EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING  
af 10. maj 2012  
om Den Europæiske Revisionsrets særberetninger i forbindelse med decharge for 2010 for 
Kommissionen  
EUROPA-PARLAMENTET,  
— der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010 (  1 ), 
— der henviser til Den Europæiske Unions årsregnskaber for regnskabsåret 2010 (KOM(2011) 473 — C7- 
0256/2011) (  2 ), 
— der henviser til Revisionsrettens årsberetning om budgetgennemførelsen i regnskabsåret 2010, med 
institutionernes svar (  3 ) og til Revisionsrettens særberetninger,  
— der henviser til Revisionsrettens erklæring (  4 ) om regnskabernes rigtighed og de underliggende trans ­
aktioners lovlighed og formelle rigtighed for regnskabsåret 2010, jf. artikel 287 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde,  
— der henviser til sin afgørelse af 10. maj 2012 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske 
Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen (  5 ) og til sin beslutning 
med bemærkninger, der udgør en integrerende del af afgørelsen,  
— der henviser til Revisionsrettens særberetning udarbejdet i henhold til artikel 287, stk. 4, andet afsnit, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,  
— der henviser til Rådets henstillinger af 21. februar 2012 om decharge til Kommissionen for gennem ­
førelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010 (06081/1/2012 — C7- 
0053/2012),  
— der henviser til artikel 17, stk.1, i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 317, 318 og 319 i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde samt Euratomtraktatens artikel 106a,  
— der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen 
vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (  6 ), særlig artikel 55, 145, 146 og 147,  
— der henviser til forretningsordenens artikel 76 og bilag VI,  
— der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0102/2012),  
A. der henviser til, at Kommissionen i henhold til artikel 17, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union 
gennemfører budgettet og forvalter programmerne og i henhold til artikel 317 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde, gør dette på eget ansvar i samarbejde med medlemsstaterne og i 
overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning,DA L 286/68 Den Europæiske Unions Tidende 17.10.2012  
( 1 ) EUT L 64 af 12.3.2010.  
( 2 ) EUT C 332 af 14.11.2011, s. 1.  
( 3 ) EUT C 326 af 10.11.2011, s. 1.  
( 4 ) EUT C 332 af 14.11.2011, s. 134.  
( 5 ) Vedtagne tekster, P7_TA(2012)0153 (Se side 31 i denne EUT).  
( 6 ) EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.
B. der henviser til, at Revisionsrettens særberetninger giver oplysninger om problematiske spørgsmål i 
forbindelse med anvendelsen af bevillinger, som derved er nyttige for Parlamentet ved udførelsen af dets 
rolle som dechargemyndighed,  
C. der henviser til, at dets bemærkninger til Revisionsrettens særberetninger udgør en integrerende del af 
Parlamentets ovennævnte afgørelse af 10. maj 2012 om decharge for gennemførelsen af Den Europæ ­
iske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen,  
Del I: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 7/2010 med titlen »Revision vedrørende 
proceduren for regnskabsafslutning«  
1. glæder sig over særberetning nr. 7/2010 om proceduren for regnskabsafslutning inden for landbrugs ­
politikken på grund af dens grundlæggende betydning for kvaliteten af Kommissionens oplysninger til 
Europa-Parlamentet i forbindelse med dechargeproceduren;  
2. mener, at hovedkonklusionen i særberetning nr. 7/2010 er bemærkningerne om efterfølgende korrek ­
tioner af regnskaberne i form af overensstemmelsesbeslutninger, på trods af at Parlamentet i mellem ­
tiden allerede har meddelt decharge og af den deraf følgende udvanding af de oplysninger, der er givet 
i forbindelse med dechargeproceduren;  
3. er bevidst om, at den eneste mulige fuldstændige løsning ville være at gå over til et andet kontrol ­
system for landbrugspolitikken, hvilket kun ville kunne lade sig gøre med væsentligt større belast ­
ninger for modtagerne og forvaltningsmyndighederne til følge;  
4. koncentrerer sig derfor i sine henstillinger om muligheder for forbedringer inden for det eksisterende 
system; henviser også i sin vurdering af dette systems faktiske effektivitet til Revisionsrettens særbe ­
retning nr. 8/2011 med titlen »Inddrivelse af uretmæssige udbetalte beløb under den fælles landbrugs ­
politik« og fremhæver Revisionsrettens kritik af, at systemet som helhed ikke giver mulighed for at 
sætte tal på uretmæssigt udbetalte betalinger til landbrugsbedrifter;  
5. tilslutter sig Revisionsrettens krav om en reform af proceduren for regnskabsafslutning med henblik 
på: 
— at afkorte proceduren for finansielle korrektioner med præcise frister og trindelte indsigelsespro ­
cedurer  
— at skabe en klar forbindelse mellem inddrevne beløb og de faktiske uretmæssige udbetalinger og 
udelukke muligheden for »forhandlinger« om størrelsen af de finansielle korrektioner, da der er tale 
om en egentlig inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, og ikke om en »sanktion«;  
6. anser det af hensyn til den årlige dechargeprocedures troværdighed og for at beskytte Unionens 
økonomiske interesser for nødvendigt at indføre forbedringer i det nuværende system, og insisterer 
på, at Kommissionen i forbindelse med dechargeproceduren oplyser:  
— hvilke udgiftsbeløb, udgiftsområder og udgiftsår, der evt. endnu kan kontrolleres, og hvilke mini ­
male og maksimale korrektioner der i denne forbindelse kan foretages for hvilke medlemsstater  
— hvilke overensstemmelsesbeslutninger der vedrører hvilke regnskabsår, og hvordan denne beslut ­
ning ændrer tallene for regnskabsår, som der allerede er meddelt decharge for  
— et præcist skøn over hvor mange nødvendige korrektioner, der ikke bliver foretaget i forbindelse 
med overensstemmelsesproceduren, og hvor mange korrektioner der ikke kan foretages på grund 
af 24-måneders-reglen for overensstemmelsesbeslutninger;DA 17.10.2012 Den Europæiske Unions Tidende L 286/69
7. anerkender de foranstaltninger, som Kommissionen har truffet for at opnå større pålidelighed i de 
oplysninger fra medlemsstaternes kontrolmyndigheder, som ligger til grund for regnskabsafslutnin ­
gerne; henleder opmærksomheden på Revisionsrettens opsigtsvækkende konklusion, at de fleste af 
disse myndigheder imidlertid ikke er i stand til at gennemføre Kommissionens foranstaltninger; kræver 
derfor yderligere initiativer fra Kommissionens side for at uddanne medlemsstaternes forvaltnings ­
myndigheder; opfordrer Kommissionen til at give struktureret støtte til og fremme informations ­
udvekslingen mellem betalingsorganer og godkendelsesorganer via deres netværker og seminarer, at 
formidle bedste praksis og udarbejde fælles løsninger på retslige spørgsmål gennem fortolkning; anser 
også risikobaserede kontroller for absolut nødvendige for godkendelsesorganerne;  
8. anser yderligere forbedringer af revisionserklæringerne, der fremsættes af direktørerne for betalings ­
organerne og af godkendelsesorganerne for en essentiel foranstaltning til at fremme ansvarligheden; 
opfordrer til et system til belønning for korrekte erklæringer og sanktioner for urigtige, især i forbin ­
delse med konstaterede, men ikke tidligere erklærede systematiske fejl;  
9. kræver en systematisk informationsstrøm fra de udførende forvaltninger på laveste niveau til Kommis ­
sionen, så vanskeligheder ved det praktiske arbejde kan indgå i forenklede lovtekster og fortolkningen 
af dem; opfordrer Kommissionen til at sikre, at nationale betalingsorganers og godkendelsesorganers 
embedsmænd ikke udsættes for sanktioner af deres nationale myndigheder og deres direktører, hvis de 
indberetter korrektioner til Kommissionen;  
10. opfordrer Kommissionen til at lade betalingsorganer og godkendelsesorganer indgå, hvor der er en 
stor udskiftning af personalet, i en risikobaseret revision og vedføje en meddelelse til dechargemyn ­
digheden i årsberetningen; fastholder, at der skal foretages en analyse af revisionserklæringernes 
rigtighed og en opgørelse over fejl opdelt på medlemsstater med angivelse af de vigtigste fejlkilder 
til dechargemyndigheden;  
11. opfordrer til en revision af de metoder, der ligger til grund for overensstemmelsesbeslutningerne, en 
hurtigere inddragelse af ekspertgruppen med henblik på tvistbilæggelse og en målrettet anvendelse af 
selve tvistbilæggelsen;  
12. henstiller til, at de i punkt 6 forlangte tal indarbejdes i et særligt afsnit i den årlige dechargebeslutning 
og sættes til afstemning på plenarmødet;  
Del II: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 13/2010 med titlen »Er det nye euro ­
pæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument blevet iværksat som planlagt, og opnår 
det resultater i Sydkaukasus (Armenien, Aserbajdsjan og Georgien)?«  
13. glæder sig over Revisionsrettens revision og anbefalingerne heri; udtrykker dyb bekymring over 
revisionens konklusioner, som afdækker alvorlige problemer ved Kommissionens gennemførelse af 
det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (ENPI);  
14. er dybt bekymret over de svagheder i programmeringsprocedurerne, som revisionen har afsløret; 
opfordrer Kommissionen til at følge Revisionsrettens anbefalinger ved at rationalisere procedurerne, 
styrke forbindelsen mellem de strategiske programdokumenter (handlingsplanerne for den europæiske 
naboskabspolitik, landestrategidokumenterne og de nationale vejledende programmer) og gøre 
timingen af disse dokumenter mere sammenhængende med henblik på at stille nabolandene et 
stadig tættere forhold til Unionen i udsigt;  
15. finder Kommissionens anvendelse af budgetstøtte inden for ENPI uacceptabel, da den, uden en 
detaljeret evaluering af de forskellige bistandsformers effektivitet, betragter dette som den foretrukne 
bistandsform i de tre lande; understreger i denne forbindelse, at sektorspecifik budgetstøtte ofte 
medfører lav synlighed og svingende motivation hos regeringerne og er dybt bekymret over Revisions ­
rettens konklusion om, at et områdes egnethed til sektorspecifik budgetstøtte blev en vigtig faktor iDA L 286/70 Den Europæiske Unions Tidende 17.10.2012
forbindelse med beslutningen om støtte i de årlige handlingsprogrammer fra 2007; opfordrer indtræn ­
gende Kommissionen til at følge Revisionsrettens anbefaling om større selektivitet i forbindelse med 
valg af sektorspecifik budgetstøtte ved at overveje alle tilgængelige muligheder under ENPI og udvikle 
en mere balanceret anvendelse af de forskellige værktøjer; fremhæver behovet for at øge ngo'ers og 
den private sektors adgang til støtte i modtagerlandene;  
16. er bekymret over revisionens konklusion om, at programmeringen og tilrettelæggelsen af støtten ikke 
var tilstrækkeligt understøttet af en struktureret dialog med modtagerlandene, da dialogen primært 
blev styret fra Kommissionens hovedsæde, hvilket begrænsede en direkte meningsudveksling til få 
dages besøg i modtagerlandet, med utilstrækkelig dokumentation i rapporterne om, hvad der blev 
drøftet; er af den opfattelse, at tilbud om sektorspecifik budgetstøtte til et olieproducerende og olie ­
eksporterende land med henblik på øget anvendelse af vedvarende energi bestemt ikke kan være en 
stærk motivationsfaktor for regeringen; opfordrer Kommissionen til at træffe de nødvendige foranstalt ­
ninger for at styrke denne dialog;  
17. opfordrer Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten til at overveje Revisionsrettens anbefaling om at 
sørge for tilstrækkelig personalestøtte, også ude på stedet, fra bl.a. eksperter i budgetstøtte, og til at 
bidrage til at styrke de overordnede rammer om modtagerlandenes statsadministration ved hjælp af 
foranstaltninger, der supplerer Twinning-redskabet;  
18. glæder sig over det af Kommissionen gennemførte pilotprojekt, som indebærer resultatorienteret 
overvågning, der er skræddersyet udelukkende til foranstaltninger inden for sektorpolitiske støttepro ­
grammer, og forventer en evalueringsrapport vedrørende den merværdi, som projektet har medført for 
de tre lande;  
Del III: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 14/2010 med titlen »Kommissionens 
forvaltning af systemet for veterinærkontrol af importeret kød efter reformen af 
hygiejnelovgivningen i 2004«  
19. glæder sig over Revisionsrettens særberetning, svaret fra Kommissionen og rapporten fra Kommis ­
sionen om effektiviteten af og konsekvensen i sundheds- og plantesundhedskontrollen i forbindelse 
med import af fødevarer, foder, dyr og planter (KOM(2010)0785);  
20. støtter Revisionsrettens anbefalinger om at optimere Kommissionens tiltag i forbindelse med dens 
kontrol- og koordineringsfunktion;  
21. kræver forbedringer navnlig på følgende områder, som bidrager til en bedre fødevaresikkerhed i 
forbindelse med importerede kødvarer og dermed til bedre beskyttelse af de europæiske borgere 
mod skadelig fødevareimport, samtidig med at det understreges, at de af Revisionsrettens anbefalinger, 
som ikke er nævnt eksplicit i litra a)-e), ikke bør nedprioriteres:  
a) opfordrer med hensyn Revisionsrettens anbefaling nr. 1 Kommissionen til at tilstræbe en udligning 
af den forskellige behandling af medlemsstaterne i tredjelande og gøre noget ved de deraf følgende 
diskriminerende konkurrencemæssige ulemper  
b) opfordrer med hensyn til Revisionsrettens anbefaling nr. 3 Kommissionen til at instruere medlems ­
staterne i at udnytte de eksisterende informationssystemer mere effektivt og knytte dem tættere 
sammen for at sikre en bedre koordinering mellem grænsekontrolsteder og toldmyndighederDA 17.10.2012 Den Europæiske Unions Tidende L 286/71
c) opfordrer med hensyn til Revisionsrettens anbefaling nr. 4 Kommissionen til at bistå medlems ­
staterne i forbindelse med udarbejdelse, gennemførelse og evaluering af de nationale kontrolplaner; 
mener, at der under behørig hensyntagen til nærhedsprincippet bør fastlægges et grundlæggende 
sæt af analyser, som afdækker de mest almindelige hormonrester (bl.a. anabolika), og/eller miljø ­
forurenende stoffer (bl.a. dioxiner og tungmetaller) etc., og at anvendelse af disse analyser gøres 
obligatoriske; mener, at der som et første skridt kunne tilstræbes en øget bevidsthed i forbindelse 
med programmet »Bedre uddannelse for sikrere fødevarer« for at gøre de kompetente myndigheder 
i medlemsstaterne opmærksomme på problemet; mener, at det desuden bør tilstræbes at kontrol ­
lere, at gebyrbestemmelserne overholdes  
d) opfordrer med hensyn til Revisionsrettens anbefaling nr. 7 Kommissionen til at forelægge Europa- 
Parlamentet og Rådet et forslag, der åbner mulighed for retlige skridt mod medlemsstater, som 
regelmæssigt og over en længere periode overtræder forordning (EF) nr. 882/2004 (  1 ) og dermed 
bringer de europæiske borgeres sikkerhed i fare  
e) opfordrer med hensyn til Revisionsrettens anbefaling nr. 8 Kommissionen til at harmonisere 
gennemførelsen af forstærkede kontroller og finde en præcis og klar formulering af bestemmel ­
serne, som omhandler forstærkede kontroller på grænsekontrolstederne; opfordrer endvidere 
Kommissionen til at overveje et obligatorisk antal laboratorieundersøgelser for medlemsstaterne i 
forbindelse med vareundersøgelser på grænsekontrolsteder;  
22. bemærker, at europæiske kød- og fødevareproducenter skal opfylde høje produktions- og kvalitets ­
standarder; er yderst bekymret over, at disse produktionsstandarder ikke skal gælde for producenter i 
tredjelande, som eksporterer til EU, hvilket Revisionsretten også konstaterede; opfordrer Kommis ­
sionen til at tage denne problematik op og omgående forelægge Europa-Parlamentet og Rådet 
forslag til, hvordan de negative konsekvenser for de europæiske kød- og fødevareproducenters konkur ­
renceevne kan modvirkes;  
Del IV: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 1/2011 med titlen »Har dekoncentre ­
ringen af Kommissionens forvaltning af bistand til tredjelande fra hovedsædet til 
delegationerne ført til bedre bistandslevering?«  
23. glæder sig over Revisionsrettens meget omfattende og analytiske beretning og over den udmærkede 
timing for vurderingen af resultaterne af dekoncentreringen;  
24. stiller sig positivt til Revisionsrettens konklusioner om, at dekoncentreringen helt klart har resulteret i 
en hurtigere levering, forbedringer i bistandskvaliteten og en bedre finansiel forvaltning af bistanden;  
25. tilskynder Kommissionen til at supplere kriterierne og styrke procedurerne til vurdering af de finansie ­
rede projekters kvalitet med henblik på at højne bistandskvaliteten og yderligere at nedbringe antallet 
af projekter, der ikke fungerer; understreger, at Europa-Parlamentet tillægger bistandsudgifternes effekt 
den allerstørste betydning;  
26. opfordrer Kommissionen til at overveje at fremme lokale høringer, hvor dette er muligt, når den skal 
træffe afgørelser om bistandsprojekter og overvåge deres fremskridt;  
27. forventer, at Kommissionen træffer alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at overvinde 
svaghederne i overvågnings- og kontrolsystemerne, især i EU-delegationerne;DA L 286/72 Den Europæiske Unions Tidende 17.10.2012  
( 1 ) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på 
verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes 
(EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1).
28. udtrykker bekymring over de vedvarende problemer med det personale, der tager sig af bistands ­
politikken; mener, at problemerne med den store udskiftning af personale i Generaldirektoratet for 
Udvikling og Samarbejde — EuropeAid og manglen på personale med tilstrækkelige kvalifikationer i 
EU-delegationerne bør løses snarest; mener, at Kommissionen, hvor det er relevant, bør samarbejde 
med EU-Udenrigstjenesten med henblik på at sikre tilstrækkelig personalekapacitet til at håndtere 
bistandsforvaltningen i EU-delegationerne; forventer, at Kommissionen fremlægger en detaljeret 
rapport inden udgangen af 2012, hvori der opstilles og indføres foranstaltninger til udbedring af 
disse svagheder;  
29. opfordrer Kommissionen til at kræve, at EU-delegationerne systematisk foretager tekniske og finansi ­
elle overvågningsbesøg på projekterne, og at de i højere grad fokuserer det interne rapporterings ­
system på de resultater, der opnås gennem bistandsaktiviteterne;  
30. opfordrer Kommissionen til med EU-delegationernes aktive deltagelse at analysere og kortlægge 
mulighederne for at styrke bistandsprogrammerne i partnerlandene ved at inddrage EIB og europæiske 
nationale og internationale institutioner, der finansierer udviklingsbistand;  
Del V: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 2/2011 med titlen »Opfølgningen på 
særberetning nr. 1/2005 om forvaltningen af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse 
af Svig«  
31. opfordrer indtrængende Kommissionen til at gennemføre anbefalingerne i særberetning nr. 1/2005 
uden yderligere forsinkelser, idet kun to ud af de 14 anbefalinger, som Kommissionen har accepteret, 
til dato er gennemført til fulde; forventer at blive holdt nøje underrettet om de fremskridt, der gøres i 
gennemførelsen af de resterende 12 anbefalinger;  
32. glæder sig over, at Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) i højere grad gør brug af 
sine undersøgelsesbeføjelser, f.eks. ved at udføre kontrol på stedet og foretage interviews og ved at 
fokusere på mere alvorlige og indviklede sager; værdsætter, at OLAF's elektroniske sagsbehandlings ­
system anvendes fuldt ud, og at der indføres et system til overvågning af tidsforbrug, men beklager, at 
den gennemsnitlige sagsbehandlingstid er på mere end to år, og at sagsbehandlingen til undersøgelser i 
2009 kun udgjorde 37 % af OLAF's samlede tidsforbrug;  
33. opfordrer OLAF til at forbedre sin tidsforvaltning således, at der sikres bedre fordeling af opgaver med 
henblik på at reducere den tid, der bruges på opgaver af ikke-undersøgende karakter; er interesseret i 
at se de konkrete resultater af det ikke-undersøgende arbejde, som udgør 63 % af den samlede tid;  
34. bemærker, at Revisionsrettens særberetning nr. 2/2011 i figur 2 anfører, at »klare mål og planlægning« 
blev anset for at være det svageste aspekt i løbet af en undersøgelse; anbefaler, at der på passende vis 
fastlægges klare mål for hver undersøgelse i fremtiden med hensyntagen til, at grundlaget for enhver 
undersøgelse og dens ressourceplanlægning er klare mål;  
35. bemærker, at ifølge Revisionsrettens særberetning nr. 2/2011 er der »stadig ingen uafhængig kontrol af 
undersøgelsesakternes lovlighed ved igangværende undersøgelser, og der er heller ingen kodeks, der 
garanterer, at undersøgelsesakterne udformes efter modeller, som på forhånd er kendt« til trods for de 
erklæringer, som OLAF tidligere har fremsat; bemærker endvidere, at selv om der er en udtalt vilje i 
Kommissionens ændrede forslag til ændring af forordning (EF) nr. 1073/1999 (KOM(2011) 135) til at 
indføre en klageprocedure, vil dette ikke svare til en uafhængig kontrol af lovligheden af de enkelte 
undersøgelser og er derfor i denne henseende endnu svagere end det oprindelige forslag; minder om, 
at dette er et vigtigt krav, der også afspejles i EU-Domstolens praksis; mener derfor, at det er 
nødvendigt at sikre en sådan kontrolmekanisme, ikke blot for at beskytte de berørte personer eller 
erhvervsdrivende, men også for at beskytte OLAF's inspektørers rettigheder i forbindelse med sags ­
anlæg fra disse personer eller erhvervsdrivende; understreger også behovet for en klar beføjelse til 
OLAF i forhold til de øvrige EU-institutioner;DA 17.10.2012 Den Europæiske Unions Tidende L 286/73
36. deler Revisionsrettens opfattelse af behovet for et enkelt omfattende dokument, der tydeligt afspejler 
OLAF's resultater i de forskellige sektorer, og som gør det muligt at måle fremskridtene år for år; 
understreger vigtigheden af at skelne mellem rapporter udarbejdet til offentligheden og udarbejdet til 
internt brug; mener, at en detaljeret rapport, som er tilgængelig for offentligheden, er yderst vigtig, idet 
den vil give mulighed for en pålidelig sammenligning af OLAF's resultater gennem tiden og i de 
forskellige sektorer;  
37. beklager, at det ikke altid er muligt at evaluere resultaterne af OLAF's aktiviteter, eftersom oplysnin ­
gerne fremgår af forskellige dokumenter, som er udarbejdet med forskellige formål for øje og med 
forskellige modtagere; opfordrer indtrængende Kommissionen til at oprette et system til informations ­
formidling, som er fælles, klart og sammenligneligt, og som vil gøre det muligt at foretage en fuld ­
stændig og objektiv evaluering af OLAF's aktiviteter;  
38. understreger, at den tid, der er brugt på vurdering af indkommende oplysninger, er fordoblet siden 
2004 fra 3,5 til 7,1 måneder; mener, at fasen for en indledende vurdering bør begrænses til at påvise 
eller afvise holdbarheden af påstandene i de oprindelige oplysninger; mener, at det bør undgås at 
foretage undersøgelser i løbet af fasen for en indledende vurdering, hvilket som konsekvens ikke blot 
skaber juridisk usikkerhed, men også fordrejer statistikkerne vedrørende undersøgelsernes forskellige 
aspekter; foreslår, at der indledes en undersøgelse og gøres brug af de tilgængelige undersøgelses ­
muligheder i tilfælde af, at de oplysninger, som er indsamlet i løbet af fasen for en indledende 
vurdering, og med de retlige instrumenter, der var tilgængelige i løbet af den indledende vurdering, 
ikke gør OLAF i stand til at afgøre, hvorvidt der er grundlag for at gå videre med sagen;  
39. er enig med Revisionsretten i, at kortere undersøgelsesperioder og bedre kvalitet af de endelige 
beretninger kan bidrage til et mere effektivt sanktionssystem, der giver mulighed for inddrivelses-, 
disciplinær- og straffesager;  
40. beklager, at OLAF på trods af den i 2008 indgåede samarbejdsaftale mellem OLAF og Eurojust, ifølge 
hvilken OLAF er forpligtet til at underrette Eurojust om ethvert tilfælde, hvor der er mistanke om svig 
mellem erhvervsdrivende i mere end én medlemsstat, kun underrettede Eurojust i fire tilfælde i 2008, 
og kun i ét tilfælde i 2009, hvilket viser, at samarbejdet mellem de to myndigheder ikke fungerer, og 
opfordrer til, at der træffes enhver foranstaltning for at intensivere aktiviteterne på dette område;  
41. opfordrer indtrængende OLAF til yderligere at styrke samarbejdet med medlemsstaterne på et solidt 
retsgrundlag; støtter i denne forbindelse idéen om yderligere konsolidering af de forskellige eksiste ­
rende retsgrundlag med henblik på at styrke samarbejdet; er enig i Revisionsrettens anbefaling om, at 
der indgås aftaler med nationale undersøgelsesorganer i tilfælde af manglende specifik lovgivning med 
henblik på at klarlægge de detaljerede regler for samarbejde og udveksling af oplysninger;  
Del VI: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 3/2011 med titlen »Produktiviteten og 
effektiviteten af EU-bidrag, der kanaliseres gennem De Forenede Nationers organisa ­
tioner i konfliktramte lande«  
42. glæder sig over Revisionsrettens beretning og støtter de bemærkninger og anbefalinger, der fremgår 
heraf;  
43. anerkender, at Kommissionens samarbejde med FN giver den mulighed for at nå ud til regioner af 
verden, som den ikke ville kunne nå på egen hånd; er opmærksom på den betydelige, grundlæggende 
risiko ved at levere bistand i konfliktramte regioner; er imidlertid bekymret over projekternes produk ­
tivitet og forsinkelserne i afslutningen af dem; glæder sig over de seneste beslutninger fra bestyrelserne 
for UNICEF, UNDP, UNOPS og UNFPA om at sende interne revisionsrapporter til Kommissionen;  
44. opfordrer Kommissionen til at sikre gennemsigtighed, hvad angår EU-midler, som skal bruges af FN, i 
løbet af den årlige budgetprocedure, til at forbedre planlægningen af udgifterne i samarbejde med FN 
og til at øge hastigheden i sine interne procedurer for at opnå hurtigere resultater;DA L 286/74 Den Europæiske Unions Tidende 17.10.2012
45. er af den opfattelse, at korrekt overvågning uvægerligt forudsætter korrekt rapportering; er dybt 
bekymret over, at rapporteringen stadig er utilstrækkelig, selv om Parlamentet i flere på hinanden 
følgende dechargebeslutninger har opfordret til en forbedring af denne situation, og på trods af 
Kommissionens og FN-agenturernes talrige løfter om hurtigt at træffe de nødvendige forholdsregler; 
opfordrer indtrængende Kommissionen til inden udgangen af marts at fremlægge en handlingsplan for 
Parlamentet med klare og bindende faser, der er udformet med særligt henblik på at sikre en 
omfattende forbedring af rapporteringssystemet for alle projekter og programmer, der finansieres 
via den fælles forvaltningsmetode og uddelegeres til FN-agenturerne;  
46. opfordrer Kommissionen til, at den i forbindelse med sin finansiering af projekter sammen med andre 
donorer gennem multidonortrustfonde har kendskab til den præcise andel af projektet, som finansie ­
res; er af den opfattelse, at midlerne bør forvaltes via en separat konto for at sikre bedre kontrolme ­
kanismer; mener, at Kommissionen skal have mulighed for at afvise projektet, hvis projektspecifika ­
tionerne ikke er tilfredsstillende, og at det samme bør gælde, hvis EU's repræsentanter ikke inddrages 
tilstrækkeligt i programmets planlægningsfase;  
47. deler Revisionsrettens synspunkt om, at Kommissionens kontrol af lovlighed og formel rigtighed bør 
suppleres med hensigtsmæssige kontroller af projekternes virkning og effektivitet; opfordrer derfor 
Kommissionen til i samarbejde med EU-Udenrigstjenesten at definere klare og målbare mål og til at 
indføre hensigtsmæssige kontrolforanstaltninger; understreger i denne forbindelse betydningen af at 
opnå rimelige garantier fra gennemførelsespartnerne; minder om, at Parlamentet har krævet revisions ­
erklæringer fra gennemførelsespartnerne, og at det fastholder dette krav; anmoder Kommissionen om 
at formalisere disse erklæringer og stille dem til rådighed for Parlamentet i forbindelse med decharge ­
proceduren; deler Kommissionens interne revisionstjenestes anbefaling af, at der gennemføres forudgå ­
ende kontroller af kontrakter og betalinger for at kontrollere støtteberettigelsen af de planlagte og 
afholdte omkostninger; understreger, at drøftelserne om disse spørgsmål skal dokumenteres i sagsak ­
terne; fremhæver den interne revisionstjenestes synspunkt om, at supplerende administrationsomkost ­
ninger og andre indirekte omkostninger, som FN gør krav på, og som afholdes af EU, skal være 
veldokumenterede og velbegrundede;  
48. støtter Revisionsrettens synspunkt om at evaluere realistiske tidsplaner for projekterne på grundlag af 
de foreliggende omstændigheder med henblik på at undgå en eksplosion i tidsforbrug og omkost ­
ninger, som fastsat i den finansielle og administrative rammeaftale mellem Det Europæiske Fællesskab 
og De Forenede Nationer (FAFA); minder Kommissionen om, at den har det endelige ansvar for 
gennemførelsen af budgettet; anmoder Kommissionen om at holde Parlamentet underrettet om anven ­
delsen af de reviderede EU-FN-rapporteringsretningslinjer;  
49. opfordrer Kommissionen til at anvende en mekanisme til omkostningssammenligning for at kunne 
indkredse og undgå overfakturering og til at afvise supplerende indirekte omkostninger som følge af 
underentrepriser, hvilket Revisionsretten har konstateret i to tilfælde; anmoder Kommissionen om at 
foretage fælles undersøgelser i samarbejde med FN, hvis der hersker tvivl om projekternes trovær ­
dighed;  
50. beklager, at kun ganske få af de undersøgte projekter vedrører multidonortrustfonde; opfordrer 
Revisionsretten til at offentliggøre en særberetning, som udelukkende fokuserer på forvaltningen af 
multidonortrustfonde;  
51. opfordrer Revisionsretten til at underrette Parlamentet i tilfælde af fortsatte problemer med at få fuld 
adgang til FN-revisorernes arbejdsdokumenter i henhold til FAFA-aftalen; minder om, at Parlamentet 
har krævet, at der gives adgang til disse dokumenter; anmoder Kommissionen om at tilbageholde 
fremtidige betalinger i de pågældende sager, hvis dens tjenestegrene fortsat har problemer med at opnå 
tilstrækkelig adgang til disse dokumenter, i henhold til de specifikke bestemmelser i finansforordnin ­
gen, der er gældende i tilfælde af manglende begrundelse; opfordrer Kommissionen til i forbindelse 
med den næste dechargeprocedure at aflægge rapport til Budgetkontroludvalget om, hvordan situa ­
tionen udvikler sig, både hvad angår adgangen til revisionsrapporter og rapporternes kvalitet; anmoder 
Kommissionen om at undlade at uddelegere nye projekter og programmer til FN-agenturer, hvis disse 
foranstaltninger ikke gennemføres;DA 17.10.2012 Den Europæiske Unions Tidende L 286/75
Del VII: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 4/2011 med titlen »Revision af SMV- 
garantifaciliteten«  
52. glæder sig over denne særberetning, der er Revisionsrettens første analyse af et finansieringsinstru ­
ment; gør opmærksom på, at SMV-garantifaciliteten anses for det mest vellykkede af alle EU- 
programmer med finansielle instrumenter; forventer, at Kommissionen udtaler sig om, hvorvidt der 
har fundet nogen ændring sted vedrørende den løftestangseffekt på 1:10 af finansieringsinstrumentet, 
som var åbenbar i 2009 eller i den tabsrate på ca. 0,045 %, som Revisionsretten konstaterede i 
slutningen af 2009;  
53. anser SMV-garantifaciliteten for at være et fornuftigt program til trods for Revisionsrettens berettigede 
kritik af den manglende europæiske merværdi og den rent lokale betydning af støtten til håndvær ­
kerfirmaer og detailforretninger; opfordrer i betragtning af SMV'ernes betydning for erhvervsstrukturen 
i medlemsstaterne og hele EU til, at de 13 lande, der deltager i programmet, præsenteres og deres 
resultater belyses, fordi der deraf kan udledes konklusioner med henblik på mere præcist at målrette 
SMV-garantifaciliteten;  
54. forventer, at Kommissionen drøfter og behandler spørgsmålene om EU-merværdi og dødvægt på en 
troværdig måde, idet formålet med EU's foranstaltninger ikke kan være at indføre strukturer til rent 
nationale foranstaltninger eller at erstatte nationale foranstaltninger; mener, at denne grundlæggende 
kritik af SMV-garantifaciliteten fra Revisionsrettens side er alvorlig, såvel som Revisionsrettens bekym ­
ring over, at støttens omfang er for bredt, og at den ikke kun fokuserer på at finansiere SMV'er med 
begrænset adgang til fremmedkapital;  
55. mener, at det er nødvendigt med en åben debat om, hvordan faciliteten finansieres; påpeger nedskæ ­
ringen i 2010 på 57 300 000 EUR på budgetposten for rammeprogrammet for konkurrenceevne og 
innovation; kræver en redegørelse for, hvor mange ansatte i Kommissionen og Den Europæiske 
Investeringsfond (EIF) der beskæftiger sig med forvaltningen af denne facilitet, og hvor høje de 
respektive administrative udgifter er; kræver oplysninger om, hvor mange ansøgninger reelt afvises;  
56. noterer sig Revisionsrettens generelle bemærkninger om en forbedret, resultatorienteret gebyrordning 
for finansielle tjenesteydelser, som leveres af EIF; bemærker, at Kommissionen helt har undladt at 
reagere på dette, og forventer, at den forelægger mere specifikke oplysninger;  
57. støtter Revisionsrettens anbefalinger om:  
— at fremtidige SMV-støtteprogrammer bør baseres på en eksplicit interventionslogik  
— at resultatindikatorerne forbedres, således at det bliver muligt for Kommissionen at kontrollere, 
hvorvidt facilitetens mål nås  
— at der bør fastsættes mere specifikke mål, som bedre afspejler finansieringsinstrumentets målsæt ­
ninger, at kontrollen bør opdateres med henblik på at måle fremskridtene hen imod disse mål, og 
at der bør tages passende skridt til at minimere dødvægten;  
konstaterer med tilfredshed, at Kommissionen har accepteret ovennævnte anbefalinger, og opfordrer 
Kommissionen til at aflægge beretning til Parlamentet om de skridt, den har planlagt og/eller allerede 
har taget;  
58. støtter Revisionsrettens anbefalinger og opfordrer Kommissionen til at sikre:  
— at retsgrundlaget og forvaltningsaftalen for eventuelle fremtidige faciliteter er på plads i god tid før 
programmeringsperiodens begyndelseDA L 286/76 Den Europæiske Unions Tidende 17.10.2012
— at der i et eventuelt program til afløsning indføres et pointsystem til vurdering af de potentielle 
formidleres ansøgninger og fastsættes minimumskrav for udvælgelse;  
bemærker, at Kommissionen agter at tage disse anbefalinger under overvejelse, og opfordrer Kommis ­
sionen til at aflægge beretning til Parlamentet om sine konklusioner, og om hvorvidt der er planlagt 
nogle skridt for at imødekomme disse anbefalinger;  
Del VIII: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 5/2011 med titlen »Enkeltbetalings ­
ordningen SPS: emner, der bør tages op til behandling, for at den økonomiske 
forvaltning kan blive mere forsvarlig«  
59. glæder sig over Revisionsrettens beretning og tager med stor interesse Revisionsrettens konklusioner 
og anbefalinger til efterretning; lykønsker Revisionsretten med at have leveret en beretning om et 
relevant emne på det rette tidspunkt;  
60. mener ikke, at SPS i tilstrækkelig grad bidrager til målsætningerne for den fælles landbrugspolitik som 
fastsat i traktaten; opfordrer derfor Kommissionen til at foreslå de nødvendige ændringer i lovgivnin ­
gen, så SPS virkelig yder et maksimalt bidrag til den fælles landbrugspolitiks målsætninger; mener, at 
SPS bør forbedres, således at den målrettes bedre mod støtte til egentlige landbrugere; opfordrer Rådet 
til at støtte Parlamentet og Kommissionen i deres bestræbelser på at forbedre effektiviteten af den 
største enkeltstående europæiske støtteordning og dermed bidrage til en bedre styring af EU's skat ­
teyderes penge;  
61. mener, at der er en for høj grad af fleksibilitet (f.eks. reglerne om god landbrugs- og miljømæssig 
stand, GLM) og plads til fortolkning i de grundlæggende regler for SPS; opfordrer Kommissionen til at 
vejlede mere præcist om gennemførelsen af EU’s retsakter i medlemsstaternes nationale ret, så det 
undgås, at medlemsstaterne bøjer disse regler; mener i denne forbindelse, at Kommissionen bør have 
passende delegerede beføjelser til at lukke smuthuller og afhjælpe mangler så hurtigt som muligt;  
62. mener, at den hidtidige model har tjent sit formål og derfor bør opgives inden for den næste flerårige 
finansielle ramme; støtter Revisionsrettens anbefaling nr. 6, hvori det anbefales, at SPS-støtten skal 
baseres på de aktuelle landbrugsforhold i EU's forskellige regioner; mener endvidere, at de nuværende 
20 modeller bør reduceres med det mål at nå frem til ideelt set en enkelt fælles EU-model, som skal 
være gældende i alle medlemsstater;  
63. minder om, at det for at sikre innovation inden for landbrugssektoren er meget vigtigt, at nye 
landbrugere træder ind i sektoren; er derfor bekymret over, at Revisionsretten har konstateret, at 
nogle af de medlemsstater, som anvender SPS (5 ud af 17) ikke benytter sig af de tilgængelige 
muligheder i den nationale reserve til at lette nye landbrugeres indtræden i erhvervet for at fremme 
generationsskiftet i landdistrikterne;  
64. mener, at den nuværende SPS fungerer på en måde, som ikke formår at stimulere tilstrækkelig 
innovation i landbrugssektoren, og som desuden forhindrer en ny tilgang af aktører til sektoren;  
65. er navnlig bekymret over, at der ikke er nogen direkte forbindelse mellem SPS-støtten og landbru ­
gernes udgifter til at overholde god landbrugs- og miljømæssig stand; mener, at dette resulterer i en 
balance mellem omfanget af støtte og et bedre miljø, dyrevelfærd og fødevaresikkerhed; anerkender 
ikke desto mindre, at princippet om afkobling begrænser etableringen af en sådan sammenknytning;  
66. mener, at Kommissionen i sit forslag til den fælles landbrugspolitik efter 2013 bør sikre, at 
fordelingen af støtten mellem landbrugerne er mere ligelig;DA 17.10.2012 Den Europæiske Unions Tidende L 286/77
Del IX: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 6/2011 med titlen »Var de turismepro ­
jekter, der blev samfinansieret af EFRU, effektive?«  
67. glæder sig over Revisionsrettens konklusioner, navnlig om at alle projekterne havde positive resultater 
i den ene eller anden form, og at størstedelen havde vellykkede resultater på flere områder; bemærker 
også, at projekterne blev anset for at have gavnet den lokale økonomi og/eller bidraget til at bevare 
elementer af en regions kulturelle, historiske, kunstneriske eller miljømæssige arv;  
68. støtter Revisionsrettens konklusion om, at oprettelse eller bevarelse af arbejdspladser er centrale 
faktorer, når det gælder om at fremme en afbalanceret og varig udvikling af økonomien og beskæf ­
tigelsen;  
69. bemærker med bekymring, at der kun var fastlagt mål for 58 % af de undersøgte projekter, mens der 
for de resterende 42 % ikke var fastlagt mål for resultaterne, og der blev ikke foretaget nogen kontrol 
af resultaterne for størstedelen af de undersøgte projekter;  
70. beklager, at det er vanskeligt at vurdere, dels hvilke resultater der reelt er opnået med projekterne, dels 
omfanget af EU-merværdien, når der ikke systematisk opstilles målsætninger for projekterne med mål 
og indikatorer, og resultaterne ikke efterfølgende kontrolleres og evalueres;  
71. støtter Revisionsrettens anbefaling til forvaltningsmyndighederne om at sikre, at der fastsættes 
passende målsætninger, mål og indikatorer (f.eks. antallet af oprettede arbejdspladser, den yderligere 
tilførte turismekapacitet og stigningen i turismeaktiviteten) i støtteansøgnings- og beslutningsfaserne 
med henblik på at sikre udvælgelse af de projekter, der sandsynligvis vil være virkningsfulde, og at 
sikre evaluering af resultaterne heraf; opfordrer indtrængende Kommissionen og medlemsstaterne til at 
fremme denne praksis;  
72. støtter Revisionsrettens anbefaling, hvori Kommissionen opfordres til at foretage en evaluering af 
støtten i turismesektoren og overveje, dels om det er en omkostningseffektiv måde at støtte medlems ­
staternes bestræbelser på for at fremme økonomisk vækst, og dels om en sådan støtte ville kunne 
målrettes bedre;  
73. glæder sig over Kommissionens indsats for at forenkle EFRU-støtteproceduren med henblik på at 
minimere den administrative byrde for de projektansvarlige; opfordrer indtrængende Kommissionen til 
at rapportere om fremskridtene på dette område;  
Del X: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 7/2011 med titlen »Er støtten til miljø ­
venligt landbrug udformet og forvaltet godt?«  
74. anerkender betydningen af foranstaltningerne til fremme af miljøvenligt landbrug som et centralt 
element i EU's politikker rettet mod at begrænse landbrugets negative indvirkning på miljøet; erkender, 
at betalingerne for miljøvenligt landbrug er et middel til at »tilskynde landbrugerne og andre arealfor ­
valtere til at tjene samfundet som helhed ved indførelse eller fortsat anvendelse af produktionsmetoder, 
der er forenelige med beskyttelse og forbedring af miljøet, landskabet og dets karakteristika, naturres ­
sourcerne, jordbunden og den genetiske diversitet« (  1 ); 
75. understreger samtidig, at de offentlige udgifter bør afholdes således, at der sikres maksimal omkost ­
ningseffektivitet og mærkbare resultater; understreger det presserende behov for, at der på mest 
effektiv vis præsteres resultater med hensyn til EU-forpligtelserne (reduktion af drivhusgasemissionerne 
inden 2020, EU's 2020-biodiversitetsstrategi osv.);  
76. er bekymret over Revisionsrettens konklusion om, at politikken for miljøvenligt landbrug ikke er 
udformet og overvåget således, at der skabes mærkbare miljøforbedringer, idet målene for betalingerne 
for miljøvenligt landbrug ikke er tilstrækkeligt specifikke til, at det kan vurderes, hvorvidt de er nået, 
idet de nævnte miljøbelastninger ikke udgør en klar begrundelse for betalingerne for miljøvenligtDA L 286/78 Den Europæiske Unions Tidende 17.10.2012  
( 1 ) Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den 
Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 277 af 21.10.2005, s. 1), betragtning 35.
landbrug, og det ikke er let at overvåge resultaterne af politikken for miljøvenligt landbrug; opfordrer 
medlemsstaterne til at etablere klart målrettede landdistriktsudviklingsprogrammer og opfordrer 
Kommissionen til at vurdere disse programmer mere indgående, inden de godkendes; understreger 
med hensyn til udviklingen af landdistrikterne betydningen af et godt forvaltet europæisk evaluerings ­
netværk;  
77. glæder sig over Revisionsrettens konklusion om, at landbrugerne generelt støttes godt gennem 
passende vejledning; bemærker dog, at det er nødvendigt at forbedre udbredelsen af bedste praksis 
og feedback i forbindelse med resultaterne; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til i forbin ­
delse med dette formål at gøre bedre brug af eksisterende strukturer som f.eks. det europæiske netværk 
for landdistriktsudvikling;  
78. glæder sig over Revisionsrettens konklusion om, at landbrugerne generelt støttes godt gennem 
passende vejledning, og bemærker de mange tilfælde af bedste praksis, som Revisionsretten har 
peget på; er bekymret over, at de fleste medlemsstater ikke vurderer, hvor høj deltagelsesfrekvens 
der skal til for at sikre, at der opnås de forventede miljøvirkninger med delforanstaltningerne, og om 
støttebeløbene er tilstrækkelige til at nå dette minimumsniveau; mener, at LEADER-metoden til 
udvikling af landdistrikterne også kan anvendes til at implementere en kollektiv metode;  
79. er bekymret over de svagheder ved fastsættelsen af støttebeløb, som Revisionsretten har afdækket; 
opfordrer Kommissionen til forud for godkendelse af programmerne at sikre, at der tages behørigt 
hensyn til alle de elementer, som Revisionsretten har anført som værende nødvendige for en korrekt 
fastsættelse af støttebeløb;  
80. er bekymret over, at de fleste udgifter blev afholdt til »horisontale« delforanstaltninger, som blev 
gennemført i hele det område, programmet dækker, uden at dette altid var begrundet i programmerne 
for udvikling af landdistrikter; anser det for uacceptabelt, at medlemsstaterne kun i begrænset omfang 
målretter deres indsats eller gør brug af udvælgelsesprocedurer; mener, at det i alle tilfælde bør 
begrundes i programmerne, når indsatsen ikke målrettes;  
81. er dybt foruroliget over, at forvaltningen af politikken for miljøvenligt landbrug ikke i tilstrækkelig 
grad tager hensyn til specifikke miljømæssige behov, således at der ikke opnås fuld valuta for pengene; 
finder det uacceptabelt, at der, ifølge Revisionsrettens konklusioner, i 39 % af de kontrollerede 
kontrakter ikke fandtes nogen specifik miljøbelastning i det område, hvor kontrakten blev gennemført, 
eller at den type problemer ikke kunne påvises af medlemsstaterne; opfordrer medlemsstaterne til at 
koncentrere kræfterne om en kollektiv metode i de tilfælde, hvor dette vil sikre den ønskede miljøvirk ­
ning;  
82. understreger, at det i forbindelse med den næste programmeringsperiode er nødvendigt at målrette 
støtteordningerne til miljøvenligt landbrug til mere specifikke prioriteter for at betalingerne for miljø ­
venligt landbrug kan føre til de ønskede virkninger med hensyn til biodiversitet, bevarelse og udvikling 
af naturvenlige landbrugs- og skovbrugsmetoder og traditionelle landbrugslandskaber, vand og klima ­
ændringer;  
83. glæder sig over den strategi, der er valgt i Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets 
forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling 
af Landdistrikterne (ELFUL) (KOM(2011)0627/2), hvormed der vil blive lagt øget vægt på en fortsat 
overvågning og på resultatindikatorer for programmerne for udvikling af landdistrikter;  
Del XI: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 8/2011 med titlen »Inddrivelse af 
uretmæssige udbetalte beløb under den fælles landbrugspolitik«  
84. glæder sig over Revisionsrettens særberetning og tager dens konklusioner til efterretning; understreger, 
at Parlamentet gennem lang tid har kritiseret, at inddrivelsessystemet kun fungerer delvist; under ­
streger, at Kommissionens »bedre« tal for inddrivelser stadigvæk viser, at modtagerne beholder 60 % af 
de uberettiget udbetalte beløb; bemærker, at denne andel endda er 90 %, hvis man lægger Revisions ­
rettens tal til grund;DA 17.10.2012 Den Europæiske Unions Tidende L 286/79
85. støtter Revisionsrettens anbefalinger om, at Kommissionen bør:  
— anmode medlemsstaterne om at indberette uregelmæssigheder og øvrige inddrivelser på det tids ­
punkt, hvor opkrævningsbrevet er blevet udfærdiget  
— indføre en ensartet tidsfrist fra konstateringen af en potentiel uregelmæssighed til forkyndelsen af 
opkrævningsbrevet for debitor for at fremme harmonisering mellem medlemsstaterne og hurtig 
fremsendelse af oplysninger til OLAF  
— udstede klare og utvetydige regler i forbindelse med tilskrivning, registrering og indberetning af 
renter af udestående gæld  
— klart definere, under hvilke omstændigheder fordringer kan erklæres for uerholdelige, særlig i 
forbindelse med konkurssager  
— foretage en nøjagtig vurdering af de uberettiget udbetalte beløb pr. år til slutmodtagerne for at 
fastslå, hvor mange penge der skulle have været inddrevet hos slutmodtageren, og for at der 
ligeledes kan ske en præcis henføring af opkrævningen til det år, hvor tabet er opstået;  
86. bemærker, at inddrivelsessystemet kun vedrører en brøkdel af betalingerne, og at af de anslåede 
500 000 000 000 EUR i betalinger under den fælles landbrugspolitik, der er foretaget i løbet af de 
sidste 10 år, er 5 000 000 000 EUR (1 %) blevet inddrevet (særberetning nr. 7/2010); bemærker 
endvidere, at det derfor er dyrere at opretholde et funktionsdygtigt kontrolsystem end at betale de 
økonomiske korrektioner til Kommissionen;  
87. bemærker Kommissionens holdning om at ville tage yderligere hensyn til disse anbefalinger og 
opfordrer Kommissionen til at underrette Parlamentet om, hvilke skridt den agter at tage for at 
imødekomme disse anbefalinger;  
88. beklager, at den andel af gælden, der blev afskrevet og lagt over på EU's budget, var på 87,8 % eller 
428 900 000 EUR for perioden 2006-2009; anmoder Kommissionen om at tage en sanktionsmeka ­
nisme i brug, hvis medlemsstaterne afskriver gældsposter som uerholdelige, når dette skridt ikke er 
hensigtsmæssigt; mener, at dette kræver en klar og praktisk anvendelig definition af retningslinjerne 
uden plads til forskellige fortolkninger;  
89. støtter Revisionsrettens anbefalinger og opfordrer Kommissionen til at sikre, at  
— den måde, hvorpå gælden administreres og rapporteres i medlemsstaterne, forbedres yderligere, og 
at disse gældsposter får en ensartet behandling på tværs af alle medlemsstater  
— der i god tid udstedes retningslinjer med henblik på at håndtere vedvarende uoverensstemmelser i 
nøglebegreberne vedrørende rapportering og regnskabsaflæggelse  
— anvendelsen af 50/50-reglen revideres, især hvad angår de beløb, der potentielt undgår afregning, 
samt at samme regel bliver virkningsfuldt anvendt  
— godkendelsesorganerne gennem deres kontrol af debitorernes regnskaber i medlemsstaterne 
dækker de fremhævede risici  
— en større andel af de uberettigede udbetalinger bliver inddrevet fra modtagerne  
— opfølgningen på de gamle sager fra taskforcen for inddrivelser bliver afsluttet og behandlet ensartet 
i alle medlemsstater;DA L 286/80 Den Europæiske Unions Tidende 17.10.2012
90. tager Kommissionens præciseringer vedrørende disse anbefalinger til efterretning og opfordrer 
Kommissionen til at overveje disse forslag yderligere; opfordrer Kommissionen til at underrette Parla ­
mentet om sine konklusioner og om, hvorvidt den agter at tage skridt i anledning af disse anbefa ­
linger;  
91. glæder sig over initiativet fra OLAF om at undersøge muligheden for at ændre Kommissionens 
forordning (EF) nr. 1848/2006 af 14. december 2006 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af 
beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugspolitik, 
samt om oprettelse af et informationssystem på dette område (  1 ) for at forbedre udvekslingen og 
anvendelsen af de eksisterende oplysninger; opfordrer OLAF til at underrette Parlamentet om sine 
resultater;  
92. opfordrer til en ensartet behandling af (inddrivelsen af) udestående gæld i alle medlemsstater og 
fastholder, at der skal tages skridt til at sikre, at penge, som Unionen har til gode som følge af 
overtrædelser af EU-lovgivningen, faktisk betales tilbage, på trods af at nogle af dem lider under 
finanskrisen;  
93. konstaterer, at det beløb, der er debiteret medlemsstaterne i henhold til 50/50-reglen (2006-2009), er 
på 424 000 000 EUR, og at 58 % heraf vedrører Italien; anmoder om, at der udarbejdes en handlings ­
plan for Italien for at rette op på denne situation;  
94. minder om, at der stadig mangler gennemsigtighed med hensyn til offentliggørelse i de finansierings ­
oversigter, der forelægges Parlamentet, vedrørende de beløb, der trækkes fra medlemsstaterne (i 
realiteten skatteydernes penge), og de beløb, der reelt inddrives fra modtagerne; anmoder Kommis ­
sionen om at give Parlamentet disse oplysninger;  
95. opfordrer Revisionsretten til at offentliggøre en beretning om det samme emne inden for struktur ­
fondenes område;  
Del XII: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 9/2011 med titlen »»Har de EFRU- 
støttede e-forvaltningsprojekter været effektive?«  
96. glæder sig over Revisionsrettens særberetning og Revisionsrettens vurdering af, at de EFRU-støttede e- 
forvaltningsprojekter har bidraget til udviklingen af elektroniske offentlige tjenester;  
97. støtter Revisionsrettens anbefalinger, navnlig om at:  
— medlemsstaterne bør udvikle strategier for e-forvaltning, som er baseret på konstaterede behov, har 
klare mål og fordeler ansvaret på de instanser, der er ansvarlige for opfyldelsen af disse mål  
— forvaltningsmyndighederne bør udvælge e-forvaltningsprojekter til EFRU-støtte på basis af en 
vurdering af de sandsynlige projektomkostninger og -fordele  
— forvaltningsmyndighederne i medlemsstaterne bør sikre, at e-forvaltningsprojekter, der udvælges til 
EFRU-støtte, ikke alene fokuserer på projektoutput, men også på de ændringer i processerne eller i 
organiseringen, der er nødvendige for, at der kan drages fordel af de udviklede systemer  
— forvaltningsmyndighederne bør tilskyndes til at anvende den bedste praksis, hvilket de kan finde 
rådgivning om via f.eks. ePractice-netværket, og bør anbefale, at der anvendes en hensigtsmæssig 
projektforvaltningsmetode til e-forvaltningsprojekter, der modtager EFRU-støtte  
— Kommissionen bør opfordres til at fortsætte sine bestræbelser på at sikre, at de EU-principper og 
-anbefalinger, som fremmer transeuropæisk interoperabilitet, navnlig principperne for den euro ­
pæiske interoperabilitetsramme, tages i betragtning i de projekter, der modtager støtte fra EFRUDA 17.10.2012 Den Europæiske Unions Tidende L 286/81  
( 1 ) EUT L 355 af 15.12.2006, s. 56.
— forvaltningsmyndighederne opfordres til i forbindelse med udvælgelsen af e-forvaltningsprojekter 
at sørge for, at der er taget tilstrækkelig højde for alle væsentlige omkostninger, herunder vedlige ­
holdelsesomkostninger, i den cost-benefit-analyse, der bør underbygge finansieringsafgørelsen  
— Kommissionen opfordres til at fortsætte sine bestræbelser på at sikre, at forvaltningsmyndighe ­
derne overvåger og evaluerer projekternes resultater og effekt for at påvise, at EU-midlerne 
anvendes effektivt, og for at give vigtig feedback med henblik på at forbedre udformningen af 
fremtidige programmer;  
Del XIII: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 10/2011 med titlen »Er ordningerne 
for skolemælk og skolefrugt effektive?«  
98. minder om resultatet af den evaluering af skolemælksordningen, der blev foretaget i 1999, og om 
Revisionsrettens bemærkning om, at der ikke er sket nogen reel ændring i ordningen siden da;  
99. understreger, at det ville være spild af skatteydernes penge blot at fortsætte skolemælksordningen som 
hidtil, og at ordningen derfor bør standses, medmindre der øjeblikkelig foretages en omfattende 
reform;  
100. understreger, at kun 10 % af de skoler, der er berettiget til at deltage i skolemælksordningen, for 
øjeblikket udnytter ordningen; finder i forlængelse heraf, at medlemsstaterne har udvist tilslutning til 
programmet til trods for den lave støttesats og dets mulige »dødvægtseffekt«; opfordrer medlems ­
staterne til at indføre nationale ernæringsprogrammer for skolerne og i den forbindelse erstatte skole ­
mælks- og skolefrugtordningerne med mere målrettede foranstaltninger;  
101. er af den opfattelse, at skolemælks- og skolefrugtordningerne, hvis de videreføres, bør fungere ens med 
henblik på at lette koordineringen og skabelsen af synergi, da ordningerne har de samme mål;  
102. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til på et videnskabeligt grundlag at målrette indsatsen 
mod de børn og skoleelever, der vil have mest gavn af disse ordninger (hvad angår ernæringsbehov, 
aldersgruppe, helbredstilstand, samfundsgruppe osv.); understreger, at en målrettet indsats vil gøre det 
lettere at måle virkningen af ordningerne;  
103. mener, at produkterne bør uddeles gratis, og at det bør undgås at uddele dem i kantiner;  
104. fastholder, at uddelingen af produkter, der er omfattet af disse ordninger, skal ske som led i en 
national og/eller regional strategi, og understreger, at en sådan strategi også skal omfatte ledsagefor ­
anstaltninger (i form af uddannelses- og oplysningstiltag, der inddrager forældre og lærere);  
105. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at indføre et medfinansieringssystem for skolemælks ­
ordningen i lighed med det, der finder anvendelse på skolefrugtordningen; mener, at Kommissionen 
og medlemsstaterne kunne overveje at udvide medfinansieringen til at omfatte ledsageforanstaltninger; 
mener endvidere, at uudnyttede bevillingsrammer kunne omfordeles mellem medlemsstaterne;  
106. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at indføre effektive overvågnings- og kontrolsystemer;DA L 286/82 Den Europæiske Unions Tidende 17.10.2012
Del XIV: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 11/2011 med titlen »Er ordningen 
for geografiske betegnelser udformet, og forvaltes den på en måde, som sikrer, at 
ordningen er effektiv?«  
107. glæder sig over Revisionsrettens særberetning og noterer sig Revisionsrettens konklusioner om, at:  
— lovbestemmelserne om ordningen for de geografiske betegnelser ikke indeholder nogen mini ­
mumskrav for kontrol af produktspecifikationer og ikke behandler spørgsmål som f.eks. hvad 
kontrollen som minimum skal dække, hvor ofte den skal foretages, hvordan der skal udvælges 
til kontrol, og hvilke af de parter, der er involveret i de forskellige stadier i produktionen og 
distributionen, der skal kontrolleres  
— forordning (EF) nr. 882/2004 ikke behandler spørgsmålene om den obligatoriske karakter og form 
af den kontrol, som medlemsstaterne skal udføre for at forhindre og afsløre ikke-tilladt praksis i 
forbindelse med ordningen for geografiske betegnelser;  
