Tirsdag, den 13. april 199930.7.1999 DA C 219/61 De Europæiske Fællesskabers Tidende
− der henviser til forretningsordenens artikel 58,
− der henviser til betænkning fra Udvalget om Økonomi, Valutaspørgsmål og Industripolitik
(A4-0170/99),
1. godkender Kommissionens forslag med forbehold af sine ændringer;
2. opfordrer Kommissionen til at ændre sit forslag i overensstemmelse hermed, jf. EF-traktatens artikel
189 A, stk. 2;
3. opfordrer Rådet til at optage Parlamentets ændringer i den fælles holdning, som det fastlægger i
henhold til EF-traktatens artikel 189 B, stk. 2;
4. minder om, at Kommissionen skal forelægge Parlamentet alle ændringer, den agter at foretage i det
af Parlamentet ændrede forslag;
5. pålægger sin formand at sende denne udtalelse til Rådet og Kommissionen.
20. Område med frihed, sikkerhed og retfærdighed − Bekæmpelse af børnepor-
nografi på Internettet *
a) A4-0133/99
Beslutning om Rådets og Kommissionens forslag til handlingsplan for, hvorledes Amsterdam-
traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst
kan gennemføres (13844/98 − C4-0692/98 − 98/0923(CNS))
Europa-Parlamentet ,
− der henviser til Rådets og Kommissionens forslag til handlingsplan (13844/98 − C4-0692/98 −
98/0923(CNS)) forelagt for Det Europæiske Råd i Wien (11.-12. december 1998),
− der henviser til meddelelse fra Kommissionen »Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed«
(KOM(98)0459 − C4-0551/98),
− der henviser til Den Europæiske Unions erklæring af 10. december 1998 om de grundlæggende
rettigheder,
− der henviser til betænkning fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender og
udtalelser fra Udvalget om Institutionelle Spørgsmål og Udvalget om Retlige Anliggender ogBorgernes Rettigheder (A4-0133/99),
A. der henviser til den vigtige politiske, økonomiske og sociale udvikling i Europa i dette årti, samt Den
Europæiske Unions stadig større tiltrækningskraft for adskillige lande på kontinentet og en rækkenaboregioner som en model for sameksistens mellem folkeslag med forskellige traditioner og eteksempel på et område uden økonomiske grænser,
B. der er klar over såvel de fordele som de problemer, der kan blive resultatet af mødet mellem lande
med kulturer, sociale ordninger, politiske strukturer og retssystemer, der, selv om de bygger på fællesprincipper, opviser markante forskelle, men ikke desto mindre skal leve op til et voksende krav fracivilsamfundet om større lighed, retfærdighed, samt ensartede forhold, hvad angår sikkerhed ogretsbeskyttelse,
C. der ligeledes − i lyset af processens store betydning for hele kontinentet − er klar over den
begrænsede rækkevidde af nationale tiltag og EU-medlemsstaternes vanskeligheder ved at kontrollerede menneskelige, sociale og økonomiske virkninger heraf, samtidig med at det i denne proces ervigtigt at bevare de holdepunkter, som er afgørende for borgerne og for den europæiske offentligemening i almindelighed,
Tirsdag, den 13. april 1999C 219/62 DA 30.7.1999 De Europæiske Fællesskabers Tidende
D. der henviser til, at den organiserede kriminalitet kan nyde godt af den manglende eller mangelfulde
anvendelse af den europæiske lovgivning på områder såsom indvandring, asyl eller civil- ogstrafferetligt samarbejde, og af adskillelsen af de nationale retssystemer, hvilket er uacceptabelt foroffentligheden og fører til en svækkelse af de nationale myndigheders troværdighed hos borgerne,samt til omkostninger af ikke blot økonomisk, men også menneskelig og politisk art,
E. der er opmærksom på de indbyggede begrænsninger i den mellemstatslige metode inden for
rammerne af EU-traktatens tredje søjle, der afspejles af den fragmentariske karakter af mange af deforanstaltninger, konventioner og love af enhver art, der allerede er vedtaget, eller som er iforhandlingsfasen, både hvad angår udformning og gennemførelse; der sætter sin lid til, at disseforanstaltninger vil blive styrket, når Amsterdam-traktaten træder i kraft, og at dette vil give nyeimpulser, der kan give borgerne mulighed for sammen at nyde godt af deres demokratiske tradition,
