tv • -=, ill 
W M 
B Bf 
Ï.BÉ KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 360 endelig udg. 
Bruxelles, den 27.07.1994 
• Meddelelse fra Kommissionen til Rådet ogEuropa-Parlamentet 
EF-politikkens udvikling og fremtid 
i frugt- og grøntsagssektoren 
O. Resume og vigtigste konklusioner 
Reformens vigtigste mål bør ifølge Kommissionen være, at EF-producenterne 
støttes og tilskyndes til at udvikle og styrke de forudsætninger, de har 
for at kunne tage de kommende års udfordringer op med heldigt resultat. 
Disse forudsætninger er: 
kvaliteten af deres produkter, der hovedsagelig er bestemt for frisk-
varemarkedet, og som ofte har kort holdbarhed; 
en aktiv adfærd og en evne til at tilpasse sig et marked, der er i fuld 
udvikling 
de tjenester, som de kan og forstår at tilbyde i forbindelse med deres 
produktion. En grundlæggende bestanddel af disse tjenester bør være, at 
det naturlige miljø beskyttes, og at forbrugeren får tilbudt et stort 
udvalg af sunde produkter. 
Set som helhed danner den nuværende fælles markedsordning en ramme, der 
modsvarer en sådan målsætning, og den har bevist sit værd, selv om der 
unægtelig har været enkelte problemer med strukturoverskud. Alle markedsord­
ningens positive elementer bør styrkes, dvs. den tætte forbindelse med 
markedet, den decentraliserede forvaltning og den betydelige samling af et 
ellers fragmenteret udbud. Kommissionen sigter derfor på reformforslag, der 
styrker de nuværende positive aspekter ved den fælles markedsordning, 
samtidig med at ordningen forenkles, ligesom de skævheder og svagheder, der 
har kunnet konstateres, bliver fjernet. 
Kommissionens sigte er at omfordele budgetudgifterne, så man først og 
fremmest tilgodeser de positive foranstaltninger, der bidrager til at bygge 
fremtiden, og som samtidig indebærer et hensyn til miljøkravene. 
Derfor foreslår den, at en række foranstaltninger kombineres: 
en bedre samling af udbuddet over for en stadig mere koncentreret 
distribution 
en ny forvaltningsmetode for konjunkturoverskuddene og gradvis fjernelse 
af strukturoverskuddene 
et mere afbalanceret forhold mellem friskvarer og forarbejdede produkter 
en omdefinering af normer 
en specifik fremgangsmåde over for specifikke problemer, der gør sig 
gældende for en række produkter, der er "mindre" produkter på EF-plan 
men vigtige på regionalt eller lokalt plan, og 
en skærpelse af kontrollen. 
Den nye situation for frugt- og grøntsagssektoren må ses som nøje forbundet 
med, at Uruguay-rundens konklusioner omsættes til praksis med held. Kommis­
sionen vil sørge for, at den praktiske anvendelse af Uruguay-rundens konklu­
sioner giver mulighed for at sikre den EF-præference, som disse konklusioner 
tillader. 
I. Analyse af den nuværende situation og den forventede udvikling 
I henhold til det tilsagn, Kommissionen gav Europa-Parlamentet og Rådet, 
mere specielt i forbindelse med beslutningerne om landbrugspriserne for 
produktionsåret 1993/94, har den foretaget en gennemgribende analyse af den 
nuværende situation og den forventede udvikling i frugt- og grøntsags­
sektoren, og den har i den forbindelse undersøgt, hvorledes den fælles 
markedsordning virker. Der har på dette grundlag kunnet udledes en række 
fremtidige retningslinjer. 
Kommissionen har under sine overvejelser over disse fremtidige retningslin­
jer taget hensyn til fælleserklæringen i Rådet i september 1993, ifølge 
hvilken Rådet og Kommissionen "for de sektorer, hvor de fælles markeds­
ordninger endnu ikke er blevet ændret, forpligter ... sig til at vedtage de 
bestemmelser, der er nødvendige for at sikre landbrugernes indkomster og 
fællesskabspræferencen. I disse sektorer vil der blive taget hensyn til de 
landbrugsmæssige og finansielle betingelser og principper, der er blevet 
anvendt i hele landbrugssektoren. Der vil ligeledes blive taget hensyn til 
forholdene i forbindelse med Uruguay-runden". Ved samme lejlighed understre­
gede Kommissionen, at det for hele den fælles landbrugspolitik er nødvendigt 
at overholde den budgetramme, der er fastlagt for de kommende år. 
Disse forpligtelser og erklæringer kan kun udmøntes i konkrete foranstalt­
ninger, hvis dette sker under nøje hensyntagen til de særlige sektorkende­
tegn og til de økonomiske udfordringer, sektoren er stillet over for. 
Frugt- og grøntsagssektoren skiller sig ud fra de andre store sektorer med 
markedsordninger, både fordi de produkter, den omfatter, er mange og for­
skellige, og fordi hovedparten af dem kun har kortvarig holdbarhed (krav om 
hurtig markedsføring og begrænsede muligheder for oplagring); endvidere er 
sektoren kendetegnet ved, at den er stærkt markedsafhængig (interventionerne 
spiller en forholdsvis begrænset rolle), og der er en ret udtalt decentrali­
sering af markedsstyringen, idet denne for en stor dels vedkommende er 
overdraget producentorganisationerne. 
Selv om der som helhed unægteligt har været overskudsproblemer, der har 
kunnet tilskrives strukturforholdene, har denne form for organisation vist 
sin berettigelse, og det er derfor rimeligt at opretholde og eventuelt 
styrke alle de positive aspekter, der på hensigtsmæssig vis modsvarer 
sektorens særlige kendetegn: markedsafhængighed, decentralisering og samlet 
udbud af en stærkt fragmenteret produktion. 
Denne hovedkonklusion bør understreges på et tidspunkt, hvor der er fare for 
øget spænding på mellemlang sigt for de fleste frugter og grøntsager (både 
på verdensplan og inden for EF), og hvor efterspørgslen undergår en omfat­
tende udvikling mod koncentration. 
Kommissionen er overbevist om, at frugt- og grøntsagssektoren i EF har en 
række gode forudsætninger for at tage de nye opfordringer op. Den ramme, som 
den fælles markedsordning danner for sektorens drift, kan og bør justeres, 
for at producenterne kan blive tilskyndet og hjulpet til at udnytte disse 
muligheder bedst muligt. 
Situationen på verdensplan 
På verdensplan kan der iagttages en udtalt tendens til produktionsforøgelse; 
også forbruget stiger, men mindre hastigt. Selv om der tilsyneladende fort­
sat er betydelige muligheder i en lang række udviklingslande, hvad forbruget 
angår, må det samtidig erkendes, at de pågældende lande ofte mangler valuta 
eller foretrækker at udvikle deres egen produktion. Der er således på 
verdensplan fare for stigende overskud, og dette gælder i endnu højere grad 
for frugt end for grøntsager. På denne baggrund er de store købedygtige 
markeder genstand for skærpet opmærksomhed fra alle eksportlandene. 
Dette er især tilfældet for det europæiske marked, og det har følgende 
grunde : 
købekraften er høj 
priserne er forholdsvis attraktive 
importen af frugt og grøntsager er stigende på dette marked. 
EF er en hovedaktør på verdensmarkedet. Med en import for ca. 1 950 mio. ECU 
er EF langt den største importør i verden. Med et handelsunderskud for frugt 
og grøntsager på ca. 1 280 mio. ECU er EF ligeledes den største 
"nettoimportør". Selvforsyningsgraden for friskvarer er på under 40% (alle 
tal udtrykker gennemsnittet 1990/1992), uanset at EF-produktionen 
hovedsagelig er bestemt for friskvaremarkedet. 
Ændringer som følge af Uruguay-runden 
For øjeblikket er produkterne ved import underkastet værditold, hvortil der 
for et begrænset antal produkter er knyttet en ordning med referencepriser. 
Sigtet med referencepriserne er at hindre, ar de importerede produkter 
sælges på EF-markedet til priser, som ligger under en vis tærskel. 
Referencepriserne fastsættes hvert produktionsår af Kommissionen, og der er 
det særlige forhold, at de aldrig kan blive lavere i landbrugs-ECU. I 
praksis har der været forholdsmæssig stabilitet siden 1986. Ordningen består 
i en prisnotering for de vigtigste importerede produkter og for hver 
oprindelse. 
Ifølge den nye GATT-ordning skal der etableres indgangspriser, der skal 
gælde for alle de produkter, for hvilke der for øjeblikket anvendes 
referencepriser, undtagen for hovedsalat, endivie og auberginer. 
Indgangsprisernes størrelse beregnes på grundlag af referencepriserne, uden 
at det samlede beskyttelsesniveau ændres. 
Kommissionen vil i nær fremtid fremlægge en meddelelse om GATT-aftalernes 
praktiske anvendelse for alle landbrugssektorer, herunder for frugt og 
grøntsager.Det største problem, som GATT-aftalen rejser i den forbindelse, 
er imidlertid, hvorledes det skal kontrolleres, at indgangspriserne 
overholdes. EF må derfor udforme et instrument, der sikrer, at ordningen med 
indgangspriser virker korrekt. Priserne skal være i overensstemmelse med 
GATT-reglerne og og give EF mulighed for at få enkelthederne i sit tilbud 
respekteret. 
