EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 12.11.2020 COM(2020) 705 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET om gennemførelsen af EU's handelsaftaler























1. januar 2019 - 31. december 2019 {SWD(2020) 263 final}



Indholdsfortegnelse 1. INDLEDNING 2. OVERSIGT OVER DE VIGTIGSTE RESULTATER: HANDELSSTRØMME 3. OVERSIGT OVER DE VIGTIGSTE RESULTATER PR. REGION 3.1 ASIEN 3.1.1 Sydkorea 3.1.2 Japan 3.1.3 Singapore (forberedelser til ikrafttræden) 3.2 NORD-, SYD- OG MELLEMAMERIKA 3.2.1 Canada 3.2.2 Latinamerikanske partnerlande 3.3 EU'S NABOLANDE 3.3.1 Partnere i Middelhavsområdet og Mellemøsten 3.3.2 Georgien, Moldova, Ukraine 3.3.3 Det vestlige Balkan 3.3.4 Schweiz 3.3.5 Norge 3.3.6 Tyrkiet

3.4 LANDE I AFRIKA, VESTINDIEN OG STILLEHAVSOMRÅDET 4. HANDEL OG BÆREDYGTIG UDVIKLING 5. HANDEL MED LANDBRUGSFØDEVARER I HENHOLD TIL EU'S HANDELSAFTALER 6. TJENESTEYDELSER, OFFENTLIGE UDBUD, INTELLEKTUELLE EJENDOMSRETTIGHEDER 6. 1 Tjenesteydelser og udenlandske direkte investeringer (FDI) 6.2 Offentlige udbud 6.3 Intellektuelle ejendomsrettigheder (IPR) 7. SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER 8. RETSHÅNDHÆVELSE 8.1. Tvistbilæggelse inden for handel og bæredygtig udvikling med Sydkorea 8.2. Tvistbilæggelse med Ukraine 8.3. Tvistbilæggelse med Toldunionen for Det Sydlige Afrika (SACU) 9. KONKLUSIONER HANDELSAFTALER, DER ER OMFATTET AF DENNE RAPPORT (Aftale/anvendelsesdato) ASIEN Økonomisk partnerskabsaftale mellem EU og Japan 1. februar 2019 Frihandelsaftale mellem EU og Sydkorea 1. juli 2011 Nord-, Syd- og Mellemamerika Samlet økonomi- og handelsaftale mellem EU og Canada 21. september 2017 Handelsaftale mellem EU, Colombia, Peru og Ecuador 1. marts 2013 for Peru, 1. august 2013 for Colombia, 1. januar 2017 for Ecuador Associeringsaftale mellem EU og Mellemamerika 1. august 2013: Handelssøjlen gælder for Honduras, Nicaragua og Panama. 1. oktober 2013: Costa Rica og El Salvador. 1. december 2013: Guatemala. Associeringsaftale mellem EU og Chile 1. februar 2003 Global aftale mellem EU og Mexico Anvendt på varer siden den 1. juli 2000, anvendt på tjenesteydelser siden den 1. marts 2001 EU'S NABOLANDE Lande i Middelhavsområdet og Mellemøsten — frihandelsområder EU-Algeriet 1. september 2005 EU-Egypten 21. december 2003 EU-Libanon 1. marts 2003 EU-Jordan 1. maj 2002 EU-Marokko 18. marts 2000 EU-Tunesien 1. marts 1998 EU-Palæstina 1. juli 1997 EU-Israel 1. januar 1996 Østlige lande — vidtgående og brede frihandelsområder EU-Ukraine 1. januar 2016, trådt i kraft den 1. september 2017 EU-Georgien 1. september 2014, trådt i kraft den 1. juli 2016 EU-Moldova 1. september 2014, trådt i kraft den 1. juli 2016



HANDELSAFTALER, DER ER OMFATTET AF DENNE RAPPORT

(Aftale/anvendelsesdato) Det vestlige Balkan — stabiliserings- og associeringsaftaler EU-Kosovo* 1. april 2016 EU-Serbien Interimsaftale om handel for Serbien: 1. februar 2009, for EU: 8. december 2009 EU-Bosnien-Hercegovina Interimsaftale om handel 1. juli 2008 EU-Montenegro Interimsaftale om handel 1. januar 2008 EU-Albanien Interimsaftale om handel 1. december 2006 EU-Nordmakedonien Interimsaftale om handel 1. juni 2001 Schweiz, Norge, Tyrkiet Frihandelsaftale mellem EU og Schweiz 1972 Frihandelsaftale mellem EU og Norge 1. juli 1973 Toldunion mellem EU og Tyrkiet Associeringsaftale undertegnet i 1963, sidste fase i toldunionen trådt i kraft den 1. januar 1996 AFRIKA, VESTINDIEN OG STILLEHAVSOMRÅDET — økonomiske partnerskabsaftaler EU-Ghana (interim) 15. december 2016 EU-Southern African Development Community (SADC) 10. oktober 2016 for Botswana, Eswatini, Lesotho, Namibia og Sydafrika, 4. februar 2018 for Mozambique EU-Elfenbenskysten (interim) 3. september 2016 EU-Centralafrika (Cameroun) 4. august 2014 for Cameroun EU-staterne i det østlige og sydlige Afrika (interim) 14. maj 2012 for Madagaskar, Mauritius, Seychellerne og Zimbabwe EU-Stillehavslandene (interim) 20. december 2009 for Papua Ny Guinea, 28. juli 2014 for Fiji . EU-Cariforum 29. december 2008 for Antigua og Barbuda, Belize, Bahamas, Barbados, Dominica, Den Dominikanske Republik, Grenada, Guyana, Jamaica, Saint Kitts og Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent og Grenadinerne, Surinam samt Trinidad og Tobago



1. INDLEDNING EU's handelspolitik gjorde gode fremskridt i 2019. EU har fremskyndet sin bilaterale handelsdagsorden ved at ratificere sine handelsaftaler med Singapore og Vietnam, som trådte i kraft i henholdsvis november 2019 og august 2020. I 2019 anvendte EU 44 handelsaftaler med 76 partnere. Handelen med disse partnere beløb sig til 1,345 mia. EUR, hvilket svarer til 33 % af EU's eksterne handel (34 % af den samlede eksport og 33 % af den samlede import). Hvis man ser på 2020, kan covid-19-pandemien også forventes at have en kraftigt dæmpende virkning på handelen mellem EU og dets handelspartnere, herunder præferencehandelspartnere. Europa-Kommissionen anslår, at EU's eksport til tredjelande kan falde med mellem 9 % og 15 % og mellem 11 % og 14 % for import (varer og tjenesteydelser). EU's store netværk af handelsaftaler kan bidrage til at imødegå og afbøde disse negative virkninger, opbygge modstandsdygtighed og diversificere forsyningskæderne. Europa-Kommissionen styrker sin indsats for yderligere at forbedre gennemførelsen og håndhævelsen af disse aftaler ved at sikre, at alle virksomheder, navnlig mindre virksomheder, kan få gavn heraf. Den første øverste ansvarlige for håndhævelse af handelsaftaler (Chief Trade Enforcement Officer), som blev udnævnt af kollegiet den 24. juli, vil udstikke retningslinjer for disse bestræbelser i tæt samarbejde med alle berørte parter samt med medlemsstaterne og EU-institutionerne. Denne rapport indeholder en ajourføring af 36 af EU's vigtigste handelsaftaler med 65 handelspartnere. Aftalerne dækker 91 % af EU's handel med præferencepartnere og tegner sig for 30,4 % af EU's samlede eksterne handel. Rapporten fremhæver gennemførelsen af EU-aftaler i Asien, Nord-, Syd- og Mellemamerika, EU's nabolande (lande i det østlige og sydlige naboskabsområde og det vestlige Balkan) og landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet. Ud over afsnittene om handel og bæredygtig udvikling, handel med landbrugsfødevarer og små og mellemstore virksomheder indeholder dette års rapport et særskilt afsnit om tjenesteydelser, investeringer, offentlige udbud og intellektuelle ejendomsrettigheder. Det ledsagende arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene består af 36 landeoplysningsskemaer. Det ser nærmere på, hvor effektivt aftalerne gennemføres, viser statistikker og indeholder en ajourføring af gennemførelsen af Kommissionens 15-punktshandlingsplan for handel og bæredygtig udvikling. Handelsstatistikker for varer Generelle statistikker om handel med varer og tjenesteydelser og om udenlandske direkte investeringer for hvert partnerland findes i arbejdsdokumentet. Statistikker over udviklingen i handels- og investeringsstrømmene er baseret på Eurostat-data for EU-27 i marts 2020, medmindre andet er angivet. De seneste årlige data for handel med varer er for 2019, medmindre andet er angivet. Europa-Kommissionen/GD for Handel offentliggør statistikker om præferenceudnyttelse i forbindelse med EU's eksport og import for hver handelspartner for EU og hver medlemsstat på sit websted den dag, hvor denne rapport vedtages, sammen med en redegørelse for kilder og metoder. Bemærk: Tallene for præferenceudnyttelse i forbindelse med EU's import og eksport er baseret på forskellige datasæt fra forskellige kilder. Præferenceudnyttelsesgraden for importen bruger tal fra Eurostat og er harmoniseret. Præferenceudnyttelsesgrader for EU's eksport bruger data indsendt af EU's handelspartneres toldmyndigheder, som anvender forskellige metoder og praksisser: Dataene er derfor ikke harmoniseret og kan ikke sammenlignes. Statistikker over handel med tjenesteydelser De vigtigste kilder til handel med datatjenester er betalingsbalancestatistikker og Eurostats database over multinationale selskabers aktiviteter (FATS). Den første dækker leveringsmåde 1 (på tværs af grænser), 2 (forbrug i udlandet) og 4 (levering foretaget af fysiske personer i det andet land), mens den anden omfatter leveringsmåde 3 (etablering). De seneste årlige data for handel med tjenesteydelser er for 2018, medmindre andet er angivet.

Bemærk: Betalingsbalancedata har en begrænset opdeling af handelsstrømmene efter sektor, og strømme af handel med tjenesteydelser er ikke opdelt efter leveringsmåder. Data fra FATS har en detaljeret opdeling, men for at opnå den faktiske værdi af tjenesteydelser (eller varer) under leveringsmåde 3 skal tallene korrigeres for reeksport (f.eks. viser FATS omsætningen for multinationale EU-selskaber i USA, og for at opnå værdien af lokalt salg, leveringsmåde 3-eksport, skal dataene udelukke eksport fra EU's virksomheder i USA). Statistik over udenlandske direkte investeringer (FDI) For data om strømme og beholdninger af udenlandske direkte investeringer er de vigtigste kilder Eurostat og UNCTAD. De seneste årlige data for handel med tjenesteydelser er for 2018, medmindre andet er angivet. 2. OVERSIGT OVER DE VIGTIGSTE RESULTATER: HANDELSSTRØMME Dette afsnit omfatter udviklingen i handelen mellem EU og 65 vigtige præferencehandelspartnere i 2019, svarende til 29 % af EU's samlede import og 32 % af EU's samlede eksport, hvilket resulterer i et handelsoverskud for EU på 113 mia. EUR, svarende til en stigning på 12 % i forhold til det foregående år. Schweiz var fortsat EU's største præferencepartner og tegnede sig for 21 % af handelen, efterfulgt af Tyrkiet med 11 %, Japan med 10 % og Norge med 8,5 %. Disse partnere tegnede sig tilsammen for halvdelen af EU's præferencehandel. I 2019 steg EU's handel med varer med de 65 partnere med 3,4 %. Dette er mere end EU's handel med resten af verden (dvs. alle EU's handelspartnere, +2,5 %) og mere end EU's handel med ikke-præferencepartnere opgjort særskilt (resten af verden minus de 65 præferencepartnere, +2,1 %). Væksten i præferenceeksporten (+4,1 %) og præferenceimporten (+2,6 %) steg kraftigere end eksporten og importen med resten af verden med henholdsvis 3,5 % og 1,4 %. Tendenser inden for vareeksport I 2019 var 92 % af EU's eksport til præferencepartnere industrivarer. Maskiner, kemikalier og transportudstyr udgjorde fortsat EU's største eksport og oplevede vækstrater på henholdsvis 1,5 %, 6,3 % og 5,7 %. Maskiner og apparater var fortsat den vigtigste kategori og tegnede sig for ca. 25 % af eksporten i henhold til præferenceaftaler. Maskiner, mekaniske redskaber og motorkøretøjer er fortsat de vigtigste varer målt på værdi og tegner sig for ca. 30 % af den samlede eksport af ikke-landbrugsprodukter til de 65 præferencepartnere. Elektriske maskiner og udstyr samt lægemidler udgjorde hver især ca. 9 %. Den største årlige stigning i eksporten var for luftfartøjer (+50 %), læder (+43 %) og perler og ædelsten (+35 %). EU's eksport af landbrugsfødevarer steg med 8,7 % i 2019. Drikkevarer lå i toppen med hensyn til værdi, idet de tegnede sig for 15 % af præferenceeksporten af landbrugsfødevarer (+8,6 %). Korn, mejeriprodukter og kød tegnede sig for ca. 8 % hver især og steg med henholdsvis 39 %, 13,2 % og 0,7 %. Denne rapport kan ikke undersøge præferenceudnyttelsen for EU's eksport på grund af den sene adgang til data og antallet af aftaler, der er omfattet. Europa-Kommissionen anvender efterfølgende evalueringsundersøgelser eller gennemførelsesundersøgelser for at se på præferenceudnyttelsen og intensivere sine bestræbelser på dette område. Europa-Kommissionen indsamler data om præferenceudnyttelse fra sine partnerlande. Den vil offentliggøre dette på sit websted for at øge gennemsigtigheden og tilskynde erhvervsorganisationer og medlemsstater til at foretage egne undersøgelser. Europa-Kommissionen arbejder fortsat sammen med handelspartnere for at få pålidelige data om præferenceeksporten og fortsætter sin dialog med medlemsstaterne, erhvervsorganisationer og sektorer for bedre at forstå, hvorfor toldpræferencerne ikke udnyttes fuldt ud.

Tendenser inden for vareimport 91 % af al import fra de 65 præferencepartnere er industrivarer. Dette tal steg med 2 % i 2019. De tre største kategorier var maskiner og apparater (+3 %), kemikalier (+16 %) og mineralske produkter (-7 %). Importen af landbrugsfødevarer steg med 8,3 %. Den største import var spiselige frugter og nødder (+3,9 %), tilberedte varer af kakao (+6,5 %), kaffe og te (-0,2 %) og korn (+22,9 %). Industrivarer og landbrugsfødevarer Handelen med industrivarer med de 65 partnere oplevede en vækst på 3 %, mens handelen med landbrugsfødevarer steg med 8,5 %. EU's handel med industrivarer havde et overskud på 106,6 mia. EUR, en stigning på 11,8 mia. EUR i forhold til 2018. EU's handel med landbrugsfødevarer havde et overskud på 6,4 mia. EUR, en stigning på 651 mio. EUR i forhold til 2018. Tendenser inden for handel med tjenesteydelser For handel med tjenesteydelser er de seneste tal for 2018. Handelen med tjenesteydelser med de 65 partnere, der er omfattet af denne rapport, steg med 1,7 % i 2018, hvilket er lavere end EU's samlede handel med tjenesteydelser (+2,3 %), og leverede samtidig et handelsoverskud på 80 mia. EUR, hvilket er en stigning på 11,5 % i forhold til 2017. Mange af de aftaler, der blev indgået før meddelelsen om det globale Europa i 2007, indeholder ikke ambitiøse bestemmelser om tjenesteydelser — f.eks. EU's handelsaftale med den næststørste handelspartner for tjenesteydelser, Schweiz. Handel med tjenesteydelser med præferencepartnere, der er omfattet af denne rapport, og som påtog sig forpligtelser i form af tjenesteydelser, voksede i 2018 med 3,3 %, hvilket er mere end den samlede handel med tjenesteydelser i EU. Handel med tjenesteydelser voksede betydeligt mere med præferencepartnere i nyere handelsaftaler (+7,6 %) end med tidligere partnere (+0,8 %). 3. OVERSIGT OVER DE VIGTIGSTE RESULTATER PR. REGION 3.1 ASIEN I 2019 anvendte EU præferencehandelsaftaler med tre asiatiske økonomier: Sydkorea, Japan og Singapore. Disse aftaler hjælper europæiske virksomheder med at forblive konkurrencedygtige på baggrund af nyligt indgåede handelsaftaler mellem tredjelande, såsom den omfattende og progressive aftale om et Stillehavspartnerskab, som både Japan og Singapore er parter i. De bidrager også til at styrke internationale standarder, som er rygraden i de ikke-toldmæssige forpligtelser i de tre aftaler. Navnlig de seneste aftaler med Singapore, som er medlem af Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN), og med Japan er vigtige for hele regionen, hvorfra EU kan udvide sine aktiviteter til nabolandene. Frihandelsaftalen mellem EU og Sydkorea har været anvendt i otte år, og ifølge den efterfølgende evaluering , som blev offentliggjort i marts 2019, er der opnået gevinster for både EU's økonomi (+4,4 mia. EUR) og for den sydkoreanske økonomi (+4,9 mia. EUR) på trods af en vanskelig periode efter finanskrisen, som lægger en dæmper på efterspørgslen og den internationale handel. 3.1.1 Sydkorea I 2019 var den økonomiske vækst i Sydkorea afdæmpet som følge af den globale afmatning og de handelsspændinger, der blev ført tilbage til eksporten, samtidig med at der var stor usikkerhed omkring investeringerne. Faldet i EU's eksport af industrivarer til Sydkorea med 1,3 % kunne i et vist omfang tilskrives en svag indenlandsk efterspørgsel, bl.a. på grund af nedgangen i cyklussen for halvledere og handelstvisten mellem USA og Kina. Handelen med tjenesteydelser fortsatte med at stige med 3,6 % i 2018 i forhold til 2017, hvilket er mere end EU's handel med resten af verden. Frihandelsaftalen mellem EU og Sydkorea har også stimuleret væksten i de direkte udenlandske investeringer mellem de to partnere. De seneste tilgængelige data viser, at EU's direkte udenlandske investeringer i Sydkorea i 2018 steg med 4 % og nåede op på 46 mia. EUR, mens de sydkoreanske udenlandske direkte investeringer i EU voksede med 1 % til 25 mia. EUR. Fremskridt i gennemførelsen i 2019

— Sydkorea tillod eksport af oksekød fra Danmark og Nederlandene. — EU-Korea-arbejdsgruppen for geografiske betegnelser har gjort det lettere at udvide den liste over geografiske betegnelser, der er beskyttet af aftalen. Uløste problemer — 10 medlemsstater venter stadig på at eksportere oksekød til Sydkorea. Sydkorea accepterer ikke princippet om regionalisering af dyresygdomme, som er relevant for at skabe forudsigelige og stabile handelsvilkår for kød- og fjerkræprodukter. — Sydkorea har endnu ikke etableret et effektivt betalingssystem for rettigheder til offentlig fremførelse. — EU fortsatte sin sag mod Sydkorea under kapitlet om handel og bæredygtig udvikling i aftalen på grund af Koreas manglende overholdelse af sine forpligtelser til at ratificere centrale ILO-konventioner og beskytte arbejdstagernes rettigheder. I juli anmodede EU om et ekspertpanel, som blev oprettet i december. 3.1.2 Japan 2019 var det første fulde kalenderår for den økonomiske partnerskabsaftale mellem EU og Japan . Japan er EU's syvendestørste handelspartner og tegner sig for 3 % af landets udenrigshandel. I 2019 voksede handelen med varer mellem parterne med 5,8 %. EU's traditionelle eksport til Japan, såsom lægemidler, transportudstyr og maskiner, har været støt stigende. Varekategorier, der var omfattet af toldnedsættelserne, oplevede større vækst, herunder tekstiler, beklædning og fodtøj, som i gennemsnit steg med omkring 10 %. Japan var den 2. største destination blandt de præferencepartnere, der er omfattet af denne rapport, for EU's eksport af landbrugsfødevarer, som voksede med 16 % i 2019. Aftalen begynder således at udnytte sit enorme potentiale for at øge EU's eksport af mange produkter, f.eks. svinekød, oksekød, ost, forarbejdede landbrugsprodukter og vin. En bemærkelsesværdig bedrift er Japans trinvise godkendelse og anerkendelse af EU's ønologiske fremgangsmåder. Tyske frugtvine er en vinder i solens rige Den tyske vinproducent, Katlenburger Winery, der blev grundlagt i 1925, glæder sig over handelsaftalen mellem EU og Japan. Den har fjernet tolden på Katlenburgers produkter, som før var 33 eurocent pr. liter, hvilket har hjulpet virksomheden til at konkurrere på et stadig mere prisfølsomt marked. "Det er især små virksomheder, der er afhængige af eksport, fordi hjemmemarkedet bliver stadig mere udfordrende og i stigende grad domineret af større virksomheder med store reklamebudgetter." Klaus Demuth, CEO, Katlenburger Kellerei GmbH & co. KG

I 2019 var mere end halvdelen af alle de EU-varer, der er omfattet af toldpræferencerne i den økonomiske partnerskabsaftale mellem EU og Japan, faktisk begunstiget af toldpræferencer (53 %). Størstedelen af EU's landbrugseksport var omfattet af toldpræferencerne (86 % i gennemsnit) med særligt høje toldsatser for kød (99 %) og vin (93 %). Satserne for industrivarer var på grund af komplekse forsyningskæder og relativt mindre præferencemargener betydeligt lavere for både Japan og EU, dvs. omkring 35 % i gennemsnit. Eksempelvis kunne EU's eksport af kemikalier og tekstiler have sparet yderligere henholdsvis 115 mio. EUR og 92 mio. EUR. Præferenceudnyttelsen vokser typisk over årene, idet virksomhederne ofte har brug for en vis tid til at tilpasse sig de nye handelsvilkår — f.eks. ved at revidere forsyningskæder og interne regnskabsmekanismer. For at øge bevidstheden om dette intensiverede Europa-Kommissionen også samarbejdet med medlemsstaterne og erhvervslivet og engagerede sig i fællesforetagender med Japan, navnlig informationskampagner ved Centret for Industrielt Samarbejde EU-Japan. Fremskridt i gennemførelsen i 2019 — Japan indvilligede i at anvende en forenklet toldprocedure til at ansøge om og opnå toldpræferencer, idet der blev taget fat på de første vanskeligheder, som virksomhederne oplever. — Japan har forbedret procedurerne for forvaltning af kvoter for import af visse landbrugsvarer og forarbejdede landbrugsprodukter for at gøre det lettere at anvende kvoter. — Japan tog konkrete skridt til at forberede gennemførelsen af bestemmelserne om handel og bæredygtig udvikling, herunder oprettelse af en intern rådgivende gruppe. Japan mangler endnu at ratificere to grundlæggende ILO-konventioner om ikke-forskelsbehandling og tvangsarbejde. 3.1.3 Singapore (forberedelser til ikrafttræden) Frihandelsaftalen mellem EU og Singapore har været i kraft siden den 21. november 2019. Den forventes at være til gavn for EU's eksport og investorer, herunder de mere end 10 000 EU-virksomheder, der er etableret i Singapore. Singapore er EU's største handelspartner i Sydøstasien og tegner sig for en tredjedel af EU's handel med regionen og over to tredjedele af EU's beholdning af direkte udenlandske investeringer i regionen. I 2019 intensiverede Europa-Kommissionen forberedelserne til aftalens ikrafttræden gennem kommunikation til interessenter på begge sider og øgede allerede sin overvågning af de singaporeanske myndigheder i fasen før gennemførelsen. Blandt de tidlige resultater var registreringen og beskyttelsen i Singapore af navnene på 138 geografiske betegnelser i EU i henhold til singaporeansk ret. 3.2 NORD-, SYD- OG MELLEMAMERIKA 3.2.1 Canada Den samlede økonomi- og handelsaftale mellem EU og Canada (CETA) har fundet midlertidig anvendelse siden den 21. september 2017 med undtagelse af nogle få bestemmelser, navnlig dem, der vedrører investeringsdomstolssystemet. I 2019 blev der taget et vigtigt skridt fremad med hensyn til den fremtidige gennemførelse af investeringsdomstolssystemet (ICS): I oktober vedtog Europa-Kommissionen fire forslag, der skal bidrage til at sikre de etiske standarder og integritetsstandarderne for dommere og domstolens effektive klagefunktion. Dette vil være den første klagefunktion, der skal tages i anvendelse i internationale investeringsaftaler.

I det andet år af CETA's midlertidige anvendelse gjorde Europa-Kommissionen yderligere fremskridt med hensyn til en effektiv gennemførelse af aftalen på grundlag af de 20 udvalg og dialoger, der blev oprettet i 2018. Kommissionen gjorde opmærksom på visse handelsmæssige irritationsmomenter, navnlig vedrørende landbrugseksport. Sideløbende hermed fortsatte Kommissionen med at intensivere og udbygge sin samarbejdsdagsorden med Canada om spørgsmål af fælles interesse (såsom SMV'er, kønsaspektet og klimaændringer) på bilateralt og multilateralt plan. Fremskridt i gennemførelsen i 2019 — Toldkontingenter for ost: Arbejdet med Canada med at revidere CETA-toldkontingentsatsen for at forbedre dens funktion fortsatte. Canada er nu EU's fjerdestørste marked for eksport af ost efter værdi. — Diskriminerende praksis i vin- og spiritussektoren: Dette blev drøftet i udvalget om vin og spiritus. Der blev gjort visse fremskridt, da British Columbia fjernede reglerne om, at der kun måtte sælges vine fra British Columbia i købmandsforretninger. Der er dog stadig hindringer i andre provinser. — Gebyrer for tjenesteydelser: Som følge af de revisioner, der er foretaget i Ontario og i Québec på anmodning fra EU, bør omkostningerne ved de gebyrer, der opkræves for EU-vine og spiritusprodukter i disse provinser, reduceres. Disse gebyrer vedrører de omkostningsforskelle, som provinserne har ved at håndtere importerede og indenlandske produkter. Samarbejde mellem EU og Canada på områder af fælles interesse — Klimaændringer: Efter en konference i januar for at drøfte, hvordan CETA bedst kan anvendes til at opfylde EU's og Canadas forpligtelser i henhold til Parisaftalen, blev der afholdt en workshop for rene højteknologiske virksomheder i EU og Canada i november med deltagelse af SMV'er, der er aktive i sektorer som sol, affald, energieffektivitet og CO2-opsamling og -lagring. — Forskriftsmæssigt samarbejde: EU og Canada begyndte at udveksle oplysninger om forbrugerproduktsikkerhed og Canadas reviderede regelsæt for transport af levende dyr, som trådte i kraft i februar 2020. Canada indvilligede i at standse den dobbelte testning af EU-solcreme, der blev importeret til Canada. Fransk peber sætter krydderi på det canadiske køkken Maritxu og Eric Amestoy har dyrket chilipeber på deres lille gård i Baskerlandet i 10 år og har siden 2016 eksporteret deres "piment d'Espelette" til Canada. De har diversificeret deres produktion til også at omfatte grøntsager og æg. Gården anvender ikke kemiske produkter. CETA reducerede toldsatser, forenklede administrative procedurer og styrkede beskyttelsen af den geografiske betegnelse for "piment d'Espelette". Som følge heraf voksede efterspørgslen, og Amestoys produktion steg fra 30 kg til 200 kg. Bilateral handel — tendenser i 2019 Godt hjulpet af CETA fortsatte den bilaterale handel med varer og tjenesteydelser med at vokse og nåede op på 92 mia. EUR, hvilket er en stigning på 24,5 % i forhold til handelen før CETA, som i gennemsnit lå på 73,9 mia. EUR i perioden 2015-2017. Blandt industrivarer registrerede maskiner og lægemidler den største vækst i EU's eksport sammenlignet med 2018, nemlig henholdsvis 15 % og 18 %.

Præferenceudnyttelsesgraden for EU's vareeksport til Canada for EU-27 steg fra 38 % i 2018 til 48 %. Den samlede præferenceudnyttelsesgrad påvirkes fortsat af den lave præferenceudnyttelse for EU's eksport af biler og bildele (26 %), der udgør 39 % af den støtteberettigede eksport til Canada i EU-27. Europa-Kommissionen engagerede sig proaktivt i sektorspecifikke brancheforeninger, interesserede virksomheder og eksperter for bedre at forstå årsagerne. Industrien, navnlig bilindustrien, forklarede, at aftalen var forholdsvis ny, og at virksomhederne havde brug for mere tid til at indføre de nødvendige processer og IT-systemer for at få de nødvendige data fra leverandørerne. Bilindustrien bekræftede også, at den havde til hensigt at ansøge om toldpræferencer med tilbagevirkende kraft, da CETA tillod dette i op til tre år. Generelt fremhævede industrien behovet for yderligere at styrke kontakten til EU-virksomheder om CETA's fordele, og hvordan de kan anvendes. For at gøre det lettere at anvende præferencer fortsatte Kommissionen i 2019 med at yde specialvejledning og udgav en vejledning om oprindelsesregler i CETA i september 2019 og et faktablad om tekstilvarer og beklædning, der findes på flere EU-sprog. 3.2.2 Latinamerikanske partnerlande EU har fire handelsaftaler med 11 lande i Latinamerika: Mexico, Chile, Andespartnerne Colombia, Ecuador og Peru og de seks mellemamerikanske partnere (Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua og Panama). Når Mercosur-aftalen er på plads, vil EU have præferencehandelsforbindelser med næsten alle de latinamerikanske lande med undtagelse af Bolivia og Venezuela — mere end nogen anden region og i stil med EFTA. Aftalen med Mexico går f.eks. tilbage til begyndelsen af 2000'erne og blev moderniseret for at øge handelen, fremme SMV'ers deltagelse og skabe nye discipliner, f.eks. for tjenesteydelser (digitale, maritime, finansielle osv.), energi eller investeringer, der vil øge mulighederne for EU's virksomheder og gavne forbrugerne, mens kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling indeholder forpligtelser vedrørende arbejdskraft og miljø, herunder Parisaftalen og de grundlæggende ILO-konventioner. En lignende modernisering er i gang med Chile. For de latinamerikanske partnere hjælper EU's afskaffelse af tolden på de fleste produkter dem med at diversificere deres eksport og blive bedre integreret i værdikæder og den globale økonomi. For EU-virksomheder giver aftalerne nye muligheder på nye markeder med stort vækstpotentiale samt adgang til kritiske råmaterialer og input til industrien og landbruget. EU spiller fortsat en stærk rolle i Latinamerika: EU er den største kilde til udviklingssamarbejde og direkte udenlandske investeringer i Latinamerika og er den tredjestørste handelspartner efter USA og Kina. USA har fastholdt sin mangeårige position som Latinamerikas største handelspartner, men Kina har overhalet EU som den næststørste partner i de senere år. Mønstrene er forskellige, idet Mexico og Mellemamerika er tættest knyttet til USA's økonomi, de mineralrige Andeslande er i færd med at styrke handelen med Kina, mens Kina og EU er de vigtigste partnere for Mercosur-landene. Bilateral handel: Tendenser i 2019 EU's handelsaftaler har med tiden bidraget til at konsolidere EU's position som investor og handelspartner i regionen. Aftalerne bidrog også til at modvirke udhulingen af toldpræferencerne, som er et resultat af handelsaftaler, som de latinamerikanske partnere har indgået med lande som USA og Kina. Handelen mellem EU og EU's nuværende latinamerikanske handelspartnere plus Mercosur beløb sig til 192 mia. EUR, og EU har et overskud på 22 mia. EUR. EU's eksport af varer til de 11 latinamerikanske lande, som det har indgået handelsaftaler med, steg med 12 % fra knap 59 mia. EUR i 2015 til 66 mia. EUR. EU har bevaret en markedsandel i importen fra disse lande på ca. 12 %, mens den amerikanske import er faldet en smule fra 42,5 % til 40,3 %, og for Kina har den også ligget stabilt på omkring 19 %. Handelsaftaler kan åbne nye markeder for EU's landbrugsfødevarer. I det sidste årti er eksporten af landbrugsprodukter fra EU til latinamerikanske lande med handelsaftaler med EU mere end fordoblet. Dette skyldes i høj grad afskaffelse af eller nedskæringer i told i henhold til handelsaftalerne, som ofte har ligget på et relativt højt niveau for landbrugsprodukter. Bananer er fortsat de mellemamerikanske partneres og Det Andinske Fællesskabs vigtigste eksportvare til EU, og denne eksport var omfattet af en stabiliseringsmekanisme, som udløb ved udgangen af december 2019. Ifølge denne mekanisme undersøger Europa-Kommissionen virkningen af denne import på situationen på EU-markedet for bananer, når den årlige udløsende importmængde pr. land som fastsat i aftalen er opfyldt, og træffer afgørelse om enten midlertidigt at suspendere præferencetolden eller at fastslå, at en sådan suspension ikke er hensigtsmæssig. I 2019 udgjorde den samlede årlige import af friske bananer fra de latin- og mellemamerikanske lande, som var omfattet af stabiliseringsmekanismen for bananer, 72,9 % af det kumulerede udløsningsniveau. Blandt de berørte partnerlande oversteg kun Peru, Nicaragua og Guatemala deres udløsende mængder. Kommissionen konkluderede, at en midlertidig suspension ikke var hensigtsmæssig, da andelen af importen fra disse lande i den samlede import af bananer var meget lille på det tidspunkt, hvor de respektive tærskler blev overskredet. Efter anmodning fra Andeslandene og de mellemamerikanske partnere i 2019 fandt der drøftelser sted på grundlag af bestemmelser i de respektive aftaler for at undersøge yderligere toldliberalisering for bananer. Efter at have undersøgt alle relevante faktorer, herunder stabiliteten på EU-markedet, blev det konkluderet, at toldsatserne for friske bananer fra mellemamerikanske lande og Colombia/Ecuador/Peru bør opretholdes på deres nuværende niveau på 75 EUR/ton. Fremskridt i gennemførelsen i 2019 Eksempler på fremskridt med hensyn til handel og bæredygtig udvikling

— Takket være et nyt EU-finansieret støtteprogram mødtes civilsamfundsrepræsentanter fra EU og fra Colombia, Ecuador og Peru i Bogotá i Colombia, mens repræsentanter for EU og de seks mellemamerikanske lande mødtes i Antigua, Guatemala. — Et EU-finansieret program for ansvarlig forretningsskik i Latinamerika blev iværksat i samarbejde med OECD, Den Internationale Arbejdsorganisation og FN's Højkommissariat for Menneskerettigheder. Fremskridt med hensyn til markedsadgang i 2019 — Ecuador har fjernet tillægstold ("banderoler") på importerede alkoholholdige drikkevarer, hvilket giver EU's alkoholholdige drikkevarer mulighed for at konkurrere på lige fod med lokale drikkevarer. — Mexico lempede restriktioner for import af pærer fra Belgien og kiwifrugter fra Italien og godkendte import af svinekød fra Nederlandene. — EU har indledt en WTO-tvist vedrørende Colombias antidumpingforanstaltninger for frosne kartofler fra Belgien, Tyskland og Nederlandene. EU's handelsaftaler bidrager til at skabe partnerskaber mellem EU og Latinamerika, hvad enten det drejer sig om multilateralisme eller bæredygtighed, og det samme gælder de bredere associeringsaftaler, som EU har indgået med de latinamerikanske lande. De latinamerikanske lande har spillet og spiller fortsat en vigtig rolle i WTO: Over en tredjedel af de lande, der støtter EU's forslag til en WTO-voldgiftsaftale med flere parter, befinder sig i regionen. EU og Andeslandene og Mellemamerika drøftede også nationalt bestemte bidrag i henhold til Parisaftalen, selv om handelsaftalerne gik forud for disse. 3.3 EU'S NABOLANDE 3.3.1 Partnere i Middelhavsområdet og Mellemøsten De frihandelsområder, der er aftalt i henhold til de bredere associeringsaftaler med landene i det sydlige Middelhavsområde og Mellemøsten (i det følgende benævnt "handelsaftalerne"), trådte i kraft i begyndelsen af 2000. EU og de otte lande i det sydlige Middelhavsområde og Mellemøsten Algeriet, Egypten, Jordan, Libanon, Israel, Palæstina, Marokko og Tunesien er traditionelt meget nære partnere med historiske og kulturelle bånd og geografisk nærhed. EU er den største handelspartner for alle lande med undtagelse af Jordan og Palæstina og for regionen som helhed. Inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik tilbyder EU disse lande en privilegeret forbindelse, der bygger på gensidig tilslutning til fælles værdier — demokrati og menneskerettigheder, retsstatsprincippet, god regeringsførelse, markedsøkonomiske principper og bæredygtig udvikling. De fleste industrivarer mellem EU og disse partnere handles nu toldfrit. Egypten afsluttede processen med fuldstændig afskaffelse af told på industrivarer den 1. januar 2019 ved at fjerne tolden på EU's eksport af biler. I januar iværksatte Europa-Kommissionen en efterfølgende evaluering af seks af handelsaftalerne. Den foreløbige rapport blev offentliggjort i april 2020. De foreløbige resultater viser, at afskaffelsen af told har medført økonomiske fordele for landene i det sydlige Middelhavsområde og i Mellemøsten. Den endelige rapport forventes udsendt i december 2020. I betragtning af, at de eksisterende handelsaftaler fokuserer på handel med varer, er en række bilaterale forhandlinger i gang eller indledt i regionen, navnlig med Tunesien og Marokko, for at uddybe tilsagnene og udvide anvendelsesområdet til andre områder såsom landbrug, tjenesteydelser, investeringer, handelsregler, konvergens på lovgivningsområdet og handel og bæredygtig udvikling. Bilateral handel: Tendenser i 2019 Selv om regionen kun tegner sig for 4 % af EU's eksterne handel, er det et meget vigtigt marked for EU's eksport med muligheder for især SMV'er i visse traditionelle sektorer, såsom tekstiler og keramik. Regionen er også fortsat en vigtig kilde til import, navnlig i sektorerne for energi og landbrugsfødevarer. I 2019 beløb handelen mellem EU og regionen sig til ca. 150 mia. EUR i industrivarer og 15 mia. EUR i landbrugsvarer. Handelen faldt en anelse fra år til år med 0,17 % eller 248 mio. EUR. Mellem 2018 og 2019 faldt EU's eksport til regionen med 0,38 % fra 100 mia. EUR til 99 mia. EUR, hovedsagelig som følge af handelsbegrænsende foranstaltninger indført af visse lande. Marokko, Israel og Algeriet var fortsat EU's største handelspartnere i regionen. I 2019 var Marokko regionens vigtigste eksportmarked for EU efterfulgt af Israel og Egypten.