F. der er overbevist om, at det er nødvendigt at styrke den gensidige tillid mellem de europæiske og de
nationale institutioner, samt mellem disse institutioner og de europæiske borgere,
G. der henviser til, at det retmæssige krav om sikkerhed fra de borgere, der er bosiddende på Unionens
territorium, ikke kan adskilles fra den målsætning om retfærdighed, som er et af Den EuropæiskeUnions kendemærker, og at politimæssige foranstaltninger for at være effektive må gennemføressamtidig med udviklingen af et retligt samarbejde, og at et sådant samarbejde på sin side kun ermuligt, hvis de nationale politikker til forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet så ofte som muligtkoordineres på europæisk plan,
H. der tager ad notam, at De Femten endelig med Amsterdam-traktaten har besluttet at tage fat på
problemernes årsag ved at indføre forfatningsmæssige tilpasninger; der er overbevist om, at Unionenmed disse bestemmelser dels opfylder en række forfatningsdomstoles krav med hensyn til Unionensevne til at sikre håndhævelsen af de grundlæggende rettigheder i overensstemmelse med retsstatsprin-cipperne, dels opfylder sin målsætning om sammen med medlemsstaterne at håndhæve såvel deøkonomiske som politiske og civilretlige principper; der bemærker, at det navnlig drejer sig omfølgende bestemmelser:
− artikel B (kommende artikel 2) i TEU, ifølge hvilken Unionen har som mål: »at bevare og
udbygge Unionen som et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.....«, og som videreføresi bestemmelserne i artikel 73 I (kommende artikel 61) i TEF(for første søjle) og artikel K. 1(kommende artikel 29) i TEU (for tredje søjle),
− artikel F (kommende artikel 6) i TEU, ifølge hvilken »Unionen bygger på principperne om frihed,
demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samtretsstatsprincippet, der alle er principper, som medlemsstaterne har til fælles«, samt artikel 6 A(kommende artikel 13) i TEF, der bl.a. giver Fællesskabet kompetence til at træffe »hensigts-mæssige foranstaltninger til at bekæmpe forskelsbehandling på grund af køn, race eller etniskoprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering«,
− artikel F. 1 (kommende artikel 7) i TEU, der fastsætter, at respekten for de grundlæggende
rettigheder ikke blot er en forudsætning for tiltrædelse af Unionen, men også en absolutforudsætning for medlemsstaternes udøvelse af deres rettigheder,
− artikel L (kommende artikel 46) i TEU, der fastsætter EF-Domstolens kompetence vedrørende
grundlæggende rettigheder og politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager,
− afsnit III A (kommende afsnit IV) i TEF vedrørende den fri bevægelighed for personer og afsnit V
(kommende afsnit VI) i TEU vedrørende politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager,
− artikel 117 (kommende artikel 136) i TEF, der henviser til de grundlæggende arbejdsmarkeds-
mæssige og sociale rettigheder, som er fastlagt i den europæiske socialpagt undertegnet i Torino(1961) og fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige ogsociale rettigheder (1989), og som ligeledes danner retsgrundlag for Den Europæiske Unionsbekæmpelse af social udstødelse,
I. der henviser til, at gennemførelsen af det nye afsnit IV i traktaten vedrørende indførelsen af et område
med frihed, sikkerhed og retfærdighed forudsætter en forudgående indarbejdelse af Schengen-reglerne som fastsat i en protokol knyttet til traktaten,
Tirsdag, den 13. april 199930.7.1999 DA C 219/63 De Europæiske Fællesskabers Tidende
J. der er overbevist om, at efter indførelsen af det indre marked og den fælles valuta samt
tilvejebringelsen af grundlaget for et socialt Europa vil indførelsen af et område med frihed, sikkerhedog retfærdighed blive et af Unionens vigtigste mål, der bør gå ud fra det princip, at den friebevægelighed for personer og samarbejdet på det strafferetlige område ifølge sagens natur gør detnødvendigt at inddrage individets grundlæggende rettigheder i såvel de planlagte politikker som degennemførte aktioner,
K. der er overbevist om, at indførelsen af et sådant område med frihed, sikkerhed og retfærdighed ligger
den europæiske offentlighed (alle, der bor inden for Den Europæiske Unions område) stærkt på sinde,at dets konsolidering er snævert forbundet med indførelsen af et reelt og ikke blot formeltunionsborgerskab, og at det er den eneste mulige løsningsmodel set på baggrund af det indre markedmed fri bevægelighed for personer, varer, kapital og tjenesteydelser,
L. der har noteret sig konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Wien samt beslutningen om at afholde et
ekstraordinært møde i efteråret 1999, hvor man udelukkende vil beskæftige sig med problemerne iforbindelse med frihed, sikkerhed og retfærdighed,
M. der henviser til det positive resultat og de bemærkninger, der blev fremsat under den interparlamen-
tariske konference, som Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender afholdt den24.-25. marts 1999,
I. For det første: fastlæggelse af en mere detaljeret definition af de grundlæggende rettigheder og
unionsborgerskabet og bekæmpelse af enhver form for forskelsbehandling
1. tilslutter sig fuldt ud Det Europæiske Råds beslutning om at indkalde til et ekstraordinært møde den
14. oktober 1999 i Tammerfors for at drøfte indførelsen af et europæisk område med frihed, sikkerhed ogretfærdighed; finder det af afgørende betydning, at stats- og regeringscheferne og det nyvalgte Parlamentog de nationale parlamenter fastlægger en strategi for følgende spørgsmål:
− unionsborgerskabet og de grundlæggende rettigheder for de personer, der lever på Unionens område,− fuld gennemførelse af den frie bevægelighed for personer i medfør af artikel 7A i TEF (kommende
artikel 14 i TEF),
− indvandring og asyl,− gensidig anerkendelse af domme på det civil- og strafferetlige område,− administrativt og retsligt samarbejde, told- og politisamarbejde og styrkelse af de fælles enheders
rolle, f.eks Europols;
erklærer sig allerede nu rede til at deltage i fastlæggelsen af denne strategi i samarbejde med den gruppe på
højt niveau, der har fået til opgave at forberede konklusionerne fra Tammerfors, og sammen med denationale parlamenter at fremme en passende deltagelse af civilsamfundet;
2. fastslår, at håndhævelsen af de grundlæggende rettigheder ikke blot må være et kriterium for
evalueringen af fællesskabsaktionernes legitimitet, men også skal være Den Europæiske Unionskendemærke; mener i lyset af de talrige kilder, som disse rettigheder udspringer af, at det erhensigtsmæssigt nøjere at analysere det initiativ, Rådets formandskab har taget til at udarbejde et charterfor de grundlæggende rettigheder og navnlig at fastslå, hvilken merværdi et sådant vil repræsentere iforhold til den nuværende situation;
3. finder, at et sådant initiativ bør være et supplement til og en uddybning af den europæiske
konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og andreinternationale instrumenter, der allerede er vedtaget eller under forhandling, og som medlemsstaterne harundertegnet eller agter at undertegne, og at det bør uddybes i andre retsakter for hver enkelt af depågældende rettigheder og blive til et holdepunkt for arbejdet i Domstolen, der hidtil på grund af dennemangel på lovtekster tit og ofte har måttet fungere som lovgiver;
4. mener, at det kommende charter, der skal udarbejdes sammen med Parlamentet (
1), de nationale
parlamenter og Domstolen, bør tage udgangspunkt i den europæiske menneskerettighedskonvention ogDen Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis og sigte på det højest mulige niveau forbeskyttelsen af de rettigheder, som udspringer af medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner;
(1) Der skal navnlig tages hensyn til erklæringen af 12.4.1989 om de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder (EFT C 120 a f
16.5.1989, s. 51), beslutning af 14.6.1991 om unionsstatsborgerskab (EFT C 183 af 15.7.1991, s. 473), af 21.11.1991 omunionsstatsborgerskab (EFT C 326 af 16.12.1991, s. 205) og om Den Europæiske Unions forfatning af 10.2.1994 (EFT C 61 af28.2.1994, s. 155).
Tirsdag, den 13. april 1999C 219/64 DA 30.7.1999 De Europæiske Fællesskabers Tidende
5. erindrer om, at retsstatsprincippet kræver domstolskontrol i forbindelse med spørgsmål om
grundlæggende frihedsrettigheder og individuelle rettigheder, og finder det uacceptabelt, at traktatenindeholder beskyttelsesklausuler, der har til formål at begrænse Domstolens kontrolmuligheder;
6. mener, at Kommissionen først og fremmest må fremlægge forslag om:
− oprettelse af en myndighed til at kontrollere institutionernes aktiviteter i omgangen med persono-
plysninger (artikel 213 B (kommende artikel 286) i TEF),
− indførelse af retlige instrumenter til sikring af, at institutionernes aktiviteter under tredje søjle
garanterer et ensartet beskyttelsesniveau i de forskellige medlemsstater,
− aktindsigt i institutionernes dokumenter (artikel 191 A (kommende artikel 255) i TEF);
7. mener, at Kommissionen hurtigst muligt må fremlægge den overordnede plan og de konkrete
foranstaltninger, der er nødvendige for at eliminere al forskelsbehandling på grund af køn, race eller etniskoprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering, samt for at bekæmpe socialudstødelse (artikel 6A og 117 (kommende artikel 13 og 136) i TEF);
8. minder om behovet for at skabe en øget sammenhæng mellem Unionens eksterne og interne aktioner
med henblik på fastlæggelse af fælles standpunkter under forhandlingerne i de internationale fora eller iforbindelserne med tredjelande;
II. For det andet: løsning af spørgsmål vedrørende personers frie bevægelighed, indvandring og visa
9. gentager, at den frie bevægelighed for personer, som i henhold til traktatens artikel 7 A hører under
Fællesskabets kompetence, skulle være trådt i kraft i sin helhed den 1. januar 1993, og at den finderanvendelse på samtlige personer, der lovligt er bosiddende i Unionen;
10. opfordrer indtrængende Kommissionen til på Rådets møde i Tammerfors og på baggrund af det
traktatrelaterede arbejdsprogram (artikel 62 og 63) og de drøftelser, der allerede har fundet sted i Rådet,samt tekster vedtaget af Parlamentet, at forelægge en ny strategi og foretage en tilbundsgående evalueringaf den gældende fællesskabsret på området samt eventuelt at stille forslag til omarbejdning ogrationalisering af de ca. 70 gældende lovtekster; mener i øvrigt, at der ligeledes bør tages hensyn til denvigtige sammenhæng med udvidelsesprocessen, førtiltrædelsesstrategien og den forpligtelse, ansøgerlan-dene er blevet pålagt til at anvende fællesskabsretten inden for retlige og indre anliggender i sin helhed;
11. bekræfter på ny, at det er vigtigt at tage følgende områder op til fornyet overvejelse via et reelt
»fællesskabstiltag«:
− den fri bevægelighed for personer,− visumpolitikken (harmonisering af listen over tredjelande, forbedring af den ensartede udformning,
regler for udstedelse),
− indvandrerpolitikken, med fastsættelse af klare regler for indrejse og ophold (især med hensyn til
familiesammenføringer),
− definitionen af en statut for statsborgere fra tredjelande, der er lovligt bosiddende i Den Europæiske
Union, samt positive støtteforanstaltninger til fremme af deres integrering,
− effektiv bekæmpelse af den ulovlige indvandring med sigte på den organiserede menneskehandel,− fastlæggelse af en retsramme, der kan sætte Unionen i stand til effektivt at håndtere situationer med
massive flygtningestrømme ved at vedtage en harmoniseret ordning for midlertidig beskyttelse,herunder etablering af en mekanisme for humanitær og økonomisk solidaritet mellem medlemssta-terne,
− indbyrdes tilnærmelse af modtagelsesbetingelserne for asylansøgere samt af lovgivningen vedrørende
procedurerne for tildeling af flygtningestatus og supplerende beskyttelsesforanstaltninger;
12. mener, at det for at fremskynde et sådant tiltag er nødvendigt, at den næste regeringskonference gør
sådanne områder til genstand for fælles beslutningstagning;
13. erindrer om, at gennemførelsen af personers frie bevægelighed inden for Unionen kræver en
forudgående indarbejdelse af Schengen-reglerne, dels under første og dels under tredje søjle; finder derforat disse regler bør evalueres nøje; påpeger, at Parlamentet på ingen måde kan være bundet af denbeslutning om klassificeringen af de pågældende regler, som Rådet måtte vedtage inden Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse i henhold til en særlig procedure (enstemmighed i Rådet, intet initiativ fraKommissionen og ingen høring af Europa-Parlamentet);
Tirsdag, den 13. april 199930.7.1999 DA C 219/65 De Europæiske Fællesskabers Tidende
14. anmoder Rådet om snarest muligt at vedtage foranstaltninger, der i overensstemmelse med
artikel 73 J (kommende artikel 62) i TEF kan sikre afskaffelse af al personkontrol ved de indre grænser;
III. For det tredje: mod et europæisk retsområde
15. mener, at området med frihed, sikkerhed og retfærdighed bør konkretiseres inden den forestående
udvidelse af EU, og opfordrer Rådet og Kommissionen til snarest muligt at vedtage de nødvendigeforanstaltninger;
16. er af den opfattelse, at Unionens mål generelt bør gå ud på at forenkle borgernes og erhvervslivets
forhold til retsvæsenet og at gøre dette mere effektivt i et integreret europæisk område, især ved at fremmeen fælles retskultur; mener, at processen for etablering af et europæisk retsområde bør ledsages af fuldparlamentarisk og retslig kontrol (
1);
17. minder om, at enhver har ret til en uafhængig og upartisk dommer og en retfærdig retssag, der føres
ud fra uskyldsformodningsprincippet; understreger vigtigheden af at overholde principperne om ligeadgang til domstolene, om sikring af retten til et forsvar og lighed med hensyn til instrumenter i både civileog strafferetlige sager;
18. minder om, at resocialisering af personer, der allerede har betalt deres gæld til samfundet, er et
grundlæggende princip i europæisk strafferet; understreger i øvrigt, at forbrydelses- og terrorismeofresrettigheder bør beskyttes, og at der bør eksistere en tilstrækkelig erstatningsordning for sådanne ofre;
19. mener, at der i alle retssager bør sikres ydelse af gratis retshjælp i tilfælde af manglende midler;
Forbedring af de europæiske borgeres dagligliv via en styrkelse af det civilretlige samarbejde
20. finder det − som krævet i Avignon-erklæringen − overordentligt vigtigt at tage fat på de problemer,
der vedrører borgernes dagligliv, ved med fællesskabsakter at vedtage Bruxelles-konvention IIvedrørende ægteskabsspørgsmål samt ved at revidere Bruxelles-konventionen og Lugano-konventionenom anerkendelse af retsafgørelser i handelssager og ved at lette løsningen af grænseoverskridende tvister(ved at gøre det muligt straks at fastslå, hvilken lov der finder anvendelse) samt domstolsadgang;
21. mener i øvrigt, at det er nødvendigt at sørge for, at medlemsstaternes indbyrdes anerkendelse og
gennemførelse af hinandens afgørelser praktisk talt sker automatisk, og at det i denne sammenhæng erpåtrængende og uomgængeligt at fremme foreneligheden mellem medlemsstaternes civile retsplejeregler,regler om lovvalg og konflikter om stedlig kompetence (artikel 73 M i TEF − kommende artikel 65 i TEF),og at styrke det administrative samarbejde mellem civilretterne via etablering af et specialiseret net(EUROJUST) på europæisk niveau for udveksling af tjenestemænd eller placering af forbindelsesoffice-rer;
22. mener, at princippet i artikel K. 4 (kommende artikel 32) i TEU med hensyn til retligt samarbejde,
ifølge hvilket »Rådet fastsætter de betingelser og begrænsninger, hvorunder...« dommere og andreretshåndhævende myndigheder kan arbejde på en anden medlemsstats område i samarbejde og i forståelsemed denne stats myndigheder, med fordel kan anvendes på det civilretlige område, hvor integrationsni-veauet skal svare til denne lovgivnings kommende karakter af fællesskabsret;
23. opfordrer Kommissionen til at udnytte de nye muligheder i artikel 73 M (kommende artikel 65) i
TEF fuldt ud og udarbejde et særligt regelsæt for civilret samt fremme foreneligheden mellem decivilretlige procedurer.
Fastlæggelse af Unionens rolle med hensyn til lovovertrædelser og straf
24. finder, at en seriøs forebyggelse af lovovertrædelser via indførelse af et effektivt samarbejde
mellem de nationale politikorps og Europol er af afgørende betydning; finder det uomgængeligt atajourføre Europol-konventionen, når Amsterdam-traktaten træder i kraft, for bedre at kunne skelnemellem de opgaver, som Europol varetager i en enkelt medlemsstats interesse, og de opgaver, der er af»europæisk interesse«, for så vidt som de implicerer adskillige medlemsstater eller varetages i enEU-institutions interesse; finder, at Europol ved varetagelsen af sidstnævnte opgaver bør fungere
(1) Jf. Europa-Parlamentets beslutning af 13. marts 1998 om det strafferetlige samarbejde i Den Europæiske Union, punkt 8 (EFT C
104 af 6.4.1998, s. 267).
Tirsdag, den 13. april 1999C 219/66 DA 30.7.1999 De Europæiske Fællesskabers Tidende
som et europæisk agentur, der kan varetage operationelle opgaver under kontrol af dommere (samlet i
netværket for europæisk retligt samarbejde, EUROJUST) og underkastet Parlamentets og EF-Domstolenskontrol (
1);
25. henleder opmærksomheden på mængden af forskellige retsregler (f.eks. vedrørende beskyttelsen af
personlige data), som vil kunne danne baggrund for Europols arbejde, og på den deraf følgende risiko forat bringe de grundlæggende rettigheder i fare; mener på baggrund heraf, at der bør vedtages passenderammeafgørelser for at sikre, at der er overensstemmelse mellem de gældende bestemmelser underhenholdsvis første søjle, tredje søjle og Europol-konventionen;
26. understreger sin tilslutning til princippet i artikel K. 4 (kommende artikel 32) i TEU vedrørende
retligt samarbejde, ifølge hvilket Rådet fastsætter »de betingelser og begrænsninger, hvorunder«dommere og andre retshåndhævende myndigheder kan arbejde på en anden medlemsstats område isamarbejde og i forståelse med denne stats myndigheder; finder det i det samme perspektiv rimeligtyderligere at styrke det europæiske retlige netværk, at fremme udvekslingen af dommere og i tilfælde afbeskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser (hvor retsgrundlaget er artikel 209 A (kommende artikel280) i TEF) på sigt at indføre en »europæisk offentlig anklager«, der skal tage sig af retsforfølgning(Corpus Juris);
27. understreger på ny sit mangeårige ønske om at gøre medlemsstaternes strafferetlige procedurer
mere forenelige, at eliminere den dobbelte strafbarhed i forbindelse med udlevering og at indføre direkteforvaring ved mindre lovovertrædelser; deler det ønske, der er kommet til udtryk fra visse medlemsstatersside om at sikre gensidig anerkendelse af domme og de foranstaltninger, der er afsagt og truffet afmedlemsstaternes domstole;
28. anser det for afgørende, at Unionen fastlægger en strategi til støtte for og koordinering af
medlemsstaternes aktioner i forbindelse med:
a) forbrydelser mod menneskeheden eller terroraktioner, når den tiltalte retsforfølges af adskillige
medlemsstater, og når spørgsmålet om anerkendelse af retten til asyl eller den videre behandling afanmodninger om udlevering opstår, ikke blot med henblik på anvendelse af de lovtekster, der hørerunder tredje søjle (konventionen af 10. marts 1995 om forenklet udleveringsprocedure mellemmedlemsstaterne i Den Europæiske Union, konventionen af 27. september 1996 om udleveringmellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union, den europæiske konvention om udlevering af 13.december 1957), men også ved at understøtte de internationale institutioner, der arbejder på disseområder, oprette nye instanser og ved at benytte sig af de mest hensigtsmæssige retlige instrumenter;
b) forbindelserne med Den Internationale Straffedomstol, de ekstraordinære domstole (Jugoslavien,
Rwanda, Lockerbie...) og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol;
c) forbrydelser i en medlemsstat med grænseoverskridende følger, for hvilke der hurtigst muligt bør
overvejes foranstaltninger til fastsættelse af minimumsregler for, hvad der udgør kriminellehandlinger og for, hvilke straffe der skal anvendes, jf. den kommende artikel 31 i TEU, herunder bl.a. iforbindelse med forbrydelser,
− der berører den personlige integritet/sundhed (f.eks. terrorisme, menneskehandel, krænkelse af
bioetiske principper, børnepornografi, racisme og fremmedhad, narkotikahandel....),
− der berører den europæiske økonomi (f.eks. forfalskning af euroen, krænkelse af Unionens
finansielle interesser, hvidvaskning af kapital på internationalt plan, korruption, miljø...),
− der er begået ved hjælp af hjælpemidler, der overskrider de nationale grænser (f.eks. Internet),− der involverer unionsborgere fra flere medlemsstater (organiseret kriminalitet);− der udspringer af organiseret kriminalitet;
(1) Jf. Europa-Parlamentets beslutning om de fremskridt, der er gjort i 1998 med hensyn til gennemførelsen af samarbejdet om retl ige
og indre anliggender, jf. afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union (Protokollen af 14.1.1999, del II, punkt 13 a).
Tirsdag, den 13. april 199930.7.1999 DA C 219/67 De Europæiske Fællesskabers Tidende
IV. Endelig: Ændring af arbejdsmetoderne og forbindelserne mellem institutionerne og med samfun-
det allerede fra overgangsfasen
29. finder, at indførelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed er et projekt, der gennem
en aftalt programmering skal binde medlemsstaterne og de europæiske institutioner snævert sammen; atder bør planlægges hensigtsmæssige former for at sikre deltagelse af institutionelle aktører på europæiskog nationalt plan samt repræsentanter for civilsamfundet i forbindelse med fastlæggelse og iværksættelseaf foranstaltningerne i handlingsplanen under hensyntagen til følgende principper:
− denne strategi, hvis vigtigste elementer skal fremlægges i Tammerfors, skal bygge på en hvidbog fra
Kommissionen (som også skal være et forslag til lovgivningsprogram for Europa-Parlamentet) og påsærlige strategidokumenter, som skal udarbejdes af Rådets formandskab og/eller Kommissionen, forhvert af de områder, der indgår i projektet for indførelse af et område med frihed, sikkerhed ogretfærdighed; den handlingsplan, som gerne skulle komme ud af dette, skal omfatte de eksisterendeflerårige programmer (som f.eks. programmet om bekæmpelse af organiseret kriminalitet ellernarkotika) i en sammenhæng, der på e ´n gang tager hensyn til krav, der ikke kan adskilles fra frihed,
sikkerhed og retfærdighed, og understrege, hvilken politik Unionen har til hensigt at følge i de femkommende år på området grundlæggende rettigheder og forebyggende foranstaltninger mod al formfor forskelsbehandling (jf. artikel 6 A (kommende artikel 13) i TEF),
− de muligheder, der her tages op, skal gøres til genstand for en omfattende drøftelse, som også
Europa-Parlamentet, de nationale parlamenter og civilsamfundet skal deltage i;
30. finder, at det på samme måde er nødvendigt,
− at sikre en så optimal information og bevidstgørelse af unionsborgerne som muligt og at oprette
retshjælpstjenester ved alle EU- institutioner (navnlig på lokalt og regionalt plan),
− at gøre det obligatorisk for dommere, advokater og offentlige embedsmænd at modtage undervisning
i grundlæggende rettigheder, det europæiske retssystem og sammenlignende europæisk ret;
31. finder, at det vedrørende fællesskabsretten allerede fra overgangsfasen er nødvendigt,
− at der på de områder, der er overført til første søjle, sker en formel og indholdsmæssig omlægning af
tekster, der endnu ikke er vedtaget eller trådt i kraft (navnlig konventioner, fælles aktioner eller alleandre retsakter, der indebærer forpligtelser fra medlemsstaternes side) ved at efterprøve dereslovlighed,
− at retsakter, der er vedtaget eller ved at blive vedtaget under tredje søjle, er retsgyldige i forhold til den
nye forfatningsmæssige ramme, der i givet fald også inddrager Domstolen,
− at omforme konventionerne til »rammeafgørelser« i de tilfælde, hvor ratificeringsprocessen endnu
ikke er begyndt eller kun vedrører en mindre del af medlemsstaterne;
32. finder, at vedrørende de europæiske institutioner,
− bør i forbindelse med indsættelsen af den nye Kommission de spørgsmål, der drejer sig om
grundlæggende rettigheder samt iværksættelse af området med frihed, sikkerhed og retfærdighedoverdrages til e ´t enkelt kommissionsmedlem, der arbejder snævert sammen med Kommissionens
formand,
− bør Rådet (retlige anliggender) knytte en prioriteret forbindelse til Rådet (almindelige anliggender),
og de forberedende strukturer bør indarbejdes yderligere i de strukturer, der fungerer på de områder,der hører under Fællesskabets kompetence,
− bør observationsorganet for racisme og fremmedhad have sit mandat udvidet til samtlige spørgsmål,
der hører under den kommende »europæiske pagt«, og til udarbejdelse af den årsberetning omoverholdelse af de grundlæggende rettigheder i Unionen, som er omtalt i erklæringen af 10. december1998,
− bør Kommissionen omlægge sine tjenestegrene for på hensigtsmæssig måde at kunne forberede
lovgivningsarbejdet på disse nye områder og dermed sikre bistanden til medlemsstaterne og envedvarende opfølgning af programmets iværksættelse;
33. mener, at der bør gøres substantielle fremskridt vedrørende området med frihed, sikkerhed og
retfærdighed inden den kommende udvidelse af Unionen, og opfordrer Rådet og Kommissionen til snarestmuligt at vedtage de nødvendige foranstaltninger;
34. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen og medlemsstaternes
regeringer og parlamenter.