21. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/47 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Afstemningsresultat 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: 
Amato, Årets, Bazianas, Bento Goncalves, Berger, Berns, Berton, Black, Bleser, Boddy, Boisserée, Bordes-
Pages, Bos, Broicher, Vasco Cai, Carroll, Cavazzuti, Ceballo Herrero, Christie, Colombo, Cortois, van Dam, 
Dassis, von der Decken, Della Croce, De Tavernier, Dodd, Donck, Araujo Dos Santos, Drilleaud, van Eekert, 
Elstner, Etty, Eulen, Flum, Forgas i Cabrera, Frandi, Freeman, Gayetot, Geuenich, Giacomelli, Gomez 
Martinez, Haas, Hagen, Hancock, Horsken, Houthuys, Hovgaard Jakobsen, Jenkins, Kazazis, Kirchfeld, 
Kitsios, de Knegt, Kroger, Laca Martin, Landaburu De Silva, Lappas, Larsen, Laur, Liverani, Lustenhouwer, 
Maddocks, Margot, Marvier, Mayayo Bello, Mercier, Meyer-Horn, Morales, Morselli, Muller, Muniz 
Guardado, Murphy, Nielsen B., Nielsen P., Nierhaus, Nieuwenhuize, Noordwal, Pardon, Petersen, Petropou-
los, Polyzos, Proumens, Quevedo Rojo, Raftopoulos, Ramaekers, Santillan Cabeza, Schmitz, Schnieders, 
Schoepges, Schweitzer, Silva, Smith L., Spiers, Staedelin, Strauss, Tukker, Vallejo Calderon, Vandenbroucke, 
Vassilaras, Velasco Mancebo, Vercellino, Vlassopoulos, Waldack, Wick, Zufiaur Narvaiza. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
Aparicio Bravo, Aspinall, Bagliano, Corell Ayora, Droulin, Fresi, Gardner, Germozzi, Green, Kaaris, Machado 
von Tschusi, Mainetti, Neto Da Silva, de Normann, Panero Florez, Pelletier ch., Pelletier R., Perrin-Pelletier, 
Schade-Poulsen, Storie-Pugh, Tamlin, Telles, Tesoro Oliver, Termes Carrero, Whitworth. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod udtalelsen: 
Arena, Beale, Beltrami, Campbell, Ceyrac, Collas, Alves Conde, Coyle, Decaillon, Drago, Fiather, Garcia 
Morales, Kenna, Low, Moreland, Pearson, Rangoni-Machiavelli, Ribiere, Robinson, Rolao Goncalves, 
Roseingrave, Tixier, Vidal, Wagner. 
Udtalelse om øget anvendelse af ressourcer fra landbrug og skovbrug i energisektoren og 
anden ikke-fødevareindustri: hvilke perspektiver åbner forskningen og den teknologiske -
innovation ? 
(90/C 124/13) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 28. april 1988 i henhold til forretningsorde­
nens artikel 20, stk. 4, at afgive udtalelse om øget anvendelse af ressourcer fra landbrug 
og skovbrug i energisektoren og anden ikke-fødevareindustri: hvilke perspektiver åbner 
forskningen og den teknologiske innovation ? 
Det forberendende arbejde henvistes til underudvalget »Forskning og teknologi: landbrugs-
og skovbrugsressourcer«, som udpegede André De Tavernier til ordfører og J.R. Boddy til 
medordfører. Underudvalget vedtog sin udtalelse den 23. februar 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 275. plenarforsamling den 29. marts 1990 
med stort flertal (kun 1 stemme imod) følgende udtalelse. 
INDLEDNING 
I februar 1988 bad Det Europæiske Råd Kommissionen 
om at undersøge alle muligheder for øget anvendelse af 
landbrugsråstoffer uden for levnedsmiddelsektoren og 
om at fremlægge forslag på dette område. I denne forbindelse vil Det økonomiske og sociale Ud­
valg med sin udtalelse bidrage til en indkredsning af 
mulighederne på området od forsøger derfor først at 
analysere den nuværende situation, dernæst at undersø­
ge de reelle muligheder og de betingelser, der skal være 
opfyldt for at konkretisere dem. 
Nr. C 124/48 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 90 
Med dette for øje har ØSU bl.a. arrangeret to høringer 
den 19. januar og den 26.-27. juni 1989 med de direkte 
berørte parter, navnlig industrien, landbruget og skov­
bruget og med repræsentanter for arbejdsgiver- og ar­
bejdstagerorganisationerne. 
I udtalelsens første del fremsætter ØSU en række gene­
relle bemærkninger om begrundelserne for øget anven­
delse af landbrugs- og skovbrugsråstoffer uden for lev­
nedsmiddelindustrien, bl. a. i energisektoren, og oprid­
ser nogle helhedsperspektiver. I udtalelsens anden del 
undersøges specifikke sektorer: kulhydrat-, olie- og 
fedtstof-, biomasseenergi- og skovbrugssektoren. ØSU 
formulerer til slut en række anbefalinger angående de 
perspektiver, forskningen og den teknologiske innova­
tion åbner. 
FØRSTE DEL: GENERELLE BEMÆRKNINGER 
1. Begrundelser for øget anvendelse af landbrugsrå-
stoffer og skovbrugsressourcer uden for levnedsmid­
delindustrien, bl.a. i energisektoren 
1.1. ØSU mener for det første, at der er en reel vilje 
til at se problemerne i øjnene og afbøde følgerne af den 
nylige reform af den fælles landbrugspolitik. Formålet 
med reformen var navnlig at sætte en stopper for over­
skudsproduktion og/eller at mindske budgetom­
kostningerne ved den fælles landbrugspolitik. Som led 
i reformen er der ud over en restriktiv prispolitik, 
navnlig over for kornprodukter, indført produktionsbe­
grænsninger (»stabilisatorer«), og et braklægningspro-
gram er under gennemførelse. 
1.1.1. Ifølge Kommissionen viser undersøgelser af 
overskudsproduktionens omfang, at EF's 12 medlems­
lande for at genoprette balancen mellem udbud og 
efterspørgsel må ophøre med at dyrke 11-13 millioner 
ha landbrugsjord, der anvendes til levnedsmiddelpro­
duktion, hvilket udgør ca. 10% af EF's samlede land­
brugsareal. 
1.1.2. De sociale, regionale, miljømæssige og kultu­
relle følger for visse grupper af landbrugere og for 
landdistrikterne som helhed behandles ikke i denne 
udtalelse. ØSU henviser til sin udtalelse om »landdi­
strikternes fremtid«, som det vedtog dan 27. september 
198911), samt til de foranstaltninger, det anbefaler for 
landbomiljøets udvikling. 
1.1.3. Reformen af den fælles landbrugspolitik bør 
efter ØSU's mening også åbne nye perspektiver for EF's 
landbrug. Skovbrugsprodukter, biomasse, visse afgrø­
der som f.eks. hør, hamp, bomuld, prydplanter, kryd­
der- og lægeurter samt andre »alternative« afgrøder 
(!) EFTnr. C 298 af 27. 11. 1989, s. 32. vil måske komme til at indtage en større plads i det 
europæiske landbrug og øge afsætningsmulighederne. 
1.1.4. Indførelse af såkaldt alternative afgrøder kræ­
ver dog en stor forudgående forsknings- og udviklings­
indsats, især med henblik på udvælgelsen af afgrøder 
og disses dyrkningsvilkår. 
1.1.5. Foruden den generelle reform af landbrugspo­
litikken må også nævnes den nye forordning (1986) om 
stivelse og rørsukker, vedtaget af Rådet den 25. marts 
1986, der giver de europæiske industrier uden for lev­
nedsmiddelsektoren adgang til disse landbrugsressour-
cer til mere konkurrencedygtige prises (2). 
1.2. ØSU konstaterer for det andet, at der er behov 
for en strategisk diversificering og en mere rationel 
anvendelse af de råstoffer, der findes i EF. 
1.2.1. Vissse råstoffer kan slippe op på mellemlang 
sigt, f.eks. råstoffer af fossil oprindelse. Der lægges 
derfor en strategi, som tilsigter, at der spares på disse 
råstoffer, at de udnyttes effektivt, og at anvendelsen af 
fornyelige råstoffer øges. 
1.2.2. En sådan udvikling på energieområdet imøde­
kommer også Fællesskabets vilje til at diversificere sine 
forsyningskilder og styrke forsyningssikkerheden. 
1.3. Selv om der bør udvises en vis forsigtighed på 
dette område, må man ved siden af økonomiske og 
sociale overvejelser tage hensyn til de miljømæssige 
aspekter, der i stadig højere grad udgør et væsentligt 
element i landbrugets og industriens udviklingsforløb, 
og som omfatter såvel den generelle balance — beskyt­
telse af ozonlaget, reduktion af atmosfærens kultveil­
teindhold osv. — som problemer, der er knyttet til 
mere specielle eller regionale forhold, såsom luft- eller 
vandforurening, syreregn, erosion, ørkendannelse og 
beskyttelse af visse naturområder. 
1.3.1. I Rom-traktatens artikel 130 R konstateres det 
således, at kravene med hensyn til miljøbeskyttelse er 
en viftig bestanddel af Fællesskabets politik på andre 
områder. 
1.3.2. I denne forbindelse kan udviklingen af produk­
tionen af fornyelige vegetabilske råstoffer (3) til industri-
og energiformål og af deres anvendelsesområder betrag­
tes som en faktor, der fremmer et mere miljøbevidst 
industrielt udviklingsforløb, samtidig med at der opret­
holdes en landbrugsaktivitet, der ses som en væsentlig 
betingelse for den miljømæssige balance i mange af EF's 
regioner. 
1.3.3. ØSU advarer dog mod risikoen for, at der 
udvikles landbrugsmetoder, som er til skade for landdi-
(2) EFT nr. L 94 af 9. 4. 1986. 
(3) Begrebet »fornyelige vegetabilske råstoffer« dækker meget 
forskellige anvendelser af organiske stoffer, der stammer fra 
landbrugs-eller skovvegetation, herunder algeproduktion. 
21. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/49 
strikterne, idet de truer landbrugsstrukturen og bringer 
miljøet i fare. 
2. Helhedsperspektiver 
2.1. ØSU har søgt at finde frem til de mest lovende 
indfaldsvinkler til perioden 2000-2010, hvad angår an­
vendelsen af landbrugs- og skovbrugsressourcer inden 
for levnedsmiddelindustrien, bl.a. i energisektoren, 
under særlig hensyntagen til behovene for forskning og 
teknologisk udvikling i overensstemmelse med det mål, 
ØSU har sat sig. 
2.2. Hvad prisniveauet angår, går man i denne udta­
lelse ud fra følgende antagelser: 
— en moderat tendens til stigende oliepriser udtrykt i 
ecu, 
— en tendens til stigende priser på energi fra de euro­
pæiske kul- og kernekraftsektorer (sikkerhedsaspek­
ter, omkostninger ved nedlukning af forældede 
anlæg, miljøbeskyttelse), 
— en faldende tendens i det reelle prisniveau for korn 
og sukker i EF. 
2.3. ØSU erkender, at der allerede er gjort en stor 
indsats på forskning og udvikling (F&U)-området, især 
på EF-plan, for på lang sigt at opnå en diversificering 
af anvendelsen af landbrugs- og skovbrugsressourcer, 
samt at denne indsats må styrkes. 
2.4. Der findes mange EF-programmer, hvoraf nogle 
har været i gang i flere år, hvis resultater som helhed 
fortjener at blive fremhævet, og der ventes nye initiati­
ver. Blandt disse programmer skal især nævnes 
BRIDGE-programmet (]). ECLAIR-programmet (2), 
landbrugsforskningsprogrammet(3), JOULE-program-
met(4), demonstrationsprogrammet på energiområ­
det (5) og THERMIE-programmet(6). 
2.5. Selv om man ikke har kunnet udvarbejde en 
udtømmende redegørelse for de europæiske forsknings-
strukturer, der er involveret i udviklingen af landbrugs-
og skovbrugsproduktionens anvendelsesområder uden 
for levnedsmiddelindustrien, bl.a. i energisektoren, kan 
ØSU dog konstatere, at dette mylder af initiativer, 
også på nationalt plan, ikke udspringer af en egentlig 
strategi, hvis fravær ØSU har konstateret, og heller 
ikke af veldefinerede målsætninger, ud fra hvilke der 
etableres forskningsprioriteter og træffes bestemmelse 
om finansieringen. 
2.6. Forskningsbestræbelserne synes således at være 
for spredte, hvilket i en række tilfælde hinder opnåelsen 
af en »kritisk masse«, og endvidere utilstrækkeligt ori­
enterede mod industriel og kommerciel anvendelse. 
(') EFT nr. L 360 af 9. 12. 1989, s. 32. 
(2) EFT nr. L 60 af 3. 3. 1989, s. 48. 
(•') EFT nr. C 164 af 13. 6. 1989 (endnu ikke vedtaget). 
(4) EFTnr. L. 98 af 11. 4. 1989, s. 13. 
(5) EFT nr. L 350 af 26. 12. 1985, s. 25. 
(6) EFT nr. C 101 af 22. 4.-1989 (endnu ikke vedtaget). 2.7. ØSU har allerede ved flere tidligere givet udtryk 
for sin bekymring over den mangel på koordination og 
samling, som det har konstateret mellem beslægtede 
EF-forskningsaktiviteter og mellem EF-forskningspro-
grammer og tæt forbundne nationale programmer, samt 
over indsatsens spredning, det dobbeltarbejde og den 
uhensigtsmæssige anvendelse af bevillinger, det i nogle 
tilfælde kan medføre. 
2.8. I sin udtalelse om ECLAIR-programmet (7) fo­
kuserede ØSU således på den utilstrækkelige sammen­
kædning af beslægtede programmer og mangelen på 
koordination af disse programmer, og ØSU understre­
gede den reelle risiko for en ukontrolleret vækst i de 
administrative opgaver og i udgifterne. 
2.9. En undersøgelse af bestemte sektorer viser, at 
den voksende integration af landbrugets og industriens 
forskning er en positiv udvikling, som for øvrigt opmun­
tres gennem EF's forskningsprogrammer, men som bør 
styrkes endnu mere. For en sådan integration taler 
forskningens kompleksitet, omfanget af den ekspertise, 
der skal samles, samt de høje omkostninger. 
2.10. Det er dog mere karakteristisk for den nuvæ­
rende situation, et den teknologiske forskning og udvi­
kling, navnlig inden for bioteknologien, koncentreres i 
hænderne på enkelte store industriforetagender. Land­
brugsproducenterne og deres organisationer, navnlig 
landbrugskooperativerne, må under alle omstæn­
digheder inddrages i forskningsbestræbelserne og i mo­
derniseringen af de berørte sektorer, hvis man vil rette 
op på denne situation og undgå en alt for stor afhængig­
hed mellem sektorerne indbyrdes. ØSU mener, at med­
lemsstaternes forskningcentre kan spille en væsentlig 
rolle i dette intensiverede samarbejde. 
2.11. Det er af afgørende betydning, at der samtidig 
gøres en større indsats for at udnytte forskningsresulta­
terne og formidle dem til landbruget og til de endelige 
brugere. 
2.12. Det er også nyttigt at påpege, at det, når det 
gælder landbrugsforskningens specifikke opgaver 
(f.eks. udvælgelse af nye plantesorter), er vanskeligt, ja 
ofte umuligt på én gang at opfylde de betingelser, der 
stilles af levnedsmiddelindustrien — som stadig uden 
sammenligning er landbrugets største industrikunde — 
og kravene fra ikke-fødevareindustrierne, herunder 
energisektoren. 
2.13. På baggrund af forskningens udvikling inden 
for landbrugsråstoffers energimæssige anvendelse og 
inden for oliesektoren — f.eks. iltforbindelser der kan 
C) EFT nr. C 134 af 24. 5. 1988, s. 15. 
Nr. C 124/50 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 90 
tilsættes blyfri benzin: ETBE over for MTBEi1) — og 
i lyset af forskningen i ikke-forurenende eller biologisk 
nedbrydelige produkter på basis af både fossile råstoffer 
og landbrugsråstoffer, er det ønskeligt, at de berørte 
sektorer, navnlig landbruget og den petrokemisk indu­
stri, kan tale med hinanden, så de får et større kendskab 
til den nuværende situation, til behovene, til de indbyr­
des muligheder og til udvekslings- og samarbejdsmu­
lighederne. Landbruget og industrien ville således blive 
nødt til at koordinere deres forsknings- og investerings­
politik bedre. Der kan også på grundlag af socio-økono-
miske, miljømæssige og regionale overvejelser gennem­
føres en vis arbejdsdeling mellem de forskellige involve­
rede sektorer. EF kan spille en meget vigtig birolle i 
forbindelse med sådanne initiativer. 
2.14. Ef's landbrug og skovbrug er i endnu højere 
grad end industrien og energisektoren opsplittet og 
spredt ud over millioner af brug, der ofte ligger i regio­
ner med store sociale og økonomiske udviklingspro­
blemer. For at kunne opfylde kravene fra de virksom­
heder, der forarbejder landbrugsråstoffer til ikke-føde-
vareformål, må denne spredning opvejes gennem samar­
bejdsaftaler, navnlig i associeringsform, eller gennem 
kontrakter på kort, mellemlang eller lang sigt mellem 
landbrugs- og industrivirksomheder. Kun derved kan 
man fremskaffe den kritiske mængde af råstoffer, der 
er nødvendig for stordriftsforarbejdning på konkurren­
cedygtige vilkår, og desuden sikre aftagerindustrierne 
en kontinuerlig forsyning. ØSU mener, at de berørte 
EF-forskningsprogrammer i lige så høj grad som kon-
traktbaserede ordninger kan virke som katalysatorer i 
denne forbindelse. Kommissionen bør under alle om­
stændigheder opmuntre sådanne skridt og fremme et 
egentligt samarbejde mellem og en koordinering af de 
berørte områder inden for land- og skovbrug samt 
industrien og energisektoren. 
2.15. Ef's landbrugs-, social- og regionalpolitik kan, 
udgøre endnu en vigtig korrigerende faktor, navnlig i 
forbindelse med den fremtidige politik for modernise­
ring af landdistrikterne. 
2.16. Uden sådanne korrigerende faktorer vil mange 
ugunstigt stillede landbrugsregioner have tabt på for­
hånd i fremtidens teknologiske og økonomiske konkur­
rence mellem de stærke landbrugsregioner (i eller uden 
for EF) og forarbejdningsindustrien. Det ville være i 
modstrid med Rom-traktatens artikel 130 A, hvori det 
hedder: »For at fremme en harmonisk udvikling af 
Fællesskabet som helhed udvikler og fortsætter dette 
sin indsats for at styrke sin økonomiske og sociale 
(l) ETBE: Ethyltertiobutylether fra landbrugsråstoffer eller af 
syntetisk oprindelse. MTBE: Methyltertiobutylether fra rå­
olie. samhørighed« og »Fallællesskabet stræber navnlig efter 
at formindske ulighederne mellem de forskellige områ­
der og forbedre de mindst begunstigede områders stil­
ling.« 
2.17. ØSU hendeler endvidere opmærksomheden på 
den omstændighed, at flere faktorer i disse teknologiske 
og økonomiske regnestykker ikke i så høj grad er be­
stemt af den europæiske sammenhæng som af verdens­
markedet. De multinationale industri- og energiforeta­
gender vil uden tvivl se globalt på spørgsmålet: land-
brugsråstoffernes disponibilitet og pris, samenlignelige 
fordele på kort, mellemlang og lang sigt. Det er virks­
omhederne i EF samt medlemsstaterne og EF's myn­
digheder, som skal finde eller skabe deres egne mu­
ligheder og styrkepunkter. Der vil også være behov for 
hjælp og opmuntring gennem en hensigtsmæssig EF-
politik. 
2.18. Den internationale sammenhæng lægger imid­
lertid også visse bånd på EF's landbrug og industri, som 
der må tages hensyn til i enhver politik, der søger at 
fremme udviklingen af en produktion af landbrugs-
og skovbrugsråstoffer til anvendelse i industrien og i 
energisektoren. 
2.19. Flere internationale aftaler — bl.a. i Den almin­
delige overenskomst om Told og Udenrigshandel 
(GATT-sammenhæng, med Den Europæiske Frihan­
delssammenslutning (EFTA) og med stater i Afrika, 
Vestindien og Stillehavet (AVS) i forbindelse med 
Lomé-konventionen — fastsætter en præferenceramme, 
som gør det muligt at indføre f.eks. oliefrø, maniok og 
træ toldfrit i EF. Disse importerede produkter kan også 
anvendes som råstof af industrien og energisektoren og 
kommer dermed til at konkurrere med EF-produkter, 
der er bestemt til samme formål. 
2.20. Denne konkurrencesituation, som ikke er ny, 
frembyder allerede et temmeligt stort problem for EF's 
landbrug på grund af den stigende anvendelse af korner­
statningsprodukter, f.eks. maniok, men den kan forvær­
res yderligere gennem fremstilling af nye biprodukter 
fra den kemiske sektor eller energisektoren. For så vidt 
som disse aftaler ikke ændres — og det kan blive 
tilfældet, f.eks. hvis Kommissionens forslag, som er 
fremsat i forbindelse med GATT-forhandlingerne, og 
som sigter på at »genoprette balancen« i foranstaltning­
erne til støtte for og beskyttelse af landbruget, bliver 
vedtaget — må alle overvejelser over denne udtalelses 
emne tage hensyn til den ovenfor opridsese sammen­
hæng. 
2.21. ØSU påpeger endvidere, at de politiske, sociale 
og økonomiske omvæltninger, som finder sted i hurtig 
følge i de østeuropæiske lande og i Sovjetunionen, på 
mellemlang sigt kan få stor indflydelse på EF's landbrug 
og industri. ØSU bifalder, at EF stiller sin intellektuelle 
21. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/51 
og økonomiske kapacitet til rådighed for disse lande 
med henblik på en omlægning af deres økonomier. Det 
forventer i denne sammenhæng, at EF også, under 
hensyntagen til de perspektiver, som forskningen og 
den teknologiske udvikling har åbnet eller vil åbne, 
fremlægger forslag, der ikke blot har til formål at lede 
udviklingen af disse landes landbrugs- og industrikapa­
citet i retning af en traditionel fødevareproduktion, 
men også i retning af en produktion af landbrugspro­
dukter til industrielle og energimæssige formål. 
2.22. Beskatningen er en anden faktor, der bør over­
vejes, hvis man vil tilbyde forarbejdningssektorerne en 
rimeling ordning i forhold til de importerede produkter, 
eller hvis man ønsker at fremme anvendelsen af visse 
råstoffer, der skønnes mere fordelagtige end andre, 
f.eks. ud fra et miljømæssigt synspunkt. ØSU mener 
desuden, at man bør opmuntre visse F&U-investeringer, 
især på energiområdet, gennem skattemæssige foran­
staltninger. 
2.23. De to høringer, som ØSU har afholdt, har til 
fulde vist, at der nu og i de kommende år frembyder 
sig mange konkrete muligheder for industriel og energi­
mæssig anvendelse af landbrugs- og skovbrugsressour­
cer. Dette bekræftes af en gennemgang af visse specifik­
ke sektorer, som denne udtalelse bringer en oversigt 
over. Det står imidlertid klart, at kun en politik, der på 
frivillig basis gør det muligt at udnytte disse muligheder 
fuldt ud og at føje nye til, vil kunne bestemme en del 
af efterspørgselens omfang og potentiellet i produktio­
nen af fornyelige råstoffer. 
2.24. Som det fremgår af de foregående afsnit, kan 
en sådan politik ikke udtænkes og gennemføres isoleret, 
uafhængigt af målsætningerne for EF's politik på andre 
områder: landbrug, levnedsmidler, industri, sociale og 
regionale spørgsmål, miljø og energi. De aktuelle og 
planlagte forskning og teknologisk udvikling (F&TU)-
aktiviteter vedrørende industriel og energimæssig an­
vendelse af landbrugs- og skovbrugsråstoffer bør derfor 
indgå i en egentlig strategi, som snarest muligt skal 
fastlægges, og inden for hvis rammer det navnlig må 
præciseres, hvilken rolle der tilfalder henholdsvis EF og 
medlemsstaterne. 
ANDEN DEL:, OVERSIGT OVER SPECIFIKKE SEK­
TORER 
1. Stivelse og sukker 
1.1. I 1989 vil der blive anvendt ca. 1,9 millioner 
tons stivelse (fra korn og rodfrugter) til fremstelling af industrielle slutprodukter uden for levnedsmiddelsekto­
ren. Denne industriproduktion svarer i råstoffer til 1,6 
millioner tons majs, 0,5 million ton hvede og 3,2 millio­
ner tons kartofler. I de seneste år der været en klar 
stigning i mængden af stivelse og sukker, der anvendes 
til andet end levnedsmiddelformål. Denne gunstige ud­
vikling skyldes til dels, at der siden marts 1986 er 
udarbejdet EF-regler, som reducerer forskellen mellem 
EF's priser og verdenspriserne inden for stivelses- og 
sukkersektoren. 
1.2. Selv om det drejer sig om ret små mængder i 
forhold til den samlede produktion af de pågældende 
landbrugsprodukter, har disse foranstaltninger bidraget 
til på ny at forbedre EF-aftagerindustriernes konkurren­
ceevne i forhold til de tilsvarende sektorer uden for EF 
samt i forhold til de sektorer, der anvender petrokemi­
ske råstoffer eller importerede vegetabilske råstoffer 
som f.eks. maniok. 
1.3. For at støtte en øget anvendelse af stivelse og 
sukker fremover må aftagerindustrierne og landbrugs­
producenterne nødvendigvis have garantier for, at 
denne nye rammelovgivning og dens gennemførelsesbe­
stemmelser ej permanente og pålidelige, så der kan 
skabes et varigt klima at tillid. 
1.4. Hvis det skal lykkes, må der tages behørigt 
hensyn både til den fælles landbrugspolitiks krav og til 
kravene fra de kemiske sektorer, der anvender disse 
råstoffer. Først og fremmest skal industrien kunne råde 
over vegetabilske råstoffer til priser, der kan konkurrere 
med de tilsvarende industriers i tredjelande, og for­
syningerne skal være regelmæssige. Også derfor kan det 
vise sig meget nyttigt at indføre regelmæssige samråd 
mellem den kemiske industri og landbruget både på 
organisationsniveau og gennem EF's rådgivende udvalg. 
EF-Kommissionen bør også lægge sig mere i selen for 
at forbedre koordinationen eller samordningen af de 
foranstaltninger, der iværksættes af landbrugets of in­
dustriens forskellige økonomisk-politiske beslutning­
stagere. 
1.5. Af miljømæssige grunde må der i nær fremtid 
ske væsentlige teknologiske fornyelser på to særområ­
der, der berører stivelses- og sukkersektoren: for det 
første må plastikmaterialer, især de der anvendes til 
fremstilling af plastikposer, gøres biologisk nedbrydeli­
ge, eller i det mindste må denne evne forbedres; for det 
andet må fosfater elimineres som overfladeaktive stoffer 
i detergenter. I denne sammenhæng understreger ØSU, 
at en af EF-beslutningsorganernes højt prioriterede og 
absolut nødvendige opgaver må være at skabe en fast 
ramme for lovgivning, standardisering og beskatning, 
hvis fremtidige udvikling er forudsigelig, således at alle 
de økonomiske aktører bliver i stand til at formulere 
Nr. C 124/52 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.5.90 
deres egne prognoser over fremtidige aktiviteter, navn­
lig havad angår deres programmer for forskning og 
teknologisk udvikling på mellemlang og lang sigt. 
1.6. En ekstra F&U-indsats vil imidlertid ikke være 
mindre påkrævet. EF har allerede engageret sig i forsk­
ning og udvikling gennem et stort antal programmer 
på en lang række områder. EF-instansernes stadig større 
deltagelse kræver nu en stor og vedvarende koordina­
tions- og ajourføringsindsats. En større del af forsk­
ningen skal i nær fremtid sættes ind på at muliggøre 
en bedre teknologisk tilpasning til miljøkravene. Den 
voksende anvendelse af visse vegetabilske råstoffer 
synes at være i god overensstemmelse med denne nyori­
entering. 
2. Olie og fedstoffer 
2.1. I EF når forbruget af olie og fedstoffer til andet 
end levnedsmiddelformål op på ca. 2,7 millioner tons, 
medens 10,7 millioner tons anvendes til levnedsmidler 
(for mennesker og dyr). Ca. 40% af de 2,7 millioner 
tons stammer fra tredjelande, heraf 0,8 million ton af 
vegetabilsk oprindelse og 0,4 million ton af animalsk 
oprindelse. 
EF leverer 1,5 millioner tons, heraf 1 million ton af 
animalsk og 0,5 million ton af vegetabilsk oprindelse. 
Det skal bemærkes, at EF's import af olie og fedstoffer, 
der er bestemt til anden teknisk eller industriel anven­
delse end fremstilling af levnedsmidler, er liberaliseret 
og belagt med lav eller slet ingen told (5 % eller mindre). 
2.2. I den oliekemiske sektor er der også en intens 
økonomisk konkurrence mellem derivater af mineralsk 
olie og derivater af fedtstoffer fra landbruget. Ud­
bygningen af lovbestemmelserne om beskyttelse af mil­
jøet vil sandsynligvis tilgodese anvendelsen af planterå­
stoffer til lipokemiske formål på grund af visse særlige 
naturlige egenskaber såsom biologisk nedbrydelighed 
og overfladeaktiv virkning. 
2.3. For i højere grad at kunne få opfyldt sit behov 
for landbrugsråstoffer på det indre marked ville den 
europæiske oliekemiske industri se en fordel i øget 
dyrkning dels af forbedrede tradionelle olieholdige 
planter, såsom raps med stort indhold af erucasyre, 
solsikke, med stort indhold af oliesyre samt ricinus 
og hør, og dels af nye olieholdige planter som f.eks. 
euphorbia lathyris (vortemælk) og cuphea. Genetisk 
forskning og forskning i den dyrkningsmæssige tilpas­
ning (til jordbund og klima) drives løbende både i 
nationalt regi og på EF-plan. Disse videnskabelige be­
stræbelser bør fortsætte, og landbrugerne bør gives 
flere incitamenter, så den oliekemiske industri i større 
omfang end hidtil kan få dækket sit råstofbehov på 
hjemmemarkedet. 
2.4. Visse nye planter eller sorter synes at egne sig 
særligt til dyrkning i dne sydlige del af EF (på grund af jordbundsforhold og klima), hvilket ville øge disse 
regioners agro-økonomiske muligheder. 
3. Biomasseenergi 
3.1. I løbet af de sidste tiår har man sat kraftigt ind 
på forsknings-, udviklings- og demonstrationsaktivite­
ter i forbindelse med fornyelige energikilder, herunder 
visse land- og skovbrugsproduktioner. Denne udvikling 
er blevet stimuleret dels af usikkerheden på oliemarke­
det, dels af ønsket om at skabe en bedre balance mellem 
produktion, markedsføring og forbrug i energisektoren 
og det økologiske system. Man kan for øvrigt konstate­
re en lignende udvikling i andre dele af verden, f.eks. i 
USA, hvor en Clean Air Plan netop er offentliggjort. I 
denne plan betragtes bioethanol som en vigtig alternativ 
energikilde. 
3.2. Forsknings-, udviklings- og demonstrationsind-
satsen skal forsættes og opmuntres — f.eks. når det 
gælder genetiske forbedringer, dyrkningsmetoder der 
bedre kan forenes med miljøkravene og metoder til 
fremstilling af biomassebrændstof — men samtidig må 
man slå fast, at de regionale og nationale instanser samt 
EF's instanser bør tage deres energipolitiske prioritering 
op til delvis revision og vægte de miljømæssige hensyn 
højere end de økonomiske. I denne forbindelse vil en 
vis beskatningsmæssig differentiering givetvis komme i 
betragtning. 
3.3. I selve produktions- og markedsføringsleddet 
kunne et tættere samarbejde mellem oliesektoren og 
landbruget yde et stort bidrag til løsningen af visse 
tekniske og økonomiske problemer. 
3.4. Nedenfor behandles emner i forbindelse med 
visse landbrugsproduktioner. Skovbrugsaspekterne be­
handles i det efterfølgende kapitel. 
3.4.1. Biomassebrændstof 
3.4.1.1. Siden begyndelsen af oliekrisen i 1974 er det 
over hele verden iværksat et stort antal F&TU- samt 
demonstrationsprogrammer med det formål at mulig­
gøre anvendelse af bioethanol som erstatning for eller 
tilsætning til mineralsk brændstof. 
3.4.1.2. I Europa udvnindes bioethanol især af korn 
og sukkerroer, som på grund af deres høje udbytte og 
visse faktorer i tilknytning til den fælles landbrugspoli­
tik er blevet foretrukket fremfor andre plantearter: kar­
tofler, cikorie, sukkerhirse, jordskok osv. 
3.4.1.3. Økonomiske beregninger har dog vist, at 
rentabilitetstærsklen for en sådan bioethanolproduk-
tion, der skal erstatte mineralsk brændstof, langtfra er 
21. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/53 
nået med de aktuelle oliepriser, og at den ikke engang 
ville kunne nås, selv om verdensprisen på olie var 
dobbelt så høj som i 1989. Denne rentabilitetsindikator 
bliver dog mindre negativ, hvis man betragter bieoetha-
nol som en iltforbindelse, der tilsættes brændstoffet for 
at forøge oktantallet, eller som et energitilskund på 
op til 5% til mineralsk brændstof. ETBE (ethyl-tert-
butylether), som fremstilles på basis af bioethanol og 
isobutylen, opfylder de nødvendige tekniske krav. 
3.4.1.4. Isobutylen indgår også i fremstillingen af en 
anden iltforbindelse på råoliebasis, MTBE (methyl-tert-
butylether), der godt kan konkurrere med ETBE. 
3.4.1.5. Selv om alle er enige om behovet for at 
videreføre og styrke forskningsbestræbelserne, står det 
generelt set klart, at der er meget divergerende opfattel­
ser af muligheden for at nedbrige bioethanolproduktio-
nens omkostninger væsentligt og på lang sigt gøre dette 
produkt rentablet som erstatning for mineralsk brænd­
stof eller blot som tilsætning. 
3.4.1.6. Under alle omstændigheder minder ØSU om, 
at EF udbetaler eksporstøtte for at aflaste korn- og 
sukkermarkedet og samtidig praktiserer en politik, der 
støtter nedlæggelse af landbrugsarealer. Det virker der­
for ikke urimeligt at give støtte, f.eks. i form af skatte­
fordele, til anvendelse af op til 5 % bioethanol i super­
benzin. Der kan her henvises til USA, hvor en sådan 
støtte ydes, og til Frankrig, hvor bioethanol beskattes 
som dieselolie. 
3.4.1.7. Eventuelle afgiftslettelser bør selvfølgelig 
ikke kun gælde bioethanol, der tilsættes mineralsk 
brændstof, men også ETBE, der anvendes til forhøjelse 
af oktantallet. ØSU foreslår derfor, at Rådets direktiv 
af 5. december 1985, som ændret ved Rådets direktiv 
af 29. juli 1987, om »råoliebesparelser gennem anven­
delse af erstatningsbrændstof i benzin«, navnlig 
artikel 1, omformuleres i en mere positiv og stimuleren­
de retning (1). 
3.4.1.8. I betragtning af, at oliesektoren og landbru­
get i praksis må gå sammen om at fremstille et brænd­
stof, som opfylder de tekniske, økonomiske og miljø­
mæssige krav, forekommer det hensigtsmæssigt, at disse 
to sektorer indleder et tættere samarbejde. Det ville 
også give bedre muligheder for at råde over produk­
tionsenheder, der både kan fremstille ETBE og MTBE, 
afhængigt af råstofpriserne og de aktuelle leverancemu­
ligheder. 
(>) EFT nr. L 334 af 12. 12. 1985, s. 20; EFT nr. L 238 af 
21. 8. 1987, s. 40. 3.4.2. Planteoliebrcendstof 
3.4.2.1. Det har inden for de sidste par år vist sig, at 
et planteoliebrændstof fremstillet på basis af rapsfrø 
kan anvendes som erstatningsprodukt for dieselolie. En 
af de væsentligste årsager til, at man hidtil ikke er 
kommet ud over teori- og forsøgsstadiet i Europa, ligger 
i prisen for planteoliebrændstof, som er klart højere 
end dieselolieprisen. Grunden til denne situation er også 
at F&TU-indsatsen og standardiseringsbestræbelserne 
har været utilstrækkelige. 
3.4.2.2. ØSU forestiller sig, at man via skatte- eller 
regionalpolitikken kunne give en passende støtte, der 
ville gøre det muligt for de berørte industrier og land­
brugsvirksomheder at omsætte denne teknologi i prak­
sis på regionalt plan eller i det mindste at få et indtryk 
af de reelle muligheder genem en udvidelse af demon-
strationsnettet. 
3.4.2.3. Ud over de positive virkninger på regionalt 
og intersektorielt niveau ville en sådan støttepolitik 
også åbne mulighed for et frugtbart samarbejde med 
andre områder i verden — Sovjetunionen, Amerika, 
Asien — hvor man tilsyneladende er nået længere med 
denne teknologi. 
4. Skov- og træsektoren 
4.1. Omkring 55 millioner hektar eller en fjerdedel 
af EF's territorium er dækket af skov. Heraf udnyttes 
ca. 40 millioner hektar. 60% af det samlede skovareal 
er privatejet, 40% ejes af en offentlig myndighed (stat, 
region, kommune). 
4.2. Det er karakteristisk for den private skovsektor, 
at den overvejende består af forholdsvis små skovare­
aler — antallet af private skovejere vurderes til ca. 
6 millioner — hvilket kan virke bremsende både for 
skovbrugsforskningen og for en rationel udnyttelse af 
skoven. 
4.3. EF's samlede træproduktion anslås at være på 
120 millioner m3. Denne produktion omfatter både 
gavntræ, industritræ og brænde. Det er værd at påpege, 
at industritræ ), som udgør omkring halvdelen af træ­
produktionen, repræsenterer mindre end 10 % af træets 
samlede salgsværdi. Denne kendsgerning illustrerer 
klart gavntræproduktionens centrale betydning for ud­
nyttelsen af EF's skovområder. 
4.4. Der er skønsmæssigt 2 millioner beskæftigede i 
skovbrugssektoren om året. I forarbejdningssektorerne 
er beskæftigelsen på 4-6 millioner om året. Træflisindu­
strien er en tungindustri, men mere end 80% af 
virksomhederne inden for skovdrift og gavntræindustri­
en er små og mellemstore. 
Nr. C 124/54 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 90 
4.5. Da EF's træforbrug er på ca. 240 millioner m3, 
dækkes halvdelen af behovet for træ af tredjelandes 
produktion. Der importeres ikke kun kvalitetstræ, men 
også og især industritræ eller deraf afledte produkter, 
f.eks. cellulose til den kemiske industri og papirindu­
strien. 
4.6. Denne kendsgerning illustrerer EF's meget store 
afhængighed af omverdenen på kort, mellemlang og 
lang sigt. Situationen kan blive endnu værre, eftersom 
forbruget af træ og træbaserede produkter anslås at 
stige med 75 millioner m3 om året indtil år 2000, medens 
den årlige EF-produktion af træ kun vil stige med 30 
millioner m3. I penge kan dette underskud gøres op til 
15-20 milliarder ecu om året. 
4.7. Der er derfor grund til at argumentere for en 
forøgelse af EF's skovbrugspotentiel samt for en styrkel­
se af skov- og træsektorens konkurrenceevne. En sådan 
forøgelse bør dog ikke ske over en bank, men med 
hensyntagen til den særlige efterspørgsel efter visse pro­
dukter. 
4.8. Den 29. maj 1989 (*) vedtog Rådet et handlings­
program for skovbruget 1989-1992, som dækker fire 
hovedområder: 
— beskyttelse af EF's skove, 
— udvikling af skovene som led i udviklingen af landdi­
strikterne og af de tilbagestående regioner, 
— forarbejdning og afsætning af skovbrugsprodukter, 
— støtte til tilplantning af landbrugsarealer med skov 
som økonomisk alternativ til overskudsproduktion 
af landbrugsprodukter. 
4.9. Dette program omfatter en lang række foran­
staltninger på skovbrugs- og træforarbejdningsom-
rådet: 
— præmier for tilplantning af landbrugsarealer med 
skov, 
— udvikling og udnyttelse af skovene i landdistrik­
terne, 
— program for korksektoren, 
— udvidelse af støtten til forarbejdning of afsætning 
af skovbrugsprodukter, 
— styrkelse af beskyttelsen af skovene mod luftforure­
ning og brande, 
— indførelse af et EF-system for information og kom­
munikation vedrørende skovbruget, 
— nedsættelse af en stående skovbrugskomité. 
(!) EFT nr. L 165 af 15. 6. 1989. 4.10. Et sådant EF-program, som støtter de nationale 
og regionale skovbrugs- og træforarbejdningsprogram-
mer, er givetvis et stort skridt i den rigtige retning. ØSU 
understreger dog, at programmet ikke i så høj grad skal 
bidrage til en omlægning af landbrugsarealer som til en 
udnyttelse af brakjorder gennem en passende skov-
plantningspolitik. 
4.11. Træforbrugets udvikling inden for EF opviser 
nogle interessante træk. Forbruget af korttavet træ 
(løvtræ) ved fremstilling af papirmasse til kommerciel 
brug (f.eks. edb-papir) stiger ca. 6 % om året; det drejer 
sig navnlig om anvendelse af eukalyptus, en træsort 
der er særlig godt tilpasset subtropiske egne (f.eks. 
middelhavsområdet) og tropiske egne. 
4.12. I forbindelse med de tropiske regioner og på 
baggrund af det voksende behov i Europa for tropisk 
løvtræ er det på sin plads også at nævne de kolossale 
problemer, en lang række lande, der er tilknyttet EF, 
står overfor på skovdriftsområdet. 1 disse lande lider 
skovene alvorligt under mangelen på kulturpleje, trans­
portinfrastrukturen er meget mangelfuld og forar-
bejdningskapaciteten utilstrækkelig. Endvidere kan 
visse former for land- og skovbrug samt husdyrhold 
medføre ørkendannelse i en stor del af det tørre Afrika. 
Denne risiko har for øvrigt fået EF til at udarbejde 
foranstaltninger til bekæmpelse af ørkendannelse som 
led i EF-handlingsprogrammet for bevarelse og rationel 
udnyttelse af naturressourcer. 
4.13. Man kan ikke underkende skovbrugsproduk­
tionens økonomiske rolle og dens betydning for beskæf­
tigelsen i landdistrikterne, men der er andre aspekter, 
der giver skoven endnu større betydning for det moder­
ne samfund, nemlig dens sociale, miljømæssige og tu­
ristmæssige værdier. 
4.14. Miljøbevarelse i forbindelse med skoven er ikke 
et spørgsmål om at beskytte vandsystemet og jordbun­
den samt fauna og flora, men også om at beskytte 
skoven i dens rolle som producent af fornyelige råstof­
fer, navnlig energiråstoffer. 
4.15. Selv om energiproduktion baseret på træcellu­
lose i øjeblikket udviser er dårligere prisomkostnings­
forhold end en produktion, der er baseret på fossile 
råstoffer, må man også tage med i betragtning, at der i 
øjeblikket er stor opmærksomhed om luftforurenings­
problemerne og forøgelsen af atmosfærens CCh-ind-
hold. Der er ingen tvivl om, at produktionskæden træ­
energi ved en fornuftig udnyttelse, udgør et lukket 
kredsløb, hvis C02-afgivelse, ikke bidrager til drivhus­
effekten. 
21. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/55 
4.16. På baggrund af de miljømæssige fordele ved 
at anvende træ som energiråstof kan man for øvrigt 
konstatere, at der i mange regional- og lokalsamfund 
er en voksende politisk vilje til at udnytte skovressour­
cerne på en sådan måde, at den økologiske balance 
genoprettes. EF's institutioner bør fremme denne udvi­
kling. 
4.17. Det skal desuden bemærkes, at der i 
THERMIE-programmet, som lanceres i løbet af 1990, 
lægges mindre vægt på teknologisk innovation end på 
formidling af de allerede opnåede resultater, især til de 
dårligst stillede egne i EF. Man burde således i flere 
regioner kunne afprøve, om det teknologisk og økono­
misk er muligt at gennemføre hele forløbet fra skov­
brugsråstof over forarbejdning til færdigt energipro­
dukt. 
4.18. Nu, hvor spørgsmålet om omlægning af land­
brugsarealer er helt aktuelt, bør THERMIE-program­
met også bidrage til samfinansiering af demonstrations­
projekter vedrørende lavskov med kort omdriftstid. 
4.19. Det skal understreges, at F&U på skovbrugs­
området rummer meget store muligheder, som dog ikke 
hidtil er blevet fuldt udnyttet. Det er navnlig to forhold, 
der forhindrer dette: 
— trærnes lange livscyklus, som har afskrækket den 
genetiske forskning, 
— tendensen til at studere landbrugsaspekter, skov­
brugsaspekter og de aspekter, der er direkte forbun­
det med de industrielle teknologier, hver for sig. 
4.20. For bedre at kunne udnytte træcellulose til 
indutri- og energiformål kræves det, at man gennem 
grundforskning får et bedre globalt kendskab til træcel-
luloseforbindelsens struktur samt til de dermed for­
bundne genetiske aspekter, og endvidere at der findes 
nye metoder til isolering og udskillelse af cellulosens 
kulhydrater. 
4.21. Den moderne bioteknologis udvikling (f.eks. 
kloning) skulle desuden gøre det muligt at forkorte 
vækstprocessen. 
4.22. Det skal endvidere bemærkes, at skovbrugs­
forskningen i udviklingslandene, hvoraf en stor del af 
de fattigste, som er storproducenter af træ, er AVS-
lande, halter langt bagud på grund af manglede penge­
midler og mangel på kvalifecerede forskere. En styrkelse 
af det videnskabelige samarbejde med disse lande er 
påkrævet. Bekæmpelse af ørkendannelse bør endvidere 
være et højt prioriteret forskningsemne. Der skal her henvises til Kommissionens memorandum om bekæm­
pelse af ørkendannelse [KOM(86) 16 endelig udg.]. 
4.23. Forskning og udvikling inden for skovbrug bør 
ikke kun omfatte træproduktion, men også korkpro­
duktion (korkegekultur), som har særlig stor betydning 
for to medlemslande, Spanien og Portugal, der står for 
80% af verdens korkproduktion. 
4.24. En foryngelse af korkegeplantagerne og moder­
nisering af korkproduktionen kræver genetiske forbedr­
inger, nye dyrkningsmetoder og udvikling af nye anven­
delsesområder. 
4.25. I denne forbindelse skal nævnes de F&U-aktio-
ner, der allerede er iværksat som led i programmerne 
inden for materialesektoren (råstoffer og avancerede 
materialer) (1982-1985 og 1986-1989) (!) (2) samt mere 
præcist de aktioner, der hører under delprogrammet 
« fornyelige råstoffer — skovbrug og træprodukter » og 
de foranstaltninger, der vil blive iværksat som led i 
F&TU-programmet på området råstoffer og genbrug 
(1990-1992), vedtaget af Rådet den 20. november 
1989 (3). 
4.26. Endelig skal det anføres, at nogle medlemssta­
ter har udarbejdet informationsprogrammer, som hen­
vender sig til de berørte landbrugere og skovejere. Der 
er ligeledes planlagt særlige aktioner for indehavere af 
mindre brug. Disse programmer er dyre og fortjener 
ikke blot opmuntring, men også støtte gennem passende 
foranstaltninger. 
TREDJE DEL: ANBEFALINGER 
1. I denne udtalelses første og anden del har det ikke 
været ØSU's ambition at give en udtømmende analyse 
af anvendelsesmulighederne for landbrugs- og skov­
brugsprodukter i industrien og energisektoren, men blot 
at gennemgå de indfaldsvinkler til perioden 2000-2010, 
som ser mest lovende ud. I denne tredje del ønsker ØSU 
at formulere nogle anbefalinger vedrørende betingelser­
ne for og midlerne til at sikre en varig og stigende 
anvendelse af landbrugs- og skovbrugsressourcer uden 
for levnedsmiddelindustrien som led i en global og 
sammenhængende strategi, hvis fastlæggelse ØSU ind­
trængende opfordrer til, i samråd med alle berørte 
grupper i EF. 
2. ØSU mener faktisk, at udviklingen af landbrugs-
og skovbrugsressourcernes anvendelse uden for levneds­
middelindustrien er en af de muligheder, EF har for at 
fremtidssikre landbruget og mere generelt landdistrik­
terne, som står over for dybtgående forandringer. Dette 
0) EFT nr. L 174 af 21. 6. 1982, s. 23. 
(2) EFT nr. L 159 af 14. 6. 1986, s. 36. 
(3) EFT nr. L 359 af 8. 12. 1989, s. 16. 
Nr. C 124/56 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 90 
udvikling er også ønskelig, fordi EF kan høste fordele 
af den på det økonomiske, sociale, regionale of miljø­
mæssige område. ØSU understreger derfor, at den bør 
fremmes bl.a. gennem en vedvarende forskning, udvi­
kling og demonstration (FU&D) -indstats og en aktiv 
politik inden for teknologisk innovation. Det er også 
grunden til, at den samlede cost/benefit-ana\yse ikke 
kan foretages udelukkende på grundlag af den økono­
miske rentabilitet af de foretagne investeringer, der kan 
forudses på kortere eller længere sigt, også selv om 
gunstige økonomiske perspektiver skulle kunne aftegne 
sig, men at der samtidig må tages hensyn til bl.a. de 
påregnede miljømæssige fordele for samfundet. 
3. ØSU konstaterer navnlig følgende: 
— visse teknologiske innovationer, hovedsagelig inden 
for anvendt bioteknologi, åbner nye muligheder 
gennem en tilpasning af landbrugs- og skovbrugs­
produktionen til visse industrielle eller energiemæs-
sige anvendelsesformål, og det er perspektivrigt i en 
situation, hvor braklægningen truer med at lægge 
EF's landbrug og landdistrikter øde. ØSU gør dog 
opmærksom på nødvendigheden af at undgå, at der 
udvikles landbrugsmetoder, som er til skade for 
landdistrikterne, idet de truer landbrugsstrukturen 
og bringer miljøet i fare, 
— de landbrugsråstoffer, som kan anvendes uden for 
levnedsmiddelindustrien, bl.a. i energisektoren, er 
både biologisk nedbrydelige og fornyelige of opfyl­
der dermed kravene til miljøbeskyttelse, hvilket 
giver dem et fortrin frem for visse råstoffer af fossil 
oprindelse eller syntetiske råstoffer, der er petroke­
miske derivater. En mærkbar mindskelse af drivhus­
effekten og af det ikke-nedbrydelige affalds omfang 
skal især nævnes, 
— anvendelsen af egne landbrugs- og skovbrugspro 
duktioner bidrager til EF's energiforsyningssikker 
hed og til diversificeringen af energiforsyningen. 
4. ØSU finder det således bydende nødvendigt at 
udnytte mulighederne for udviklingen af sektorer, der 
anvender landbrugs- og skovbrugsprodukter til indu­
strielle og energimæssige formål. I denne forbindelse 
spiller forskning og teknologisk udvikling en afgørende 
rolle, og den vil blive endnu større i fremtiden. Det er 
dog nødvendigt at iværksætte passende initiativer for 
at øge virkningen og fremme en så hurtig anvendelse 
af resultaterne som muligt, idet der tages hensyn til 
erfaringerne fra andre dele af verden. 5. En bedre organiseret og mere målrettet EF-forskning 
5.1. De informationer, der er indsamlet under forar­
bejdet med denne udtalelse, og oversigten over specifik­
ke sektorer, som bringes i udtalelsens anden del, viser 
klart, at forskning og teknologisk udvikling spiller en 
afgørende rolle i bestræbelserne på at udvide afsæt­
ningsmulighederne uden for levnedsmiddelområdet. 
5.2. En koncentration af EF-indsatsen på nøgleområ­
der, en mere integreret fremgangsmåde og en snæver 
koordinering af EF's og medlemsstaternes aktiviteter er 
dog nødvendig, bl.a. fordi forskningen er så kompleks 
og omkostningskrævende, og den kommende know­
how vil være yderst mangfoldig. 
5.3. ØSU noterer sig et vigtigt skridt i denne retning, 
nemlig at der som led i gennemførelsen af rammepro­
grammet for EF's F&TU-aktioner (1990-1994) snarest 
vil blive fremlagt et specifikt forskningsprogram for 
landbruget og den agro-industrielle sektor, som skulle 
same al forskningsvirksomhed inden for anvendelse af 
landbrugs- og skovbrugsprodukter til industrielle og 
energimæssige formål. 
5.4. ØSU anbefaler, at de forskningsaktioner, som 
foreslås i forbindelse med dette program, baseres på 
statusopgørelser over grundviden i hver enkelt sektor; 
der skal sigtes efter veldefinerede målsætninger inden 
for bestemte tidsrammer og arbejdes snævert sammen 
med alle parter inden for den samme sektor. 
5.5. ØSU understreger dog, at et sådant program 
ikke kan træde i stedet for en strategi på området. ØSU 
anbefaler varmt, at der udarbejdes en strategi, som for 
de næste 10-15 år integrerer F8cTU-politikken for 
anvendelse af landbrugs- og skovbrugsressourcer til 
energi- og andre ikke-fødevareformål i alle de relevante 
EF-politikker: landbrugs-, industri-, social-, regional-, 
handels-, miljø- og energipolitikken. Denne strategi bør 
udmøntes i en politik, der ud fra anerkendte kriterier 
fastlægger, hvilke aktioner der skal prioriteres højest, 
hvilke roller EF og medlemsstaterne hver især skal 
spille, samt vurderer, hvilke midler aktionernes 
gennemførelse kræver. 
5.6. ØSU mener desuden, at EF kan spille en vigtig 
rolle ved gennem passende foranstaltninger at fremme 
en aktiv deltagelse af landbrugs- og skovbrugskredse 
i forskningen på dette område, bl.a. mange mindre 
virksomheder, og et større samarbejde mellem land­
brugs- og skovbrugsforetagender, industrivirksomheder 
og forskningscentre. 
5.7. Det er tillige nødvendigt at sætte flere kræfter 
ind på formidling og udnyttelse af forskningens resulta-
21. 5. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/57 
ter, navnlig over for landbruget, så denne sektor bliver 
et integrerende led i en teknologisk fornyelsesproces, 
der delvis er bestemmende for dens egen fremtid. 
6. Udvikling af produktionspartnerskaber og etable­
ring af planlægningsinstrumenter 
6.1. De af ØSU arrangerde høringer har vist, at visse 
kemiske industrier og visse landbrugssektorer arbejder 
sammen om at finde nye afsætningsmuligheder. Dette 
samarbejde bør uddybes og udvikles som led i en egent­
lig agro-industriel politik, der forfølger forud fastlagte 
målsætninger. 
6.2. Vedtagelsen af den nye forordning om stivelse 
og sukker i 1986 illustrerer i denne forbindelse, hvilken 
type foranstaltninger der skal gennemføres som led i 
denne politik for at fremme udviklingen af brancher, 
der anvender skovbrugs- og landbrugsprodukter til in­
dustriformål. De allerede vedtagne foranstaltninger har 
som tidligere nævnt bidraget til at forbedre konkurren­
ceevnen for de EF-industrier, der anvender stivelse og 
sukker, og de har desuden fremmet investeringsud-
viklingen. 
6.3. Det er bl.a. de berørte industri- og landbrugssek­
torers fælles skridt, som har gjort det muligt at udarbej­
de denne forordning. Det er afgjort, at dette samarbejde 
må fastholdes og uddybes for at overbevise aftagerindu­
strierne om disse nye rammereglers permanente og påli­
delige karakter og sålede skabe et varigt klima af tillid. 
6.4. ØSU mener, at denne form for samarbejde ikke 
bør være et isoleret tilfælde, men tværtimod afgørende 
for udviklingen af alle de produktionsnetværk, som 
anvender landbrugs- og skovbrugsprodukter til indu­
strielle og energimæssige formål. ØSU anbefaler derfor 
udviklingen af produktionspartnerskaber i alle de be­
rørte sektorer, som gør det muligt at tage større hensyn 
til den enkelte partners behov og forpligtelser. 
6.5. Det er ligeledes ØSU's opfattelse, at EF i denne 
forbindelse kan spille en vigtig ansporende rolle og 
tilbyde en ramme for regelmæssigt samråd mellem på 
den ene side industrien og på den anden side land- og 
skovbruget. 
7. En specifik støttepolitik til fremme af FU&D-aktivi-
teter vedrørende anvendelse af landbrugs- og skov­
brugsprodukter uden for levnedsmiddelindustrien, 
bl.a. i energisektoren 
7.1. ØSU understreger, at forsknings-, udviklings-
og demonstrationsaktiviteter vedrørende produktion og anvendelse af landbrugs- og skovbrugsressourcer uden 
for levnedsmiddelindustrien, bl.a. i energisektoren på 
lang sigt kan være et alternativ, som vil kunne bringe 
varige løsninger på det europæiske landbrugs proble­
mer, og de bør derfor udbygges kraftigt. 
7.2. Der bør i denne forbindelse også planlægges nye 
instrumenter, bl.a. kontraktbaserede, med henblik på 
at igangsætte målrettede forsøgsaktioner, som i praksis 
kan virke retningsvisende for landbrugsproducenter, 
forarbejdningsvirksomheder og industrielle brugere. 
Det kan f.eks. være særdeles nyttigt med demonstra­
tionsprojekter af større dimensioner, som strækker sig 
over mindst 5-10 år og er således udformet, at de 
sikrer kontinuiteten i landbrugsråvareproduktionen og 
muliggør udvikling af specifikke forædlingsprocesser 
og konkrete anvendelser i industiren. I disse forsøgpro­
jekters gennemførelsesperiode bør der ydes kompensa­
tion for de ekstraomkostninger, deres iværksættelse 
indebærer i forhold til omkostningerne ved konkurre­
rende traditionel produktion. 
7.3. ØSU mener også, at betydningen af de navnlig 
økonomiske ressourcer, der skal anvendes for at 
gennemføre disse aktiviteter, ikke blot bør måles ud 
fra, hvor økonomisk rentable de kan forventes at være 
på kortere elle længere sigt. Cost/benefit-ana\ysen må 
også tage hensyn til den gavnlige virkning, man Ian 
regne med bl.a. på det sociale, regionale og miljømæssi­
ge område. 
7.4. I denne forbindelse anbefaler ØSU ikke kun at 
tage de økonomiske bevillinger til EF-forskningen i 
betragtning, men også strukturfondene: Den Europæi­
ske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæi­
ske Udviklings- og Garantifond for Landbruget 
(EUGFL)-udviklingssektionen og Socialfonden. 
7.5. ØSU anbefaler desuden, at der bevilges flere 
ressourcer til forsknings-, udviklings- og demonstra­
tionsaktiviteter inden for skov- og træsektoren, da stu­
dierne på dette felt har vist, at der er store anvendelses­
muligheder inden for industrien og energisektoren. 
7.6. Når ØSU slår til lyd for målrettede instrumenter 
og tilstrækkelige finansielle midler til forsknings-, ud­
viklings- og demonstrationsaktiviteter for landbrugs­
produkter til industrielle formål uden for levnedsmid­
delsektoren og energiformål, er det i sidste instans ud 
fra et ønske om at fremme produktionen af landbrugs-
og skovbrugsprodukter, som på længere sigt kan give 
bedre sociale og økonomiske fremtidsperspektiver for 
EF's landdistrikter, uden dog at ville sætte spørgsmål­
stegn ved reformen af Den Fælles Landbrugspolitik, 
herunder målsætningen om at ophæve overskudspro­
duktionen og/eller nedbringe de budgetmæssige om­
kostninger. 
Nr. C 124/58 De Europæiske Fællesskabers Tidende 21. 5. 90 
7.7. ØSU understreger til slut, at den kommende 
indsats på det her undersøgte område også indebærer, 
at der må lægges større vægt på koordineringen af 
Bryssel, den 29. marts 1990. 
INDLEDNING 
I denne generelle udtalelse tages der udgangspunkt i 
den økonomiske og institutionelle evolution — eller 
revolution om man vil — som foregår i de forskellige 
europæiske Østlande. Den igangværende politiske pro­
ces er af uforudselig rækkevidde både for de pågælden­
de lande og den øvrige verden. Den startede i Ungarn 
og Polen, hvorefter den gradvis bredte sig til Tjekkoslo­
vakiet, Sovjetunionen, Østtykland, Bulgarien og Rumæ­
nien, for ikke at glemme Jugoslavien, hvor den politi­
ske, ideologiske og økonomiske revisionisme allerede 
har stået på i nogen tid. 
ØSU's udtalelse vil blive fulgt op af en informationsrap-
port, som også vil indeholde en række rapporter og 
dokumenter om de ovennævnte lande, hvori forskellige 
emner i denne og andre udtalelser vil blive uddybet. 
For klarhedens skyld bør man erindre sig, at den sæd­
vanlige betegnelse østeuropæiske lande dækker nogle 
meget omfattende og komplicerede geo-politiske for­
hold. 
Der vil — for bedre at kunne foretage en vurdering af 
de økonomiske, sociale og politiske forhold i disse lande dels EF's beslægtede FU&D-aktiviteter og dels snævert 
forbundne EF-forskningsprogrammer og nationale pro­
grammer. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
— blive sondret mellem mellem — of nordeuropæiske 
Østlande (Østtyskland, Ungarn, Tjekkoslovakiet og 
Polen), Balkanlandene (Jugoslavien, Rumænien og Bul­
garien) samt Sovjetunionen, der må betragtes som en 
særskilt helhed på grund af de mange racer, sprog og 
religioner, som er repræsenteret i såvel den europæiske 
som den asiatiske del. 
ØSU opstiller i denne udtalelse tre hovedmålsætninger: 
1) At give en vurdering af den økonomiske og social 
situation i Østeuropa under behørig hensyntagen til 
de hurtige og vedvarende ændringer og den betydeli­
ge forskel på forholdene i de enkelte lande. 
2) At vurdere de foranstaltninger, Fælleskabet allerede 
har truffet dels i form af nødhjælp dels for at skabe 
et nyt grundlag for forbindelserne med disse lande. 
3) At formulere forslag til den politik, der skal iværk­
sættes over for Østeuropa såvel på kort som på 
mellemlang sigt. Udtalelse om Fællesskabets økonomiske forbindelser med de østeuropæiske lande 
(90/C 124/14) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 1. februar 1990 i henhold til forretningsorde­
nens artikel 20, stk. 4, at udarbejde en udtalelse om Fællesskabets økonomiske forbindelser 
med de østeuropæiske lande. 
Det forberedende arbejde henvistes til sektionen for EF's eksterne forbindelser, handels- og 
udviklingspolitik, som udpegede Walter Briganti til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
den 16. marts 1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 275. plenarforsamling den 29. marts 1990 
uden stemmer imod og med 7 stemmer hverken for eller imod følgende udtalelse.