KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(94) 380 endelig udg. 
Bruxelles, den 25.10.1994 
STYRKELSE AF DEN EUROPÆISKE MASKINBYGNINGSINDUSTRIS 
KONCURRENCEEVNE 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RADET, PARLAMENTET OG DET 
ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
INDLEDNING 
Denne meddelelse om maskinbygningsindustrien ligger på linje med den nylige meddelelse "En politik til forbedring 
af industriens konkurrenceevne i Den Europæiske Union"'", hvori de prioriteringer, som skal følges, og de aktiviteter, 
der skal udføres inden for industripolitikken, er opstillet. Den nye rammemeddelelse bygger på traktaten om Den 
Europæiske Union og retningslinjerne i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse og følger samtidig 
de principper, Rådet godkendte i 1990 på grundlag af meddelelsen "Industripolitik i et åbent og konkurrencebaseret 
miljø". 
Baggrunden for denne horisontale indfaldsvinkel til industripolitikken er nøje overvågning af den industrielle 
konkurrencedygtigheds udvikling og oprettelse af et effektivt partnerskab mellem industrien og de offentlige 
myndigheder. Kommissionen har allerede med held anvendt denne metode på andre industrisektorer som f.eks: 
bilindustrien og skibsbygningsindustrien. 
Meddelelsens formål er at undersøge EU's maskinbygningsindustris struktur og situation i forhold til dens leverandør-
og kundeindustrier, at analysere forudsætningerne for at forbedre dens konkurrencedygtighed og at fremsætte 
forslag til, hvordan den horisontale metode kan anvendes på denne særlige industrisektor. 
Den er hermed et svar på Rådets og Europa-Parlamentets opfordring fra 1985 til regelmæssigt at foretage en 
oversigt over situationen i industrien for avanceret produktionsudstyr^'. Den er også et svar på den europæiske 
maskinbygningsindustris ønske om sammenhængende foranstaltninger på grundlag af de horisontale instrumenter i 
Unionens industripolitik for at løse dens særlige problemer. 
Mellem 1991 og 1993 har EU's maskinkonstruktionsindustri oplevet sin værste tilbagegang siden anden verdenskrig. 
Produktionen faldt fra 225 til 210 mia. ECU, det direkte forbrug fra 90 mia. ECU til 170 og beskæftigelsen fra 2,7 til 
2,3 mio. Denne krise skyldtes en konjunkturbestemt nedgang i investeringerne i produktionsmidler hos 
maskinbygningsindustriens forbrugerindustrier (fortrinsvis fabrikationsindustrien) og den skærpede konkurrence i 
forbindelse med tendensen til økonomisk internationalisering på længere sigt. 
Det foreliggende konkurrencepolitiske initiativ behandler ikke maskinbygningsindustrien isoleret, men set i forhold til 
dens leverandører og kunder inden for fabrikationsindustrien. Maskin- og elektroindustrien er den øvrige industris 
eneste leverandør af produktionsudstyr. Maskiner og elektriske produkter tegner sig for størstedelen af det 
industrielle produktionsgrundlags vækst. Maskinbygningsindustrien, der udgør ca. halvdelen af maskin og 
elektroindustrien, leverer maskiner og udstyr, hvormed der fremstilles produktionsmidler og forbrugsvarer i 
almindelighed. De maskiner, der leveres af maskinbygningsindustrien, benyttes til fremstilling af køretøjer, maskiner, 
husholdningsapparater, produktionsmidler og forbrugsvarer i almindelighed, byggning, landbrug o.s.v. Dens vigtigste 
marked er fabrikationsindustrien. 
Da maskinbygningsindustrien er en større leverandør af avancerede produktionsmidler, er den stærkt forbundet med 
alle vigtige industrier i de senere produktionsled. Maskinernes præstation har stor betydning for produktiviteten i 
nøglesektorer som bilindustrien. Svækket konkurrencedygtighed i maskinbygningsindustrien i almindelighed ville 
derfor få alvorlige følger for hele EU's industri. Kommissionen betragter EU's maskinindustri som en nøglesektor i 
den europæiske økonomi. Den har afgørende betydning og er følsom i sig selv og på grund af maskiners centrale 
rolle for industrien. 
Størrelsesmæssigt er EU's maskinkonstruktionsindustri førende i verden og tegner for sig for næsten 1/3 af de 
markedsøkonomiske landes produktion. Den fremstiller udstyr til en samlet værdi af 210 mia. ECU eller 8% af EU's 
industriproduktion. EU eksporterer for 70 mia. ECU og importerer for 30 mia. 
Den europæiske maskinbygningsindustri er lige som sine udenlandske konkurrenter præget af små og mellemstore 
virksomheder. Det er en opsplittet, arbejdskraftkrævende industri: 120 000 virksomheder beskæftiger 2,3 mio. 4% af 
dem har 100 eller flere ansatte og tegner sig for 64% af omsætningen og 62% af beskæftigelsen. 14% har mellem 20 
og 100 ansatte og 82% har under 20. 
Med hensyn til konkurrence må der skelnes mellem EU's maskinbygningsindustris stilling på markedet henholdsvis 
ude og hjemme. I Den Europæiske Union er den enerådende. EU's producenter kontrollerer over 4/5 af 
hjemmemarkedet. Hvis vi betragter det vesteuropæiske marked som helhed, bliver de lokale 
maskinbygningsvirksomheders dominerende stilling endnu mere tydelig. EU og EFTA er faktisk hinandens vigtigste 
handelspartnere. 
1 KOM(94) 319 endelig udg., godkendt den 14. september 1994 
2jf. avanceret produktionsudstyr i Fællesskabet, Kommissionens meddelelse til Rådet af 22.3.1985 (baseret på KOM(85) 112 endelig udg.). 
A6L 
Maskinbygningsindustrien bidrager til den europæiske økonomi med det største handelsoverskud i samtlige 
industrisektorer. EU's handel med den øvrige verden er imidlertid gået tilbage siden midten af 80'erne på grund af 
den hastigt voksende import fra fjernøsten. Uden for Europa er EU's maskineksportører forholdsvis svagt 
repræsenteret, især i de stærkt vækstprægede Stillehavslande. Den manglende handelsbalance mellem EU og 
Japan er velkendt. 
EU's maskinkonstruktionsindustri er stærk og konkurrencedygtig. Europa har traditionelt været og er stadig verdens 
førende på dette område. En vigtig årsag til dens succes har været dens fleksibilitet og evne til at tilpasse sig 
kundernes behov. Denne stilling er blevet fastholdt i kraft af den teknologiske overlegenhed, der traditionelt bygger 
på mekanisk knowhow. I videre forstand er den europæiske maskinkonstruktionsiridustris største aktiv dens 
personale. Ikke blot er dens ingeniører blandt de bedste i verden, men også dens arbejdere er højt kvalificerede og 
veluddannede og udgør en disciplineret arbejdsstyrke. En meget stor del af den samlede arbejdsstyrke består af 
faglærte. De europæiske teknikeres faglige erfaring hviler på en hundredårig tradition. 
Den europæiske maskinbygningsindustri kan tilbyde en produktdifferentiering, som er tilpasset særlige tekniske krav. 
Der er ingen tvivl om, at knowhow, kundetilpasning, kort reaktionstid på markedsændringer og 
organisationsfleksibilitet hos de små og mellemstore teknologivirksomheder er afgørende faktorer for den 
europæiske suverænitet, når det gælder specialmaskiner og specialudstyr. Det store produktudvalg er den 
europæiske maskinbygningsindustris styrke. 
Hvis modellen for produktion af specialmaskiner bygger på små serier, betyder det på den anden side, at 
stordriftsfordelene udelukkes. Her har de små og mellemstore europæiske virksomheder et handicap i forhold til 
nogle af deres konkurrenter, som sætter mere ind på stordrift. Små virksomheder er i almindelighed bedst til at 
fremstille specialmaskiner og større virksomheder til at fremstille standardmaskiner. En konkurrencedygtig 
maskinbygningsindustri skal derfor omfatte begge slags virksomheder. 
Europa har i dag tilstrækkeligt teknologisk grundlag til at kunne fremstille produkter, der bl.a. tager sigte på det 
verdensomspændende informationssamfund. Europæisk teknik udnytter imidlertid ikke fuldt ud de muligheder for at 
forbedre sin konkurrencedygtighed, som den teknologiske innovation tilbyder. Nogle udenlandske konkurrenter, især 
Japan, er i løbet af de to sidste tiår i teknologisk henseende halet ind på Europa og har endda overhalet det inden for 
nogle teknologier. Selv om nogle af de tekniske industrier i andre asiatiske lande som Taiwan og Korea stadig ligger 
langt under det europæiske niveau, udvikler de sig med langt større hastighed end deres europæiske modparter. 
Tendenserne inden for verdenshandelen og indførelsen af nye teknologier i 1980'erne og begyndelsen af 1990'eme 
tyder imidlertid på, at vor førerstilling i stigende grad er truet. Maskinbygningsindustrien er meget følsom over for 
investeringsnedgang. Den står regelmæssigt over for stærkere efterspørgselssvingninger end de fleste andre 
sektorer, fordi den er afhængig af andre industriers investeringsniveau, og de fleste af dem er selv følsomme over 
for konjunktursvingninger. Sektoren står over for en produktivitetsløft i forhold til nogle af konkurrenterne på grund 
af strukturelle mangler og konjunkturbetingede funktionssvigt. Ikke mindst er kapital langt dyrere for europæiske 
industrivirksomheder end for deres vigtigste udenlandske konkurrenter. De arbejdskraftomkostninger, der ikke 
omfattes af lønudgifter, er også langt større i Europa end i de vigtigste konkurrentlande som USA og Japan. Et andet 
forhold, som påvirker den internationale konkurrencedygtighed er de ret usmidige arbejdssædvaner i nogle 
europæiske lande. Industrien må øge sine modemiseringsbestræbelser, hvis den skal kunne spille en rolle 
internationalt plan. 
For at løse disse problemer foreslår Kommissionen, at den traditionelle, højtudviklede industri, der hidtil har bygget 
på mekanisk teknologi, omdannes til en moderne, fornyet industri, der bygger på en bedre udnyttelse af nye 
teknologier som informations- og kommunikationsteknologi (IKT), nye materialer, mikromekanik, laserteknik, 
menneske-maskine-grænseflader, organisationsforbedringer og ren produktion. Vi bør imidlertid ikke glemme det, 
der tidligere har udmærket denne industri - mekanisk knowhow, kreativitet, fleksibilitet og nær kontakt med kunderne. 
På grundlag af denne analyse finder meddelelsen frem til, hvorledes EU's politik for industriel konkurrencedygtighed 
kan medvirke til at forbedre det erhvervsklima, som er baggrunden for maskinfabrikanternes virksomhed. Blandt de 
politiske instrumenter, der står til rådighed, vælges de, hvormed den europæiske maskinbygningsindustris problemer 
bedst kan løses. 
Ti! dette formål foreslår Kommissionen sammenhængende foranstaltninger inden for investeringsfremme, 
erhvervsklima, industrielt samarbejde, teknisk harmonisering, FTU, erhvervsuddannelse, regionalpolitik, 
handelspolitik og miljøbeskyttelse. Ingen af de foreslåede foranstaltninger kræver nødvendigvis udgifter. De fleste af 
dem kan gennemføres ved hjælp af instrumenter, som allerede findes i Unionen eller på nationalt plan. Da 
maskinbygningsindustrien for en stor del er præget af små virksomheder og mangel på ressourcer, er disse 
instrumenter hverken tilstrækkeligt kendte eller tilstrækkeligt efterspurgte. Bedre muligheder for, at maskinbygnings­
industrien kan deltage i EU's programmer og aktiviteter er derfor ønskelige. For at de foreslåede foranstaltninger 
bedre kan gennemføres, går Kommissionen ind for at styrke dialogen mellem europæiske og nationale myndigheder 
og maskinbygningsindustriens repræsentanter. 
// h 
INDHOLD 
Side 
Indledning -i-
1. Oversigt over EU's maskinbygningsindustris struktur -1 -
1.1 Begrebet maskinbygningsindustri -1 -
1.2 Maskinkonstruktionsindustriens betydning som en af Unionens største og 
teknologisk førende fabrikationsindustrier -1 -
1.3 Maskinbygningsindustriens væsentlige rolle i erhvervslivet som 
leverandør af produktionsmidler -4-
1.4 Tidligere udvidelse, nuværende krise og betingelser for forbedring af 
konkurrenceevnen -5-
2. Mål og udfordringer - 6 -
2.1 Det særlige indhold i en EU-politik for maskinbygningsindustrien - 6 -
2.2 Forudsætninger og udfordringer - 6 -
2.2.1 Det makroøkonomiske klima -6 -
2.2.2 Innovation - 7 -
2.2.3 Aktiver: personale, knowhow, specialisering og et samlet 
europæisk hjemmemarked -8-
2.2.4 Produktspecialisering -8-
2.2.5 Svagheder: Følsomhed over for konjunktursvingninger, 
arbejdskraftomkostninger og finansiering - 9 -
3. Midler: Forslag til industrien og medlemsstaterne om EU-foranstaltninger og 
EU-aktioner ..-10-
3.1 Investeringsfremme: forøgelse af konkurrencedygtighed og beskæftigelse -10 -
3.2 Ehrvervsklima: Forbedring afgrundvilkårene -10-
3.3 Industrielt samarbejde: Fremme af private initiativer af fælles interesse -11 -
3.4 Teknisk harmonisering: EF-regler på vej mod international anerkendelse -11-
3.5 Forskning og innovation: et afgørende bidrag til varig konkurrenceevne -12 -
3.6 Erhvervsuddannelse: En indsats mod manglen på ingenirer og andet 
faglært personale -13 -
3.7 Strukturfondene: Udjævning af de regionale forskellene -14 -
3.8 Ekstern handelspolitik: åbning af verdensmarkederne -14 -
3.9 Særlige foranstaltninger for små og mellemstore virksomheder -15 -
3.10 Ren produktion: Miljøbeskyttelse som forretningsmulighed -16 -
3.11 Gennemførelse af foranstaltningerne -16-
4. Konklusioner -17-
Bilag: Oversigt over forslag 
1. Oversigt over EU's maskinbygningsindustris struktur 
1.1 Begrebet maskinbygningsindustri 
Emnet for denne meddelelse er EU's maskinbygningsindustri3'. Dens produktområde omfatter maskiner og 
mekanisk udstyr4'. Dens geografiske område er EU's medlemsstater5', men den tager også hensyn til 
erfaringerne i EFTA-landene. 
Skønt meddelelsen drejer sig om maskinbygningsindustrien, behandles denne industri ikke isoleret, men ses i 
sammenhæng med sine leverandør- og kundeindustrier, og der lægges vægt på den betydning, dette dobbelte 
forhold mellem tidlige og senere led har for hele fabrikationsindustrien. 
1.2 Maskinkonstruktionsindustriens betydning som en af Unionens største og teknologisk førende 
fabrikationsindustrier 
Kvantitativt er maskinkonstruktionsindustrien en vigtig del af fabrikationsindustrien. Med en produktion på 210 
mia. ECU tegner den sig for 8% af EU's samlede industriproduktion. Blandt EU's fabrikationsindustrier indtager 
den femtepladsen6' med hensyn til produktion, efter levneds- og nydelsesmiddelindustrien, den kemiske 
industri, motorkøretøjsindustrien og den elektriske og elektroniske industri, men før industrier som metalvarer, 
papir, trykkeri- og forlagsvirksomhed, gummi, plastik og tekstiler. Det er en opsplittet, arbejdskraftkrævende 
sektor: næsten 120 000 virksomheder beskæftiger 2,3 mio. mennesker. Dens bruttomerværdi i faktorpriser er 
derfor høj: 0,40, hvoraf 2/3 er arbejdkraftomkostninger. Til sammenligning er dens bruttomerværdi på 87 mia. 
ECU (1992), mens motorkøretøjsindustrien, iberegnet dele og udstyr, har en bruttoværditilvækst på 81 mia. 
Figur 1 : Maskinkonstruktionsindustriens merværdi - sektorsammenligning 
(mia. ECU, 1992) 
^J"1W 
Kemikalier Levnedsmidler, Maskin- Motor- Metalpro-
drikkevarer og konstruktion koretøjer dukter 
tobak Kilde: DEBA 
J I de tysktalende lande er begrebet maskinbygning (Maschinenbau) almindeligt brugt: dets betydning dækker kapital 29 i NACE-nomenWaturen plus 
fremstilling af pengeskabe og bokse, kontormaskiner, datamater og andet informationsbehandlingsudstyr, lokomotiver og rullende jernbanemateriel. I 
Unionens industrilitteratur tales der om maskinkonstruktion/maskinbygning i en betydning, der dækker kapitel 32 i den tidligere NACE. De 
engelsktalende lande benytter traditionelt udtrykket "Mechanical Engineering", der omfatter fremstilling af alle slags mekaniske maskiner og apparater 
foruden fabrikerede metalprodukter. I Det Forenede Kongerige hører stålvarer under "Mechanical Engineering" 
^Produktområdet bygger på revision 1 af EU's statistiske nomenklatur for økonomiske aktiviteter (NACE). Det omfatter alle grupper under afdeling 
29 "fremstilling af maskiner og udstyr IAN" fra 29.1 til 29.5, som gælder maskiner og udstyr, samt 2862, der gælder håndværktøj. Det omfatter 
fremstilling af motorer og turbiner, undtagen motorer til flyvemaskiner, motorkøretøjer og cykler, fremstilling af pumper og kompressorer, fremstilling 
af haner og ventiler og fremstilling af lejer, tandhjul, tandhjulsudvekslinger og drivelementer, fremstilling af ovne og fyringsaggregater, fremstilling af 
løfte- og håndteringsudstyr, fremstilling af køle- og ventilationsanlæg (ikke til husholdningsbrug), fremstilling af andre maskiner til almindelige 
formål IAN, fremstilling af landbrugstraktorer, fremstilling af andre landbrugs- og skovbrugsmaskiner, fremstilling af værktøjsmaskiner, fremstilling 
af maskiner til metalindustrien, fremstilling af maskiner til udvindingsindustrien samt bygge- og anlægssektoren, fremstilling af maskiner til 
nærings- og nydelsesmiddelindustrien, fremstilling af maskiner til produktion af tekstiler, beklædningsartikler og læder, fremstilling af maskiner til 
papir- og papirindustrien, fremstilling af andre maskiner til særlige formål. 
Fremstillingen af våben og ammunition i gruppe 29.6 og fremstillingen af husholdningsapparater i gruppe 29.7 er ikke medtaget i denne 
meddelelse. Det bør også huskes, at der afhængigt af drivmåde kan skelnes mellem to slags maskiner: mekanisk drevne og elektrisk drevne. 
Fremstilling af elektrisk maskineri hører under den elektrotekniske industri og ligger derfor uden for denne meddelelses emneområde. Af 
bekvemmelighedshensyn omtales fremstilling af mekanisk drevne maskiner og mekanisk drevet udstyr her som maskinbygning. Der findes ingen 
empiriske data for maskinbygningsindustrien i den betydning, hvori ordet anvendes i denne meddelelse. Den følgende sektorbeskrivelse og analyse 
bygger på eksisterende forskning i maskin- og udstyrsindustrien. Meddelelsens tal for sektorens størrelse er således en anelse for høje. Afhængigt 
af emne og kjjde benyttes maskin- og udstyrsindustrien og maskinbygningsindustrien uden forskel. Det skulle imidlertid ikke have nogen betydning 
for analysens eller konklusionernes relevans. Maskiner og mekanisk udstyr udgør kernen i alle tre begreber. 
5 Da der er tale om et EU-dokument, er det geografiske område i streng forstand EU's medlemsstater. EU- og EFTA-landenes 
maskinkonstruktionsindustri, som repræsenteres af en enkelt industrisammenslutning (ORGALIME), udgør imidlertid et organisk hele, der fremtræder 
som en stærkt internationaliseret vesteuropæisk industriblok med stort set samme strukturpræg og problemer. Meddelelsen er også blevet udarbejdet 
med tanke på EFTA's industri på baggrund af udsigterne til EFTA-landenes integration i Den Europæiske Union inden for meddelelsens 
realiseringsperiode. 
6 Klassificeret på tocifferniveau i NACE. 
/! À 
Lønudgifternes andel af de samlede produktionsomkostninger i størst i Danmark, hvor de udgør 36,6%, fulgt af 
Tyskland med 34,2% og Irland på sidstepladsen med 22,5%. Det tilsvarende EU-gennemsnit for hele 
fabrikationsindustrien er 12,6%. Maskinbygningsindustriens produkter er komplicerede og har en høj teknisk 
standard og kræver derfor et højt uddannet og vellønnet personale. Europæerne producerer en lang række 
specialmaskiner, hvis fremstilling egner sig mindre til automatisering end deres udenlandske konkurrenters. 
EU's maskinkonstruktionsindustri er verdens førende både kvantitativt og kvalitativt. EU tegner sig for næsten 
1/3 af maskinbygningsproduktionen i samtlige lande med markedsøkonomi. EU's produktion er ca. 25% større 
end USA's eller Japans. 
Figur 2: 
Maskinkonstruktionsindustriens produktion international sammenligning 
(Mia. ECU, 1991) Kilde: Eurostat, opgørelse over fabrikanter 
Den nuværende afmatning og de seneste tendenser tyder imidlertid på, at førerstillingen kan gå tabt. EU's 
interne handel er siden 1985 vokset hurtigere end markedets forbrug. Handelen med maskiner mellem EU-
landene tegnede sig i 1980 for 25% af EU's forbrug, men i 1992 var den vokset til 33% svarende til en 
omsætning på 61 mia. ECU. 
Maskinkonstruktionsindustrien bidrager til unionen med en positiv handelsbalance på 37 mia. ECU". 
Handelsbalancen var i 1992 på +36,543 mia. ECU. Samme år eksporterede sektoren for 68,946 mia. ECU 
mekanisk udstyr til lande uden for EU, og EU importerede selv for 32,403 mia. ECU. Forholdet mellem eksport 
og import er 2,13. Skønt Unionen stadig har et pænt overskud i forhold til den øvrige verden, er bytteforholdet 
siden midten af 80'erne blevet forringet fra et indeks på 100, hvis 1985 benyttes som referenceår, til 111,5 i 
1992 på grund af den øgede import fra Japan og andre asiatiske lande. EFTA er den største køber af EU's 
maskiner og aftager 19% af eksporten, fulgt af USA med 17% og OPEC-landene med 10%. EFTA er også 
langt den største leverandør og leverer 40% af EU's import, fulgt af USA med 29% og Japan med 18%. 
Importen fra Stillehavslandene vokser langt stærkere end importen fra EFTA og USA. I 70'erne og 80'erne 
erobrede EU's maskinbygningsindustri markedsandele fra USA, men tabte samtidig nogle til Japan. Mellem 
1980 og 1992 voksede de udenlandske leverandørers markedsandel fra 15% til 18%. 
Figur 3: EU's maskinkonstruktionsindustris handelsforhold 
Forholdet mellem eksport og produktion 
•i*'i"\.i *,;f *,.,* "*. 
1983984985988987983989990991992 Forholdet mellem import og forbrug 
18 T 
17 Æf'^' 
1983984985988987988989990991992 
Kilde: DEBA 
' Handelsbalancen var i 1992 på +36,543 mia. ECU. Samme år eksporterede sektoren for 68,946 mia. ECU mekanisk udstyr til lande uden for EU, og 
EU importerede selv for 32,403 mia. ECU. 
Halvdelen af EU's maskinudstyr fremstilles i Tyskland8'. I UK, Italien og Frankrig er der også en betydelig 
produktion. Den udvikling, den geografiske fordeling af EU's maskinbygningsindustri har fulgt i 80'erne, tyder 
på, at dens koncentration på et begrænset antal regioner efterhånden konsoliderer sig. 
Maskinbygningsvirksomheder konstruerer, fremstiller og distribuerer produktionsudstyr og dele til praktisk talt 
alle erhvervsgrene fra landbrug og offentlige værker til luftfart. Maskiner til metalindustrien, 
udvindingsindustrien, bygge- og anlægssektoren samt løfte- og håndteringsudstyr er langt den største9' sektor 
med en produktion på over 40 mia. ECU, fulgt af maskiner til træbehandling, papirfremstilling og 
papirforarbejdning, vaskerivirksomhed og læderbehandling, der tegner sig for over 15 mia. Disse to sektorers 
forskelligartethed begrunder deres størrelse. Den største undersektor domineres af udstyr til bygge- og 
anlægsvirksomhed. Derpå kommer en gruppe sektorer, hvis produktion beløber sig til 10 mia., heriblandt 
værktøjsmaskiner, traktorer og andre landbrugs- og skovbrugsmaskiner og transmissionsudstyr. Andre 
betydelige sektorer er maskiner til nærings- og nydelsesmiddelindustrien og tekstilmaskiner. Denne 
klassificering giver også en idé om, hvem der er maskinkonstruktionens vigtigste kunder. 
Figur 4: EU's maskinkontruktionsindustris fordeling på sektorer 
1991, million ECU 
100% -T-
90% 4-
80% 
70% 4-
60% 4-
50% 4-
40% 4-
30% 
20% 4-
10% 4-
0% Transmissionsudstyr 
Traktorer og andre 
landbrugsmaskiner 
Værktøjsmaskiner 
Maskiner til træbearbejdning, 
papirfremstilling og papirforarbejdning, 
vaskerivirksomhed od læderfremstilling 
Maskiner til udvindings-, metal-, 
bygge- og anlægs-, samt løfte- og 
håndteringsudstyrsindustrierne 
Andet 
Kilde: DEBA 
Et andet vigtigt træk, som præger den europæiske maskinkonstruktionsindustri, er den særlige industristruktur, 
som domineres af små og mellemstore virksomheder10. Dette gælder alle medlemsstater. I 1990 var der 
næsten 120 000 maskinkonstruktionsvirksomheder i Den Europæiske Union, og de fordelte sig således: 4% har 
100 ansatte eller derover og tegner sig for 64% af sektorens omsætning og 62% af beskæftigelsen. 14% har 
mellem 20 og 100 ansatte og 82% har under 201 ". 
8 Tyskland alene tegner sig for 53% af merværdien i EU. UK indtager andenpladsen med 15% fulgt af Italien med 13% og Frankrig med 10%. I 
Benelux, Spanien og Danmark er produktionen beskeden og i resten af Unionen meget lille. Tyskland viser den højste intensitet på 
maskinkonstruktionen med 12,5% af den samlede fabrikation, fulgt af Danmark med 10,0% og Italien med 9,6%. I Grækenland drejer det sig om under 
I %. Produktionen er koncentreret i nogle få industriområder: Nordrhein-Westfalen, Baden-Wûrtemberg, Bayern og Nedersaksen i Tyskland, Lombardiet 
og Emilia-Romagna i Italien, South-East og Midlands i Storbritannien og Ile de France og Rhône-Alpes i Frankrig. 
9 Der foreligger ikke nogen sammenlignelig produktionsstatistisk over alle de vigtigste typer maskiner og deludstyr, som fremstilles, så deres indbyrdes 
vægtfordeling og rækkefølge kan kun bestemmes tilnærmelsesvis. 
10Det er hovedreglen, at en lang række små virksomheder fremstiller små enheder eller små serier kundetilpassede specialmaskiner til nicher og 
begrænsede markeder. De store virksomheder fremstiller standardmaskiner eller komponenter i forholdsvis store serier og opnår stordriftsfordele i kraft 
af deres store produktionsanlæg og økonomiske soliditet. 
II Koncentration omkring specialiserede produktionsmetoder og produkter egner sig bedst til små og overskuelige virksomheder med særlig knowhow 
og er en forudsætning for, at disse virksomheder kan fastholde en stilling på markedet. Hvad størrelsesfordeling angår (tabel 1), tegner virksomheder 
med 100 ansatte eller derover sig for 64% af sektorens omsætning og 62% af beskæftigelsen. Kun et af de europæiske selskaber, hvis hovedaktivitet er 
maskinbygning, beskæftiger mere end 100 000 ansatte, nemlig Mannesmann. Sektorens tre største virksomheder (Mannesmann, Thyssen og 
Deutsche Babcock) er tyske. 82% af alle EU's virksomheder har under 20 ansatte. 
Tabel 1 
EU's maskinkonstruktionsindustris fordeling på virksomhedsstørrelse 
(1990) 
Ansatte 
>100 
>20>99 
<20 
Kilde: Eurostat Antal 
virksomheder 
4.437 
16.683 
98.794 % af samtlige 
virksomheder 
4 
14 
82 % af 
beskæftigelsen 
62 
23 
15 % af 
omsætningen 
64 
24 
12 
Beskæftigelsen i maskinkonstruktionsindustrien er et vigtigt bidrag i absolutte tal til Unionens arbejdsmarked: 
med sine 2,3 mio. beskæftigede er den industriens tredjestørste arbejdsgiver efter den elektriske og 
elektroniske industri og nærings- og nydelsesmiddelindustrien, men foran industrier som metalvarer, den 
kemiske industri og motorkøretøjsindustrien. I Tyskland og Italien er den industriens største arbejdsgiver. 
Maskinkonstruktionsindustrien bliver i stadig højere grad en serviceindustri, der kræver et højt kvalificeret 
salgs- og eftersalgspersonale (i de fleste tilfælde ingeniører). Producenten tilbyder ikke længere sine kunder 
enkeltstående maskiner, men pakkeløsninger, der svarer til deres behov, herunder samtidig design og 
konstruktion, installering, indkørsel, vedligeholdelse, brugeroplæring og fuldstændig eftersalgsservice. 
Knowhow, når det gælder anvendelse af udstyr, er blevet lige så vigtig som knowhow, når det gælder 
konstruktion. 
Maskinbygningsindustrien er et vækstmarked for den europæiske industri på grund af sine produkters høje 
kvalitet, sin stabile størrelse og sin vigtige rolle for fabrikationsindustrien. Med sin tekniske knowhow og 
tilpasningsevne fungerer den desuden som drivkraften bag tekniske fremskridt i sine kundeindustrier. 
1.3 Masklnbygningsindustriens væsentlige rolle i erhvervslivet som leverandør af produktionsmidler 
Maskinkonstruktionsindustrien og den elektrotekniske industri er de eneste, som fremstiller udstyr til industrien. 
Maskinbygningsprodukter tegner sig for størstedelen af det industrielle produktionsgrundlags vækst. De 
maskiner, der leveres af maskinkonstruktionsindustrien benyttes til fremstilling af personbiler, lastbiler» 
flyvemaskiner, tekstiler, våben, maskiner, husholdningsapparater og produktionsmidler og forbrugsvarer i 
almindelighed. Dens vigtigste marked er fabrikationsindustrien12'. Maskiner er grundlaget for økonomisk 
udvikling og industriel konkurrencedygtighed. 
Som leverandør af avanceret produktionsudstyr er maskinbygningsindustrien nøje forbundet med alle vigtige 
industrier i de senere produktionsled. Maskinernes præstation er afgørende for mulighederne for 
produktivitetsforøgelse i en lang række andre nøglesektorer, f.eks. bilindustrien. Unionens fremtid som industri­
samfund blandt avancerede industrilande afhænger derfor i vid udstrækning af, at maskinbygning konsolideres 
som konkurrencedygtig industri i Europa. 
Sektoren har nære forbindelser med andre vigtige vækstmarkeder. Europas tekniske dygtighed inden for 
maskinudvikling og maskinkonstruktion bygger udelukkende på industriens evne til at forny sig og udnytte 
ingeniørvidenskabets fremskridt og personalets eminente faglige dygtighed. Maskinindustrien bliver mere og 
mere afhængig af informations- og kommunikationsteknologien (IKT), nye materialer, mikromekanik, 
laserteknik og grænseflader mellem menneske og maskine. Samtidig er den det vigtigste marked for de varer 
og tjenesteydelser, der bygger på disse teknologier. Maskinkonstruktionsindustrien er sammen med den 
kemiske industri den vigtigste leverandør af miljøbeskyttelssprodukter og rene teknologier. 
Blandt de af maskinbygningsindustriens leverandørindustrier, som er direkte knyttet til produktionsprocessen, 
er leverandører af fungible varer og af materialer og produktionsmidler13'. Det er vigtigt at fastslå, at 
12 For Vesttysklands vedkommende fordeler de vigtigste kundesektorer sig således: Fabrikationsindustrien 72%, servicesektoren 8%, el- og 
vandforsyning samt minedrift 7%, landbrug og skovbrug 6% og bygge- og anlægssektoren 5%. 
13 Fungible varer er elektricitet, brændstof, svejsematerialer, vand, smøremidler og andet, som opbruges under produktionen. Materiale- og 
komponentleverandørerne er fortrinsvis jern- og stålforarbejdningsindustrien (koldtrukne, koldvalsede og toldbehandlede produkter, tråd, stålrør), 
smede- eg støbeindustrien, den sekundære metalforarbejdningsindustri (skruer, møtrikker, bolte, fjedre, kæder) og industrier, der fremstiller kedler og 
metalbeholdere, håndværktøj, drivelementer og transmissioner, mekaniske, hydrauliske, elektriske og elektroniske komponenter og aggregater. 
Leverandører af produktionsudstyr er de industrier, der fremstiller værktøjsmaskiner og elektriske og mekaniske maskiner. 
produktionsmidler er den vigtigste af disse tre kategorier, når det gælder omkostninger og teknologisk 
betydning. Inden for produktionsmidler er den vigtigste form for udstyr mekaniske maskiner. Det betyder, at 
maskinkonstruktionsindustrien er sin egen vigtigste leverandør: Maskiner fremstilles af maskiner. I denne 
sammenhæng indtager værktøjsmaskinindustrien en nøgleposition. 
Maskinbygningsindustriens og dens leverandør- og kundeindustriers udvikling er indbyrdes forbundet: 
Ændringer i en af dem afspejles straks i de to andre. En nedskæring af stålpriserne mindsker f.eks. straks 
produktionsomkostningerne på maskiner. Et fald i efterspørgslen på biler fører hurtigt til mindre ordrebøger hos 
maskinfabrikanterne. Alle disse tre industrier er meget følsomme over for konjunktursvingninger. Da 
maskinkonstruktionsindustrien således er ensidigt afhængig af andre sektorer, som på deres side er følsomme 
over for konjunktursvingninger, står den regelmæssigt over for stærkere efterspørgselssvingninger end de 
fleste andre industrier. 
1.4 Tidligere udvideise, nuværende krise og betingelser for forbedring af konkurrenceevnen 
I overensstemmelse med ovenstående kan maskinkonstruktionsindustriens udvikling i det seneste tiår bedst 
forstås, hvis man betragter investeringsudviklingen. Sektorens økonomiske indikatorkurver i det pågældende 
tidsrum har været et spejlbillede af de almindelige økonomiske kurver, blot i større målestok og med et halvt til 
et helt års forsinkelse. Mellem 1991 og 1993 registrerede den sin værste og længste tilbagegang siden Anden 
Verdenskrig14'. 
Figur 5: Maskinkonstruktionsindustriens udvikling i sammenligning med fabrikationsindustriens 
Produktion 
(1985-100) 
1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 
'•• Maskinkonstruktion •— - - Fabrikationsindustrien 130 j 
120 •-
110 + 
100 
901; 
801 
70 Beskæftigelse 
(1985=100) 
H* m 1983 98419851986198719881989199019911992 
Kilde: DEBA ; Eurostats skøn for 1993 
På mellemlangt sigt er udsigterne mere gunstige. EU's indre marked og Det Europæiske Økonomiske 
samarbejde udgør sammen med visse EFTA-lande en tilskyndelse til investering i vesteuropæisk produktion og 
handel. Kommissionens handlingsplan for vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse har givet ny næring til det 
kommende opsving. Den længe ventede Uruguay-runde sætter skub i verdenshandelen og fører til et opsving i 
efterspørgslen på industrivarer. 
14 Figur 5 viser, hvorledes produktionen efter tilbagegangen i 1982/83 steg i 1984/85: fra 1982-1985 steg produktionen i faste tal med et årligt 
gennemsnit på 2,7%. 11986/87 stagnerede den igen. Fra 1987-1990 voksede den atter i et større og mere jævnt omfang: fra 1985-1990 steg den med 
et årligt gennemsnit på 3,9%. 11991 begyndte den værste og længste tilbagegang, som har ramt den europæiske maskinkonstruktionsindustri siden 
Anden Verdenskrig. Mellem 1990 og 1993 faldt EU's produktion i løbende priser fra 227 000 mio. ECU til 210, forbruget faldt fra 190 000 mio. ECU til 
171 og beskæftigelsen fra 2,7 mio. til 2,3, dvs., at15% af sektorens arbejdspladser er blevet nedlagt, heraf halvdelen i Østtyskland. 
2. Mål og udfordringer 
2.1 Det særlige indhold i en EU-politik for maskinbygningsindustrien 
Kommissionens mål er under overholdelse af nærhedsprincippet at støtte medlemsstaternes industri ved at 
forbedre konkurrencedygtigheden i EU's maskinbygningsindustri på grundlag af Unionens politik for industriel 
konkurrencedygtighed. En konkurrencedygtig industri er forudsætning for, at Unionen kan fastholde sin plads i 
verdensøkonomien. Med al respekt for deres økonomiske betydning er det en kendsgerning, at hverken 
servicesektoren, informationsteknologien eller andre økonomiske aktiviteter på kontinentalt plan kan erstatte 
fabrikationsindustriens rolle som leverandør af materielle goder og som en af de vigtigste kilder til velstand og 
beskæftigelse. 
Også medlemsstaterne har generelt tillagt maskinbygningsindustrien stor værdi. Dens objektive betydning 
varierer stærkt mellem EF's forskellige lande og regioner. Nogle steder især hvor maskinbygningsindustrien er 
koncentreret, har de nationale og regionale myndigheder særiige planer for at fremme denne sektor eller har 
haft det. I denne meddelelse tages der i vidst mulig udstrækning hensyn til værdifulde erfaringer, disse 
myndigheder har gjort. Det må imidlertid indrømmes, at der ikke har været nogen indbyrdes koordination 
mellem de nationale strategier, men at de kun er gået ud på at tiltrække investeringer til maskinproduktionen 
på deres eget territorium. Uanset spørgsmålet om regionale forskelle kan EU's maskinbygningsmarked bedst 
effektiviseres, hvis ressourcefordelingen bygger på de forholdsmæssige fordeles kriterium. 
Maskinbygningsindustrien er en nøgleindustri. Den er vigtig i sig selv og på grund af maskinernes centrale rolle 
for hele fabrikationsindustrien. Det bør understreges, at det først og fremmest påhviler den europæiske 
maskinbygningsindustri selv at forbedre sin konkurrencedygtighed. Inden for deres respektive 
kompetenceområder bør Unionen og dens medlemsstater dog træffe alle foranstaltninger, der kan bidrage til at 
styrke maskinbygningsindustriens samlede konkurrencedygtighed. 
Den europæiske maskinbygningsindustri har aldrig bedt om særbehandling. Dens mål er ikke, at der skal 
foretages indgreb fra Unionens eller medlemsstaternes side, men derimod at skabe midler, hvormed de enkelte 
virksomheder kan opfylde deres egne strategiske målsætninger. 
Den europæiske maskinbygningsindustri vil i de kommende år møde udfordringer på fire fronter, den må 
derfor: 
i. overvinde både de ydre og indre vanskeligheder og både de struktur- og konjunkturbetingede mangler, 
som gør den sårbar overfor konjunktursvingninger, undergraver dens geninvesteringskapacitet og truer 
dens rentabilitet på længere sigt 
ii. fremskynde sin strukturomlægning, det gælder både virksomhedsstruktur og virksomhedsstørrelse, 
produktforbedring og markedsorientering 
iii. lære at drage de størst mulige konkurrencemæssige fordele af innovationsprocessen, herunder 
forskning og teknologisk udvikling, inden for områder som produktionsautomatisering, databehandling, 
uddannelse, organisations- og administrationsforbedring, markedsliberalisering, og frem for alt være 
beredvillig til at udnytte forskningsresultater 
iv. øge sine bestræbelser på at blive virkelig verdensomspændende og gøre sig gældende ikke blot i 
Europa men også i USA, Fjernøsten og på andre vigtige fremtidige markeder. 
Inden for maskinbygingsindustrien benytter de forskellige maskin- og udstyrstypers producenter forskellige 
produktionsteknologier og er underkastet forskellige markeds- og konkurrencevilkår. Alligevel er det en 
almindelige opfattelse, at de forskellige sektorer har tilstrækkelige mange ligheder til at kunne få gavn af fælles 
foranstaltninger, og at kun maskinbygningsindustrien som helhed derfor er berettiget til et politisk initiativ på 
europæisk plan. Når de offentlige myndigheder og andre relevante organer skal udføre de foranstaltninger, 
som foreslås her, bør de tage hensyn til sektorens særlige karaktertræk: der er tale om en højt udviklet industri 
med et stort produktudvalg og hovedvægt på hjemmemarkedet, dens produktionsteknologi bygger på mekanik, 
dens virksomhedsstruktur er opsplittet og dens investeringskapacitet lav. 
2.2 Forudsætninger og udfordringer 
2.2.1 Det makroøkonomiske klima 
Set fra industriens synspunkt er en stabil, langsigtet økonomisk udvikling langt vigtigere end særlige 
foranstaltninger, der skal øge konkurrencedygtigheden. Stadig økonomisk vækst giver naturligvis industrien de 
bedste muligheder for udbytte og ekspansion. Industrien er imidlertid også i stand til at tilpasse sig en 
stagnerende økonomi og til en aftagende efterspørgselstendens, forudsat udviklingen forløber jævnt, de 
forestående ændringer kan forudses, og de ledsageforanstaltninger, som er nødvendige for at befordre 
strukturtilpasningen, bliver truffet. 
Modernisering af organisations- og arbejdsmetoderne hos de relevante serviceorganer på Unionsplan og 
nationalt plan, så de følger de bedste forretningsmetoder, er vigtig for at forbedre denne industris 
konkurrencedygtighed. Regeringen må desuden skabe et erhvervsklima, som fortsat er attraktivt for 
anbringelse af maskinvirksomheder i EU. I denne forbindelse bør den først og fremmest sikre en stabil 
udvikling ved hjælp af en hensigtsmæssig skatte- og pengepolitik. Der bør sættes særligt ind på at undgå 
tøjlesløse konjunktursvingninger og hyppige ændringer af den økonomiske politik. Når de udformer deres 
økonomiske politik, bør de offentlige myndigheder lægge vægt på industriens evne til at skabe velstand. For at 
industrien kan trives, må der tilskyndes til langsigtede, interne investeringer i Unionen, og der må bl.a. tages 
hensyn til de skattemæssige og sociale byrder, som industrien må bære i forhold til sine vigtigste konkurrenter. 
Desuden må regeringen fremme udviklingen af offentlige tjenester, som den er ansvarlig for, og som har 
betydning for industriens konkurrencedygtighed, f.eks. uddannelse og kommunikation. 
2.2.2 Innovation 
Teknologisk overlegenhed er en forudsætning for forspring i konkurrencen. Det gælder især økonomier* som er 
orienteret mod avanceret, specialiseret, videnkrævende produktion, men er forholdsvis fattige på jord, 
råmaterialer, energi og befolkning, sådan som Unionen, og en industri, der ligesom maskinbygningsindustrien 
fortrinsvis fremstiller højteknologiske produkter med stor merværdi. 
Alle industrigrene er afhængig af maskinbygningsindustrien, hvis de skal forbedre deres produktionsudstyr, og 
maskinbygningsindustrien har derfor en stærk tilskyndelse til innovation. Maskinfabrikanten modtager hele 
tiden ønsker fra sine kundeindustrier, som han hurtigt må omdanne til nye processer og produkter. De grænser, 
som den mekaniske videnskab satte for maskinkonstruktionsindustrien, er forlængst ophævet. 
Informationsteknologien har bredt sig til praktisk talt alle dens sektorer. Denne tendens begyndte i 70'erne med 
datamatstøttet design (CAD) og fabrikation (CAM), der nu benyttes næsten overalt. Den egentlige produktion 
udføres i stigende grad af fleksible celler, som består af forskellige maskiner, der samarbejder om et 
arbejdsemne ved hjælp af koordineret, datamatstyret numerisk kontrol (CNC). Den fuldt automatiserede 
datamatintegrerede fabrikation (CIM) har udviklet sig langsommere end oprindeligt ventet.. 
Den fremtidige produktivitetsforøgelse forventes snarere at skulle tilskrives markedskræfterne end den 
teknologiske udvikling. Fabriksautomatiseringen er et godt eksempel. Tidligere søgte maskinbrugerne at løse 
flaskehalsproblemer ved blot at lade maskiner med større ydeevne udføre de samme opgaver. Højere 
omkostninger, manglende erfaring med ny teknologi og frem for alt dårlig opgavedefinition førte under tiden til 
skuffelser. På tegnebrættet ser store automatiserede produktionsanlæg (CIM) ud til at have større ydeevne. 
Indførelsen af CIM er imidlertid i de sidste 10 år gået langsommere end forventet. De fleste maskinbrugere 
foretrækker nu små fleksible celler, som er mere alsidige og lettere at arbejde med. Også de høje indledende 
investeringsomkostninger i forbindelse med CIM har været en hindring i en periode med lave indkomster. 
Fremtidsudsigterne går ud på, at fabrikanten, i stedet for at udvikle en ny maskinmodel og derpå søge kunder, 
først vil undersøge produktionsopgaverne i samarbejde med brugerne og udvikle løsninger for disse særlige 
opgaver på grundlag af sin maskinbygningskapacitet. 
Den europæiske industri er verdens førende inden for maskinbygning. Den europæiske maskinbygningsindustri 
har et enestående ry inden for fabrikationsteknologi, produktudvalg og præstation. Nogle udenlandske 
konkurrenter, især Japan, er imidlertid i løbet af de sidste to tiår halet ind på Europa og har endda overhalet det 
inden for nogle teknologier. I andre asiatiske lande som Taiwan og Korea ligger nogle af 
maskinbygningsindustrierne i gennemsnit stadig ret langt under det europæiske niveau, men udvikler sig 
teknologisk med langt større hast end deres europæiske modparter. Der må derfor gøres en stor indsats for at 
forbedre de mellem- og højtekniske produkter, så maskinbygningsindustriens teknologiske førerstilling kan 
konsolideres eller genvindes. 
Vor maskinbygningsindustri kan lige akkurat holde stillingen på markedsafsnit, hvor den traditionelt har været 
førende, og er i færd med at tabe slaget om mange nye produkter. Den holder stillingen på hjemmemarkedet, 
men gør sig ikke i tilstrækkelig grad gældende på markederne uden for Unionen, især ikke på de hastigt 
voksende markeder i Stillehavslandene. Den europæiske maskinbygningsindustri har vanskeligheder med at 
omsætte den fremragende teoretiske dygtighed, den utvivlsomt er i besiddelse af, til nye, salgbare produkter 
med en tilstrækkelig kort gennemløbstid. For at kunne holde sin stilling på markedet skal den europæiske 
maskinfabrikant, i stedet for at udvikle en ny maskinmodel og derpå søge kunder, først undersøge 
produktionsopgaverne sammen med brugerne og derpå udvikle løsninger til disse bestemte opgaver på 
grundlag af sin maskinbygningskapacitet. 
En målbevidst politik for teknologisk innovation er et vigtigt instrument for konkurrencedygtighedspolitikken. 
Det vigtigste mål for Det Europæiske Fællesskabs fjerde rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og 
demonstration (1994-1998) er derfor at styrke Fællesskabets videnskabelige og teknologiske grundlag og 
stimulere dets industri for at forbedre dens internationale konkurrencedygtighed. Også 
erhvervsuddannelsesprogrammeme fremskyndes. 
I den internationaliserede økonomi er konkurrencefordelene ikke længere begrænset til rigdom på 
naturressourcer. De er snarere grundlaget for immaterielle ressourcer som faglig dygtighed, organisation, 
viden, kulturel baggrund og videnskabelig og teknisk indsigt. Den europæiske maskinbygningsindustri er et 
udmærket eksempel på denne påstands gyldighed. 
2.2.3 Aktiver: personale, knowhow, og et samlet europæisk hjemmemarked 
Det vigtigste aktiv, den europæiske maskinbygningsindustri kan tilbyde, er dens faglige dygtighed. I teknisk 
henseende er den europæiske maskinbygningsindustri verdens førende. Den amerikanske og den japanske 
maskinbygningsindustri kan måle sig med den europæiske på nogle områder og måske endda overgå den på 
nogle få andre, men den europæiske rigdom på specialiserede teknologier, processer, produkter og 
tjenesteydelser er uovertruffen. Den europæiske maskinbygningsindustris innovationspotentiale formodes at 
forblive stort på grund af de forventede udviklinger på områder som intelligent fabrikation, mikroelektronik, 
mikromekanik, mekatronik og nye materialer. At de europæiske ingeniører er mere opfindsomme fremgår af 
det antal patenter, hvormed den europæiske maskinbygningsindustri er foran både USA og Japan. 
I videre forstand er europæisk maskinkonstruktionsindustris største aktiv dets personale. Ikke blot er dens 
ingeniører blandt de bedste i verden, dens ansatte er også højt specialiserede og forholdsvis højt uddannede 
og udgør .en disciplineret arbejdsstyrke. En meget stor andel af den samlede arbejdsstyrke udgøres af 
faglærte15'. Nutidens europæiske maskinbyggeres erfaring hviler på en hundredårig faglig tradition. Alligevel 
er nogle af de europæiske maskinbygningsvirksomheder stadig ikke så gode til at trænge ind på udenlandske 
markeder som til at opfylde deres traditionelle kunders særlige tekniske behov. Under lavkonjunkturer er der 
risiko for, at den europæiske maskinbygningsindustris innovationsevne kommer til at lide under 
personalenedskæringer. 
Gennemførelsen af det indre marked, som blev påbegyndt i 1993, fjerner hindringerne for fri omsætning af 
maskiner på et marked, der omfatter 385 mio. forbrugere (EU/EFTA). Her begynder fordelene ved stordrift, 
produktstandardisering og afskaffelse af interne grænseformaliteter nu at kunne mærkes. Mellem 1985 og 1992 
voksede EU-samhandelens andel af Unionens forbrug af mekanisk udstyr fra 1/5 til 1/3. Havde det ikke været 
fordi industrien forberedte sig på det indre marked, ville investeringerne være faldet endnu mere i tidsrummet 
1991/92. De central- og østeuropæiske lande er nu inde i en større omstrukturering, men rummer på 
mellemlangt sigt interessante muligheder for de vesteuropæiske maskinproducenter, både som marked, som 
arbejdskraftkilde og som leverandører af komponenter og dele. 
2.2.4. Produktspecialisering 
De små virksomheder er som regel indstillet på at fremstille specialmaskiner og de store på at fremstille 
standardmaskiner, selv om dette ikke altid er tilfældet. I en undersøgelse af værktøjsmaskinsektoren, som 
Kommissionen har foretaget, anbefales det, at Europas stilling på markedet for standardmaskiner styrkes, 
mens dets stilling på markedet for specialmaskiner fastholdes. Denne anbefaling kan udvides til at gælde 
maskinbygningsindustriens øvrige sektorer. 
Der er ingen tvivl om, at godt markedskendskab, kundetilpasning, hurtig reaktion på markedsændringer og de 
små og mellemstore maskinbygningsvirksomheders organisationsfleksibilitet er kritiske faktorer i Europas 
overiegenhed, når det gælder specialmaskiner og specialudstyr. Når produktionsmodellen for specialmaskiner 
bygger på små serier, er stordriftsfordele imidlertid udelukket. Det er et handicap for Europas små og 
mellemstore virksomheder i forhold til nogle af deres konkurrenter, der sætter mere ind på stordrift. 
Samarbejde mellem producenter af special- og standardudstyr og bedre økonomisk støtte til de små og 
mellemstore virksomheders vækst er to måder, hvorpå europæisk tilstedeværelse på begge markeder kan 
styrkes. 
15 Ifølge en fransk oversigt udgjorde ingeniører i 198911 % af maskinbygningsvirksomhedernes personale, teknikere 17% og faglærte arbejdere 47%. 
De ufaglærte udgjorde således kun 25%. 
2.2.5 Svagheder: Følsomhed over for konjunktursvingninger, arbejdskraftomkostninger og finansiering 
Stor følsomhed over for konjunktursvingninger er en af de alvorligste svagheder hos maskinbygningsindustrien 
i hele verden. Alle økonomiske sektorer oplever vanskeligheder på grund af konjunktursvingninger, men 
maskinbygningssektoren rammes særlig hårdt af to grunde. For det første fordi maskinproducenteme på grund 
af det hurtige innovationstempo må afse store udgifter til forskning og udvikling også i nedgangsperioder, men 
her hæmmes især de små producenter af deres begrænsede økonomiske styrke. For det andet fordi der ofte 
afskediges personale i nedgangsperioder. Det drejer sig i de fleste tilfælde om højt kvalificeret personale, som 
maskinbygningsindustrien har investeret stærkt i, men som det er svært at få tilbage, når konjunkturerne er på 
vej op igen. Da den europæiske maskinbygningsindustri gentagne gange er blevet rystet i nedgangsperioder, 
kan man gå ud fra, at de forbigående symptomer er tegn på et strukturproblem. På den anden side har det i 
vækstperioder ofte været vanskeligt for de europæiske maskinbygningsvirksomheder at finde ingeniører og 
faglærte arbejdere16\ 
Den europæiske maskinbygningsindustri lider stærkere under nedgangsperioder end de fleste af dens 
konkurrenter. Langt større arbejdskraftomkostninger i nogle af de vigtigste maskinproducerende EU-lande17' 
er en vigtig faktor i konkurrencen med USA og Japan. Et andet vigtigt forhold i den internationale konkurrence 
er de forholdsvis usmidige arbejdsformer i nogle medlemsstater. Der er f.eks. kun ringe muligheder for at 
tilpasse arbejdstiden til sæson- eller konjunkturbetingede udsving. 