Som følge af GATT-aftalen vil konkurrencen blive skærpet, både på 
EF-markedet og på de nye markeder, som åbnes. EF-producenterne har afgjort 
gode muligheder i denne situation. Kvaliteten af deres produkter, deres 
aktive adfærd over for et marked i fuld udvikling og de ydelser, der er 
forbundet med de produkter, de kan tilbyde, er afgørende værdier, der kan 
udnyttes. I en mere åben verden er styrkelsen af EF-produktionens 
konkurrenceevne således en af de største udfordringer. Kommissionen 
fremlægger i dette dokument en række retningslinjer for en justering af den 
fælles markedsordning, og sigtet med disse retningslinjer er at tilskynde 
EF-producenterne til at tage disse udfordringer op og at hjælpe dem hermed. 
Situationen i EF 
I EF er der for de fleste frugter og grøntsager, som især er bestemt for 
friskvaremarkedet, en stigende tendens i produktionen. Produktionsstigningen 
synes i højere grad at skyldes udbyttestigning end arealudvidelse. Forbruget 
stiger ligeledes, men denne stigning er især til fordel en række forarbej­
dede produkter (dybfrosne grøntsager og frugtsaft) og for bestemte "specia­
liteter", ofte af mere "eksotisk" art (gælder især for frugter). Derimod er 
der kun en ringe stigning for en lang række traditionelle frugter og grønt­
sager (og for nylig for kiwi), og forbruget er endog undertiden stagnerende 
eller let faldende (for pærer), og der er således øget risiko for mætning. 
For nogle produkter kan der allerede konstateres strukturoverskud. 
Frugt- og grøntsagsproducenternes større markedsafhængighed vil også 
indvirke på den fremtidige udvikling, ligesom den har haft indflydelse på 
udviklingen tidligere: hvis der på et marked opstår overskud, gør et 
pristryk sig gældende, og dette medfører gradvis justeringer i det fornødne 
omfang. Under disse betingelser er det således ikke tilstrækkeligt blot at 
fremskrive tendenserne for at få en prognose. Men en analyse af tendenserne 
kan give et fingerpeg om, hvor og hvornår der kan opstå justeringsbehov. 
Kommissionen har forsøgt en sådan analyse. De vigtigste resultater er anført 
i bilag 1. De fører til den konklusion, at der faktisk må forventes stigende 
spændinger i de kommende år. Især derfor er det vigtigt, at den fælles 
markedsordnings mekanismer kan fremme en hurtig og effektiv justering af 
sektoren, så den tilpasses de nye betingelser. 
- 5 
Situationen for sektoren i EF 
Frugt- og grøntsagssektoren tegnede sig i gennemnsit i 1990-1992 for 
4,3% af det udnyttede landbrugsareal (ULA) i EF, men dens andel af 
landbrugets samlede produktionsværdi var på 16%. Sektorens forholds­
mæssige vægt i landbrugsøkonomien har vist tendens til stigning i de 
seneste ti år. Sektoren er især af betydning i Spanien (27% af 
landbrugets samlede produktionsværdi i landet), Italien (27%), 
Grækenland (23%), Portugal (18%) og Belgien (17%), men betydningen er 
også væsentlig i Nederlandene (13%), Frankrig (12%) og Det Forenede 
Kongerige (11%). 
Et andet kendetegn for frugt- og grøntsagssektoren i forhold til andre 
agerjordskulturer er, at den kræver megen arbejdskraft, og at den i 
nogle regioner spiller en afgørende rolle for beskæftigelseri-i 
landdistrikterne. 1,8 mio. bedrifter af en gennemsnitlig størrelse på 
1,3 ha producerer friske frugter og grøntsager. "Erhvervsbedrifterne", 
der er specialiserede i grøntsagsproduktion, udgør ca. 100 000 og har et 
gennemsnitligt areal på 4,2 ha; for frugt er tallene 350 000 bedrifter 
og 7,9 ha. 
Generelt er indkomsten på bedrifter, der er specialiserede i grøntsags­
dyrkning, klart højere end den gennemsnitlige indkomst, ligesom den er 
højere end indkomsten på bedrifter, der er specialiserede i frugtavl. 
For sidstnævnte er forholdene mere nuancerede. De har en indkomst, der i 
EF's nordlige del ligger højere end indkomsten på gennemsnitsbedrif-
terne, medens det modsatte er tilfældet i den sydlige del, navnlig i 
Spanien, Grækenland og Portugal. I betragtning af den vægt, som den 
sydlige del tegner sig for i frugtproduktionen, genfindes dette lidet 
gunstige forhold også i gennemsnittet for hele EF. 
Frugt- og grøntsagsproduktionen foranlediger en betydelig merværdi pr. 
ha, klart højere end merværdien for gennemsnitsbedrifterne. Men arealet 
er i gennemsnit langt mindre, og behovet for arbejdskraft langt større. 
Disse to forhold forklarer meget godt, hvorfor disse bedrifter er mindre 
gunstigt placeret, hvad angår indkomsten pr. arbejdsenhed. Der kan dog 
konstateres en klar fordel for gartneribrugene, medens situationen for 
frugtplantagerne igen synes mindre gunstig. 
De vigtigste regioner for sektoren, dvs. de regioner, hvor værdien af 
frugt- og grøntsagsproduktionen udgør over 2,5% det samlede tal for EF 
og 25% af landbrugets samlede produktionsværdi i regionen, er følgende: 
Kentriki Ellada (2,6% og 29%), Comunidad Valenciana (4,6% og 67%), 
Andalucîa (4,6% og 30,2%), Murcia (2,5% og 64%), Provence-Alpes-Côte 
d'Azur (2,9% og 46%), Emilia-Romagna (4,3% og 27%), Lazio (2,5% og 37%), 
Campania (3,9% og 43%), Puglia (4,3% og 42%) og Sicilia (5,9% og 54%). 
EF er langt den største importør i verden. Selvforsyningsgraden ligger 
på omkring 40%. EF importerer især frugter, både friske og forarbejdede, 
men først og fremmest sidstnævnte (citrussaft og, omend i mindre omfang, 
æblesaft). Blandt friske grønstsager er tomater det vigtigste produkt. 
Et andet vigtigt kendetegn for handelen er, at samhandelen mellem 
medlemsstaterne er særdeles omfattende; den overstiger 70% af de 
mængder, der forsendes mellem medlemsstaterne. De vigtigste 
afsenderlande er Spanien og Italien, mens Tyskland er hovedmodtager. 
Forlægning af produktionen 
I en situation, hvor der næsten overalt er fare for overskudsproduktion, 
beklager en række erhvervsorganisationer sig over, at sektoren er udsat for 
en geografisk forlægning af produktionen, der ifølge dem kan tilskrives 
reformen af den fælles landbrugspolitik. Dog må det her bemærkes, at hvad 
specielt reformen af 1992 angår, er den først lige blevet iværksat. Hvis der 
ses bort fra nogle tilfælde, der på dette stadium nødvendigvis må betegnes 
som atypiske, er det for tidligt at drage konklusioner på grundlag af de 
faktiske forhold. Naturligvis er det muligt at fremlægge en række overvejel­
ser, men disse er af teoretisk art og ligger undertiden i nærheden af 
gætteri. 
Selv om man navnlig for frugt kan tale om bestemte store produktionsområder, 
som har bekræftet sig som sådanne i tidens løb, har den geografiske 
fordeling af frugt- og grøntsagsproduktionen aldrig dannet et «fast mønster. 
Udviklingen i transportinfrastrukturerne og de tekniske fremskridt inden for 
produktion, emballering, oplagring og transport har begunstiget fremkomsten 
af "nye" producenter og "nye" produktionsområder, der undertiden har vist 
sig at være mere konkurrencedygtige end de gamle. Den produkt ions forlægning, 
der kan være følgen, udtrykker således alene sektordynamikken, og de 
"traditionelle" producenter i dag er ofte de tidligere "selvindbudte 
debutanter". 
En produktions forholdsmæssige rentabilitet på et givet sted afhænger af en 
lang række faktorer, og det er ofte vanskeligt eller umuligt at kortlægge 
virkningen af de enkelte. Det er imidlertid klart, at en af disse faktorer 
udgøres af den pris, der kan opnås for alternative produktioner, disses 
omfang og deres stabilitet. Således har der hos kornproducenterne siden 
anden halvdel af 1980'erne kunnet konstateres en stigende interesse for at 
skabe større spredning i landbrugsaktiviteterne, fordi kornpriserne har 
været faldende. 
Samlet er kornarealet i det sidste tiår (begyndelsen af 1980'erne til 
begyndelsen af 1990'erne) blevet reduceret med ca. 2,5 mio. ha, men denne 
nedgang synes næsten fuldt ud at være blevet udlignet af en forøgelse af 
arealerne med olieafgrøder og af (frivillig) braklægning fra 1989. Samlet er 
arealet med hovedafgrøder (og frivillig braklægning) endog blevet øget i 
perioden. Til gengæld er arealet med frugt og grøntsager nærmere blevet 
formindsket. Ifølge de seneste skøn har denne formindskelse især været 
markant i produktionsåret 1993/94, medens kornarealerne, inklusive 
braklægningen, nærmere viser stigende tendens i dette første produktionsår, 
hvor reformen af 1992 er blevet iværksat. 
Det er således ikke muligt på dette helhedsplan at påvise betydelige 
forskydninger mellem hovedafgrøder og frugt og grøntsager. Dette udelukker 
naturligvis ikke, at en række kornproducenter faktisk er begyndt at 
interessere sig for frugt og grøntsager. En række undersøgelser bekræfter, 
at der sker en sådan udvikling, men den synes fortsat at være marginal, og 
det er stadigvæk ikke fastslået, at den faktiske prisnedgang for korn har 
været bestemmende for forskydningen.Desuden er der talrige eksempler på 
forskydninger i modsat retning, fra frugt og grøntsager mod hovedafgrøder. 
Betragtet som helhed er der ikke tale om, at der sker en forlægning, som 
utvetydeigt kan tilskrives reformen af den fælles landbrugspolitik. Dette 
udelukker dog ikke, at der kan være fare herfor i fremtiden, og udviklingen 
bør derfor følges nøje. 
7 -
II. Den fælles markedsordning: udfordringer og svagheder 
Analysen af den fælles markedsordnings mekanismer afslører en række 
svagheder : 
nogle producentorganisationer virker på en lidet tilfredsstillende måde 
for bestemte produktioner og i bestemte regioner i EF har subventioneret 
tilbagekøb antaget et betydeligt omfang og er blevet strukturelt 
ordningen med EF-normer er undertiden udsat for kritik 
der er betydelige mangler inden for statistikkerne. 
Producentorganisationerne 
Producentorganisationerne varetager nøglefunktioner i den fælles markeds­
ordning og sikrer, at dens mekanismer virker decentralt. Medmindre der 
foreligger en "alvorlige krisesituation", hvilket hidtil har været et 
forholdsvis sjældent fænomen, er subventioneret tilbagekøb forbeholdt 
producentorgansiationerne, der foretager tilbagekøbet ifølge EF-bestemmel-
serne. Desuden foretager nogle producentorganisationer selvstændig tilbage­
trækning af produkter, som der ikke ydes EF-støtte for. 
Men producentorganisationernes rolle bør strække sig langt videre end til en 
decentral forvaltning af tilbagekøbet. Da efterspørgslen bliver stadig mere 
koncentreret (salgscentraler og stordistribution), er det økonomisk nødven­
digt, at udbuddet samles via producentorganisationerne, for at producenterne 
kan få styrket position på markedet. 
Derfor har den nuværende fælles markedsordning siden begyndelsen omfattet 
foranstaltninger, der skal fremme producentorganisationerne. Denne politik 
viser et kontrastfyldt billede. Således eksisterer der i dag i en lang række 
områder producentsammenslutninger, der arbejder med succes, og som effektivt 
sikrer afsætningen af medlemmernes produktion og styrker deres stilling på 
markedet. 
Men samtidig kan følgende konstateres : 
en række producentorganisationer har enten ingen større 
handelsambitioner og kun eksistensberettigelse ved, at de forvalter 
tilbagekøbet eller administrerer de strukturtilskud, de modtager, eller 
de har reelle vanskeligheder med at spille deres rolle i handelen, og 
der er områder, hvor producentorganisationerne er i mindretal, og hvor 
andre handlende synes at varetage førstnævntes funktion på en måde, der 
for en lang række lokale producenter anses for ret tilfredsstillende. 
Det er Kommissionens opfattelse, at det også i fremtiden er nødvendigt at 
samle udbuddet, der ellers bliver alt for fragmenteret. Denne samling af 
udbuddet skal ske på frivilligt grundlag og som følge af, at producent­
organisationerne kan tilbyde deres medlemmer specifikke serviceydelser i 
form af effektiv markedsføring, og ikke fordi de har monopol på tilbagekøb. 
Subventioneret tilbagekøb 
Ordningen med subventionet tilbagekøb blev etableret for at løse problemerne 
med konjunkturbestemte overskud af friske og letfordærvelige produkter, dvs. 
overskud, der skyldes udsvingene i vejrforholdene. 
I de seneste fem år (1989-1993) har budgetudgifterne til tilbagekøb i 
gennemsnit været på 310 mio. ECU om året. Over 90% er anvendt til frugt og 
her næsten udelukkende til ferskner, nektariner, æbler og citrusfrugter. For 
grøntsager er ordningen i praksis kun blevet anvendt for sommertomater og 
blomkål samt små mængder auberginer. 
Tilbagekøbet viser stigende tendens, og det må forventes, at denne tendens 
fortsætter, både hvad angår mængde og udgifter, selv om der eksisterer en 
ordning med interventionstærskler (stabilisatorer). Overskrides tærsklerne, 
nedsættes de EF-priser, der skal anvendes det følgende år. Overskridelsen 
skal undertiden konstateres for det enkelte produktionsår (dette er 
tilfældet for grøntsager, ferskner og citrusfrugter), eller der konstateres 
et gennemsnit for flere produktionsår (for æbler). J samtlige tilfælde kan 
nedsættelsen højst udgøre 20%. Denne nedre grænse er allerede nået i praksis 
for en række produkter. Således ville f.eks. sanktionen uden nedre grænse i 
1992/93 (med anvendelse i 1993/94) have været på 25% for ferskner og på 95% 
for nektariner. 
I nogle tilfælde, hvor produktionsomkostningerne er lave, synes tilbagekøbet 
gradvis at være blevet en afsætningsmulighed i sig selv. Undertiden får man 
det indtryk, at producenterne er kommet ind i en ond cirkel: der produceres 
med henblik på tilbagekøb og der tilstræbes derfor lavest mulige omkost­
ninger til kulturpleje, ligesom mængden og ikke kvaliteten fremmes; således 
fjerner man sig mere og mere fra markedskravene og ender med en produktion, 
der kun kan gøres til genstand for tilbagekøb. For citrusfrugter, navnlig 
for appelsiner, er tilbagekøbets funktion blevet delvis afløst af forarbejd­
ningen. Men også her er der tale om en subventioneret afsætning, der 
udnyttes systematisk for en produktion, der oprindelig var bestemt for 
friskvaremarkedet, men som gradvis har fjernet sig fra dette marked. 
Det er i sektorens interesse, at den slags onde cirkler brydes. Det er 
vigtigt at revidere tilbagekøbsordningen og i visse tilfælde ordningen med 
forarbejdningsstøtte, så fristelsen til at gøre disse ordninger til 
systematiske og subventionerede afsætningsmuligheder forsvinder, og at 
producenterne i højere grad gøres ansvarlige og tilskyndes til at indstille 
sig efter markedet. 
For offentligheden er det vanskeligt at forstå, at der foretages tilbagekøb. 
Det er nødvendigt, at tilbagekøbene strengt begrænses til 
konjunkturoverskud, og de tilbagekøbte produkter bør i videst muligt omfang 
anvendes til humanitære formål. Store mængder frugter og grøntsager er 
allerede blevet anvendt således, f.eks. er der foretaget gratis uddeling af 
landbrugsprodukter til de socialt dårligst stillede. 
I øvrigt kan det ikke udelukkes, at der er svig forbundet med den 
systematiske anvendelse af tilbagekøb som subventioneret afsætning. For det 
første kan der være tale om svig med kvaliteten, idet denne ifølge nogle 
vidneudsagn ikke altid svarer til normerne. For det andet kan der være tale 
om svig i forbindelse med mængderne i den forstand, at der anmeldes større 
mængder tilbagekøbte produkter end dem, der reelt er tilbagekøbt. 
- 9 
Kvalitetsnormer 
Kvalitetsnormerne er et klassifikationssystem, der bidrager til at gøre 
markedet gennemsigtigt, fordi man kender bestemte karakteristika ved et 
produkt, der handles med. Normerne formindsker således omkostningerne ved 
transaktionerne og muliggør handel, hvor der ikke er behov for produktets 
fysiske nærvær. 
Spørgsmålet er, hvad der vil ske, hvis normerne ikke længere er bindende. 
Tilsyneladende vil der i første omgang kun indtræffe få ændringer. Store 
handlende vil fortsat referere til normerne, da de absolut har behov for 
disse til deres transaktioner, men der vil gradvis indtræde en opløsning af 
normerne på de lokale og regionale markeder, hvilket vil formindske 
markedsgennemsigtigheden. 
Normerne er også blevet anvendt som redskab til markedsforvaltning. F.eks. 
har ordningen affødt to foranstaltninger, der har givet anledning til en vis 
polemik : 
det principielle forbud mod afsætning af produkter af klasse III på 
friskvaremarkedet og 
fastsættelse i 1990 af mindstestørrelsen af EF-æbler af sorter med store 
frugter til 65 mm i stedet for de oprindelige 60 mm (i øvrigt optaget i 
de gældende internationale normer). Dette var især grundet i ønsket om 
at begrænse udbuddet på markedet, ved at mindre æbler blev fjernet. 
COPA-COGECA har nu anmodet om, at mindstestørrelsen i EF-normen for kiwier 
hæves fra 65 g til 70 g stykket, efter at der er konstateret en alvorlig 
krisesituation på EF-markedet. 
Denne anvendelse af normerne til markedsforvaltning har visse fordele : 
da de både anvendes for de afsatte produkter og på de tilbagekøbte 
produkter, begrænses de mængder, der er til rådighed på markedet, uden 
at der sker subventioneret tilbagekøb, hvilket i en overskudssituation, 
som den gør sig gældende for en lang række produkter, bidrager til 
markedsligevægten, formindsker budgetudgifterne og forbedrer producent­
priserne 
normerne er i nogle tilfælde (f.eks. for kiwi) det eneste redskab, der 
for øjeblikket er til rådighed til markedsforvaltning. 
Disse fordele er dog ikke altid indlysende for forbrugerne, som ikke 
forstår, hvorfor de ikke kan få en vare, der er egnet til konsum, og som 
undertiden traditionelt forbruges i deres eget område. 
- 10 -
Store mangler i statistikkerne 
Under arbejdet med analysen konstaterede Kommissionen, at der er store 
mangler i det statistiske materiale, der er til rådighed. Følgende bør 
nævnes : 
- frugtplantagernes struktur fastslås hvert fem år via basisoptællinger: 
resultaterne kendes undertiden først med flere års forsinkelse. I 
øvrigt er det arealskøn, der opstilles på grundlag af de mellemlig­
gende optællinger (gældende ændringer i plantagerne), ikke altid i 
overensstemmelse med resultaterne af de følgende basisoptællinger; 
- i de årlige statistikker over areal og produktion er der ingen 
ensartet fremgangsmåde i medlemsstaterne, hvad angår medregning af 
familiehaver og enkeltstående trærækker; 
- for de samme statistiske variabler (areal, produktion og udbytte) 
giver de officielle kilder i nogle tilfælde mærkbart forskellige 
resultater; 
- der er ikke ingen pålidelige tal for konsum i sektoren. Dels opstilles 
der ikke forsyningsopgørelser af alle medlemsstater, ligesom nogle 
posters pålidelighed er ret tvivlsom, dels bliver de skøn, der fremgår 
af forbrugerundersøgelserne, ikke systematisk stillet til Kommis­
sionens rådighed, men de kan under ingen omstændigheder sikre en 
tilfredsstillende overvågning af forbrugsudviklingen i sektoren; 
- nogle af ovennævnte problemer skyldes, at der ikke er nogen retlig 
forpligtelse for medlemsstaterne til at give Kommissionen oplysninger 
om de årlige statistikker for areal og produktion og om forsynings-
opgørelser; 
- der er undertiden for store forskelle i det skøn over handelen mellem 
medlemsstaterne, der opstilles på grundlag afsendelser og modtagelser; 
disse forskelle har i nogle tilfælde tidligere kunnet nå helt op på 
50%; 
- i en lang række tilfælde, navnlig for bestemte forarbejdede produkter, 
stammer de eneste oplysninger, der er til rådighed, fra industrien. 
- 11 
III. Hvilke fremtidige retnings1injer? 
Formålet med denne meddelelse er ikke at forelægge detaljerede reformfor­
slag. Ligesom i 1991, da det gjaldt reformen af den fælles landbrugs-
politik*1', og i 1993, da det gjaldt vinpolitikken^2', ønsker Kommis­
sionen på nuværende tidspunkt at fremlægge nogle retningslinjer, så den 
enkelte kan gøre sig sine overvejelser. 
Meddelelsen er i så henseende i overensstemmelse med, hvad der blev fast­
lagt i december 1992 af Det Europæiske Råd i Edinburgh om gennemsigtighed i 
EF-beslutningsprocessen, hvilket navnlig indebærer den bredest mulige 
høring. 
Kommissionen mener, at hovedformålet med reformen bør være, at EF-produ­
centerne støttes og tilskyndes til at udvikle og styrke de forudsætninger, 
de har for at kunne tage de kommende års udfordringer op med heldigt resul­
tat. Disse forudsætninger er: 
kvaliteten af deres produkter, der hovedsagelig er bestemt for frisk-
varemarkedet, og som ofte har kort holdbarhed, 
en aktiv adfærd og en evne til at tilpasse sig et marked, der er i fuld 
udvikling, 
de tjenester, som de kan og forstår at tilbyde i forbindelse med deres 
produktion. En grundlæggende bestanddel af disse tjenester bør være, at 
det naturlige miljø beskyttes, og at forbrugeren får tilbudt et stort 
sortiment af sunde produkter. 
Set som helhed danner den nuværende fælles markedsordning en ramme, der 
modsvarer en sådan målsætning, og den har bevist sit værd, selv om der har 
været enkelte, men ret store punktuelle problemer. Alle markedsordningens 
positive elementer bør styrkes, dvs. den tætte forbindelse med markedet, 
den decentraliserede forvaltning og den betydelige samling af et ellers 
fragmenteret udbud. 
Kommissionen sigter derfor på reformforslag, der styrker de nuværende 
positive aspekter ved den fælles markedsordning, samtidig med at ordningen 
forenkles, og de skævheder og svagheder, der har kunnet konstateres, 
fjernes. 
Indførelsen af produktionskvoter og overgangen til en politik med "produk-
tionsrettigheder", som visse kredse er gået ind for, ville derimod indebære 
en risiko for en svækkelse af den dynamik, der er absolut nødvendig for at 
følge udviklingen på markedet, navnlig på et tidspunkt, hvor konkurrencen 
udefra skærpes. En sådan fremgangsmåde ville i øvrigt forudsætte, at der 
indførtes en ordning med statistiske data og løbende overvågning, som ikke 
findes i øjeblikket. 
Et lignende problem ville opstå, hvis der indførtes en generel ordning med 
hektarstøtte. Der findes hverken fortegnelser, matrikellister eller stati­
stikker fra tidligere år, der er tilstrækkeligt pålidelige til, at en sådan 
ordning kan baseres herpå, og de første erfaringer med pilotprojekterne 
vedrørende oprettelsen af en fortegnelse over citrusfrugtdyrkningsarealer 
kan kun bekræfte disse problemer. Det ville kræve mange års arbejde og 
store udgifter, inden der kunne opnås et effektivt forvaltningsinstrument. 
Erfaringerne med fortegnelsen over vindyrkningsarealer bekræfter også denne 
vurdering. Det er endnu en grund til, at Kommissionen fraråder at slå ind 
på denne vej og i stedet går ind for en tilpasning af den nuværende ordning. 
(1) K0M(91) 100 af 1.2.1991. - 12 -
(2) KOM(93) 380 af 22.7.1993. 
Det af Kommissionen tilstræbte mål er at omfordele budgetmidlerne, så de i 
højere grad anvendes til positive foranstaltninger, der kan bidrage til at 
bygge fremtiden, og ved hvilke der samtidig tages hensyn til miljøkravene. 
Kommissionen foreslår med henblik herpå at kombinere forskellige 
foranstaltninger : 
en bedre samling af udbuddet over for en stadig mere koncentreret 
distribution, 
en ny forvaltningsmetode for konjunkturoverskuddene og en gradvis 
fjernelse af strukturoverskuddene, 
et mere afbalanceret forhold mellem friskvarer og forarbejdede 
produkter, 
en omdefinering af normer, 
en specifik fremgangsmåde til løsning af de specifikke problemer, der 
gør sig gældende for en række produkter, der er "mindre" produkter på 
fællesskabsplan, men vigtige på regionalt eller lokalt plan, og 
en skærpelse af kontrollen. 
En vellykket gennemførelse af konklusionerne fra Uruguay-runden vil indgå 
som en integrerende del af den nye politik for sektoren for frugt og 
grøntsager. Kommissionen vil sørge for, at gennemførelsen af konklusionerne 
fra Uruguay-runden giver mulighed for at sikre den fællesskabspræference, 
som er tilladt ifølge nævnte konklusioner. Arbejdet i så henseende er 
indledt, og Kommissionen vil forelægge Rådet og Europa-Parlamentet et 
rammeforslag og inden længe tage stilling til de konkrete foranstaltninger, 
der skal træffes. 
Som en ledsageforanstaltning til denne gennemførelse og mere generelt for at 
sikre et velfungerende marked har Kommissionen tænkt sig at indlede drøf­
telser med de væsentligste handelspartnere for derved at undgå, at alvorlige 
markedsforstyrrelser skader alle leverandørerne, det være sig i Fællesskabet 
eller i tredjelande. 
Med hensyn af åbningen af nye markeder vil Kommissionen strengt overvåge, at 
EF's partnere i GATT i fuldt omfang gennemfører konklusionerne fra Uruguay­
runden, navnlig hvad angår adgangen til deres markeder. Den vil i forbin­
delse med reformen tilskynde producenterne til at interessere sig for disse 
nye markeder, og den vil hjælpe dem til at udbrede kendskabet til Fælles­
skabets produkter blandt de nye potentielle forbrugere. 
13 
1. En bedre tilrettelæggelse af udbuddet i BF 
Tilrettelæggelsen af udbuddet er en afgørende faktor for EF-producenternes 
konkurrencedygtighed af følgende grunde: 
Den stadig større betydning, aom dagligvarekæderne har, idet disse i 
visse medlemsstater tegner sig 60% af afsætningen af frugt og grøntsager 
til husholdningerne. Generelt gælder det for indkøbscentralerne, 
at de i vidt omfang er i stand til at forhandle sig frem til lave 
priser 
at de ønsker store mængder standardiserede varer af ensartet kvalitet 
at-de arbejder "med hurtigt gennemløb" og derfor overlader en stor 
del af lagerforvaltningen til producentsammenslutningerne og de 
lokale handlende. 
Den stadige udvikling i efterspørgslen. Producenterne må være opmærk­
somme på forbrugernes ønsker og være i stand til ved en hensyntagen 
hertil at tilpasse sig markedskravene. 
Den stigende betydning, som forbrugerne tilllægger produkternes kvali­
tative egenskaber og miljøbeskyttelsen. Overholdelsen af en lovgivning, 
der er i fuld udvikling, om restkoncentrationer, navnlig af pesticider 
og nitrater, kræver en særlig indsats med hensyn til tilrettelæggelse i 
produktionsleddet. 
Integreringen på EF-plan af miljøhensynet i dyrkningmetoderne cg 
nødvendigheden af, at der navnlig udvikles metoder til integreret 
bekæmpelse 
Nedbringelsen af produktions-, handels- cg markedsføringsomkostningerne, 
som også forudsætter stordrift cg de hermed forbundne besparelser. 
Producentorganisationerne udgør allerede en af søjlerne i den nuværende 
fælles markedsordning. Kommissionen finder, at deres aktive rolle inden for 
handelen med frugt og grøntsager bør styrkes yderligere, i det omfang 
producentorganisationerne kan anses for at være troværdige i så henseende. 
Det drejer sig f.eks. om: 
Indførelse af strengere EF-kriterier for anerkendelse af medlemssta­
ternes producentorganisationer. 
Som producentorganisationer kan man anerkende de sammenslutninger, der 
har en mindsteomsætning inden for handelen med frugt og grøntsager, og 
som faktisk på markedet afsætter en høj procentdel (80%) af deres 
medlemmers afsættelige produktion. De bør økonomisk set være af en sådan 
minimumsstørrelse, at der er tilstrækkeligt grundlag for, at de kan råde 
over en handelsafdeling. 
Mulighed for offentlig medfinansiering ved tilvejebringelse af drifts­
kapital for producentorganisationer, der er anerkendt af medlemsstaterne 
efter nye kriterier, såfremt producentorganisationerne 
tilvejebringer sådan kapital på grundlag af medlemmernes faktiske 
bidrag, baseret på de mængder, der faktisk afsættes på markedet 
forpligter sig til blandt deres medlemmer at tilskynde til anvendelse 
af integrerede bekæmpelsesmetoder eller andre miljøvenlige metoder 
sørger for, at deres medlemmer overholder kvalitetsnormerne og de 
plantesundhedsmæssige bestemmelser, og 
underkaster sig national kontrol og EF-kontrol, for så vidt angår den 
korrekte forvaltning af de offentlige midler. 
- 14 -
De offentlige bidrag til sådan arbejdskapital ydes i fællesskab over EF-
budgettet og de nationale og/eller regionale budgetter med en større 
deltagelse fra Fællesskabets side i mål 1-regionerne, således at alle de 
offentlige myndigheder vil føle sig mere ansvarlige for den korrekte 
anvendelse af midlerne. Man kan anvende kriteriet: "en offentlig ECU for 
hver privat ECU". Fællesskabets tilskud kan eventuelt øges, hvis 
producentorganisationen samarbejder med andre producentorganisationer i 
andre medlemsstater, f.eks. for at supplere sortimentet af produkter 
og/eller for at forlænge de perioder, i hvilke de enkelte produkter 
tilbydes. 
Da der er særlige problemer i en række områder, fordi der kun er få eller 
ingen producentorganisationer, kan der for et begrænset tidsrum indføres en 
særform af denne ordning med "en offentlig ECU for hver privat ECU". 
Arbejdskapitalen kan bl.a. anvendes til: 
at forbedre produkternes kvalitet, 
at fremme og at tilskynde producenterne til at anvende integrerede 
bekæmpelsesmetoder og enhver form for miljøvenlige metoder, herunder 
genbrug af anvendte plastmaterialer og emballager; medlemsstaterne 
opstiller rammen for de nærmere retninglinjer for sådan teknik, 
at forbedre den forretningsmæssige udnyttelse af produkterne og navnlig 
at oprette og udvikle en handelsafdeling, 
at fremme produkterne på de forskellige markeder. 
Det offentlige tilskud til arbejdskapitalen beregnes på grundlag af 
sammenslutningens faktiske omsætning på markedet for frugt og grøntsager men 
skal være aftagende i forhold til organisationens størrelse. 
Beregningsgrundlaget vil således ikke være begrænset til de produkter, for 
hvilke der i øjeblikket kan ydes støtte til tilbagekøb, men omfatte EF-
produktionen i hele dens omfang. 
En del af midlerne kan eventuelt anvendes til: 
at forhøje EF-tilbagekøbsgodtgørelserne for de produkter, for hvilke der 
i øjeblikket er fastsat en tilbagekøbspris, med en begrænset procentdel 
(se punkt 2), 
at yde en godtgørelse til producenter, der er medlemmer, og som trækker 
produkter tilbage fra markedet, for hvilke der ikke i øjeblikket er 
fastsat nogen tilbagekøbspris, 
at øge de priser, som medlemmerne får for de produkter, der sælges til 
forarbej dning. 
Der træffes foranstaltninger til at undgå, at disse bestemmelser medfører 
omfattende tilbagekøb for bestemte produkter. Også her må muligheden ses i 
sammenhæng med, at der anvendes miljøvenlig teknik. 
- 15 
Ligesom det var tilfældet ved vinreformen*3', finder Kommissionen i over­
ensstemmelse med meddelelsen af 1990 om brancheorganisationer og 
brancheaftaler i landbruget^4', at de medlemsstater, der ønsker det, skal 
tilbydes en smidig EF-ramme for branchesamarbejdet inden for sektoren for 
frugt og grøntsager. 
2- En ny forvaltningsmetode for konjunkturoverskud 
Formålet med reformen er ikke blot at øge producenternes ansvar for forvalt­
ningen af markedet, men også at gøre tilbagekøb - og producentorganisa­
tioner, der hovedsagelig er oprettet med henblik på tilbagekøb - mindre 
tillokkende. 
Det er umuligt at undgå konjunkturoverskud i produktionen af frugt og 
grøntsager. Producentorganisationerne kan, når som helst de måtte finde det 
belejligt, foretage tilbagekøb af de produkter og mængder, de måtte skønne 
det nødvendigt at tilbagekøbe. Ved de produkter, som der for øjeblikket ydes 
EF-støtte for ved tilbagekøb (tilbagekøbspris), skal producenten have 
udbetalt en EF-tilbagekøbsgodtgørelse, der fastsættes på et niveau, der helt 
klart ikke er lønnende, det vil i de fleste tilfælde sige betydeligt lavere 
end de nuværende tilbagekøbspriser. Ordningerne for forarbejdede frugter og 
grøntsager vil blive justeret tilsvarende. 
Producentorganisationerne kan supplere den godtgørelse, som deres medlemmer 
får. De kan til det formål anvende en begrænset og gradvis mindre del af 
deres arbejdskapital (nævnt ovenfor under punkt 1). De kan også anvende en 
del af arbejdskapitalen til at give deres medlemmer en 
tilbagekøbsgodtgørelse for de tilbagekøbte produkter, som der for øjeblikket 
ikke er fastsat nogen tilbagekøbspris for. 
Såvel for EF-tilbagekøbsgodtgørelsen som mulighederne for forhøjelse eller 
udligning gennem arbejdskapitalen, gøres betinget af, at der anvendes forud 
fastlagte miljøvenlige metoder. 
Ved at indføre skærpede regler for tilbagekøb er det muligt efter en 
overgangsperiode at afskaffe interventionstærskelordningen for friskvarer. 
Også producenter, der ikke er medlemmer af en producentorganisation, kan via 
producentorganisationerne tilbagekøbe produkter, som der ydes EF-tilbage 
købsgodtgørelse for. Sådanne producenter får i givet fald udbetalt godtgø­
relsen nedsat med et standardbeløb til dækning af de administrationsomkost­
ninger, som producentorganisationerne har i den forbindelse. 
3. Et mere afbalanceret forhold mellem friskvarer og forarbejdede produkter 
Det er ikke kun ved friskvarer, at der kan være uensartethed. Uensartetheden 
afspejler sig også i det yderst komplekse og forskelligartede forhold mellem 
produkter, der forbruges i frisk stand, og produkter, der først forbruges 
efter forarbejdning. For en række af disse produkter vil de retningslinjer, 
der i denne meddelelse foreslås for friskvarer, også få følger for forarbej­
dede produkter. I andre tilfælde vil de nye retningslinjer for friskvarer 
ikke få nogen nævneværdig indvirkning på forarbejdede produkter. 
(3) KOM(93) 380 af 22.7.1993. - 16 
(4) SEK(90) 562 af 26.10.1990. 
Der kan sondres mellem fem mulige situationer: 
1. De produkter, der er fastsat tilbagekøb for, men som der ikke ydes 
forarbejdningsstøtte for. Det er tilfældet med blomkål og æbler, for 
hvilke der er fastsat en interventionstærskelordning. 
2. Produkter, der er omfattet af tilbagekøb, men for hvilke der hverken 
ydes forarbejdningsstøtte eller er fastsat tærskler. Det drejer sig om 
abrikoser og druer til spisebrug. 
Fastsættelsen af en tilbagekøbsgodtgørelse på et ikke-lønnende niveau 
(lavere end nu) og mulighederne for at supplere de priser, der opnås for 
produkter, som afsættes til forarbejdningsindustrien, skal medvirke til at 
gøre forholdet mellem produktion og forarbejdning mere stabilt og 
velfungerende. 
3. Citrusfrugter, for hvilke ordningen med forarbejdningsstøtte er en 
integrerende del af den fælles markedsordning for friskvarer. Tærsklen 
gælder for hele den støttede afsætning, hvad enten der er tale om 
tilbagekøb eller forarbejdning med støtte. 
4. Produkter, der er bestemt til såvel forbrug i frisk stand som til 
forarbejdning, men for hvilke man normalt har to adskilte markeder. For 
disse produkter er der både fastsat tilbagekøb og forarbejdningsstøtte, 
men de falder ind under den fælles markedsordning for forarbejdede 
produkter: der er således to forskellige stabilisatorer, én for frisk­
varer og én for forarbejdede produkter. For tomaters vedkommende består 
stabilisatoren for forarbejdede tomater i, at hver forarbejningsvirk-
somhed-får tildelt en kvote. Ved ferskner og pærer består stabilisatoren 
i, at der anvendes interventionstærskler. 
I disse to produktgrupper medfører fastsættelsen af tilbagekøbsgodtgørelsen 
på et lavere niveau også, at minimumspriserne og forarbejdningstøtten bliver 
lavere. De på denne måde frigjorte beløb kan indgå i producentorganisatio­
nernes arbejdskapital. Som anført i afsnit III, punkt 1, kan en del af 
arbejdskapitalen anvendes til at supplere de priser, der opnås ved afsætning 
til forarbejdningsindustrien. På den måde ændres en del af den offentlige 
støtte, som forarbejdningsindustrien får nu (som producenterne har fordel af 
indirekte), til direkte støtte til producenterne. 
5. Produkter, for hvilke der kun ydes den i den fælles markedsordning for 
forarbejdede produkter fastsatte forarbejdningsstøtte, og for hvilke der 
er fastsat en garantitærskel. Det drejer sig fx om svesker, figner og 
tørrede druer (i sidstnævnte tilfælde indtil udgangen af produktionsåret 
1993/94). Ordningen vil derefter blive helt erstattet af et maksimalt 
garantiareal). 
Disse produkter vil ikke blive direkte berørt af reformen af den fælles 
markedsordning for friskvarer. 
Kommissionen vil se på de forskellige forarbejdede produkter og i givet fald 
foreslå ændringer, der måtte være nødvendige, for at hele frugt- og grønt­
sagssektoren kan fungere hensigtsmæssigt efter reformen. I den forbindelse 
følger Kommissionen disse principper: 
Der skal være sammenhæng mellem den politik, der skal føres for forar­
bejdede frugter og grøntsager, og den politik, der skal føres for 
friskvarer. Bestræbelserne for at forbedre konkurrenceevnen og for at 
finde reelle afsætningsmuligheder på markedet bør således fortsættes. 
- 17 -
EF-rammen for markedet for forarbejdede frugter og grøntsager skal give 
de berørte forarbejdningsvirksomheder og producenterne det fornødne 
spillerum til at tilpasse sig markedsbehovene, til at finde nye givtige 
nicher og til at lade den indbyrdes konkurrence komme til udtryk. Ved 
enhver usmidig ordning såsom produktions- eller forarbejdningskvoter er 
der risiko for, at de nødvendige justeringer hæmmes, og at forarbejd­
ningsindustrien med tiden bliver dårligere og dårligere stillet over for 
et marked i konstant udvikling. 
EF's forarbejdningsindustri for frugt og grøntsager skal i fremtiden 
ikke spille rollen som forvaltningsorgan for produktionsoverskuddet på 
markedet for friskvarer. Der, hvor det er muligt, skal der foretages en 
differentiering mellem produkter beregnet til markedet for friskvarer og 
produkter beregnet til forarbejdningsindustrien. I den forbindelse bør 
mulighederne for indgåelse af flerårige kontrakter mellem forarbejd­
ningsindustrien og producenterne undersøges grundigt. 
4. Omdefinering af normer 
Kvalitetsnormerne spiller en væsentlig rolle, idet de udgør et 
klassifikationssystem, der bidrager til markedets gennemsigtighed. Der er da 
heller ingen, der anfægter berettigelsen af den rolle, som kvalitetsnormerne 
spiller såvel i EF som som på verdensplan. Hvis der ikke findes en EF-ramme, 
vil regionerne eller medlemsstaterne føle sig tilskyndet til at etablere 
deres egen ramme, og det vil med tiden kunne medføre store fordrejninger. 
Derfor må det anses for ønskeligt at opretholde og ajourføre 
kvalitetsnormerne som en obligatorisk EF-referenceramme, og det er rent 
faktisk også, hvad langt de fleste erhvervsdrivende ønsker for at sikre et 
minimum af kommerciel gennemsigtighed. Dette udelukker på ingen måde, at de 
erhvervsdrivende kompletterer denne ramme med yderligere 
varespecifikationer. 
På denne baggrund bør samtlige eksisterende normer tages op til revision, 
forenkles, ajourføres og udbygges. Dette arbejde bør nøje integreres i det 
normarbejde, der udføres i de store internationale fora, og som EF også 
deltager i. 
Normerne har været udsat for kritik mange gange, fordi de er komplicerede, 
og EF's rolle i forbindelse med fastsættelsen af kvalitetsnormer er kommet 
under debat. Set i relation til nærhedsprincippet fremstilles Kommissionen 
ofte som et virkelighedsfjernt organ, der kun tænker på at inføre bureau­
kratiske, overdrevne og unyttige ordninger. Denne kritik falder dog ikke så 
godt sammen med de anmodninger, Kommissionen modtager om at ajourføre og 
udbygge sit normarbejde. Derfor foreslår Kommissionen, at disse spørgsmål 
lægges ud til debat. 
Der er derimod ingen tvivl om, at Kommissionen skal vogte over forbrugernes 
sundhed på det indre marked. Med hensyn til sundhedsmæssig kvalitet er der 
ved direktiv 90/642/EØF horisontalt fastsat maksimumsgrænser for restkoncen­
trationer af pesticider og plantebeskyttelsesmidler for alle frugter og 
grøntsager. Hvad angår maksimumsindholdet af nitrater (højt i grønsager) og 
aflatoksin (grønsager og nødder), vil Rådet snart få forelagt direktiv­
forslag. Der er desuden ved at blive udarbejdet et forslag til direktiv om 
horisontal harmonisering af de øvrige aspekter af planteprodukters sundheds­
mæssige kvalitet. 
Endelig er det med hensyn til produkternes organoleptiske kvalitet, som 
forbrugerne lægger stor vægt på, fortsat vanskeligt at fastsætte objektive 
og målelige kriterier. - 18 -
5. En specifik fremgangsmåde over for specifiklee problemer 
Kommissionen mener, at det også er nødvendigt at gøre sig sine overvejelser 
om fremtiden for produkter såsom hvidløg, asparges, svampe, bær mv., idet 
det ikke altid er muligt at løse problemerne i forbindelse med disse 
produkter udelukkende ved hjælp af de generelle instrumenter i de fælles 
markedsordninger. Disse produkter har ikke hverken på EF-plan eller på 
nationalt plan nogen afgørende økonomisk betydning, men de har ofte stor 
økonomisk betydning på regionalt eller lokalt plan. På grund af den hårde 
internationale konkurrence er der risiko for, at produktionen af ovennævnte 
produkter ikke kan overleve økonomisk, med alt hvad det måtte medføre af 
sociale problemer. 
Etableringen af en arbejdskapital, som det foreslås i denne meddelelse, er 
et vigtigt skridt på vejen til at give de berørte producentorganisationer de 
fornødne midler til at klare problemerne. Det kan dog ikke udelukkes, at det 
bliver nødvendigt med andre foranstaltninger også. Om nødvendigt vil Kommis­
sionen overveje i nært samarbejde med de berørte regioner, medlemsstater og 
erhvervsdrivende at drøfte den specifikke situation i de enkelte sektorer 
for i givet fald at finde ud af, hvilke foranstaltninger det er nødvendigt 
at træffe. Disse foranstaltninger skal under alle omstændigheder være 
forenelige med Uruguay-runden, og EF's internationale forpligtelser. Det er 
for øvrigt allerede tilfældet for produkter såsom nødder og tørrede druer. 
6. Skærpet kontrol 
Alle EF-institutioner, det være sig Europa-Parlamentet, Rådet, Revisions­
retten, Det økonomiske og Sociale Udvalg og Kommissionen, har gentagne gange 
påpeget, at kontrollen må skærpes. GATT-aftalerne og de foreslåede retnings­
linjer kan ikke iværksættes effektivt, medmindre der findes passende kon­
trolforanstaltninger såvel i medlemsstaterne som i EF. 
Mere generelt sigter de foreslåede retningslinjer mod at forenkle EF-
bestemmelserne og give producenterne og producentorganisationerne større 
ansvar: iværksættelsen af retningslinjerne kræver således en større 
kontrolindsats fra de forskellige administrationers side end i dag. 
Der skal således især føres skærpet kontrol med, om producentorganisa­
tionerne forvalter deres arbejdskapital korrekt, om kvalitetsnormerne og 
sundhedsnormerne overholdes, og om ordningen med indgangspriser fungerer 
efter hensigten. Der vil blive oprettet en begrænset, men effektiv EF-
kontrolstab, som over for EF-producenterne og producenterne i tredjelande, 
forbrugerne og de erhvervsdrivende skal stå som garant for, at kontrol­
foranstaltningerne anvendes ensartet og uden diskrimination. Virkelig­
gørelsen af dette mål fremmes også gennem en styrkelse af båndene mellem det 
nationale kontrolpersonale og EF-kontrolstaben og gennem fælles uddannelses-
og informationsforanstaltninger på EF-plan. Det mange organer, der er 
ansvarlige for diverse kontrolaspekter, nødvendigheden af at gøre de 
erhvervsdrivende ansvarlige for, at sektoren forvaltes korrekt, og EF's 
mange internationale forpligtelser gør det bydende nødvendigt at skabe den 
fornødne samordning og sammenhæng. 
19 
7. En nødvendig overgang 
Det skal først fastlægges, hvilke mål der skal nås, og hvilke instrumenter 
der skal anvendes. Kommissionen er klar over, at reformen ikke kan 
gennemføres fra den ene dag til den anden, og at det bliver nødvendigt med 
en overgangsperiode og en række ledsageforanstaltninger. 
Nedsættelsen af tilbagekøbspriserne til et ikke-lønnende niveau, bør således 
ske gradvis over fire år. 
Det vil skabe en række overgangsproblemer i visse dele af EF, for visse 
producenter og for produktionen af visse varer, når de retningslinjer, som 
Kommissionen har foreslået, skal omsættes i praksis. Problemerne bunder især 
i følgende : 
I visse dele af EF er producentorganisationerne svage, og ofte er der 
ingen organisationer overhovedet. 
Reformen bevirker, at producentorganisationerne kommer til at spille en 
større rolle. Producentorganisationerne bidrager effektivt til at samle 
EF-udbuddet, og det er nødvendigt at skærpe kriterierne for anerkendelse 
af sådanne organisationer. 
Det er nødvendigt med denne skærpelse, men det kræver så samtidig, at 
der findes en løsning på problemet med de mange organisationer, der ikke 
(eller endnu ikke) opfylder de nye kriterier, og som derfor ikke kan 
modtage EF-tilskud til arbejdskapitalen. Producentorganisationerne kan 
fx have for ringe økonomisk størrelse eller afsætte en for lille del af 
medlemmernes produktion. 
Fastsættelsen af tilbagekøbsgodtgørelsen på et ikke-lønnende niveau kan 
skabe problemer for visse områder og producentorganisationer i de 
tilfælde, hvor der er blevet foretaget overdrevent store tilbagekøb. 
For at løse den slags problemer foreslår Kommissionen, at der udarbejdes 
tilpasningsprogrammer, der skal løbe over fire år, og hvortil der ydes 
EF-finansiering, med henblik på: 
at hjælpe producentorganisationerne med at øge deres omsætning, fx ved 
at flere organisationer slår sig sammen, eller ved at de erhverver nye 
medlemmer, og at lette oprettelsen af producentorganisationer, hvor der 
ikke findes sådanne 
at gøre det lettere for de producenter, der traditionelt er afhængige af 
tilbagekøb, at komme tilbage på markedet 
at omstille eller rydde beplantninger, eventuelt efter jordfordeling, så 
der sker en omstilling til mere markedsegnede sorter eller jorden 
anvendes til skovrejsning eller andre miljøforbedringsformål. 
Hvis der i de tilpasningsprogrammer, som producentorganisationernes fremtid 
afhænger af, fastsættes visse grænser for rydningen, er der større chance 
for, at det bliver en succes. Kommissionen er nemlig ikke overbevist om, at 
ydelse af støtte til rydning i ubegrænset omfang alene vil kunne løse 
problemet med strukturoverskud. For at en sådan foranstaltning kan blive 
effektiv vil der under alle omstændigheder også skulle indføres en ordning 
- 20 
med tilplantningsret ledsaget af passende kontrolforanstaltninger. Man må 
imidlertid ikke undervurdere de vanskeligheder, der skyldes, at der ikke 
findes en egentlig matrikel, og at der som tidligere nævnt ikke foreligger 
tilstrækkelige statistiske data for sektoren. 
Efter overgangsperioden udarbejder Kommissionen en rapport med en vurdering 
af tilpasningssprogrammets gennemførelse. 
IV KONKLUSION 
Kommissionen har i dette dokument redegjort for de overvejelser, den har 
gjort sig på baggrund af analysen af EF-politikken for frugt- og grønt­
sagssektoren. Det er nødvendigt at gennemføre en reform af de nuværende 
mekanismer for at hjælpe EF-producenterne med og tilskynde dem til at 
udnytte alle deres muligheder og på den måde at få gjort sektoren så 
dynamisk som mulig. Det er den vej, der må følges, hvis man vil sikre 
sektorens og ikke mindst de unge landbrugeres fremtid. 
Kommissionens sigte er at omfordele budgetudgifterne, så man først og 
fremmest tilgodeser de positive foranstaltninger, der bidrager til at bygge 
fremtiden, og som samtidig indebærer et hensyn til miljøkravene. 
Derfor foreslår den, at en række foranstaltninger kombineres: 
en bedre samling af udbuddet over for en stadig mere koncentreret 
distribution 
en ny forvaltningsmetode for konjunkturoverskuddene og gradvis fjernelse 
af strukturoverskuddene 
et mere afbalanceret forhold mellem friskvarer og forarbejdede produkter 
en omdefinering af normer 
en specifik fremgangsmåde over for specifikke problemer, der gør sig 
gældende for en række produkter, der er "mindre" produkter på EF-plan 
men vigtige på regionalt eller lokalt plan, og 
en skærpelse af kontrollen. 
Den nye situation for frugt- og grøntsagssektoren må ses som nøje forbundet 
med, at Uruguay-rundens konklusioner omsættes til praksis med held. Kommis­
sionen vil sørge for, at den praktiske anvendelse af Uruguay-rundens konklu­
sioner giver mulighed for at sikre den EF-præference, som disse konklusioner 
tillader. 
Kommissionen ønsker en bred debat i EF om de perspektiver, der er skitseret 
i dette dokument. Når tiden er inde, vil den fremlægge de fornødne 
detaljerede forslag. Den vil benytte lejligheden til at tage samtlige 
retsakter op til revision med henblik på en ajourføring. 
- 21 
Tabel : Frugt og grøntsager - areal og produktion i EF 
Gennemsnit 1990-92 (000 t og %) 
Areal Frugt 
Grøntsager 
I alt 
Frugt 
j 000 t I % 
Spiseæbler 
Spiseæbler 
Ferskner 
Abrikoser 
Kirsebær 
Blommer 
Nektariner & blodferskner 
Nødder 
Jordbær 
Kiwier 
Bær (undtagen kiwier) 
Appelsiner 
Mandariner 
Satsumas 
Klementiner 
Citroner 
Spisedruer 
Andre 
I ALT 8143 
2474 
3089 
569 
513 
889 
863 
772 
648 
444 
522 
5550 
340 
427 
1277 
1491 
2221 
1151 
31383 25,9 
7, 9 
9,8 
1,8 
1,6 
2,8 
2,7 
2,5 
2,1 
1,4 
1,7 
17,7 
1,1 
1,4 
4,1 
4,8 
7,1 
3,7 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND (*) 
GRÆKENLAND 
SPANIEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBOURG 
NEDERLANDENE 
PORTUGAL 
UK 
EUR-12 FRUGT 
_ r 
000 t 
412 
72 
3017 
3454 
8540 
3405 
17 
10567 
8 
539 
859 
494 
31383 % EUR-12 
1,3 
0,2 
9,6 
11,0 
27,2 
10,8 
0,1 
33,7 
0,03 
1,7 
2,7 
1,6 
100, 0 mio. ha % ULA 
3.64 
1.91 
5.55 4.3 
Grøntsager 
Blomkål 
Hvidkål 
Andre kål 
Selleri 
Porrer 
Hovedsalat 
Endivie 
Spinat 
Asparges 
Cikoriesalat 
Artiskokker 
Tomater 
Agurker 
Auberginer 
Græskar 
Peberfrugter 
Gulerødder 
Hvidløg 
Spiseløg 
Ærter 
Bønner 
Svampe 
Andre 
I ALT 
GRØNTSAGER 
000 t 
1253 
261 
2147 
4000 
11048 
5655 
233 
12610 
2 
3657 
2048 
3793 
46708 % EUR-12 
2,7 
0,6 
4,6 
8,6 
23,7 
12,1 
0,5 
27,0 
0,00 
7,8 
4,4 
8,1 
100,0 | 000 t | % 
2197 
1912 
1517 
534 
731 
2432 
599 
423 
232 
667 
1002 
13140 
1348 
561 
842 
1473 
3030 
339 
3070 
723 
1003 
739 
8194 
46708 4,7 
4,1 
3,2 
1,1 
1,6 
5,2 
1,3 
0,9 
0,5 
1,4 
2,1 
28,1 
2,9 
1,2 
1,8 
3,2 
6,5 
0,7 
6,6 
1,5 
2,1 
1,6 
17,5 
100,0 
I ALT 
000 t 
1665 
333 
5164 
7454 
19588 
9060 
250 
23177 
10025 
4196 
2907 
4287 
78091 % EUR-12 
2,1 
0,4 
6,6 
9 
25 
11 
0 
29 
0,01 
5,4 
3,7 
5,5 
100,0 
(*) Eksklusive de fem nye delstater for frugt, inklusive for grøntsager 
XX 
Udvikling i de samlede udgifter for EUGFL, Garantisektionen (mio. ECU) 
I I 1 1 1 i i 
| | Friske | Forarb. |Frugter og| EUGFL j % j 
| |frugter og|frugter og|grøntsager| Garanti- | | 
| |grøntsager|grøntsager| i alt | sektionen| | 
| 1988 | 283 j 427 j 710 | 27,687 | 2,6 j 
j 1989 j 497 | 522 j 1,019 j 25,875 | 3,9 j 
j 1990 j 670 | 583 j 1,253 j 26,475 | 4,7 | 
j 1991 | 489 | 618 j 1,107 j 31,865 | 3,5 j 
| 1992 | 608 | 654 j 1,262 | 32,114 j 3,9 j 
I 1 1 1 1 1 1 
| 1993 | 1,076 | 596 | 1,672 | 35,590 | 4,7 | 
I I I 1 ! I ! 
