Nr. C 185/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 7. 81 
Udtalelse om »forslag til Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes 
lovgivning om oprindelsesmærkning af visse tekstil- og beklædningsvarer« 
Den tekst, som har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 294 af 13. november 1980, side 3. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 16. oktober 1980 i medfør af artikel 100 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om 
det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 187. plenarforsamling, afholdt i 
Bruxelles den 29. og 30. april 1981, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
100, 
under henvisning til anmodning af 16. oktober 1980 
fra Rådet for De europæiske Fællesskaber om Udval­
gets udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om 
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv­
ning om oprindelsesmærkning af visse tekstil- og 
beklædningsvarer«, 
under henvisning til beslutning truffet af dets for­
mand den 28. oktober 1980 om at pålægge Afdelin­
gen for industri, handel, håndværk og tjenesteydelser 
at udarbejde udtalelse og beretning om forslaget, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Afdelingen 
for industri, handel, håndværk og tjenesteydelser på 
mødet den 8. april 1981, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af 
ordføreren, Clark, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 187. 
plenarforsamling den 29. og 30. april 1981, mødet 
den 29. april 1981 — 
enstemmigt 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 1. Generelle bemærkninger 
1.1. Udvalget kan af nedenfor anførte grunde ikke 
støtte forslagene i direktivet. 
1.2. Udvalget finder det væsentligt, at forbrugerne 
får en rimelig information for at kunne træffe fornuf­
tige købedispositioner. 
1.3. Det mener imidlertid, at angivelse af et givent 
produkts oprindelsesland ikke opfylder et virkeligt 
forbrugerbehov; andre oplysninger, såsom pris, sam­
mensætning, sort, kvalitet samt brugsvejledning, er 
langt vigtigere. 
1.4. Oprindelsesmærkning af produkter baseret på 
gældende toldbestemmelser vil måske vise sig at være 
overflødig og endog vildledende for forbrugerne, da 
det ikke anføres, hvorfra råvarerne stammer, eller i 
hvilket land produktet er spundet eller vævet. I stedet 
anføres blot det land hvor sidste forarbejdningspro­
ces har fundet sted. 
1.5. Disse indvendinger mod en oprindelsesmærk­
ning baseret på toldbestemmelser og de tilsynela­
dende manglende muligheder for at finde alternative 
løsninger bør betragtes som en yderligere understreg­
ning af Udvalgets principielle indvending imod 
direktivforslaget, 
27. 7. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 185/33 
1.6. Hvis der på grundlag af de i Kommissionsdo-
kumentets »Begrundelse« fremførte argumenter gen­
nemførtes en sådan foranstaltning for tekstilsekto­
ren, risikerede man, at den skabte præcedens for 
iværksættelsen af foranstaltninger for en lang række 
andre produkter, hvilket ville skabe handelshindrin­
ger og betyde, at Rom-traktatens fundamentale prin­
cipper tilsidesattes. 
1.7. Udvalget konstaterer, at dette direktiv har til 
formål at løse nogle af de juridiske problemer, som 
følger af initiativer truffet i visse medlemsstater, hvor 
man finder en oprindelsesmærkning nødvendig. 
1.8. Udvalget konstaterer, at de allerede trufne 
foranstaltninger i nogle medlemslande i sig selv eller 
i kraft af indbyrdes forskelle kan risikere at blive en 
hindring for den frie varebevægelighed inden for EF. 
Det foreslåede direktiv kan opfattes som en godken­
delse af sådanne foranstaltninger og kan måske 
endog medføre at der vedtages endnu flere tilsva­
rende foranstaltninger. Udvalget vil derfor gerne 
have oplyst, hvorfor der ikke er blevet truffet pas­
sende foranstaltninger til imødegåelse af denne 
risiko i medfør af art. 30 eller 169 i traktaten. 
1.9. Udvalget konstaterer ligeledes, at direktivet 
ikke indeholder bestemmelser om produkter, der 
forarbejdes i et vist omfang i EF for derefter at blive 
eksporteret og senere reimporteret som færdigvarer 
(passiv forædling). 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Selv om Udvalget i princippet forkaster direk­
tivforslaget, fremsætter det dog følgende særlige 
bemærkninger til de enkelte artikler. 
Artikel 2 
2.2. Udvalget mener, at detailhandelen vil få pålagt 
en betydelig byrde, hvis oprindelsesmærkningen 
gøres obligatorisk i det led, hvor varen udbydes til 
salg til den endelige forbruger. Det arbejde og de 
omkostninger, dette medfører for detailhandelen, 
modsvares på ingen måde af de mulige fordele, som 
forbrugerne vil opnå. Da forbrugeren i sidste instans 
ville komme til at yde sit bidrag til omkostningerne 
ved denne mærkning burde forbrugeren kun accep­
tere dette, hvis det indebar en klar fordel for ham, 
hvilket ikke er tilfældet. 2.3. Udvalget er klar over, at detailhandelen ville 
blive fritaget for denne byrde i de tilfælde, hvor de 
erhvervsdrivende i et tidligere led forud for salget 
foretager mærkningen (hvilket ville være en mulig­
hed). I de tilfælde, hvor der imidlertid er en skævhed 
i styrkeforholdet mellem parterne, vil den svagere 
part ikke have noget valg og vil være nødsaget til at 
påtage sig det arbejde og de udgifter, som er forbun­
det hermed. 
