A4-0104/95

Beslutning om evalueringen af Faellesskabets tredje handlingsprogram for lige muligheder for kvinder og maend og forslag til Faellesskabets fjerde handlingsprogram

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens hvidbog om europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik - en vej frem for Unionen (KOM(94)0333)

- der henviser til sin beslutning af 19. januar 1995 om hvidbogen om den europaeiske socialpolitik ((EFT C 043 af 20.02.1995, s. 63.)),

- der henviser til sin beslutning af 12. juli 1991 om Faellesskabets tredje handlingsprogram paa mellemlang sigt for lige muligheder for kvinder og maend ((EFT C 240 af 16.09.91, s. 247.)),

- der henviser til forretningsordenens artikel 148,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Kvinders Rettigheder (A4- 0104/95),

A. der henviser til, at det er noedvendigt at bygge videre paa de fremskridt, der er gjort inden for rammerne af de tre foregaaende handlingsprogrammer for lige muligheder for kvinder og maend, og at soege maader til at overvinde vanskelighederne ved at opfylde alle maalene i disse programmer,

B. der henviser til, at det i Kommissionens hvidbog om socialpolitikken erkendtes, at de tre vaesentligste maal for det fremtidige arbejde i forbindelse med lige muligheder for kvinder og maend er foreningen af betalt og ubetalt arbejde, afslutningen paa adskillelsen paa arbejdsmarkedet og stoerre kvindedeltagelse i beslutningsprocessen, og at disse maal sammen med begrebet borgerskab vil danne grundlaget for det fjerde handlingsprogram,

C. der henviser til, at det er noedvendigt at udvikle begrebet borgerskab, som er fastlagt i traktaten om Den Europaeiske Union, paa en saadan maade, at kvinder ikke blot ser sig selv som europaeiske borgere, men at de er i stand til at spille en fuldgyldig rolle som borgere,

D. der henviser til, at der i de seneste aar er sket en markant stigning i kvindernes deltagelse paa arbejdsmarkedet, selv inden for omraader, som tidligere var domineret af maend,

E. der henviser til, at fattigdom fortsat mest rammer kvinder i Den Europaeiske Union, og at alt for mange kvinder befinder sig i usikre, daarligt betalte job eller lider under virkningerne af langtidsledighed,

F. der ogsaa henviser til, at demografiske aendringer foerer til, at befolkningen i Den Europaeiske Union bliver stadig aeldre, og at mange aeldre kvinder ogsaa bliver fanget i fattigdomsfaelden,

G. der bemaerker, at der er sket en aendring i billedet af kvindernes rolle i samfundet med oeget vaegt paa de ressourcer og evner, som kvinderne tilfoerer samfundet, og som hoejner livskvaliteten,

H. der bemaerker den positive rolle, som EF-Domstolen spiller i forbindelse med fremme af lige muligheder for kvinder og maend ved at anvende traktatens artikel 119,

I. der henviser til, at der kun er sket smaa fremskridt i forbindelse med de foreslaaede direktiver om atypisk arbejde, foreningen af arbejds- og familielivet og omvendt bevisbyrde, og at der indtil nu ikke er foreslaaet en aendring af direktivet om ligebehandling af maend og kvinder med selvstaendigt erhverv; begge dele ville i hoej grad kunne forbedre kvindernes situation paa arbejdsmarkedet og i samfundet generelt;

J. der henviser til, at handlingsprogrammerne for lige muligheder for kvinder og maend er et vaesentligt middel til at fastlaegge programmet for de naeste fem aar i medlemsstaterne,

K. der henviser til, at princippet om partnerskab mellem Kommissionen, medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter, som blev indfoert med det tredje handlingsprogram, ikke altid har vaeret effektivt,

L. der navnlig henviser til, at Kommissionens informationskampagne under det tredje handlingsprogram ikke altid har vaeret direkte relevant for specifikke aktiviteter, som er gennemfoert paa lokalt, regionalt og nationalt plan,

1. paapeger betydningen af en bindende procedure for programmets gennemfoerelse og sikring af passende finansiering til gennemfoerelse af alle de aktiviteter, som er foreslaaet i programmet;

2. beklager mangelen paa kriterier for succes i det tredje handlingsprogram og kraever, at der i det fjerde program medtages klare kriterier, som kan laegges til grund ved bedoemmelsen af programmets succes;

3. mener, at «mainstreaming-politikken», som indfoertes med det tredje handlingsprogram, boer opretholdes i det fjerde handlingsprogram;

4. anmoder Kommissionen om at sikre, at de aftaler, der blev indgaaet under topmoedet paa Korfu, bliver overholdt, saaledes at der tages hensyn til koensdimensionen i struktur- og udviklingsfondene, og at de faar et retsgrundlag;

5. glaeder sig over ideen med en aarlig ligestillingsrapport, som Kommissionen allerede har fremsat;

6. glaeder sig over, at Kommissionen agter at etablere en ordning for tilsyn med gennemfoerelsen af ligestilling inden for alle omraader af EU- politikken;

7. mener, at der med henblik paa at kontrollere gennemfoerelsen af ligestilling inden for alle omraader af EU's politik boer foretages en undersoegelse gennem et samarbejde mellem institutterne for kvindestudier paa europaeiske universiteter;

8. mener, at det fjerde handlingsprogram i hoejere grad boer fokusere mere indgaaende paa faerre omraader, og mener endvidere, at de tretten emner i det tredje handlingsprogram foerte til, at ressourcerne blev spredt for meget over et for bredt omraade;

9. finder, at princippet om partnerskab mellem Kommissionen, medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter boer udvikles for at faa en praktisk betydning;

10. mener, at Kommissionen kan spille en strategisk rolle ved fastlaeggelsen af de overordnede principper paa europaeisk plan, men at regeringerne og organisationerne i medlemsstaterne bedre er i stand til at afgoere projekternes fokus og prioritet i praksis paa stedet;

11. kraever, at der kanaliseres flere ressourcer ud til de praktiske detaljer i programmerne, som gennemfoeres i medlemsstaterne, at der spredes information, og at kampagnerne med henblik paa oeget bevidstgoerelse i hoejere grad tilpasses specifikke nationale programmers behov og systematiseres med henblik paa at forbedre kendskabet til og forstaaelsen af de resultater, der er opnaaet i Faellesskabet, ogsaa dem af aeldre dato;

12. kraever en indgaaende analyse af udformningen og gennemfoerelsen af de nationale programmer, som blev indfoert i 1994 inden for rammerne af det tredje handlingsprogram, og anmoder om, at Kommissionens beretning herom forelaegges Europa-Parlamentet;

13. anmoder Kommissionen om at arbejde for indfoerelsen af en informationspligt for medlemsstaterne i ligestillingsspoergsmaal og tilskynde Unionens virksomheder til at offentliggoere detaljerede oplysninger om deres loenpraksis over for begge koen;

14. paapeger noedvendigheden af, at den allerede eksisterende lovgivning vedroerende ligestilling gennemfoeres korrekt i overensstemmelse med aanden og bogstaven i Domstolens retspraksis, og af, at Kommissionen kraever sanktioner mod medlemsstater, som ikke retter sig herefter;

15. understreger betydningen af en holdningsaendring over for kvinder og mener, at kvinders aktive deltagelse i beslutningsprocessen paa alle niveauer inden for politiske partier, faglige organisationer og arbejdsmarkedsorganisationer kan vaere en af de mest effektive maader til at opnaa dette paa; men af lige saa stor betydning er uddannelsessystemet, som ofte spiller en afgoerende rolle for skabelsen af fordomme; oplysningskampagner og seminarer er ogsaa af vital betydning, naar det drejer sig om at goere offentligheden opmaerksom paa, hvordan lige muligheder kan fremmes;

16. mener, at begrebet «fuldgyldigt borgerskab» som droeftet paa FN- konferencerne i Cairo og Wien kun kan vaere nyttigt for EU og det fjerde handlingsprogram, hvis det omfatter statsborgere fra tredjelande, der bor i Den Europaeiske Union, samt at det ydermere maa omfatte oekonomiske, politiske, sociale og kulturelle rettigheder og aktioner, og mener, at dette kan bane vejen for, at ligestilling kan blive omfattet af artikel 235 saavel som af artikel 119 i traktaten;

17. mener, at en rimelig fordeling af baade offentlige og private opgaver er en noedvendig forudsaetning for virkeliggoerelsen af fuldgyldigt borgerskab for baade kvinder og maend;

18. anmoder Kommissionen om at soege nyskabende veje med hensyn til foreningen af privat- og arbejdslivet og om at fremme disse i forbindelse med aktiviteterne i det fjerde handlingsprogram;

19. opfordrer Kommissionen til at fremme foranstaltninger og aktioner, der sigter mod at faa arbejdsmarkedets parter, fagforeningerne og arbejdsgiverforeningerne til at fremme positive aktioner inden for deres foreninger og inden for virksomhederne baade i den private og i den offentlige sektor med henblik paa at sikre kvindelige ansoegere adgang til ledige stillinger, hvor kvinder er underrepraesenteret;

20. understreger noedvendigheden af, at der i det fjerde handlingsprogram sker en prioritering af foranstaltninger og aktioner, der sigter mod at daekke behovene hos risikogrupper saasom familier med kun en foraeldrepart og kvinder, der baerer en dobbelt byrde, som f.eks. aeldre kvinder, flygtninge og indvandrerkvinder og deres boern;

21. anmoder alle EU-institutionerne om at foreslaa og indfoere positive saerforanstaltninger over for deres eget personale;

22. foreslaar, at arbejdstilsynets inspektoerer specialiseres inden for ligestillingsspoergsmaal;

23. mener, at ansvaret for det fjerde handlingsprograms gennemfoerelse maa ligge hos den arbejdsgruppe, Kommissionen har nedsat for at fremme lige muligheder for maend og kvinder, og anmoder om, at Europa-Kommissionens formand forelaegger det fjerde handlingsprogram offentligt for saaledes at understrege programmets horisontale karakter;

24. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og medlemsstaternes regeringer.