108. er bekymret over, at dette ifølge Revisionsrettens revision fører til en situation, hvor medlemsstaternes 
kontrolsystemer varierer med hensyn til en række vigtige aspekter, og mener, at disse forskelle skal 
mindskes i fremtiden; noterer sig Kommissionens forslag (KOM(2010) 733), som er en del af den 
såkaldte »kvalitetspakke«; kræver, at der indføres en passende kontrolstruktur og et passende kontrol ­
system, der sikrer en konstant høj produktkvalitet for en beskyttet oprindelsesbetegnelse og en 
beskyttet geografisk betegnelse og på effektiv vis forhindrer og afslører ikke-tilladt praksis i alle 
medlemsstater; mener imidlertid, at dette ikke må føre til yderligere kontrolniveauer, fastsættelse af 
maksimale kontrolkrav og en yderligere stigning i bureaukratiet;  
109. støtter Revisionsrettens anbefaling om at medtage revisioner af medlemsstaters kontrol af ordningen 
for geografiske betegnelser i Kommissionens plan over regelmæssige revisioner i medlemsstaterne og 
anmoder Kommissionen om at handle i overensstemmelse hermed;  
110. minder om Revisionsrettens konklusion om, at proceduren for gennemgang af ansøgningerne på 
nationalt plan og i Kommissionen er langsommelig, og anmoder Kommissionen om at forenkle og 
forkorte de bureaukratiske og langsommelige registreringsprocedurer for at gøre ordningen for geogra ­
fiske betegnelser mere attraktiv for potentielle ansøgere, som for øjeblikket afskrækkes af de alt for 
tidskrævende ansøgningsprocedurer;  
111. er bekymret over, at Revisionsrettens revision viste, at forbrugerne og producenterne havde et ringe 
kendskab til ordningen for geografiske betegnelser; er også bekymret over, at de muligheder, som 
anvendes for øjeblikket, ansås for uegnede til at højne kendskabet til ordningen for geografiske 
betegnelser og for utilstrækkelige til at tilskynde producenterne til at deltage; anmoder derfor Kommis ­
sionen om grundigt at undersøge situationen, udvikle en klar strategi og fastsætte effektive foranstalt ­
ninger og måder, som retter op på det nuværende manglende kendskab til ordningen for geografiske 
betegnelser, dens produkter og logoer som f.eks. ved på eget initiativ at gennemføre kampagner, etc.;  
112. støtter Revisionsrettens anbefaling om, at der indføres en ordning for gensidig bistand, der tager 
hensyn til de særlige behov hos nationale myndigheder, der har ansvaret for ordningen for geografiske 
betegnelser;  
113. minder om, at EU's system for geografiske betegnelser skelner mellem to typer af beskyttede beteg ­
nelser: beskyttet oprindelsesbetegnelse og beskyttet geografisk betegnelse; påpeger, at disse betegnelser 
er forvirrende for forbrugerne, eftersom forskellen mellem dem ikke fremgår tydeligt; foreslår derfor 
indførelse af tydeligere indikatorer, som sætter forbrugerne i stand til at se, hvorledes de beskyttede 
betegnelser er forskellige fra hinanden, hvad angår graden og arten af forbindelse mellem et produkt 
og en geografisk region;DA 17.10.2012 Den Europæiske Unions Tidende L 286/83
114. er bekymret over de seneste pressemeddelelser om visse tredjelandes uhensigtsmæssige anvendelse og 
misbrug af geografiske betegnelser; anmoder Kommissionen om aktivt at træffe foranstaltninger til at 
beskytte produkter, som er registreret under EU's ordning for geografiske betegnelser, også inden for 
rammerne af international handel, og arbejde videre med de relevante aftaler med tredjelande;  
115. opfordrer Kommissionen til at underrette Parlamentet om resultatet af dens foranstaltninger;  
Del XV: Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 15/2011 med titlen »Sikrer Kommis ­
sionens procedurer en effektiv forvaltning af statsstøttekontrollen?«  
116. glæder sig over særberetningen og tilslutter sig generelt Revisionsrettens anbefalinger med de følgende 
bemærkninger og noterer sig, at der kun blev udvalgt otte medlemsstater til revisionen;  
117. noterer sig Revisionsrettens vurdering, at Kommissionen reagerede hurtigt og effektivt på den finansi ­
elle krise og på denne måde bidrog væsentligt til, at ingen af de større finansielle institutioner med 
hovedsæde i EU gik konkurs;  
118. anmoder Kommissionen om at indtage en mere proaktiv rolle i forholdet til medlemsstaterne, navnlig 
med henblik på  
— at gøre en større indsats for at øge kendskabet til statsstøttereglerne ved at sprede information om 
bedste praksis og yde mere praktisk vejledning  
— at sikre, at statsstøtteforanstaltninger i alle relevante tilfælde anmeldes korrekt og til at udvikle 
midler til at bringe medlemsstater, der ikke anmelder statsstøtte, til orden  
— omgående at stille flere menneskelige ressourcer til rådighed for statsstøttekontrollen;  
119. bemærker svaghederne, for så vidt angår behovet for at fremskynde beslutningsprocessen og øge 
gennemsigtigheden i forbindelse hermed, og anmoder Kommissionen om at træffe foranstaltninger 
til at begrænse længden af undersøgelsesproceduren; noterer sig det høje antal anmodninger om 
oplysninger, der sendes til medlemsstaterne, og opfordrer Kommissionen til at indskrænke disse 
anmodninger med henblik på at fremskynde proceduren; anmoder Kommissionen om at underrette 
Parlamentet om, hvor lang tid det gennemsnitligt har taget at afslutte sager i de seneste fire år for hver 
enkelt medlemsstat;  
120. opfordrer Kommissionen til yderligere at overveje, om erfaringerne fra den vellykkede håndtering af 
den finansielle krise kan anvendes til at rationalisere arbejdet under »normale omstændigheder«, og til 
inden september 2012 at underrette Parlamentet om eventuelle ændringer, der vil blive foretaget;  
121. understreger betydningen af at garantere retssikkerheden for alle berørte parter; opfordrer derfor 
Kommissionen til:  
— hurtigt at behandle ubegrundede klager  
— generelt at fremskynde klagebehandlingsproceduren og afsætte de nødvendige ressourcer til at 
begrænse mængden af uafklarede sager  
— behørigt at underrette klageren, medlemsstaten og støttemodtageren om fremskridt i sagerne og 
om udfaldet af undersøgelsen;DA L 286/84 Den Europæiske Unions Tidende 17.10.2012
122. bemærker svaghederne i anvendelsen af de disponible menneskelige ressourcer og glæder sig over 
Kommissionens plan om at gennemføre et forbedret system til tidsregistrering; tilslutter sig Revisions ­
rettens forslag om at indføre ledelsesrapportering beregnet til at sikre effektiv overvågning af tids ­
forbruget på de enkelte sager og arbejdsbyrden for den enkelte sagsbehandler; forventer, at dette 
system vil fungere inden udgangen af 2012;  
123. understreger vigtigheden af, at statsstøtteforanstaltninger overvåges; opfordrer derfor Kommissionen til 
at optrappe sine overvågningsaktiviteter, både med hensyn til stikprøvestørrelse og omfang;  
124. bemærker svaghederne i dataindsamlingsprocessen og anmoder Kommissionen om at forbedre effek ­
tiviteten og pålideligheden heraf og om inden afslutningen af dechargeproceduren for 2010 at aflægge 
rapport om fremskridt i forbindelse med indførelsen af SARI-applikationen (  1 ); 
125. opfordrer Kommissionen til at udvide grundlaget for sin efterfølgende vurdering af effekten af stats ­
støtte og statsstøttekontrol på virksomheder, markeder og den samlede økonomi;  
126. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Unions 
Domstol og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i  Den Europæiske Unions Tidende  
(L-udgaven).DA 17.10.2012 Den Europæiske Unions Tidende L 286/85  
( 1 ) SARI-applikationen er en ny central databaseapplikation, hvor støtteydende myndigheder i medlemsstaten direkte kan 
indtaste deres støtteudgifter (særberetning nr. 15/2011, s. 60).