Udtalelse om hvidbogen om europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik - En vej frem for Unionen (94/C 397/14)

Kommissionen besluttede den 3. august 1994 under henvisning til EOEF-traktatens artikel 198 at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om hvidbogen om europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik - En vej frem for Unionen .

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspoergsmaal, som udpegede Vasco Cal til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. november 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 320. plenarforsamling af 23.-24. november 1994, moedet den 23. november 1994 med et flertal af stemmer for, 6 imod og 6 hverken for eller imod, foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. I hvidbogen om europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik afstikker Kommissionen »rammerne for Unionens indsats for ... at konsolidere og bygge videre paa de resultater, der hidtil er gjort - specielt naar det drejer sig om arbejdsmarkedslovgivning, arbejdsmiljoe, fri bevaegelighed og ligestilling mellem koennene samt for at skabe en ny dynamisk udvikling, i og med at den kommer med nye forslag paa disse og andre omraader, bl.a. social beskyttelse, lige muligheder for alle samt folkesundhed« ().

1.1.1. Hvidbogen »bygger paa princippet, at Europa har brug for en bredt baseret, nyskabende og fremadskuende social- og arbejdsmarkedspolitik, hvis udfordringerne skal kunne tackles med held.« Kommissionen soeger i hvidbogen »at stimulere til et nyt samarbejdsbaseret partnerskab mellem medlemsstater, arbejdsmarkedets parter, frivillige og private organisationer, europaeiske borgere og internationale organisationer« (). Men arbejdsmarkedsparternes rolle understreges: »Regulering af sociale og arbejdsmarkedspolitiske spoergsmaal paa europaeisk plan kan herefter baade blive baseret paa lovgivningsinitiativer fra Unionens institutioner og paa kollektive overenskomstforhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter«.

1.1.2. Kommissionen understreger, at »jobskabelsen fortsat maa oeverst paa dagsordenen«, og at maalsaetningen boer vaere »at bevare og videreudvikle den europaeiske social- og samfundsmodel ... for at bibringe borgerne i Europa den enestaaende blanding af oekonomisk stabilitet, social samhoerighed og hoej livskvalitet« (). »OEkonomiske og sociale fremskridt boer gaa haand i haand. For at kunne opnaa positive resultater skal der tages hensyn til baade konkurrenceevne og solidaritet« ().

1.2. Hvidbogen om europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik praesenteres efter forelaeggelsen af og debatten om groenbogen om samme emne udgivet i november 1993.

1.2.1. Bidragene fra saavel EF-institutioner og medlemsstater som arbejdsgiverforeninger, fagforeninger og andre interesseorganisationer viser, at der eksisterer en raekke faelles vaerdier, som udgoer grundlaget for den europaeiske samfundsmodel (se resumeet af bidragene - hvidbogen, del B).

1.2.2. Den meget omfattende hoeringsproces og det meget store antal modtagne bidrag bekraefter engagementet i den sociale dimension, der opfattes som en uomgaengelig komponent i det europaeiske samarbejde.

1.3. Det OEkonomiske og Sociale Udvalg har afgivet en laengere udtalelse, som behandler alle emnerne i groenbogen, og mange af dets medlemmer har deltaget i debatterne paa EF-plan og i medlemsstaterne.

1.3.1. I februar 1989 vedtog OESU en udtalelse om Fundamentale Arbejdsmarkedsmaessige og Sociale Rettigheder i EF (Ordfoerer: François Staedelin). I december 1989 vedtog elleve af stats- og regeringscheferne en hoejtidelig erklaering om Faellesskabspagten om Arbejdstagernes Grundlaeggende Arbejdsmarkedsmaessige og Sociale Rettigheder, hvori der hentydes til et handlingsprogram fra Kommissionen til praktisk gennemfoerelse af pagten. I november 1993 forelaa Kommissionens groenbog: Europaeisk Socialpolitik - Unionens Valgmuligheder, som OESU behandlede udfoerligt i sin udtalelse fra marts 1994 ().

