15. 4. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 100/9 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets forordninger om ændring af den fælles markedsordning for vin 
(OPFØLGNING AF DET EUROPÆISKE RÅD I BRUXELLES) 
KOM(88) 125 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 3. marts 1988) 
(88/C 100/10) 
I 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 822/87 om den fælles 
markedsordning for vin 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43, 
under henvisning til Akten vedrørende Spaniens og 
Portugals Tiltrædelse, særlig artikel 89, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Efter artikel 39 i Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 af 
16. marts 1987 ('), senest ændret ved forordning (EØF) 
nr. 3992/87 (2), skal der gennemføres obligatorisk destil­
lation for at skabe ligevægt på markedet for bordvin; 
den pris, der for tiden gælder for bordvin, der leveres til 
obligatorisk destillation, er lig med 50 % af orienterings-
prisen for en mængde, der ikke overstiger 12,5 mio hl, 
og 40 % for mængder derudover; 
det således ydede støtteniveau bremser ikke i tilstræk­
kelig grad produktionen af vine, der ikke er tilpasset 
markedskravene, og hæmmer dermed absorptionen af 
det store strukturbetingede overskud i denne sektor; det 
bør følgelig nedsættes; med henblik herpå bør det bestemmes, at prisen for de 
mængder, der overstiger 10 % af den normale brug, 
indtil begyndelsen af produktionsåret 1990/91 fastsættes 
på grundlag af en gradvis faldende procentsats af orien-
teringsprisen; 
den i denne forordning fastsatte ordning ændrer 
gældende fællesskabsbestemmelser og gør det derfor 
nødvendigt at tilpasse bestemmelserne i Tiltrædelsesak­
tens artikel 122, stk. 2; det bør bestemmes, at Kommis­
sionen for Spanien fastsætter en rytme for gradvis tilnær­
melse til forholdet mellem orienteringspriserne og de 
priser for obligatorisk destillation, der fastsættes for De 
Ti i produktionsårene 1988/89 og 1989/90; 
for at sikre den nødvendige ligevægt mellem de priser, 
der gælder i forbindelse med de forskellige obligatoriske 
destillationer, bør der også ske en gradvis nedsættelse af 
prisen, der gælder ved destillation af biprodukter fra 
vinfremstillingen samt for destillation af de i artikel 36 i 
den pågældende forordning omhandlede vine — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
I forordning (EØF) nr. 822/87 foretages følgende 
ændringer: 
1. I artikel 35 
— indsættes som stk. 5.a): 
O EFT nr. L 84 af 27. 3. 1987, s. 1. »5.a) Fra produktionsåret 1990/91 er opkøbs-
(2) EFT nr. L 377 af 31. 12. 1987, s. 20. prisen for presserester af druer, vinbærme og 
Nr. C 100/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 4. 88 
vin, der eventuelt leveres til destillation, lig 
med 20 % af den orienteringspris for 
bordvin af type A 1, som er fastsat for det 
pågældende produktionsår. 
For produktionsårene 1988/89 og 1989/90 
fastsættes opkøbsprisen efter fremgangs­
måden i artikel 83, således at der sikres en 
harmonisk overgang mellem den for 
produktionsåret 1987/88 og den for 
produktionsåret 1990/91 gældende 
procentdel.« 
— ophæves stk. 7, andet led. 
2. Artikel 36, stk. 3, første afsnit, affattes således: 
»3. Opkøbsprisen for vin leveret til destillation i 
forbindelse med anvendelse af stk. 1 og 2 er 
— for produktionsåret 1987/88 lig med 50 °/o 
— for produktionsåret 1990/91 lig med 25 % 
af den orienteringspris for bordvin af type A 1, som er 
fastsat for det pågældende produktionsår. 
For produktionsårene 1988/89 og 1989/90 fastsættes 
opkøbsprisen efter fremgangsmåden i artikel 83, 
således at der sikres en harmonisk overgang mellem 
de ovennævnte producentdele.« 
3. I artikel 39 
— affattes stk. 4, tredje afsnit, således: 
»Denne procentdel fastsættes efter en tabel med 
gradvis stigende værdier, der udarbejdes på 
grundlag af udbyttet pr. ha, og som kan variere 
fra et område til et andet under hensyn til tidligere 
års udbytter. 
