8. Atomulykke i Japan
B5-0141, 0150, 0161 og 0170/1999
Beslutning om atomulykken i Japan
Europa-Parlamentet,
A. der henviser til det farlige atomuheld, der er sket i oparbejdningsanlægget i Tokaimura i Japan, 140 km
nordøst for Tokyo,
B. der henviser til, at sikkerhedsprocedurerne i flere år er blevet tilsidesat i oparbejdningsanlægget og
brændselsforarbejdningsanlægget både af ledelse og medarbejdere i forbindelse med håndteringen afnukleart brændsel, og at der blev tilført en meget større mængde uran end tilladt efter sikkerheds-forskrifterne,
C. der henviser til, at det er overraskende, at den uregelmenterede håndtering af uran tilsyneladende var
normal praksis i anlægget,
D. der henviser til, at det blev umuligt at standse den kritiske situation, da personalet ikke kunne bevæge
sig ind i anlægget, og at det endda var umuligt finde ud af, hvad der skete, på grund af det enormthøje strålingsniveau, og som henviser til, at medarbejdere blev alvorligt skadet, og at beboere i områ-det blev evakueret og måske også er blevet skadet i et vist omfang, selv om dette er uvist, da de313.000 personer med bopæl inden for en radius af 10 km fik besked på at holde sig inden døremed vinduerne lukkede,
E. der henviser til, at ulykken tydeligt illustrerer, er der er tvingende behov for omfattende nødplaner for
alle atomanlæg, navnlig i EU, og at planerne skal omfatte direkte foranstaltninger til beskyttelse afbefolkningens sundhed i nabolaget,
F. der henviser til, at fyldestgørende og vedvarende undervisning og uafhængig overvågning af ledelse og
personale, bl.a. forestået af IAEA, er centrale redskaber til sikring af, at internationale sikkerhedsstan-darder overholdes,
1. udtrykker sin medfølelse med Japans befolkning og navnlig med lokalbefolkningen og medarbej-
derne, der er direkte berørt og nu igen er blevet ramt af lidelser som følge af denne trussel, som de leverop og ned af;
2. beklager virksomhedens beslutning om at lade personalet tilsidesætte regeringens sikkerhedsbestem-
melser og kræver, at der træffes passende sanktioner mod de ansvarlige; glæder sig i denne forbindelse overde japanske myndigheders hurtige indsats for at få sagen undersøgt;
3. opfordrer de japanske myndigheder til at efterse alle sikkerhedsprocedurer, herunder undervisnings-
programmerne i sikkerhed for de ansatte, i hvert eneste af de eksisterende atomanlæg i samarbejde med
IAEA og opfordrer videre de japanske myndigheder til ikke at tillade, at aktiviteterne genoptages på opar-
bejdningsanlægget i Tokaimura, før der er gennemført en tilbundsgående undersøgelse;
4. opfordrer Kommissionen til inden for rammerne af dens Euratom-beføjelser at stille enhver form for
særlig teknisk eller videnskabelig viden til rådighed for de japanske myndigheder, hvis de anmoder om det;
5. opfordrer IAEA til at øge inspektionerne på stedet og foretage kontrol af sikkerhedsstyringen og til-
synet hermed, der forestås at værkernes ledelse og myndighederne, i alle atomanlæg i verden;
6. kræver, at der i sikkerhedskravene til alle atomanlæg tages højde for forsømmelighed og fejl;
7. anmoder sit kompetente udvalg om at indbyde sagkyndige fra IAEA og Euratom til på et møde at
aflægge beretning med en grundig og udtømmende redegørelse for begivenhederne;
8. kræver, at Euratoms inspektører aflægger beretning om den lære, der kan drages af ulykken, herunder
sikkerhedsundervisning for medarbejdere, for at vise forståelse for offentlighedens bekymringer omkringatomaktiviteter i EU;13.4.2000 DA C 107/111 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 7. oktober 1999
9. opfordrer Kommissionen til at overveje, om EU’s oparbejdningskontrakter med tredjelande, der ikke
overholder de internationale sikkerhedsforskrifter, skal fortsætte;
10. opfordrer Kommissionen til at fremkomme med en redegørelse i Parlamentet med henblik på at få
skabt klarhed om EU’s rolle og ansvar og indkredse mulige beskyttelses- eller sikkerhedsforanstaltninger ogisær inspektionsforanstaltninger, der er blevet eller vil blive truffet for at sikre, at de tilsidesættelser atforskrifterne, der er sket i Japan, ikke kan finde sted i EU;
11. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, medlemsstaternes parla-
menter, IAEA og den japanske regering.
9. Klimaændringer
B5-0118/1999
Beslutning om klimaændringer: forberedelser til gennemførelse af Kyoto-protokollen
Europa-Parlamentet,
6dash der henviser til Kyoto-protokollen til FN’s rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) af decem-
ber 1997(1),
6dash der henviser til sine tidligere beslutninger om klimaændringer, jf. præamblen i beslutningen af 17. sep-
tember 1998 om klimaændringer i fasen forud for Buenos Aires(2),
6dash der henviser til sin beslutning af 11. marts 1999 om meddelelse fra Kommissionen om energieffekti-
vitet i Det Europæiske Fællesskab 6dash en strategi for rationel energianvendelse (KOM(1998) 246 6dashC4-0316/1998)(
3),
6dash der henviser til Kommissionens redegørelse til Parlamentet den 27. januar 1999 og Parlamentets
beslutning af 9. februar 1999 om resultaterne af den fjerde konference mellem parterne i De ForenedeNationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) i Buenos Aires den 2.-13. november1998(
4),
6dash der henviser til Verdenshandelsorganisation WTO’s symposium på højt niveau om handel og miljø i
Genève den 15 - 16. marts 1999,
6dash der henviser til UNFCCC’s underorganers (SBSTA) tiende møde i Bonn (31. maj-11. juni 1999),6dash der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Køln den 3. og 4. juni 1999,
6dash der henviser til konklusionerne fra Rådet (miljø) den 24.-25. juni 1999,
6dash der henviser til Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om forberedelser til gen-
nemførelse af Kyoto-protokollen (KOM(1999) 230),
6dash der henviser til Rådets og Kommissionens redegørelse til Parlamentet den 6. oktober 1999,
A. der henviser til, at der i henhold til Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringers (IPPC) klimamodel-
ler kan forventes yderligere temperaturstigninger på omkring 2°C i 2100 i forhold til 1990-niveauernemed større stigninger i Nordeuropa end i Sydeuropa; samt at de industrialiserede lande, såfremt yder-
ligere temperaturstigninger skal begrænses til 1,5°C i 2100 og til 0,1°C pr. tiår, og middelvandstanden
ikke skal stige med mere end 2 cm pr. tiår, skal begrænse drivhusgasemissionerne med mindst 35% iperioden 1990-2010(
5),
(1) FCCC/CP/1997/L-7/Add1.
(2) EFT C 313 af 12.10.1998, s. 169.
(3) EFT C 175 af 21.6.1999, s. 292.
(4) EFT C 150 af 28.5.1999, s. 59.
(5) Rapport fra Det Europæiske Miljøagentur om miljøet i Den Europæiske Union ved århundredeskiftet.C 107/112 DA 13.4.2000 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 7. oktober 1999