1.4. Denne udtalelse omhandler grundlaget for den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik samt udviklingen heri de naermeste aar (1995-1999). Derfor henvises der for saa vidt angaar de enkelte forslag fremsat i hvidbogens forskellige kapitler til tidligere udtalelser afgivet af OESU.

2. Generelle bemaerkninger

2.1. OESU er enig i, at der boer udarbejdes et social- og arbejdsmarkedspolitisk handlingsprogram paa unions- og medlemsstatsplan, saaledes at social- og arbejdsmarkedspolitikken bibringes den fornoedne stabilitet og forudsigelighed.

Handlingsprogrammet boer tage hoejde for foelgende forhold:

2.1.1. Der boer goeres status over allerede vedtagne foranstaltninger indeholdt i handlingsprogrammet fra 1989, medlemsstaternes indsats for at realisere programmets foranstaltninger, aktioner ivaerksat for at efterleve og anvende programmet i praksis (dette boer indebaere hoering af de beroerte arbejdsmarkedsparter om, hvorvidt man boer noejes med formelle rapporter udarbejdet af medlemsstaterne).

2.1.2. Der boer foretages en nyvurdering og eventuelt tilpasning af allerede foreslaaede men endnu ikke vedtagne foranstaltninger med det formaal hurtigt at faa dem vedtaget paa EF-niveau. Dette gaelder navnlig foranstaltninger vedroerende atypiske ansaettelsesforhold, foraeldreorlov af familiemaessige aarsager, aendring af bevisreglerne, graenseoverskridende underentrepriser, arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med virksomhedsudflytninger, revision af forordning (EOEF) nr. 1612 om arbejdstagernes fri bevaegelighed, udvidelse af forordning (EOEF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, og endelig det fjerde program mod fattigdom.

2.1.3. Det faelles grundlag af bindende minimumsnormer boer udbygges som et egnet instrument til gradvis at goere fremskridt i retning af oekonomisk og social konvergens i Unionen under hensyntagen til de forskellige medlemsstaters oekonomiske styrke og kapacitet. Dette kan foere til forslag om indfoerelse af lovgivning paa unionsplan paa en lang raekke omraader. Det drejer sig om beskyttelse af arbejdstagernes privatliv, navnlig med hensyn til behandling, herunder indsamling og videregivelse af oplysninger af arbejdstagerne, krav om ligebehandling i forbindelse med deltidsarbejde og arbejde omfattet af tidsbegraensede kontrakter, forbud mod diskriminering af arbejdstagere, som holder paa deres ret eller naegter at udfoere ulovlige arbejdsopgaver, ret til at oppebaere loen paa offentlige helligdage og under sygdom og arbejdstagernes ret til at blive hoert i virksomhedsinterne anliggender, som beroerer dem personligt.

2.1.4. Der boer fortsat udfoldes bestraebelser for at tilpasse og ajourfoere lovgivningen paa omraader som sikkerhed og sundhed paa arbejdspladsen, arbejdstagernes frie bevaegelighed, anerkendelse af kvalifikationsbeviser, konvergens mellem de sociale sikringsordninger, herunder overfoersler af erhvervstilknyttede pensioner samt fremme af ligebehandling af maend og kvinder, idet kvindernes rolle i beslutningstagningen er en forudsaetning for samfundsmaessige fremskridt.

2.1.5. Der boer ske en udvidelse af det traditionelle europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitiske omraade, saaledes at der effektivt saettes ind mod det stigende omfang af marginalisering og social udstoedelse, og som navnlig kan realiseres via allerede eksisterende initiativer (angaaende fattige, handicappede, indvandrere, forbud mod diskrimination paa grundlag af race, religion, alder eller handicap, initiativer vedroerende saarbare sociale grupper, som f.eks. aeldre og unge, samt paa det sundhedspolitiske omraade).

2.1.6. Med henblik paa at forankre borgernes rettigheder i traktaten er der behov for »en traktatbestemmelse, som forbyder forskelsbehandling paa grund af koen, hudfarve eller race, og paa grund af religioes, politisk eller anden overbevisning« (OESU's udtalelse om Borgernes Europa; EFT nr. C 313 af 30. 11. 1992, s. 34 - Ordfoerer: Beatrice Rangoni Machiavelli).

2.1.7. Der boer goeres status over de senere aars erfaringer, herunder ogsaa resultaterne af den seneste regeringskonference, og man boer omhyggeligt - under inddragelse baade af Europa-Parlamentet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg - forberede den kommende revision af traktaterne paa det social- og arbejdsmarkedspolitiske omraade, saaledes at de kan anvendes ensartet og ikke-diskriminatorisk paa alle Unionens borgere.

2.2. OESU erkender, at hvidbogen om europaeisk social- og arbejdsmarkedspolitik indeholder en bredere, mere systematisk og mere koordineret redegoerelse for Kommissionens forslag for de naermeste aar paa dette vigtige omraade.

2.2.1. Det fremgaar dog stadig ikke klart, hvorledes disse forslag vedroerende den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik skal kunne forenes med de igangvaerende initiativer vedroerende gennemfoerelsen af hvidbogen om Vaekst, Konkurrenceevne og Beskaeftigelse og navnlig med den handlingsplan, der skal forelaegges paa topmoedet i Essen i december.

2.2.2. De oekonomiske praestationer og den sociale standard betinger gensidigt hinanden. Derfor er yderligere udbygning af den sociale dimension en forudsaetning for, at fri markedsoekonomi kan forenes med social retfaerdighed, som paa sin side kan medvirke til at styrke Faellesskabets konkurrenceevne. Paa topmoedet i Bruxelles i december 1993 skete der en systematisering af de aktioner, der skal ivaerksaettes paa nationalt plan, og det er allerede i dag muligt at konstatere, at der siden da er truffet en lang raekke foranstaltninger inden for beskaeftigelse, undervisning og erhvervsuddannelse, social beskyttelse osv., og at disse foranstaltninger i vidt omfang bygger paa henstillingerne i Kommissionens hvidbog. Men der er stadig tale om ad hoc-foranstaltninger snarere end et samlet program for strukturelle aendringer under arbejdsmarkedsparternes medvirken.

2.2.3. Det er derfor som led i en strukturreformproces vigtigt at styrke koordineringen mellem de forskellige aktionsplaner og soerge for, at foranstaltningerne svarer til maalsaetningerne.

2.3. OESU er enig i, at den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik skal bidrage til at skabe stabile arbejdspladser paa et hoejt kvalifikationsniveau, idet dette er den vigtigste kilde til oekonomisk tryghed og en forudsaetning for social integration.

2.3.1. Imidlertid kan indsatsen for at gennemfoere strukturelle reformer paa arbejdsmarkedet vise sig at vaere nytteloes, hvis hovedretningslinjerne for den oekonomiske politik (traktatens artikel 103) ikke klart foreskriver, at oekonomisk vaekst, jobskabelse og styrkelsen af konkurrenceevnen skal prioriteres i Unionens makrooekonomiske politik.

2.3.2. Ud over den positive, men utilstraekkelige henstilling () om, at Raadet for Sociale Anliggender skal samarbejde med Raadet for OEkonomiske og Finansielle anliggender, er det saaledes noedvendigt at tilstraebe stoerre sammenhaeng mellem maalsaetninger og politikker i Unionen, idet det i hvidbogen om Vaekst, Konkurrenceevne og Beskaeftigelse understreges, at oekonomiske og sociale fremskridt boer gaa haand i haand.

2.3.3. Den europaeiske models globale trovaerdighed afhaenger af, hvor godt man formaar at anvende beskaeftigelsespotentialet samt hvilke konkrete beskaeftigelsesudsigter, man giver de ledige. Det er vigtigt at styrke erhvervslivets tillid, saaledes at de forsigtige tegn paa et fornyet opsving styrkes og udvikler sig til en baeredygtig og permanent dynamik.

2.4. OESU er enig i, at subsidiaritetsprincippet skal overholdes i forbindelse med gennemfoerelsen af de social- og arbejdsmarkedspolitiske aktioner. Princippet boer gaelde baade vertikalt (mellem EU, medlemsstaterne, regionerne osv.) og horisontalt (i forhold til arbejdsmarkedsparterne).