Procentdelen er lig med nul for udbytter, for 
hvilke det pågældende produktionsår ikke over­
stiger 70 % af områdets gennemsnitsudbytte af 
bordvin. 
Den kan endvidere være lig med nul for produ­
center, hvis udbytte pr. ha er mindre end et 
nærmere fastsat niveau. 
Den kan kun være over 80 °/o for udbytter, for 
hvilke det pågældende produktionsår ligger over 
200 % af områdets gennemsnitsudbytte af 
bordvin.« 
— affattes stk. 6 således: 
»Fra produktionsåret 1990/91 fastsættes opkøbs­
prisen for bordvin, der skal leveres til obligatorisk 
destillation, på grundlag af de mængder, der er 
omfattet af denne destillation, og er — hvis den samlede destillationsmængde ikke 
overstiger 10 % af det normale brug, der er sat 
for det pågældende produktionsår på grundlag 
af den i artikel 31 omhandlede forhåndsopgø-
relse, lig med 50 % af orienteringsprisen for 
hver enkelt type bordvin i det pågældende 
produktionsår 
— hvis den samlede destillationsmængde udgør 
mere end 10 % af den i første led nævnte 
normale brug, lig med den procentdel af orien­
teringsprisen for hver enkelt type bordvin i det 
pågældende produktionsår, der fremkommer 
som det vejede gennemsnit af den i første led 
nævnte procentdel anvendt på den mængde, 
der svarer til 10 % af det normale brug, og 0 
for de mængder, der overstiger denne 
mængde. 
For produktionsårene 1988/89 og 1989/90 gælder 
følgende: 
— procentdelen på 50 % af orienteringsprisen 
gælder for den mængde, der er omhandlet i 
første afsnit, 
— hvis den samlede destillationsmængde er større 
end den ovennævnte mængde, fastsættes den 
procentdel af orienteringsprisen, der skal 
anvendes ved bestemmelsen af opkøbsprisen, 
efter fremgangsmåden i artikel 83, således at 
der sikres en harmonisk overgang mellem de 
procentdele af orienteringsprisen, der er 
gældende henholdsvis for produktionsårene 
1987/88 og 1990/91.« 
Den opkøbspris, destillatøren skal betale produ­
centen for mængder leveret til obligatorisk destil­
lation ud over de mængder, der er leveret til fore­
byggende destillation, kan ikke være lavere end 
den i de foregående afsnit omhandlede pris. Den 
gælder også for vin med nær økonomisk forbin­
delse med hver bordvinstype. 
Artikel 2 
Som undtagelse fra Tiltrædelsesaktens artikel 122, stk. 2, 
fastsættes opkøbsprisen for Spanien i produktionsårene 
1988/89 og 1989/90 efter fremgangsmåden i artikel 83 
og med henblik på en gradvis tilnærmelse til den 
opkøbspris, som er fastsat i henhold til artikel 1, stk. 2. 
Artikel 3 
Denne forordning træder i kraft den 1. september 1988. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
15. 4. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 100/11 
II 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om ydelse for produktionsårene 1988/89 til 1995/96 af 
præmier for endelig nedlæggelse af vinarealer 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 42 og 
43, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: for indgivelse af ansøgninger og fastlægges betingelser, 
som ansøgeren skal overholde; 
nedlæggelse af vinarealer, der foretages af vindyrkere, 
der er medlemmer af kooperative organisationer, der i 
fællesskab forarbejder deres medlemmers druer, kan 
nedbringe de leverede druemængder og medføre en 
forøgelse af forarbejdningsomkostningerne; det er derfor 
rimeligt at træffe bestemmelse om kompensation for de 
negative virkninger; i betragtning af de nuværende 
forskelle i vinstrukturene i Fællesskabet bør det fast­
sættes, at en eventuel kompensationsordning skal 
vedtages af medlemsstaterne; 
Den voksende uligevægt på vinmarkedet gør det 
bydende nødvendigt at iværksætte foranstaltninger, hvis 
omfang og effektivitet gør det muligt på mellemlang sigt 
definitivt at tilpasse produktionen til efterspørgslen; 
den indhøstede erfaring med hensyn til nedsættelse af 
kapaciteten bl.a. i forbindelse med Rådets forordning 
(EØF) nr. 777/85 af 26. marts 1985 om ydelse af 
præmier for endelig nedlæggelse af visse vinarealer i 
produktionsårene 1985/86 til 1989/90 ('), ændret ved 
forordning (EØF) nr. 3775/85 (2), viser, at den udfol­
dede bestræbelse bør forøges; det er bl.a. nødvendigt 
allerede nu at udvide muligheden for nedlæggelse til at 
omfatte alle kategorier vinarealer; 
der bør tilskyndes til nedlæggelse af vinarealer ved i de 
næste otte produktionsår at yde præmier, hvis størrelse 
gradueres efter de pågældende arealers produktivitet for 
at tage hensyn til såvel rydningsomkostningerne og tabet 
af retten til genbeplantning som fremtidigt indkomsttab; 
for at gøre foranstaltningen mere tiltrækkende for de 
producenter, som endeligt nedlægger deres landbrugs­
virksomhed, bør det fastsættes, at præmien også kan 
ydes som årlig godtgørelse; 
en nedsættelse af antallet af vinbedrifter gør det muligt 
at begrænse spredningen af udbuddet på markedet og 
forenkle forvaltningen heraf; det er derfor hensigtsmæs­
sigt af fastsætte en højere præmie for vindyrkere, der 
nedlægger hele deres vinareal; 
for på det administrative plan at sikre en korrekt forvalt­
ning af nedlæggelsespræmierne bør der fastsættes frister det er rimeligt at fastsætte, at vindyrkere, der iværksætter 
denne foranstaltning og således bidrager til en varig 
sanering af markedet, indrømmes en lettelse, der kan gå 
så langt som til fritagelse for deres deltagelse i obligato­
risk destillation af bordvin som omhandlet i artikel 39 i 
Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 
om den fælles markedsordning for vin (5), senest ændret 
ved forordning (EØF) nr. 3992/87 (4); det er berettiget, 
at denne lettelse står i forhold til det ryddede areal, 
ligesom det også er berettiget at kræve for denne lettelse, 
at nedsættelsen af den pågældende producents vinkapa­
citet mindst udgør 100 hl; 
det er nødvendigt at begrænse anvendelsen af jorder, der 
frigives ved nedlæggelse af vinarealer, for at forhindre 
forstyrrelser på markedet for andre landbrugsprodukter; 
præmien for endelig nedlæggelse er af interesse for 
Fællesskabet og tager sigte på at nå målsætninger som 
fastsat i artikel 39, stk. 1, litra a), i Traktaten; 
for at den påtænkte foranstaltning kan blive så effektiv 
som muligt, er det nødvendigt at fastsætte frister for 
udbetaling af præmier til støttemodtagerne, at åbne 
mulighed for udbetaling af forskud mod stillelse af en 
sikkerhed samt fastsætte udbetaling fra Den Europæiske 
Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) af 
forskud svarende til EF-andelen til medlemsstaterne, idet 
det sikres, at udbetalingen af præmier og EUGFL's ende­
lige andel betinges af, at rydningen bliver gennemført på 
de fastsatte betingelser — 
C) EFT nr. L 88 af 28. 3. 1985, s. 8. 
(2) EFT nr. L 362 af 31. 12. 1985, s. 39. O EFT nr. L 84 af 27. 3. 1987, s. 1. 
(4) EFT nr. L 377 af 31. 12. 1987, s. 20. 
Nr. C 100/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 4. 88 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
1. Dyrkere af vinarealer: 
a) der anvendes til produktion af: 
— vin 
— spisedruer 
— druer til tørring 
eller 
b) som anvendes til dyrkning af podestammer, og som er 
tilplantet med podestammesorter, der er opført i 
vinstoksorts klassificeringen, 
— omfattes i produktionsårene 1988/89 til 1995/96 
efter ansøgning og ifølge de i denne forordning 
fastsatte bestemmelser for endelig nedlæggelse af 
vinarealer: 
— af en præmie for endelig nedlæggelse 
— samt af en præferencedestillationsordning. 
2. Ydelse af præmien for endelig nedlæggelse 
medfører, at retten til genbeplantning foretages for det 
areal, for hvilket præmien er ydet. 
Dette areal kan desuden kun beplantes med skov eller 
anvendes til ikke landbrugsmæssige formål. 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger 
for opretholdelse af gode agronomiske vilkår. De 
vedtager de nødvendige bestemmelser for forvaltning af 
arealerne med henblik på at beskytte miljøet og naturres­
sourcerne. 
Medlemsstaterne kan for hele eller en del af deres 
område tillade anvendelsen af nedlagt landbrugsareal: 
a) som græsgange, såfremt: 
— der overholdes en grænse for kvægtæthed pr. ha 
græsningsareal, som skal fastlægges nærmere 
— foder, der produceres på bedriften, ikke markeds­
føres 
b) til produktion af linser, kikerærter og vikke. 
Medlemsstaternes tilladelse, der er omhandlet i fore­
gående afsnit, begrænses til tre år fra ... ('). Inden 
udløbet for denne frist forelægger Kommissionen Rådet 
en rapport om anvendelsen af denne tilladelse. 
Efter anmodning fra de berørte medlemsstater kan 
Kommissionen efter fremgangsmåden i artikel 83 i 
forordning (EØF) nr. 822/87 bemyndige dem til i 
afgrænsede områder at tillade anvendelse af de frigjorte 
(') Dato for forordningens ikrafttræden. arealer til produkten af landbrugsprodukter, som egner 
sig særligt til vilkårene i disse områder, og som ikke 
indebærer nogen risiko for produktion af strukturelle 
overskud i Fællesskabet. 
Artikel 2 
1. Præmiebeløbet pr. hektar fastsættes således: 
a) for arealer på mindst 10 ar og højst 25 ar tilplantet 
med persningsdruesorter, og som udgør hele vindyrk­
ningsarealet på den pågældende bedrift 3 600 ECU 
b) for arealer på over 25 ar tilplantet med persnings­
druesorter: 
— 1 200 ECU, hvis det gennemsnitlige udbytte pr. ha 
på de pågældende arealer ikke er over 20 hl 
— 4 200 ECU, hvis det gennemsnitlige udbytte pr. ha 
på de pågældende arealer er større end 20 hl, men 
ikke større end 50 hl 
— 6 000 ECU, hvis det gennemsnitlige udbytte pr. ha 
på de pågældende arealer er større end 50 hl, men 
ikke større end 90 hl 
— 7 800 ECU, hvis udbyttet pr. ha på de pågældende 
arealer er større end 90 hl, men ikke større end 
130 hl 
— 9 600 ECU, hvis udbyttet pr. ha på de pågældende 
arealer er større end 130 hl, men ikke større end 
160 hl 
— 10 200 ECU, hvis udbyttet pr. ha på de pågæld­
ende arealer er større end 160 hl 
c) for arealer tilplantet med sorter, der for den pågæld­
ende administrative enhed er klassificeret som spise­
druer eller som både spisedruer og persningsdruer: 
— 10 800 ECU, hvis der er tale om pergoladyrkning 
af de sorter med store bær, der skal opføres på en 
liste, som skal fastlægges nærmere 
— 8 400 ECU, hvis der er tale om pergoladyrkning 
af andre sorter end de i første led omhandlede 
— 7 200 ECU, hvis der er tale om en anden dyrk­
ningsmetode end pergoladyrkning, men om de i 
første led omhandlede sorter 
— 6 000 ECU, hvis der er tale om andre dyrknings­
metoder end pergoladyrkning og andre sorter end 
de i første led omhandlede 
d) for arealer, der anvendes til produktion af vin, der 
egner sig til produktion af vinbrændevin med oprin­
delsesbetegnelse i regionen Charentes: 7 200 ECU 
e) for arealer tilplantet med sorter, der for den pågæl­
dende administrative enhed er klassificeret som tørre-
druesorter eller som både tørredruesorter og andre 
sorter: 7 200 ECU 
f) for arealer, der anvendes til dyrkning af podestam­
mer: 6 000 ECU. 
15. 4. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 100/13 
2. De i stk. 1 omhandlede beløb, undtagen det i stk. 1, 
litra a), omhandlede beløb forhøjes med 600 ECU pr. ha, 
hvis de pågældende arealer omfatter hele den ansøgende 
dyrkers vinareal. 
