4.oprette en videnbase, der kan sikre, at eksisterende og nye former for brug af onlinemiljøet samt de relevante risici og følger gribes an på en passende måde, med henblik på at der udformes passende tiltag for at gøre onlineverdenen sikker for alle brugere.

3.skabe et sikrere miljø ved at bringe interessenterne, også børnene, sammen og ved at fremme selvregulerende initiativer

Med et budget på 55 mio. EUR samfinansierede programmet projekter i medlemsstaterne, Island, Norge og Serbien (gennem et aftalememorandum), og det ydede begrænset finansiering til Rusland med henblik på deltagelse i europæiske netværksaktiviteter. Hovedmålene, der fremgår af følgende aktionslinjer, har til formål at:

Denne rapport vedrører den endelige evaluering af Safer Internet-programmet 2009-2013 og har til formål at vurdere programmet for så vidt angår relevans, effektivitet og produktivitet samt dets bredere indvirkninger og bæredygtighed. I artikel 5 i afgørelsen om programmet fastslås det, at Kommissionen evaluerer den måde, hvorpå projekterne er blevet gennemført og deres indvirkning, med henblik på at vurdere hvorvidt målene er nået, og at Kommissionen fremlægger en endelig evalueringsrapport ved slutningen af programperioden. Evalueringen vil ligeledes give stof til henstillinger, der skal tjene som input til den fremtidige Safer Internet-politik og til opfølgning af programmet ved hjælp af den digitale struktur for sikrere internettjenesteydelser, der blev gennemført under Connecting Europe-faciliteten.

Denne rapport præsenterer resultaterne af evalueringen af programmet Safer Internet 2009-2013, i det følgende benævnt "programmet". På baggrund af denne evaluering, der viser, at hovedmålene er nået, konkluderer Kommissionen, at programmet har været en succes. Programmet var yderst relevant for så vidt angår de problemer, der blev behandlet og de interessenter, der var involveret, og tilpassede sig godt til den teknologiske udvikling og problemer undervejs. Det påviste, at EU’s indgriben både var nødvendig og effektiv for så vidt angår resultaterne. Nogle af de vigtigste succesfaktorer er aktiviteternes paneuropæiske dimmension, oprettelsen af Safer Internet-centre i alle medlemsstater og det tætte samarbejde mellem de forskellige interessenter.

92 % af budgettet samfinansierede projekter under aktion 1 og 2 (Det europæiske netværk af Safer Internet-centre og koordineringen heraf), 5 % finansierede projekter vedrørende oprettelse af en videnbase, og 2 % blev øremærket til den tredje aktion. Den genemsnitlige samfinansieringsrate var 73 % og den gennemsnitlige varighed var 26,5 måneder.

Sammenlignet med de tidligere Safer Internet-programmer er anvendelsesområdet blevet udvidet, så programmet nu omfatter nye onlineteknologier, dækning af skadeligt indhold og skadelig adfærd og oprettelse af en videnbase på området. Den vigtigste mekanisme, der blev brugt til implementeringen af programmet, var årlige arbejdsprogrammer, der opstillede prioriteter, aktioner og finansieringsinstrumenter for hvert år. Samfinansieringen af projekterne, der blev udvalgt på baggrund af indkaldelser af forslag, resulterede i en bred vifte af projekter, der havde til formål at skabe et sikrere onlinemiljø for børn. Projekterne blev suppleret med ikke-finansierede aktiviteter lige fra støtte til Et Sikrere Internet-dagen og organisering af Forummet for et Sikrere Internet over støtte til selvregulering i branchen og internationalt samarbejde.

Henstillingerne i midtvejsevalueringen af programmet fra 2011 blev indarbejdet i den fortsatte implementering af programmet. Disse omfattede bl.a. jævnligt at gå i dialog med de unge ved hjælp af forskellige aktiviteter, udvide dækningen af rådgivningslinjer og initiativer til støtte for selvregulering, herunder CEO-koalitionen, der tilsigter at gøre internettet til et bedre sted for børn, og som blev bevaret.

Mere præcist samfinansierede programmet Safer Internet-centre i alle EU’s medlemsstater, Island, Norge, Serbien og Rusland. Safer Internet-centrene gennemførte oplysningskampagner, og de drev rådgivningslinjer, hvor børn og forældre kunne få støtte og rådgivning vedrørende onlinerelaterede spørgsmål. Informationscentrene rådgivningslinjerne tilhører Insafe-netværket. I de fleste lande omfatter centrene også hotlines, hvis hovedopgave er at modtage rapporter fra offentligheden om materiale vedrørende seksuelt misbrug af børn, og hvis dette materiale viser sig at være ulovligt, kontakte de retshåndhævende myndigheder og den udbyder, der hoster indholdet, så det kan blive fjernet. Disse hotlines koordineres af Sammenslutningen INHOPE. Under aktionen for bekæmpelse af ulovligt indhold samfinansierede programmet ligeledes initiativer, der havde til formål at støtte retshåndhævelsesmyndighederne i kampen mod materiale vedrørende seksuelt misbrug af børn. Disse aktiviteter har på deres side støttet medlemsstaterne i at overholde deres forpligtelser om forebyggelse af seksuelt misbrug af børn og fjernelse af materiale vedrørende seksuelt misbrug af børn i medfør af direktivet om bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn samt deres forpligtelse under den globale alliance mod seksuelt misbrug af børn på nettet .

For at forberede opfølgningen på programmet finansierede det et pilotprojekt, der gjorde det muligt for Safer Internet-centrene at dele ressourcer, tjenesteydelser og bedste praksis. Der blev ligeledes oprettet en database, der øger de etablerede hotlines' kapacitet til at identificere og analysere rapporter om materiale vedrørende seksuelt misbrug af børn. Ved revisionen af dette projekt blev det konstateret, at Insafe-/INHOPE-netværkene bliver konsolideret mere og mere i hele EU, og at deres indvirkning er uomtvistelig. Projektet fik ry for at have spillet en afgørende rolle i arbejdet for at opnå et sikrere internet både i og uden for Europa, og dette skyldes delvis den generelle, gode udbredelse, der har gjort projektet til et referencepunkt på området.

Under den tredje aktion, "fremme af et sikrere miljø", støttede programmet selvregulerende aftaler, hvilket har fremmet øget brug af sikkerhedspraksis på websteder og udstyr, der anvendes af børn. Onlineteknologierne udvikles med rivende hast, og selvregulering i branchen anses for at være den tilgang, der er mest effektiv, hvis vi skal reagere hurtigt på den nye udvikling inden for børns anvendelse af teknologi og de risici, der er forbundet hermed. Onlinebranchen har reageret positivt på Kommissionens initiativer og andre fælles aktiviteter. Det nyeste eksempel er koalitionen CEO-koalitionen, der tilsigter at gøre internettet til et bedre sted for børn, og som indbød 31 virksomheder fra hele værdikæden og hele verden til at deltage i næstformand Neelie Kroes' samarbejdsinitiativ. Dette bygger videre på programmets tidligere støtte til selvreguleringsinitiativer, som branchen har iværksat på EU-plan.

Civilsamfundet blev inddraget ved hjælp af aktioner såsom nationale ungdomspaneler og også ved hjælp af den finansiering, der blev givet til eNACSO-netværket for NGO’er, der beskæftiger sig med børns velfærd. Formålet med dette netværk var at udvikle en samordnet tilgang ved at dele erfaringer og udvikle fælles strategier med henblik på at sikre, at der bliver taget mere hensyn til børns behov i de nationale, europæiske og internationale drøftelser af onlinesikkerhed.

Vidensudvikling er af afgørende betydning, når der skal udvikles holdbare politiske tilgange, især på dette område, der ændrer sig så hurtigt, og øget viden om unge menneskers brug af nye medier og teknologier var et centralt mål for arbejdet under programmet. Programmet støttede netværket EUKidsonline, hvis aktiviteter har vist sig at være afgørende som kilde til nøjagtige analyser af tendenser og som input til fremtidig forskning og politiske prioriteter. Desuden blev der givet støtte til en bred vifte af forskningsprojekter, der dækkede en lang række emner. Ud over at højne forskningsprofilen for spørgsmål vedrørende et sikrere internet, blev den udviklede viden tilføjet til videnbasen om alle programmets aktiviteter.

Programmet har ligeledes finansieret en række undersøgelser med henblik på at indsamle information, navnlig SIP BENCH-undersøgelsen og en undersøgelse om sikrere internet-politikker og indikatorer i medlemsstaterne. Det overordnede formål med sidstnævnte rapport var at forbedre forståelsen af de nuværende nationale politikker og aktioner samt udforme et bæredygtigt værktøj, der skulle gøre det muligt at identificere og dele bedste praksis.

Den europæiske strategi for et bedre internet for børn har siden lanceringen i 2012 været et centralt referencedokument for de aktivititer, der er blevet iværksat under programmet. Strategien opstiller en omfattende tilgang ved hjælp af fire indsatsområder: fremme af onlineindhold af høj kvalitet for unge mennesker, øget bevidstgørelse og myndiggørelse, et sikkert onlinemiljø for børn og bekæmpelse af seksuelt misbrug og seksuel udnyttelse af børn. Programmet bidrog til aktioner under hvert enkelt område ved hjælp af: fremme af positivt indhold ved hjælp af nationale og europæiske konkurrencer, udvikling og deling af oplysningsressourcer og fremme af bedste praksis, hotlines og uddannelse med henblik på håndtering af materiale vedrørende seksuelt misbrug af børn.

3.Evalueringsmål og metode

Den endelige evaluering undersøgte gennemførelsen af programmet for så vidt angår relevans, effektivitet og produktivitet og vurderede programmets bredere indvirkning og bæredygtighed samt EU-merværdien og sammenhængen, der blev vurderet som dele af de nævnte kriterier. Denne evaluering er kvalitativ og omfatter begrænset kvantitiv information, men der findes flere data i den eksterne evalueringsrapport. Kommissionen vil indarbejde resultaterne af denne evaluering i den videre udvikling af politikker og aktioner.

For at kunne overveje programmets relevans blev spørgsmålene i evalueringen koncentreret om, hvorledes de problemer, der blev behandlet under programmet, udviklede sig, og hvad der blev gjort under programmet for at reagere på denne udvikling samt aktionernes relevans og deres merværdi for de vigtigste målgrupper.

Programmets effektivitet blev evalueret ved hjælp af spørgsmål om den generelle tilfredshed med gennemførelsen, aktiviteternes effektivitet samt finansieringens tilstrækkelighed og løftestangseffekt.

Hvad angår produktiviteten så man på, i hvilken grad programmet har bidraget til at beskytte børn online og det bredere digitale miljø, hvorvidt det ville have været muligt at gennemføre de samme aktiviteter eller opnå de samme resultater ved hjælp af andre mere produktive midler eller uden programmet og hvilke forbedringer, der kan foretages i eventuelle opfølgningsaktioner.

Hvad angår indvirkning og bæredygtighed så man på vidnesbyrd om indvirkningernes bæredygtighed, hvorvidt ændringerne ville være sket uden EU-finansiering, hvad der kunne have været brugt som alternativ finansiering og andre supplerende eller overlappende nationale eller EU-programmer.

Den eksterne evaluering anvendte en række dataindsamlingsværktøjer med henblik på indsamling af oplysninger til brug i denne rapport. Dataindsamlingsfasen omfattede en undersøgelse, der var rettet mod projektdeltagere i programmet, og en, der var åben for en bredere vifte af interessenter, der repræsenterede alle de relevante interessentgrupper – branchen, de offentlige myndigheder, udddannelsessystemet og NGO'erne.

Disse undersøgelser blev suppleret med et interviewprogram med halvstrukturerede interviews med interessenter lige fra embedsmænd fra Kommissionen og projektstøttemodtagere til eksterne aktører såsom branchen, forskere, medlemsstater og repræsentanter for de retshåndhævende myndigheder. Endelig blev der udarbejdet case-undersøgelser, der kastede lys over forskellige former for samarbejde hvad angår et sikrere internet i fire medlemsstater.

Desuden blev der udarbejdet en analyse af de endelige revisionsrapporter vedrørende projekterne, som fokuserede på i hvilken grad målene er blevet nået, og hvilke indvirkninger, de har haft.

3.1.Begrænsninger – resultaternes pålidelighed