2.4.1. Instrumenterne paa EF-plan skal saaledes saa vidt muligt koncentreres om formuleringen af maal, idet det skal overlades til de nationale instanser at traeffe afgoerelse om fremgangsmaade og midler. Subsidiaritetsprincippet boer dog ikke anvendes som undskyldning for ikke at handle eller som en begrundelse for tilbageskridt paa det sociale omraade.

2.4.2. OESU mener ligeledes, at man ud over den ovenfor omtalte vertikale subsidiaritet boer skabe betingelser for en effektiv udvikling af horisontal subsidiaritet, forstaaet saaledes, at man drager fuld fordel af de muligheder, arbejdsmarkedets parter har, navnlig via aftaler indgaaet paa EF-plan. Arbejdsmarkedsparterne har en saerlig rolle at spille, ikke bare ved at bidrage til at udforme social-, arbejdsmarkeds- og beskaeftigelsespolitikken, men ogsaa ved at deltage i dens gennemfoerelse paa nationalt plan og i sektorerne.

2.5. OESU stoetter Kommissionens bestraebelser paa at tilnaerme medlemsstaternes social- og arbejdsmarkedspolitik via konvergerende tiltag og ikke via harmonisering af de nationale systemer. Det vil navnlig via sociale minimumsnormer vaere muligt at bevaege sig forsigtigt og gradvis frem mod social og oekonomisk konvergens.

2.6. I den aktuelle situation paa de internationale markeder er det af stor betydning at samarbejde med internationale kompetente organer (navnlig ILO og WTO) for at sikre vaerdige leveog arbejdsforhold i alle lande. OESU har allerede udtalt sig om behovet for en »social klausul« i de internationale handelsaftaler og haaber, at EF-institutionerne vil markere sig staerkt i den retning.

Bruxelles, den 23. november 1994.

Carlos FERRER

Formand for

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg

() Se forordet til hvidbogen.

() Se indledning til hvidbogen.

() EFT nr. C 148 af 30. 5. 1994, s. 35.

() Punkt 23 i kapitel 1 i hvidbogen om europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik.

BILAG til Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Foelgende aendringsforslag, som en fjerdedel havde stemt for, blev forkastet under debatten:

»2.1. 1996 vil blive et afgoerende aar for Den Europaeiske Unions udvikling, hvor der sandsynligvis vil blive taget nye skridt til et oeget oekonomisk samarbejde samt en forbedring og udbygning af det indre marked.

2.1.1. Det vil vaere afgoerende for Den Europaeiske Unions legitimitet over for borgerne, at der ved traktataendringerne sikres en ligevaegt mellem det sociale omraade og det oekonomiske. Derfor er det ogsaa afgoerende, at Kommissionens tanker i hvidbogen vedroerende sikring af de sociale og arbejdsmarkedspolitiske minimumsnormer samt regulering ved hjaelp af en kombination af lovgivning og kollektive overenskomster goeres til foerste prioritet i den fremtidige diskussion om EU's arbejdsmarkedsregulering.

2.1.2. Hvis Kommissionens forslag om en reguleringsmodel, bestaaende af baade lovgivning og kollektive overenskomster, skal lykkes, er det ganske enkelt afgoerende, at fundamentet for en saadan model bringes i orden ved, at de grundlaeggende rettigheder traktatfaestes én gang for alle. Fordelen ved traktatfaestelse af de grundlaeggende rettigheder er netop, at man én gang for alle har faaet praeciseret rammerne for EU-regulering - hvorefter det er op til Kommissionen og arbejdsmarkedets parter i Europa at bygge oven paa grundrettighederne med lovgivning og/eller overenskomster.«

Det nuvaerende punkt 2.1 bliver derefter punkt 2.2 og saa fremdeles.

Begrundelse

Selvindlysende.

Afstemningsresultat

30 stemmer for; 68 stemmer imod; 9 hverken for eller imod.