De vigtigste foranstaltninger for friskvarer (mio. ECU) 
l I i 1 i i 1 1 
| | 1988 | 1989 | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 
i i i i l l l l 
| j 1 j , j ! ! 
JRestit. | 49 | 63 | 67 | 77 j 92 | 156 | 
I | | j j ! j j 
|Tilbage- | 169 | 284 | 304 | 187 | 188 | 597 | 
jkøb | | I I I I I 
I 1 1 1 l l I 1 
|Forarbn. | 54 | 128 | 230 | 129 | 229 | 179 | 
|citrus- | | I I I I | 
|frugter | I I I I | I 
jNødder j j j 34 | 35 | 46 | 81 j 
|Andet j 11 j 22 j 35 j 61 j 53 j 63 | 
jl alt j 283 | 497 j 670 j 489 j 608 j 1076 j 
I I I ! 1 ! I ! 
- 23 
EVOLUTION DU COMMERCE EXTRA DE FRUITS ET LEGUMES 
MJot FRAIS ET TRANSFORMES EN VOLUME 
12 
10 IMPORTATIONS! 
TOTALES 
i IMPORTATIONS 
is! prod tropicaux 
•EXPORTATIONS] 
1984 1985 1986 
WOi Sou»ce EUROSTAT 1987 1988 1989 1990 1991 1992 
*H 
BILAG I 
Produktion og forbrug - en første opgørelse 
Mod eget spending 
Pa nogle fa undtagelser ncr har produktionsstigningen hidtil Ikke medført 
strukturoverskud. I de fleste tilfælde er der samtidig med 
produktionsstigningen sket en stigning i efterspørgslen, hvilket har svækket 
(og undertiden udlignet) produkt ionsforøge I sens virkninger for 
markedsligevægten. Hertil kommer, at en lang række frugter og grøntsager 
ikke omfattes af nogen specifik EF-støtte via intervention (tilbagekøb) 
eller forarbejdningsstøtte. I disse tilfælde er tendensen, at produktionen 
systematisk tilpasses efterspørgslen. Frugt- og grøntsagsproduktionen er i 
langt højere grad end produktionen i andre landbrugssektorer styret af 
markedsudviklingen. Derfor er der for de fleste frugt- og grøntsagsprodukter 
ikke sa alvorlige produktionsoverskud som i andre landbrugssektorer. 
Der er dog meget væsentlige undtagelser fra denne generelle regel, især når 
det tages i betragtning, at hovedparten af EF-produktionen er bestemt for 
friskvaremarkedet. For nogle æble- og ferskensorter er tilbagekøbene ret 
omfattende, og de er ved at blive systematiske. For citrusfrugter er 
tilbagekøbene endnu forholdsvis beskedne, men de er stigende, og en stor del 
af de frugter, der ikke kan sælges på friskvaremarkedet, går til 
forarbejdning med støtteydelse. Forarbejdningen er også en subventioneret 
afsætningsudvej for en del af ferskenproduktionen. 
Tilbagekøbet og den subventionerede forarbejdning er af mindre betydning for 
grøntsager, hvis der ses bort fra blomkål og til en vis grad tomater. For 
tomater har forarbejdningen haft en sådan succes, at støtteordningen har 
måttet fastlåses ved hjælp af forarbejdningskvoter. Til gengæld spiller 
tilbagekøbet kun en begrænset rolle for sommertomater. 
Frugt- og grønsagsproducenternes større afhængighed af markedet vil også 
indvirke på den fremtidige udvikling: hvis der opstår overskud på det 
interne marked, vil et pristryk gøre sig gældende, og dette vil gradvis 
medføre de fornødne Justeringer. Det er således ikke tilstrækkeligt blot at 
fremskrive tendenserne for at opstille en prognose. Men en analyse af 
tendenserne kan give en forestilling om, hvor og hvornår der kan opstå 
Juster ingsproblemer. Der er forsøgt en sådan analyse i efterstående tabel 1 
for frugter og i tabel 2 for grøntsager. 
-25"-
1 forbindelse ned tabel 1 må det erindres, at anvendelsen også omfatter 
frugtsaft (udtrykt I friskvarer), der for en stor dels vedkommende 
fremstilles af importeret saftkoncentrat, da EF-produktIonen Ikke er 
konkurrencedygtig uden omfattende støtte. Saftforbruget er navnlig stort for 
citrusfrugter, hvor det kan anslås til ca. 50% I 1990-1992, og det forventes 
at udgøre ca. 55% Ar 2000. Uden denne produktion ville forbruget af 
citrusfrugter tigge på 8,8 mio. tons år 2000 I stedet for på 19,7 mio. tons. 
For spisedruer er der I tabel 1 Ikke taget hensyn til følgerne af den 
foreslåede reform af vinsektoren. Forbuddet mod vinfremstilling af 
spisedruer vil Ifølge vort skøn medføre et beskedent produktionsoverskud på 
ca. 200 000 tons. 
Tabel 1 og 2 viser generelt, at markedssituationen risikerer at bl 
anspcndt for næsten alle de vigtigste frugter og grøntsager i EF. i ve 
- 26-
1. FORVENTET PRODUKTION OG FORBRUG AF 
FRISK OG FORARBEJDET FRUGT (OOO t) (*) 
ÆBLER 
PÆRER 
FERSKNER (1) 
DRUER 
CITRUSFRUGTER 
APPELSINER 
CITRONER 
ANDRE CITRUSFRUGTER 
SUBTOTAL 
PR. INDBYGGER 
ANDRE FRUGTER (2) 
TROPISKE FRUGTER (3) 
1 ALT 
PR. INDBYGGER 
1 ALT ekskl. saft og 
tropiske frugter (4) 
PR. INDBYGGER Produktion 
1990-92 
8143 
2474 
3951 
2221 
9177 
5550 
1490 
2137 
25966 
6279 
32245 2000 
10000 
2450 
4555 
2430 
10700 
6219 
1670 
2811 
30135 
7530 
37665 dif. % 
22,8 
-1.0 
15,3 
9,4 
16,6 
12.1 
12,1 
31,5 
16,1 
19,9 
16,8 Anvende1se 
1990-92 
8540 
2751 
3155 
2305 
16920 
12845 
1445 
2630 
33671 
97,5 
6303 
4037 
44011 
127,5 
29274 
84,8 2000 
8820 
2356 
3600 
2700 
19685 
15060 
1630 
2995 
37161 
104,1 
6815 
5360 
49336 
138,2 
30386 
85,1 dif. % 
3,3 
-14,4 
14,1 
17,1 
16,3 
17,2 
12,8 
13.9 
10,4 
6,7 
8,1 
32.8 
12,1 
8,4 
3,8 
0,4 X/år 
1,10 
0,73 
3,20 
1,20 
0,90 
0,42 
0,04 
BEMÆRK: tallene for anvendelse omfatter også forbrug af frugtsaft, der er fremstillet på 
grundlag tf importeret saftkoncentrat, omregnet til friskvare. 
(*) For netto importen af æblesaft (53 000 t), forarbejdede pærer (40 000 t) og 
appelsinsaft (550 000 t) er der som koefficienter for omregning til friskvare anvendt 
henholdsvis 8, 8,5 og 12,5, mens EUROSTAT anvender koefficienten 1,6. 
(1) Inklusive nektar iner. 
(2) Produkt ionsskøn på grundlag af udviklingen i subtotalen for frugt, forbrug, 
beregningen identisk men ekskl. saft. 
(3) På grundlag af EF-importen. 
(4) 1990-1992 - i alt - 2 120 (æbler) - 8 580 (citrusfrugter) - tropiske frugter 
2000 - idem, men + 27% for saft. 
2. FORVENTET PRODUKTION OG FORBRUG AF 
FRISKE OG FORARBEJDEDE GRØNSAGER 
TOMATER 
BLOMKÅL 
HOVEDSALAT 
GULERØDDER 
LØG 
SUBTOTAL 
PR. INDBYGGER 
ANDRE GRØNSAGER 
1 ALT 
PR. INDBYGGER 
heraf friskvarer 
PR. INDBYGGER 
heraf forarbejdede 
PR. INDBYGGER Poduktlon (000 t) 
1990-92 
13222 
2197 
2432 
3030 
3070 
23951 
22757 
46708 2000 
14050 
2500 
2742 
3630 
3440 
26362 
25138 
51500 dif. % 
6,3 
13,8 
12,7 
19,8 
12,1 
10,1 
10,5 
10,3 Anvendelse (000 t) og ktg/lndb.) 
1990-92 
13465 
2045 
ND 
ND 
ND 
45880 
132.9 
33880 
98,1 
12000 
34,8 2000 
13925 
2285 
ND 
ND 
ND 
50300 
140,9 
36100 
101,1 
14200 
39,8 dif. % 
3,4 
11.7 
9,6 
6,0 
3,0 
14,4 %/år 
0,37 
1.24 
1,03 
0,65 
0,33 
1,51 
f i : foreligger ikke 
& 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 360 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-94-377-DA-C 
ISBN 92-77-72237-1 
Konioret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
2#