Når man ser på handelen efter sektor, er 90 % af EU's handel med regionen industrivarer (energisektoren og forarbejdede varer), idet eksporten er faldet med 0,5 % og importen stagneret. Til gengæld steg handelen med landbrugsfødevarer med 6,2 % — 6,4 % for EU's eksport eller 623 mio. EUR og 6 % for import. Dette viser, at der er uudnyttet potentiale til yderligere liberalisering af handelen med landbrugsprodukter, navnlig for Tunesien og Algeriet. Algeriet og Israel var EU's største fødevaredestinationer i regionen. EU's vigtigste eksport var hvede og andre kornsorter, spædbørnsmad og levende dyr. Ifølge Verdensbankens Doing Business Index 2020 blev erhvervsklimaet for de fleste lande i det sydlige Middelhavsområde forbedret i 2019, navnlig for Jordan, som var blandt de 10 lande, der havde forbedret sig mest. I 2018 var EU fortsat den største investor i mange af disse lande og repræsenterede mere end halvdelen af de udenlandske direkte investeringer i Marokko og 85 % i Tunesien. I Egypten er EU den næststørste udenlandske investor med 21 % af de udenlandske direkte investeringer efter Det Forenede Kongerige (39 %) med over 15 mia. USD (ca. 12,7 mia. EUR), og de 6 339 virksomheder, der er aktive i landet, tegner sig for mere end 192 000 arbejdspladser. I Marokko skabte bilindustrien mere end 85 000 direkte arbejdspladser i perioden 2014-2018, hvilket bragte sektorens samlede tal op på 163 000 frem til 2018. Nogle lande, navnlig Israel, er en vigtig kilde til udenlandske direkte investeringer i EU. Fremskridt i gennemførelsen i 2019: — Egypten har som følge af den styrkede dialog på politisk og teknisk plan fjernet kravet om veterinærkontrol af levende dyr i EU med henblik på eksport til landet. Egypten accepterede også EU-standarder for de fleste krav til læggekartofler og gjorde det lettere at importere modermælkserstatning. — Tunesien ophævede efter EU's interventioner i WTO og bilateralt ikke-automatiske importlicenser for en lang række varer, der påvirker en enorm del af den bilaterale handel med EU. Disse foranstaltninger var uforenelige med både den bilaterale aftale og WTO's regler. Vigtigste udestående spørgsmål — eksempler — Algeriet opretholdt sit importforbud mod køretøjer (siden 2015) og lægemidler, for hvilke der findes en tilsvarende lokal produktion. Afgifter med tilsvarende virkning som told er fortsat gældende for over 900 varer, mens der på yderligere 129 toldpositioner opkræves højere told end tilladt i henhold til frihandelsaftalen. — Egypten beholdt og udvidede sin registreringsordning og inspektion inden afsendelse for 25 kategorier af færdigvarer (etableret siden 2016). Oprettelsen af et særligt registreringsudvalg i Egyptens handels- og industriministerium i april 2019 var imidlertid et skridt i den rigtige retning, da det gav mulighed for at gøre fremskridt med registreringen af visse EU-eksportører. De hyppige kontakter på teknisk, men også ministerielt plan i de sidste 15 år har bidraget til at skabe et tættere partnerskab mellem EU og partnerlandene i Middelhavsområdet og Mellemøsten på multilateralt plan. Eksempelvis hjælper EU Algeriet og Libanon med deres ansøgning om tiltrædelse af WTO og støtter Palæstinas anmodning om observatørstatus i WTO's Almindelige Råd og dets underorganer. 3.3.2 Georgien, Moldova, Ukraine De vidtgående og brede frihandelsområder (DCFTA'er), der siden 2016 har fundet anvendelse mellem EU og Georgien og Moldova og siden 2017 med Ukraine, udgør en del af den bredere ramme for det østlige partnerskab, som er et fælles politisk initiativ, der blev lanceret i 2009 for at uddybe og styrke forbindelserne mellem EU og dets medlemsstater og deres seks østlige nabolande. DCFTA'er er vigtige redskaber, ikke kun for gensidig markedsadgang, men også for at forfølge en værdidagsorden, fremme demokrati og gennemsigtige og uafhængige institutionelle strukturer og hjælpe partnerlandene med at omstille deres økonomier og engagere sig mere i international handel. DCFTA'erne har to centrale elementer: handelsliberalisering og reguleringsmæssig tilnærmelse. Handelsliberalisering (den del af DCFTA'erne, der handler om "frihandel") betyder at afskaffe told og reducere ikke-toldmæssige hindringer for handel med varer, tjenesteydelser og investeringer og dermed øge markedsadgangen for varer og tjenesteydelser for begge parter. Parterne i de enkelte aftaler udveksler regelmæssigt oplysninger og overvåger udviklingen i samhandelen. For alle tre DCFTA-lande er EU den største handelspartner. Den samlede handel med DCFTA-landene er samlet set vokset lidt på årsbasis og nåede op på 50,6 mia. EUR i 2019. Den bilaterale handel mellem EU og Ukraine er steget støt i begge retninger og nåede op på 43,3 mia. EUR i 2019. Ukraine er også den fjerdestørste eksportør af landbrugsprodukter til EU. I 2019 faldt den samlede handel mellem EU og Georgien med 3 % på årsbasis, dvs. med 2,6 mia. EUR, og den samlede handel mellem EU og Moldova steg med 3,9 % i forhold til 2018 og nåede op på lidt over 4,7 mia. EUR. Reguleringsmæssig tilnærmelse er den "vidtgående og brede" del af DCFTA'erne. EU's partnerlande forpligter sig til at tilnærme deres lovgivning til EU-lovgivningen (gældende EU-ret) på en række handelsrelaterede politikområder, såsom sundhedsmæssige og plantesundhedsmæssige anliggender, tekniske specifikationer og standarder (lavere tekniske handelshindringer), offentlige udbud, tjenesteydelser og toldprocedurer. De relevante EU-love er opført i bilagene til associeringsaftalen/aftalerne om vidtgående og brede frihandelsområder, som ajourføres regelmæssigt. Europa-Kommissionen overvåger processen under hensyntagen til udviklingen i gældende EU-ret på de områder, der er omfattet af associeringsaftalen/DCFTA-aftalen. Fremskridt med reguleringsmæssig tilnærmelse i 2019 — eksempler

— Ukraine vedtog en sundheds- og plantesundhedsstrategi, der indeholder mere end 240 EU-love, som i øjeblikket er ved at blive gennemført af Ukraine, og for første gang også dyrevelfærdsstandarder. EU yder både menneskelig og finansiel støtte til Ukraine i denne henseende. Georgien og Moldova har også forpligtet sig til at bringe deres nationale lovgivning på linje med EU's. — EU og Moldova blev enige om at udvide nogle af deres toldindrømmelser, idet sidstnævnte forlængede de toldkontingenter, der oprindeligt blev aftalt under den revisionsmekanisme, der var planlagt i DCFTA-aftalen. Dette vil give yderligere eksportmuligheder for lokale landbrugere og producenter. — Georgien har gjort gode fremskridt med hensyn til arbejdsmarkedsreformer: Der blev vedtaget ændringer af den nationale arbejdsmarkedslovgivning (lov om arbejde og lovgivning om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen) i 2019, der bringer den tættere på de grundlæggende ILO-konventioner og EU's standarder, herunder med hensyn til arbejdstilsyn. 3.3.3 Det vestlige Balkan EU har indgået stabiliserings- og associeringsaftaler med alle seks lande i det vestlige Balkan: Albanien, Bosnien-Hercegovina, Nordmakedonien, Montenegro, Serbien og Kosovo. Hele det vestlige Balkan har et klart europæisk perspektiv, senest bekræftet på topmødet i det vestlige Balkan den 6. maj 2020. Dette afspejles i indholdet og omfanget af stabiliserings- og associeringsaftalerne, som har elementer, der rækker ud over andre præferencehandelsaftaler, da de indebærer en tilpasning af lovgivningen til EU-retten. Stabiliserings- og associeringsaftalerne indeholder også bestemmelser om fjernelse af alle kvantitative restriktioner. De indeholder imidlertid ikke visse andre elementer, der findes i EU's nyere præferencehandelsaftaler, såsom bestemmelser om handel og bæredygtig udvikling. Gennem de sidste 10 år har stabiliserings- og associeringsaftalerne fremmet handelen mellem EU og regionen og bidraget til en stigning på næsten 130 % og nåede op på 55 mia. EUR i 2019, hvilket er en stigning på 3,8 % i forhold til 2018. De mest handlede varer er maskiner, uædle metaller, mineraler og kemiske produkter. I 2019 steg EU's eksport til Vestbalkan med 4,4 %, hvilket resulterede i et handelsoverskud for EU på 8,9 mia. EUR. Importen fra det vestlige Balkan steg med 3 %. Selv om de seks lande på Vestbalkan kun tegner sig for 1,4 % af EU's samlede handel, er en effektiv gennemførelse af stabiliserings- og associeringsaftalen et yderst vigtigt middel til at skabe yderligere integration af disse nabolande på EU-markedet, forbedre erhvervs- og investeringsklimaet og fremme EU's standarder. For hvert af landene i det vestlige Balkan er EU den største handelspartner og tegner sig for næsten 70 % af regionens samlede handel. 3.3.4 Schweiz I 2019 nåede den samlede bilaterale handel med varer med Schweiz op på over 257 mia. EUR, hvilket gjorde Schweiz til EU's fjerdestørste handelspartner generelt og EU's vigtigste handelspartnerland under præferencehandelsaftaler. Sammenlignet med 2018 voksede de bilaterale handelsstrømme med 9 %, og EU opretholdt et handelsoverskud i størrelsesordenen 36 mia. EUR. Med en handel med tjenesteydelser til en værdi af over 170 mia. EUR i 2018 er Schweiz EU's tredjestørste handelspartner for tjenesteydelser. EU har et overskud på 39,5 mia. EUR. I betragtning af den meget høje grad af integration mellem EU og Schweiz er sidstnævnte også en meget vigtig partner med hensyn til investeringer. I 2018 nåede de schweiziske beholdninger af udenlandske direkte investeringer i EU op på 750 mia. EUR, hvilket er en stigning på 58 % siden 2014, mens EU's udenlandske direkte investeringer i Schweiz nåede op på over en billion EUR, hvilket er en stigning på 40 % i forhold til 2014. Schweiz får ca. 12 % af de samlede udenlandske direkte investeringer i EU-27. Med en handel med tjenesteydelser til en værdi af over 170 mia. EUR i 2018 er Schweiz EU's tredjestørste handelspartner for tjenesteydelser. EU har et overskud på 39,5 mia. EUR. I betragtning af den meget høje grad af integration mellem EU og Schweiz er sidstnævnte også en meget vigtig partner med hensyn til investeringer. I 2018 nåede de schweiziske beholdninger af udenlandske direkte investeringer i EU op på 750 mia. EUR, hvilket er en stigning på 58 % siden 2014, mens EU's udenlandske direkte investeringer i Schweiz nåede op på over en billion EUR, hvilket er en stigning på 40 % i forhold til 2014. Schweiz får ca. 12 % af de samlede udenlandske direkte investeringer i EU-27. EU's frihandelsaftale med Schweiz er den længstvarende aftale og har begrænset anvendelsesområde , mindre dybde og mangler en effektiv tvistbilæggelsesmekanisme i forhold til EU's moderne handelsaftaler, hvoraf nogle blev indgået med mere fjerntliggende partnere af mindre økonomisk betydning. På trods af den blomstrende handel var Schweiz i 2019 ikke i stand til at gøre yderligere fremskridt med vedtagelsen af den institutionelle rammeaftale. Den institutionelle rammeaftale vil bane vejen for yderligere modernisering af handelsforbindelserne mellem EU og Schweiz, da den vil indføre en uafhængig tvistbilæggelsesordning, retssikkerhed og lige vilkår, hvilket vil være til gavn for EU's og de schweiziske markedsaktører på det indre marked. Den institutionelle rammeaftale ville også betyde yderligere markedsadgang på nye områder (f.eks. elektricitet) og indføre statsstøtteregler samt tilsagn fra parterne om at modernisere frihandelsaftalen fra 1972 og andre handelsrelaterede aftaler.

