Under drøftelserne om begrænsningsforanstaltningerne blev det fremhævet, at:

Lovgivningsmæssige og frivillige foranstaltninger blev drøftet, herunder: incitamenter til producenter og forbrugere (økonomiske og adfærdsmæssige) bedre indsamling af plastaffald standarder, forbud og forpligtelser indført i forbindelse med udformningen af produkter og i affaldsrapportering. Respondenterne foretrak et EU-dækkende mål for affaldsforebyggelse og samarbejde mellem interessenter om at udvikle en holistisk tilgang til engangsplast. Andre potentielle foranstaltninger omfattede en ændring af affaldsrammedirektivet suppleret med større hensyntagen til affaldshierarkiet, grønne offentlige indkøb og frivillige aftaler.

Deltagerne i interessentworkshops om engangsplast var generelt enige om, at emner klassificeret som engangsplast skulle opfylde følgende kriterier (med visse undtagelser): forekomst i havmiljøet kort anvendelsesfase overvejende forbrug uden for hjemmet genanvendelige eller ikke-plastiske alternativer eksisterer.

Gennem de høringsaktiviteter, der er beskrevet her, er der indsamlet synspunkter, bekymringer og ideer fra forskellige interessenter om de bedste midler til at opnå en reduktion af mængden af havaffald, især havaffald, der stammer fra engangsplast og fra efterladte, tabte fangstredskaber eller på anden måde kasserede fiskeredskaber (ALDFG). Resultaterne er indarbejdet i Kommissionens plaststrategi og konsekvensanalysen om engangsplast og fiskeredskaber.

·Der er begrænset dokumentation for effektive oplysningskampagner, og disse ikke er tilstrækkelige som en selvstændig foranstaltning.

·Forbud kan være en god måde til at gennemføre ændringer i udformningen af bestemte genstande af lav værdi, men hvis de fastsættes på nationalt plan, kan de forstyrre det indre marked.

·Tidsrammen for gennemførelsen skal sikre, at erstatningsmaterialer opfylder standarderne, og at forbrugerne er forberedte.

·Afgifter er en effektiv forebyggende foranstaltning til at påvirke forbrugeradfærden, samtidig med at der generes indtægter. Industriens repræsentanter understregede, at der er behov for en lovgivningsmæssig tilgang for at sikre lige vilkår.

·Fastlæggelse af reduktionsmål for specifikke emner blev generelt betragtet som en passende foranstaltning.

·En alternativ mulighed er at sikre, at engangsplast ikke gives væk gratis på salgsstedet.

3.2 Tilbagemeldinger i forbindelse med den indledende konsekvensanalyse

De 28 indlæg viste bred opbakning til en indsats på EU-plan, hvor detailhandlere og producenter udtrykte en præference for frivillige tilgange frem for lovgivningsmæssige foranstaltninger. Den private sektor understregede betydningen af ​​økonomisk levedygtighed ved genbrug, dårlig gennemførelse af eksisterende regler og huller i lovgivningen. Flere fremhævede behovet for en cirkulær tilgang eller livscyklustilgang, der bidrager til forebyggelse, og opfordrede til incitamenter til innovation og fjernelse af nationale lovgivningsmæssige hindringer.

​​Engangsplasts forskelligartethed kræver differentierede tilgange, afhængigt af om plastaffald i havet er resultatet af genstande (1), der kan genbruges, eller genstande (2), for hvilke der findes bæredygtige alternativer. For genstande, der allerede er indfanget, blev der udtrykt stor interesse i ordninger med udvidet producentansvar. Flere henviste til den succesfulde pantordning (for eksempel til flasker), selv om nogle advarede mod negative og potentielt uforholdsmæssige økonomiske konsekvenser for detailhandlere. Faktorer, der er afgørende for, at sådanne ordninger er succesfulde, omfattede effektiviteten af ​​eksisterende affaldshåndteringssystemer, forbrugeradfærd, lokal infrastruktur, genbrugspotentialet og håndhævelse. For genstande, der kunne erstattes af mere bæredygtige alternativer, anførte detailhandlerne, at dette bedst kunne opnås på forbrugerniveau gennem oplysning og positive incitamenter. Der blev anbefalet yderligere rådgivning om brugen af ​​bionedbrydelig plast med flere krav om klarhed af information og mærkning for forbrugerne. Repræsentanter fra erhvervslivet understregede, at eventuelle restriktioner skal tage hensyn til det indre markeds krav og administrative byrder.

Hvad angår fiskeredskaber, var tilbagemeldingerne centreret om tre hovedområder: (1) referencescenariet og de antagelser, der ligger til grund for det (2) løsningsmodellerne og (3) interviewspørgeskemaet.

Som følge af tilbagemeldinger og yderligere kilder blev tabsprocenten for fiskeredskaber og akvakulturudstyr af plast for europæiske have i referencescenariet reduceret fra 30 % til 15 %. Den procentvise vægtfordeling af plastaffald mellem akvakultur og fiskeri blev også taget op til fornyet overvejelse. Indledningsvis var fordelingen (baseret på norske data) 77 % fra akvakultur og 23 % fra fiskeri. For mere nøjagtigt at afspejle EU-28's fiskeri og akvakulturproduktion er vægtningen ændret til 60 % for akvakultur og 40 % for fiskeri. Tilbagemeldinger førte til inkludering af en antagelse om fuld gennemførelse af det reviderede direktiv om modtagelsesfaciliteter i havne, kontrolforordningen og affaldsrammedirektivet i referencescenariet.

De fire evaluerede løsningsmodeller var: (1) udvidet producentansvar uden pantordning (2) udvidet producentansvar og en pantordning (3) fastlæggelse af mål (genanvendelsesmål) og (4) alternative materialer og udformning af produkter. Tilbagemeldingerne påpegede betydningen af ​​kvantifikation af virkningerne, som i videst muligt omfang blev inkluderet.

3.3 Interviews/ad hoc-høringer

Mere end 30 interviews bidrog til at belyse problem- og konsekvensanalyser om engangsplast. Disse forsøgte at forme og teste potentielle interventionsforanstaltninger og analysere teknisk gennemførlighed og sandsynlige virkninger. Der blev indsamlet specifikke data om resultater og omkostninger og om, hvordan disse kan ændre sig som følge af potentielle interventionsforanstaltninger.

Interessenter på tværs af grupper fremhævede betydningen af ​​tilgængeligheden og funktionen af de ikke-plastiske alternativer til engangsbrug eller alternativer med flere anvendelsesmuligheder og de potentielle omkostninger for producenterne ved at skifte materialer. Høring af operatørerne af refill-ordninger og vandforsyningsselskaber bidrog til at udvikle en bedre forståelse af driften af og udfordringerne ved sådanne systemer.

Med hensyn til fiskeredskaber indsamlede 16 direkte interviews og 15 interviews gennemført via e-mail og telefon input til beskrivelse, kvantificering og evaluering af de fire løsningsmodeller.

Interessenterne er enige om, at det er nødvendigt at reducere mængden af plastaffald fra fiskeri og akvakultur, og om, at politiske tiltag er nødvendige, også på EU-plan. Flertallet betragtede de foreslåede fire løsningsmodeller som det rigtige valg, samtidig med at man påpegede udfordringen ved at gennemføre, håndhæve og overvåge politikker og foranstaltninger på EU-plan.

Udvidet producentansvar, med eller uden pantordning, blev betragtet som den mest fordelagtige løsningsmodel, da den kan dække omkostninger til sortering, demontering og transport samt betaling for indsamlingsoperationer. En pantordning ville skabe et økonomisk incitament til at returnere udtjente redskaber til havne. Der blev udtrykt bekymring for, at en sådan ordning ville straffe fiskere for tabte redskaber, der ikke kan findes, og at det ville skabe et incitament til at fiske efter andres intakte udstyr. Der blev gentagne gange henvist til succesfulde eksempler fra Island, Norge og Danmark. Genanvendelsesmål blev set som gavnlige i forbindelse med at sende udtjente redskaber fra deponeringsanlæg eller forbrænding til genanvendelsesanlæg. Der kræves bedre udbredelse på markedet for genbrugsmaterialer fra fiskeredskaber og akvakulturudstyr, og offentlig finansiering eller finansiering i forbindelse med udvidet producentansvar bør bruges til at skabe en konkurrencedygtig position for genanvendte materialer fra emballageindustrien. Bionedbrydelig plast blev anset for at være for dyrt og ikke bredt tilgængeligt, især det plast, der nedbrydes i saltvand og på store dybder. Endvidere påpegede nogle interessenter, at biologisk nedbrydeligt materiale kunne anspore til bortskaffelse af plastfiskeredskaber af plast i havet frem for at returnere det til havnen.

3.4 Eurobarometerhøringer

Eurobarometerhøringen i 2014 viste europæernes opbakning til et mål på EU-plan om at nedbringe havaffald. I den særlige Eurobarometerundersøgelse 468 (Europa-Kommissionen, 2017) pegede 33 % af respondenterne på havforurening som det største miljøproblem. 72 % anførte, at de havde reduceret deres brug af plastbæreposer til engangsbrug, hvoraf 38 % havde reduceret forbruget de seneste 12 måneder. Mellem 89 % og 94 % anså følgende foranstaltninger for at være vigtige: