Formålet med den påtænkte retsakt er at udfase anvendelsen af tandfyldningsamalgam. Med henblik herpå foreslås det ved den påtænkte retsakt at regulere fremstillingen af og den internationale handel med tandfyldningsamalgam i to trin. For det første fastsættes det, at der fra 2022 skal ske en udfasning af fremstillingen, importen og eksporten af tandfyldningsamalgam til behandling af mælketænder samt tandbehandling hos børn under 15 år og gravide eller ammende kvinder. For det andet er det hensigten at anvende dette forbud fra 2025 på fremstilling, import og eksport af tandfyldningsamalgam til alle andre anvendelser, medmindre der ikke findes alternativer uden kviksølv. I denne forbindelse foreslås det ved den påtænkte retsakt at lade del II i bilag A til konventionen udgå og at opføre tandfyldningsamalgam på listen over produkter tilsat kviksølv, jf. del I i bilag A til konventionen.

Del II i bilag A til konventionen indeholder en liste over ni foranstaltninger vedrørende mindske af anvendelsen af tandfyldningsamalgam. I henhold til konventionens artikel 4, stk. 1, og del II i bilag A til konventionen skal parterne træffe mindst to foranstaltninger (f.eks. for at begrænse anvendelsen af tandfyldningsamalgam til dens indkapslede form).

På grundlag af de oplysninger, der er stillet til rådighed for parterne i konventionen, forventes partskonferencen på sit tredje møde den 25. november 2019 at vedtage en afgørelse om udfasning af tandfyldningsamalgam og ændring af bilag A til konventionen som opfølgning på et fælles forslag fra seks afrikanske lande, der er parter i konventionen (Gabon, Tchad, Guinea-Bissau, Botswana, Senegal og Niger) i overensstemmelse med konventionens artikel 26 og 27 ("den påtænkte retsakt").

I henhold til konventionens artikel 28 og afgørelse MC-1/1 om forretningsordenen, som blev vedtaget på det første møde i partskonferencen (den 24.-29. september 2017), har hver part én stemme. Som en regional organisation for økonomisk integration udøver Unionen dog sin stemmeret på områder, der henhører under Unionens kompetence, med et antal stemmer svarende til antallet af Unionens medlemsstater, der er parter i konventionen. Unionen anvender ikke sin stemmeret, hvis nogen af dens medlemsstater anvender deres stemmeret, og omvendt.

Partskonferencen under konventionen (i det følgende benævnt "partskonferencen") påtager sig de opgaver, den tildeles ved konventionen, og skal med henblik herpå bl.a. overveje og træffe alle yderligere foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at opfylde konventionens mål, herunder vedtagelsen af de relevante retningslinjer.

I artikel 19 i forordning (EU) 2017/852 er det bl.a. fastsat, at Kommissionen senest den 30. juni 2020 skal forelægge en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om muligheden for en udfasning i EU af anvendelsen af tandfyldningsamalgam på lang sigt og helst inden 2030 under hensyntagen til medlemsstaternes nationale planer for mindskning af anvendelsen af tandfyldningsamalgam, som omhandlet i artikel 10, stk. 3, og med fuld respekt for deres beføjelser med hensyn til organisation og levering af sundhedstjenesteydelser og behandling på sundhedsområdet På denne baggrund iværksatte Europa-Kommissionen i september 2018 en vurdering af muligheden for en sådan udfasning i EU inden 2030. Undersøgelsen vil omfatte en teknisk vurdering, herunder en analyse af de ovennævnte nationale planer, som alle medlemsstater skulle indsende senest den 1. juli 2019. Denne undersøgelse afsluttes i februar 2020 og vil indgå i den ovennævnte rapport fra Kommissionen, som skal forelægges inden udgangen af juni 2020.

EU-retten regulerer således anvendelsen af tandfyldningsamalgam, men forhindrer i øjeblikket ikke dets fremstilling, import eller eksport. Afhængigt af bl.a. resultatet af revisionen af forordning (EU) 2017/852 i overensstemmelse med artikel 19 kan det i fremtiden overvejes at udvide anvendelsesbegrænsningerne til også at omfatte et forbud mod fremstilling, import og eksport af tandfyldningsamalgam.

På det tredje møde i partskonferencen under konventionen kan EU således kun støtte vedtagelsen af en afgørelse, der er i overensstemmelse med gældende EU-ret. Det er nødvendigt at fastlægge Unionens holdning, da parterne i konventionen skal gennemføre den påtænkte retsakt efter vedtagelsen.

4.Retsgrundlag

4.1.Proceduremæssigt retsgrundlag

4.1.1.Principper

I henhold til artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedtages der afgørelser om "fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en aftale, når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen". Begrebet "retsakter, der har retsvirkninger" omfatter retsakter, der har retsvirkninger i medfør af de folkeretlige regler, der gælder for det pågældende organ. Det omfatter også instrumenter, der ikke har bindende virkning i henhold til folkeretten, men som "vil kunne få afgørende indflydelse på indholdet af de regler, der vedtages af EU-lovgiver".

4.1.2.Anvendelse på det foreliggende tilfælde

Partskonferencen er et organ, der er nedsat ved en aftale, nemlig Minamatakonventionen om kviksølv.

Den påtænkte retsakt, som partskonferencen skal vedtage, er en retsakt, der har retsvirkninger. Den påtænkte retsakt har retsvirkninger, fordi parterne i konventionen skal træffe foranstaltninger for at sikre, at den gennemføres og overholdes.

Den påtænkte retsakt hverken supplerer eller den institutionelle ramme for konventionen. Det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 218, stk. 9, i TEUF.

4.2.Materielt retsgrundlag

4.2.1.Principper

Det materielle retsgrundlag for en afgørelse i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF afhænger hovedsagelig af formålet med og indholdet af den påtænkte retsakt, hvortil der skal indtages en holdning på Unionens vegne. Hvis den påtænkte retsakt har to formål eller består af to elementer, og det ene af disse formål eller elementer må betragtes som det primære, mens det andet kun er sekundært, skal den afgørelse, der vedtages i henhold til artikel 218, stk. 9, i TEUF, kun have ét materielt retsgrundlag, nemlig det, som det primære eller fremherskende formål eller element tilsiger.

4.2.2.Anvendelse på det foreliggende tilfælde

Hovedformålet med og indholdet af den påtænkte retsakt vedrører miljøet. Det materielle retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 192, stk. 1, i TEUF.

4.3.Konklusion

Retsgrundlaget for forslaget til afgørelse bør være artikel 192, stk. 1, i TEUF sammenholdt med artikel 218, stk. 9, i TEUF.

2019/0194 (NLE)

Forslag til