3.3.5 Norge Handelsforbindelserne mellem EU og Norge gennemføres både inden for rammerne af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) og den bilaterale frihandelsaftale fra 1973. Selv om den bilaterale handelsaftale stadig er i kraft, er den i praksis og i mange henseender blevet erstattet af aftalen om EØS, der giver mulighed for fri bevægelighed for varer, tjenesteydelser, kapital og personer. I 2019 beløb den samlede bilaterale varehandel mellem EU og Norge sig til 106 mia. EUR, et fald på 5 % i forhold til 2018, hovedsagelig som følge af faldet på 16,5 % i importen af mineralolie fra Norge. Samlet set faldt Norges samlede eksport til EU-27 med 11 %, mens EU-27's eksport til Norge steg med 3 %. Faldet i Norges eksport til EU og Det Forenede Kongeriges udtræden af EU betød, at Norge flyttede sig fra at være EU's sjettestørste handelspartner til den ottende. Handelen med landbrugsvarer mellem EU og Norge nåede op på næsten 5 mia. EUR med et klart overskud for EU, som eksporterer mere end otte gange så meget som værdien af de landbrugsprodukter, som EU importerer fra Norge. Både importen og eksporten har været støt stigende siden 2009. Revisionen af handelsordningen for forarbejdede landbrugsprodukter er stadig uafklaret. Den blev taget op i det blandede udvalg i 2019 i et forsøg på at gøre noget ved de høje toldsatser, der hindrer EU's eksport af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Norge. EU insisterede også fortsat på at genoptage forhandlingerne om beskyttelse af geografiske betegnelser. Norge er EU's ottendestørste handelspartner inden for tjenesteydelser. Af de 40 mia. EUR i samhandelen i 2018 var Norges eksport på 14 mia. EUR, og EU's eksport var på 26 mia. EUR, hvilket giver EU et overskud, en position, der har været stabil i de seneste fem år. 3.3.6 Tyrkiet Tyrkiet er EU's ældste og næststørste præferencehandelspartner og den sjettestørste handelspartner generelt. Den tyrkiske økonomi kom sig hurtigere end forventet over den valutakrise, der begyndte i sommeren 2018, men forblev i recession i en stor del af 2019, og BNP-væksten var svag på 0,9 %. På grund af deprecieringen af den tyrkiske lira har Tyrkiet reduceret sit globale handelsunderskud betydeligt. Handelen med varer med EU blev flyttet til et underskud på 1,5 mia. EUR til fordel for Tyrkiet som følge af EU's mangeårige overskud, og EU's eksport til Tyrkiet faldt med 1,3 % til 68,3 mia. EUR, mens importen fra Tyrkiet steg med 4,4 % til 69,8 mia. EUR. Handelsforbindelserne mellem EU og Tyrkiet reguleres af toldunionen fra 1995 for industrivarer og visse forarbejdede landbrugsprodukter samt to bilaterale præferencehandelsaftaler, der dækker henholdsvis landbrugs- og kul- og stålprodukter. 82 % af EU's handel med Tyrkiet er med industrivarer. Som følge af disse handelsaftaler og navnlig toldunionen er den bilaterale handel mere end firedoblet siden midten af 1990'erne. For at udvide omfanget af den bilaterale præferencehandel og modernisere toldunionen vedtog Europa-Kommissionen den 21. december 2016 en henstilling med henblik på Rådets afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhandlinger med Tyrkiet. Drøftelserne er imidlertid sat på pause efter konklusionerne fra Rådet (almindelige anliggender) af 26. juni 2018 og 18. juni 2019. I 2019 opretholdt Tyrkiet handelshindringer i strid med toldunionsaftalen, navnlig ved at fortsætte og udvide sin mangeårige afvigelse fra den fælles toldtarif ved at pålægge produkter med oprindelse uden for EU eller Tyrkiets præferencehandelspartnere yderligere told. På grund af disse toldtariffer kræver Tyrkiet oplysninger og dokumenter, såsom et oprindelsesbevis, i strid med det princip om fri bevægelighed, der er indført af toldunionen. I 2019 undlod Tyrkiet igen at åbne sit toldkontingent for oksekød. Europa-Kommissionen rejste disse spørgsmål på møderne i Det Blandede Udvalg samt hyppige bilaterale møder. Kommissionen fortsatte også med at kræve, at tillægsprotokollen til associeringsaftalen blev gennemført uden forskelsbehandling over for alle medlemsstater, herunder Republikken Cypern. Den 2. april 2019 indledte EU WTO-procedurer mod Tyrkiets foranstaltninger til tvungen lokalisering af fremstilling af lægemidler . 3.4 LANDE I AFRIKA, VESTINDIEN OG STILLEHAVSOMRÅDET I mere end et årti har landene i Afrika, Vestindien og Stillehavsområdet (AVS-landene) været blandt de hurtigst voksende økonomier i verden. Navnlig handelen mellem EU og Afrika syd for Sahara er fordoblet i de seneste 10 år, og europæiske virksomheders investeringer i Afrika udgør 200 mia. EUR med et enormt potentiale for ekspansion. EU er fortsat den største handels- og investeringspartner for de fleste AVS-lande, navnlig dem, der gennemfører en økonomisk partnerskabsaftale (ØPA) med EU. I 2019 gennemførte 31 AVS-lande ØPA'er med EU: 14 i Afrika syd for Sahara, 14 i Vestindien og tre i Stillehavsområdet. ØPA'er er udviklingsorienterede handelsaftaler, i henhold til hvilke EU giver told- og kvotefri adgang til sit marked , mens partnerlandene liberaliserer mindst 80 % af deres import over en periode på 10-20 år. ØPA'er indeholder også særlige beskyttelsesforanstaltninger for at sikre beskyttelsen af fødevaresikkerhed, nye industrier eller miljømæssige og sociale mål. Det er vigtigt at bemærke, at EU yder betydelig udviklingsbistand til kapacitetsopbygning inden for handelspolitik og gør den lokale produktion mere konkurrencedygtig. Gennemførelsen af ØPA'erne er nået op på fuld hastighed til trods for udfordringer såsom begrænset kapacitet hos de offentlige myndigheder, et svagt erhvervsklima og begrænset bevidsthed om og mulighed for at gøre brug af aftalerne. Selv om det stadig er for tidligt at foretage en samlet vurdering, er der en positiv tendens til vækst og diversificering af eksporten. I 2019 indledte EU og fem lande i ØPA'en med det østlige og sydlige Afrika forhandlinger om at tilføje regler om handel med tjenesteydelser, investeringer, offentlige udbud, intellektuelle ejendomsrettigheder og, nok så vigtigt, handel og bæredygtig udvikling.

Fremskridt i gennemførelsen i 2019 — eksempler — EU og Southern African Development Community (SADC) holdt deres første møde på ministerplan og har indført procedureregler for aftalens fulde funktion. — Ghana og Elfenbenskysten har vedtaget national lovgivning for fuldt ud at opfylde deres forpligtelser og deltog i de første drøftelser med EU om bæredygtighedsaspekter i kakaoværdikæden. — EU og Cameroun arbejdede tæt sammen om at evaluere virkningerne af tre års toldnedsættelser og udforme ledsageforanstaltninger. — EU og Cariforum-landene holdt et erhvervsforum i Frankfurt i september 2019 og en intensiveret dialog om bæredygtig udvikling og Europas grønne pagt. Bilateral handel: Tendenser i 2019 EU's import fra de 31 ØPA-partnerlande steg med 4,6 % i 2019. F.eks. oplevede Eswatini, Fiji, Cameroun, Sydafrika og Den Dominikanske Republik tocifrede vækstrater i deres eksport til EU. Cariforums eksport af landbrugsfødevarer til EU steg med 11 % i 2019 som følge af en stærk eksport af ris, øl, cigarer, tropiske frugter og rom. Selv om denne import forbliver ressourceafhængig, vokser diversificeringen for nogle lande. F.eks. er importen fra Sydafrika diversificeret og domineret af køretøjer, maskiner og frugt samt mineralske produkter. Både Mauritius og Den Dominikanske Republik begyndte for nylig at eksportere medicinsk udstyr og laboratorieudstyr. Cariforum-landene diversificerer deres eksport. EU's eksport til ØPA-landene steg med 5 % som følge af en stærkere eksport til Sydafrika og i mindre grad Mauritius og Fiji. EU's eksportører gør i stigende grad brug af præferencer, der indrømmes i henhold til ØPA'er, navnlig i Sydafrika, der er den største økonomi blandt ØPA-landene. EU arbejder på at løse handelstvister. I juni indledte Kommissionen en formel procedure til undgåelse og bilæggelse af tvister mod Toldunionen for Det Sydlige Afrika (SACU) for at imødegå de beskyttelsesforanstaltninger, der blev indført i 2018 vedrørende EU's fjerkræprodukter, som førte til formelle konsultationer i september 2019, hvor parterne desværre ikke kunne forene deres forskelligheder. Hvide asparges fra Namibia Den spanske Asparagus Agro-Processing Factory i Namibias region Omusati eksporterer hvide asparges til lokale og internationale markeder, især til Spanien og andre EU-lande. Den beskæftiger 600 personer, især kvinder fra lokalsamfundene. Toldnedsættelserne i henhold til SADC-ØPA'en har været af afgørende betydning for virksomheden. Avanceret teknologi til at minimere vandforbruget er med til at sikre bæredygtighed. "Takket være SADC-ØPA'en kan vi importere produktions- og driftsmidler toldfrit til Namibia og sikre adgang til EU-markedet på lang sigt. Dette projekts indvirkning på lokalsamfundet er meget betydelig." Carlos Lertxundi Aretxaga, direktør, Asparagus Agro-Processing Project, repræsentant for Otjimbele Agriculture PTY. 4. HANDEL OG BÆREDYGTIG UDVIKLING Mål og udfordringer Kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling har til formål at maksimere virkningen af øget handel og øgede investeringer for at opnå fremskridt på centrale områder såsom fremme af ordentligt arbejde og miljøbeskyttelse eller bekæmpelse af klimaændringer. Bestemmelserne i kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling fremmer overholdelsen af Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) standarder og multilaterale miljøaftaler. Gennemførelsen af kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling har særlige udfordringer. For eksempel er der stadig mangler med hensyn til universel ratificering og effektiv gennemførelse af ILO's grundlæggende konventioner, herunder blandt EU's handelspartnere. Overholdelse af forpligtelserne inden for handel og bæredygtig udvikling indebærer ofte, at der tages hånd om langvarige og dybt rodfæstede indenlandske spørgsmål og forskellige politiske prioriteter. Dette kræver et langsigtet perspektiv af gennemførelsen understøttet af håndhævelse og aktiv inddragelse af civilsamfundet og erhvervslivet. Derfor fokuserer gennemførelsesarbejdet også på at skabe platforme for samarbejde og fælles initiativer om spørgsmål, der spænder lige fra rimelig aflønning og arbejde i et sikkert og sundt miljø til fremme af klimavenlige teknologier.

Gennemførelse af Europa-Kommissionens 15-punktshandlingsplan Gennemførelsen af 15-punktshandlingsplanen fra februar 2018 fremmer en mere systematisk og struktureret tilgang til gennemførelse af forpligtelser vedrørende handel og bæredygtig udvikling. På grundlag af erfaringerne fra forhandlingsfasen og tidligere erfaringer med gennemførelsen har Europa-Kommissionen iværksat en række målrettede foranstaltninger, der er i overensstemmelse med de specifikke prioriteter, der er fastlagt for hver handelspartner. Koordinerede og gensidigt understøttende foranstaltninger fra Europa-Kommissionen, Europa-Parlamentet og ILO forud for gennemførelsen har fungeret godt, f.eks. i Vietnam. Fremskridt med hensyn til gennemførelsen af handels- og arbejdsmarkedsforpligtelser — eksemplet Vietnam — Vietnam ratificerede ILO-konvention nr. 98 om kollektive forhandlinger i juni 2019 og vedtog en revideret arbejdsmarkedslov i november 2019 og iværksatte dermed en omfattende reform af arbejdsretten. — Vietnam bekræftede en konkret tidsplan for ratificering af de to resterende grundlæggende ILO-konventioner om tvangsarbejde og foreningsfrihed (i henholdsvis 2020 og 2023). — Vietnam rapporterede om skridt til at udrydde børnearbejde. De foreløbige resultater af den seneste nationale undersøgelse er lovende og viser en nedgang i børnearbejde på over 40 % siden sidste undersøgelse i 2012. 15-punktshandlingsplanen styrker også tættere partnerskaber mellem Europa-Kommissionen og medlemsstaterne, Europa-Parlamentet og internationale organisationer som f.eks. Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO), som har vist sig at være afgørende for en omhyggelig overvågning af fremskridtene. Eksempler på supplerende foranstaltninger mellem Kommissionen og medlemsstaterne — Nederlandene vedtog en lov om due diligence i forbindelse med børnearbejde, der finder anvendelse på alle virksomheder med hjemsted i landet. For at retsakten kan anvendes i praksis, er der ved at blive udarbejdet mere detaljerede gennemførelsesbestemmelser. Parallelt hermed har Nederlandene evalueret de sektorspecifikke frivillige aftaler om due diligence-initiativer. — Sveriges erhvervsråd udgav en håndbog for at hjælpe med de tidlige faser af gennemførelsen af foranstaltninger vedrørende handel og bæredygtig udvikling i Ecuador. Eksempler på samarbejde mellem Kommissionen og ILO om teknisk bistand Europa-Kommissionen og ILO støttede arbejdsmarkedsreformer i Vietnam og bidrog til at styrke arbejdstilsynet i landdistrikterne i Colombia. — Europa-Kommissionen støttede ILO's tiltag i El Salvador og Guatemala for at forbedre overholdelsen af de internationale arbejdsstandarder. Styrkelse af civilsamfundsorganisationer i EU og dets handelspartnere er en anden søjle i 15-punktshandlingsplanen. I 2019 fortsatte Europa-Kommissionen med at yde bistand til de interne rådgivende grupper, der blev nedsat for at overvåge aftaler. Målet er at skabe betingelser for, at deres deltagelse i gennemførelsesprocessen bliver mere effektiv. Inden for rammerne af partnerskabsinstrumentet fortsatte Europa-Kommissionen med at stille midler til rådighed for medlemmerne af de interne rådgivende grupper til at deltage i møder med modparter og andre repræsentanter for civilsamfundet, herunder arbejdsmarkedets parter. Projektet, som begyndte i 2018, sponsorerede også tilrettelæggelsen af workshops til kapacitetsopbygning for at øge medlemmerne af de interne rådgivende gruppers ekspertise, navnlig med henblik på at identificere og udvikle deres egne gennemførelsesprioriteter.