2.4. Ifølge denne artikel ville de erhvervsdrivende i 
leddene forud for detailleddet få pligt til skriftligt at 
meddele sælgeren de relevante oplysninger, hvis de 
ikke foretager mærkningen. Det kunne i sådanne 
tilfælde være vanskeligt at fordele ansvaret, hvis be­
skrivelsen er fejlagtig. Sælgeren ville være ansvarlig 
for en mærkning, som han ikke selv havde foretaget, 
og ville sandsynligvis være juridisk beskyttet mod 
enhver retsforfølgning. Denne artikel forekommer 
derfor i praksis uigennemførlig. 
2.5. Udvalget konstaterer, at listen over de varer, 
der påtænkes omfattet af bilaget til forslaget til direk­
tiv, omfatter trikotage, beklædningsgenstande og til­
behør dertil, plaider og lignende tæpper, sengelin­
ned, dækketøj, håndklæder, vaskeklude og viske­
stykker, gardiner og andre boligtekstiler. Udvalget 
kan ikke indse, hvorfor også trikotagestoffer henhø­
rende under toldpositionerne 60.01 og 60.06a skulle 
etiketteres, når alle andre metervarer ikke tænkes 
omfattet. 
2.6. Udvalget understreger, at en lang række artik­
ler, som omfattes af direktivforslaget, er fremstillet 
ved en serie af forarbejdningsprocesser. Man må der­
for mene, at det foreslåede grundlag for fastslåeisen 
af, på hvilket stadium varerne betragtes som »frem­
stillede«, i sådanne tilfælde vil være af ringe eller slet 
ingen værdi for forbrugerne. Dette spørgsmål er af 
særlig stor betydning, når varerne gennemgår disse 
processer i forskellige lande. 
Artikel 3 
2.7. Udvalget sætter i særlig grad spørgsmålstegn 
ved begrundelsen bag denne artikel, som af nogle 
kunne opfattes som rent nationalistisk, specielt i de 
tilfælde, hvor der ikke er regionale årsager til at 
angive produktets oprindelsesland. Endvidere er det 
tvivlsomt, om den alternative angivelse »fremstillet i 
EØF«, er en væsentlig, eller overhovedet nyttig, for­
brugerinformation. 
2.8. Udvalget betvivler under alle omstændigheder, 
at direktivet primært tilsigter en forbrugerinforma­
tion, da Kommissionen blot, selv om der allerede i 
EF eksisterer syv sprog og to alfabeter, stiller krav 
Nr. C 185/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 7. 81 
om en eller anden form for etiket uden hensyntagen 
til, om sprog og alfabet er forbrugerne fuldkommen 
fremmede. 
Artikel 4 
2.9. Udvalget konstaterer, at der foreslås forskellige 
måder til angivelse af oprindelseslandet, og at de 
erhvervsdrivende frit vil kunne vælge imellem disse. 
Det erkender ligesom Kommissionen, at kravet om 
ligefrem at hæfte en særskilt etiket på hver enkelt 
artikel måske vil medføre for meget besvær, og 
mener, at skiltning sammen med varen eller i nærhe­
den af varen i sådanne tilfælde vil være helt tilstræk­
keligt til at give de nødvendige oplysninger. 
2.10. Udvalget gør opmærksom på, at oprindelses-
angivelse i postordrefirmaers kataloger ikke vil være 
gennemførlig. Det kan udmærket tænkes, at annon­
cerede produkter af samme type fremstilles i mere 
end ét land, og at der bestilles ny vareforsyning i et 
andet land, når det hidtidige varelager er opbrugt. 
Problemet vil være størst med hensyn til de katalog­
uddrag, som postordrefirmaerne annoncerer i aviser­
ne. 
Artikel 5 
2.11. Udvalget kan ikke indse, hvorfor angivelser, 
der kan forvirre, klart bør holdes adskilt fra enhver 
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. april 1981 anden angivelse. Det mener, at enhver angivelse, som 
kan forvirre, simpelthen bør forbydes. 
Artikel 6 
2.12. Udvalget bemærker, at der i direktivet er tale 
om en valgfri harmonisering; alligevel fastsættes det i 
denne artikel, at producenter i de medlemsstater, 
som vælger ikke at gennemføre direktivets bestem­
melser, alligevel skal efterkomme en række krav, når 
de sælger varer til de lande, som vedtager direktivet. 
Virkningerne vil derfor blive de samme som ved en 
harmonisering'på et område, hvor nogle medlemssta­
ter ikke kan tiltræde direktivets målsætninger. 
Artikel 7 
•2.13. Udvalgets afvisende holdning til dette direk­
tivforslag forstærkes yderligere af, at sanktionerne 
for ikke at iagttage direktivets bestemmelser er meget 
forskellige i de forskellige medlemslande, og for­
handlerne af varer omfattet af direktivet vil således i 
nogle tilfælde blive behandlet som kriminelle, hvis de 
overtræder dets bestemmelser. Endvidere vil omkost­
ningerne, udtrykt i penge og tid, til gennemførelse af 
bestemmelserne ikke stå i et rimeligt forhold til de 
fordele, som forbrugerne opnår. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg