(1)Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Litauen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet.

(3)Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter og mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Den Europæiske Union. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

(4)Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være nøje afstemt med behovet, være nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

(5)Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul. Klausulen som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1467/97 letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I denne meddelelse forelagde Kommissionen Rådet sin vurdering, nemlig at den aktuelle situation i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-udbruddet giver anledning til at aktivere klausulen. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for en midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del, kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den tillader medlemsstaterne at fravige de budgetkrav, der normalt ville gælde, og sætter Kommissionen og Rådet i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til koordinering af politikken inden for rammerne af pagten.

(6)Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed og afbøde de socioøkonomiske konsekvenser ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger samt for at sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på området. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at vende tilbage til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet den grønne og den digitale omstilling integreres og der trækkes på alle erfaringerne fra krisen.

(7)Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og garantere den fri bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere skal de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den aktuelle krise har vist, hvor nødvendigt det er at have kriseberedskabsplaner i sundhedssektoren, som navnlig omfatter forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske lagre af vigtige forsyninger. De er helt centrale for udformningen af mere omfattende kriseberedskabsplaner.

(8)Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Litauen opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder til at støtte de personer og brancher, der står over for de største udfordringer.

(9)Pandemiens socioøkonomiske konsekvenser vil sandsynligvis blive ujævnt fordelt på tværs af sektorer og regioner i Litauen på grund af forskelle i specialiseringsmønstre. Der er således risiko for en uddybning af forskellene i Litauen. Dette sammen med risikoen for en midlertidig forstyrrelse af konvergensprocessen mellem medlemsstaterne betyder, at det i den nuværende situation er påkrævet med målrettede politiske tiltag.

(10)Den 15. maj 2020 fremlagde Litauen sit nationale reformprogram for 2020 og den 30. april 2020 sit stabilitetsprogram for 2020. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

(11)Litauen er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten.

(12)Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 forventer regeringen en forringelse af den samlede saldo fra et overskud på 0,3 % af BNP i 2019 til et underskud på 11,4 % af BNP i 2020. Underskuddet forventes at falde til 3,9 % af BNP i 2021. Efter at være steget til 36,3 % af BNP i 2019 forventes den offentlige gældskvote ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 at stige til 50,6 % i 2020. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien.

(13)Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret Unionstilgang har Litauen truffet budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de personer og brancher, der er særlig hårdt ramt. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 beløber disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 6,8 % af BNP. Foranstaltningerne omfatter skatteudsættelser, yderligere finansiering til indkøb af medicinsk udstyr, tilskud til at bevare job og sociale ydelser til selvstændige og ansatte, der er berørt af krisen som følge af covid-19-virusset. Da Kommissionens undersøgelse af udformningen og gennemførelsen af visse foranstaltninger peger i retning af en forholdsvis lav potentiel udnyttelse, forventede Kommissionen en mindre indvirkning af regeringens foranstaltninger på de offentlige finanser. Litauen har desuden bebudet diskretionære foranstaltninger der, selv om de ikke har nogen direkte budgetmæssige virkninger, vil bidrage til kriseberedskabet, herunder likviditetsstøtte til virksomheder, og som ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 anslås at beløbe sig til 3,8 % af BNP. Disse foranstaltninger omfatter lånegarantier (2,9 % af BNP). Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Litauen har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse om en koordineret økonomisk reaktion på covid-19-udbruddet. En fuldstændig gennemførelse af disse foranstaltninger vil bidrage til at opretholde finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, forudsat at finanspolitikken efterfølgende atter fokuserer på at sikre en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, så snart den økonomiske situation giver mulighed herfor.

(14)Ifølge Kommissionens forårsprognose 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Litauens offentlige saldo at udgøre -6,9 % af BNP i 2020 og -2,7 % i 2021. Den offentlige gældskvote ventes at forblive under 60 % af BNP i 2020 og 2021.

(15)Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport, der er udarbejdet i medfør af artikel 126, stk. 3, i traktaten, som følge af Litauens forventede overskridelse i 2020 af grænseværdien for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af analysen, at underskudskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/97 ikke er opfyldt.

(16)Ifølge Kommissionens forårsprognose 2020 forventes det, at Litauens BNP vil falde med 8 % efterfulgt af en hurtig genopretning på 7,5 % i 2021. Som reaktion på covid-19-udbruddet og for at afbøde de økonomiske konsekvenser har Litauen den 16. marts fremlagt en plan for stimulering af økonomien og afbødning af følgerne af covid-19-smitterisikoen. Planen beløber sig til 2.5 mia. EUR eller 6,3 % af landets bruttonationalprodukt (BNP), og der afsættes op til 500 mio. EUR eller 1,3 % af BNP for at sikre de nødvendige midler til sundhedssystemet. Yderligere 500 mio. EUR er afsat til beskyttelse af job og indkomster. De statslige garantifondes kapacitet blev forhøjet med 500 mio. EUR, og der blev godkendt yderligere statsgarantier på op til 500 mio. EUR for at stimulere økonomien. I april godkendte Europa-Kommissionen flere litauiske støtteordninger til gavn for den litauiske økonomi i forbindelse med covid-19-udbruddet. Disse ordninger skal bidrage til dækning af virksomhedernes umiddelbare driftskapitalbehov, således at de kan fortsætte deres aktiviteter under og efter pandemien. Desuden lempede den litauiske centralbank visse kapitalkrav til forretningsbanker for at øge långivningen til realøkonomien.

(17)Sundhedsresultaterne i Litauen er fortsat ringere end i andre medlemsstater, hvilket til dels skyldes manglende effektivitet i det underfinansierede sundhedssystem. Den nuværende pandemi har sat systemet under yderligere pres og fremhævet andre strukturelle udfordringer, herunder langsomme fremskridt med hensyn til at forbedre kvaliteten af tjenesterne, underinvestering i primær sundhedspleje og manglende fremskridt med hensyn til at tilpasse hospitalsinfrastrukturen, så den bliver mere effektiv og i overensstemmelse med behovene. Covid-19-krisen sætter også fokus på uligheder inden for sundhedsområdet som følge af arbejdskraftmangel og et geografisk misforhold mellem adgangen til og behovet for tjenester. Litauen er nødsaget til at mobilisere de ressourcer, der er skal til for at imødegå den nuværende krise og forbedre sundhedssystemets modstandsdygtighed i fremtiden. Selv om indsatsen her og nu fokuseres på at styrke kapaciteten med hensyn til sundhedspersonale, vigtige lægemidler og vigtigt medicinsk udstyr for at redde menneskeliv under pandemien, bør de langsigtede investeringer optrappes for at forbedre sundhedssystemets modstandsdygtighed, så det kan fortsætte driften, genfinde sin optimale ydeevne og forberede sig på nye chok. Dette vil kræve, at der afsættes tilstrækkelige midler til at forbedre tilgængeligheden, effektiviteten og kvaliteten af sundhedssystemet, så det bedre kan sættes ind mod de bestående udfordringer i form af et voksende omfang af kroniske lidelser, aldringen og den vedvarende ulighed på sundhedsområdet. Primær sundhedspleje og udvikling af e-sundhed spiller en central rolle i den forbindelse. Litauen bør også sikre, at de seneste forbedringer med hensyn til sundhedsydelsernes prisoverkommelighed ikke undermineres. Endelig vil fremtidig modstandsdygtighed også kræve forbedringer af systemets muligheder for at imødegå udbredelsen af usunde livsformer (en af de andre vigtige faktorer bag dårlige sundhedsresultater i Litauen) samt en større indsats for at forberede sektoren for langtidspleje til den aldrende befolkning.

(18)Før covid-19-pandemien var arbejdsmarkedsdeltagelsen høj og ledigheden lav, men krisen har skabt nye udfordringer. Ved hjælp af EU-finansiering har Litauen indført en ordning med nedsat arbejdstid for at afbøde pandemiens virkninger for beskæftigelsen samt en række andre foranstaltninger for at imødegå de negative virkninger for virksomheder og selvstændige. Før krisen var de aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltningers dækning vigende og deltagelsen i voksenuddannelse fortsat lav. Men en større dækning af de aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger og andre tiltag til omskoling og opkvalificering af arbejdsstyrken er påkrævet for at hjælpe de ledige tilbage til arbejdsmarkedet så tidligt som muligt. En styrkelse af arbejdsmarkedets parters kapacitet er vigtig for at sikre en meningsfuld og rettidig inddragelse i udformningen af exitprocesser og genopretning.

(19)Selv om der inden krisen blev taget skridt til at imødegå risikoen for fattigdom og social udstødelse, f.eks. ved at øge de universelle børnepenge og pensioner, er fattigdommen og indkomstuligheden stadig blandt de højeste i EU. Litauen har forholdsvis lave offentlige udgifter til social beskyttelse, og de sociale overførselsindkomsters fattigdomsreducerende virkning er lav og vurderet som kritisk på den sociale resultattavle. Skatte- og socialsikringssystemets lave progression og svage omfordelende virkning begrænser landets muligheder til at finansiere offentlige goder og tjenesteydelser og mindske fattigdom og indkomstulighed. Covid-19-pandemiens negative effekt på beskæftigelse og husstandsindkomst må forventes at forværre disse problemer. Midlertidige foranstaltninger såsom en revision af regler for støtteberettigelse samt visse ydelsers størrelse og varighed kan være nødvendige for at sikre, at situationen for dem, der er hårdest ramt af pandemien, ikke forringes. Det sociale sikkerhedsnet bør udvides til at omfatte støtte til alle grupper, herunder selvstændige, atypiske arbejdstagere og de mest udsatte personer. Adgangen til de vigtigste sociale tjenesteydelser og socialt boligbyggeri skal styrkes for at støtte dem, der har behov for det.

(20)Likviditetsstøtte til virksomheder gennem offentlige lån og garantier med fokus på små og mellemstore virksomheder har været af afgørende betydning, men formidlingen af likviditetsstøtten til virksomhederne skal gennemføres effektivt og hurtigt af de ansvarlige herfor, og lånevilkårene skal afspejle krisesituationen. I udformningen og gennemførelsen af sådanne foranstaltninger er det vigtigt at tage hensyn til banksektorens modstandsdygtighed. Muligheden for at udskyde betalingen af skatter og sociale bidrag og for at fremrykke offentlige myndigheders kontraktmæssige betalinger kan også bidrage til at forbedre cashflowet i små og mellemstore virksomheder. Nystartede virksomheder og vækstvirksomheder kan have behov for særlig støtte, f.eks. i form af offentlige institutioners kapitalandele i disse og incitamenter for venturekapitalfonde til at øge deres investeringer i disse virksomheder. Der bør fortsat gøres en indsats for at reducere unødvendige lovgivningsmæssige og administrative byrder og tilbyde borgere og virksomheder effektive digitale offentlige tjenester.

(21)Litauen bør sikre, at foranstaltningerne til fremme af den økonomiske genopretning er fremadrettede og fremmer den digitale og den grønne omstilling, hvor der er en række udfordringer, der skal tackles. For førstnævnte er de digitale færdigheder lavere end EU-gennemsnittet, og SMV'erne beretter om store vanskeligheder med at rekruttere til IKT-stillinger. Anvendelsen af fibre ligger over EU-gennemsnittet, men både i by- og landområder er den faste bredbåndsdækning og den dertil knyttede udnyttelse meget lav, og der er stadig store forskelle mellem byer og landdistrikter.

(22)For at fremme den økonomiske genopretning er det vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og fremme private investeringer, bl.a. gennem relevante reformer. Hvad angår den grønne omstilling, er de samlede drivhusgasemissioner i Litauen stort set uændrede siden 2010. Litauens ressourceproduktivitet er en af de laveste i EU, og udnyttelsesgraden for cirkulære (sekundære) materialer ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet. I overensstemmelse med Litauens nationale energi- og klimaplan vil en forbedring af bygningers energimæssige ydeevne takket være løsninger inden for energieffektivitet og vedvarende energi, en modernisering af varmesystemerne og en forbedring af transportsektorens bæredygtighed i høj grad bidrage til at dekarbonisere økonomien. Målrettede offentlige og private investeringer, der tager sigte på at løse disse problemer og andre, som har en væsentlig indvirkning på miljøet og sundheden, kan fremme vækst og modstandsdygtighed og bidrage til at sikre en bæredygtig genopretning efter krisen. Allerede planlagte investeringer gør det muligt hurtigt at identificere projekter, der kan fremrykkes og bidrage til den økonomiske genopretning, f.eks. inden for renovering af bygninger og vedvarende energi. Det forberedende arbejde med mellemfristede genopretningsforanstaltninger kan trække på medlemsstaternes nationale energi- og klimaplaner, lister over projekter af fælles interesse og planer for infrastrukturudvikling. Desuden er Rail Baltica-projektet og energisammenkoblingsprojekterne Litauens vigtigste investeringsprioriteter, som har til formål at forbedre landets sikkerhed og integration i EU's indre marked. Programmeringen af Fonden for Retfærdig Omstilling for 2021-2027 kan hjælpe Litauen med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig inden for de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten. Det vil sætte Litauen i stand til at gøre bedst muligt brug af fonden.