[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 18.12.2006

KOM(2006) 822 endelig

2006/0269 (CNS)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. Baggrund

- Begrundelse og formål: Forenkling af rammebestemmelserne for den fælles landbrugspolitik – én horisontal fælles markedsordning i stedet for 21

Hovedformålet med den foreslåede forordning er at revidere de nuværende 21 forordninger om sektorspecifikke fælles markedsordninger (FMO'er) og at samle dem i én forordning for at strømline og forenkle rammebestemmelserne, uden at der ændres ved den grundlæggende politik.

På den måde kan man etablere ét fælles sæt samordnede regler for klassiske områder af markedspolitikken såsom intervention, privat oplagring, toldkontingenter, eksportrestitutioner, beskyttelsesforanstaltninger, statsstøtte- og konkurrenceregler samt meddelelse og rapportering af data. De nuværende sektorspecifikke regler på disse områder er blevet omorganiseret efter instrument eller politikområde og, hvor det er muligt, samlet i horisontale bestemmelser. Som en syntese af de nuværende FMO-rådsbestemmelser bør den foreslåede forordning gælde for alle landbrugsprodukter, der i dag er omfattet af en fælles markedsordning.

- Generel baggrund

Dette forslag er et væsentligt element i Kommissionens planer om at strømline og forenkle den fælles landbrugspolitik. De centrale punkter i Kommissionens strategi blev der redegjort for i meddelelsen fra 2005 om "forenkling og bedre regulering inden for den fælles landbrugspolitik", i det følgende benævnt "meddelelsen"[1]. I dette dokument understregede Kommissionen, at man kan nedbringe virksomhedernes omkostninger og sikre, at EU's borgere får noget for pengene, hvis man begrænser bureaukratiet inden for landbruget ved at gøre reglerne mere gennemsigtige, lettere at forstå og mindre tunge at arbejde med.

- Gældende bestemmelser på det område, forslaget vedrører

En væsentlig del af de nuværende rammebestemmelser for den fælles landbrugspolitik udgøres af de 21 fælles markedsordninger, der er blevet oprettet, siden den fælles landbrugspolitik blev indført (se bilag 1 til dette dokument ). Hver af disse fælles markedsordninger reguleres af hver sin rådsgrundforordning, ofte suppleret med yderligere rådsbestemmelser.

De fleste grundforordninger har samme struktur og en lang række bestemmelser til fælles. Det gælder især reglerne for handel med tredjelande og de almindelige bestemmelser, men også i et vist omfang reglerne for det indre marked. Grundforordningerne indeholder desuden ofte forskellige løsninger på identiske eller tilsvarende problemer. Med hensyn til det sidste punkt fastslås det i meddelelsen, at med 2003-reformen af den fælles landbrugspolitik "forenkledes rammebestemmelserne for den fælles landbrugspolitik, ved at der blev fastsat horisontale rammebestemmelser for alle direkte betalinger, og ved at en lang række støtteordninger blev samlet i en enkeltbetalingsordning". I sin meddelelse fremførte Kommissionen, at den agtede at udvide den horisontale strategi til de 21 fælles markedsordninger og i den forbindelse undersøge, hvilke muligheder der er for at foretage en harmonisering og erstatte den sektorspecifikke strategi med en horisontal strategi.

- Overensstemmelse med andre EU-politikker og -mål

Dette forslag på landbrugsområdet er en integrerende del af Kommissionens overordnede strategi for bedre regulering og forenkling som udtrykt i Kommissionens meddelelse af 25. oktober 2005 om "Gennemførelse af Fællesskabets Lissabon-program – En strategi til forenkling af de lovgivningsmæssige rammer"[2] og fastsat i "Interinstitutionel aftale om bedre lovgivning" af 16. december 2003[3].

2. Høring af interesserede parter og konsekvensanalyse

- Høring af interesserede parter

Kommissionens planer om at udarbejde et forslag til en forordning om en samlet fælles markedsordning blev offentliggjort i kommissionsmeddelelse af 19. oktober 2005. Efter drøftelser vedtog Rådet i december 2005 en række konklusioner, som ikke specifikt vedrørte dette emne. Under det forberedende arbejde med forslaget fik såvel medlemsstater som aktører mulighed for at give deres mening til kende om forslaget. Samrådet med medlemsstaterne fandt sted på et møde i Kommissionens Ekspertgruppe for Forenkling af den Fælles Landbrugspolitik den 27. juni 2006, mens samrådet med aktørerne fandt sted på et ad hoc -møde i Den Rådgivende Komité for Den Fælles Landbrugspolitik den 30. juni 2006, i begge tilfælde på basis af et informationsnotat, hvori hovedlinjerne i forslaget var skitseret.

Der var generel enighed blandt medlemsstaternes repræsentanter om, at man kunne forenkle rammebestemmelserne for den fælles landbrugspolitik med en sådan strategi. Deres regeringer ville dog først reelt kunne forholde sig til strategien, når der forelå et detaljeret forslag til retsakt.

Aktørernes repræsentanter var ligeledes tilbageholdende med at kommentere strategien i detaljer. En række repræsentanter var villige til at overveje et forslag om en forordning om en samlet fælles markedsordning, forudsat at der blot bliver tale om en teknisk ændring, som ikke ændrer ved den nuværende politik på de berørte områder. Der blev givet udtryk for en vis betænkelighed med hensyn til at oprette én forvaltningskomité for alle markedssektorer.

- Ekspertbistand

Der var ikke brug for ekstern ekspertbistand.

- Konsekvensanalyse

Ikke relevant. Forslaget er fritaget for kravet om konsekvensanalyse, da det ikke indgår i Kommissionens arbejds- og lovgivningsprogram.

3. Den horisontale fælles markedsordnings retlige aspekter og væsentligste kendetegn

- Retsgrundlag

Traktatens artikel 36 og 37.

- Forslagets indhold

Forenkling af rammebestemmelserne, uden at politikken ændres

Et lovgivningsprojekt af denne størrelse, der går ud på at samle en lang række separate retsakter i én forordning, er langt mere vidtrækkende end en simpel konsolidering af bestående retsakter. Det kræver uundgåeligt, at mange af bestemmelserne må omarbejdes og omformuleres. Dette skal dog ikke ses som et forsøg på at ændre de politiske beslutninger, som Rådet gennem årene har truffet om spørgsmål om den fælles landbrugspolitik, og som afspejles i de nuværende fælles markedsordninger. Selv om der ikke findes nogen universal og alment anerkendt model for forenklingsprocedurer, er den foreslåede forordning i bund og grund en retsakt, hvorved der gennemføres en "teknisk forenkling", hvilket, som det siges i meddelelsen, består i "revision af retsforskrifter, administrative procedurer og forvaltningsmekanismer for at strømline dem og opnå større omkostningseffektivitet og for at nå de opstillede politikmål på en mere effektiv måde, uden at den grundlæggende politik ændres". Det foreslås derfor, at man ikke ophæver eller ændrer eksisterende instrumenter, medmindre de er blevet forældede eller overflødige eller på grund af deres art ikke bør sortere under Rådet. Dette betyder også, at man med dette forslag hverken udvider de fælles markedsordningers nuværende anvendelsesområde eller indfører nye instrumenter eller foranstaltninger.

I tråd med disse kriterier afviger de foreslåede ordninger på et begrænset antal punkter fra ordningerne i de nuværende forordninger. Det gælder især en række bestemmelser, der, som det er nu, giver Rådet beføjelse til at vedtage retsakter uden først at høre Parlamentet (såkaldte retsakter "af anden generation"). I tråd med den institutionelle balance som fastsat i traktatens artikel 202, tredje led, foreslås det enten at vedtage sådanne retsakter efter proceduren i traktatens artikel 37, dvs. efter høring af Europa-Parlamentet, eller at tildele Kommissionen de fornødne beføjelser.

Eftersom der for øjeblikket ikke er noget behov for at ændre eller ophæve de relevante forordninger af anden generation, forbliver de urørte i forslaget, idet Kommissionen dog direkte bemyndiges til at ændre eller ophæve sådanne retsakter efter forvaltningskomitéproceduren, når det viser sig at blive nødvendigt. Endvidere bør det bemærkes, at visse aspekter er så tekniske, at der ikke bør lovgives om dem i en rådsgrundforordning, og derfor foreslås det, at Kommissionen tildeles de fornødne beføjelser.

Forslagets anvendelsesområde

Den foreslåede forordnings anvendelsesområde afspejler den trinvise strategi, som allerede blev omtalt i meddelelsen. Det foreslås således, at den nye grundforordning lige fra starten skal gælde for alle landbrugsprodukter, som for øjeblikket er omfattet af en fælles markedsordning. Af hensyn til konkurrenceevnen og den nødvendige sammenhæng bør den nye grundforordning også omfatte visse andre landbrugsprodukter såsom silkeorme, landbrugsethanol og biavlsprodukter, for hvilke der i dag ikke findes nogen fuldstændig fælles markedsordning, men som reguleres ved hjælp af et sæt specifikke landbrugsbestemmelser, der dog ikke har fuld FMO-status. Det bør imidlertid bemærkes, at bomuld, på grund af sin særlige status som et produkt uden for bilag I til traktaten[4], ikke er omfattet af forslaget.

Hvad angår de sektorer, som er blevet eller snart vil blive taget op til revision (friske og forarbejdede frugter og grøntsager samt vin), bør der i forslaget kun medtages bestemmelser, som ikke er eller bliver berørt af en sådan revision. Dette er især tilfældet for horisontale eller fælles regler såsom bestemmelserne for statsstøtte og konkurrence, udvalgsprocedurer og medlemsstaternes meddelelser til Kommissionen. Hver revision vil således blive foretaget på basis af et særskilt forslag. Når en revision så er afsluttet, vil de retsakter, der er blevet vedtaget som led deri, efterfølgende skulle indarbejdes i den nye grundforordning. Kommissionen vil med henblik herpå i tide forelægge Rådet relevante forslag. I afventning af, at sådanne forslag bliver vedtaget, forbliver de nuværende forordninger, der indeholder disse regler, i kraft og anvendes sammen med den nye grundforordning.

Indarbejdede retsakter

Ud over de rådsretsakter, der er omhandlet i punkt 1, foreslås det, at der i den nye grundforordning indarbejdes yderligere rådsforskrifter, som for øjeblikket ikke formelt er en del af FMO-forordningerne, selv om de anvendes for landbrugsprodukter omfattet af de nuværende fælles markedsordninger og andre rådsretsakter. Til denne kategori hører fx reglerne for mælkekvoter, særlige bestemmelser for privat oplagring og offentlig intervention[5] og bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1184/2006 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer[6]. Bilag 2 til dette dokument indeholder en komplet fortegnelse over sådanne retsakter.

Struktur

Strukturen i den nye fælles markedsordning bør i alt væsentligt følge strukturen i de fleste af de nuværende grundforordninger. På grund af konkurrencereglernes store betydning bør disse regler dog anføres i en specifik del af den nye fælles markedsordning. Den foreslåede forordning opdeles derfor således:

- indledende bestemmelser (fx anvendelsesområde, definitioner og produktionsår)

- bestemmelser for det indre marked (fx offentlig intervention, privat oplagring, særlige interventionsforanstaltninger, kvoter og støtteordninger)

- bestemmelser for samhandel med tredjelande (fx licenser, importafgifter, toldkontingenter, særlige beskyttelsesforanstaltninger, eksportrestitutioner, beskyttelsesklausul og aktiv og passiv forædling)

- konkurrenceregler (kartelregler og statsstøtte)

- almindelige bestemmelser (fx markedsforstyrrelsesklausul, meddelelser og forvaltningskomité)

- overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser (fx ændringer, ophævelse, overgangsbestemmelser og ikrafttræden).

Den foreslåede forordning består desuden af en række bilag, som i det store hele afspejler bilagene til de nuværende FMO-forordninger.

Kommissionens beslutningstagning

Ligesom i de nuværende fælles markedsordninger er det også i forslaget fastsat, at Kommissionen i langt de fleste tilfælde skal udøve sin beslutningstagningsbeføjelser efter den såkaldte forvaltningskomitéprocedure. For at undgå i hvert eneste tilfælde at skulle gentage den nødvendige henvisning til den relevante udvalgsprocedure fastsættes dette krav i forslaget horisontalt.

Ikrafttræden og anvendelse

Det foreslås, at den nye forordning skal træde i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Datoerne for anvendelse af bestemmelserne i den foreslåede forordning bør dog fastsættes således, at man får en smidig overgang til de nye rammebestemmelser. Dette betyder, at de nye bestemmelser ikke bør tages i anvendelse midt i et produktionsår, og at Kommissionen bør have den fornødne tid til at udarbejde og vedtage de fornødne gennemførelsesretsakter. Hvis man antager, at den foreslåede forordning formelt vedtages af Rådet i efteråret 2007, bør dens bestemmelser gælde:

- i sektorer, hvor man har produktionsår, fra det pågældende produktionsårs begyndelse i 2008

- i sektorer, hvor man ikke har produktionsår, fra den 1. januar 2008.

I tråd med de nuværende ordninger bør bestemmelserne for sukker og mælkekvoter kun anvendes indtil udgangen af sukkerproduktionsåret/mælkekvoteåret 2014/15

- Subsidiaritetsprincippet

Formålet med forslaget er at forenkle rammebestemmelserne for de fælles markedsordninger, uden at den grundlæggende politiske linje ændres.

- Reguleringsmiddel/reguleringsform

Foreslået retsakt: forordning.

Andre midler/former er ikke relevante, da forslaget går ud på at oprette en horisontal fælles markedsordning, der gælder umiddelbart i alle medlemsstater.

4. Budgetmæssige virkninger

Eftersom forslaget ikke ændrer ved de nuværende foranstaltninger under den fælles landbrugspolitik, har det ingen budgetmæssige virkninger.

5. Forenkling

Forslaget forventes at medføre en klar forenkling af de nuværende retsforskrifter. Målet er:

- drastisk at reducere antallet af retsakter og bestemmelser for den fælles landbrugspolitik

- at harmonisere og strømline den fælles landbrugspolitiks instrumenter og foranstaltninger

- at gøre rammebestemmelserne for den fælles landbrugspolitik mere gennemsigtige og lettere tilgængelige for landbrugere, økonomiske aktører og nationale myndigheder

- at reducere de administrative omkostninger.

I sidste ende vil størstedelen af den fælles landbrugspolitik blive reguleret af blot fire rådsforordninger:

- Rådets forordning om den fælles markedsordning

- Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 vedrørende direkte betalinger

- Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 vedrørende udvikling af landdistrikter

- Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik.

Forslaget er derfor et vigtigt bidrag til processen for forenkling af lovgivningen.

Forslagets bidrag til forenkling af den fælles landbrugspolitik bør imidlertid ikke vurderes isoleret, men sammen med Kommissionens øvrige bestræbelser på dette område. Det fremgår klart at meddelelsen, at Kommissionens aktiviteter i forbindelse med bedre regulering og forenkling af den fælles landbrugspolitik omfatter en lang række tekniske og landbrugspolitiske foranstaltninger og initiativer, hvoraf forslaget blot er ét vigtigt element.

Ophævelse af gældende retsforskrifter

Forslagets vedtagelse vil medføre, at 35 rådsforordninger ophæves.

BILAG 1

FÆLLES MARKEDSORDNINGER INDARBEJDET I DEN FORESLÅEDE HORISONTALE FÆLLES MARKEDSORDNING

Forordning | Anvendelsesområde |

1. | (EØF) nr. 234/68 | Levende planter og blomsterdyrkningens produkter |

2. | (EØF) nr. 827/68 | "Saldoforordningen" (fælles markedsordning for en række produkter, der ikke er omfattet af andre fælles markedsordninger) |

3. | (EØF) nr. 2759/75 | Svinekød |

4. | (EØF) nr. 2771/75 | Æg |

5. | (EØF) nr. 2777/75 | Fjerkrækød |

6. | (EØF) nr. 2075/92 | Råtobak |

7. | (EF) nr. 1254/1999 | Oksekød |

8. | (EF) nr. 1255/1999 | Mælk og mejeriprodukter |

9. | (EF) nr. 1673/2000 | Hør og hamp |

10. | (EF) nr. 2529/2001 | Fåre- og gedekød |

11. | (EF) nr. 1784/2003 | Korn |

12. | (EF) nr. 1785/2003 | Ris |

13. | (EF) nr. 1786/2003 | Tørret foder |

14. | (EF) nr. 865/2004 | Olivenolie |

15. | (EF) nr. 1947/2005 | Frø |

16. | (EF) nr. 1952/2005 | Humle |

17. | (EF) nr. 318/2006 | Sukker |

18. | (EØF) nr. 404/93 | Bananer |

19. | (EF) nr. 2200/96 | Friske frugter og grøntsager |

20. | (EF) nr. 2201/96 | Forarbejdede frugter og grøntsager |

21. | (EF) nr. 1493/1999 | Vin |

BILAG 2

RETSAKTER INDARBEJDET I DEN FORESLÅEDE HORISONTALE FÆLLES MARKEDSORDNING, BORTSET FRA FMO-GRUNDFORORDNINGER

Produkter, der ikke er omfattet af en fælles markedsordning

Forordning | Anvendelsesområde |

(EØF) nr. 845/72 | Silkeorme |

(EØF) nr. 707/76 | Sammenslutninger af silkeormsproducenter |

(EF) nr. 670/2003 | Landbrugsethanol |

(EF) nr. 797/2004 | Biavlsprodukter |

Horisontale bestemmelser

Forordning | Anvendelsesområde |

(EF) nr. 1184/2006 | Rådets forordning om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion af og handel med landbrugsvarer (= tidl. forordning nr. 26) |

(EØF) nr. 1055/77 | Rådets forordning om oplagring og flytning af varer opkøbt af et interventionsorgan |

(EØF) nr. 2931/79 | Rådets forordning om bistand ved udførsel af landbrugsprodukter, der kan komme ind under en særlig ordning ved indførsel til et tredjeland |

(EØF) nr. 386/90 | Rådets forordning om kontrol i forbindelse med udførsel af landbrugsprodukter, der giver ret til udbetaling af restitutioner eller andre beløb |

Sukker

Afgørelse | Anvendelsesområde |

74/583/EØF | Rådets afgørelse af 20. november 1974 vedrørende kontrol med sukkerbevægelserne |

Frugt og grøntsager

Forordning | Anvendelsesområde |

(EØF) nr. 2517/69 | Rådets forordning om fastsættelse af visse foranstaltninger med henblik på sanering af Fællesskabets frugtavl |

Svinekød

Forordning | Anvendelsesområde |

(EØF) nr. 2763/75 | Rådets forordning om fastsættelse af almindelige regler om ydelse af støtte til privat oplagring inden for svinekødsektoren |

Mælk og mejeriprodukter

Forordning | Anvendelsesområde |

(EØF) nr. 1898/87 | Rådets forordning om beskyttelse af benævnelserne for mælk og mejeriprodukter i forbindelse med afsætning |

(EØF) nr. 2204/90 | Rådets forordning om fastsættelse af supplerende almindelige regler for den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, for så vidt angår ost (ordningerne for forudgående tilladelse og administrativ kontrol) |

(EF) nr. 2991/94 | Rådets forordning om handelsnormer for visse smørbare fedtstoffer |

(EF) nr. 2597/97 | Rådets forordning om supplerende regler til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter med hensyn til konsummælk |

(EF) nr. 2250/1999 | Rådets forordning om toldkontingentet for smør med oprindelse i New Zealand |

(EF) nr. 1788/2003 | Rådets forordning om en afgift på mælk og mejeriprodukter |

Æg

Forordning | Anvendelsesområde |

(EF) nr. 1028/2006 | Rådets forordning om handelsnormer for æg (= tidl. forordning (EØF) nr. 1907/90) |

Fjerkræ

Forordning | Anvendelsesområde |

(EØF) nr. 1906/90 | Rådets forordning om handelsnormer for fjerkræ |

Blomster og blomsterdyrkningsprodukter

Forordning | Anvendelsesområde |

(EØF) nr. 4088/87 | Rådets forordning om betingelserne for anvendelse af præferencetold ved indførsel af visse af blomsterdyrkningens produkter med oprindelse i Cypern, Israel og Jordan |

Tobak

Forordning | Anvendelsesområde |

(EØF) nr. 2077/92 | Rådets forordning om brancheorganisationer og brancheaftaler i tobakssektoren |

Klassificering af slagtekroppe

Forordning | Anvendelsesområde |

(EØF) nr. 1358/80 | Rådets forordning om fastsættelse af orienterings- og interventionsprisen for voksent kvæg for produktionsåret 1980/81 og om indførelse af et EF-handelsklasseskema for kroppe af voksent kvæg |

(EF) nr. 1183/2006 | Rådets forordning om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg (tidl. forordning (EF) nr. 1208/81) |

(EØF) nr. 3220/84 | Rådets forordning om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for svinekroppe |

(EØF) nr. 1186/90 | Rådets forordning om udvidet anvendelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg |

(EØF) nr. 2137/92 | Rådets forordning om Fællesskabets handelsklasseskema for fårekroppe og om EF- standardkvaliteten af ferske og kølede fårekroppe og om forlængelse af gyldigheden af forordning (EØF) nr. 338/91 |

2006/0269 (CNS)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet[7], og

INDHOLDSFORTEGNELSE

DEL I INDLEDENDE BESTEMMELSER 34

DEL II DET INDRE MARKED 37

AFSNIT I MARKEDSINTERVENTION 37

KAPITEL I OFFENTLIG INTERVENTION OG PRIVAT OPLAGRING 37

AFDELING I ALMINDELIGE BESTEMMELSER 37

AFDELING II OFFENTLIG INTERVENTION 39

Underafdeling I Almindelige bestemmelser 39

Underafdeling II Indledning og suspension af opkøb 40

Underafdeling III Interventionspris 41

Underafdeling IV Afsætning fra intervention 42

AFDELING III PRIVAT OPLAGRING 44

Underafdeling I Obligatorisk støtte 44

Underafdeling II Fakultativ støtte 45

AFDELING IV FÆLLES BESTEMMELSER 47

KAPITEL II SÆRLIGE INTERVENTIONSFORANSTALTNINGER 50

AFDELING I EKSTRAORDINÆRE MARKEDSSTØTTEFORANSTALTNINGER 50

AFDELING II FORANSTALTNINGER FOR KORN- OG RISSEKTOREN 51

AFDELING III FORANSTALTNINGER FOR SUKKERSEKTOREN 52

AFDELING IV TILPASNING AF UDBUD 55

KAPITEL III PRODUKTIONSREGULERING 55

AFDELING I ALMINDELIGE BESTEMMELSER 55

AFDELING II SUKKER 56

Underafdeling I Kvotetildeling og -forvaltning 56

Underafdeling II Kvoteoverskridelse 58

AFDELING III MÆLK 60

Underafdeling I Almindelige bestemmelser 60

Underafdeling II Kvotetildeling og -forvaltning 61

Underafdeling III Kvoteoverskridelse 66

AFDELING IV PROCEDUREBESTEMMELSER 69

KAPITEL IV STØTTEORDNINGER 70

AFDELING I FORARBEJDNINGSSTØTTE 70

Underafdeling I Tørret foder 70

Underafdeling II Hør og hamp til fiberproduktion 72

AFDELING II PRODUKTIONSRESTITUTION 73

AFDELING III STØTTE TIL MÆLK OG MEJERIPRODUKTER 74

AFDELING IV STØTTE I OLIVENSEKTOREN 76

AFDELING V EF-TOBAKSFOND 77

AFDELING VI SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR BIAVLSSEKTOREN 78

AFDELING VII STØTTE I SILKEORMESEKTOREN 79

AFSNIT II AFSÆTNINGS- OG PRODUKTIONSBESTEMMELSER 80

KAPITEL I HANDELSNORMER OG PRODUKTIONSBETINGELSER 80

AFDELING I HANDELSNORMER 80

AFDELING II PRODUKTIONSBETINGELSER 82

AFDELING III Procedurebestemmelser 82

KAPITEL II PRODUCENTORGANISATIONER, BRANCHEORGANISATIONER OG ERHVERVSORGANISATIONER 83

AFDELING I GENERELLE PRINCIPPER 83

AFDELING II REGLER FOR BRANCHEORGANISATIONER I TOBAKSSEKTOREN 85

AFDELING III PROCEDUREBESTEMMELSER 85

DEL III SAMHANDELEN MED TREDJELANDE 87

KAPITEL I ALMINDELIGE BESTEMMELSER 87

KAPITEL II IMPORT 87

AFDELING I IMPORTLICENSER 87

AFDELING II IMPORTTOLD OG IMPORTAFGIFTER 89

AFDELING III IMPORTKONTINGENTFORVALTNING 91

AFDELING IV SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR VISSE PRODUKTER 93

Underafdeling I Særlige bestemmelser for import af korn og ris 93

Underafdeling II Præferenceimportordninger for sukker 94

Underafdeling III Særlige bestemmelser for hør og hamp 95

Underafdeling IV Særlige importbestemmelser for humle 96

AFDELING V BESKYTTELSE OG AKTIV FORÆDLING 96

KAPITEL III EKSPORT 97

AFDELING I EKSPORTLICENSER 97

AFDELING II EKSPORTRESTITUTIONER 98

AFDELING III EKSPORTKONTINGENTFORVALTNING I MEJERISEKTOREN 102

AFDELING IV SÆRLIG BEHANDLING VED IMPORT TIL TREDJELANDE 103

AFDELING V SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR LEVENDE PLANTER 103

AFDELING VI PASSIV FORÆDLING 103

DEL IV KONKURRENCEREGLER 104

KAPITEL I REGLER FOR VIRKSOMHEDERNE 104

KAPITEL II STATSSTØTTEREGLER 106

DEL V SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR INDIVIDUELLE SEKTORER 108

DEL VI ALMINDELIGE BESTEMMELSER 111

DEL VII GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 113

KAPITEL I GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER 113

KAPITEL II OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER 114

ud fra følgende betragtninger:

1. For at det fælles marked for landbrugsprodukter kan fungere og udvikle sig efter hensigten er det nødvendigt med en fælles landbrugspolitik (i det følgende benævnt "FLP"), der navnlig omfatter en fælles markedsordning for landbrugsprodukter, der kan antage forskellige former afhængigt af produktet, jf. traktatens artikel 34.

2. Siden FLP blev indført, har Rådet vedtaget 21 fælles markedsordninger for individuelle produkter eller produktgrupper, som hver reguleres af en separat grundforordning vedtaget af Rådet:

3. Rådets forordning (EØF) nr. 234/68 af 27. februar 1968 om oprettelse af en fælles markedsordning for levende planter og blomsterdyrkningens produkter[8]

4. Rådets forordning (EØF) nr. 827/68 af 28. juni 1968 om en fælles markedsordning for visse varer, der er anført i bilag II til traktaten[9]

5. Rådets forordning (EØF) nr. 2759/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for svinekød[10]

6. Rådets forordning (EØF) nr. 2771/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for æg[11]

7. Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for fjerkrækød[12]

8. Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for råtobak[13]

9. Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer[14]

10. Rådets Forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager[15]

11. Rådets Forordning (EF) nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager[16]

12. Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød[17]

13. Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter[18]

14. Rådets Forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin[19]

15. Rådets forordning (EF) nr. 1673/2000 af 27. juli 2000 om den fælles markedsordning for hør og hamp bestemt til fiberproduktion[20]

16. Rådets forordning (EF) nr. 2529/2001 af 19. december 2001 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød[21]

17. Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for korn[22]

18. Rådets forordning (EF) nr. 1785/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for ris[23]

19. Rådets forordning (EF) nr. 1786/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for tørret foder[24]

20. Rådets Forordning (EF) Nr. 865/2004 af 29. april 2004 om den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven og om ændring af forordning (EØF) nr. 827/68[25]

21. Rådets forordning (EF) nr. 1947/2005 af 23. november 2005 om den fælles markedsordning for frø og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2358/71 og (EØF) nr. 1674/72[26]

22. Rådets forordning (EF) nr. 1952/2005 af 23. november 2005 om den fælles markedsordning for humle og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 1696/71, (EØF) nr. 1037/72, (EØF) nr. 879/73 og (EØF) nr. 1981/82[27]

23. Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker[28].

24. Derudover har Rådet vedtaget tre forordninger med særlige regler for visse produkter uden dog at oprette en fælles markedsordning for disse produkter:

25. Rådets forordning (EF) nr. 670/2003 af 8. april 2003 om specifikke foranstaltninger vedrørende landbrugsethanolmarkedet[29]

26. Rådets forordning (EF) nr. 797/2004 af 26. april 2004 om foranstaltninger til forbedring af betingelserne for produktion og afsætning af biavlsprodukter[30]

27. Rådets forordning (EF) nr. 1544/2006 af 5. oktober 2006 om særlige foranstaltninger til fremme af avlen af silkeormslarver[31].

28. Ovennævnte forordninger (i det følgende benævnt "grundforordninger") ledsages ofte af et sideordnet sæt yderligere rådsforordninger. De fleste af grundforordningerne har samme struktur og en lang række bestemmelser til fælles. Det gælder især reglerne for handel med tredjelande og de almindelige bestemmelser, men også i et vist omfang reglerne for det indre marked. Grundforordningerne indeholder ofte forskellige løsninger på identiske eller tilsvarende problemer.

29. EF har i nogen tid arbejdet på at forenkle retsforskrifterne for FLP. Derfor blev der fastsat horisontale rammebestemmelser for alle direkte betalinger, ved at en lang række støtteordninger blev samlet i en enkeltbetalingsordning, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere[32]. Grundforordningerne bør behandles på samme måde. I den forbindelse bør deres bestemmelser samles i en enkelt retsakt, og de sektorspecifikke bestemmelser bør så vidt muligt afløses af horisontale bestemmelser.

30. Forenklingen bør ikke resultere i, at der stilles spørgsmålstegn ved de politiske afgørelser, der gennem årene er truffet inden for rammerne af FLP. I forbindelse med denne forordning bør der derfor hovedsagelig være tale om en teknisk forenkling. Den bør derfor ikke ophæve eller ændre bestående instrumenter, medmindre de er blevet forældede, overflødige eller på grund af deres karakter ikke bør behandles på rådsniveau, og den bør heller ikke indføre nye instrumenter eller foranstaltninger.

31. På den baggrund bør denne forordning ikke indlemme de dele af de fælles markedsordninger, som er taget op til revision. Dette gælder visse dele af frugt- og grøntsags-, banan- og vinsektoren. Reglerne i forordning (EØF) nr. 404/93, (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 1493/1999 bør derfor kun indarbejdes i nærværende forordning i det omfang, de ikke er genstand for reformer.

32. Ud fra ovennævnte betragtninger bør grundforordningerne ophæves og afløses af én fælles forordning.

33. De fælles markedsordninger for korn, ris, sukker, tørrer foder, frø, oliven, hør og hamp, bananer, vin, mælk og mejeriprodukter og silkeorme indeholder bestemmelser om produktionsår, der primært er afpasset efter disse produkters biologiske produktionscyklusser. I den fælles markedsordning for henholdsvis frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager er Kommissionen blevet bemyndiget til at fastsætte produktionsårene, fordi disse produkters produktionscyklusser er meget forskellige, og det i nogle tilfælde ikke er nødvendigt at fastsætte et produktionsår. De produktionsår, der allerede er fastsat for de nævnte produkter, og Kommissionens beføjelse til at fastsætte produktionsårene for frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager bør derfor indarbejdes i denne forordning.

34. For at stabilisere markederne og sikre den pågældende landbrugsbefolkning en rimelig levestandard er der udviklet differentierede prisstøtteordninger for de forskellige sektorer sideløbende med indførelsen af direkte støtteordninger under hensyntagen til de forskellige behov i de enkelte sektorer på den ene side og den indbyrdes afhængighed mellem forskellige sektorer på den anden side. Foranstaltningerne har form af offentlig intervention eller støtte til offentlig oplagring af produkter fra korn-, ris-, sukker-, oliven-, oksekøds-, mejeri-, svinekøds- og fåre- og gedekødssektoren. I betragtning af denne forordnings mål bør prisstøtteforanstaltningerne derfor bibeholdes, hvis de indgår i de tidligere udviklede instrumenter, uden at der foretages væsentlige ændringer i forhold til den tidligere retstilstand.

35. For at opnå større klarhed og åbenhed bør de bestemmelser, der vedrører disse foranstaltninger, struktureres på samme måde, uden at de enkelte sektorers politik ændres. Med henblik herpå bør der skelnes mellem referencepriser og interventionspriser.

36. De fælles markedsordninger for korn, oksekød og mælk og mejeriprodukter indeholder bestemmelser om, at Rådet efter proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, kan ændre priserne. Da prisordningerne er følsomme, bør denne mulighed fortsat anføres. Da denne mulighed ikke kun gælder for ovennævnte sektorer, bør den indføres for alle sektorer, som er omfattet af denne forordning.

37. For at opnå pålidelige oplysninger om EF-markedspriserne for sukker bør prisindberetningssystemet fra den fælles markedsordning for sukker indarbejdes i denne forordning, og markedspriserne for hvidt sukker bør fastsættes på dette grundlag.

38. For at undgå, at interventionsordningen bliver en afsætningsmulighed i sig selv for korn, ris, smør og skummetmælkspulver, bør det fortsat være muligt kun at give adgang til offentlig intervention i visse perioder af året. For oksekødsprodukter og smør bør indledningen og afslutningen af offentlig intervention afhænge af markedspriserne i en bestemt periode. For ris og sukker bør grænserne for, hvor store mængder der kan opkøbes ved offentlig intervention, fastholdes. For smørs og skummetmælkspulvers vedkommende bør Kommissionen fortsat have beføjelse til at suspendere de normale opkøb, når de når op på en vis mængde, eller lade dem afløse af opkøb ved licitation.

39. Den pris, som der blev opkøbt til ved offentlig intervention ("interventionsprisen"), blev tidligere nedsat inden for rammerne af de fælles markedsordninger for korn, ris og oksekød og blev fastsat sammen med indførelsen af direkte støtteordninger for disse sektorer. Støtten i henhold til disse ordninger og interventionspriserne er derfor tæt knyttet til hinanden. Interventionsprisen for mælk og mejeriprodukter blev fastsat for at fremme forbruget af disse produkter og forbedre deres konkurrenceevne. For ris og sukker blev priserne fastsat for at bidrage til at stabilisere markedet i tilfælde, hvor markedsprisen i et givet produktionsår falder til under den referencepris, der er fastsat for det følgende produktionsår. Disse politiske beslutninger, som Rådet har truffet, gælder fortsat.

40. Hidtil er priserne for ris og sukker blevet fastsat for produkter af standardkvalitet som defineret af Rådet. Da dette er et meget teknisk begreb, bør beføjelsen til at definere standardkvaliteter delegeres til Kommissionen. Kommissionen bør ved definitionen af standardkvaliteter især basere sig på markeds- og handelsforholdene for de pågældende produkter.

41. I lighed med tidligere fælles markedsordninger bør denne forordning give mulighed for afsætning af produkter, der er opkøbt ved offentlig intervention. Foranstaltningerne bør træffes på en sådan måde, at der undgås markedsforstyrrelser, og således at alle købere har lige adgang til produkterne og behandles ens.

42. EF har i kraft af sine interventionslagre af forskellige landbrugsprodukter i høj grad mulighed for at hjælpe de socialt dårligst stillede. Det er i EF's interesse at udnytte denne mulighed ved at indføre egnede foranstaltninger, indtil lagrene er nedbragt til normal størrelse. Ud fra disse betragtninger har der indtil nu kunnet uddeles fødevarer gennem velgørende organisationer i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 3730/87 af 10. december 1987 om almindelige regler for levering til visse organisationer af levnedsmidler fra interventionslagre med henblik på uddeling til de socialt dårligst stillede personer i Fællesskabet[33]. Denne vigtige sociale foranstaltning, der kan være meget værdifuld for modtagerne, bør bevares og indarbejdes i nærværende forordning.

43. For at bidrage til at skabe ligevægt på markedet og for at stabilisere markedspriserne for mælk og mejeriprodukter blev der ved den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter indført støtte til privat oplagring af visse former for smør og ost. Kommissionen er desuden blevet bemyndiget til at yde støtte til privat oplagring af andre oste samt hvidt sukker, visse typer olivenolie og visse oksekødsprodukter, skummetmælkspulver, svinekød og fåre- og gedekød. I betragtning af denne forordnings formål bør disse foranstaltninger bevares og indarbejdes i forordningen.

44. I henhold til grundforordningerne for oksekød, svinekød og fåre- og gedekød er der fastsat EF-handelsklasseskemaer for slagtekroppe. Disse skemaer er vigtige for prisfastsættelsen og anvendelsen af interventionsordningerne for oksekød og svinekød. Formålet med dem er endvidere at gøre markedet mere gennemsigtigt. Handelsklasseskemaerne bør derfor bevares. Da de hovedsagelig er af teknisk karakter, bør Kommissionen bemyndiges til at vedtage de relevante bestemmelser på grundlag af de kriterier, som ligger til grund for de gældende skemaer.

45. Begrænsninger i de frie varebevægelser som følge af anvendelsen af foranstaltninger, der skal bekæmpe udbredelsen af dyresygdomme, kan skabe problemer på markedet for visse produkter i en eller flere medlemsstater. Erfaringerne har vist, at alvorlige markedsforstyrrelser såsom et betydeligt fald i forbruget eller priserne kan skyldes, at forbrugerne har mistet tilliden som følge af folke- eller dyresundhedsrisici.

46. De ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger, der kan træffes for at afhjælpe sådanne situationer i henhold til de respektive fælles markedsordninger for oksekød, mælk og mejeriprodukter, svinekød, æg og fjerkrækød, bør derfor indarbejdes i denne forordning på de samme betingelser som hidtil. Disse ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger bør træffes af Kommissionen og bør være direkte knyttet til eller ligge i umiddelbar forlængelse af de sundheds- og veterinærforanstaltninger, som træffes for at bekæmpe sygdommenes udbredelse. De bør træffes på anmodning af medlemsstaterne for at undgå alvorlige forstyrrelser på de berørte markeder.

47. Denne forordning bør også give Kommissionen mulighed for at vedtage særlige interventionsforanstaltninger, hvis det viser sig påkrævet for at reagere effektivt over for truende markedsforstyrrelser i kornsektoren og for at undgå storstilet anvendelse af offentlig intervention i rissektoren i bestemte områder af EF eller for at afhjælpe mangel på uafskallet ris, der skyldes naturbegivenheder, således som fastsat i den fælles markedsordning for henholdsvis korn og ris.

48. Der bør fastsættes en minimumspris for kvotesukkerroer, der svarer til en standardkvalitet, der bør defineres, for at sikre EF's sukkerroe- og sukkerrørsavlere en rimelig levestandard. Standardkvaliteten for kvotesukkerroer har hidtil været defineret i bilag I til forordning (EF) nr. 318/2006. Da disse bestemmelser er yderst tekniske, er det mest hensigtsmæssigt, at disse spørgsmål behandles på kommissionsniveau.

49. Der kræves særlige instrumenter for at sikre en rimelig ligevægt mellem sukkervirksomhedernes og sukkerroeavlernes rettigheder og forpligtelser. Derfor bør standardbestemmelserne i den fælles markedsordning for sukker overføres til denne forordning for at regulere aftaleforholdene mellem sukkerroekøbere og –sælgere. Hidtil har købsbetingelserne været fastsat i bilag II til forordning (EF) nr. 318/2006 om den fælles markedsordning for sukker. Da disse betingelser er yderst tekniske, er det mest hensigtsmæssigt, at disse spørgsmål behandles på kommissionsniveau.

50. Forskellene i de naturbestemte, økonomiske og tekniske forhold gør det vanskeligt at fastsætte ensartede betingelser for opkøb af sukkerroer i EF. Der består allerede brancheaftaler mellem foreninger af sukkerroeavlere og sukkervirksomheder. Rammebestemmelserne bør derfor kun omfatte de minimumsgarantier, som både sukkerroeavlerne og sukkerindustrien behøver for at sikre et smidigt sukkermarked, med mulighed for at fravige nogle regler i forbindelse med en brancheaftale.

51. Der bør indføres en produktionsafgift for at bidrage til finansieringen af udgifter til sukkersektoren inden for rammerne af den fælles markedsordning.

52. For at opretholde den strukturelle markedsligevægt i sukkersektoren på et prisniveau, der ligger nær på referenceprisen, bør Kommissionen kunne beslutte at trække sukker tilbage fra markedet, indtil markedsligevægten genoprettes.

53. Ifølge den fælles markedsordning for henholdsvis levende planter, oksekød, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød kan der træffes visse foranstaltninger, som gør det lettere at tilpasse udbuddet til markedets behov. Disse foranstaltninger kan bidrage til at stabilisere markederne og sikre den pågældende landbrugsbefolkning en rimelig levestandard. I betragtning af denne forordnings formål bør denne mulighed bibeholdes. Ifølge de nævnte bestemmelser kan Rådet vedtage almindelige regler for disse foranstaltninger efter proceduren i traktatens artikel 37. De mål, der skal nås med foranstaltningerne, er klart fastlagt, og samtidig afgrænses det, hvilke former for foranstaltninger der kan vedtages. Derfor er der ikke behov for, at Rådet vedtager supplerende almindelige regler, og det bør ikke længere foreskrives.

54. For sukker og mælk og mejeriprodukter har kvantitativ begrænsning af produktionen været et vigtigt markedspolitisk instrument i mange år, jf. forordning (EF) nr. 318/2006 og Rådets forordning (EF) Nr. 1788/2003 af 29. september 2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter[34]. Grundlaget for, at EF i sin tid vedtog produktionskvoteordningerne for begge sektorer, har ikke ændret sig. Mens sukkerkvoteordningen indgik direkte i forordning (EF) nr. 318/2006[35], blev den tilsvarende ordning for mejerisektoren reguleret ved en særskilt retsakt, nemlig forordning (EF) nr. 1788/2003. Da disse ordninger er af meget stor betydning og i betragtning af de mål, der søges nået med denne forordning, bør de relevante bestemmelser indarbejdes i nærværende forordning, uden at der foretages større ændringer i ordningerne og den måde, de fungerer på, i forhold til den tidligere retstilstand.

55. Sukkerkvoteordningen i denne forordning bør derfor afspejle ordningerne i forordning (EF) nr. 318/2006, især bør retstilstanden med hensyn til kvoterne opretholdes, da kvoteordningen ifølge EF-domstolens retspraksis er en markedsregulerende mekanisme, der tager sigte på at håndhæve den fælles interesse.

56. Denne forordning bør derfor også bemyndige Kommissionen til at tilpasse kvoterne til et bæredygtigt niveau, når omstruktureringsfonden, der blev oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet[36], er blevet nedlagt i 2010.

57. Da der er behov for en vis national fleksibilitet med hensyn til at foretage strukturelle tilpasninger af forarbejdningsindustrien og sukkerroe- og sukkerrørsdyrkningen i den periode, kvoterne anvendes, bør medlemsstaterne have ret til at ændre virksomhedernes kvoter inden for visse grænser, når blot omstruktureringsfondens funktion som instrument ikke begrænses.

58. For at undgå, at overskudssukker skaber forstyrrelser på sukkermarkedet, bør Kommissionen bemyndiges til efter visse kriterier at bestemme, at overskudssukker, overskudsisoglucose og overskudsinulinsirup skal overføres til kvoteproduktionen i det følgende produktionsår. Opfyldes betingelserne ikke for visse mængder, bør overskuddet endvidere pålægges en afgift for at undgå, at disse mængder hober sig op og truer markedssituationen.

59. I tråd med denne forordnings formål bør bestemmelserne for mælkekvoteordningen udformes på samme måde som sukkerkvotebestemmelserne. Følgelig bør reglerne for mælk og mejeriprodukter ikke længere baseres på, at der skal betales en tillægsafgift, hvis den nationale referencemængde overskrides, men på nationale kvoter, som, når de overskrides, giver anledning til, at der opkræves en overskudsafgift.

60. I det væsentlige bør mælkekvoteordningen udformes efter forordning (EF) nr. 1788/2003. Især bør der fortsat skelnes mellem leverancer og direkte salg, og ordningen bør anvendes på grundlag af det individuelle repræsentative fedtindhold og et nationalt referencefedtindhold. Landbrugerne bør på visse betingelser bemyndiges til midlertidigt at afstå deres individuelle kvote. Princippet om, at den kvote, der svarer til en given bedrift, sammen med jorden overgår til køber, lejer eller arving, hvis en bedrift sælges, udlejes eller overdrages ved arv, bør fortsat gælde, men for at omstruktureringen af mælkeproduktionen kan fortsætte og miljøet blive forbedret, bør der fastsættes nogle undtagelser fra princippet om, at referencemængderne er knyttet til bedriften. Alt efter de forskellige former for overførsler af referencemængder og på grundlag af objektive kriterier bør medlemsstaterne have mulighed for i givet fald at lade en del af de overførte mængder overgå til den nationale reserve.

61. Overskudsafgiften bør være tilstrækkeligt stor til at have en afskrækkende virkning og skal betales af medlemsstaten, så snart den nationale referencemængde overskrides. Medlemsstaten bør derefter fordele betalingsbyrden på de producenter, der har medvirket til overskridelsen. Disse bør være forpligtet indbetale deres andel af afgiften til medlemsstaten, alene fordi de har overskredet deres disponible mængder. Medlemsstaterne bør til Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) indbetale en afgift, der svarer til overskridelsen af deres nationale referencemængde, nedsat med en fast sats på 1 % for at tage hensyn til konkurser eller til, at visse producenter er ude af stand til at betale deres bidrag til den afgift, der skyldes.

62. I henhold til artikel 34, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik[37] betragtes provenuet fra tillægsafgiften i mejerisektoren som formålsbestemte indtægter, der skal indbetales til EU's budget, og i tilfælde af genanvendelse anvendes de udelukkende til at finansiere henholdsvis EGFL-udgifter og udgifter for Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL). Artikel 22 i forordning (EF) nr. 1788/2003, der foreskriver, at afgiften er at betragte som en foranstaltning til regulering af landbrugsmarkederne, og at den anvendes til finansiering af udgifter i mejerisektoren, er derfor blevet forældet og er ikke taget med i nærværende forordning.

63. De forskellige fælles markedsordninger indeholder bestemmelser om forskellige støtteordninger.

64. Ved den fælles markedsordning for henholdsvis tørret foder og hør og hamp blev der indført forarbejdningsstøtte som et middel til at regulere det indre marked for de pågældende produkter.

65. På baggrund af den særlige markedssituation for korn- og kartoffelstivelse indeholdt den fælles markedsordning for korn bestemmelser om, at der kunne ydes en produktionsrestitution, hvis det skulle vise sig nødvendigt. Produktionsrestitutionen skal være af en sådan art, at de basisprodukter, industrien anvender, kan skaffes til en lavere pris end den, der følger af anvendelsen af de fælles priser. Ifølge den fælles markedsordning for sukker kan der ydes produktionsrestitution, hvis det bliver nødvendigt for fremstillingen af visse industriprodukter, kemiske produkter og lægemidler at træffe foranstaltninger med henblik på at tilvejebringe visse sukkerprodukter.

66. EF-finansiering svarende til den procentdel af den direkte støtte, som medlemsstaterne kan tilbageholde i henhold til artikel 110i, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, er påkrævet for at tilskynde godkendte erhvervsorganisationer til at opstille arbejdsprogrammer for forbedring af kvaliteten af produktionen af olivenolie og spiseoliven. I den forbindelse kunne der i henhold til den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven ydes EF-støtte i overensstemmelse med prioriteringen af opgaverne i de pågældende arbejdsprogrammer.

67. For at bidrage til at skabe ligevægt på markedet og for at stabilisere markedspriserne for mælk og mejeriprodukter er der behov for foranstaltninger, som øger muligheden for at afsætte mejeriprodukter. Derfor kunne der i henhold til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter ydes støtte til afsætning af visse mejeriprodukter til bestemte anvendelsesformål. Ifølge den samme fælles markedsordning kunne EF desuden afholde en del af udgifterne til støtte til uddeling af mælk til skoleelever for at fremme de unges forbrug af mælk.

68. En fællesskabsfond for tobak, der finansieres ved tilbageholdelse af en vis andel af tobaksstøtten, blev oprettet ved forordning (EØF) nr. 2075/92, for at der kunne gennemføres forskellige foranstaltninger for sektoren. 2007 er det sidste år, hvor de beløb, der tilbageholdes i den støtte, som ydes i henhold til afsnit IV, kapitel 10c, i forordning (EF) nr. 1782/2003, overføres til Fællesskabsfonden for Tobak. Finansieringen af fonden ophører, før nærværende forordning træder i kraft, men artikel 13 i forordning (EØF) nr. 2075/92 bør alligevel bibeholdes som retsgrundlag for de flerårige programmer, der kan finansieres af Fællesskabsfonden for Tobak.

69. Biavl er en landbrugssektor med forskellige produktionsbetingelser og udbytter og med spredte og meget forskellige økonomiske aktører både i produktions- og i afsætningsleddet. På grund af at varroatose i de sidste år har bredt sig i flere medlemsstater og de vanskeligheder, som denne sygdom medfører for honningproduktionen, er det endvidere fortsat påkrævet med EF-foranstaltninger, fordi denne sygdom ikke kan udryddes fuldstændigt og bør behandles med godkendte midler. For at forbedre de generelle betingelser for produktion og afsætning af biavlsprodukter i EF bør der hvert tredje år opstilles nationale programmer, der omfatter faglig bistand, bekæmpelse af varroatose, rationalisering af stadeflytning, forvaltning af genoprettelsen af bibestandene i EF's biavl og samarbejde om programmer for forskning inden for biavl og biavlsprodukter. De nationale programmer bør delvis finansieres af EF.

70. I henhold til forordning (EF) nr. 1544/2006 blev al national støtte til avl af silkeorme afløst af en EF-støtteordning for avl af silkeorme, der består i et fast beløb for hver kasse med silkeormsæg, der tages i anvendelse.

71. Da de politiske hensyn, der førte til indførelsen af ovennævnte ordninger, stadig gør sig gældende, bør alle disse støtteordninger indarbejdes i nærværende forordning.

72. Anvendelsen af handelsnormer for landbrugsprodukter kan bidrage til at forbedre de økonomiske vilkår for produktion og afsætning af disse produkter og deres kvalitet. Anvendelsen af normer er derfor både i producenternes, de handlendes og forbrugernes interesse. Inden for de fælles markedsordninger for bananer, oliven, levende planter, æg og fjerkrækød blev der derfor indført handelsnormer, der især vedrører kvalitet, klassificering, vægt, størrelsessortering, emballering, indpakning, oplagring, transport, præsentation og mærkning. De bør også indgå i nærværende forordning.

73. I henhold til den fælles markedsordning for henholdsvis olivenolie og spiseoliven og bananer har Kommissionen hidtil været bemyndiget til at vedtage bestemmelser om handelsnormer. Da de er af meget teknisk karakter, og det løbende er nødvendigt at gøre dem effektivere og tilpasse dem til udviklingen i handelspraksis, bør denne strategi også anvendes for de øvrige sektorer samtidig med, at der opstilles kriterier, som Kommissionen skal tage hensyn til, når den fastsætter de relevante bestemmelser. For at undgå svindel med kvaliteten og ægtheden af de produkter, forbrugerne præsenteres for, og eventuelle deraf følgende alvorlige forstyrrelser af markedet er der desuden behov for særlige foranstaltninger, især tidssvarende analysemetoder og andre foranstaltninger til bestemmelse af de pågældende normers kendetegn.

74. Der er indført flere retlige instrumenter for at regulere afsætningen af mælk, mejeriprodukter og andre fedtstoffer og deres betegnelser. De har til formål at forbedre mælks og mejeriprodukters stilling på markedet og at sikre loyal konkurrence mellem smørbare fedtstoffer af mælkefedt og smørbare fedtstoffer af andet fedt end mælkefedt til fordel for både producenter og forbrugere. Formålet med Rådets forordning (EØF) nr. 1898/87 af 2. juli 1987 om beskyttelse af benævnelserne for mælk og mejeriprodukter i forbindelse med afsætning[38] er at beskytte forbrugerne og skabe loyale konkurrencevilkår mellem mejeriprodukter og konkurrerende produkter med hensyn til benævnelse, mærkning og reklame. Rådets forordning (EF) nr. 2597/97 af 18. december 1997 om supplerende regler til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter med hensyn til konsummælk[39] indeholder regler, der går ud på at garantere konsummælk og mejeriprodukter af høj kvalitet, der opfylder forbrugernes behov og ønsker og dermed stabiliserer det pågældende marked og giver forbrugerne konsummælk af høj kvalitet. Ved Rådets forordning (EF) nr. 2991/94 af 5. december 1994 om handelsnormer for visse smørbare fedtstoffer[40] fastsættes der handelsnormer for de pågældende mælkeholdige produkter og ikkemælkeholdige produkter med en klar og præcis klassifikation og bestemmelser om produkternes benævnelse. I tråd med nærværende forordnings mål bør disse regler bevares uændret.

75. Der bør på EF-plan følges en kvalitetsorienteret politik, ligesom det hidtil har været tilfældet i henhold til den fælles markedsordning for humle, ved at der anvendes bestemmelser om certificering i forbindelse med regler, der principielt forbyder afsætning af produkter, for hvilke der ikke er udstedt certifikat, eller afsætning af importerede produkter, der ikke opfylder tilsvarende kvalitetskriterier.

76. Betegnelserne og definitionerne på olivenolie og kategorien er en vigtig faktor i markedsstrukturen, idet de skaber grundlag for fastsættelsen af kvalitetsnormer og giver forbrugerne relevante oplysninger om produktet.

77. En af de tidligere nævnte støtteordninger, der bidrager til at skabe ligevægt på markedet for mælk og mejeriprodukter og stabilisere markedspriserne i den sektor, består i støtte til forarbejdning af skummetmælkspuler til kasein og kaseinater, jf. artikel 12 i forordning (EF) nr. 1255/1999. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 2204/90 af 24. juli 1990 om fastsættelse af supplerende almindelige regler for den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, for så vidt angår ost[41] blev der indført regler for anvendelse af kasein og kaseinater til fremstilling af ost for at afhjælpe de skadelige virkninger, som denne støtteordning kan have, ud fra den betragtning, at ost er et produkt, der er særligt sårbart ved substitution med kasein og kaseinater, og for dermed at stabilisere markedet. Disse regler bør indarbejdes i nærværende forordning.

78. Forarbejdningen af visse landbrugsråvarer til landbrugsethanol er nært forbundet med den økonomiske situation for de pågældende råvarer. Den kan i væsentlig grad bidrage til udnyttelsen af disse råvarer, idet en sådan forarbejdning kan være af særlig økonomisk og social betydning for økonomien i bestemte områder af EF og kan tegne sig for en ikke ubetydelig del af de pågældende råvareproducenters indkomst. I andre tilfælde giver den mulighed for at eliminere produkter af utilfredsstillende kvalitet eller for at absorbere en konjunkturbetinget overskudsproduktion, som midlertidigt kan medføre en vanskelig økonomisk situation for bestemte produkter.

79. Inden for humle-, oliven-, tobaks- og silkeormesektoren gennemføres visse foranstaltninger, ved at de koncentreres omkring forskellige typer organisationer, for at disse ved en samlet indsats kan stabilisere markederne for de pågældende produkter og forbedre og garantere deres kvalitet. De bestemmelser, der hidtil har reguleret dette system af organisationer, er baseret på, at disse organisationer skal anerkendes af medlemsstaterne eller under visse omstændigheder af Kommissionen i henhold til bestemmelser, som skal fastsættes af Kommissionen. Dette system bør bevares, og de hidtil gældende bestemmelser bør harmoniseres.

80. For at støtte visse af brancheorganisationernes aktiviteter, der er af særlig interesse på baggrund af de nugældende regler for den fælles markedsordning for tobak, bør der åbnes mulighed for på visse betingelser at udvide anvendelsen af de regler, som en brancheorganisation vedtager for sine medlemmer, så reglerne også kommer til at omfatte alle udenforstående producenter eller producentsammenslutninger i en eller flere regioner. Det samme bør også gælde for de anerkendte brancheorganisationers øvrige aktiviteter, der er af generel økonomisk eller faglig interesse for tobakssektoren og dermed indebærer fordele for alle branchens erhvervsdrivende. Medlemsstaterne og Kommissionen bør have et nært samarbejde på dette område. Kommissionen bør have permanente kontrolbeføjelser, navnlig hvad angår de aftaler og den samordnede praksis, som sådanne organisationer vedtager.

81. Oprettelsen af et enhedsmarked i EF forudsætter, at der indføres en ordning for samhandelen med tredjelande. Samhandelsordningen bør omfatte importtold og eksportrestitutioner og bør i princippet stabilisere EF-markedet. Samhandelsordningen bør baseres på de aftaler, der er indgået i forbindelse med de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden.

82. Kontrollen med omfanget af samhandelen med landbrugsprodukter med tredjelande inden for rammerne af de fælles markedsordninger for korn, ris, sukker, frø, oliven, hør og hamp, oksekød, mælk og mejeriprodukter, svinekød, fåre- og gedekød, æg, fjerkrækød, levende planter og ethanol har hidtil både ved import og eksport fundet sted i henhold til obligatoriske licensordninger eller ordninger, hvor Kommissionen havde beføjelse til at indføre licenskrav.

83. Kontrollen med handelsstrømmene er primært et forvaltningsspørgsmål, der bør gribes fleksibelt an. På baggrund heraf og erfaringerne med de fælles markedsordninger, hvor Kommissionen allerede er ansvarlig for licensforvaltningen, bør den samme fremgangsmåde følges i alle sektorer, hvor der anvendes import- og eksportlicenser. Beslutningen om at indføre licenskrav bør træffes af Kommissionen, der tager hensyn til, om der er behov for importlicenser til forvaltning af de pågældende markeder, og især til kontrol af importen af de pågældende produkter.

84. Tolden for de fleste af de landbrugsprodukter, der er omfattet af Verdenshandelsorganisationens aftaler (WTO-aftalerne), er fastsat i den fælles toldtarif. For nogle produkter inden for korn- og rissektoren gør indførelsen af yderligere ordninger det dog nødvendigt at åbne mulighed for at vedtage undtagelser.

85. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger på EF-markedet, der måtte opstå som følge af import af bestemte landbrugsprodukter, bør der erlægges en tillægstold ved import af sådanne produkter, hvis visse betingelser er opfyldt.

86. Kommissionen bør på visse betingelser have beføjelse til at åbne og forvalte toldkontingenter, der følger af internationale aftaler, som er indgået i henhold til traktaten, eller af andre retsakter udstedt af Rådet.

87. Formålet med Rådets forordning (EØF) nr. 2729/75 af 29. oktober 1975 om de importafgifter, der skal anvendes for blandinger af korn, ris og brudris[42] er at sikre, at afgiftsordningen fungerer korrekt ved import af blandinger af korn, ris og brudris. Disse regler bør indarbejdes i nærværende forordning.

88. EF har indgået flere præferenceordninger med tredjelande om markedsadgang, der gør det muligt for disse lande at eksportere rørsukker til EF på gunstige vilkår. Det er derfor nødvendigt at evaluere raffinaderiernes behov for sukker til raffinering og på visse betingelser reservere importlicenser til specialiserede brugere af betragtelige mængder af importeret rårørsukker, der anses for at være heltidsraffinaderier i EF.

89. For at undgå, at ulovlige hampeafgrøder forstyrrer den fælles markedsordning for hamp bestemt til fiberproduktion, bør der føres kontrol med importen af hamp og hampefrø for at sikre, at de pågældende produkter giver visse garantier for indholdet af tetrahydrocannabinol. Endvidere bør import af hampefrø til andre formål end udsæd gøres betinget af en kontrolordning med et system for godkendelse af importørerne.

90. I hele EF føres der en kvalitetspolitik for produkter inden for humlesektoren. For importerede produkter bør det fastsættes, at de kun må importeres, hvis de opfylder tilsvarende minimumskvalitetskriterier.

91. På grund af toldordningen kan alle andre beskyttelsesforanstaltninger ved EF's ydre grænser ophæves. I undtagelsestilfælde kan den ordning, der er indført for det indre marked, og toldordningen dog vise sig at være uhensigtsmæssige. For at EF’s marked i sådanne tilfælde ikke skal være forsvarsløst over for eventuelle forstyrrelser som følge deraf, bør EF have mulighed for hurtigt at træffe alle nødvendige foranstaltninger. Disse foranstaltninger bør være i overensstemmelse med EF's internationale forpligtelser.

92. For at sikre, at de fælles markedsordninger fungerer korrekt, og især undgå markedsforstyrrelser har det i henhold til de fælles markedsordninger for en række produkter hidtil været muligt at forbyde anvendelsen af proceduren for aktiv og passiv forædling. Denne praksis bør videreføres. Desuden har erfaringen vist, at dette markedsforvaltningsinstrument normalt skal anvendes uden større forsinkelser, hvis det skal have den ønskede virkning. Kommissionen har derfor fået de relevante beføjelser inden for nogle sektorer. Den bør have de samme beføjelser inden for de øvrige berørte sektorer.

93. Muligheden for ved eksport til tredjelande at yde restitutioner, der er baseret på forskellen mellem priserne i EF og priserne på verdensmarkedet, og som ligger inden for de begrænsninger, som EF har forpligtet sig til i WTO, bør gøre EF konkurrencedygtigt på verdensmarkedet for nogle af de produkter, som er omfattet at denne forordning. Der bør fastsættes værdi- og mængdegrænser for subsidieret eksport.

94. Når eksportrestitutionerne fastsættes, bør det ved kontrol af, om betalingerne er foretaget efter EGFL-reglerne, sikres, at værdigrænserne overholdes. Kontrollen kan lettes ved obligatorisk forudfastsættelse af eksportrestitutionerne, uden at dette udelukker muligheden for i tilfælde af differentierede restitutioner at ændre destinationen inden for et geografisk område, for hvilket der gælder en og samme eksportrestitutionssats. Hvis destinationen ændres, er det den eksportrestitution, der gælder for den virkelige destination, der bør udbetales, idet restitutionen dog ikke må overstige det beløb, der gælder for den forudfastsatte destination.

95. Det bør ved et pålideligt og effektivt overvågningssystem sikres, at mængdebegrænsningerne overholdes. Med henblik herpå bør der kun ydes eksportrestitution mod fremlæggelse af eksportlicens. Der bør ydes eksportrestitution inden for de fastsatte grænser alt efter den særlige situation for hvert enkelt produkt. Der bør kun indrømmes undtagelser fra reglen for forarbejdede produkter uden for traktatens bilag I, som der ikke gælder mængdebegrænsninger for. Det bør fastsættes, at kravet om nøje overholdelse af forvaltningsreglerne kan fraviges for eksport, som der ydes eksportrestitution for, hvis det er usandsynligt, at eksporten kommer til at overstige den fastsatte mængde.

96. Ved eksport af levende kvæg bør der kun indrømmes og udbetales eksportrestitutioner, hvis EF-dyrevelfærdsbestemmelserne, navnlig om beskyttelse af dyr under transport, overholdes.

97. Landbrugsprodukter kan i visse tilfælde komme ind under en særlig ordning ved import til tredjelande, såfremt de opfylder visse specifikationer og/eller prisbetingelser; Det importerende tredjelands myndigheder og EF bør samarbejde administrativt for at sikre, at ordningen anvendes korrekt. Med henblik herpå bør produkterne ledsages af en attest, der er udstedt i EF.

98. Eksporten af blomsterløg til tredjelande er af stor økonomisk betydning for EF. Fastholdelsen og intensiveringen af denne eksport kan sikres ved stabilisering af priserne i denne handel. Der bør derfor fastsættes mindstepriser for eksporten af de nævnte produkter.

99. I henhold til traktatens artikel 36 finder bestemmelserne i kapitlet om konkurrenceregler kun anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsvarer i det omfang, Rådet beslutter dette inden for rammerne af de bestemmelser og i overensstemmelse med den fremgangsmåde, der er fastsat i artikel 37, stk. 2 og 3. I de forskellige fælles markedsordninger var det i vid udstrækning anført, at statsstøttebestemmelserne fandt anvendelse. Anvendelsen af traktatens bestemmelser på virksomheder blev yderligere præciseret i Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 af 24. juli 2006 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer[43]. I tråd med målet, som er at udarbejde et sammenhængende sæt regler for markedspolitikken, bør de pågældende bestemmelser indarbejdes i nærværende forordning.

100. Konkurrencereglerne for aftaler, vedtagelser og praksis, som er omhandlet i traktatens artikel 81, samt misbrug af en dominerende stilling bør finde anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsprodukter, i det omfang anvendelsen af disse regler ikke hæmmer de nationale markedsordninger for landbrugsprodukter og ikke medfører fare for, at målene for den fælles landbrugspolitik ikke kan nås.

101. Opmærksomheden bør særlig rettes mod landbrugssammenslutningernes stilling, i det omfang de især har til formål i fællesskab at producere eller handle med landbrugsprodukter eller at gøre brug af fælles driftsanlæg, medmindre en sådan fælles virksomhed udelukker konkurrencen eller medfører fare for, at målene i traktatens artikel 33 ikke kan nås.

102. Kommissionen bør dels for at undgå at skade udviklingen af en fælles landbrugspolitik, dels for at skabe retssikkerhed for de pågældende virksomheder samt sikre, at de ikke udsættes for forskelsbehandling, med forbehold af Domstolens kontrol som den eneste være kompetent til at fastslå, om de aftaler, vedtagelser og former for praksis, der er omhandlet i traktatens artikel 81, er forenelige med den fælles landbrugspolitiks mål.

103. Der er risiko for, at enhedsmarkedet, som er baseret på fælles priser, ikke fungerer efter hensigten, hvis der ydes statsstøtte. Derfor bør traktatens bestemmelser om statsstøtte generelt gælde for de produkter, der er omfattet af denne forordning. Der bør under visse omstændigheder tillades undtagelser. I tilfælde af undtagelser bør Kommissionen dog kunne udfærdige en liste over eksisterende, ny eller påtænkt støtte, fremsætte relevante bemærkninger over for medlemsstaterne og foreslå dem egnede foranstaltninger.

104. Finland og Sverige har siden tiltrædelsen kunnet yde støtte til produktion og afsætning af rensdyr og rensdyrprodukter på grund af den særlige økonomiske situation, der gør sig gældende på det område. Finland kan desuden yde støtte til visse mængder af frø og visse mængder af sædekorn, der udelukkende er produceret i denne medlemsstat, som følge af dens særlige klimatiske betingelser, såfremt Kommissionen giver sin tilladelse. Disse undtagelsesbestemmelser bør videreføres.

105. I medlemsstater med en betydelig nedsættelse af sukkerkvoten står sukkerroeavlerne over for særligt alvorlige tilpasningsproblemer. I de tilfælde er EF-overgangsstøtten til sukkerroeavlere [, jf. afsnit IV, kapitel 10f, i forordning (EF) nr. 1782/2003,] ikke tilstrækkelig til fuldt ud at opveje sukkerroeavlernes vanskeligheder. Derfor bør medlemsstater, der har nedsat deres kvote med over 50 %, have tilladelse til at yde statsstøtte til sukkerroeavlerne i EF-overgangsstøttens anvendelsesperiode. For at undgå at medlemsstaterne yder statsstøtte, der overstiger deres sukkerroeavleres behov, bør fastlæggelsen af den samlede statsstøtte godkendes af Kommissionen, undtagen for Italiens vedkommende, hvor det maksimale behov for de mest produktive sukkerroer, der skal tilpasses markedsbetingelserne efter reformen, kan anslås til 11 EUR/t sukkerroer, der er produceret. Endvidere bør der på grund af de særlige problemer, der forventes at opstå i Italien, laves ordninger, der giver sukkerroeavlerne mulighed for direkte eller indirekte at modtage den tildelte statsstøtte.

106. I Finland er sukkerroeavl udsat for særlige geografiske og klimatiske forhold, der har negativ indflydelse på avlen ud over sukkerreformens generelle virkninger. Derfor bør denne medlemsstat have permanent tilladelse til at yde sine sukkerroeavlere en passende statsstøtte.

107. I betragtning af den særlige situation i Tyskland, hvor der for øjeblikket gives national støtte til et stort antal mindre producenter af alkohol under det tyske alkoholmonopols særlige vilkår, er det i en begrænset periode nødvendigt at tillade, at der fortsat ydes en sådan støtte. Ved denne periodes udløb bør der også forelægges en rapport om, hvorledes denne undtagelse har virket, ledsaget af relevante forslag.

108. Ønsker en medlemsstat på sit område at støtte foranstaltninger til fremme af forbruget af mælk og mejeriprodukter i EF, bør der være mulighed for, at foranstaltningerne kan finansieres ved hjælp af en afgift, som opkræves af mælkeproducenterne på nationalt plan.

109. For at tage hensyn til den eventuelle udvikling i produktionen af tørret foder bør Kommissionen inden den 30. september 2008 på basis af en evaluering af den fælles markedsordning for tørret foder forelægge Rådet en rapport om sektoren. Rapporten bør om nødvendigt ledsages af passende forslag. Kommissionen bør desuden med regelmæssige mellemrum aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om den støtteordning, der anvendes for biavlssektoren.

110. Det er nødvendigt at have tilstrækkelige oplysninger om markedssituationen og markedsudsigterne for humle i EF. Derfor bør alle kontrakter om levering af humle produceret i EF registreres.

111. Hvis der opstår forstyrrelser eller forventes at opstå forstyrrelser som følge af større ændringer i priserne på det indre marked eller i noteringerne eller priserne på verdensmarkedet, bør der på visse betingelser kunne træffes foranstaltninger for visse produkter.

112. Der bør fastsættes en række specifikke foranstaltninger for landbrugsethanol, således at der kan indsamles økonomiske data og analyseres statistiske oplysninger med henblik på at overvåge markedet. For så vidt landbrugsethanolmarkedet er forbundet med det almindelige ethanolmarked, bør der også tilvejebringes oplysninger om markedet for ethanol af ikke-landbrugsmæssig oprindelse.

113. Medlemsstaternes udgifter i forbindelse med de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, bør finansieres af EF i henhold til forordning (EF) nr. 1290/2005.

114. Kommissionen bør bemyndiges til i akutte situationer at træffe de fornødne foranstaltninger for at løse særlige praktiske problemer.

115. Da de fælles markeder for landbrugsprodukter er under konstant udvikling, bør medlemsstaterne og Kommissionen holde hinanden underrettet om relevante udviklingstendenser.

116. For at undgå misbrug af de fordele, der er omhandlet i denne forordning, bør fordelene ikke indrømmes, eller også bør de trækkes tilbage, hvis det fastslås, at betingelserne for at opnå fordelene er skabt på en kunstig måde, som er i strid med denne forordnings mål.

117. For at sikre, at forpligtelserne i denne forordning overholdes, bør der føres kontrol og anvendes sanktioner, hvis forpligtelserne misligholdes. Kommissionen bør derfor have beføjelser til at fastsætte regler herfor, herunder regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og medlemsstaternes indberetningsforpligtelser.

118. De foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelse af denne forordning, bør generelt vedtages i henhold til Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen[44]. Når det i denne forordning drejer sig om beføjelser, som vedrører ægte kommissionsbeføjelser, beføjelser, som kræver hurtig handling eller er af ren administrativ art, bør Kommissionen dog kunne handle på eget initiativ.

119. Ved denne forordning tildeles Kommissionen beføjelser, som Rådet tidligere havde, til at vedtage bestemmelser efter afstemningsproceduren i traktatens artikel 37. De pågældende rådsretsakter bør forblive i kraft, indtil Kommissionen vedtager de relevante bestemmelser på grundlag af de beføjelser, den tildeles ved denne forordning. For at undgå tilfælde af parallelle bestemmelser vedtaget dels af Rådet, dels af Kommissionen bør Kommissionen kunne ophæve rådsretsakterne.

120. Da der er indarbejdet forskellige aspekter af de fælles markedsordninger for henholdsvis vin, friske og forarbejdede frugter og grøntsager, bør der foretages ændringer i disse fælles markedsordninger.

121. I denne forordning er der indarbejdet bestemmelser om anvendelsen af traktatens konkurrenceregler. Disse regler har hidtil været omhandlet i forordning (EF) nr. 1184/2006. Den forordning bør ændres, for at det kan præciseres, at dens bestemmelser gælder for de produkter opført i traktatens bilag I, som ikke er omfattet af nærværende forordning.

122. I nærværende forordning er der indarbejdet aspekter fra de forordninger, som er nævnt i betragtning (2) og (3), undtagen forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 1493/1999. I nærværende forordning er der desuden indarbejdet aspekter fra følgende forordninger:

123. forordning (EØF) nr. 2729/75

124. Rådets forordning (EØF) nr. 707/76 af 25. marts 1976 om anerkendelse af sammenslutninger af silkeormsproducenter[45]

125. Rådets forordning (EØF) nr. 1055/77 af 17. maj 1977 om oplagring og flytning af varer opkøbt af et interventionsorgan[46]

126. Rådets forordning (EØF) nr. 2931/79 af 20. december 1979 om bistand ved udførsel af landbrugsprodukter, der kan komme ind under en særlig ordning ved indførsel til et tredjeland[47]

127. forordning (EØF) nr. 1898/87

128. forordning (EØF) nr. 3730/87

129. Rådets forordning (EØF) nr. 386/90 af 12. februar 1990 om kontrol i forbindelse med udførsel af landbrugsprodukter, der giver ret til udbetaling af restitutioner eller andre beløb[48]

130. Rådets forordning (EØF) nr. 1186/90 af 7. maj 1990 om udvidet anvendelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg[49]

131. forordning (EØF) nr. 2204/90

132. Rådets forordning (EØF) nr. 2077/92 af 30. juni 1992 om brancheorganisationer og brancheaftaler i tobakssektoren[50]

133. forordning (EF) nr. 2991/94

134. forordning (EF) nr. 2597/97

135. Rådets forordning (EF) nr. 2250/1999 af 22. oktober 1999 om toldkontingentet for smør med oprindelse i New Zealand[51]

136. forordning (EF) nr. 1788/2003

137. Rådets forordning (EF) nr. 1183/2006 af 24. juli 2006 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg[52]

138. Disse forordninger bør derfor ophæves. Det bør dog fastsættes, at overgangen fra de gældende fælles markedsordninger til denne forordning først skal ske, når produktionsåret for de pågældende produkter begynder. Derfor bør de respektive forordninger fortsat anvendes, indtil udgangen af hvert af de pågældende produktionsår 2007/08. Er der ikke fastsat noget produktionsår, anvendes nærværende forordning fra den 1. januar 2008, og de respektive forordninger for de gældende fælles markedsordninger bør derfor anvendes indtil da. Ved nærværende forordning overdrages beføjelsen til at træffe afgørelse om de spørgsmål, som er omhandlet i forordning (EØF) nr. 386/90, (EØF) nr. 1186/90 og (EF) nr. 1183/2006, til Kommissionen. Kommissionen bør have lidt længere tid til at fastsætte de respektive regler. De nævnte forordninger bør derfor anvendes indtil den 31. december 2008.

139. Følgende rådsretsakter er blevet overflødige og bør ophæves:

140. Rådets forordning (EØF) nr. 2517/69 af 9. december 1969 om fastsættelse af visse foranstaltninger med henblik på sanering af Fællesskabets frugtavl[53]

141. Rådets forordning (EØF) nr. 2728/75 af 29. oktober 1975 om støtte til produktion af og handel med kartofler bestemt til fremstilling af kartoffelstivelse og til produktion af og handel med kartoffelstivelse[54]

142. Rådets forordning (EØF) nr. 1358/80 af 5. juni 1980 om fastsættelse af orienterings- og interventionsprisen for voksent kvæg for produktionsåret 1980/81 og om indførelse af et EF-handelsklasseskema for kroppe af voksent kvæg[55]

143. Rådets forordning (EØF) nr. 4088/87 af 21. december 1987 om betingelserne for anvendelse af præferencetold ved indførsel af visse af blomsterdyrkningens produkter med oprindelse i Cypern, Israel og Jordan[56]

144. Rådets afgørelse 74/583/EØF af 20. november 1974 vedrørende kontrol med sukkerbevægelserne [57] .

145. Overgangen fra de ordninger, der er omhandlet i bestemmelser og forordninger, som nærværende forordning afløser, kan forårsage problemer, der ikke behandles i nærværende forordning. For at løse sådanne problemer bør Kommissionen kunne vedtage overgangsforanstaltninger.

146. Denne forordning bør generelt anvendes fra den 1. januar 2008. For at undgå, at de nye bestemmelser griber ind i produktionsår, som endnu ikke er afsluttet på det tidspunkt, bør der dog fastsættes undtagelsesbestemmelser for så vidt angår datoen for denne forordnings anvendelse for visse produkter -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

DEL I INDLEDENDE BESTEMMELSER

Artikel 1 Anvendelsesområde

1. Ved denne forordning fastsættes der en fælles markedsordning for produkter fra følgende sektorer, jf. bilag I:

a) korn, del I i bilag I (i det følgende benævnt "kornsektoren")

b) ris, del II i bilag I (i det følgende benævnt "rissektoren")

c) sukker, del III i bilag I (i det følgende benævnt "sukkersektoren")

d) tørret foder, del IV i bilag I (i det følgende benævnt "sektoren for tørret foder")

e) frø, del V i bilag I (i det følgende benævnt "frøsektoren")

f) humle, del VI i bilag I (i det følgende benævnt "humlesektoren")

g) olivenolie og spiseoliven, del VII i bilag I (i det følgende benævnt "olivensektoren")

h) hør og hamp, del VIII i bilag I (i det følgende benævnt "hør- og hampesektoren")

i) frugt og grøntsager, del IX i bilag I (i det følgende benævnt "frugt- og grøntsagssektoren")

j) forarbejdede frugter og grøntsager, del X i bilag I (i det følgende benævnt "sektoren for forarbejdede frugter og grøntsager")

k) bananer, del XI i bilag I (i det følgende benævnt "banansektoren")

l) vin, del XII i bilag I (i det følgende benævnt "vinsektoren")

m) levende planter, del XIII i bilag I (i det følgende benævnt "sektoren for levende planter")

n) råtobak, del XIV i bilag I (i det følgende benævnt "råtobakssektoren")

o) oksekød, del XV i bilag I (i det følgende benævnt "oksekødssektoren")

p) mælk og mejeriprodukter, del XVI i bilag I (i det følgende benævnt "mejerisektoren")

q) svinekød, del XVII i bilag I (i det følgende benævnt "svinekødssektoren")

r) fåre- og gedekød, del XVIII i bilag I (i det følgende benævnt "fåre- og gedekødssektoren")

s) æg, del XIX i bilag I (i det følgende benævnt "ægsektoren")

t) fjerkrækød, del XX i bilag I (i det følgende benævnt "fjerkrækødsektoren")

u) andre produkter, del XXI i bilag I.

2. For frugt og grøntsager, forarbejdede frugter og grøntsager og vin gælder kun følgende bestemmelser i denne forordning:

a) artikel 3 og 4

b) del IV

c) Artikel 183

d) Artikel 184

e) Artikel 185

f) artikel 188 og artikel 189, stk. 1

g) artikel 195, litra a).

3. Ved denne forordning fastsættes der særlige foranstaltninger for følgende sektorer, der er anført og eventuelt yderligere defineret i bilag II:

a) landbrugsethanol, del I i bilag II (i det følgende benævnt "ethanolsektoren")

b) biavlsprodukter, del II i bilag II (i det følgende benævnt "biavlssektoren")

c) silkeorme, del III i bilag I (i det følgende benævnt "silkeormesektoren").

Artikel 2 Definitioner

1. Ved anvendelsen af denne forordning gælder de definitioner, der er fastsat for visse sektorer i bilag III.

2. I denne forordning forstås ved:

a) "landbruger": en landbruger som defineret i artikel 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003

b) "betalingsorgan": organ eller organer udpeget af en medlemsstat i henhold til forordning (EF) nr. 1290/2005.

Artikel 3 Produktionsår

1. Følgende produktionsår fastsættes:

a) 1. januar til 31. december samme år for banansektoren

b) 1. april til 31. marts året efter for:

i) sektoren for tørret foder

ii) silkeormesektoren

c) 1. juli til 30. juni året efter for:

i) kornsektoren

ii) frøsektoren

iii) olivensektoren

iv) om hør- og hampesektoren

v) mejerisektoren

d) 1. august til 31. juli året efter for vinsektoren

e) 1. september til 31. august året efter for rissektoren

f) 1. oktober til 30. september året efter for sukkersektoren.

2. For frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager fastsætter Kommissionen produktionsår, hvis det er nødvendigt.

Artikel 4 Gennemførelsesbestemmelser

Kommissionen kan vedtage gennemførelsesbestemmelser til artikel 2 og 3, især omregningssatserne for ris på de forskellige forarbejdningstrin, forarbejdningsomkostningerne og biprodukternes værdi.

Kommissionen kan ændre definitionerne vedrørende ris i del I i bilag III og definitionen af "AVS/indisk sukker" i del II, punkt 12, i samme bilag.

DEL II DET INDRE MARKED

AFSNIT I MARKEDSINTERVENTION

KAPITEL I OFFENTLIG INTERVENTION OG PRIVAT OPLAGRING

AFDELING I ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 5 Anvendelsesområde

1. I dette kapitel fastsættes der regler for opkøb ved offentlig intervention og støtte til privat oplagring, der kan forekomme inden for følgende sektorer:

a) korn

b) ris

c) sukker

d) oliven

e) oksekød

f) mælk og mejeriprodukter

g) svinekød

h) fåre- og gedekød.

2. Ved anvendelsen af dette kapitel forstås ved:

a) "korn": korn, der er høstet i EF

b) "mælk": komælk, der er produceret i EF

c) "skummetmælk": skummetmælk, der direkte og udelukkende er fremstillet af komælk, som er produceret i EF

d) "fløde": fløde, der direkte og udelukkende er fremstillet af mælk.

Artikel 6 Oprindelse i EF

Kun produkter med oprindelse i EF kan opkøbes ved offentlig intervention eller er berettiget til støtte til privat oplagring, jf. dog artikel 5, stk. 2.

Artikel 7 Referencepriser

1. For produkter, der er omfattet af de interventionsforanstaltninger, som er nævnt i artikel 5, stk. 1, fastsættes følgende referencepriser:

a) for kornsektoren:

101,31 EUR/t med følgende månedlige forhøjelser:

- november: 0,46 EUR/t

- december: 0,92 EUR/t

- januar: 1,38 EUR/t

- februar: 1,84 EUR/t

- marts: 2,30 EUR/t

- april: 2,76 EUR/t

- maj: 3,22 EUR/t

- juni: 3,22 EUR/t.

Den pris, der gælder for majs og sorghum i juni, vil fortsat være gældende i juli, august og september samme år.

b) for uafskallet ris 150 EUR/t af standardkvalitet som defineret af Kommissionen under hensyntagen til især markeds- og handelsforholdene og udviklingen heri, især handelskvaliteten, udbyttekendetegnene og vandindholdet.

c) for sukkersektoren:

i) for hvidt sukker:

- 541,5 EUR/t for produktionsåret 2008/09

- 404,4 EUR/t fra produktionsåret 2009/10.

ii) for råsukker:

- 448,8 EUR/t for produktionsåret 2008/09

- 335,2 EUR/t fra produktionsåret 2009/10.

Referencepriserne i nr. i) og ii) gælder for en uemballeret vare, ab fabrik, af standardkvalitet som defineret af Kommissionen under hensyntagen til markeds- og handelsforholdene og udviklingen heri, især handelskvalitetskendetegnene for hvidt sukker og for råsukker dets udbytte udtrykt i hvidt sukker.

d) for oksekødssektoren 2 224 EUR/t for slagtekroppe af handyr af standardkvalitet som defineret af Kommissionen i EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe, jf. artikel 39, stk. 1, litra a).

e) for mejerisektoren:

i) 246,39 EUR/100 kg smør

ii) 174/69 EUR/100 kg skummetmælkspulver

f) for svinekødssektoren 1 509,39 EUR/t for svinekroppe af standardkvalitet som defineret af Kommissionen i EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe, jf. artikel 39, stk. 1, litra b).

2. Rådet kan efter proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, ændre de referencepriser, der er fastsat i nærværende artikels stk. 1, på baggrund af produktions- og markedsudviklingen.

Artikel 8 Prisindberetning på sukkermarkedet

Kommissionen opretter et informationssystem for priser på sukkermarkedet, herunder et system for offentliggørelse af priser for sukkermarkedet.

Systemet baseres på oplysninger fra virksomheder, der fremstiller hvidt sukker, eller andre erhvervsdrivende, der er involveret i sukkerhandelen. Disse oplysninger behandles fortroligt. Kommissionen sikrer, at de offentliggjorte oplysninger ikke kan bruges til at identificere individuelle virksomheders eller erhvervsdrivendes priser.

AFDELING II OFFENTLIG INTERVENTION

UNDERAFDELING IALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 9 Produkter, der er berettiget til offentlig intervention

Der kan anvendes offentlig intervention for følgende produkter, forudsat at betingelserne i denne afdeling og de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 40, er opfyldt:

a) hvede, hård hvede, byg, majs og sorghum

b) uafskallet ris

c) hvidt sukker eller råsukker, forudsat at det pågældende sukker er produceret under kvoter og er fremstillet af sukkerroer eller sukkerrør høstet i EF

d) fersk eller kølet kød af hornkvæg henhørende under KN-kode 0201 10 00 og 0201 20 20 til 0201 20 50

e) smør, der direkte og udelukkende er fremstillet af pasteuriseret fløde på en autoriseret virksomhed i EF, med et smørfedtindhold på mindst 82 vægtprocent og et vandindhold på højst 16 vægtprocent

f) spraytørret skummetmælkspulver af bedste kvalitet, som direkte og udelukkende er fremstillet af skummetmælk på en autoriseret virksomhed i EF, og som har et proteinindhold på mindst 35,6 vægtprocent beregnet på fedtfrit tørstof.

UNDERAFDELING IIINDLEDNING OG SUSPENSION AF OPKØB

Artikel 10 Korn

1. Der er adgang til offentlig intervention for korn:

a) fra 1. august til 30. april i Grækenland, Spanien, Italien og Portugal

b) fra 1. december til 30. juni i Sverige

c) fra 1. november til 31. maj i de øvrige medlemsstater.

2. Medfører interventionsperioden i Sverige, at korn fra andre medlemsstater frembydes til intervention i Sverige, vedtager Kommissionen foranstaltninger for at afbøde denne situation.

Artikel 11 Ris

For uafskallet ris er der adgang til offentlig intervention i perioden 1. april til 31. juli. Der kan dog højst opkøbes 75 000 t ved offentlig intervention pr. periode.

Artikel 12 Sukker

1. For sukker er der adgang til offentlig intervention i hele produktionsåret 2008/09 og 2009/10. Der kan dog højst opkøbes 600 000 t udtrykt i hvidt sukker ved offentlig intervention pr. produktionsår.

2. Sukker, der i et produktionsår oplagres i henhold til stk. 1, må ikke være genstand for andre oplagringsforanstaltninger, jf. artikel 29, 49 og 60.

Artikel 13 Oksekød

1. Kommissionen indleder offentlig intervention for oksekød, hvis den gennemsnitlige markedspris, der er noteret på grundlag af EF-handelsklasseskemaet, som er vedtaget i henhold til artikel 39, stk. 1, litra a), falder til under 1 560 EUR/t i en medlemsstat eller et område i en medlemsstat i to på hinanden følgende uger.

2. Kommissionen afslutter den offentlige intervention, når betingelsen i stk. 1 ikke har været opfyldt i mindst en uge.

Artikel 14 Smør

1. Hvis markedspriserne for smør i en eller flere medlemsstater ligger under 92 % af referenceprisen i to på hinanden følgende uger, indleder Kommissionen offentlig intervention for smør i den eller de pågældende medlemsstater i perioden 1. marts til 31. august i et hvilket som helst år.

2. Når markedspriserne for smør i den eller de pågældende medlemsstater er lig med eller overstiger 92 % af referenceprisen i to på hinanden følgende uger, suspenderer Kommissionen opkøb ved offentlig intervention.

Hvis de mængder, der tilbydes til intervention i den periode, der er fastsat i første afsnit, overstiger 30 000 t, kan Kommissionen suspendere opkøb ved offentlig intervention. I så fald kan der foretages opkøb ved licitation efter licitationsbetingelser, som Kommissionen skal fastsætte.

3. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser for fastsættelse af markedspriserne for smør.

Artikel 15 Skummetmælkspulver

For skummetmælkspuler er der adgang til offentlig intervention i perioden 1. marts til 31. august.

Kommissionen kan dog suspendere den offentlige intervention, når de mængder, der tilbydes til intervention i den periode, overstiger 109 000 t. I så fald kan der foretages opkøb ved licitation efter licitationsbetingelser, som Kommissionen skal fastsætte.

UNDERAFDELING IIIINTERVENTIONSPRIS

Artikel 16 Korn

Interventionsprisen for korn, på grundlag af hvilken der foretages opkøb, er lig med referenceprisen.

Afviger kvaliteten af de produkter, betalingsorganet får tilbudt, fra standardkvaliteten, forhøjes eller nedsættes interventionsprisen dog på grundlag af kvaliteten.

Artikel 17 Ris

Interventionsprisen for ris, på grundlag af hvilken der foretages opkøb, er lig med referenceprisen.

Afviger kvaliteten af de produkter, betalingsorganet får tilbudt, fra standardkvaliteten, forhøjes eller nedsættes interventionsprisen dog på grundlag af kvaliteten.

Kommissionen kan også fastsætte prisforhøjelser og -nedsættelser med henblik på sortsstyring.

Artikel 18 Sukker

Sukker opkøbes til 80 % af den referencepris, der er fastsat for det produktionsår, der følger efter det produktionsår, hvor tilbuddet gives.

Hvis kvaliteten af det sukker, betalingsorganet får tilbudt, afviger fra den standardkvalitet, jf. artikel 7, stk. 1, litra c), som referenceprisen er fastsat for, forhøjes eller nedsættes interventionsprisen tilsvarende.

Artikel 19 Oksekød

1. For oksekød fastsætter Kommissionen de interventionspriser og de mængder, interventionsopkøbene kan omfatte, ved licitation. Under særlige omstændigheder kan de fastsættes for hver medlemsstat eller for hvert område i en medlemsstat på grundlag af de gennemsnitlige markedspriser, der er noteret.

2. Kun bud, som er lig med eller ligger under den gennemsnitlige markedspris, der er noteret i en medlemsstat eller et område i en medlemsstat, forhøjet med et beløb, som Kommissionen skal fastsætte på grundlag af objektive kriterier, kan accepteres.

Artikel 20 Smør

Smør opkøbes til 90 % af referenceprisen, medmindre interventionsprisen fastsættes ved licitation i det tilfælde, der er nævnt i artikel 14, stk. 2, andet afsnit.

Artikel 21 Skummetmælkspulver

Interventionsprisen for skummetmælkspulver, på grundlag af hvilken der foretages opkøb, er lig med referenceprisen, medmindre interventionsprisen fastsættes ved licitation i det tilfælde, der er nævnt i artikel 15, stk. 2.

Hvis det faktiske proteinindhold er under det minimumsindhold på 35,6 %, der er fastsat i artikel 9, litra f), men ikke under 31,4 % beregnet på fedtfrit tørstof, er interventionsprisen lig med referenceprisen nedsat med 1,75 % for hvert procentpoint, proteinindholdet ligger under 35,6 %.

UNDERAFDELING IVAFSÆTNING FRA INTERVENTION

Artikel 22 Generelle principper

Produkter, der er opkøbt ved offentlig intervention, afsættes således, at der undgås enhver forstyrrelse af markedet, og at alle købere har lige adgang til produkterne og behandles ens.

Artikel 23 Afsætning af sukker

Betalingsorganerne må kun sælge sukker, der er opkøbt ved offentlig intervention, til en pris, der ligger over den referencepris, som er fastsat for det produktionsår, hvor salget finder sted.

Kommissionen kan dog, samtidig med at de forpligtelser, der følger af aftaler, som er indgået i henhold til traktatens artikel 300, beslutte, at betalingsorganerne:

a) kan sælge sukker til en pris, der er lig med eller lavere end den referencepris, som er nævnt i stk. 1, hvis sukkeret er bestemt til:

i) foderbrug eller

ii) eksport i uforarbejdet stand eller efter forarbejdning til et af de i traktatens bilag I anførte produkter eller til et af de produkter, der er anført i del III i bilag XVII til denne forordning.

b) stiller uforarbejdet sukker, som de ligger inde med, til rådighed for velgørende organisationer, der er anerkendt af vedkommende medlemsstat eller af Kommissionen, hvis medlemsstaten ikke har anerkendt den pågældende organisation, til en pris, der er lavere end den gældende referencepris, eller helt gratis til konsum på EF's indre marked, hvis det uddeles som led i individuelle nødhjælpsforanstaltninger.

Artikel 24 Gratis uddeling til de socialt dårligst stillede personer i EF

1. Produkter på interventionslagre stilles til rådighed for visse organisationer med henblik på uddeling af fødevarer til de socialt dårligst stillede personer i EF i overensstemmelse med en årsplan.

Produkterne udleveres:

a) gratis eller

b) til en pris, der under ingen omstændigheder må overstige de omkostninger, som de udpegede organisationer berettiget har haft til at gennemføre aktionen.

2. Et produkt kan tilvejebringes på EF's marked, hvis:

a) det midlertidigt ikke kan fås på EF's interventionslagre i forbindelse med gennemførelsen af den årsplan, der er nævnt i stk. 1, i det omfang, det er nødvendigt for at gennemføre planen i en eller flere medlemsstater, eller

b) planens gennemførelse ville indebære overførsel medlemsstaterne imellem af små mængder produkter, der er oplagret på interventionslagre i en anden medlemsstat end den eller de medlemsstater, hvor produktet er påkrævet.

3. De pågældende medlemsstater udpeger de organisationer, der er nævnt i stk. 1, og underretter, hvis de ønsker at anvende aktionen, Kommissionen herom i god tid hvert år.

4. De produkter, der er omhandlet i stk. 1 og 2, udleveres gratis til de udpegede organisationer. Deres regnskabsmæssige værdi er lig med interventionsprisen, i givet fald vægtet med koefficienter, der tager hensyn til kvalitetsforskelle.

5. Uanset artikel 183 finansieres de produkter, der stilles til rådighed i henhold til nærværende artikels stk. 1 og 2, ved bevillinger under den relevante budgetpost for EGFL på Den Europæiske Unions almindelige budget. Denne finansiering kan også bidrage til dækning af omkostninger ved produkternes transport fra interventionscentrene og administrationsomkostninger, der påhviler de udpegede organisationer og hidrører fra forvaltningen af den aktion, der er omhandlet i nærværende artikel, dog med undtagelse af omkostninger afholdt af modtagerne som led i anvendelsen af stk. 1 og 2.

AFDELING III PRIVAT OPLAGRING

UNDERAFDELING IOBLIGATORISK STØTTE

Artikel 25 Støtteberettigede produkter

Der ydes støtte til privat oplagring for følgende produkter, forudsat at betingelserne i denne afdeling og de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 40, er opfyldt:

a) for så vidt angår smør:

i) fløde

ii) usaltet smør, der er fremstillet af fløde eller mælk på en autoriseret virksomhed i EF, med et smørfedtindhold på mindst 82 vægtprocent og et vandindhold på højst 16 vægtprocent

iii) saltet smør, der er fremstillet af fløde eller mælk på en autoriseret virksomhed i EF, med et smørfedtindhold på mindst 80 vægtprocent, et vandindhold på højst 16 vægtprocent og et saltindhold på højst 2 vægtprocent

b) for så vidt angår ost:

i) Grana Padano, mindst ni måneder gammel

ii) Parmigiano Reggiano, mindst femten måneder gammel

iii) Provolone, mindst tre måneder gammel.

Artikel 26 Betingelser og støttens størrelse for smør

Smørret skal svare til de nationale kvalitetsklasser, som Kommissionen skal fastlægge, og mærkes i overensstemmelse hermed.

Kommissionen fastsætter støtten ud fra oplagringsomkostningerne og den forventede udvikling i priserne for frisk smør og lagersmør.

Har markedet ved udlagringen udviklet sig ugunstigt, og kunne denne udvikling ikke forudses ved indlagringen, kan støtten forhøjes.

Artikel 27 Betingelser og støttens størrelse for ost

Kommissionen fastsætter betingelserne for støtte til ost og støttens størrelse. Støtten fastsættes ud fra oplagringsomkostningerne og den forventede udvikling i markedsprisen.

Gennemførelsen af de foranstaltninger, Kommissionen har truffet i medfør af stk. 1, påhviler det betalingsorgan, som den medlemsstat, i hvilken de pågældende oste er fremstillet og er berettigede til oprindelsesbetegnelse, har udpeget.

UNDERAFDELING IIFAKULTATIV STØTTE

Artikel 28 Støtteberettigede produkter

1. Der kan ydes støtte til privat oplagring for følgende produkter, forudsat at betingelserne i denne afdeling og de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 40, er opfyldt:

a) hvidt sukker

b) olivenolie

c) fersk eller kølet kød af voksent kvæg i form af hele og halve kroppe, "quartiers compensés", forfjerdinger eller bagfjerdinger, der er klassificeret efter EF-handelsklasseskemaet, jf. artikel 39, stk. 1, litra a)

d) skummetmælkspulver af bedste kvalitet, som direkte og udelukkende er fremstillet af skummetmælk på en autoriseret virksomhed i EF

e) oste, som kan lagres, og oste, som er fremstillet af fåre- og/eller gedemælk og mindst skal modne i seks måneder

f) svinekød

g) fåre- og gedekød

Kommissionen kan ændre listen over produkter, der er nævnt i første afsnit, litra c), hvis markedssituationen kræver det.

2. Kommissionen fastsætter den støtte til privat oplagring, der er nævnt i stk. 1, på forhånd eller ved licitation.

Artikel 29 Betingelser for støtte til hvidt sukker

1. Er den indberettede EF-gennemsnitspris for hvidt sukker lavere end referenceprisen i en repræsentativ periode, og ser den ud til at holde sig på dette niveau, kan Kommissionen under hensyntagen til markedssituationen beslutte at yde støtte til privat oplagring af hvidt sukker til virksomheder, der har en sukkerkvote.

2. Sukker, der i et produktionsår oplagres i henhold til stk. 1, må ikke være genstand for andre oplagringsforanstaltninger, jf. artikel 12, 49 og 60.

Artikel 30 Betingelser for støtte til olivenolie

Kommissionen kan beslutte at bemyndige organer, der frembyder tilstrækkelige garantier og er godkendt af medlemsstaterne, til at indgå kontrakter om oplagring af olivenolie, som de markedsfører, i tilfælde af en alvorlig markedsforstyrrelse i visse områder af EF, bl.a. når den gennemsnitlige pris, der er noteret på markedet i en repræsentativ periode, ligger under:

a) 1 779 EUR/t for ekstra jomfruolie eller

b) 1 710 EUR/t for jomfruolie eller

c) 1 524 EUR/t for bomolie med et syretal på 2 (beløbet reduceres med 36,70 EUR/t for hver overskydende enhed).

Artikel 31 Betingelser for støtte til oksekødsprodukter

Når den gennemsnitlige EF-markedspris, der er noteret på grundlag af EF-handelsklasseskemaet, jf. artikel 39, stk. 1, litra a), ligger og forventes at blive ved med at ligge under 103 % af referenceprisen, kan Kommissionen beslutte at yde støtte til privat oplagring.

Artikel 32 Betingelser for støtte til skummetmælkspulver

Kommissionen kan beslutte at yde støtte til privat oplagring for skummetmælkspulver, især hvis udviklingen i priserne på og lagrene af dette produkt vidner om en alvorlig uligevægt på markedet, som kan fjernes eller mindskes ved oplagring en del af året.

Artikel 33 Betingelser for støtte til ost

1. Hvis prisudviklingen og lagersituationen for de oste, der er nævnt i artikel 28, stk. 1, litra e), vidner om en alvorlig uligevægt på markedet, som kan fjernes eller mindskes ved oplagring en del af året, kan Kommissionen beslutte at yde støtte til privat oplagring.

2. Hvis markedspriserne for lageroste på det tidspunkt, hvor oplagringskontrakten udløber, er højere end prisen på det tidspunkt, hvor kontrakten blev indgået, kan Kommissionen beslutte at tilpasse støtten i overensstemmelse hermed.

Artikel 34 Betingelser for støtte til svinekød

1. Når den gennemsnitlige EF-markedspris for slagtede svin bestemt efter de priser, som er blevet noteret i hver medlemsstat på EF's repræsentative markeder og vægtet med koefficienter, som afspejler svinebestandens relative størrelse i hver medlemsstat, ligger og for