3. Udbyttet pr. ha på de i stk. 1, litra b), omhandlede 
ryddede arealer fastlægges på grundlag af det gennem­
snitlige udbytte, der er anmeldt for præmiemodtagerens 
bedrift, og på grundlag af en af medlemsstatens kompe­
tente organ foretagen konstatering på stedet inden 
rydningen af produktionskapaciteten på det vinareal, der 
skal ryddes. 
4. For Spanien fastsættes de i stk. 1 omhandlede 
præmier og det i stk. 2 omhandlede beløb efter frem­
gangsmåden i artikel 83 i forordning (EØF) nr. 822/87 
således, at forskellen mellem de beløb, der er anført i stk. 
1 og 2, nedsættes med en tredjedel i hvert af produk­
tionsårene 1988/89, 1989/90, således at fællesskabs­
niveauet anvendes i denne medlemsstat fra produktions­
året 1990/91. 
For Portugal anvendes de i stk. 1 og 2 omhandlede 
præmier fra begyndelsen af anden etape. 
Artikel 3 
Præmien for endelig nedlæggelse kan ikke omfatte: 
a) vinarealer på i alt 25 ar og derunder tilhørende en 
enkelt bedrift, med undtagelse af vinarealer på ikke 
under 10 ar, når de udgør det samlede vinareal på 
den pågældende bedrift 
b) vinarealer, for hvis vedkommende der siden 1976 er 
konstateret overtrædelser af landets eller Fælles­
skabets bestemmelser vedrørende beplantninger 
c) vinarealer, der ikke længere vedligeholdes 
d) vinarealer, der tilplantes efter denne forordnings 
ikrafttræden. 
Artikel 4 
1. Ansøgninger om tildeling af præmie skal indgives til 
de af medlemsstaterne udpegede myndigheder inden den 
31. december i hvert produktionsår. 
Ansøgninger, der vedrører arealer tilplantet med per-
sningsdruer, skal ledsages af en officiel erklæring, hvori 
det gennemsnitlige udbytte pr. ha er fastlagt i overens­
stemmelse med artikel 2, stk. 3. 
2. Det er en forudsætning for ydelse af præmien, at 
ansøgeren i en skriftlig erklæring forpligter sig til inden 
den 15. maj i året efter det år, hvori ansøgningen 
indgives, at foretage eller lade foretage rydning af de 
vinarealer, for hvilke der er indsendt ansøgning. 3. Præmien udbetales endvidere kun, såfremt ansø­
geren 
— i henhold til medlemsstatens lovgivning, på det 
tidspunkt hvor ansøgningen indgives, har ret til at 
videreføre driften af det pågældende areal i en 
periode på femten år 
— hvis han ikke opfylder den i første led omhandlede 
forudsætning, indgiver en skriftlig erklæring fra 
arealernes ejer, hvori denne forpligter sig til at sørge 
for, at kravene i stk. 2 vil blive overholdt, eller til selv 
at overholde dem. 
Overgår bedriften efter ydelse af præmien og i løbet af 
den i første afsnit, første led, omhandlede periode helt 
eller delvis til en anden person, er præmiemodtageren 
eller dennes retssuccessorer fortsat ansvarlige for, at den 
pågældende person overholder den af præmiemodta­
geren indgåede forpligtelse, medmindre 
— efterfølgeren selv underskriver en forpligtelse for den 
resterende periode 
— ejeren har påtaget sig den forpligtelse, der omhandles 
i stk. 1, andet led. 
4. Medlemsstaterne kan beslutte at fremrykke de i stk. 
1, første afsnit, og i stk. 2, anførte datoer. 
Artikel 5 
1. Med henblik på ydelse af præmien for endelig 
nedlæggelse skal arealer med blandede afgrøder 
udtrykkes som arealer med specialiserede afgrøder ved 
hjælp af den sædvanlige koefficient for det pågældende 
produktionsområde. 
2. «Præmiebeløbet for endelig nedlæggelse ydes senest 
ved udgangen af det kalenderår, der følger efter det år, 
hvor støtteansøgningen er indgivet, såfremt ansøgeren 
har ført bevis for, at arealet faktisk er ryddet. På anmod­
ning fra vindyrkeren ydes der forskud på præmien, 
såfremt han har stillet en sikkerhed, som skal fastlægges 
nærmere. 