Kommissionen fortsatte også med at skabe betingelser for, at virksomheder kan spille en mere aktiv rolle med hensyn til at sikre, at handel og bæredygtighed går hånd i hånd ved at fremme ansvarlig forretningspraksis. Lanceringen i januar 2019 af et nyt projekt om teknisk bistand til Latinamerika gjorde det muligt for Europa-Kommissionen at fremme konkrete tiltag og sikre opbakning fra regeringer og interessenter på grundlag af Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's), OECD's og FN's Højkommissariat for Menneskerettigheders (OHCHR's) anerkendte ekspertise og mangeårige erfaring. I 2019 fortsatte Kommissionen sin politik med en effektiv håndhævelse for at imødegå udfordringer i forbindelse med gennemførelsen af forpligtelserne vedrørende handel og bæredygtig udvikling. Regeringskonsultationer og panelprocedurer i den bilaterale sag, som Europa-Kommissionen indledte mod Sydkorea, er et godt eksempel. Siden handelsaftalen mellem EU og Sydkorea i 2012 trådte i kraft, har EU konsekvent påpeget Koreas manglende gennemførelse af aftalens bestemmelser om arbejdskraft. Da disse interventioner ikke lykkedes, anmodede Europa-Kommissionen i december 2018 om konsultationer i den offentlige sektor, som blev afholdt i januar 2019, og i juli samme år anmodede EU om nedsættelse af et ekspertpanel. Med Peru øgede Kommissionen i 2019 sit bilaterale engagement på teknisk og politisk niveau med hensyn til gennemførelsen af forpligtelserne vedrørende handel og bæredygtig udvikling. På mødet i oktober i Underudvalget vedrørende Handel og Bæredygtig Udvikling rapporterede Peru om de fremskridt, der er gjort på forskellige fronter for at imødekomme EU's væsentlige betænkeligheder. 5. HANDEL MED LANDBRUGSFØDEVARER I HENHOLD TIL EU'S HANDELSAFTALER Handelen med landbrugsfødevarer med præferencepartnere stiger I 2019 steg EU's handel med landbrugsfødevarer med præferencepartnere, både i absolutte tal (værdi af produkter, der handles), og relative tal i forhold til EU's samlede handel med landbrugsfødevarer. EU's handel med landbrugsfødevarer med præferencehandelspartnere tegnede sig for omkring 35 % af EU's handel med landbrugsfødevarer med tredjelande — henholdsvis 30 % og 40 % af EU's samlede eksport og import af landbrugsfødevarer. Denne andel har været stigende i de sidste 10 år. I 2019 var de tre største eksportmarkeder for EU's eksport af landbrugsfødevarer blandt præferencehandelspartnere Schweiz, Japan og Norge, der tilsammen tegner sig for ca. 11 % af eksporten af landbrugsfødevarer. Canada kom på fjerdepladsen. Omkring 19 % af EU's eksport var tilberedte fødevarer såsom chokolade, modermælkserstatning og pasta, og 12 % var vin, vermouth, cider og eddike. Bøhmisk humle til premium-øl Den tjekkiske virksomhed BOHEMIA HOP er en lille virksomhed, der ejes af tjekkiske humleavlere. Virksomheden beskæftiger 10 medarbejdere og eksporterer traditionel bøhmisk humle til flere lande uden for EU. I henhold til den økonomiske partnerskabsaftale mellem EU og Japan kan landet nu toldfrit eksportere sine varer til Japan. "Japanske bryggerier er traditionelle aftagere af tjekkisk humle, og når det drejer sig om handel, er vi glade for enkle løsninger." Zdenek Rosa, bestyrelsesformand, Bohemia Hop I 2019 var de tre største lande for EU's import af landbrugsfødevarer fra præferencehandelspartnere Ukraine (korn, undtagen hvede og ris samt vegetabilske olier, undtagen palmeolie og olivenolie), Schweiz (ristet kaffe og te samt tilberedte fødevarer) og Tyrkiet (tropiske frugter, nødder og krydderier samt tilberedninger af grøntsager og frugt). Tilsammen udgjorde de 13 % af EU's samlede import af landbrugsfødevarer. Tendenser og udvikling i handelen med landbrugsfødevarer I 2019 steg EU's eksport af landbrugsfødevarer under præferenceaftaler med 8,7 % (+4,4 mia. EUR) sammenlignet med den samlede eksport af landbrugsfødevarer til resten af verden, som voksede med 7,6 %. EU's import af landbrugsfødevarer under præferenceaftaler voksede med samme sats som eksporten (8,3 %) sammenlignet med væksten i importen af landbrugsfødevarer fra resten af verden på kun 2,3 %. Handelsbalancen for landbrugsfødevarer under præferenceaftaler forblev på +6,4 mia. EUR. Import fra præferencepartnere er fortsat af strategisk betydning for EU's landbrugsfødevaresektor og leverer de nødvendige forsyninger af produkter, der ikke dyrkes i EU af klimatiske grunde (tropiske frugter, kakao, kaffe og andre drikkevarer), og input af produkter, hvor EU er mindre konkurrencedygtig eller ikke producerer nok til at dække efterspørgslen i EU (oliefrø, animalske eller vegetabilske fedtstoffer/olier).

Fri handel fremmer naturprodukter Selskabet Worlée NaturProdukte GmbH, som ligger i Hamborg, er en del af Worlée Group, en familiedrevet mellemstor virksomhed med ca. 200 ansatte. EU's handelsaftale med Chile nedsatte tolden på importen af hyben fra Chile til nul, og Worlée sparede omkring 24 000 EUR om året. "Fri handel giver os mulighed for at levere råvarer af høj kvalitet til vores kunder til konkurrencedygtige priser. Jo billigere vi kan importere et produkt, jo mere konkurrencedygtige kan vi være på markedet." Reinhold von Eben-Worlée, CEO Worlée Group EU's handelsaftaler tager hensyn til følsomheden i EU's landbrugssektor. Følsomme produkter såsom oksekød, fjerkræ og sukker er enten udelukket fra præferencehandel, eller der gives præferenceadgang gennem omhyggeligt kalibrerede toldkontingenter for begrænsede mængder. EU's handelsaftaler skaber også nye eksportmuligheder for nogle af disse følsomme produkter, der eksporteres af EU. Et nævneværdigt eksempel herpå er oksekød. EU's eksport af oksekød og levende kvæg til præferencehandelspartnere er vokset med mere end 30 % (fra 406 mio. EUR til 529 mio. EUR) i de sidste fem år på trods af et mindre fald i 2019. Geografiske betegnelser EU's handelsaftaler lægger særlig vægt på beskyttelse af geografiske betegnelser. I 2019 fik fem nye geografiske betegnelser for EU-fødevarer (Piave, Pancetta piacentina, Salame piacentino, Coppa piacentina og Vinagre de Jerez) beskyttelse i Canada gennem en direkte ansøgning om registrering af geografiske betegnelser, der blev oprettet i henhold til EU's handelsaftale med Canada, CETA. Siden ikrafttrædelsen af den økonomiske partnerskabsaftale mellem EU og Japan den 1. februar 2019 er 211 geografiske betegnelser blevet beskyttet i Japan. Beskyttelse af geografiske betegnelser i EU's handelsaftaler får stadig større betydning, da andelen af beskyttede geografiske betegnelser i EU's eksport stiger. I 2019 viste en undersøgelse foretaget af Europa-Kommissionen, at andelen af produkter med geografisk betegnelse + GTS (garanteret traditionel specialitet) i EU's eksport til tredjelande steg med 56 % mellem 2010 og 2017, svarende til 17 mia. EUR for EU-28 i 2017 og 23 % af salget af EU-produkter med geografisk betegnelse/GTS. Vin var fortsat den vigtigste varekategori for handel med produkter med geografisk betegnelse/GTS uden for EU (50 %), efterfulgt af spiritus (39 %) og andre landbrugsprodukter og fødevarer (10 %). De to største kategorier af landbrugsfødevarer med geografiske betegnelser, som eksporteres til lande uden for EU, var oste og kødprodukter. Fremme af EU's landbrugsfødevarer I forbindelse med handelsaftaler gennemføres der programmer i partnerlandene for at fremme landbrugsfødevarer. Ud over den højtstående mission til Japan (maj 2019) med EU's tidligere kommissær med ansvar for landbrug og udvikling af landdistrikter, Phil Hogan, i spidsen deltog EU i den store business-to-business landbrugsfødevaremesse i Asien (Foodex Japan) med en EU-stand, der udelukkende beskæftigede sig med EU-produkters ægthed, sikkerhed og kvalitet. Samtidig blev der organiseret et seminar om mulighederne i den økonomiske partnerskabsaftale mellem EU og Japan for europæiske og japanske landbrugsfødevarevirksomheder, og Centret for Industrielt Samarbejde mellem EU og Japan oprettede en ØPA-helpdesk for at behandle spørgsmål fra SMV'er, hvoraf mange er i landbrugsfødevaresektoren. Der blev også lanceret oplysningsaktiviteter i bl.a. Mexico og Singapore. Overvågning af sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger Handelsaftaler støtter udveksling og samarbejde mellem partnerne, navnlig gennem regelmæssige kontakter mellem eksperter om sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger. Dette kan bidrage til at imødegå potentielle og eksisterende handelshindringer. Fremskridt med hensyn til markedsadgangen for EU's landbrugsfødevarer i 2019 — Canada åbnede markedet for tomater fra en anden EU-medlemsstat og for planter til udplantning. Chile har åbnet sine markeder for mejeriprodukter og oksekød for yderligere fire medlemsstater — Sydkorea åbnede sit oksekødsmarked for yderligere to medlemsstater. — Sydafrika ophævede et landsdækkende forbud som følge af udbrud af aviær influenza for to ud af seks medlemsstater og opretholdt forbud mod fire andre medlemsstater.

Dyrevelfærd Siden 2002 har EU konsekvent været af den opfattelse, at dyrevelfærd bør være omfattet af de mål, der forfølges i EU's bilaterale aftaler, ved at udvikle passende samarbejdsmekanismer, hvor den bedste europæiske praksis kan deles og fremmes med partnerlandene. Resultater af bilateralt samarbejde om dyrevelfærd — eksempler — Samarbejdet mellem EU og Canada og dialogen mellem eksperter fra Canada og EU bidrog til Canadas revision af landets lovgivning, som siden 2020 har omfattet strengere krav til dyretransport. — Handelsaftalen mellem EU og Chile har været en drivkraft for udviklingen af den chilenske lovgivning om dyrevelfærd. Med tiden er samarbejdet om standarder for dyrevelfærd ved slagtning blevet omsat til chilenske foranstaltninger, der hovedsagelig er baseret på OIE's standarder. Disse udvekslinger har også fremmet udviklingen af dyrevelfærdsstandarder under transport. — Aftalen mellem EU og Ukraine indeholder bestemmelser om dyrevelfærd, der sigter mod en fælles forståelse af dyrevelfærdsstandarder under hensyntagen til udviklingen i Verdensorganisationen for Dyresundhed (OIE). 6. TJENESTEYDELSER, OFFENTLIGE UDBUD, INTELLEKTUELLE EJENDOMSRETTIGHEDER 6. 1 Tjenesteydelser og udenlandske direkte investeringer (FDI) Tjenesteydelser tegner sig for ca. 75 % af EU's BNP, industrien for 25 % og landbruget for 2 %. EU er verdens største eksportør af tjenesteydelser. Handel med tjenesteydelser tegner sig for 25 % af EU's BNP, og EU's eksport af tjenesteydelser overstiger 900 mia. EUR om året. Handel med tjenesteydelser understøtter direkte eller indirekte 21 millioner job i EU. 60 % af alle EU's direkte udenlandske investeringer i resten af verden er i servicesektoren, og det samme gælder for næsten 90 % af alle udenlandske direkte investeringer i EU. Tjenesteydelser og investeringsbestemmelser i EU's handelsaftaler EU's handelsaftaler med bestemmelser om tjenesteydelser og digital handel sikrer, at EU's tjenesteudbydere har lov til at levere tjenesteydelser på partnerlandenes markeder og ikke forskelsbehandles i forhold til indenlandske eller udenlandske virksomheder i samme sektor. Bestemmelserne om liberalisering af investeringer følger samme princip, både for så vidt angår tjenester (etablering) og områder uden for servicesektoren (fremstilling, minedrift, landbrug osv.), i forbindelse med håndtering af restriktioner for markedsadgang, udenlandsk ejerskab og typer af handelsmæssig tilstedeværelse. De omhandler også diskriminerende screening-, licens- og godkendelsesprocedurer, begrænsninger for udenlandsk personale, test af økonomiske behov og forskelsbehandling, der begunstiger indenlandske virksomheder i forhold til udenlandske virksomheder. Alle EU's nyere handelsaftaler har bestemmelser om tjenesteydelser, der bidrager til at skabe og styrke en lovgivningsmæssig ramme for at lette leveringen af tjenesteydelser og samtidig beskytte forbrugerne. I "listerne over forpligtelser" angiver parterne betingelserne for markedsadgang og national behandling, som de indrømmer hinanden på deres respektive områder. Specifikke forpligtelser har tilsvarende virkning som bindende told: De er en garanti for virksomheder i andre lande om, at betingelserne for at komme ind på og operere på markedet ikke vil ændre sig til deres ulempe. Den samlede økonomi- og handelsaftale mellem EU og Canada (CETA) indeholder nogle af de mest vidtrækkende bestemmelser om handel med tjenesteydelser, som EU hidtil har forhandlet om, og for første gang en negativliste for tilsagn. EU's eksport af tjenesteydelser til Canada steg fra 16 926 mio. EUR i 2017 til 19 000 mio. EUR i 2018, svarende til en årlig vækst på 12,3 %. Den samlede handel med tjenesteydelser steg med 15,2 %.

En nederlandsk IT-virksomhed sætter Canada på kortet Den nederlandske virksomhed Spotzi tilbyder en interaktiv kortlægningsplatform, der viser verdens demografiske sammensætning og folks adfærd, såsom rejsemønstre og indkøbsvaner. Spotzi, der oprindeligt blev etableret i Nederlandene, har udviklet operationer i Canada for at drage fordel af lokalt talent og viden inden for big data. CETA gør det lettere for virksomheder at sende personale til midlertidigt arbejde på den anden side af Atlanten. Det har været en særlig hjælp at gøre procedurerne for behandling af visumansøgninger lettere, hvilket igen gør det lettere for de nederlandske og canadiske hold at arbejde sammen. "Jeg omgiver mig selv med gode folk, der får mig til at føle mig godt tilpas og giver mig positiv energi." Remco Dolman, CEO i Spotzi I modsætning til bestemmelserne i handelsaftalerne om handel med varer er bestemmelserne om tjenesteydelser og digital handel hovedsagelig bindende for de eksisterende niveauer af åbenhed. Handelspartnerne behøver normalt ikke ændre eller tilpasse lovgivning eller regulering eller træffe andre foranstaltninger for at gennemføre aftalen ud over behovet for at undgå at slække på mulighederne for, at EU's virksomheder kan tilbyde tjenesteydelser og investere på deres område. Den eneste undtagelse indtil videre er CETA, hvor Canada gik videre end til at gøre det eksisterende niveau af åbenhed på markedet bindende i to områder. Nye markeder for EU-tjenesteudbydere: handelsaftalen mellem EU og Canada — EU's rederier kan nu tilbyde visse former for søtransport (tilførsel) mellem Halifax og Montreal, som tidligere var begrænset til nationale redere. — EU-tjenesteydere kan konkurrere om kommerciel opmudring og flytning af tomme containere. Forpligtelserne er siden da blevet gennemført, da Canada har ajourført sin kystskibslovgivning i overensstemmelse hermed. — En ændring i "Investment Canada Act" har øget tærsklen for nyanskaffelser af canadiske selskaber fra ikke-canadiere fra 658 mio. EUR til 987 mio. EUR. Dette gælder nu for alle andre EU-investorer end statsejede virksomheder. Med CETA er bestemmelserne i EU's handelsaftaler om regulering af tjenesteydelser blevet væsentligt styrket. Aftalen mellem EU og Japan omfatter f.eks. omfattende forpligtelser vedrørende tjenesteydelser og investeringer. Ambitiøse discipliner for handel med tjenesteydelser: ØPA'en mellem EU og Japan — Japan accepterede for første gang at anvende nationale reguleringsprincipper vedrørende licens- og kvalifikationskrav samt procedurer og tekniske standarder, ikke kun for tjenesteydelsessektorer, men også for investeringer i andre sektorer end servicesektoren, såsom landbrug, fremstilling, minedrift osv. — Japan har åbnet yderligere distributionskanaler for EU's private forsikringsselskaber: Sidstnævnte kan nu også tilbyde deres forsikringsprodukter gennem Japans netværk af postkontorer. — For post- og kurertjenester blev der aftalt regler for håndtering af befordringspligtige virksomheders konkurrencebegrænsende praksis, såsom krydssubsidiering. Overvågning af effektiviteten af bestemmelserne om tjenesteydelser i EU's handelsaftaler

Da der ikke findes nogen "takster" for tjenesteydelser og investeringer, er det mindre ligetil at vurdere gennemførelsen af tjenesteydelses- og investeringsforpligtelser i EU's handelsaftaler end for varer. Sammen med overvågningen af tendenser inden for handel med tjenesteydelser og investeringsstrømme og med henblik på at vurdere effektiviteten af EU's handelsaftaler baserer Europa-Kommissionen sig primært på klager fra individuelle virksomheder eller erhvervssammenslutninger om problemer med at få adgang til et partnerlands marked. EU-virksomheder kan indberette disse spørgsmål til EU eller deres nationale myndigheder. Europa-Kommissionen kan derefter tage problemerne op med sine handelspartnere, f.eks. i de tjenesteydelses- og investeringsudvalg, som er oprettet i henhold til aftalerne. Behandling af handelsproblemer med tjenesteydelser — eksempler i 2019 — Den økonomiske partnerskabsaftale mellem EU og Japan: Europa-Kommissionen gav udtryk for sin bekymring over for de japanske myndigheder med hensyn til betingelserne for adgang til det japanske marked for post- og kurertjenester. — Handelsaftalen mellem EU og Sydkorea: Europa-Kommissionen gav udtryk for sin bekymring over for de koreanske myndigheder vedrørende de foranstaltninger, der er truffet i søtransportsektoren og sektoren for salg og reparationer af brugte biler. — Handelsaftalen mellem EU og Colombia/Peru/Ecuador: Europa-Kommissionen gav udtryk for bekymring over de foranstaltninger, som Ecuador har truffet i den enkeltes liv-, gruppelivs-, person-, sundheds- og motorgenforsikring, som forskelsbehandlede udenlandske genforsikringsselskaber. Endelig har EU's handelsaftaler, hvis de gennemføres effektivt, en tendens til at styrke de økonomiske forbindelser mellem EU og den pågældende partner, hvilket resulterer i øgede gensidige investeringer i både tjenesteydelser og tjenesteydelser uden for servicesektoren. Dette gælder også handelsaftaler uden særlige bestemmelser om tjenesteydelser og investeringer. For eksempel dækker EU's økonomiske partnerskabsaftaler med afrikanske lande nu kun handel med varer, men bidrager til at gøre de afrikanske økonomier mere attraktive for EU-investeringer, navnlig med henblik på lokal omstilling og udvikling af industriel kapacitet. EU's investeringer i Marokko steg støt efter associeringsaftalen mellem EU og Marokko, der trådte i kraft i 2000 og knytter sig til de lokale værdikæder, navnlig bilindustrien. EU's handelsaftaler øger investeringerne i Marokko — EU's beholdning af udenlandske direkte investeringer i Marokko steg med 17 % i løbet af de første fem år af gennemførelsen af associeringsaftalen mellem EU og Marokko. Ifølge en nylig analyse ser "associeringsaftalen mellem EU og Marokko ud til at have øget investorernes tillid til den marokkanske økonomi, bl.a. ved at fastlåse liberaliseringen af tjenesteydelserne og skabe større politisk disciplin i de områder, der spænder fra makroøkonomisk stabilitet til arbejdsmarkedet og produktregulering". — EU's investeringer i Marokko var særligt fremtrædende i bilsektoren, som er blevet landets største eksportsektor (27 % af Marokkos samlede eksport i 2019), hvilket har skabt 116 000 arbejdspladser mellem 2014 og 2018 og en integrationsgrad på 60 % for de lokale producenter. 6.2 Offentlige udbud EU's marked for offentlige udbud viser stærke tegn på åbenhed i alle tre leveringsmåder. Nedenstående diagram viser værdien af grænseoverskridende kontrakter om offentlige udbud, der direkte eller indirekte tildeles virksomheder uden for EU i 2017. For alle tre leveringsmåder tilsammen var beløbet 50 mia. EUR. Figur 14: EU's åbenhed i forbindelse med udenlandske udbud efter leveringsmåde (mia. EUR)

Offentlige udbud udgør i gennemsnit 10-25 % af BNP. Når man ser på de seneste data fra Eurostat og OECD om nationalregnskabsdata i EU, tegner de offentlige udgifter til indkøb sig for 13,7 % af EU's BNP eller i absolutte tal ca. 2 015,3 mia. EUR (ekskl. forsyningsydelser og forsvarskontrakter). Bestemmelser om offentlige udbud i EU's handelsaftaler Kapitlerne i EU's handelsaftaler om offentlige udbud giver EU-virksomheder adgang til offentlige kontrakter, der anvendes til at købe varer og tjenesteydelser, herunder offentlige bygge- og anlægsarbejder. Markedsadgangen eller aftalens dækning fastlægger, i hvor høj grad et lands marked er åbent for offentlige udbud for EU's tilbudsgivere, varer og tjenesteydelser. De gældende regler fastsætter vilkår for adgang til markedet for at sikre gennemsigtighed i procedurerne og sikrer ikke-forskelsbehandling og ligebehandling mellem parterne, således at lokale leverandører og leverandører fra den anden part kan afgive tilbud på samme betingelser, og sikrer en effektiv kontrol i tilfælde af klager vedrørende offentlige udbud. Af konkrete eksempler kan nævnes: Frihandelsaftalen mellem EU og Sydkorea: Med aftalen udvides de to parters markedsadgangsforpligtelser til områder, der ikke er givet hinanden i henhold til WTO-aftalen om offentlige udbud, nemlig koncessionskontrakter om offentlige bygge- og anlægsarbejder i EU og kontrakter om bygge- og anlægsarbejder i Sydkorea, som omfatter bygning og drift af veje. CETA: Aftalen dækker en bred vifte af ikke-centrale offentlige udbud, navnlig offentlige udbud foretaget af kommuner. ØPA'en mellem EU og Japan: Japan giver adgang uden forskelsbehandling til EU-leverandører til indkøbsmarkederne i 48 byer med ca. 300 000 indbyggere, hvilket svarer til ca. 15 % af den japanske befolkning. På nationalt plan besluttede Japan at give EU-tilbudsgivere adgang til udbud vedrørende 87 hospitaler og akademiske institutioner og 29 eldistributionsenheder. EU fik også bedre adgang til det japanske marked for jernbanemateriel og -infrastruktur. Gennemførelse af bestemmelser om offentlige udbud — arbejder i handelsudvalg Europa-Kommissionen fortsatte med at overvåge gennemførelsen af indkøbsforpligtelserne i sine præferencehandelsaftaler i tæt samarbejde med sine handelspartnere i de fælles indkøbs- og handelsudvalg, der er nedsat i henhold til EU's handelsaftaler, samt gennem specifikke dialoger. Overvågning af gennemførelsen af forpligtelser til offentlige udbud — eksempler i 2019 — Med Colombia gentog EU sin bekymring over, at EU-leverandører manglede national behandling på subcentralt niveau. Begge parter var enige om at fortsætte de tekniske drøftelser med henblik på at finde en gensidigt acceptabel løsning. — Med Peru gav EU udtryk for betænkeligheder med hensyn til de tekniske specifikationer i visse udbud og understregede behovet for at sikre ækvivalens med hensyn til standarder som fastsat i aftalen. Peru accepterede at oplyse om behovet for at fastsætte ikke-diskriminerende tekniske specifikationer og acceptere internationale standarder for indkøbsprocedurer. — Med Ukraine støttede EU proaktivt sine modparter i udviklingen af en ny lov om offentlige udbud, der er i overensstemmelse med de relevante EU-regler. Den blev vedtaget den 19. september 2019 og giver for første gang værktøjer til mere strategiske offentlige udbud under hensyntagen til bæredygtighedsaspekter såsom livscyklusomkostninger og miljømæssige, innovative og sociale hensyn. Desuden har Europa-Kommissionen gjort en betydelig indsats for at fremme gennemsigtighed i procedurerne for offentlige udbud ved at oprette elektroniske kvikskrankeplatforme for udbud. For eksempel rapporterede Canada på det andet CETA-udvalg om offentlige udbud om de fremskridt, der hidtil er gjort med hensyn til etablering af et enkelt kontaktpunkt, som vil give virksomhederne adgang til alle offentlige udbudsprocedurer, der er omfattet af CETA. Europa-Kommissionen tog yderligere skridt til at forbedre kommunikationen om offentlige udbud i EU's handelsaftaler. I 2019 offentliggjorde Kommissionen en ny vejledning om offentlige udbud i Canada. Center for Industrielt Samarbejde mellem EU og Japan, der er sponsoreret af Europa-Kommissionen og det japanske økonomiministerium, har lanceret en ØPA-helpdesk for at støtte og vejlede EU's SMV'er i at finde oplysninger. Ud over at holde webinarer udgav centret et faktablad og en vejledning om offentlige udbud. Europa-Kommissionen har også tilbudt EU's offentlige indkøbere vejledning om behandling af tilbud fra tredjelande, der ligger til grund for opfyldelsen af EU's forpligtelser i de forskellige handelsaftaler. For at give et informeret grundlag for EU's handelsforhandlinger om offentlige indkøb fremlagde Europa-Kommissionen sin nye database "International Public Procurement Initiative (IPPI)", som er verdens første omfattende database over detaljerede udbudsdata og hindringer for internationale udbud. Databasen er den mest fuldstændige af sin art med oplysninger om næsten 40 millioner offentlige kontrakter. Til dato er der kun én præferencehandelspartner, Canada, som er omfattet af databasen.

Innovative løsninger fra Sydeuropa kommer ind i Peru Den portugisiske producent af byggematerialer BERD/"One bridge-One Solution" bygger 125 modulære broer i Peru og hjælper landet med at genopbygge veje og infrastruktur i kølvandet på naturkatastrofen El Niño Costero. BERD kunne gøre dette efter at have vundet et offentligt udbud på 15 mio. EUR, der blev offentliggjort af Perus ministerium for transport og kommunikation. Gennem sit datterselskab Green Power Peru driver det italienske selskab Enel 10 kraftværker (vandkraft, vind- og solenergi) og gennemførte i 2019 37 bæredygtighedsprojekter med 8,000 støttemodtagere i Peru. Enel Peru vandt kontrakter i Peru for de to største VE-projekter, Rubi-solparken og Wayra I-vindmølleparken. Begge virksomheder drager fordel af handelsaftalen mellem EU og Peru, som trådte i kraft i 2013. Den har skabt en mere solid og gennemsigtig retlig ramme for offentlige udbud og investeringer og sikrer, at europæiske leverandører og deres produkter ikke forskelsbehandles i forhold til lokale tilbudsgivere. Aftalen fremmer også handelsordninger for bæredygtige energipolitikker. 6.3 Intellektuelle ejendomsrettigheder (IPR) 93 % af alle varer og tjenesteydelser, som EU eksporterer, er omfattet af mindst én intellektuel ejendomsret. I en undersøgelse foretaget af Den Europæiske Patentmyndighed og Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret ("Intellectual Property Office"), som blev offentliggjort i september 2019, blev det konkluderet, at IPR-intensive industrier inden for varer og tjenesteydelser i 2016 tegnede sig for 86 % af EU's import og 93 % af EU's eksport. IPR i EU's handelsaftaler EU's handelsaftaler har til formål at sikre, at EU's rettighedshaveres intellektuelle ejendomsrettigheder beskyttes effektivt i samhandelspartnerlandene, og at rettighedshaverne kan gøre deres rettigheder gældende. I stedet for at afskaffe tarifferne er aftalerne bindende for parterne i henhold til de regler og principper, der er fastsat i kapitlet om intellektuelle ejendomsrettigheder. Disse omfatter ophavsret, varemærker, design, patenter, plantesorter, ikke-frigivne oplysninger (forretningshemmeligheder), civil- og grænsehåndhævelse mv. Bestemmelser om intellektuelle ejendomsrettigheder i handelsaftaler kræver sædvanligvis, at parterne tilslutter sig de relevante internationale traktater og konventioner, såsom WTO-aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPS-aftalen) og Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO), eller går ud over disse discipliner. Gennemførelse af forpligtelser vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder i EU's handelsaftaler For at vurdere effektiviteten af EU's handelsaftaler med hensyn til beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder overvåger Europa-Kommissionen sine handelspartneres lovgivning på dette område med særlig fokus på den faktiske håndhævelse. Den kontakter regelmæssigt erhvervssammenslutninger i EU og i udlandet, kontrollerer eventuelle klager og, hvis det er velbegrundet, tager dem op med sine handelspartnere i de respektive institutionelle organer, f.eks. i de IPR-underudvalg eller IPR-dialoger, der er oprettet i henhold til EU's handelsaftaler. Eksempler på spørgsmål, som Kommissionen har rejst i 2019, omfatter: — Frihandelsaftale mellem EU og Sydkorea: EU gav udtryk for bekymring over manglen på vederlag til udøvende kunstnere og pladeproducenter for offentlig fremførelse af deres musik. — EU-associeringsaftale med Colombia, Peru og Ecuador: EU gav udtryk for bekymring over Ecuadors placeringskrav til fremstilling af patenterede produkter. På anmodning af EU trak Ecuador kravene tilbage. — Frihandelsområde mellem EU og Ukraine: EU gav udtryk for bekymring over en række lovforslag (som i sidste ende blev frafaldet), som ville have begrænset adgang til patentering og nægtet beskyttelse af visse stoffer og nye anvendelser af lægemidler. 7. SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER

Små og mellemstore virksomheder (SMV'er) er en søjle i EU's økonomi. De udgør 99 % af alle EU-virksomheder og 87 % af de EU-virksomheder, der eksporterer. Eksporterende SMV'er støtter over 13 millioner job i EU og varer og tjenesteydelser med et tilsvarende bidrag. Nedenstående figur viser EU-27-eksportører af varer efter virksomhedens størrelse, antal og eksportværdi: I 2017 (seneste tilgængelige data) solgte mere end 700 000 EU-27-virksomheder varer uden for EU, hvoraf 615 000 var SMV'er, der tegnede sig for mellem 28 % og 30 % af EU's eksport efter værdi. Figur 15: EU-27-eksportører af varer efter størrelse, antal virksomheder og eksportværdi, 2017. Kilde: Kommissionen/Generaldirektoratet for Handels cheføkonom. Beregninger baseret på Eurostats database for handel efter virksomhedskendetegn. Der er mangler i de oplysninger, der er tilgængelige om SMV-eksport til handelspartnere, herunder præferencepartnere, da kun omkring halvdelen af medlemsstaterne anvender oplysninger om eksport pr. virksomhedsstørrelse og handelspartner. Eurostats database for handel efter virksomhedskendetegn er mere omfattende end databasen for handel efter virksomhedskendetegn for tjenesteydelser, bl.a. fordi ikke alle medlemsstater indberetter data under rammen for databasen for handel efter virksomhedskendetegn for tjenesteydelser. Et pilotprojekt fra Eurostat om SMV'ers deltagelse i handel med tjenesteydelser har til formål at give flere oplysninger om virksomhedernes kendetegn. De seneste empiriske data tyder imidlertid på, at antallet af EU's SMV'er, der eksporterer uden for EU, har været støt stigende mellem 2014 og 2017, dvs. med gennemsnitligt 6 %, mens det samlede antal EU-virksomheder, der eksporterer, faldt med 8 %. For så vidt angår eksporterende SMV'er er EU's handelsaftaler af afgørende betydning, da de gør det lettere at drive forretning i udlandet ved at fjerne handelshindringer og ineffektivitet, som rammer mindre virksomheder i uforholdsmæssig grad. Fremskridt i 2019 med hensyn til gennemførelsen af relevante bestemmelser for SMV'er i handelsaftaler — Canada og Japan oprettede særlige websteder med oplysninger til SMV'er i overensstemmelse med deres forpligtelser i de respektive handelsaftaler. — Europa-Kommissionens markedsadgangsdatabase (MADB) blev udvidet til at omfatte oplysninger om EU's handelsaftaler med Canada og Japan, der er relevante for SMV'er. — EU's Green Gateway to Japan-program ydede bistand til europæiske SMV'er, der ønskede at eksportere til Japan, og hjalp dem med at finde de rigtige partnere. — SMV-kontaktpunkterne for EU's handelsaftaler med Canada og Japan begyndte at arbejde på områder af fælles interesse. Aktiviteter, der letter SMV'ers adgang til EU's handelsaftaler I 2019 fortsatte Kommissionen sine Market Access Day-arrangementer, der blev afholdt i fællesskab med EU's medlemsstater for at oplyse lokale virksomheder om de muligheder, der ligger i præferenceaftalerne, og hvordan markedsadgangspartnerskaber hjælper dem med at overvinde hindringer. Der blev afholdt møder i Danmark, Spanien, Nederlandene, Litauen, Portugal, Frankrig og Letland. Kommissionen intensiverede sit samarbejde med Enterprise Europe Network (EEN) og de europæiske handelsfremmeorganisationer i EU's medlemsstater for at undersøge, hvordan de virksomhedskonsulenter og konsortier, der udgør netværket, kan formidle oplysninger til forretningsmænd og -kvinder. I 2019 begyndte netværket at udpege specifikke EEN-kontakter til handelsaftaler, som vil modtage specialiseret uddannelse fra Kommissionen. Der blev også gjort store fremskridt med udviklingen af en ny import- og eksportportal, som blev lanceret den 13. oktober 2020.

Portalen "Access2Markets" tilbyder: — Et enkelt kontaktpunkt for SMV'er, der leder efter praktiske oplysninger om eksport og import af varer (told, produktspecifikke oplysninger om import- og eksportkrav, oplysninger om fordele i henhold til EU's handelsaftaler, skatter, handelsstatistikker mv.). — Oplysninger om EU's handelsaftaler og trinvise retningslinjer for import og eksport. — Et værktøj til selvvurdering af oprindelsesregler med en trinvis tjekliste til virksomheder for at forstå, om et produkt opfylder kriterierne for præferenceoprindelsesregler. 8. RETSHÅNDHÆVELSE Siden slutningen af 2018 har EU tyet til de bilaterale tvistbilæggelsesmekanismer, der blev oprettet i henhold til handelsaftalerne med Sydkorea, Ukraine og Toldunionen for Det Sydlige Afrika. Fra og med juni 2020 er disse tvister stadig verserende. Se mere nedenfor. Hvis den pågældende foranstaltning synes at være i strid med både WTO-overenskomsten og en handelsaftale mellem EU og partnerlandet, kan EU vælge et forum, der skal vurderes fra gang til gang. WTO er fortsat et velafprøvet tvistbilæggelsessystem, der sikrer sammenhæng i fortolkningen af de relevante forpligtelser. I 2019 benyttede EU sig af WTO's tvistbilæggelsesordning i to tilfælde. Den 2. april 2019 anmodede EU om WTO-konsultationer med Tyrkiet, og efter konsultationer den 9. og 10. maj, der ikke løste tvisten, anmodede EU den 2. august om nedsættelse af et WTO-panel. Den 15. november 2019 indledte EU en WTO-tvistbilæggelsesprocedure og anmodede om konsultationer med Colombia om indførelsen af ulovlig antidumpingtold på importen af frosne pomfritter fra Belgien, Tyskland og Nederlandene. Konsultationerne kunne ikke løse tvisten. Den 29. juni 2020 oprettede WTO's tvistbilæggelsesorgan efter anmodning fra EU et tvistbilæggelsespanel. Håndhævelse af EU's rettigheder i henhold til handelsaftaler er et af de centrale principper i denne Kommissions handelspolitik. Europa-Kommissionen overvåger gennemførelsen af EU's handelsaftaler nøje og overvejer om nødvendigt at håndhæve dem, navnlig i tilfælde af større økonomisk eller systemisk betydning. EU's præferencehandelsaftaler giver mulighed for en solid håndhævelse af forpligtelserne med henblik på at sikre en effektiv og rettidig bilæggelse af tvister, herunder om spørgsmål, der går videre end WTO-overenskomsten — f.eks. tvisten med Sydkorea om arbejdstagerrettigheder. I forbindelse med covid-19-pandemien er det vigtigt at huske på, at en åben og regelbaseret handel vil understøtte enhver fremtidig økonomisk genopretning. Derfor fortsætter Europa-Kommissionen med at tage de nødvendige skridt til at sikre en korrekt håndhævelse af sine handelsaftaler, hvor det er relevant. 8.1. Tvistbilæggelse inden for handel og bæredygtig udvikling med Sydkorea I henhold til kapitlet om handel og bæredygtig udvikling i handelsaftalen mellem EU og Sydkorea forpligtede Sydkorea sig til "i deres love og praksis at respektere og gennemføre" Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) grundlæggende rettigheder, navnlig foreningsfriheden og retten til kollektive forhandlinger. Sydkorea forpligtede sig også til at "fortsætte indsatsen" for at ratificere de udestående ILO-konventioner . Da der ikke blev gjort fremskridt, besluttede EU den 17. december 2018 at anmode om konsultationer med Sydkorea inden for rammerne af kapitlet om handel og bæredygtig udvikling. På grund af manglende bestræbelser på at ratificere de pågældende ILO-konventioner anmodede EU den 4. juli 2019 om nedsættelse af et ekspertpanel , som formelt blev oprettet den 30. december 2019. Proceduren er i gang. 8.2. Tvistbilæggelse med Ukraine I januar 2019 besluttede EU i henhold til den bilaterale tvistbilæggelsesordning mellem EU og Ukraine at anmode om konsultationer med Ukraine om landets eksportrestriktioner på træ. Restriktionerne omfattede oprindeligt træ og savskåret træ af 10 arter og er siden 2015 blevet udvidet til at omfatte alt uforarbejdet træ, herunder siden 2017 fyrretræ.