes deltagelse 
14.1. ØSU er enig i, at det er vigtigt at udvikle et 
direkte samarbejde mellem producenterne og forarbejd­
ningsvirksomhederne. ØSU mener, at offentlige råd­
givningskontorer og landbrugsorganisationerne har en 
vigtig rolle at spille i henseende til at gøre landmændene 
opmærksomme på mulighederne for at producere til 
andre formål end levnedsmiddelfremstilling. Land-
brugskooperativernes deltagelse kan sikre, at landmæn­
dene også kan tjene på fremstillingen af slutproduktet. 
15. Konklusion 
15.1. Det er vigtigt at fremme udviklingen af anven­
delsesmuligheder uden for fødevaresektoren, således at 
markedet for landbrugsprodukter bliver større. Dette 
er nødvendigt for at opretholde landmændenes indkom­
ster og for at bevare erhvervslivet i landdistrikter og 
værne om miljøet i EF. Det er derfor vigtigt, at EF 
hurtigst muligt forpligter sig til at øge sin finansielle 
støtte til landbrugsproduktion, som anvendes til andet 
end levnedsmiddelfremstilling. En sådan indsats bør 
gøres på et fælles grundlag for hele EF. 
15.2. ØSU kan fuldt ud tilslutte sig bemærkningen 
i Kommissionens rapport om, at »tilskyndelsen til at 
bruge et givet råmateriale eller en given energikilde 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/71 
f.eks. kan være resultatet af et direkte valg, de offentlige 
myndigheder har truffet på grund af de fordele, dette 
valg indebærer for samfundet som helhed. Denne type 
valg, som ikke mindst træffes af miljømæssige grunde, 
vil, når de forekommer, kunne fremme brug af råmate­
rialer fra landbrug«. 
Bryssel, den 19. september 1990. 
1. ØSU påskønner og støtter fuldt ud Kommissio­
nens planer om at iværksætte egnede foranstaltninger 
til støtte af den »internationale samarbejdsplan«, som 
den colombianske regering har fremlagt. 
1.1. ØSU er desuden enig i, at der er behov for at 
gennemføre en ekstraordinær aktion til fordel for de to 
andre store narkotikaproducerende lande i Latinameri­
ka, nemlig Peru og Bolivia. 
2. ØSU værdsætter — med forbehold af nedenståen­
de bemærkninger og forslag — navnlig følgende: 
2.1. Kommissionens beslutning om at forhøje den 
økonomiske støtte til Colombia, således at der over 
4 år ydes 60 millioner ECU. ved anvendelse af de under 
artikler 931 og 949 opførte bevillinger på EF-bud-
gettett1). 
(') 931 Finansielt og fagligt samarbejde med udviklingslande i 
Latinamerika. 9 490 Aktionsprogram for Nord/Syd-samar-
bejdet vedrørende bekæmpelse af stofmisbrug. 15.3. Medmindre der gør sig altoverskyggende miljø­
mæssige eller andre betragtninger gældende, må indsat­
sen til at øge anvendelsen af landbrugsprodukter uden 
for fødevaresektoren være i overensstemmelse med mål­
sætningerne for reformen af den fælles landbrugspo­
litik. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
2.2. Forslaget til Rådets forordning om at udvide 
GSP-behandlingen af de mindst udviklede lande til også 
at omfatte Colombia, Bolivia og Peru. 
2.3. Forslaget til Rådets afgørelse om præferentiel 
behandling af Fællesskabets import af visse Det euro­
pæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF)-produkter. 
2.4. Forslaget til Rådets resolution om samordning 
af medlemsstaternes bilaterale bistand og EF's bistand 
i tilknytning til Colombias særlige samarbejdsplan. 
3. Generelle bemærkninger 
3.1. Colombias særlige samarbejdsplan fortjener 
langt mere massiv opbakning end den her foreslåede. 
Udover Colombia kunne også Bolivia og Peru fortjene 
en mere omfattende støtte gennem anvendelsen af andre Udtalelse om forslag til Rådets forordning om udvidelse af anvendelsen af generelle toldpræfe­
rencer for visse industrivarer med oprindelse i de mindst udviklede udviklingslande til at 
omfatte Bolivia, Colombia og Peru og om ændring 
af forordning (EØF) nr. 3896/89, 3897/89 og 3898/89 af 18. december 1989 
(90/C 332/21) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 5. juli 1990 at anmode om Det 
økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse (frivillig høring) om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for EF's eksterne forbindelser, handels-
og udviklingspolitik, som udpegede Gian Battista Cavazzuti til ordfører. Sektionen vedtog 
sin udtalelse den 3. september 1990. 
Det økonimiske og sociale Udvalg vedtog sin 279. plenarforsamling den 19. september 1990 
enstemmigt følgende udtalelse.