Kapital er dyrere for de europæiske industrivirksomheder end for deres vigtigste fremmede konkurrenter18'. 
Ud over det handicap, som ligger i renteforskellen, har bankerne i nogle af de konkurrerende lande større tillid 
til deres industrikunders langsigtede planer og støtter industrien mere aktivt. Dette fænomen er især udpræget i 
Japan, hvor maskinbygningsvirksomhedeme og bankerne ofte er medlemmer af samme keiretsu eller koncern. 
De europæiske maskinproducenters økonomiske vanskeligheder skyldes ikke blot ydre omstændigheder. 
Knivskarp konkurrence og pres fra dominerende kunder tvinger dem til at nedskære udbyttet. 
Familievirksomheder klarer sig med et lavere nettoudbytte end aktieselskaber. Det fører til intern mangel på 
reinvestering. De små producenter er således ikke blot økonomisk svage, deres muligheder for at styrke deres 
økonomiske stilling er også meget begrænsede. 
En del af forskellen kan imidlertid føres tilbage til en række organisatoriske forhold på de europæiske 
virksomheder. De europæiske maskinbygningsvirksomheder er tilsyneladende mere hierarkiske og har en 
strengere opdelt struktur end de japanske. Der lægges i Europa større vægt på at udvikle traditionelle 
produkter og kundeforhold og mindre på nye produktområder og geografiske markeder. Der er en tendens til 
overbearbejdelse, dvs. til at bygge og udstyre maskiner til højere kvalitetsniveau og med mere tilbehør end 
markedet egentlig kræver. At fremstille skræddersyede maskiner er langsommere og mere 
arbejdskraftkrævende end at lave standardmaskiner, og det rammer den europæiske produktivitet. Praktisk 
erfaring værdsættes ikke så højt som i Japan. Arbejdet på vore virksomheder tilrettelægges mere efter 
funktionerend efter opgaver. De europæiske ledere burde være mere opmærksomme på disse forhold. 
I Japan er der også en række forhold på nationalt plan, som øger virksomhedernes konkurrencefordele. Det er 
tydeligt, at japanerne satser på bestemte maskintyper. De japanske myndigheder har bistået deres 
maskinbygningsindustri mere aktivt. Det japanske marked er lukket på grund af nationale indkøbspræferencer, 
hvis begrundelser ikke er objektive, vertikalt integrerede distributionskanaler og restriktive bestemmelser og 
administrativ praksis. Den europæiske maskinbygningsindustri kan ikke efterligne den japanske model, da dens 
struktur og miljø er anderledes, men den burde udnytte sine egne aktiver bedre og skaffe sig mere uhindret 
adgang til det japanske marked og oprette fri og loyale handelsforbindelser med den øvrige verden. 
På grund af de udefra kommende handicaps i forbindelse med investering, arbejdsmarked, 
arbejdsorganisering, beskatning og finansiering og på grund af interne mangler halter produktiviteten bagefter 
nogle af de udenlandske konkurrenters. Ifølge en tysk undersøgelse er den gennemsnitlige japanske 
værktøjsmaskinarbejder 2,8 gange mere produktiv end sin tyske kollega. Kløften er muligvis mindre udtalt i 
andre sektorer, hvis produktion er mindre seriepræget og mindre automatiseret, men produktiviteten er stadig 
et alvorligt problem for sektoren som helhed. 
16 Sektoren har især svært ved at hverve ingeniører. Det tager 10-15 år at uddanne en specialiseret ingeniør. Industrien har flere gange klaget over, at 
uddannelsessystemerne i de fleste medlemsstater ikke kan opfylde dens behov. Peronaleproblemet forstærkes af en afvandring af faglært arbejdskraft, 
der dels, som allerede omtalt, fremkaldes af nedgangsperioderne, dels skyldes, at andre sektorer er mere tiltrækkende og har bedre lønninger. Enhver 
ansat, som forlader den europæiske maskinkonstruktionsindustri, betyder en forringelse af dens teknologiske arv. 
17 Ifølge hvidbogen svarede udgifterne til andre formål end lønomkostninger (dvs. skatter og obligatoriske socialsikringsbidrag) i 1991 til 39,6% af BNP 
i EU, men kun til 29,8% i USA og 30,9% i Japan. Inden for EU er der omkostningsforskelle, som ligger mellem 47,1 % af BNP i Danmark og 34,4% i UK. 
18 I midten af 1992 var dag-til-dag-renten 9,69% i Tyskland, 9,99% i Frankrig, 9,78% i UK, men 4,53% i Japan og 3,25% i USA. Hvis der var tale om 
en midlertidig situation, ville det ikke have betydning for en langsigtet konkurrencedygtighedspolitik, men renteforskellen er ikke blevet mindre i de sidste 
fem år. 
10 
3. Midler: Forslag til industrien og medlemsstaterne om EU-foranstaltninger og EU-aktioner 
3.1 Investeringsfremme: forøgelse af konkurrencedygtighed og beskæftigelse 
For at kunne forbedre sin konkurrencedygtighed har EU's maskinbygningsindustri brug for et effektivt 
hjemmemarked, hvor fri og loyal konkurrence er sikret. Det er afgørende for dens trivsel, at investeringen i 
produktionsmidler øges i Europa. Både sektorens udbud af maskiner og brugerindustriernes efterspørgsel på 
dem skal anspores. Det første, der skal gøres for at fremme investeringerne, er at fjerne de strukturbetingede 
hindringer, der ligger i vejen for dem. Kommissionen anbefaler derfor medlemsstaterne at træffe horisontale 
økonomiske foranstaltninger, der kan gavne hele fabrikationsindustrien. Sammen med andre foranstaltninger, 
der kan effektivisere arbejdsmarkedet, kan disse foranstaltninger også være medvirkende til at bekæmpe den 
høje arbejdsløshed i denne branche. 
Fabrikationsindustriens investeringer har hidtil koncentreret sig om fysisk produtionsudstyr, først og fremmest 
maskiner19'. Den europæiske industris fysiske investeringer skal øges eller i det mindste fastholdes. At 
formindske dem ville få en negativ virkning på maskinbygningsindustrien i form af aftagende efterspørgsel på 
dens produkter og på fabrikationsindustrien i form af lavere produktivitet. I den nye meddelelse om industriel 
konkurrencedygtighed opfordres alle regeringer til at tage fuldt hensyn til immaterielle investeringer i deres 
politik. Effektiv udnyttelse af nye faktorer, som er afgørende for den industrielle konkurrencedygtighed, 
forudsætter udvikling af viden, menneskelige ressourcer og innovation. Disse to investeringskategorier 
supplerer hinanden, og maskinbygningsindustrien bør opfordres til at fremme dem begge. 
Medlemsstaterne bør overveje at benytte yderligere skatte- og afskrivningsmæssige incitamenter for at 
tilskynde til investering i produktionsmidler i almindelighed, herunder maskiner, i den udstrækning, deres 
økonomiske situation tillader. En sådan foranstaltning vil fremme hårdt tiltrængte investeringer efter mange år 
med utilstrækkelige udgifter til fornyelse af produktionsudstyr og skabe større produktivitet og dermed øget 
velstand, som kan opveje tabet af offentlige indtægter. Den har desuden den fordel, at den ikke fordrejer 
konkurrencen mellem industrigrenene. For at fremme strukturomlægningen i EU's maskinbygningsindustri 
opfordrer Kommissionen medlemsstaterne til at gøre afskrivningsperioderne for produktionsudstyr kortere og 
afskrivningsreglerne mere fleksible, i den udstrækning Unionens og medlemsstaternes lovgivning tillader. 
I sammenligning med amerikanske virksomheder er det vanskeligere for europæiske virksomheder, især de 
små og mellemstore, at opnå lån til igangsætningsprojekter og til risikobetonede eller højteknologiske projekter. 
Det vil derfor være hensigtsmæssigt at udbygge markedet for risikovillig kapital i Unionen. 
Maskinbygningsvirksomhederne opfordres til at benytte sig af de gunstige låne- og finansieringsvilkår, som 
tilbydes af Den Europæiske Investeringsbank og European Venture Capital Association. 
3.2. Erhvervsklima: Forbedring af grundvilkårene 
Tillempning af love og bestemmelser, der begrænser forretningsmønstrene, forbedring af offentlige og private 
tjenesteydelser til industrien og støtte til samarbejde mellem virksomhederne er nyttige midler, hvormed den 
europæiske maskinbygningssektors konkurrencedygtighed kan forbedres. 
Den målsætning, at erhvervslivets konkurrenceevne skal forbedres, er central for Unionens strategiske 
program for optimering af det indre marked (KOM(93) 632). Dette program vil for maskinbygningsindustrien 
betyde, at det lovgivningsgrundlag, som kræves for at det indre marked for maskiner og udstyr kan fungere, 
kommer på plads, og at Unionens direktiver for dette område sikres overensstemmelse, gennemsigtighed og 
fyldestgørende håndhævelse, når de omsættes til national lovgivning. Der planlægges også forbedringer inden 
for europæisk standardisering, konformitetsvurdering og kvalitetsfremme. Det planlægges endvidere at 
forbedre erhvervsklimaet. Det indebærer f.eks. aktiv anvendelse af konkurrencepolitikken, løsninger på 
problemet med forsinkelser og dobbelt opkrævninger i forbindelse med grænseoverskridende betalinger, 
yderligere forslag om transport, indførelse af gunstigere skatteordninger for erhvervslivet og forbedringer af 
selskabslovgivningen20'. 
En virksomheds konkurrencedygtighed afhænger, bortset fra dens egen dygtighed og dens egne omkostninger, 
af den stimulering, den modtager fra det omgivende industrisamfund. En effektiv erhvervsinfrastruktur er 
forudsætningen for, at industri kan eksistere og trives. Det europæiske samfund har pligt til at give sin industri 
19 ifølge en undersøgelse foretaget i IFO-instituttet tegner maskiner sig for 44% af værdien af den tyske industris samlede investeringer. 
20 
På det sidste område vil Kommissionen ifølge det strategiske program, ud over at fortsætte sit arbejde med instrumenter, der letter virksomhedernes 
udvikling på det indre marked, grundigt overveje lovgivningsrammerne for et fælles marked. De fremskridt, som hidtil er sket, omfatter vedtagelsen af 
vedtægten for europæiske grupperinger af økonomisk interesse, direktivet om insider-handel, det ellevte direktiv om bankregnskaber og det tolvte 
direktiv om individuelle selskaber. Det centrale mål, en europæisk selskabsvedtægt, som skulle øge virksomhedernes mobilitet på det indre marked, er 
imidlertid ikke blevet nået. En række direktivforslag er fortsat blokeret. Vanskelighederne drejer sig især om flytning af hovedsædet og om fusioner. 
11 
tjenesteydelser af topkvalitet. Det vigtigste ansvar ligger her hos de centrale og lokale myndigheder og hos 
servicesektoren. Hvidbogen er for sin del et nyt skridt henimod opfyldelse af den målsætning for udvikling af 
transeuropæiske net, som er opstillet i Maastricht-traktaten, idet den foreslår, at der investeres 400 000 mio. 
ECU i store infrastrukturprojekter inden for transport, telekommunikation og energiforsyning. 
Maskinbygningsindustrien vil få stor gavn af denne forbedring af erhvervsinfrastrukturen. Den kan også levere 
en del af det udstyr, som kræves for at realisere den, det gælder ikke mindst maskineri til bygge- og 
anlægssektoren. 
Fri og loyal konkurrence på et åbent marked er den vigtigste forudsætning for den europæiske 
maskinbygningssektors fremtidige konkurrencedygtighed. Statsstøtte til bestemte virksomheder eller sektorer 
skal opfylde de meget strenge kriterier som benyttes af Kommissionen for at kunne erklæres i 
overensstemmelse med fællesmarkedet. Statsstøtte, der ikke sikrer den fremtidige konkurrencedygtighed, men 
blot tjener til at opretholde status quo, kan ifølge sagens natur ikke betragtes som forenelig med 
fællesmarkedet. Kommissionen vil øge sine bestræbelser på at begrænse offentlig støtte, idet den dog tager 
hensyn til regionale forskelle, og vil snarest se på mulighederne for at ændre kontrolmekanismerne for 
statsstøtte. Det er desuden dens hensigt at forenkle kontrolprocedurerne i mindre betydningsfulde tilfælde. 
Eksisterende foranstaltninger skal koordineres bedre og tage hensyn til EU's industris konkurrencedygtighed 
som helhed. 
3.3. Industrielt samarbejde: Fremme af private initiativer af fælles interesse 
Industrielt samarbejde er frem for alt industriens ansvar. Det er imidlertid de offentlige myndigheder, der skal 
skabe grundlaget for, at fælles interesser kan udnyttes. Kommissionens vigtigste mål er her at fremme 
samarbejdet mellem forskellige virksomheder på markedet for maskiner og udstyr ved at fjerne de juridiske og 
skattemæssige hindringer for samarbejde, støtte industrielle initiativer på vækstmarkederne, afholde 
rundbordskonferencer og udvikle et retsgrundlag for en fælles europæisk investeringsindsats i tredjelande. De 
små og mellemstore virksomheder, ikke mindst i en opsplittet industri som maskinbygningsindustrien, bør 
opfordres til at deltage i industrielt samarbejde. Kommissionen vil prioritere samarbejdsinitiativer, som er af 
europæisk interesse. 
Frivillige samarbejdsaftaler på privat initiativ er velkomne, både aftaler blandt EU-virksomheder og aftaler 
mellem EU-virksomheder og virksomheder fra tredjelande, både inden for maskinbygningsindustrien og 
industrierne i de tidligere og senere produktionsled. For maskinbygningsindustriens vedkommende kan der 
hentes særlig høje produktivitetsforøgelser ved at forbedre den teknologiske integration mellem de materialer 
og komponenter, maskinerne fremstilles af, maskinernes produktionsteknologi og deres anvendelse. Et endnu 
snævrere samarbejde om lignende industriaktiviteter ville derfor være meget frugtbart, i et sådant samarbejde 
må der imidlertid være ligevægt mellem de forskellige interesser, og det skal være til gavn for alle de 
involverede virksomheder, idet det ikke må glemmes, at maskin- og komponentproducenterne som regel er 
små og mellemstore virksomheder, mens deres kunder og leverandører af materialer og fungible varer ofte er 
store koncerner. 
Siden 1990 har der trods den økonomiske afmatning faktisk været en tendens til samarbejde mellem de 
europæiske maskinbygningsvirksomheder og mellem dem og deres leverandører. Det fremgår tydeligt af det 
voksende antal strategiske alliancer og sammenslutninger. Denne tendens bør opmuntres yderligere. 
Kommissionen vil undersøge mulighederne for at indkalde til en rundbordskonference blandt industrifolk inden 
for maskinbygning og dermed beslægtede industrier efter den model, som blev skitseret i meddelelsen om 
industriel konkurrencedygtighed. 
3.4 Teknisk harmonisering: EF-regler på vej mod international anerkendelse 
Industrien er klar over, at en videre udvikling af den europæiske harmonisering, navnlig en hurtigere udvikling 
af standarder, er afgørende for, at det indre marked kan fungere. I forbindelse med teknisk harmonisering af 
mekanisk udstyr vil Kommissionen fortsat benytte den nye metode for teknisk harmonisering, hvor kun de 
væsentlige krav er obligatoriske, og den fælles metode for attestering og afprøvning. Medlemsstaterne og 
industrien bør desuden øge deres bestræbelser inden for kvalitetsfremme. Den nye metode gælder alt udstyr, 
som omfattes af denne meddelelse undtagen landbrugs- og skovbrugstraktorer. Udvikling og brug af frivillige 
europæiske standarder vil blive fremmet. Teknisk harmonisering, attestering og kvalitet er virksomme midler, 
hvormed konkurrencedygtigheden kan forbedres. Det er industripolitik, når den er bedst: decentraliseret, åben 
og horisontal. 
12 
Det er af særlig interesse for maskinbygningsindustrien, at direktiverne om den ny metode, især 
maskindirektivet, hurtigt omsættes til national lovgivning, og at udarbejdelsen af de harmoniserede standarder, 
der dækker direktivets væsentlige sikkerhedskrav, fremskyndes med henblik på dets ikrafttrædelse. Af hensyn 
til handelen og adgangen til fremmede markeder, er det vigtigt, at de europæiske standarder (EN) bliver ved 
med at være i overensstemmelse med de internationale standarder (ISO, IEC). 
Kommissionen vil fortsætte sine bestræbelser på at videreformidle direktivets indhold til 
maskinbygningsvirksomhedeme, især de små og mellemstore, og underrette producenterne, når direktivets 
principper anvendes på maskinudvikling og maskinbygning. Kommissionen er bekymret over den ringe 
bevidsthed om direktivet og den ringe anvendelse af det. Medlemsstaterne bør fremskynde deres indsats for at 
sikre det videst mulige kendskab til dets vigtigste bestemmelser, især blandt de små og mellemstore 
virksomheder. De kampagner, som Danmark og andre lande har iværksat, har vist sig at være nyttige. 
Det bør foretages rentabilitetsanalyse, før der vedtages nye love eller bestemmelser, der kan berøre industrien. 
Nuværende bestemmelser bør tages op til revision for at finde ud af, om de virkelige er nødvendige og 
gavnlige, og for at gøre dem så enkle og ensartede som muligt. Især bestemmelser, der kan skabe 
handelshindringer, bør afvikles. Uanset hvordan de økonomiske udsigter er, har industrien ret til at forvente 
langsigtet planlægning, forudsigelighed, gennemsigtighed og ansvarlighed af regeringen. 
Unionen bør fremskynde sit arbejde på at sikre EU's maskineksportører adgang til fremmede markeder i den 
udstrækning, det afhænger af tekniske forskrifter og standarder, ved at indgå aftaler om gensidig anerkendelse 
med de vigtigste handelspartnere. 
3.5 Forskning og innovation: et afgørende bidrag til varig konkurrenceevne 
Den nye horisontale meddelelse om industriel konkurrencedygtighed påpeger endnu engang, at EU må sætte 
sit videnskabelige og teknologiske grundlag ind på at styrke den industrielle konkurrencedygtighed. 96% af den 
forskning, der udføres i EU, finansieres af medlemsstaterne eller industrien. 
Broderparten af forsknings- og udviklingsudgifterne bør afholdes af industrien selv. Den europæiske industri 
har en mindre andel i forskningen og udviklingen end den japanske og amerikanske. På det seneste er den 
imidlertid blevet klar over dens betydning og har fordoblet sin forskningsindsats. Industrien må øge sine 
udgifter til forskning og udvikling til det yderste, dens finansieringsevne formår. Kommissionen er imidlertid klar 
over, at de europæiske maskinbygningsvirksomheder, især de små og mellemstore, i en periode med 
lavkonjunktur kun har begrænsede muligheder for at kunne afholde ekstra omkostninger, og den foreslog 
derfor i hvidbogen medlemsstaterne at udvikle skattefradragsordninger for forskning. Sådanne ordninger kunne 
udarbejdes for at tilskynde maskinbygningsvirksomhedeme til at investere mere i forskning, også på længere 
sigt. 
Medlemsstaterne spiller en afgørende rolle, når det gælder om at fremme forskning og udvikling i EU, da det er 
dem, der afholder størstedelen af udgifterne. Kommissionen har imidlertid påpeget i hvidbogen, at forskningen 
og udviklingen i Unionen bør koordineres bedre. Kommissionen har for nylig fremsat særiige forslag herom i 
sin meddelelse "Forskning og teknologisk udvikling: koordination gennem samarbejde". 
Inden for de begrænsede muligheder, de tiloversblevne 4% efterlader, tager den forskning og teknologiske 
udvikling, som finansieres af EU, sigte på at styrke det videnskabelige og teknologiske grundlag for Unionens 
industri og hjælpe den til at blive mere konkurrencedygtig på internationalt plan. Det fjerde rammeprogram for 
Det Europæiske Fællesskabs aktiviteter inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1994-
1998) med et budget på 12 300 mio. ECU lægger større vægt på udvikling af generiske teknologier med vide 
anvendelsesmuligheder og tager også mere hensyn til brugernes behov end sin forgænger, det tredje 
rammeprogram, og lever således op til industriens forventninger. Forskningen i industriteknologier vil modtage 
1,995 mio. ECU (IMT) eller 17% af programmets samlede budget, og heraf går 1,707 mio. til industri- og 
materialeteknologi og 288 til måling og prøvning. Af særlig interesse for maskinbygningsindustrien er, inden for 
aktiviteten industriteknologi, temaområde A - konstruktionsteknologi, systemudviklingsteknologi og teknologi til 
menneskevenlig tilrettelæggelse af produktionen - og temaområde B - materialeteknologi samt teknologi 
vedrørende forarbejdning og genanvendelse af materialer. Til informations- og kommunikationsteknologier 
(IKT), der også er af interesse for denne industri, forventes afsat et beløb på 3,405 mio. ECU. Spørgsmålet om 
udvikling af konkurrencedygtig europæisk CNC er af strategisk betydning for maskinbygningsindustrien. 
Problemet skal behandles ved hjælp af OSACA-projektet i forbindelse med ESPRIT-programmet. Også 
forskning til støtte for tekniske standarder vil blive medtaget i det fjerde rammeprogram for at styrke EU-
industriens konkurrencestilling. 
13 
Da databehandling og automatisering har invaderet den mekaniske fabrikationsteknologi, er den form for 
forskning, den mekaniske produktion kræver i vore dage, ofte afhængig af en kombination af bidrag fra de 
mekaniske videnskaber og informationsvidenskaberne. Der er derfor i maskinbygningsindustrien et udbredt 
ønske om et nærmere samarbejde mellem IMT og IKT, BRITE-EURAM og ESPRIT-programmernes afløsere. 
Det fjerde rammeprogram lægger i denne forbindelse særlig vægt på at koordinere forskning, som er af 
interesse for industrien. Denne koordination skal udføres både ved hjælp af særprogrammer inden for IKT og 
vertikal koordination inden for IMT og mellem særprogrammerne inden for beslægtede områder, dvs. mellem 
IMT og IKT. I det sidste tilfælde kan der være tale om alt fra snævert samarbejde mellem de ansvarlige 
tjenestegrene under Kommissionen til samtidige indkaldelser af forslag og fælles gennemgang af dem. 
Virksomhederne kan ikke altid direkt deltage i Unionens og medlemsstaternes forsknings- og 
udviklingsprojekter. CRAFT, der grundlades under BRITE-EURAM, sætter grupper af små og mellemstore 
virksomheder med utilstrækkelige forskningsfaciliteter i stand til at indgå kontrakt med udenforstående 
foretagender, som derpå udfører forsknings- og udviklingsarbejde for dem. Denne form for teknologistimulering 
vil sammen, med støtte til forberedende forskning blive videreført i det nye IMT-program og udvidet til andre 
særprogrammer. Et andet vigtigt element i det Fjerde rammeprogram, især for de små og mellemstore 
virksomheder, er Programmet for spredning og optimering af forskningsresultater, der også omfatter aktiviteter 
fra de nuværende VALUE- og SPRINT-programmer. 
Særlig interesse for maskinbygningsvirksomheder og forskningscentre, som ønsker samarbejde med hinanden 
i EU og EFTA, har EUREKA. Det er et samarbejdsprojekt for forskning og udvikling, som modtager offentlig 
støtte fra 23 europæiske lande og fra Kommissionen. Det omfatter praktisk talt alle videnskaber og teknologier 
med hovedvægt på nye materialer, laserteknik, robotteknik og fabrikationsautomatisering. 
COST fremmer tværnationalt samarbejde om forsknings- og udviklingsprojekter mellem virksomhederne. Alle 
EU- og EFTA-lande samt en række central- og østeuropæiske lande deltager. Der udføres forskning inden for 
alle områder, især nye materialer og avanceret produktionsteknologi. Dette program er interessant for EU- og 
EFTA-virksomheder, som søger partnerskaber i Østeuropa. 
Industriens teknologiske stilling kan forbedres yderligere ved at etablere stærke forbindelser mellem 
virksomhederne på den ene side og universiteterne og forskningsinstutterne på den anden. Der findes stor 
grundlæggende og praktisk viden i den teknologiske infrastruktur, men den europæiske industri udnytter den 
ikke fuldt ud. Medlemsstaterne bør sætte ind på at slå bro over denne kløft. 
3.6 Erhvervsuddannelse: En indsats mod manglen på ingeniører og andet faglært personale 
I den uddannelsespolitik, der skal udarbejdes ifølge hvidbogen, må der lægges større vægt på tekniske 
uddannelser, og de offentlige myndigheder, erhvervslivet og arbejdsmarkedets parter må inddrages. Industrien 
lægger stor vægt på, at der indføres europæiske minimumsstandarder for uddannelse. Der er behov for bedre 
koordination mellem de nuværende europæiske og nationale uddannelsesordninger. En sådan uddannelses­
strategi skal tage sigte på bedre at forudse fremtidige teknologibehov og samtidig tage fuldt hensyn til 
arbejdsmarkedets rådgivning. Det vigtigste er at øge de almindelige arbejderes uddannelse i nye teknologier. 
Der anbefales mere tværfaglig uddannelse. Der bør især lægges vægt på at uddanne de små og mellemstore 
virksomheders personale. 
Det foreslås, at ordningen med uddannelsesrettigheder, som lærlinge i maskinbygningsvirksomhedeme kan 
benytte i hele deres karriereforløb for at ajourføre deres uddannelse, gøres almindelig. Unionen bør indføre et 
langsigtet grundlag for at knytte varige uddannelsesordninger og uddannelsesbeviser sammen med 
foranstaltninger, der øger arbejdskraftens fleksibilitet og nedsætter arbejdstiden. Kommissionen betragter ikke 
nedskæring eller smidiggørelse af arbejdstiden som en universel løsning for den europæiske 
maskinbygningsindustri, men den mener, at det er en af de metoder til forbedring af konkurrencedygtigheden, 
som kan drøftes blandt virksomhederne og brancherne. Nedskæring af arbejdstiden skal kunne sikre 
produktiviteten, især blandt det højt uddannede personale, uden at produktudviklingen bringes i fare. 
Et partnerskab mellem universiteterne, medlemsstaterne og industrien om indførelse af en ordning med 
grunduddannelse og varig efteruddannelse ville være formålstjenlig for tværfaglig uddannelse og uddannelse 
til jobs, som kræver avanceret teknisk kunnen, kendskab til informationsteknologi osv. 
COMETT-programmet for teknologiuddannelser, PETRA-initiativet for unges erhvervsuddannelse og 
forberedelse til arbejdslivet, FORCE-programmet for styrkelse af efter- og videreuddannelse og EURFORM-
initiativet for erhvervsuddannelse inden for strukturfondens rammer bør styrkes. Fra 1995 bliver disse 
uddannelsesprogrammer afløst af LEONARDO-programmet og EUROFORM-initiativet for erhvervsuddannelse 
under strukturfondene. Målsætningerne for det nye program bliver at lette tilpasningen til industrielle 
ændringer, lette integration og reintegration på arbejdsmarkedet, forbedre uddannelsesordningerne på 
virksomhedsplan og nationalt plan, lette udvekslingen af unge mennesker i grunduddannelsesfasen, stimulere 
14 
samarbejdet mellem uddannelsesinstitutionerne og virksomhederne og støtte udveksling mellem 
medlemsstaternes uddannelsessystemer. Det budget, Kommissionen har fastsat for LEONARDO for 1995, er 
på 142 mio. ECU med et loft på 100 000 ECU pr. projekt om året. Maskinbygningssektoren opfordres til at 
udnytte disse unionsinstrumenter i fuldt omfang. 
Den Europæiske SOCIALFOND støtter også uddannelsesordninger, der tager sigte på at fremme 
beskæftigelsen og øge arbejdstagernes mobilitet. 
Medlemsstaterne bør overveje at oprette nye uddannelsesinstitutioner for maskinkonstruktion, som svarer til 
sektorens behov. Deres mål skal være at give den europæiske maskinbygningsindustris arbejdskraft større 
viden og dygtighed og at levere det kvalificerede personale, maskinbygningsindustrien har brug for. 
3.7 Strukturfondene: Udjævning af de regionale forskellene 
I forbindelse med vekselvirkningen mellem styrkelse af konkurrencedygtighedspolitikken for 
maskinbygningsindustrien og den økonomiske og sociale samhørighed, som er et af Unionens mål, giver 
denne meddelelses analyse (punkt 1.2) af maskinbygningsindustriens konkurrencemæssige stilling og 
geografiske fordeling et fingerpeg om dens udsigter i de forskellige regioner. Det kan føre til, at nogle lande og 
regioner må tage deres aktiviteter i denne sektor op til fornyet overvejelse. 
Formålet med Unionens regionalpolitik er gradvis at mindske ujævnhederne mellem de forskellige landes og 
regioners økonomiske udvikling og infrastruktur. I juli 1993 vedtog Ministerrådet retsgrundlaget for 
strukturfondene i tidsrummet 1994-1999. Med en bevilling på 141 mia. ECU eller 1/3 af EU's budget er de nye 
strukturfonde et privilegeret redskab for Unionens økonomiske og sociale samhørighedspolitik. For industrien 
vil denne solidaritet udmønte sig i mere ensartede konkurrencevilkår for virksomhederne i EU's forskellige 
lande og regioner. Der forudses et snævert partnerskab mellem Kommissionen, medlemsstaternes ansvarlige 
myndigheder og industrien i programplanlægningens enkelte led. 
Af særlig interesse for maskinbygningsindustrien er Fællesskabets støttebestemmelser for formål 2, det nye 
formål 3 og det nye formål 4. Formål 2-foranstaltningeme tager sigte på traditionelle industriområder, som har 
brug for strukturomlægning. En betydelig del af EU's maskinbygningsindustri ligger i formål 2-zoner, heriblandt 
Nordrhein-Westfalen og dele af Nedersaksen i Tyskland, Mellem- og Norditalien, industriområderne i England, 
Wales og Skotland, Nord-og Nord-østen og Rhône-dalen i Frankrig, og Katalonien og Baskerlandet i Spanien. 
Det nye formål 3 har både til formål at bekæmpe langtidsledigheden og at indsluse de unge på 
arbejdsmarkedet og omfatter desuden arbejdstagere, som står i fare for at miste deres arbejde. Det nye formål 
4 er blevet oprettet for at lette arbejdstagernes tilpasning til industrielle ændringer og produktionssystemernes 
udvikling. Indgreb under disse formål kan afdæmpe konjunkturbetingede arbejdsmarkedsforstyrrelser i 
maskinbygningssektoren. 
Fællesskabets støtteforanstaltninger til formål 1 omfatter også en række regioner af interesse for 
maskinbygningsindustrien som de østtyske delstater eller Hainault i Belgien. Ved at investere i 
produktionsinfrastrukturen i tilbagestående regioner skaber strukturfondene øget efterspørgsel på maskiner til 
fordel for Unionens maskinproducerende regioner. Omvendt kan de også medvirke til at udvikle 
maskinbygningsindustrien i regioner, hvor den ikke findes eller er under udvikling. 
9% af strukturfondenes midler i 1994-99 er afsat til Fællesskabsinitiativer. To af de nye initiativer, der er blevet 
vedtaget for dette tidsrum, er særlig relevante for maskinbygningsvirksomhedeme: ADAPT, hvis formål er at 
fremme beskæftigelsen og arbejdsstyrkens tilpasning til industrielle ændringer (1400 mio ECU), og SMV-
initiativet, der har til formål at forbedre de små og mellemstore virksomheders konkurrenceevne, det gælder 
også dem, der er underleverandører til store virksomheder (1000 mio. ECU). Mens SMV-initiativet er 
begrænset til ugunstigt stillede regioner, kan ADAPT også benyttes i regioner, der ikke modtager støtte. 
3.8 Ekstern handelspolitik: åbning af verdensmarkederne 
For et eksportorienteret erhvervsliv som Unionens er liberalisering af verdenshandelen en af de allerførste 
forudsætninger for international konkurrencedygtighed. Fordelene ved uhindret adgang til fremmede markeder 
opvejer langt indbildte eller reelle farer ved stærke importstrømme. Her tilgodeses sektorens interesse af 
traktaten om Den Europæiske Union, hvis mål er at åbne markederne for fri konkurrence. EU var den første, 
som indførte en politik, der skulle modvirke konkurrenceforvridningens indflydelse på handelen. Unionen har 
en grundlæggende interesse i at sikre, at dens handelspartnere tillader retfærdig konkurrence lige som den 
selv. Stramning af konkurrencereglerne i EU må ledsages af rimelige vilkår for udenrigshandelen. 
I dette henseende et vellykket udfald af Uruguay-runden betyder et stort skridt fremad for Unionens 
maskinbygningsindustri og for industrien som helhed. Denne aftale vil nedskære importtolden på maskiner og 
15 
mekaniske apparater med halvdelen i løbet af 10 år, lempe de tekniske handelshindringer, og give EU's 
maskineksport en anslået årlig vækst på 4,5% ved periodens slutning. Desuden kan dens psykologiske virkning 
som varsel om nedgangsperiodens afslutning næppe overvurderes. Oprettelsen af 
Verdenshandelsorganisationen vil styrke det multilaterale handelssystem betydeligt og skabe det nødvendige 
grundlag for yderligere markedsliberalisering, bl.a. når det gælder tekniske handelshindringer. Den nye 
organisation skal også spille en væsentlige rolle for håndhævelsen af de multilaterale handelsregler, der bliver 
resultatet af Uruguay-runden. 
Den fælles handelspolitik hører ganske vist under Unionens kompetence, men hvad maskiner og udstyr angår, 
træffer nogle medlemsstater foranstaltninger, som har indflydelse på handelen, og som derfor kan føre til 
konkurrenceforvridning. Harmoniseringen af sådanne foranstaltninger må derfor fortsætte, det gælder ikke 
mindst eksportkreditordninger (her er et direktiv om mellem- og langsigtet finansiering under udarbejdelse) og 
varer til dobbelte formål. Færdiggørelsen af en fælles EU-ordning for import fra og eksport til tredjelande er en 
forudsætning for rimelig konkurrence på medlemsstaternes markeder og vil lette afviklingen af toldformaliteter 
for interne forsendelser i EU. Det er også ønskeligt, at medlemsstaternes aktiviteter på eksportmarkederne 
integreres bedre i Unionens eksterne handelspolitik. Den europæiske maskinbygningsindustri godkender disse 
bestræbelser. Maskinkonstruktionsindustrien vil få gavn af Unionens dynamiske eksterne politik i forbindelse 
med gennemførelsen af FHP og kontrollen med EU's ydre grænser. 
Industrien forventer, at Unionen reagerer med fasthed over for andre industrilande, som yder sektorstøtte, 
statstøtte og andre ulovlige brug. Efter maskinbygningssektorens opfattelse er dette problem især påtrængende 
i forbindelse med en række asiatiske lande. Kommissionen har for nylig forelagt Rådet en række vigtige 
ændringer til forordningen om ulovlig praksis foruden en ny forordning om subsidier, som kan vise sig at være 
nyttig i den forbindelse. Unionen vil fortsat bruge de handelsinstrumenter, den har til sin rådighed, i 
overensstemmelse med de relevante multilaterale regler, når industrien anmoder om det, og 
omstændighederne kræver det. Det er her særlig vigtigt for den europæiske maskinbygningsindustri at få 
adgang til at levere til offentlige indkøb i udlandet. Man må også være på vagt over for eventuelle 
handelsaftaler mellem USA og Japan for at sikre, at maskinleverandører fra EU ikke udsættes for 
forskelsbehandling. 
Den europæiske maskinbygningsindustri må være til stede på vækstmarkedeme, især i Kina og 
Stillehavslandene. Til dette formål vil Kommissionen undersøge mulighederne for at udvide og udvikle 
eksportindsatsen og industrisamarbejdet, især for de små og mellemstore virksomheder. Når som helst der er 
behov for det, vil Kommissionen fremme mulighederne for, at de europæiske virksomheder ved at forene 
kræfterne kan skaffe sig adgang til fjerntliggende markeder. 
Medlemsstaterne kunne desuden fremme forbindelserne mellem deres egne maskinbygningsvirksomheder og 
maskinbygningsvirksomheder i tredjelande ved hjælp af samarbejdsprogrammer af samme type som det 
europæisk-japanske program for forbrugselektroniske komponenter og ved samarbejde inden for videnskab, 
teknologi og uddannelse. 
En industriel vurderingsmekanisme på grundlag af Hvidbogens konklusioner og inspireret af den 
handelsvurderingsmekanisme, der benyttes i forholdet til Japan, kan være et nyttigt redskab i forbindelse med 
udforskning af grundene til, at den europæiske maskinbygningsindustris eksportpræstation ligger under 
gennemsnittet på en række vigtige markeder, og kan være til hjælp ved udarbejdelsen af forslag om 
forbedringer. 
3.9 Særlige foranstaltninger for små og mellemstore virksomheder 
Da de fleste af maskinbygningsvirksomhedeme er små eller mellemstore tager de fleste af de foranstaltninger, 
som er blevet foreslået her, sigte på de mindre virksomheder, selv om de kan benyttes på virksomheder af alle 
størrelser. I dette punkt behandles foranstaltninger, som udelukkende gælder små og mellemstore 
virksomheder. 
Små og mellemstore virksomheder har ofte fordelen ved at vær i besiddelse af innovationsevne, fleksibilitet og 
evne til at opfylde meget korte frister og er som regel i stand til at konkurrere effektivt på markedet. Alligevel 
har de små og mellemstore virksomheder svage punkter, som hindrer dem i at udnytte deres vækst- og 
beskæftigelsesmuligheder fuldt ud. F.eks. har små og mellemstore virksomheder vanskeligt ved at klare de 
stadig mere indviklede juridiske og administrative krav. Deres strukturelle evne til at behandle dem hæmmes 
af, at de fleste ledelsesfunktioner stadig udføres af virksomhedslederen selv. Dette sammen med 
vanskelighederne ved at skaffe finansieringsmidler, både arbejds- og egenkapital, foruden svagheder i 
forbindelse med ledelseskapacitet og adgang til forskning og udvikling understreger behovet for programmer, 
der kan hjælpe de små og mellemstore virksomheder til at overvinde disse vanskeligheder. Der har især været 
udført teknologiske stimuleringsforanstaltninger, der skulle fremme de små og mellemstore virksomheders 
16 
deltagelse i BRITE-EURAM programmet under CRAFT, og de vil fortsætte under de næste særprogrammer for 
forskning og teknologisk udvikling. 
Kommissionens forslag om et integreret Program for de små og mellemstore virksomheder og 
håndværksektoren, som den fremsatte i maj 1994 (KOM(94) 207 endelig udg.), vakte interesse hos 
industriministrene i Rådet den 22. juni og er en konkret udformning af forslagene om et nærmere partnerskab 
mellem alle, som berøres af de små og mellemstore virksomheders udvikling. Det skal opfylde hvidbogens 
målsætninger for de små og mellemstore virksomheder og støtte deres vækst- og beskæftigelsesmuligheder. 
Det samler desuden en række forskellige initiativer, både igangværende21' og nye, på fællesskabsplan for at 
sikre deres sammenhæng og gøre dem iøjnefaldende. Der er også bestemmelser inden for det fjerde 
rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling og i forbindelse med EIB's lån og EIF's ordninger for 
lånegarantier, som tager særligt sigte på at hjælpe de små og mellemstore virksomheder. Kommissionen vil 
undersøge mulighederne for at styrke det europæiske marked for risikokapital, især når det gælder aktier i små 
og mellemstore virksomheder. Der vil om kort tid blive foretaget en undersøgelse af de 
finansieringsinstrumenter, der står til rådighed for sektoren for produktionsmidler. Medlemsstaterne opfordres til 
at undersøge mulighederne for at indføre instrumenter, der kan bidrage til finansieringen af de små og 
mellemstore virksomheder, eller for at forbedre sådanne instrumenter. 
Den 28. september 1994 vedtog industriministrene i Rådet, efter en indgående gennemgang af det Integrerede 
program, en Resolution om en politik til fordel for de små og mellemstore virksomheder og opfordrede 
Kommissionen til at foreslå foranstaltninger, hvormed dette program kunne gennemføres. Den europæiske 
politik for små og mellemstore virksomheder må effektiviseres ved hjælp af et nyt partnerskab mellem 
medlemsstaterne og Unionen. 
3.10. Ren produktion: miljøbeskyttelse som forretningsmulighed 
Ifølge Maastricht-traktaten er en af Unionens vigtigste opgaver at fremme afbalanceret og varig økonomisk 
vækst under hensyntagen til miljøet. Unionens miljøpolitik er under udvikling. I mellemtiden er en række 
miljømyndigheder og miljøorganer over hele Unionen i færd med at indføre et hastigt voksende antal 
kontrolforanstaltninger, som ofte er afvigende og urealistiske, og som i mange tilfælde berører erhvervslivet. 
Det haster derfor med at få stadfæstet, at miljøpolitik i første instans hører under Unionens kompetence. 
Det femte handlingsprogram for miljøområdet giver Unionen en række politiske instrumenter på sektorplan. For 
industriens vedkommende skal en række nye miljøinstrumenter med sigte på erhvervslivet udnyttes. Der er 
gjort en begyndelse med miljøsyn, miljømærke, frivillige aftaler, ansvarsordninger osv. Nogle af disse 
instrumenter vil skabe nye beskæftigelsesmuligheder. 
Når det drejer sig om miljøbeskyttelse, bør industrien ikke blot betragte kravene som en hæmsko for 
erhvervslivet. EU's miljøpolitik rummer betydelige fordele for igangsættere. Det hastigt voksende marked 
vurderes på nuværende tidspunkt til mellem 75 og 100 000 mio. ECU, hvoraf 45 000 mio. skabes i Unionen. 
Direktiv 89/392 forventes at give de maskiner, der sælges på EU's marked, en højere sikkerhedsstandard. 
Disse tendenser rummer nye muligheder for innovation og øget udbytte. Maskinbygningsindustrien er en af 
miljøteknologiens vigtigste leverandører: maskin- og produktionsanlægsproducenteme kan levere 
færdigudviklet teknologi og integrerede emissionsreduktionssystemer. Europæisk miljøbeskyttelsesteknologi er 
sammen med USA's verdens førende. 
Kommissionen vil udvide dialogen med Unionens handelspartnere for at undgå overdrevent strenge 
miljøbestemmelser på de post-industrielle eksportmarkeder (Japan, USA, EFTA) og miljødumping i nye 
industrielle konkurrentlande (Østasien). 
3.11 Gennemførelse af foranstaltningerne 
For at sikre fuld deltagelse og effektiv koordination i forbindelse med gennemførelsen af de her foreslåede 
foranstaltninger opfordres medlemsstaterne til at fremsætte bemærkninger og forslag, som kan indgå i den 
videre udarbejdelse af forslag. Kommissionen vil følge op debatterne i Rådet og Parlamentet over denne 
meddelelse og udviklingen af dens spredning og gennemførelse i medlemstaterne. 18 måneder efter dens 
offentliggørelse vil Kommissionen fremlægge en beretning om det ovenanførte. 
21 
Der findes allerede et helt opbud af foranstaltninger for små og mellemstore virksomheder i Unionens øvrige politik. Det Flerårige program for 
virksomheder, som blev vedtaget i juni 1993, styrker hovedlinjerne i virksomhedspolitikken og tager sigte på at fremme de små og mellemstore 
virksomheders europæisering og internationalisering. Netværket af 210 Euro-Info centre er ved at blive udbygget for at opfylde de små og mellemstore 
virksomheders behov. EIC netværket bevæger sig i retning af mere specialiseret bistand. BC og BRE netværkene gør det lettere at finde partnere og 
virksomhedssamarbejde. Programmerne for virksomheder og europartnerskaber og foranstaltningerne til støtte for tværnational entreprise fremmer 
partnerskaber mellem virksomhederne. Desuden udføres der pilotaktioner som Euromanagement og Seed Capital. 
17 
Det er lige så vigtigt at sikre en systematisk og vedvarende dialog med den europæiske 
maskinbygningsindustri, industriens øvrige sektorer og alle andre berørte parter. De nærmere omstændigheder 
omkring en sådan fornyet dialog vil blive udviklet under hensyntagen til Kommissionens tidligere erfaringer og 
den europæiske maskinbygningsindustris og dens vigtigste partneres særiige forhold. 
Der skal afholdes samråd mindst 1 gang om året for at følge arbejdsprogrammet op. 
4. Konklusioner 
Den tekniske industri er industriens vigtigste leverandør af produktionsudstyr. Maskinbygningsindustrien er den 
tekniske industris keme. Maskinernes ydeevne er afgørende for hele fabrikationsindustriens muligheder for 
produktivitetsforøgelse. At bevare en omfattende produktion af maskiner er derfor afgørende for Europas 
fremtidige stilling som industrimagt. Maskinbygningsindustrien leverer desuden et betydeligt bidrag til 
overskuddet på EU's handelsbalance. 
Maskinbygningsvirksomhedernes konkurrenceevne er på den anden side stærkt afhængig af leverandørernes 
produktivitet og kvalitet og kundernes velfærd. Sektorens problemer kan derfor ikke ses isoleret, men skal 
behandles inden for en overordnet økonomisk politik, der sikrer konkurrenceevnen i hele fabrikationsindustrien. 
Hvis hele denne økonomiske sammenhæng, som maskinbygningsindustrien er led i, skal bevare sin 
konkurrencedygtighed, må maskinbygningsvirksomhedernes forhold til deres leverandører og kunder kunne 
give dem en konkurrencefordel. 
EU's maskinbygningsindustri beskæftiger over 2 mio. mennesker. Sektorens trivsel er derfor et 
Unionsanliggende. Over 80% af sektorens virksomheder har 20 ansatte eller derunder. Foranstaltninger, der 
fremmer beskæftigelsen og udvikler de små og mellemstore virksomheders konkurrencedygtighed bør derfor 
veje tungt i europæisk industripolitik. Hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse er et velegnet 
grundlag for sådanne aktioner. 
Stillet over for alvorlige strukturproblemer (stor følsomhed over for konjunktursvingninger, økonomisk 
svækkelse, udhuling af konkurrenceevnen ...) søger denne industri at styrke sin generelle 
konkurrencedygtighed. I en stor, veludviklet sektor som denne, hvor EU's industri stadig har en stærk stilling på 
hjemmemarkedet, må den generelle tendens mod øget værditilvækst følges. Fornyet dynamik kan opnås ved 
at sætte ind på innovation, produktivitet og kvalitet. 
Stor følsomhed over for konjunktursvingninger er en af sektorens alvorligste strukturelle svagheder. 
Maskinbygningsindustrien rammes særlig hårdt af konjunktursvingninger på grund af de mange små 
virksomheders økonomiske svaghed. Da investeringsudsving i denne sektor afspejler konjunktursvingninger i 
hele industrien kan kun en stabil økonomisk udvikling på længere sigt give sektoren et roligere 
investeringsmønster. Det er derfor af største vigtighed, at medlemsstaterne fører en makroøkonomisk politik, 
der kan skabe varig vækst, og at de i tilstrækkelig grad fremmer kapitalinvestering. Det er desuden klart, at 
sektoren vil have gavn af foranstaltninger, der på kortere sigt skal modvirke konjunktursvingninger og 
afdæmpe investeringsfald i afmatningsperioder. 
Det vigtigste mål for Unionens politik for maskinbygningssektoren er at bidrage til forbedring af dens 
konkurrencevilkår. Til dette formål foreslår Kommissionen medlemsstaterne og industrien at iværksætte 
foranstaltninger på en række forskellige områder som investeringsfremme, erhvervsklima, industrielt 
samarbejde, forskning og teknologisk udvikling, erhvervsuddannelse, strukturfonde, ekstern handelspolitik og 
særlige foranstaltninger for små og mellemstore virksomheder. De foreslåede foranstaKninger for 
maskinbygningsindustrien er i det store og hele horisontale aktioner. De kan også være til gavn for 
leverandørerne af maskindele og for maskinernes endelige brugere og dermed i sidste instans for hele 
fabrikationsindustrien. 
BILAG 
OVERSIGT OVER FORSLAG 
Politisk 
område 
Investe­
ringsfremme 
Erhvervs­
klima 
Industrielt 
samarbejde 
Teknisk 
| harmoni-
8 sering 
FTU Foreslået foranstaltning for maskinbygningsindustrien 
Fremme både materielle og immaterielle investeringer 
Overveje skatte- og afskrivningsfordele ved investering i 
produktionsmidler 
Forkorte afskrivningsperioderne for produktionsudstyr 
"Co-ordinate national investment promotion measures" 
Udnytte EIB's og EVCA's finansieringstjenester 
Anvende det strategiske program for det indre marked 
Indføre makroøkonomi for at forbedre den industrielle 
konkurrencedygtighed 
Forbedre ehrvervsklimaet 
Begrænse statsstøtte til et absolut minimum 
Tilskynde til stærke europæiske industrigrupper inden for 
konkurrencelovgivningens rammer 
Fremme industrielt samarbejde, navnlig blandt SMV 
Større samarbejde mellem maskinproducenter, leverandører og 
brugere 
Overveje rundbordskonferencer for industrifolk 
Fortsat anvende den nye metode for tekniske harmonisering 
Fortsat anvende en generel metode for attestering og afprøvning 
Fremme af kvalitet 
Omsætte nye direktiver, f.eks. maskindirektivet, til national 
lovgivning 
Fremskynde udarbejdelsen af harmoniserede standarder 
Udbrede kendskabet til maskindirektivet 
Indgå aftaler om gensidig anerkendelse med tredjelande 
Øge industriens investeringer 
Forbedre samarbejdet mellem nationale forsknings- og 
udviklingsprogrammer 
Indføre skattefradragsordninger 
Forbedre koordinationen mellem programmer, der finansieres af 
Unionen 
Udnytte den hurtige behandling af ansøgninger fra SMV 
Drage fordele af et nærmere samarbejde mellem IMT og IKT-
programmerne 
Udvikle en europæisk CNC ved hjælp af OS ACA-projektet 
Fremme formidlingen af FU til SMV gennem CRAFT, VALUE 
og SPRINT 
Fremme fælles europæisk FU ved hjælp af EUREKA og COST Udføres eller 
iværksættes af 
EU 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ MS 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
. + 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ Industrien 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ Andre 
+ . 
+ 
+ Punkt i 
afsnit 3 
3.1 
3.2 
3.3 
3,4 
3.5 
A% 
Politisk 
omrade 
Erhvervs­
uddannelse 
Regional­
politik 
Handels­
politik 
Særlige for­
anstaltninger 
for SMV 
Miljøbe­
skyttelse Foreslået foranstaltning for maskinbygningsindustrien 
Lægge større vægt på tekniske uddannelser i 
uddannelsespolitikken 
Indføre minimumsstandarder på EU-plan 
Bedre koordination mellem europæiske og nationale ordninger 
Forudse fremtidige teknologibehov bedre 
Øge de almindelige arbejdstageres uddannelse i nye teknologier 
Gøre større brug af tværfaglig uddannelse 
Lægge større vægt på uddannelse af personalet i de små og 
mellemstore virksomheder 
Overveje at gøre brugen af uddannelsesrettigheder almindelig 
Knytte vedvarende uddannelse sammen med øget 
arbejdskraftfleksibilitet 
Oprette et partnerskab mellem universiteterne, MS og industrien 
Øge deltagelsen i Leonardo, Sokrates og socialfondordningerne 
Overveje oprettelse af nye uddannelsesinstitutioner inden for 
teknik 
Udnytte strukturfondene fuldt ud: 
nogle maskinvirksomheder kan udnytte formål 1 
mange maskinvirksomheder kan udnytte formål 2 
gøre større brug af det nye formål 3 og 4 
udnytte Fællesskabets initiativer bedre 
Udnytte Uruguay-rundeaftalen 
Oprette en verdenshandelsorganisation 
Harmonisere eksportkreditordningerne 
Harmonisere eksportkontrollen med varer til dobbelte formål 
Gøre den fælles import- og eksportordning færdig 
Reagere energisk over for statsstøtte og handelshindringer i 
tredjelande 
Udnytte de handelspolitiske instrumenter i alle lovlige tilfælde 
Udvikle eksport til vækstmarkederne, især i Stillehavslandene 
Oprette enr vurderingsmekanisme for handel med industrivarer 
Prioritere SMV i industripolitikken 
Koordinere medlemsstaternes politik ved hjælp af samordnede 
aktioner 
Gennemføre det flerårige program for 1993 
Udføre nye aktioner inden for det integrerede program 
Iværksætte foranstaltninger for SMV inden for regionale 
programmer, FU-programmer og uddannelsesprogrammer 
Styrke det europæiske marked for risikovillig kapital, især til 
SMV 
Fastslå, at miljøpolitik primært hører under Unionens 
kompetence 
Udføre det femte handlingsprogram for miljøområdet 
Hindre overdrevent strenge miljøbestemmelser og miljødumping Udføres eller 
iværksættes af 
EU 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ MS 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ . 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ Industrien 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ Andre 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ 
+ Punkt i 
afsnit 3 
3.6 
3.7 
3.8 
3.9 
3.10 
•/l<\ 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 380 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA "10 
Katalognummer : CB-CO-94-493-DA-C 
ISBN 92-77-81512-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Offidelle Publikationer 
L-2985 Luxembourg