DA Den Europæiske Unions Tidende C 34/58

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om dagsordenen for 2030 — En Europæisk Union, der arbejder for bæredygtig udvikling på globalt niveau

(initiativudtalelse)

(2017/C 034/09)

Ordfører: Ioannis VARDAKASTANIS

Plenarforsamlingens beslutning 21/01/2016 Retsgrundlag Forretningsordenens artikel 29, stk. 2 Initiativudtalelse Kompetence Sektionen for Eksterne Forbindelser Vedtaget i sektionen 29/09/2016 Vedtaget på plenarforsamlingen 20/10/2016 Plenarforsamling nr. 520 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 141/1/1

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. EØSU bifalder 2030-dagsordenen, da den fastlægger en række ambitiøse mål om at ændre vores samfund og markerer et historisk skifte i måden at tackle økonomiske, sociale og miljømæssige uligheder på på verdensplan. Da Den Europæiske Union (EU) spiller en vigtig international rolle i form af diplomati, fremme af menneskerettigheder, handel, udviklings- og humanitærbistand og gennem samarbejde med multilaterale organisationer og bilaterale forbindelser med tredjelande, kan den udøve stor indflydelse på processen imod opfyldelse af målene for bæredygtig udvikling på globalt plan. Den frivillige indberetning risikerer imidlertid at have en undergravende indvirkning på den sammenhængende, effektive og målbare gennemførelse af 2030-dagsordenen. EØSU opfordrer EU til at se gennemførelsen af 2030-dagsordenen som en forpligtelse til og mulighed for at give retning til de fremtidige EU-politikker og -programmer. EØSU påpeger endvidere, at EU bør tage imod 2030-dagsordenen med åbne arme, da den anskueliggør, hvordan EU på sigt kan blive en union med bæredygtig udvikling, og således præsenterer EU-borgerne og resten af verden for en ny vision for inklusiv menneskelig udvikling.

1.2. 2030-dagsordenen afspejler fuldt ud de europæiske værdier om velstand for alle, menneskerettigheder, social retfærdighed, bekæmpelse af fattigdom, demokratiske styreformer, social markedsøkonomi og miljøbeskyttelse. EU forventes derfor at spille en førende rolle i gennemførelsen af 2030-dagsordenen og bidrage til opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling på globalt niveau. EU vil således vinde anerkendelse som en førende aktør inden for fremme af miljømæssig, social og økonomisk ansvarlig og bæredygtig udvikling samt respekt for menneskerettigheder, ligestilling mellem kønnene, ikkediskrimination og støtte til sårbare grupper. Udryddelse af fattigdom bør være en gennemgående prioritet i EU's politikker og programmer. Derudover bør principperne om klimaretfærdighed og »retfærdig omstilling« fuldt ud og effektivt integreres i EU's overordnede strategi for gennemførelsen af 2030-dagsordenen.

1.3. EØSU påpeger, at EU kun vil kunne leve op til sit tilsagn om at arbejde for bæredygtig udvikling på globalt niveau og dermed reelt og effektivt fremme gennemførelsen af 2030-dagsordenen, hvis det foretager de ændringer, der er nødvendige for at tilpasse sine politikker og programmer til de tre søjler af målene for bæredygtig udvikling på en måde, der er afbalanceret og inklusiv. EU og medlemsstaterne har en moralsk og politisk forpligtelse over for såvel EU-borgerne som resten af verden til at behandle gennemførelsen af 2030-dagsordenen på en politisk sammenhængende og koordineret måde. EU-institutionerne og medlemsstaterne skal hurtigst muligt blive enige om det videre forløb på højeste politiske niveau i form af en interinstitutionel aftale mellem Kommissionen, Rådet og Parlamentet med det formål at etablere et solidt grundlag for videre politisk handling (1). Denne aftale om gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling bør udgøre grundlaget for en overordnet strategi for integration af 2030-dagsordenen med det sigte at gøre EU til en union med bæredygtig udvikling.

1.4. Som i en tidligere udtalelse (2) opfordrer EØSU til etablering af et civilsamfundsforum for bæredygtig udvikling, som skal fremme og føre tilsyn med gennemførelsen af 2030-dagsordenen med henblik på at garantere sammenhæng i EU's interne og eksterne politikker og programmer. I dette forum bør alle interessenter, herunder Rådet, Kommissionen, Parlamentet og civilsamfundet, deltage fuldt ud som centrale aktører, idet forummet skal arbejde på grundlag af gennemsigtighed og ansvarlig over for EU's borgere. EØSU er villig til at være formidler for denne proces.

1.5. EU bør selv være proaktiv og helt frivilligt fremlægge en periodisk gennemgang af sine interne og eksterne politikker og programmer på samlingen for FN's Politiske Forum på Højt Niveau startende i 2017. EU vil være den første regionale organisation, der gør dette. Derudover bør EU udarbejde årlige tematiske rapporter i stil med FN's Politiske Forums årlige tematiske gennemgange. Civilsamfundet bør fuldt ud inddrages i denne indberetningsproces via det europæiske forum for bæredygtig udvikling. EØSU er villig til at være formidler for denne proces (3).

1.6. EU er forpligtet til fuldt ud at overholde internationale og europæiske traktater og aftaler om beskyttelse af miljøet, menneskerettigheder og økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder. Den internationale og europæiske lovgivning bør derfor være grundlaget for EU's tilgang til gennemførelsen, overvågningen og revisionen af 2030-dagsordenen. Den frivillige karakter af 2030-dagsordenen må ikke udvande forpligtelsen til fuldt ud og effektivt at forankre EU's overordnede strategi for gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling i international og europæisk lov. EU's internationale forpligtelser bør gælde alle EU's politikker og programmer.

1.7. Kommissionen er nødt til at se på, hvordan instrumenterne for optræden udadtil kan bruges i forbindelse med 2030-dagsordenen. Kortlægningen af de eksterne politikker er det første skridt, men er ikke nok og skal flankeres af en udførlig og vidtspændende analyse og vurdering af manglerne med henblik på at identificere, hvor der reelt er huller mellem de nuværende eksterne politikker og programmer og de fremtidige, hvori de økonomiske, sociale og miljømæssige søjler af 2030-dagsordenen bør medtages og integreres fuldt ud på en afbalanceret og retfærdig måde. EØSU opfordrer derfor Kommissionen til at iværksætte konkrete tiltag for at inkludere dette i den kommende meddelelse om gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling.

1.8. Kommissionen er nødt til at integrere 2030-dagsordenen fuldt ud i Den Europæiske Unions optræden udadtil. EU er en stor aktør på verdensplan, som interagerer med andre aktører (offentlige, mellemstatslige, private og ikkestatslige) via sin optræden udadtil og de dertil knyttede instrumenter. Kommissionen bør derfor anvende vigtige områder som handels- og udviklingspolitikkerne, naboskabspolitikken, miljøpolitikkerne og klimaindsatsen, udenrigs- og sikkerhedspolitikken, social- og solidaritetsøkonomien, fremme af menneskerettigheder, humanitær bistand, katastroferisikoforebyggelse og teknologioverførsel til proaktiv fremme af gennemførelsen af 2030-dagsordenen. Kommissionen skal fuldt og helt integrere og anvende 2030-dagsordenen inden for rammerne af den europæiske konsensus om udvikling, og EØSU beklager, at denne ikke i tilstrækkelig grad afspejles i EU's globale udenrigs- og sikkerhedspolitiske strategi (4). I den længe ventede og stærkt forsinkede meddelelse om 2030-dagsordenen bør Kommissionen medtage et program, der sikrer, at EU's optræden og programmer udadtil er politisk sammenhængende og koordinerede med henblik på at garantere, at bæredygtig udvikling medtænkes i alle eksterne politikker.

1.9. Kommissionen og nærmere bestemt den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik bør etablere effektive mekanismer til koordinering af den officielle udviklingsbistand og Addis Abeba-handlingsplanen på en sammenhængende måde, så det sikres, at den officielle udviklingsbistand går til partnerskaber og specifikke programmer og projekter, som udvikles i overensstemmelse med 2030-dagsordenens tre søjler og under fuld hensyntagen til principperne om udryddelse af fattigdom, »at ingen lades tilbage«, klimaretfærdighed, retfærdig omstilling, inklusiv vækst og udvikling, fremme af modernisering, infrastrukturudvikling og bæredygtige virksomheder, bekæmpelse af ulighed og garanti for respekt for menneskerettighederne.

1.10. EØSU anbefaler, at Kommissionen benytter en tilgang med konditionalitet som under de europæiske struktur- og investeringsfonde i forbindelse med integrationen af 2030-dagsordenen i instrumenterne for optræden udadtil og således anvender konditionalitetsbestemmelser knyttet til 2030-dagsordenen i alle politikker og programmer vedrørende målene for bæredygtig udvikling.

1.11. EU-delegationerne i tredjelande bør foretage undersøgelser af borgernes kendskab til og forståelse af målene for bæredygtig udvikling. Kommissionen bør tilrettelægge og gennemføre oplysningsaktiviteter og -kampagner med henblik på at gøre 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling til en europæisk dagsorden. Kommissionen bør med jævne mellemrum foretage Eurobarometerundersøgelser for at vurdere EU-borgernes kendskab til og forståelse af målene for bæredygtig udvikling. Civilsamfundsorganisationerne har en nøglerolle at spille i denne sammenhæng.

1.12. EØSU opfordrer Kommissionen til at offentliggøre en årlig rapport om gennemførelsen af eksterne aktioner og anvendelsen af midler i forhold til tredjelande med tilknytning til 2030-dagsordenen. Dette bør indgå som en del af de planlagte årlige EU-rapporter om gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling. Kommissionen bør endvidere udarbejde og medtage et sæt indikatorer og benchmarks knyttet til 2030-dagsordenen i sine eksterne politikker og programmer for at gøre det lettere at evaluere, vurdere og indberette om, hvor effektive EU's eksterne instrumenter er til at kanalisere midler over i projekter og programmer knyttet til målene for bæredygtig udvikling, og helt konkret om, hvordan der er taget højde for de økonomiske, sociale og miljømæssige søjler af 2030-dagsordenen i EU's instrumenter for optræden udadtil.

1.13. Kommissionen bør fremme en multistakeholderdrevet styringsmodel i sine eksterne politikker og programmer, således at civilsamfundsorganisationer i tredjelande bliver reelle partnere i gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling. Gennemsigtighed, ansvarlighed og partnerskab bør være grundlaget for denne nye tilgang til høring og deltagelsesbaseret beslutningstagning. En demokratisk gennemførelse af 2030-dagsordenen kræver fuld inddragelse af civilsamfundsorganisationer i alle stadier, herunder overvågning og revision.

1.14. EØSU opfordrer Kommissionen til at integrere kapacitetsopbygning i civilsamfundsorganisationer i sine finansieringsinstrumenter og i sine eksterne politikker og programmer. Kommissionen bør etablere et særligt program og en særlig budgetpost for støtte til kapacitetsopbygning i civilsamfundsorganisationer, så disse kan deltage fuldt ud i processen. De eksisterende kapacitetsopbygningsprogrammer skal mere udtrykkeligt være åbne for civilsamfundsorganisationer, som skaber forbindelse mellem lokale spørgsmål og forvaltningsspørgsmål (5).

1.15. Eftersom EØSU interagerer med mange forskellige partnere i mange lande rundt omkring i verden, er EØSU villig til at bane vejen for en reel og vedkommende inddragelse af alle partnere (hovedsageligt fra civilsamfundet) i gennemførelsen og overvågningen af målene for bæredygtig udvikling og vil med henblik derpå gøre sit til at fremme civilsamfundets deltagelse i gennemførelsen på nationalt niveau.

2. Indledning

2.1. EØSU glæder sig over, at verdens ledere under overskriften »Ændring af vores samfund«, den 25. september 2015 forpligtede sig til 2030-dagsordenen, som fastlægger en række mål med henblik på at udrydde fattigdom, beskytte planeten og sikre velstand for alle. For hvert mål er der specifikke delmål, som skal nås i løbet af de næste 15 år. 2030-dagsordenen forventes derfor at bane vej for etableringen af stærke og inklusive partnerskaber mellem alle aktører og dermed være en stærk drivkraft for skabelsen af en ny styringsmodel på globalt niveau.

2.2. Kendetegnende for 2030-dagsordenen er en universel, udelelig og integreret tilgang til de økonomiske, sociale og miljømæssige søjler, hvilket giver sig udslag i en helt enestående balance mellem de tre dimensioner af bæredygtig udvikling. Det er grunden til, at 2030-dagsordenen markerer en historisk ændring i den måde økonomiske, sociale og miljømæssige uligheder i verden søges afhjulpet.

2.3. Dagsordenen for 2030 er en handlingsplan for mennesker, planeten og velstand. Den fastlægger 17 mål for bæredygtig udvikling og 169 delmål, som tager ligeligt højde for den økonomiske, miljømæssige og sociale dimension af bæredygtig udvikling med henblik på at garantere velstand for alle, bygge videre på de resultater, der blev opnået med årtusindudviklingsmålene, afhjælpe disse måls mangler og utilstrækkeligheder og fremlægge en ny vision for verden om bæredygtig udvikling og inklusiv vækst, som vil bringe fordele for alle befolkningsgrupper. Sigtet med 2030-dagsordenen er tillige at beskytte, fremme og sikre menneskerettigheder og lighed for alle med større fokus på ligestilling mellem mænd og kvinder (mål 5).

2.4. EØSU tilslutter sig og støtter fuldt og helt vigtigheden af princippet om, »at ingen lades tilbage«, som finder anvendelse for alle målene for bæredygtig udvikling og alle delmålene, og som derfor bør fuldt medtænkes, når der udvikles partnerskaber, politikker og tiltag for at gennemføre og overvåge 2030-dagsordenen.

2.5. 2030-dagsordenen har på FN-niveau etableret en styringsstuktur på højt niveau kaldet Det Politiske Forum på Højt Niveau, som er en multistakeholderplatform med mandat til at foretage systematiske revisioner og opfølgning af 2030-dagsordenens gennemførelse. Det første møde i Det Politiske Forum på Højt Niveau efter underskrivelsen af 2030-dagsordenen fandt sted i juli 2016, og 22 regeringer, herunder fire EU-medlemsstater, fremlagde de allerførste frivillige nationale oversigter, som er indberetninger om bestræbelserne på at gennemføre 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling i deres respektive lande (de pågældende lande var Estland, Finland, Frankrig og Tyskland og derudover Kina, Columbia, Egypten, Georgien, Madagascar, Mexico Montenegro, Marokko, Norge, Filippinerne, Sydkorea, Samoa, Sierra Leone, Schweiz, Togo, Tyrkiet, Uganda og Venezuela).

2.6. Under gennemførelsen af 2030-dagsordenen bør der være mere fokus på handling, politikker, programmer og etablering af åbne og deltagelsesbaserede multistakeholderpartnerskaber, som er rettet mod at udrydde økonomiske, sociale og miljømæssige uligheder rundt omkring i verden med udgangspunkt i principperne om universalitet, udelelighed, gennemsigtighed, ansvarlighed og menneskerettigheder.

2.7. Den universelle og udelelige karakter af 2030-dagsordenen gælder lige så vel for udviklingslande som for udviklede lande og dens gennemførelse forudsætter, at der fra alle sider foretages økonomiske, sociale og miljømæssige omstillinger. Eftersom EU forventes at gå forrest med et godt eksempel, når det gælder gennemførelsen af 2030-dagsordenen, bør EU og medlemsstaterne afstemme alle politikker og programmer, så de opfylder målene om at bekæmpe fattigdom og ulighed, værne om planeten og skabe inklusiv økonomisk vækst på en afbalanceret og sammenhængende måde, der skaber fordele for alle befolkningsgrupper i lige stor grad og gennem integration af de tre søjler af målene for bæredygtig udvikling.

2.8. EU-institutionerne vil være nødt til at indlede processer på højt niveau, som udmønter sig i politiske beslutninger på højt niveau om at gøre EU til en union med bæredygtig udvikling. Det er derfor af allerstørste vigtighed, at der fastlægges en overordnet strategi for gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling, som skal udvikles med det mål at fremme og sikre sammenhæng og koordinering af EU's politikker og programmer og integrere dem på en afbalanceret måde under ligelig hensyntagen til de tre søjler af 2030-dagsordenen.

3. EU som global leder i gennemførelsen af 2030-dagsordenen

3.1. Den største udfordring i gennemførelsen af 2030-dagsordenen er udryddelse af fattigdom i alle dens former, herunder ekstrem fattigdom. Dette er endvidere et vigtigt gennemgående princip og en værdi, som er forankret i EU-traktaterne, og som er en forudsætning for at opnå bæredygtig udvikling (mål nr. 1). EU er en vigtig aktør på den internationale scene og udøver således stor global indflydelse på udviklingspolitikker og politikker til fremme af økonomisk vækst. Det har således enestående muligheder for at sikre, at dets eksterne politikker og programmer er rettet mod gennemførelse af 2030-dagsordenen på globalt plan ved at sørge for, at 2030-dagsordenens tre søjler på en afbalanceret måde er integreret i alle udenrigspolitiske instrumenter. I lyset af 2030-dagsordenens universalitet og udelelighed må EU forvente, at det først og fremmest nøje vil blive undersøgt, hvordan og hvor godt, det klarer denne udfordring.

3.2. EU bør søge mekanismer til deling af klimaændringernes byrder og fordele på grund af deres indvirkning på menneskerettigheder, fattigdom og ligestilling. Et eksempel på en sådan mekanisme er »klimaretfærdighed«, inden for hvis rammer global opvarmning betragtes som et etisk eller politisk spørgsmål, og ikke udelukkende som et miljømæssigt eller fysisk spørgsmål. Dette gøres ved at forbinde klimaændringernes virkninger med retfærdighedsbegreber, især miljømæssig og social retfærdighed, og ved at undersøge spørgsmål som ligestilling, menneskerettigheder, kollektive rettigheder og det historiske ansvar for klimaforandring. Klimaretfærdighed hviler på den grundlæggende opfattelse, at det er de mennesker, der er mindst ansvarlige for klimaændringerne, som rammes hårdest af dem.

3.3. Det er endvidere vigtigt, at begrebet »retfærdig omstilling« indarbejdes og integreres i eksterne og interne EU-politikker og -programmer, da dette koncept bidrager til at sikre menneske- og arbejdstagerrettigheder (f.eks. ordentligt arbejde) og samtidig gennem EU's eksterne instrumenter moderniserer de nationale økonomier og erhvervslivet og gør dem miljøvenlige og socialt ansvarlige.

3.4. Retfærdig gennemførelse af 2030-dagsordenens økonomiske, sociale og miljømæssige søjler gennem EU's eksterne tiltag bør omfatte strategier til fremme af kulstoffattige, cirkulære og kollaborative økonomier, bæredygtig fødevareproduktion og -forbrug, investering i innovation og langsigtet modernisering af infrastrukturen samt fremme af bæredygtige virksomheder (6).

3.5. 2030-dagsordenen tager udgangspunkt i frivillighedsprincippet og -tilgangen, hvilket kan blive en hæmsko for fuld og hurtig gennemførelse. EU bør imidlertid gøre både den interne og eksterne gennemførelse af 2030-dagsordenen obligatorisk. Dens 17 mål er fuldt forenelige med EU's traktatfæstede principper og værdier og bør derfor integreres i og gennemføres via EU's politikker og programmer. EU's eksterne aktiviteter bør bygge på disse principper og værdier.

3.6. Hvis EU skal gennemføre 2030-dagsordenen fuldt ud, kræver det et reelt engagement på højeste politiske niveau af EU-institutionerne og medlemsstaterne for at sikre, at målene for bæredygtig udvikling hurtigt og effektivt indarbejdes, integreres og inkluderes i alle EU-politikker og -programmer.

3.7. 2030-dagsordenens universelle karakter og de forpligtelser, der er indgået af forskellige lande i verden, uanset deres økonomiske og sociale udviklingsniveau og levestandard, udgør en meget betydelig udfordring for EU med hensyn til at vise lederskab og udstikke retningslinjer for den gradvise gennemførelse af 2030-dagsordenen på verdensplan. For at opnå dette og blive drivkraft i gennemførelsen af 2030-dagsordenen må EU træffe de nødvendige beslutninger og foretage de påkrævede ændringer i sine politikker og programmer.

3.8. Det bør bemærkes, at der er gået et år, siden 2030-dagsordenen blev vedtaget, og at Kommissionens tilgang til dagsordenens gennemførelse har været meget usammenhængende og ukoordineret. Det første møde i Det Politiske Forum på Højt Niveau fandt sted i juli i FN, hvor fire medlemsstater (Estland, Finland, Frankrig og Tyskland) fremlagde deres frivillige evalueringer. EØSU beklager, at Kommissionen ikke fremlagde en sammenhængende og koordineret strategi på det første møde i Det Politiske Forum på Højt Niveau for at fremme en bedre samordning og skabelse af synergier både mellem EU's medlemsstater og mellem medlemsstaterne og EU-institutionerne.

3.9. Den manglende koordinering og begrænsede integrering og mainstreaming af 2030-dagsordenen kommer også til udtryk i høringsdokumenterne for både den globale strategi for udenrigs- og sikkerhedspolitikken og den nye konsensus om udvikling. I begyndelsen af året indledte Kommissionen en høring om den europæiske søjle for sociale rettigheder uden henvisning til 2030-dagsordenen eller, mere specifikt, til dens sociale søjle. Der peges på, at EØSU er i færd med at udarbejde en udtalelse om den europæiske søjle for sociale rettigheder, som redegør for udvalgets synspunkter. EØSU understreger kraftigt, at 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling hverken kan eller bør gennemføres af EU i siloer.

3.10. EU's og medlemsstaternes udviklingsbistand går til ca. 150 lande. De er de største donorer af offentlig udviklingsbistand (ODA). Bistanden udgør over 50 % af den samlede årlige ODA, som ydes på verdensplan. Foreløbige tal viser, at EU's samlede ODA (EU-institutionerne og medlemsstaterne) steg til 68 mia. EUR i 2015 — en stigning for tredje år i træk og en forøgelse på 15 % i forhold til 2014, hvilket bragte den offentlige udviklingsbistand op på det hidtil højeste niveau. EØSU opfordrer EU og medlemsstaterne til at øge den samlede ODA: i 2015 beløb den sig til 0,47 % af EU's bruttonationalprodukt (BNP), og det er nødvendigt, at bistanden når målet på 0,7 %.

3.11. Eurobarometer-undersøgelsen viser, at »næsten ni ud af ti EU-borgere går ind for udviklingsstøtte (89 % — en stigning på 4 procentpoint siden 2014). Over halvdelen siger, at EU bør levere den lovede mængde bistand« (7). EU-borgerne forventer, at EU overholder sine forpligtelser til opfyldelse af målene for bæredygtig udvikling, skaber en ny vision for et bæredygtigt Europa og opfylder sine gennemførelsesforpligtelser.

3.12. Kommissionen bør evaluere de politikker og programmer, der er rettet mod tredjelande, for at sikre, at de er forenelige med 2030-dagsordenen. Kommissionens igangværende kortlægningsarbejde bør ledsages af en omfattende og detaljeret mangelanalyse for at identificere de steder, hvor der i forhold til målene for bæredygtig udvikling er mangler og uoverensstemmelser i EU's politikker og programmer rettet mod tredjelande.

3.13. Der er mangel på pålidelige og opdelte data om udsatte personers situation i forskellige dele af verden. Kommissionen bør derfor støtte det arbejde, der udføres af Inter-Agency and Expert Group on Sustainable Development Goal Indicators (den tværinstitutionelle ekspertgruppe om indikatorerne for målene for bæredygtig udvikling). Eurostat er nødt til at udvide sin kapacitet for at kunne måle 2030-dagsordenens indvirkning på udsatte grupper i EU. EØSU efterlyser en årlig rapport om gennemførelsen af aktioner og anvendelsen af midler med tilknytning til 2030-dagsordenen. Dette bør indgå som en del af de planlagte årlige Eurostat-rapporter om gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling for Europa.

3.14. EU-institutionerne bør tage de nødvendige skridt til at kunne tackle udfordringen ved at gennemføre princippet om, at »ingen lades tilbage«, og integrere princippet fuldt ud i EU's politikker og programmer. Dette kræver en betydelig mængde opdelte, pålidelige og tilgængelige data.

3.15. Kommissionen bør altid inddrage og høre civilsamfundet, når den foretager omfattende analyser eller indfører procedurer til overvågning af 2030-dagsordenens gennemførelse. EØSU mener imidlertid, at Kommissionen bør integrere kapacitetsopbygningsaktiviteter for civilsamfundet i alle sine politikker og programmer og dermed gøre civilsamfundet til en egentlig partner i gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling ved at yde finansiel støtte til internationalt samarbejde mellem EU's civilsamfund og andre regioners civilsamfundsorganisationer. Med dette for øje opfordrer EØSU Kommissionen til at godkende etableringen af det europæiske forum for bæredygtig udvikling som anbefalet i EØSU's udtalelse om Et europæisk civilsamfundsforum for bæredygtig udvikling (8).

3.16. EU-institutionerne bør etablere interinstitutionelle koordineringsmekanismer for effektivt, hurtigt og på en sammenhængende måde at indarbejde og integrere 2030-dagsordenens mål og målsætninger i alle EU's eksterne politikker og programmer. Hvis EU skal engagere sig seriøst i gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling på globalt plan, kræver det en strategisk planlægning af EU's fremtidige eksterne politikker og programmer. EØSU opfordrer derfor:

3.16.1. Kommissionen til i sin kommende meddelelse om 2030-dagsordenen at præsentere et meningsfyldt program for opnåelse af politisk sammenhæng og koordination i sine eksterne aktiviteter og programmer. En meddelelse uden nogen meningsfuld plan for omdannelse af EU's eksterne politikker til 2030-baserede politikker vil ikke opfylde de forventninger, der stilles af folk i forskellige dele af verden. Denne plan bør indgå i en overordnet EU-strategi, der omfatter de foranstaltninger og indfører de ændringer, der er nødvendige for at gennemføre 2030-dagsordenen på en sammenhængende måde i EU's politikker og programmer på globalt plan. Forvaltningsmodellen med deltagelse af flere interessenter bør være en grundbestanddel i den overordnede strategi og hermed sikre, at civilsamfundets organisationer inddrages fuldt ud i gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling (9);

3.16.2. Kommissionen til at sikre, at den globale EU-strategi for udenrigs- og sikkerhedspolitik er en bredere mekanisme, så den omfatter 2030-dagsordenen på områder som handel, udvikling, demokrati, menneskerettigheder, humanitær bistand, katastrofeforebyggelse, teknologioverførsel og klimaindsats;

3.16.3. Kommissionen til at sikre, at forslaget om den fremtidige konsensus om udvikling etablerer en reel samordning mellem EU-institutionerne og medlemsstaterne i ydelsen af bistand til tredjelande. En sådan samordning bør omfatte sammenlægning af ressourcer. Konsensussen bør omfatte effektiv bilateral koordination mellem EU og medlemsstaterne om deres nationale prioriteter, partnerskaber med EU og inddragelse af andre offentlige og private donorer. Dette forventes at have en multiplikatoreffekt for opfyldelsen af 2030-dagsordenen og vil mindske de negative virkninger i form af fragmentering og overlapning af støtte, der gør sig gældende i dag;

3.16.4. Kommissionen til at fremme den sociale og solidariske økonomi gennem sine eksterne politikker og programmer. EØSU mener, at den sociale og solidariske økonomi ligger helt på linje med bestræbelserne på at opfylde målene for bæredygtig udvikling, og denne sektor af økonomien kan derfor i væsentlig grad bidrage til en afbalanceret gennemførelse af de økonomiske, sociale og miljømæssige søjler i 2030-dagsordenen;

3.16.5. Kommissionen til klart og præcist at angive, hvilke midler der skal tages i brug for at gennemføre 2030-dagsordenen, og samtidig søge ægte synergier med Addis Abeba-handlingsplanen og forummet for udviklingsfinansiering.

3.17. 2030-strategiens nye holistiske tilgang med de tre indbyrdes forbundne søjlers universalitet og udelelighed peger i retning af en mere omfattende model for menneskelig udvikling, og resultaterne af gennemførelsen af 2030-dagsordenen kan derfor ikke måles på den traditionelle måde, hvor kun BNP anvendes til at måle økonomisk vækst og inklusiv udvikling.

3.18. Den Europæiske Union bør udforme og implementere specifikke politikker og programmer med det mål for øje at gennemføre 2030-dagsordenen fuldt ud med særlig fokus på at fremme demokratiet, menneskerettighederne, miljøpolitikkerne, retsstatsprincippet og en inklusiv vækst samt sikre en reel forbedring af udsatte gruppers levevilkår. Dette bør være hovedelementerne i EU's eksterne aktiviteter, politikker og programmer, idet der lægges vægt på at fremme en afbalanceret gennemførelse af 2030-dagsordenens tre søjler.

3.19. EU-Udenrigstjenesten bør endvidere udforme og gennemføre en sammenhængende plan, der skal omfatte målbare foranstaltninger og initiativer. Målet bør være, at EU spiller en ledende rolle ved konsekvent at integrere 2030-dagsordenen i sine aktiviteter, politikker og programmer, og derved af resten af verden betragtes som drivkraft bag en afbalanceret og retfærdig gennemførelse af 2030-dagsordenen.

3.20. Kommissionen bør indføre konditionalitetsbestemmelser baseret på de 17 mål, og denne konditionalitet bør indgå i alle politikker og programmer, som EU finansierer gennem sin optræden udadtil. Modtagerne af disse programmer bør være ansvarlige for at opfylde denne konditionalitet, når de gennemfører dem. Det er klart, at konditionalitetsbestemmelserne for 2030-dagsordenen bør gælde i lige høj grad og fuldt ud for alle EU-politikker og -programmer. Konditionalitetsprincippet er allerede inkluderet i den lovgivningsmæssige ramme for EU’s struktur- og investeringsfonde (10).

3.21. Det er almindelig anerkendt, at 2030-dagsordenen medfører et paradigmeskifte i udviklingsdagsordenen, og at dette bør afspejles fuldt ud i EU's programmer vedrørende udviklingssamarbejde. 2030-dagsordenens 17 mål bør fuldt ud indarbejdes, integreres og inkluderes i EU's dagsorden for udviklingssamarbejde. EU bør endvidere fuldt ud anerkende og tage hensyn til internationale traktater, herunder miljø- og menneskerettighedstraktater, i udformningen og gennemførelsen af eksterne aktiviteter (11).

3.22. Kommissionen bør sikre, at der i dens eksterne politikker og programmer indgår foranstaltninger, der gør det muligt at danne sig et billede af folks forståelse og opfattelse af virkningerne af gennemførelsen af 2030-dagsordenen. Kommissionen bør derfor gennemføre en Eurobarometer-undersøgelse i medlemsstaterne og lignende relevante undersøgelser i partnerlandene. Der henvises til, at det ifølge en Eurobarometer-undersøgelse kun er en tredjedel af EU-borgerne, som har hørt eller læst om målene for bæredygtig udvikling (36 %).

4. Sikring af en meningsfuld rolle for civilsamfundets organisationer i gennemførelsen af 2030-dagsordenen på internationalt plan

4.1. 2030-dagsordenen kræver, at verden bevæger sig i retning af en forvaltningsmodel med deltagelse af flere interessenter, som tildeler civilsamfundet en større rolle. Dette indebærer nye, mere samarbejdsorienterede og inklusive arbejdsmetoder, der bygger på deltagelsesbaseret beslutningstagning.

4.2. Forhandlingerne om 2030-dagsordenen har mobiliseret og tiltrukket nye civilsamfundsaktører. Civilsamfundets deltagelse bør derfor udnyttes bedst muligt, styrkes og formaliseres under gennemførelsesprocessen. Faktisk har civilsamfundsorganisationernes positive og effektive bidrag under forhandlingerne om 2030-dagsordenen gjort civilsamfundets rolle i gennemførelsen af dagsordenen uundværlig, og civilsamfundet er således reelt blevet en partner i processen.

4.3. Civilsamfundet må nødvendigvis spille en central rolle i gennemførelsen af 2030-dagsordenen på globalt, regionalt og nationalt plan. Det skal sikres, at civilsamfundet også spiller en effektiv rolle på nationalt plan i EU's medlemslande og i partnerlandene. For at sikre, at denne deltagelse virkeliggøres i praksis, opfordrer EØSU Kommissionen til at indarbejde, integrere og inkludere kapacitetsopbygningsaktiviteter for civilsamfundet i sine politikker og programmer.

4.4. EØSU er klar over de begrænsninger, barrierer og hindringer, som civilsamfundsorganisationerne i mange del af verden står over for, og at denne beklagelige situation gør det vanskeligt for disse organisationer at deltage reelt og effektivt i processen. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til at gøre det obligatorisk for partnerlandene gennem systematiske høringer og inddragelse i planlægningen, gennemførelsen og overvågningen af 2030-dagsordenen i forbindelse med — især EU-finansierede — projekter og programmer at fremme civilsamfundets reelle deltagelse. For at opnå dette bør EU-delegationerne i partnerlandene nøje overvåge denne proces og rapportere herom til Kommissionen og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik. FN's delegationer i partnerlandene bør også organisere høringsmøder med civilsamfundsorganisationer om EU's støtteprogrammer.

4.5. Civilsamfundet bør imidlertid proaktivt søge at tilpasse sig 2030-dagsordenens krav for effektivt at udøve indflydelse på dens gennemførelse. Da 2030-dagsordenen klart kræver, at civilsamfundets organisationer bliver en reel drivkraft for dagsordenens gennemførelse, er civilsamfundet nødt til at betragte processen som et paradigmeskifte med hensyn til organisation og arbejdsmetoder. Dette er kun muligt, hvis civilsamfundet forbereder sig og foretager omstruktureringer med henblik på at kunne deltage fuldt ud i beslutningsprocessen. Civilsamfundets organisationer bør være repræsentative, demokratiske, gennemsigtige og ansvarlige.

4.6. Den fremtidige etablering af forummet for bæredygtig udvikling i EU er en god model for en platform, som — tilpasset de lokale forhold — bør følges i andre regioner og lande i verden (12).

4.7. EØSU er parat til at fremme en fornuftig inddragelse af civilsamfundsorganisationer i gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af 2030-dagsordenen på globalt plan. EØSU kan støtte en sådan inddragelse ved fuldt ud at udnytte sit omfattende netværk af kontakter, partnere og interessenter i mange regioner i verden. Udvalget opfordrer endvidere Kommissionen til at integrere og indarbejde strukturel og praktisk støtte i sine eksterne politikker og programmer for at sætte civilsamfundsorganisationer i tredjelande i stand til at deltage som fuldgyldige partnere i 2030-dagsordenens gennemførelsesproces.

Bruxelles, den 20. oktober 2016. Georges DASSIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Som anbefalet i EØSU's udtalelse NAT/693 Bæredygtig udvikling: Kortlægning af EU's interne og eksterne politikker, ordfører: Ioannis Vardakastanis, medordfører: Jarmila Dubravská (EUT L 487 af 28.12.2016, s. 86).

(2) Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs sonderende udtalelse om Et europæisk civilsamfundsforum for bæredygtig udvikling (EUT C 303 af 19.8.2016, s. 73).

(3) Se fodnote 1.

(4) Se fodnote 1.

(5) Se fodnote 1.

(6) Se fodnote 1.

(7) Special Eurobarometer 441 — The European Year for Development — Citizens' views on Development, Cooperation and aid.

(8) Se fodnote 2.

(9) EØSU's udtalelse om Et europæisk civilsamfundsforum for bæredygtig udvikling, ordfører: Brenda King, pkt. 1.4 (EUT C 303 af 19.8.2016, s. 73); EØSU's udtalelse om Status over Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, ordfører: Stefano Palmieri (EUT C 12 af 15.1.2015, s. 105).

(10) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

(11) Den internationale konvention om afskaffelse af alle former for racediskrimination 21. dec. 1965

Den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder 16. dec. 1966

Den internationale konvention om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder 16. dec. 1966

Konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder 18. dec. 1979

Konventionen mod tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf 10. dec. 1984

Konventionen om barnets rettigheder 20. dec. 1989

Den internationale konvention om beskyttelse af vandrende arbejdstageres og deres familiemedlemmers rettigheder 18. dec. 1990

Den internationale konvention om beskyttelse af alle personer mod tvungen forsvinding 20. dec. 2006

FN's konvention om rettigheder for personer med handicap. 13. dec. 2006

(12) Se fodnote 2.