Artikel 6 
1. For vindyrkere, der er medlemmer af et vinkoope­
rativ eller en anden sammenslutning af vindyrkere, kan 
medlemsstaterne træffe bestemmelse om, at de i artikel 2, 
stk. 1, omhandlede præmier skal nedsættes med et beløb 
på højst 15 %. I så fald udbetales der beløb svarende 
til nedsættelsen til de pågældende kooperativer eller 
sammenslutninger. 
2. Med forbehold af stk. 1 kan medlemsstaterne fast­
sætte bestemmelser, hvorved der ydes en national godt­
gørelse til vinkooperativer og andre sammenslutninger af 
vindyrkere, som fremlægger bevis for 
Nr. C 100/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 4. 88 
— at de har måttet begrænse deres aktivitet som følge af 
dalende tilførsler fra medlemmerne på grund af 
præmier for endelig nedlæggelse 
— at det af deres medlemmer dyrkede vinareal er blevet 
reduceret med mindst 10 % i forhold til det i 
produktionsåret 1987/88 dyrkede areal. 
Den nationale godtgørelse må ikke være større end det 
tab, en formindskelse af virksomheden medfører. 
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de 
bestemmelser, som de eventuelt måtte fastsætte i henhold 
til denne artikel. 
Artikel 7 
Rådet kan med kvalificeret flertal på forslag af Kommis­
sionen beslutte at ændre præmiebeløbet. 
Artikel 8 
1. Den vindyrker, der har ret til præmie efter endelig 
nedlæggelse af et areal med bordvinsproduktion, opnår 
efter anmodning med hensyn til den i artikel 39 i forord­
ning (EØF) nr. 822/87 omhandlede forpligtelse desuden 
— en total fritagelse, såfremt bedriftens bordvinspro-
duktionskapacitet nedsættes med over 50 % 
— en fritagelse på 20 °/o, såfremt kapaciteten nedsættes 
med mellem 20 °/o og 35 % 
— en fritagelse på 50 %, såfremt kapaciteten nedsættes 
med over 35 % og under 50 % 
forudsat kapaciteten nedsættes med mindst 100 hl. 
Den i foregående afsnit omhandlede fritagelse gælder 
ikke for mængder, der efter ydelse af præmien for 
endelig nedlæggelse, skyldes en forhøjelse af vindyrk-
ningspotentiellet som følge af en forhøjelse af såvel 
udbyttet som driftsarealet. 
2. Procentsatsen for nedsættelse af bordvinsproduk-
tionskapaciteten er lig med forholdet mellem den 
mængde, der opnås ved at multiplicere det udbytte, der 
fastlægges ifølge artikel 2, stk. 3, med det nedlagte areal, 
og gennemsnittet af den bordvinsproduktion, der er 
anmeldt for bedriften i de tre produktionsår forud for 
rydningen. 
Artikel 9 
Hvis dyrkeren modtager den årlige godtgørelse, der er 
omhandlet i artikel 3, stk. 1, første led, i Rådets forord­
ning (EØF) nr. 000 om indførelse af en fællesskabsord­
ning for tilskyndelse til ophør med landbrugsvirksomhed, 
kan den præmie for endelig nedlæggelse, der er omhandlet i artikel 1 i nærværende forordning, efter 
anmodning ydes i form af en årlig præmie til et refu­
sionsberettiget beløb på højst 1 350 ECU/ha. Denne 
præmie udelukker for vinarealerne den supplerende 
hektarpræmie, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, andet 
led, i Rådets forordning (EØF) nr. 000. 
Artikel 10 
1. Medlemsstaterne kontrollerer, om de i artikel 4, 
stk. 2 og 3, omhandlede forpligtelser er overholdt. 
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om 
resultaterne af denne kontrol. 
Artikel 11 
Kommissionen træffer de nødvendige foranstaltninger 
for at sikre en fuldstændig og detaljeret informering af 
de erhvervsdrivende, der berøres af den i nærværende 
forordning omhandlede foranstaltning. Producenterne 
skal herved få kendskab til alle vurderingselementer, der 
er nødvendige for, at de kan træffe beslutning om hel 
eller delvis nedlæggelse af deres vinareal. 
Artikel 12 
1. Nedlæggelsespræmien samt de i artikel 11 omhand­
lede foranstaltninger betragtes som interventioner som 
omhandlet i artikel 3 i forordning (EØF) nr. 729/70. 
2. Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for 
Landbruget, Garantisektionen, i det følgende benævnt 
»Fonden«, refunderer medlemsstaterne 70 % af udgif­
terne i henhold til denne forordning. 
3. Fonden udbetaler medlemsstaterne et forskud, efter 
at disse har 
— indsendt den opgørelse over de arealer, for hvilke 
ansøgningerne om ydelse af præmie for endelig 
nedlæggelse er indgivet inden den sidste frist, der 
fastsættes i overensstemmelse med artikel 4 
— forpligtet sig til at betale de præmiemodtagere, der 
opfylder den i artikel 4, stk. 2, fastsatte forpligtelse, 
de midler, der er modtaget fra Fonden, inden 
udgangen af samme år. 
Forskuddet udgør højst 70 % af beløbet for de ansøgte 
præmier. 
Artikel 13 
1. Ansøgninger om tilskud fra Fonden indsendes af 
medlemsstaterne inden den 1. maj hvert år. 
2. Kommissionen træffer beslutning om disse ansøg­
ninger efter fremgangsmåden i artikel 7, stk. 1, i forord­
ning (EØF) nr. 729/70. 
15. 4. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 100/15 
Artikel 14 Artikel 16 
1. Tilskuddet fra Fonden fastsættes endeligt, efter at 
der hvert år inden den 1. april er indsendt en opgørelse 
over, hvor store beløb der i det foregående år er ydet 
modtagerne i præmier for endelig nedlæggelse. 
2. Forskud, som ikke er anvendt i løbet af det år, for 
hvilket de er ydet, fradrages de beløb, der skal udbetales 
i det følgende år. 
3. Gennemførelsesbestemmelserne til artikel 11, 12 og 
denne artikel vedtages efter fremgangsmåden i artikel 13 
i forordning (EØF) nr. 729/70. 
Artikel 15 
1. Med forbehold af artikel 8 i forordning (EØF) nr. 
729/70 træffer medlemsstaterne i overensstemmelse med 
de nationale love og administrative bestemmelser de 
nødvendige foranstaltninger til at inddrive de udbetalte 
beløb, hvis de i artikel 4 omhandlede forpligtelser ikke er 
overholdt. De skal underrette Kommissionen om, hvilke 
foranstaltninger de har truffet, og regelmæssigt give den 
meddelelse om, hvor langt man er nået med de admini­
strative og retslige procedurer i forbindelse hermed. 
2. De inddrevne beløb indbetales til de udbetalende 
organer eller myndigheder, som trækker dem fra de 
udgifter, som Den Europæiske Udviklings- og Garanti­
fond for Landbruget finansierer, i forhold til fællesskabs­
finansieringen. 
3. Viser det sig ikke muligt at inddrive de udbetalte 
beløb, bæres de finansielle følger heraf af Fællesskabet i 
forhold til fællesskabsfinansieringen. 
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel 
vedtages efter fremgangsmåden i artikel 13 i forordning 
(EØF) nr. 729/70. I den i artikel 9, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 822/87 
omhandlede meddelelse skal medlemsstaterne i de i 
artikel 1, stk. 1, nævnte produktionsår underrette 
Kommissionen om, hvor store vinarealer der er blevet 
endeligt nedlagt med præmie. Kommissionen tager 
hensyn til disse oplysninger i den i artikel 9, stk. 2, i 
forordning (EØF) nr. 822/87 omhandlede rapport. 
Artikel 17 
Denne forordning er ikke til hinder for, at der kan ydes 
støtte med hjemmel i nationale bestemmelser med 
lignende formål som denne forordning. En sådan støtte, 
bortset fra den i artikel 6 omhandlede godtgørelse, skal 
dog undersøges ifølge Traktatens artikel 92, 93 og 94. 
Artikel 18 
Medmindre der er fastsat særlige bestemmelser, vedtages 
gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning efter 
fremgangsmåden i artikel 83 i forordning (EØF) nr. 
822/87. 
Artikel 19 
Produktionsåret 1989/90, der er anført i titlen i artikel 1, 
stk. 1, første afsnit, samt i artikel 9, stk. 2, i forordning 
(EØF) nr. 777/85, ændres til 1987/88. 
Artikel 20 
Denne forordning anvendes ikke for Portugal. 
Artikel 21 
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter 
offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat.