Nr. C 330/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 85 
5.3. Udvalget slutter op om begrundelserne for de 
nye energimålsætninger; det finder det nødvendigt, at 
offentligheden og politikerne til stadighed erindres om, 
at den nuværende energisituation fortsat rummer risici, 
og at vor afhængighed af eksterne faktorer taler for 
vedholdende bestræbelser. 
Udvalget stiller i øvrigt det spørgsmål, om det i forbin­
delse med energiprognoserne og den politik, der skal 
føres, ikke havde været ønskeligt at operere med for­
skellige scenarier. 5.4. Udvalget er klar over, at EF-energipolitikken 
udfylder en supplerende og koordinerende rolle i for­
hold til medlemsstaternes politik, og at man ikke må 
negligere de enkelte landes specifikke problemer. Ikke 
desto mindre er det overbevist om, at Fællesskabet må 
og bør spille en mere stimulerende og retningsgivende 
rolle end hidtil med det formål at nærme de enkelte 
medlemsstaters energipolitik til hinanden. Det samme 
gælder forholdet til de energiproducerende tredjelande. 
Bruxelles, den 30. oktober 1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om Perspektiver for den fælles landbrugspolitik 
(85/C 330/05) 
Kommissionen besluttede den 26. juli 1985 under henvisning til EØF-traktatens artikel 198 
at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om meddelelsen Perspektiver 
for den fælles landbrugspolitik. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets landbrugsafdeling, som udpegede Maurice 
Zinkin til ordfører og Konstantin Chalioris og Jean Rouzier til medordførere. Afdelingen 
vedtog sin udtalelse den 15. oktober 1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 230. plenarforsamling (mødet den 30. okto­
ber 1985) med stort flertal, idet 2 stemte imod og 3 stemte hverken for eller imod, følgende 
udtalelse: 
I. INDLEDNING 
1. Landbruget i samfundet 
1.1. Udvalget er enig med Kommissionen i, at land­
bruget som erhvervsgren betragtet fremviser særlige 
karakteristika i både økonomiske og social henseende. 
1.2 På nogle punkter ligner landbruget naturligvis 
andre erhvervsgrene. Dets hovedformål er at dække 
kundernes behov. De, der beskæftiger sig med landbrug, 
gør alt, hvad der står i deres magt for at leve af det. 
Sammen med de erhverv, som leverer forsyninger til 
landbruget, og dem, der forarbejder landbrugets pro­
dukter, udgør landbrugserhvervet en vigtig faktor i de 
enkelte medlemslandes økonomi. 1.3. Økonomisk set adskiller landbruget sig imidler­
tid fra andre erhverv ved, at det stadigvæk er stærkt 
afhængig af vejret, og ved, at der ingen priselasticitet 
findes i efterspørgslen efter mange af landbrugets pro­
dukter. Frie landbrugsmarkeder er derfor i sagens natur 
præget af stærke udsving, ikke mindst da de enkelte 
landbrug er for små til at påvirke markedet gennem 
justering af udbuddet; de kan ikke gøre andet end følge 
de signaler, som tilgår dem fra markedet. Derfor lægges 
der i Romtraktaten vægt på en politik, som tager sigte 
på at stabilisere markederne og sikre forsyningerne. 
1.4. I social henseende danner landbruget i vid ud­
strækning baggrund for det liv og det miljø i EF's 
landbrugsområder, som vi kender og almindeligvis 
værdsætter. Uden et rimeligt antal beskæftigede i land­
bruget ville landsbylivet let kunne miste mange af de 
kilder til beskæftigelse og tjenesteydelser, som på én 
20. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/13 
gang muliggør dets eksistens og gør det tiltrækkende. 
Ændringer i landbrugets metoder kan hurtigt føre til 
en forværring eller en forbedring af miljøet. EF har 
derfor interesse i både at give landbruget nogle vilkår, 
som sætter det i stand til fortsat at fungere som centrum 
for livet på landet, og at sørge for, at landbruget drives 
på en sådan måde, at miljøværdierne øges. Udvalget er 
enig med Kommissionen i, at landbrugspolitikken skal 
opfylde begge disse forudsætninger. 
1.5. Livsmønstret på landet skal bevares. Praktisk 
talt alle landbrug i EF drives af familier, som selv 
står for driften, og som selv fremskaffer i hvert fald 
driftskapitalen. I næsten alle medlemslande tegner fami­
lien sig for 90% eller mere af arbejdsindsatsen. Det er 
tvivlsomt, om en landbrugssektor udelukkende beståen­
de af industrielt anlagte bedrifter ville være mere effek­
tiv i økonomisk forstand; sikkert er, at det ville ændre 
landskabet og landbefolkningens livsform på helt uac­
ceptabel måde. 
1.6. Her opstår der et dilemma. 
1.7. Som Kommissionen påpeger, er den faktiske 
efterpørgsel efter de fleste produkter på både hjemme-
og eksportmarkederne stagnerende eller kun i langsom 
vækst. EF's befolkning vokser kun lidt og har allerede 
nok — nogle eksperter mener for meget — at spise. 
Importlandene i Østeuropa og udviklingslandene arbej­
der på at udvikle deres eget landbrug; lejlighedsvis 
optræder nu Indien som eksportør af hvede og Kina af 
majs. Også andre eksportlande har problemer med de 
voksende overskud. 
1.8. Efterhånden som arbejdskraftens produktivitet 
fortsat øges, bliver der brug for færre mennesker til at 
producere en given mængde animalske eller vegetabil­
ske produkter. Det er kun naturligt, at antallet.af be­
skæftigede falder, efterhånden som produktiviteten 
øges. Men følgen kan blive, at antallet af landboere 
i nogle områder falder til under det niveau, som er 
nødvendigt for, at livet på landet kan bevare sin sæd­
vanlige tiltrækning både for de egentlige landboere og 
for turister. Resultatet kan blive øget arbejdsløshed. 
Udvalget deler derfor Kommissionens bekymring i disse 
spørgsmål og erkender behovet for at gøre noget for at 
forhindre sådanne uønskede virkninger. 
2. Den fælles landbrugspolitik og dens målsætninger 
2.1. Ovennævnte særlige træk ved landbruget bevir­
ker, at der i alle industrilande findes en landbrugspoli­tik, hvis målsætninger som regel minder meget om EF-
landbrugspolitikkens. 
2.2. Det økonomiske og sociale Udvalg har altid 
støttet målsætningerne for den fælles landbrugspolitik, 
således som disse er nedfældet i Rom-traktaten og i de 
resolutioner, som ministrene vedtog på Stresa-konferen-
cen. Det noteres med tilfredshed, at Kommissionen 
fremhæver landbrugspolitikkens succes i opfyldelsen af 
disse målsætninger som målet for alle de tiltag, der er 
blevet foreslået. Men Udvalget mener, at tiden nu er 
inde til at arbejde med mere præcise definitioner af 
visse af disse målsætninger og til at omsætte dem i 
praksis. 
3. Nuværende problemer 
3.1. Udvalget er enig med Kommissionen i, at det er 
lykkedes den fælles landbrugspolitik at opfylde mange 
af målsætningerne. Udvalget er også generelt enig i 
Kommissionens beskrivelse af de problemer, som nu er 
opstået. 
3.1.1. Det første og mest presserende problem er, at 
der for mange produkters vedkommende ikke mere er 
balance mellem udbud og efterspørgsel til priser, »som 
sætter landbruget i stand til at forblive eller blive kon­
kurrencedygtigt«, hvilket blev nedfældet på Stresa-kon-
ferencen som en grundlæggende målsætning. 
3.2. For det andet er der ikke sket den højnelse af 
niveauet for dårligt stillede regioner og landbrugere, 
som ministrene håbede på. Tværtimod er kløften mel­
lem rige og fattige regioner blevet bredere, og EF's 
udvidelse vil blot skærpe problemet med de fattige 
regioner. 
3.3. For det tredje ydes der mere støtte til nogle varer 
end til andre. Letfordærvelige varer samt æg, svin og 
fjerkræ, får generelt set mindre støtte. Udvalget bemær­
ker, at de strukturbetingede overskud er mindre for de 
produkter, der får mindre udstrakt støtte. 
3.4. For det fjerde er nogle af de handelspolitiske 
indrømmelser, som de seks oprindelige EF-lande med 
stor rundhåndethed gav, da EF havde langt større un­
derskud af de pågældende produkter, nu blevet langt 
mere kostbare. 
3.5. Endelig må det erkendes, at den betoning af øget 
produktionsvolumen, som var nødvendig, da politikken 
i sin tid blev igangsat, sammen med omkostnings- og 
konkurrencepresset samt den efterspørgsel, der er blevet 
oparbejdet af de store supermarkedskæder, nu har ført 
til masseproduktion og specialisering inden for selve 
landbruget. Dette har i visse tilfælde haft uheldige kon­
sekvenser. Der er sket et fald i antallet af disponible 
sorter. Der er undertiden blevet lagt så stor vægt på 
kvantiteten, at det er gået ud over kvaliteten, og nogle 
af de nye metoder har været miljøskadelige. 
Nr. C 330/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 85 
3.6. Udvalget er videre enig med Kommissionen i, at 
alle disse problemer vil blive værre, hvis de ikke angri­
bes her og nu. Både budgetbegrænsningerne og den 
voksende politiske kritik gør en hurtig og effektiv ind­
sats påkrævet. 
3.7. Udvalget hilser derfor den diskussion velkom­
men, som Kommissionens »grønbog« har affødt. Det 
bemærkes, at »grønbogen« ikke er et fuldstændigt nyt 
forslag til generel reform af landbrugspolitikken, men 
en videreførelse og komplettering af tidligere fastlagte 
reformretningslinjer. Der er i det væsentlige tale om et 
led i gennemførelsen af den politik, som er nedfældet i 
Kommissionens svar på mandatet af 31. maj (KOM(81) 
608 endel.), og som uddybes i KOM(83) 500 endel. 
Andre led i politikken er behandlet eller vil blive be­
handlet særskilt; det gælder bl.a. vin, strukturer, mælk, 
sukker, olie og fedtstoffer. Udvalget understreger, at 
alle dele af landbruget er stærkt afhængige af hinanden 
og anmoder derfor Kommissionen om at fremlægge en 
undersøgelse af de generelle virkninger af dens foreslå­
ede reform, især med hensyn til landbrugets indkom­
ster, forbrugerpriserne og landskabs- og befolkningsud­
viklingen i EF som helhed og i de dårligst stillede 
regioner i særdeleshed. 
3.8 Udvalget bemærker, at Kommissionen i alle de 
fremlagte alternativer betragter de beslutninger, som 
allerede er truffet i Ministerrådet vedrørende garanti­
tærskler og finansiel disciplin, som givne, og at politik­
ken ifølge Kommissionen skal udformes inden for disse 
rammer. Det indebærer, at overskridelse af tærsklen 
for de produkter, hvor en sådan tærskel er fastsat, 
automatisk skulle føre til prisfald, og at ekstra bud­
getudgifter på ét område i vid udstrækning skal mod­
svares af besparelser på andre områder. Udvalget skal 
imidlertid bemærke, at politisk pression somme tider 
har gjort det umuligt for Rådet at overholde sine egne 
afgørelser; Udvalget peger tillige på Kommissionens 
bemærkning om, at ændringer i landbruget kun foregår 
langsomt, og at en ændring, som i sidste instans sparer 
penge, derfor vil kunne koste penge på kort sigt. 
3.9 Udvalget bemærker, at indtægterne i landbruget 
har haltet bagefter i forhold til gennemsnittet for resten 
af samfundet, og at stramningen af interventionsbetin-
gelserne indvirker negativt på landmændenes indkom­
ster. Enhver yderligere prisnedsættelse eller forhøjelse 
af interventionstærsklér vil efter Udvalgets opfattelse 
føre til alvorlige vanskeligheder for mange landmænd. 
3.9.1. Udvalget mener også, at det er nødvendigt at 
tage højde for virkningen af enhver ændring i land­
brugspolitikken på landbrugets støtte- og følgeerhverv. 4. Prisens funktion 
4.1. Kærnen i det problem, som den fælles land­
brugspolitik nu står over for, ligger i det mislykkede 
forsøg på at bruge prisen både som et økonomisk 
virkemiddel, dvs. for at skaffe balance mellem udbud 
og efterspørgsel, og som et socialt virkemiddel, dvs. for 
samtidig at sikre en rimelig levestandard for landbe­
folkningen som helhed. At dette er mislykkedes ansku­
eliggøres af, at produktionsoverskuddene er voksende, 
samtidig med at landmændenes realindtægter i det sid­
ste ti år i de fleste medlemsstater ikke er steget og i 
visse endog er faldet, samt af, at der er tale om stadigt 
større indtægtsforskelle inden for landbruget. Der må 
nu foretages et valg. Skal priserne bruges som socialt 
virkemiddel, er man nødt til at finde en anden metode 
til at skabe balance mellem udbud og efterspørgsel. 
Bruges priserne som økonomisk virkemiddel, er man 
nødt til at finde en anden metode til at sikre landbrugs­
befolkningen en indtægt, som samfundet kan acceptere 
som rimelig; det mest effektive middel ville være en 
direkte indkomststøtte til de fattigste landmænd og 
deltidsbeskæftigelse uden for landbruget. 
II. LØSNING AF OVERSKUDSPROBLEMET 
5. Nye kunder, nye anvendelsesmuligheder, diversifi­
cering og forskning 
5.1. Den bedste måde at løse overskudsproblemet på 
er at finde nye kunder eller alternative anvendelsesmu­
ligheder for de ressourcer, som bruges til at fremstille 
overskuddene. Kun hvis disse midler er utilstrækkelige, 
er man nødt til at ty til mere drastiske metoder. 
a) Nye kunder 
5.1.1. Nye kunder kan fremskaffes på to måder. 
Enten kan man få nye kunder til at udnytte eksisterende 
anvendelsesmuligheder af produkterne, eller man kan 
udvikle nye anvendelsesmuligheder. 
5.1.2. At få nye kunder til at udnytte produkternes 
eksisterende anvendelsesmuligheder bliver i hovedsagen 
et spørgsmål om markedsføring, og Udvalget finder, at 
man i forbindelse med landbrugspolitikken aldrig har 
været nok opmærksom på markedsføring. Man kan 
ikke forvente af Kommissionen, at den skal være eks­
pert i markedsføring, men i samarbejde med fødevarein­
dustrien og detailhandelen skulle det være muligt at 
få udviklet strategier, som kan øge afsætningen, ikke 
mindst af mediterrane afgrøder, som der stadig er en 
uopfyldt efterspørgsel efter. Der er f.eks. aldrig ført en 
20. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/15 
fælles salgskampagne for olivenolie eller blodappelsiner 
i de nordlige EF-lande, ligesom det — som hovedregel 
— heller ikke er muligt at købe EF-fremstillet appelsin­
saft i disse lande. 
5.1.3. En forbedring af markedsføringen er i vid ud­
strækning afhængig af bedre kvalitet og vellykket inno­
vation. I begge tilfælde er det vigtigt, at produkterne 
afpasses efter forbrugernes og fødevareindustriens øn­
sker. De gode erfaringer med salg af drikke-yoghurt, af 
uhomogeniseret mælk i Danmark samt af organiske 
fødevarer viser, hvad der kan gøres på markeder, som 
tilsyneladende er mættede, selv om de nævnte eksempler 
hver især er foregået i mindre målestok. 
5.1.4. Der ligger yderligere muligheder i forarbejdede 
eksportvarer. EF råder over verdens mest avancerede 
føde- og drikkevareindustri, som under lige konkurren­
cevilkår har to fordele; for det første større værditil­
vækst og beskæftigelse i EF, og for det andet flere 
afsætningsmarkeder for EF's landbrug. 
5.1.5. Efter Udvalgets opfattelse kræver disse mu­
ligheder både eksternt og internt en række ændringer i 
politikken. Det bør ikke være muligt at sælge sorter, 
som der ikke er noget marked for, til intervention; 
intervention bør være mulig for alle sorter, som der er 
et marked for, til en passende over- eller underkurs; 
interventionen bør ikke udelukkende begrænses til be­
stemte produkter, f.eks. smør og skummetmælkspulver, 
så landbrugernes og fødevareindustriens opmærksom­
hed koncentreres om disse produkter, hvorved der op­
står øget overskud af dem. Forhåndsfinansiering og 
forudfastsættelse af restitutioner for forarbejdede pro­
dukter bør ske på en sådan måde, at fødevareindustrien 
får de bedste muligheder for at opbygge et langsigtet 
marked. 
b) Nye anvendelsesmuligheder 
5.2.1. Nye anvendelsesmuligheder er tænkelige for 
alle produkter, og det er vigtigt, at forskningen går i 
retning af at udvikle sådanne anvendelsesmuligheder, 
og at den fælles landbrugspolitik indeholder incitamen­
ter til udbygning af de nye muligheder. »Grønbogen« 
handler især om nye anvendelsesmuligheder for korn; 
men Udvalget mener, at opmærksomheden bør rettes 
mod nye anvendelsesmuligheder for alle produkter, 
også de mediterrane. 
5.2.2. Udvalget finder, at kemikalie- og bioteknologi­
samt stivelsesindustrien i EF bør kunne købe EF-råva-
rer, det være sig korn eller sukker, til samme priser som 
dem, deres konkurrenter i andre lande betaler. Det må 
imidlertid erkendes, at den deraf følgende stigning i 
forbruget med den nuværende udvikling ikke kan for­ventes at absorbere mere end et eller to års stigning i 
kornproduktionen. Følgen vil derfor.blive, at problemet 
omkring kornoverskuddene mindskes, men ikke at det 
løses. 
c) Fødevarebistand 
5.3.1. Fødevarebistand kan undertiden skabe nye af­
sætningsmarkeder og undertiden nye anvendelsesmu­
ligheder. Det er EF-borgernes pligt at hjælpe verdens 
sultende befolkning, men det står fast, at uanset hvor 
omhyggeligt denne pligt opfyldes, kan det ikke ventes, 
at overskuddene vil blive reduceret ret meget. De hår­
dest ramte landes mulighed for at aftage mejeriproduk­
ter er meget begrænsede, og behovet for korn er mere 
eller mindre blevet dækket af den seneste stigning i 
tildelingerne. Endvidere må fødevarebistanden hverken 
bruges på en sådan måde, at befolkningen vænnes til 
en kost, som deres eget landbrug ikke kan fremstille, 
eller føre til, at priserne nedsættes på en sådan måde, at 
det går ud over landbrugsudviklingen i de hungerramte 
lande. 
d) Alternativ anvendelse af ressourcer 
5.4.1. Udvalget er enig nfød Kommissionen i, at der 
ikke findes nogen enkelt alternativ anvendelsesmulig­
hed, som kan absorbere samtlige de ressourcer, der ville 
blive frigjort, dersom udbuddet blev bragt i balance 
med efterspørgslen. Det finder det derfor nødvendigt at 
se nærmere først på enhver tænkelig anvendelsesmulig­
hed, hvor beskeden den end måtte være, og dernæst på 
de anvendelsesmuligheder, som kræver incitamenter, 
når blot disse ligger inden for budgettets rammer og 
ikke er dyrere end prisen for at slippe af med overskud­
dene; for det tredje bør man forhandle sig frem til 
ændringer i handelspolitikken, dersom sådanne kan 
opnås, uden at EF misligholder sine forpligtelser i hen­
hold til GATT, og uden at der gøres uforholdsmæssigt 
kostbare indrømmelser andetsteds. 
5.4.2. Kommissionen har selv peget på mange alter­
native anvendelsesmuligheder i mindre målestok, såsom 
lægeplanter og jojoba, omend flere af disse kræver 
yderligere forskning, før de kan udnyttes i praksis. 
Udvalget henleder i særdeleshed opmærksomheden på 
de muligheder, som ligger i ærter og bønner, hvor 
dyrkningsarealet allerede er udvidet kraftigt, og på mu­
lighederne for at øge anvendelsen af rapsolie og -mel, 
når blot de tekniske vanskeligheder ryddes af vejen 
ved hjælp af forskning, og når blot der kan udvikles 
ydedygtige 00-vintersorter. Den diversificering, som 
kunne lægge beslag på det største areal, og som især 
ville være værdifuld på marginaljorder, er tilplantning 
med skov, hvilket Kommissionen også nævner, men 
Nr. C 330/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 85 
dette ville kræve en form for indkomststøtte i de år, 
der går, mens træerne vokser; støtten kunne så eventuelt 
tilbagebetales, når træerne fældes. Udvalget ser gerne, 
at man undersøger mulighederne for at overføre en 
væsentlig del af de midler, som medlemsstaterne i dag 
bruger på inddæmning og dræning, til at plante skov 
for; en sådan ændring kunne også indebære miljøforde­
le. Udvalget er videre enig med Kommissionen i, at det 
er vigtigt at undersøge de muligheder, som ligger i 
hurtigtvoksende træer, såsom poppel og eucalyptus, og 
at tilskynde til, at der plantes sådanne træer. 
5.4.3. En anden måde at frigøre ressourcer på ville 
være at dyrke knapt så intensivt, f.eks. at bruge mindre 
gødning eller tilpasse antallet af dyr til det areal, der er 
til rådighed, således at den animalske gødning kan 
assimileres uden forureningsmæssige følger. Det må i 
så fald være en forudsætning, at landbrugerens ind­
komst ikke bliver lavere, end hvad han kunne tjene 
ved intensiv dyrkning. Det ville i så fald også være 
nødvendigt at lade forskningen tage sigte på at udvikle 
flere systemer for ekstensivt landbrug med lave om­
kostninger, og, når disse så er udviklet, at sætte ihærdigt 
ind på at udbrede kendskabet til dem. Et sådan program 
ville passe godt ind i Kommissionens tanker om miljøet, 
hvor der opstår problemer både som følge af intensiv 
brug af kvælstofholdige gødningsmidler og som følge 
af den gylle, der fremkommer ved intensiv husdyravl. 
5.4.4. Der er også muligheder i »biodynamisk« land­
brug. Efterspørgslen efter »biodynamisk« producerede 
fødevarer er voksende; det, der nu kræves, er et 
mærknings- og inspektionssystem, som kan give købe­
ren tillid til, at de fødevarer, han betaler overpris for, 
virkelig er produceret »biodynamisk«. 
e) Alternativ anvendelse af arbejdskraft 
5.5.1. Udvalget anser det for vigtigt at sørge for 
alternative beskæftigelsesmuligheder for landbe­
folkningen. Der kan tænkes på udvikling af tjeneste­
ydelser f.eks. i forbindelse med dyreparker, rekreative 
aktiviteter, ferieboliger og uddannelsesmuligheder. 
f) Handelen med tredjelande 
5.6.1. Udvalget finder Kommissionens forslag tem­
melig vage. Hovedideen er øjensynlig, at det måske er 
muligt at mindske beskyttelsen for visse produkters 
vedkommende og øge den for andre produkter og såle­
des gøre det mere rentabelt at lægge produktionen om 
fra korn til andre afgrøder. Udvalget erkender, at det 
er teoretisk muligt, men tvivler på, at der kan opnås 
særligt meget i praksis. På grund af EF-markedets be­
tydning for en lang række forskellige leverandører, vil 
enhver ophævelse af bundne toldsatser, der i GATT er fastsat til nul eller meget lavt, sandsynligvis blive 
særdeles kostbar i kompensationer og derfor blive be­
grænset, hvilket også Kommissionen selv synes at erken­
de. Udvalget har altid støttet stabiliseringen af importen 
af kornsubstitutionsprodukter og er stadig af den me­
ning, at Kommissionen bør give denne høj prioritet i 
forhandlingerne. 
5.6.2. Udvalget mener, at man bør sætte meget ind 
på at få koordineret salgspolitikken med andre korneks­
portører og at opnå en aftale i GATT om reglerne 
for konkurrence på eksportmarkeder, og især om alle 
former for statsstøtte. I mellemtiden vil Udvalget støtte 
foranstaltninger, der sætter EF i stand til at måle sig 
med sine konkurrenter; man kunne f.eks. anvende de 
normale bestemmelser for eksportkredit og -forsikring 
på landbrugseksporten, yde bløde lån til udviklingslan­
de, som ikke har behov for fødevarehjælp, men konces­
sionsvilkår, samt langsigtede kontrakter, hvor det er 
muligt at indgå dem på gensidigt favorable vilkår. 
5.6.3. Eksport af forarbejdede produkter bør fore­
trækkes frem for eksport af uforarbejdede, og eksport-
restitutionsordningerne bør afspejle dette. Der er behov 
for at forbedre præfinansierings- og forskudsordninger-
ne for levnedsmiddelindustrien. 
5.6.4. Udvalget mener, at en jævn eksportudvikling 
og muligheden for at forudsige budgetudgifter kræver 
større monetær stabilitet, end man har set i de senere 
år. 
5.6.5. Udvalget understreger betydningen af at sikre 
sig, at de skridt, Fællesskabet tager for at begrænse 
sin egen produktion, ikke ophæves af konkurrenternes 
ekspansion. 
g) Inddragelse af landbrugsjord 
5.7.1. Kommissionen nævner to steder den mulighed, 
at der trækkes landbrugsjord bort fra produktionen, 
nemlig i afsnittet om miljø og igen som en af de mulige 
socialpolitiske foranstaltninger. 
5.7.2. Udvalget mener, at det sikkert ofte er ønskeligt 
at omlægge landbrugsjord til alternative anvendelses­
formål, f.eks. rekreative formål og turisme, bevarelse 
af vild flora, oprettelse af reservater for dyrelivet, gen­
skabelse af levende hegn og landbrug med løvskov­
strækninger samt beboelse. Men i hvert tilfælde må 
værdien af den nye anvendelse berettige udgifterne. 
Den heraf følgende nedbringelse af overskuddene ville 
20. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/17 
imidlertid spare Fællesskabet penge, skabe plads for 
større udgifter og begrunde et EF-bidrag. 
5.7.3. Udvalget mener ikke, som det forklares under 
punkt 11.7., at inddragelse af landbrugsjord kan beretti­
ges som en form for indkomststøtte, men derimod nok 
som en metode til nedbringelse af overskud. 
III. FORANSTALTNINGER FOR KORNPRODUKTER 
6.1. Kommissionen viser i »grønbogen« stor interesse 
for kornsektoren. 
6.2. Udvalget er blevet oplyst om, at Kommissionen 
meget snart vil forelægge et memorandum vedrørende 
revisionen af den fælles markedsordning for korn. 
6.3. Udvalget ønsker derfor først at udtale sig mere 
definitivt, når den har modtaget dette memorandum. 
Nedenstående betragtninger fremsættes dog som svar 
på det, der i »grønbogen« er fremført vedrørende korn­
sektoren. 
6.4. Udvalget finder en forsigtig prispolitik nødven­
dig som et middel til bekæmpelse af de strukturelle 
overskud, men mener, at en sådan politik alene ikke vil 
kunne skabe bedre ligevægt på markedet, uden at det 
får uacceptable sociale og politiske følgevirkninger. 
6.5. Udvalget er klar over, at der ikke kan forventes 
nogen større stigning i den samlede efterspørgsel. Imid­
lertid kan man overveje at udnytte produktionspoten-
tiellet anderledes som led i en afgrødediversificering 
parallelt med en diversificering af udnyttelsen af den 
vegetabilske produktion til industriformål. 
6.6. Afgrødediversificering rummer mangfoldige 
muligheder, som spænder fra lægeplanter til proteinhol­
dige eller olie- og proteinholdige planter, eller beplant­
ning med skov, hvor forholdet mellem omkostninger 
og afkast på mellemlangt og langt sigt bør undersøges 
nærmere. 
6.7. En sådan udvikling af produktionen af de afgrø­
der, der er underskud af i EF, bør fremhjælpes via en 
forøgelse af EUGFL-garantisektionens budget. 
6.8. En række midler kunne tjene til en effektiv iværksættelse af sådanne foranstaltninger. En af mu­
lighederne er brugen af »medansvar« i kornsektoren. 
6.9. Det er i dag dyrt at tilsætte benzin bioethanol, 
som er fremstillet af landbrugsråvarer. Udvalget henstil­
ler, at man finansierer ny forskning med det formål at 
nedbringe omkostningerne, og at man tillige undersøger 
konsekvenserne for beskæftigelsen, regionaludviklingen 
og EF's raffinaderier. 
6.10. Udvalget vil tage nærmere stilling til disse 
spørgsmål, når Kommissionens forslag foreligger om 
kort tid. 
6.11. En aktiv handelspolitik kan mindske kornpro­
blemet. Udvalget støtter alle bestræbelser, som — uden 
at øge de samlede udgifter — kan gøre eksportpolitik­
ken mere effektiv, f.eks. eksportkreditter og -forsikring, 
nærmere regler om samhandelens omfang, forhandling 
af mellem- og langfristede kontrakter, kvalitetsnormer 
og øget kontrol. 
6.12. Som nævnt i et nyligt forslag til udtalelse om 
»landbruget og GATT« støtter Udvalget tanken om 
aftaler mellem de vigtigste eksportlande for derigennem 
at justere udbuddet af landbrugets overskudspro­
duktion på verdensmarkederne, så man undgår en kon­
kurrence baseret på overdreven støtte. 
IV. FORSKNING OG OPLYSNINGSVIRKS-OMHED 
7.1. Det er vigtigt at sætte alt ind på gennem forsk­
ning og oplysningsvirksomhed at bistå landbrugerne 
med at nedbringe deres omkostninger og med at få 
nedbragt omkostningerne i fødevarekæden mellem 
landbruget og forbrugerne. 
7.2. Dette forudsætter omfattende forskning og råd­
givning med henblik på f.eks. et lavere forbrug af rå-
og hjælpestoffer, ligesom landbrugerne bør instrueres 
om de mest økonomiske driftsformer. 
7.3. Udvalget finder, at Kommissionen bør forske 
mere i årsagerne til de store forskelle mellem medlems­
staterne med hensyn til landbrugernes omkostninger 
ved indkøb af rå- og hjælpestoffer, ligesom man bør 
søge at finde frem til metoder til nedbringelse af distri­
butionsomkostningerne. 
Nr. C 330/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 85 
7.4. Endelig mener Udvalget, at forskningen i langt 
højere grad end i dag bør tage sigte på at forbedre 
rentabiliteten af afgrøder, der kan udgøre et alternativ 
til korn, enten ved at man stabiliserer eller øger udbyt­
tet, eller ved at man sørger for, at de kan dyrkes på 
større arealer, eller ved at man eliminerer deres mangler, 
f.eks. glucosinolater i rapsfrø. Der bør satses mere på 
skovområder; hidtil har man ikke beskæftiget sig ret 
meget med træers genetik. Al forskning på dette område 
bør kunne opnå en væsentlig EF-støtte. 
V. DEN FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK OG 
MILJØET 
8.1. Udvalget er enig med Kommissionen i at frem­
hæve, at landbrug og skovbrug spiller en særdeles vigtig 
rolle i beskyttelsen og bevarelsen af miljøet på landet. 
Landbruget og skovbruget har hidtil som hovedkilde til 
fødevarer, råstoffer og vedvarende energiformer i det 
væsentlige bidraget på egen bekostning til miljøets og 
landskabets udformning og bevarelse. Specielt træder 
dette klart frem, når der er tale om bakke- og især 
bjergområder, som ikke ville være beboelige uden land-
og skovbrugets tilstedeværelse, og som ikke rummer 
nogen anden erhvervsmulighed. Gennem bevarelse af 
et naturligt miljø skaber landbruget og skovbruget også 
forudsætningerne for de erhverv, der er knyttet til turis­
men og fritidsaktiviteterne, som får stadig større betyd­
ning i vore dages industrisamfund. 
8.2. I virkeligheden var det land- og skovbruget, der 
som det første erhverv måtte lide under følgerne af 
en lang række forskellige former for forurening fra 
naturlige ressourcer, som det er afhængigt af (det være 
sig vand, luft eller jord), og i den forbindelse har man 
alt for ofte overset, at kilderne til disse former for 
forurening i al væsentlighed er industrien og byerne, 
som undertiden ligger langt væk (grænseoverskridende 
emissioner). 
8.3. Derfor følger Udvalget med stor interesse Fæl­
lesskabets indsats inden for miljøpolitikken, som kan 
få meget positive virkninger for land- og skovbruget. 
En nedsættelse af luftforureningen — specielt en be-
'kæmpelse af sur regn — og af forureningen af overflade-
og grundvandet vil faktisk have en meget positiv 
virkning på de betingelser, land- og skovbruget produ­
cerer under. 
8.4. Udvalget er enig med Kommissionen i, at miljø-
forurenende landbrugsmetoder skal undgås i så vid 
udstrækning som muligt. En af landbrugskonsulenttje­
nesternes fornemste opgaver er derfor at vise landbru­
gerne, på hvilken måde de kan begrænse brugen af 
pesticider og gødningsstoffer til et minimum og at gøre dem opmærksomme på, at sådanne produkter ikke må 
benyttes, dersom de indebærer en fare for befolkningens 
eller dyrenes sundhed. Udvalget mener endvidere, at 
landbrugsaffaldets forurening af overfladevand skal fo­
rebygges, at der ikke må udledes spildevand, hvis det 
kan ødelægge fiskebestande, samt at både landbrugsbe­
drifter og bedrifter i andre sektorer skal være forpligte­
de til at underkaste nye projekter en godkendelsesproce­
dure. Udvalget kan tilslutte sig princippet om, at »for­
ureneren betaler«, vel vidende, at det i landbrugssekto­
ren undertiden kan være vanskeligt at efterspore 
forureneren, f.eks. når der er tale om nitratforurening 
af vand. Der hersker undertiden divergerende meninger 
om brugen af sådanne foranstaltninger. Udvalget vil 
tage stilling til de relevante bestemmelser, når det senere 
bliver anmodet om udtalelse om Kommissionens forslag 
til forordninger og direktiver derom. 
8.5. Udvalget lægger også vægt på, at landbruget er 
i stand til at yde et væsentligt bidrag til løsning af 
en række miljøproblemer, f.eks. erstatning af bly med 
ethanol i benzin, bio-nedbrydelige produkter fremstillet 
af landbrugsråstoffer (plastik, pesticider, vaskepul­
ver ...), samt positive virkninger af en diversificering 
af landbrugets produktion for miljø og landskab (se 
endvidere ovenfor). 
8.6. Efter Udvalgets mening må positive og frivillige 
foranstaltninger under alle omstændigheder have prio­
ritet. De skal bidrage til at forbedre miljøet og sidelø­
bende hermed sikre bedrifternes overlevelse og til­
pasningsevne; deres hovedformål må ikke være at ned­
bringe produktionen. 
8.7. Udvalget lægger også vægt på, at der udfoldes 
vedholdende bestræbelser inden for landbrugsforsk­
ning, oplysningsarbejde og uddannelse af landbrugere, 
og at der træffes de nødvendige basisforanstaltninger 
for denne information, således at landbrugerne får mu­
lighed for at forbedre deres produktivitet under iagtta­
gelse af miljøhensyn og med hensyntagen til landbrugs-
næringsmidlernes kvalitet. Man finder det positivt, at 
tyngdepunktet i Kommissionens »grønbog« netop ligger 
på disse felter. 
8.8. Udvalget er af den opfattelse, at der på dette 
område først og fremmest må fastlægges fælles regler 
(tilnærmelse af lovgivningerne vedrørende anvendelse 
af plantebehandlingsmidler, gødning, hormoner m.v.), 
og at importerede produkter skal underkastes samme 
regler som produkter med oprindelse i Fællesskabet. 
Det står helt klart, at de indførte foranstaltninger alle 
har umiddelbare økonomiske virkninger og øver direkte 
20. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/19 
indflydelse på virksomhedernes relative konkurrence­
evne. 
8.9. Der bør drages omsorg for, at Fællesskabet, når 
det fastlægger grænser eller restriktioner af miljø- eller 
forbrugerbeskyttelseshensyn, lægger den fornødne for­
sigtighed for dagen, så de pågældende normer rent 
faktisk kan overholdes (f.eks. i forbindelse med det 
højst tilladte nitratindhold i drikkevand). 
VI. SOCIALPOLITIK 
9. Lønarbejdere 
9.1. Udvalget lægger vægt på, at man ved ud­
formningen af enhver politik tager højde for landarbej­
dernes stilling — både de sæson- og de fast beskæftige­
de. Den nuværende politik beskæftiger sig ikke meget 
med deres problemer; undertiden, f.eks. ved pålæggelse 
af kvoter, er politikken tilmed til ugunst for landarbej­
derne. Deres indkomster er ellers som regel meget lave, 
og deres arbejdspladser kommer tit i fare, når tiderne er 
vanskelige eller produktionen skal nedskæres. Mellem 
1970 og 1980 gik der over en kvart million lønarbejds­
pladser tabt i de ni EF-lande. 
9.2. Udvalget ville finde det på sin plads, at der blev 
ydet øget godtgørelse for tab af arbejde og blev givet 
mulighed for førtidspensionering til lønarbejdere, som 
mister deres beskæftigelse som følge af ændringer i 
den fælles landbrugspolitik; EF bør dække en del af 
omkostningerne ved disse ekstra ydelser. 
10. Arbejdspladser 
10.1. Der består to problemer. 
10.1.1. For det første må antallet af beskæftigede i 
landbruget, som har været faldende igennem mange år, 
efter Udvalgets mening forventes at falde yderligere. 
Det er derfor vigtigt, at de, der rammes af arbejdsløshed, 
kan finde beskæftigelse andetsteds. Dette forudsætter 
både omfattende omskolingsprogrammer og et bevidst 
forsøg på at skabe beskæftigelse i samtlige de landdi­
strikter, som er hårdt ramt, og ikke kun de distrikter, 
som vil høste fordel af de allerede planlagte integrerede 
udviklingsprogrammer. 
10.1.2. For det andet er mange af de ansatte inden 
for landbrugserhvervet beskæftiget med landbrug under 
halvdelen af deres tid. En femtedel er beskæftiget med 
landbrug under en fjerdedel af deres tid. Skal erhvervs­grundlaget i landdistrikterne bevares, er det vigtigt, at 
mange af de beskæftigede fortsætter inden for land­
brugserhvervet; det gælder ikke mindst i de dårligt 
stillede regioner. Udvalget er derfor tilfreds med, at 
Kommissionen understreger betydningen af deltidsar­
bejde uden for landbruget, men i landbrugsområder. 
Sådant deltidsarbejde kan antage mange former, lige 
fra fiskeri til udlejning af værelser og beskæftigelse med 
håndværk. I mange tilfælde vil det også være ønskeligt, 
at den ene ægtefælle tager heltidsarbejde uden for land­
bruget, mens den anden passer landbrugsbedriften. 
Over en fjerdedel af alle landmænd har allerede andet 
arbejde, og dette tal kan meget vel være sat for lavt; 
det omfatter ikke ægtefæller inden for andre erhverv. 
Udvalget mener, at der bør sættes alt ind på at tilskynde 
til sådan beskæftigelse uden for landbrugsbedriften. 
11. Indkomststøtte 
11.1. Direkte indkomstoverførsler er ikke noget al­
ternativ til en pris- og markedspolitik, som gør det 
muligt for gennemsnitsbedrifter at opretholde rimelige 
indkomster. Som supplement til ugunstigt stillede regio­
ner har indkomstoverførsler imidlertid gennem længere 
tid været en nødvendig foranstaltning. Direkte ind­
komstoverførsler kan supplere utilstrækkelige indkom­
ster på landbrugsbedrifterne og kompensere for den 
indsats landbruget yder i de ugunstigt stillede regioner 
til landskabets bevarelse. I de regioner, hvor ind­
komstoverførslerne anvendes, har de udviklet sig til at 
være en væsentlig del af den faktiske indkomststøtte. 
Overførslerne bør anvendes i videre omfang, således at 
perifert beliggende områder i EF kan holdes under 
dyrkning og således, at de regionale bosiddelses- og 
erhvervsstrukturer bliver styrkede. 
11.2. Endvidere mener Udvalget, at direkte ind­
komststøtte er det bedste middel til afhjælpning af 
fattigdommen og de overgangsproblemer, som de store 
ændringer i den fælles landbrugspolitik medfører. 
11.3. Man nærer ikke desto mindre alvorlige betæn­
keligheder ved de valgmuligheder, Kommissionen op­
stiller. De ville koste en del penge, hvilket, som Kommis­
sionen da også gør klart, ville mindske de ressourcer, 
der er til rådighed for andre områder af den fælles 
landbrugspolitik. De er ikke præcist målrettede mod de 
fattige eller mod de landbrugere,. som vil få de mest 
alvorlige overgangsproblemer. De er ikke sat i relation 
til, hvad der bliver gjort for andre grupper i samfundet. 
Nr. C 330/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 85 
11.4. Det første forslag går ud på at udvide førtids­
pensioneringen. Udvalget mener, at en sådan ordning 
har adskillige ulemper. Den ville ikke mindske produk­
tionen, idet de landbrugere, der overtager bedrifterne, 
sandsynligvis ville være mere produktive; der er ikke 
fastsat nogen indkomstgrænse; det foreslåede pensions-
beløb er højt i forhold til de pensionsbeløb, der udbeta­
les ved den normale pensionsalder i flere medlemsstater. 
11.5. Det andet forslag sigter mod at yde støtte til 
de landbrugere, som bliver stillet over for særligt store 
vanskeligheder i forbindelse med ændringer i den fælles 
landbrugspolitik. Kommissionen omtaler de landbruge­
re, der har en stor gældsbyrde som følge af investerin­
ger, de har foretaget på basis af den hidtil gældende 
fælles landbrugspolitik, og de bedrifter, som må omlæg­
ges til andre afgrøder, men som med tiden vil blive 
rentable. Men den foreliggende ordning, som vil koste 
4 til 5 mio ECU, anvender ingen af disse kriterier. 
Udvalget ville kunne give sin tilslutning til en ordning, 
der specifikt tager sigte på at lette omlægning til andre 
afgrøder end korn og på i en overgangsperiode at yde 
finansiel støtte til landbrugere, der har en usædvanlig 
stor gældsbyrde som følge af investeringer, de har fore­
taget på basis af den hidtil gældende fælles landbrugs­
politik, men den anser Kommissionens ordning for at 
være for vag og for altomfattende. 
11.6. Den tredje ordning sigter mod at yde støtte til 
landbrugere,, hvis indkomst ligger under en vis andel af 
indkomsten på regionalt plan. Udvalget bifalder forsla­
get, men er af den opfattelse, at en sådan ordning, 
uanset hvilken form den end måtte få, må ses i sammen­
hæng med de ordninger, der gælder for andre lav­
indkomstgrupper i hver medlemsstat. Udvalget mener, 
at dette rejser en række komplicerede problemer, som 
Kommissionen ikke synes at have overvejet endnu. 
11.7. Den fjerde ordning drejer sig om opgivelse af 
landbrugsjord til produktionsformål. Udvalget mener, 
at en sådan ordning kan overvejes, hvis man derved 
mindsker en overskudsproduktion på en billig måde. 
Det er usandsynligt, at den skulle afhjælpe fattigdom­
men. Endvidere ville Udvalget ikke kunne godtage, at 
man betalte mere for opgivelse af jorden end det afkast, 
den giver, ellers ville der blive skabt en yderst uheldig 
præcedens for andre erhverv. 
11.8. Udvalget mener, at visse kriterier må være op­
fyldt, uanset hvilke indkomststøtteordninger der brin­
ges i anvendelse. 
11.9. For så vidt som formålet med sådanne ordning­
er er at gøre det muligt for rentable landbrugsbedrifter 
at komme igennem den overgangsperiode, hvor de 
tilpasser sig reformerne i den fælles landbrugspolitik, 
må de for det første yde en finansiel støtte, der er nøje begrænset til kun at opveje en del af det indkomsttab, 
som reformerne medfører; for det andet må de ikke 
mindske virkningen af de reformer, der gennemføres 
med henblik på at mindske produktionen, og for det 
tredje på de være tidsbegrænsede og degressive i den 
periode, de er i kraft. 
11.10. For så vidt som formålet med ordningerne er 
at afhjælpe fattigdom, må de for det første ikke gøre 
nogen forskel på landbrugere og landarbejdere; for det 
andet må de tage ægtefællernes samlede indkomst i 
betragtning og ikke blot indkomsten fra landbruget, 
og for det tredje må de ikke behandle landbrugerne 
væsentligt anderledes end andre samfundsgrupper i 
medlemsstaten, der er lige så fattige. 
11.11. Udvalget kunne give sin tilslutning til, at Fæl­
lesskabet bidrager til direkte indkomststøtteordninger, 
der opfylder disse kriterier. Bidraget skulle være afpas­
set efter medlemsstaternes relative velstandsniveau. Det 
skulle betales ud af en passende udvidet Socialfond, 
således at udbetalingerne bliver umiddelbart sammen­
lignelige med udbetalingerne til andre sociale formål, og 
således at man undgår at overbelaste de budgetmæssige 
bevillinger til den fælles landbrugspolitik. 
VII. REGIONALPOLITIK 
12.1. Udvalget beklager, at Kommissionen i sin 
»grønbog« ikke henviser til sine egne undersøgelser over 
landbrugspolitikkens regionale følgevirkninger, hvoraf 
det fremgår, at de økonomiske og sociale forskelle 
mellem regionerne er voksende. 
12.2. Visse resultater er opnået gennem landbrugspo­
litikken i retning af at mindske disse forskelle, navnlig 
inden for den særlige middelhavspolitik og de særlige 
foranstaltninger for bjergområder og ugunstigt stillede 
områder. Nogle af »grønbogens« forslag om subsidier 
til jobskabelse vil også være til gavn for disse ugunstigt 
stillede områder med stor arbejdsløshed. 
12.3. Imidlertid vil mange af de i »grønbogen« inde­
holdte forslag med hensyn til beskæftigelsen og land­
brugets lavindkomstgrupper have den stærkeste effekt 
i de ugunstigt stillede områder. Der er derfor på dette 
punkt brug for en særlig politik, hvor der også tages 
højde for de problemer, der opstår med udvidelsen, og 
således at der bidrages til udjævningen af de nuværende 
skævheder inden for EF. 
20. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/21 
12.4. Udvalget er enig med Kommissionen i, at land­
brugssektorens problemer i de ugunstigt stillede områ­
der må løses inden for den generelle regionaludviklings­
politik. Udvalget har derfor altid støttet de oprindelige 
integrerede forsøgsprogrammer og de integrerede mid­
delhavsprogrammer. Udvalget noterer sig Kommissio­
nens erklæring i »grønbogen« om, at samme holdning 
bør indtages under udformningen af den nye struktur­
politik og revisionen af Regionaludviklingsfonden. 
12.5. Udvalget mener, at politikken også skal afspejle 
landbrugets udvidede rolle, hvortil hører miljøbeskyt­
telse, jobskabelse og afhjælpning af sulten på verdens­
plan samt fremstilling af de traditionelle landbrugspro­
dukter. 
12.6. Udvalget mener, at man må være særligt op­
mærksom på problemerne i bjergområder, på de sydlige 
øer og på de ugunstigt stillede områder omkring Mid­
delhavet og i Nordeuropa, hvor landbruget er det vigtig­
ste grundlag for beskæftigelsen. 
12.7. Udvalget mener, at man må være særlig op­
mærksom på de regioner, hvis økonomi overvejende 
afhænger af specielle landbrugsprodukter, og hvor man 
ikke har nogen reelle alternativer. Man er her ekstra 
sårbar over for presset fra udviklingen, og der bør 
træffes foranstaltninger til sikring af de værdier, disse 
aktiviteter repræsenterer for Fællesskabet og for regio­
nerne. 
12.8. En række af disse problemer kan tænkes at 
finde en løsning inden for rammerne af en fælles land­
brugspolitik i en ny skikkelse. Udvalget understreger 
dog, at en mere effektiv regionalpolitik med flere finan­
sielle midler til sin rådighed også vil være nødvendig. 
VIII. KONKLUSIONER 
13.1. Grundprincipperne og de konkrete forslag i 
»grønbogen« indgår i varetagelsen af det mandat, som 
Kommissionen fik overdraget af stats- og regerings­
cheferne på Det europæiske Råd i Stuttgart. De 
retningslinjer, som dér blev fastlagt, har været bestem­
mende for forhandlingerne om prisfastsættelsen gen­
nem de seneste år, og der er blevet truffet en række 
afgørelser f.eks. med hensyn til: 
— produktionsmål og garantitærskler for visse pro­
dukter, 
— kvoteordninger for mejeriproduktionen, 
— obligatorisk destillation af vin, 
— budgetdisciplin. 
13.2. Udvalget beklager, at Kommissionen i sin 
»grønbog« ikke fremlægger et materiale, som kan belyse de positive eller negative resultater af de seneste foran­
staltninger, lige som det savner konkrete tal på de 
forventede konsekvenser af Kommissionens forslag på 
bl.a. følgende punkter: 
— de reale indvirkninger på prisniveauet, 
— indvirkningerne på landbrugernes indkomster og 
beskæftigelsen i landbruget, 
— det forventede omfang af de med den direkte ind­
komststøtte forbundne udgifter, 
— de planlagte foranstaltningers finansielle indvirk­
ning på medlemsstaternes og EF's landbrugsud­
gifter, 
— indvirkningen af de foreslåede foranstaltninger i 
EF's forskellige regioner. 
13.3. Disse mangler gør det vanskeligt at vurdere de 
nye retningslinjers muligheder og følgevirkninger. 
13.4. Resultaterne af den fælles landbrugspolitik sva­
rer stort set til de målsætninger, som blev fastlagt for 
denne politik i Rom-traktaten og i Stresa-aftalerne. 
13.5. Der er imidlertid opstået stadig større ind­
komstskævheder og udviklingsforskelle mellem land­
brugerne indbyrdes og mellem EF's enkelte regioner, og 
for en række produkters vedkommende er der opstået 
strukturel uligevægt mellem udbud og efterspørgsel. 
13.6. Udvalget erkender nødvendigheden af en ny 
strategi, som tager højde for: 
— behovet for i videst muligt omfang at fastholde 
revisionen af landbrugspolitikken som en helhed, 
hvilket er den eneste mulighed for at sikre den størst 
mulige ligelighed i fordelingen af ressourcerne og af 
de ofre, revisionen indebærer. Systemet med særskil­
te ordninger for de enkelte produkter, som Kommis­
sionen tilstræber gennemført i denne fase af refor­
men, harmonerer ikke med de erklærede mål­
sætninger om bedre økonomisk og social ligevægt, 
og endnu mindre med målet om at opnå den nødven­
dige opbakning bag disse, 
— målsætningen om at rette op på de regionale 
skævheder, 
— nødvendigheden af jobskabende tiltag og indkomst­
supplerende ydelser til ledige lønmodtagere, med 
særligt henblik på de sæsonledige, som ofte overses, 
— kravene om økonomisk rationalisering, 
Nr. C 330/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 85 
— de tvingende budgethensyn, 
— en bedre udnyttelse af de eksisterende muligheder 
på EF's interne marked, som kommer til at udgøre 
en handelsmæssig enhed med 320 mio forbrugere, 
— en rimelig plads til landbrugseksporten inden for 
EF's samlede eksport, 
— betydningen af, at der udføres forarbejdede pro­
dukter, 
— forbrugernes efterspørgsel efter kvalitetsprodukter, 
—: den sociale og menneskelige balance i landbruget 
og i landdistrikterne, 
— bevarelsen af familiebruget og beskæftigelsen i land­
bruget samt tilvejebringelsen af rimelige vilkår for 
unge landmænds etablering, 
— bevarelsen af den europæiske naturarv, 
— miljøbeskyttelsen. 
13.7. Udvalget mener imidlertid, at den nødvendige, 
stramme økonomiske politik og de forandringer, den 
medfører, vil få alvorlige sociale følger. 
13.8. Landbrugsstøtten er ikke større i Europa end i 
USA, og den er mindre end i Japan og i visse andre 
industrialiserede lande. 
13.9. Udgifterne til FEOGA's garantisektion er som 
følge af pris- og markedsstøttemekanismerne imidlertid 
Bruxelles, den 30. oktober 1985. støt stigende for visse produkters vedkommende, 
hvorved der er skabt alvorlig uligevægt mellem udbud 
og faktisk efterspørgsel, produktioner, regioner og land­
brugernes indkomster. 
13.10. Udvalget erkender nødvendigheden af de 
finansielle begrænsninger, Rådet har fastlagt, og finder 
at hele spørgsmålet drejer sig om at bruge de midler, 
der er stillet til EUGFL's rådighed, på en anderledes og 
bedre måde. 
13.11. Udvalget henstiller, at man finder frem til: 
— en anderledes fordeling af bevillingerne med henblik 
på at opnå en rimelig produktionsbalance, der kan 
opfylde den faktiske efterspørgsel på det interne og 
eksterne marked, 
— en bedre indkomstfordeling til opretholdelse af en 
landbrugsaktivitet, der er uundværlig i mange egne 
af EF, 
— en større selvforsyning med produkter, der er stor 
mangel på, og som EF importerer fra andre industri­
aliserede lande, 
— en effektiv indsats til styring og derefter til reduktion 
af produktionsomkostningerne (f.éks. finansierings­
omkostningerne), som samtidig giver mulighed for 
at undgå større økonomiske og handelsmæssige 
forvridninger, 
— en styrkelse af regionalpolitikken og fremme af ud­
viklingsprogrammer, der spænder over flere sekto­
rer, således at man samtidig fremmer en positiv 
udvikling i de sociale strukturer i landbrugsområ­
derne. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
20. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 330/23 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
A. Forkastede ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag til afdelingens udtalelse, som var indgivet i overensstemmelse med forretningsorde­
nen, blev forkastet af Udvalget under debatten: 
Pkt 2.2. 
»Dette gælder navnlig målsætningen om et rimeligt prisniveau for forbrugerne, som hidtil ikke har været 
skænket megen opmærksomhed. Efter ØSU's opfattelse kan begrebet »rimelige forbrugerpriser« bedst forstås 
som »det prisniveau, som på mellemlang sigt bringer udbud og efterspørgsel i ligevægt på et frit marked«. 
Hvad det eksterne aspekt angår, bør dertil yderligere tilføjes, at det i den sammenhæng må tages i betragtning, 
i hvilket omfang EF-præferencen skal være gældende«. 
Resultatet af afstemningen 
17 stemte for, 67 stemte imod, 10 stemte hverken for eller imod. 
Pkt 3.3. 
Sidste sætning udgår til fordel for følgende: 
»ØSU konstaterer, at der generelt er en sammenhæng mellem de strukturelle overskud og niveauet for den 
støtte, det pågældende produkt modtager«. 
Resultatet af afstemningen 
Et stort flertal. 
Pkt 5.1.5., 10 linje 
Ordet »restitutioner« udgår. 
Resultatet af afstemningen 
Et stort flertal. 
Pkt. 5.4.2. 
Punktummet, der indledes: 
»Afdelingen ser gerne...« (linje 9 på side 14) 
erstattes af følgende: 
»Udvalget ser gerne, at der stilles omfattende pengemidler til rådighed for skovbruget. Grundforbedring 
og dræning er fortsat nødvendig. Endvidere kunne man foretage undersøgelser af grundforbedrings- og 
dræningsarbejdets indvirkning på landbrugsudviklingen og miljøet«. 
Resultatet af afstemningen 
Et stort flertal. 
Pkt. 5.6.2., linje 4 til 6 
Sætningen »I mellemtiden vil afdelingen støtte... konkurrenter;« udgår. Teksten fortsættes: 
»Man kunne således sætte mere ind på anvendelsen af de normale bestemmelser... etc.« 
Resultatet af afstemningen 
Et stort flertal. 
Pkt. 5.6.3. 
Punktet udgår. 
Resultatet af afstemningen 
Et stort flertal. 
Pkt. 6.7 
Punktet udgår. 
Nr. C 330/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 20. 12. 85 
Resultatet af afstemningen 
Et stort flertal. 
B. Følgende afsnit i afdelingens udtalelse erstattedes af ændringsforslag, som blev vedtaget under debatten 
8.4. Afdelingen fremhæver, at når landbrugerne undertiden så sig nødsaget til at intensivere deres produk­
tion, øge anvendelsen af gødning, plantebehandlingsmidler m.v. med de negative ledsagefænomener, som 
dette affødte, var det fordi det i alt væsentlighed for dem drejede sig om at sikre deres, familiens og bedriftens 
eksistens og at tage konkurrencen op med identiske indførte produkter og erstatningsvarer. Derfor er 
landbrugssektoren, forudsat der træffes egnede bestemmelser og foranstaltninger til udligning og godtgørelse, 
og de hertil krævede finansielle midler afsættes, udover dem, der allerede er opført på EUGFL's budget, rede 
til: 
a) at påtage sig endnu kraftigere foranstaltninger, som kan sikre en bedre beskyttelse af miljøet, af vandløbene 
og af luften (optimal indsats af gødning, plantebehandlingsmidler m.v.), 
b) at bidrage yderligere til landskabspleje, at træffe foranstaltninger til plantning af ny skov, at genoprette 
zoner for bevarelse af dyre- og plantearter osv. 
Resultatet af afstemningen 
64 stemte for, 33 stemte imod, 12 stemte hverken for eller imod. 
12.8. Hvis regionaludviklingspolitikken i alle disse funktioner skal føre til rimelige resultater, vil det efter 
afdelingens opfattelse være nødvendigt at stille flere midler til dens rådighed. 
Resultatet af afstemningen 
Enstemmighed for. 
Udtalelse om retningslinjer for en styrkelse af forbindelserne mellem Fællesskabet og Latin­
amerika 
(85/C 330/06) 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber anmodede i brev af 12. april 1984 om Det 
økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om retningslinjer for en styrkelse af forbindelserne 
mellem Fællesskabet og Latinamerika. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for forbindelser med tredjelande, 
som udpegede Anna Bredima til ordfører. Afdelingen vedtog sin udtalelse den 10. september 
1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 230. plenarforsamling den 31. oktober 1985, 
med 8 stemmer imod, mens 7 hverken stemte for eller imod, følgende udtalelse: 
1. Det økonomiske og sociale Udvalg udtrykker til­
fredshed med, at der på det senest er sket store frem­
skridt i demokratiseringsprocessen i de fleste latiname­
rikanske lande og håber, at de resterende autoritære 
regimer hurtigt vil følge efter. Disse landes politiske og 
økonomiske demokratisering og deres forsøg på en 
regional løsning af deres økonomiske problemer er årsa­
gen til, at Udvalget tilslutter sig Kommissionens opfor­
dring til at udbygge forbindelserne mellem Fællesskabet 
og Latinamerika. Dette bliver yderligere aktuelt med 
Spaniens og Portugals tiltrædelse af Fællesskabet. 2. Udvalget er enig med Kommissionen i, at forbin­
delserne mellem Fællesskabet og Latinamerika bør 
indgå i en global ramme på tre forskellige niveauer, 
nemlig regionalt, subregionalt samt bilateralt og ud­
trykker tilfredshed med de aftaler, der allerede er indgå­
et eller er under udarbejdelse i denne forbindelse. Det 
er imidlertid beklageligt, at aftalerne med Mexico, Bra­
silien og Andin-pagten kun har haft ringe indflydelse 
på disse landes udvikling. Man bør give dem reel betyd­
ning. Udvalget ønsker ligeledes, at man indleder eller 
viderefører forhandlingerne med andre lande, hvor man 
har gjort fremskridt demokratiseringsprocessen, især 
med Argentina.