EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 20.6.2016 COM(2016) 406 final RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET om handels- og investeringshindringer og protektionistiske tendenser 1. juli 2014 til 31. december 2015 {SWD(2016) 204 final}



SAMMENFATNING Denne rapport omfatter og erstatter rapporten om overvågning af potentielt handelsrestriktive foranstaltninger fra Europa-Kommissionens Generaldirektorat for Handel ("protektionismerapporten") og Kommissionens rapport om handels- og investeringshindringer. Disse to rapporter er blevet offentliggjort regelmæssigt siden henholdsvis 2008 og 2011. Første del af denne rapport afspejler protektionismerapporten. Den giver en oversigt over protektionistiske tendenser hos 31 EU-handelspartnere i perioden fra den 1. juli 2014 til den 31. december 2015 ("referenceperioden") og supplerer en lignende halvårlig WTO-rapport om protektionistiske foranstaltninger, som G20-landene har indført. Rapporten konstaterer, at mængden af handelsrestriktive foranstaltninger, der er indført siden 2008, fortsætter med at stige, dog i et lidt langsommere tempo end i de foregående år. Anden del af rapporten afspejler rapporten om handels- og investeringshindringer og giver en oversigt over de vigtigste handelshindringer, der findes hos nogle af EU's økonomiske nøglepartnere (MERCOSUR, Kina, Indien, Japan, Rusland og USA), og nye hindringer af denne art, der er indført i referenceperioden, samt EU's indsats for at tackle disse handelshindringer. Tredje del beskriver Kommissionens strategi til at tackle handels- og investeringshindringer. Den fremhæver betydningen af forhandlinger og gennemførelsen af multilaterale, plurilaterale og bilaterale aftaler og af markedsadgangsstrategien i denne sammenhæng. På baggrund af Kommissionens meddelelse om handel for alle understreger delen det fælles ansvar, som påhviler Kommissionen, EU-medlemsstaterne, Europa-Parlamentet (EP) og interessenterne med hensyn til gennemførelsen, og foreslår et "udvidet partnerskab" med henblik herpå.



I.Global makroøkonomisk situation og hovedtendenser En oversigt over protektionistiske tendenser kan ikke løsrives fra de globale økonomiske tendenser: A.Broget situation med hensyn til makroøkonomiske og handelsmæssige resultater I 2015 tiltog væksten i de højtudviklede økonomier (herunder EU), mens de nye vækstlande kom ind i en væsentligt mere udfordrende situation som følge af afmatningen i Kina, faldet i råvarepriserne og stramningen af de internationale finansielle vilkår. Samlet set faldt tempoet for væksten i verdensøkonomien en smule til 3,1 % (fra 3,4 % i 2014). På denne baggrund var aktiviteten i verdenshandelen i 2015 relativt svag: Omfanget af samhandelen faldt i første halvår (– 0,7 % i første og andet kvartal på kvartalsbasis), før det i tredje kvartal igen udviste vækst (+ 1,9 %). For 2016 peger de seneste IMF-prognoser i retning af en stigende vækst i omfanget af verdenshandelen (varer og tjenesteydelser) til 3,4 %. IMF fremhæver også en lang række risici i forbindelse med udsigterne, som i sidste ende kan føre til handelsmæssige resultater, der er ringere end forventet. Desuden har WTO understreget, at udvidelsen af verdenshandelen allerede ligger under gennemsnittet på 5 % for de sidste 20 år (1995-2015). Udsigterne er derfor kendetegnet ved en høj grad af usikkerhed. Den dybe recession i de højtudviklede økonomier efter udbruddet af den verdensomspændende finanskrise banede vej for et atypisk globalt opsving understøttet af de nye vækstøkonomier, som forblev strukturelt sårbare og viste sig at være for afhængige af Kina, meget store kapitaltilstrømninger og indtægter fra råvareeksport. Dette er en udfordring for styrken af de verdensøkonomiske udsigter og risikerer at bremse udvidelsen af samhandelen i de kommende måneder. Der er også bekymring over, at den nuværende træge vækst i samhandelen er af mere strukturel art og afspejler mindre smidighed (eller elasticitet) i samhandelen over for BNP på længere sigt. Den makroøkonomiske usikkerhed i de nye vækstlande og udviklingslandene sammen med den sandsynlige stigning i volatiliteten i valutahandelen og på de finansielle markeder i de kommende måneder fordrer, at overvågning af protektionistiske foranstaltninger fastholdes som en politikprioritet. B. Nye potentielt handelsrestriktive foranstaltninger i perioden fra den 1. juli 2014 til den 31. december 2015 1.Generelle protektionistiske tendenser

a)Generelt Som i tidligere protektionismerapporter har Kommissionen gjort status over alle potentielt handelsrestriktive foranstaltninger ("relevante foranstaltninger"), som i referenceperioden blev indført, blev ændret i væsentligt omfang eller var tæt på at blive indført hos 31 EU-handelspartnere. Det arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, der ledsager denne rapport, anfører alle disse relevante foranstaltninger for hvert land og indeholder en mere detaljeret analyse af de protektionistiske tendenser. En liste over alle relevante foranstaltninger, afviklede foranstaltninger og handelsfremmende foranstaltninger, der er indført siden 2008, er offentliggjort på Kommissionens websted ("Overview of potentially trade-restrictive measures December 2015"). De relevante foranstaltningers indvirkning på samhandelen kan variere afhængigt af deres kompleksitet, anvendelsesområde, varighed og omfang og have mere eller mindre vidtrækkende konsekvenser for EU's og tredjelandes handel. Desuden har Kommissionen måske ikke et fuldstændigt overblik over alle nye relevante foranstaltninger, som ofte indføres på en uigennemsigtig måde. Ligesom i tidligere protektionismerapporter er formålet med dette afsnit således at give et overblik over protektionistiske tendenser og ikke at opstille en udtømmende liste over nye handelshindringer. Dette afsnit foregriber ikke, om de relevante foranstaltninger er lovlige. Men alle identificerede relevante foranstaltninger kan uretmæssigt begrænse handelen. I referenceperioden på 18 måneder blev der i alt indført 201 nye relevante foranstaltninger, mens kun 16 tidligere indførte relevante foranstaltninger reelt blev ophævet. En fornyet beregning på grundlag af en fiktiv periode på 13 måneder for at kunne sammenligne med tidligere protektionismerapporter giver i alt ca. 145 nyligt indførte relevante foranstaltninger, dvs. en nedgang på 15 % i forhold til de 170 relevante foranstaltninger, der er identificeret i den tidligere protektionismerapport. Det øger imidlertid den samlede mængde relevante foranstaltninger, der er identificeret siden 2008, til 1 059, mens kun 180 er blevet ophævet siden da. De protektionistiske tendenser, der er konstateret i de foregående perioder og i WTO's 14. handelsovervågningsrapport, bekræftes således stort set i denne referenceperiode. Dette gælder også for flere G20-medlemslande trods deres løfte om at undlade at indføre nye protektionistiske foranstaltninger og at ophæve de eksisterende (jf. fodnote 2). De samme nye vækstøkonomier som i sidste protektionismerapport har indført hovedparten af de nye relevante foranstaltninger: Kina, Rusland, Indonesien og Indien tegner sig tilsammen for næsten halvdelen af alle nye relevante foranstaltninger, der er identificeret. De efterfølges af Sydafrika, Argentina, Tyrkiet, Ecuador, Algeriet, Brasilien, Mexico, Thailand, USA, Egypten, Nigeria og Malaysia.



Figur 1 og 2 er en grafisk fremstilling af de vigtigste resultater for denne referenceperiode: Figur 1: Potentielt handelsrestriktive foranstaltninger pr. land siden oktober 2008 (* = G20-lande) Figur 2: Potentielt handelsrestriktive foranstaltninger pr. type siden oktober 2008 b)Grænseforanstaltninger

For så vidt angår typer af relevante foranstaltninger anvendte landene endnu en gang hovedsagelig grænseforanstaltninger, der direkte påvirker import og eksport, jf. figur 2, typisk gennem toldforhøjelser, kvantitative restriktioner, importlicenser eller ligefrem handelsforbud. I perioden på 18 måneder er antallet af nye importforanstaltninger igen meget højere (80) end antallet af eksportrestriktioner (12). Når antallet af nye importforanstaltninger beregnes for en periode på 13 måneder for at kunne sammenligne med den sidste protektionismerapport, er det stabilt, mens antallet af nye eksportrestriktioner er blevet halveret. Selv om dette i sig selv er en positiv udvikling, opvejes stigningen i antallet af grænserestriktioner stadig langtfra af antallet af sådanne foranstaltninger, der er ophævet. c)Foranstaltninger bag grænserne Referenceperioden viser også en betydelig stigning i antallet af nye foranstaltninger "bag grænserne" (81). Dette tyder på større afhængighed af interne foranstaltninger, der indvirker på udenlandsk konkurrence, og som ofte er vanskeligere at tackle end grænsehindringer. Foranstaltningerne omfatter nye foranstaltninger på området offentlige udbud (23) og inden for tjenesteydelser og investeringer (27) (begge på linje med det seneste syvårsgennemsnit) samt 31 "andre" foranstaltninger bag grænserne. Kina anvendte igen det største antal af sådanne foranstaltninger bag grænserne efterfulgt af Rusland. Rusland indførte det største antal restriktive foranstaltninger for offentlige udbud efterfulgt af USA. I sammenligning med den foregående rapporteringsperiode er antallet af sådanne foranstaltninger steget betydeligt i Rusland, men faldet i USA. De fortsatte protektionistiske tendenser på dette område bekræfter betydningen af at sikre den bredest mulige dækning af aftalen om offentlige udbud (GPA) og af EU's bestræbelser på at forhandle kapitler om offentlige udbud i frihandelsaftaler, herunder TTIP. De viser også, at det er vigtigt at gøre fremskridt med det foreslåede internationale instrument for offentlige udbud (jf. afsnit III.A.1). Særlig på området tjenesteydelser og investeringer har Kina indført det højeste antal restriktive foranstaltninger efterfulgt af Indonesien. Den fortsatte protektionistiske tendens i mange lande på dette område viser, at det er nødvendigt at indgå en ambitiøs plurilateral aftale om handel med tjenesteydelser (TISA) og at opnå ambitiøse resultater i bilaterale forhandlinger om tjenesteydelser og investeringer, begyndende med den bilaterale investeringsaftale med Kina (jf. afsnit III). Endvidere udgør de 31 "andre" foranstaltninger bag grænserne ud over foranstaltningerne vedrørende tjenesteydelser, investeringer eller offentlige udbud fortsat en stor del (38 %) af nyligt indførte foranstaltninger bag grænserne, selv om deres antal er faldet (med omkring 34 %) sammenlignet med den foregående rapporteringsperiode. De omfatter typisk diskriminerende skatteforanstaltninger eller andre diskriminerende bestemmelser, der tilgodeser lokale virksomheder eller kræver lokalt indhold, registreringsprocedurer og andre standarder og tekniske krav. Sådanne foranstaltninger er først og fremmest observeret i Kina, efterfulgt af Argentina, Thailand, Indonesien og Algeriet. Også Rusland følger en importsubstitutionspolitik med en lang række foranstaltninger indeholdende krav om lokalt indhold, herunder i dets subsidieordninger (jf. afsnit II.F). d)Stimuluspakker og andre incitamenter Endelig fortsatte mange lande med at støtte deres økonomiske aktører med nye subsidier, incitamenter og andre foranstaltninger (28). Selv om vi kan iagttage et fald i antallet af sådanne nye foranstaltninger i forhold til den foregående overvågningsperiode, gælder dette ikke for antallet af nyligt indførte stimulusforanstaltninger, der sigter mod at sætte skub i eksporten (11), der fortsat er stabil. Sådanne foranstaltninger kan fordreje konkurrencebetingelserne globalt, og de bliver jævnligt bragt op i WTO-Udvalget vedrørende Subsidier og Udligningsforanstaltninger. e)Handelsfremmende foranstaltninger Ud over at overvåge protektionistiske tendenser gjorde Kommissionen også status over foranstaltninger, der potentielt kan forbedre handels- eller investeringsvilkår. I referenceperioden blev der identificeret 70 handelsfremmende foranstaltninger, hvoraf 40 % blev iværksat af Kina, Argentina og Mexico tilsammen. På en 13-måneders basis er dette tal (46) betydeligt højere end for den foregående overvågningsperiode. Dette er en positiv udvikling, da disse foranstaltninger bidrager til liberaliseringen af de globale handelsstrømme og til en begrænsning af eksisterende protektionistiske tendenser, f.eks. ved at mindske import- eller eksportafgifter, lette importprocedurerne eller løsne op for restriktioner vedrørende udenlandsk ejerskab. De fjerner dog ikke eksisterende hindringer i overensstemmelse med G20's rollbacktilsagn (jf. fodnote 2). 2.Protektionistiske tendenser i specifikke sektorer Som nævnt i tidligere rapporter om protektionisme har mange lande stadig hindringer for eksport af råvarer og diskriminerende bestemmelser vedrørende energiprodukter. I referenceperioden blev eksisterende eksportrestriktioner for råvarer i vidt omfang bibeholdt (f.eks. i Algeriet, Indonesien, Egypten, Indien og Sydafrika) og nye iværksat (f.eks. i Indonesien, Malaysia og Ukraine). I energisektoren blev der blev ofte gjort brug af krav om lokalt indhold (f.eks. Marokko, Nigeria, Tyrkiet og Sydkorea). Det prioriteres fortsat at tackle hindringerne for markedsadgang og at åbne markederne i disse sektorer. Kommissionen har også forpligtet sig til at medtage et kapitel om energi og råvarer i hver handelsaftale som del af den bredere indsats for at skabe en europæisk energiunion og i overensstemmelse med råstofinitiativet .

Endvidere har digitaliseringen af økonomien medført nye typer af handelshindringer. Siden 2008 er mere end 35 relevante foranstaltninger blevet udstedt vedrørende informations- og kommunikationsteknologisektoren (IKT) (primært i Kina, Indien, Rusland og Indonesien), hvoraf mere end 15 er blevet udstedt eller gennemført i referenceperioden. De omfatter ofte også lokalisering eller krav om lokalt indhold. Kommissionen vil anvende alle tilgængelige handelspolitiske værktøjer til at tackle disse udfordringer. Gennem handelsaftaler, navnlig FTA'er og TiSA (jf. afsnit III.A.1), vil den prøve at fastsætte regler vedrørende IKT-standarder, e-handel og grænseoverskridende datastrømme og bekæmpe nye former for digital protektionisme. På den positive side vil den nyligt indgåede informationsteknologioverenskomst (ITA2, jf. afsnit III.A.1) få en betydelig rolle med hensyn til yderligere at fjerne tolden på IKT-produkter. Endelig har den akutte forværring af den globale overkapacitet i stålsektoren medført et øget antal protektionistiske foranstaltninger i denne sektor, særlig i form af grænseforanstaltninger (primært told) samt i en øget brug af defensive handelsinstrumenter, herunder beskyttelsesforanstaltninger (jf. afsnit III.A.3.). EU har også drøftelser med sine partnere på bilateralt plan (navnlig med Kina) og i Stålkomitéen (under OECD) om at tackle de underliggende årsager til problemet med overkapacitet. Da egentlige løsninger ikke kan forventes at dukke op lige med det samme, vil denne tendens sandsynligvis fortsætte efter referenceperioden. Dette bekræftes f.eks. af den importlicensordning og kvote for stålprodukter, der blev indført i begyndelsen af 2016 i Algeriet, EU's næststørste ståleksportmarked. II.VIGTIGSTE HANDELS- OG INVESTERINGSHINDRINGER OPRETHOLDT AF NOGLE AF EU'S VIGTIGSTE ØKONOMISKE PARTNERE DEN 31. DECEMBER 2015 Dette afsnit beskriver de vigtigste handelshindringer, der findes for nogle af EU's vigtigste økonomiske partnere. I overensstemmelse med tidligere rapporter om handels- og investeringshindringer fokuserer denne rapport navnlig på Argentina/Brasilien (MERCOSUR), Kina, Indien, Japan, Rusland og USA. A.Argentina Mens Argentina fortsat er blandt de lande med flest relevante foranstaltninger iværksat siden 2008, er situationen i referenceperioden opmuntrende med færre af sådanne foranstaltninger end i tidligere perioder og flere positive udviklinger efter tiltrædelsen af den nye argentinske regering i december 2015. Handelsfremmende foranstaltninger omfatter afskaffelsen i december 2015 af "den forudgående importørerklæring på tro og love" ("DJAI") for import af varer (en stor hindring i de senere år) efter en WTO-afgørelse i en sag indledt af EU og andre (DS438). DJAI gælder dog stadig for tjenesteydelser. Så for varer blev den erstattet af et nyt importovervågningssystem og licenskrav (automatisk for hovedparten af importen, men ikkeautomatisk for omkring 1400 toldpositioner). Dertil kommer, at importører af fodtøj og tekstiler skal indsende en erklæring på tro og love om produktsammensætningen. Kommissionen vil nøje følge disse nye foranstaltninger. Desuden ophævede den nye regering det meste af valutakontrollen og lod pesoen flyde frit med henblik på at øge indstrømningen af udenlandsk valuta og investeringer. Den afskaffede endvidere ordningen med eksportlicenser og de fleste eksportafgifter på landbrugs- og industriprodukter (et vedvarende problem for EU's økonomi med hensyn til åben og sikker adgang til råstoffer). Eksportafgifter på sojabønner og biprodukter af soja blev sat ned. Endelig ændrede Argentina også luksusafgiften på køretøjer, motorcykler og både og fjernede direkte forskelsbehandling af importerede produkter. Den ændrede afgift vil blive anvendt på et ikkediskriminerende grundlag, men kan stadig ramme visse (dyrere) importerede biler mere end de lokalt fremstillede. B. Brasilien Antallet af nye relevante foranstaltninger, som Brasilien vedtog i referenceperioden, forblev stabilt, men der er fortsat betydelige hindringer. Brasilien tyr fortsat til grænseforanstaltninger såvel som til foranstaltninger bag grænserne, herunder navnlig ved at yde diskriminerende støtte til den lokale økonomi i en lang række økonomiske sektorer. Investeringer: nogle sektorer, herunder medier og kommunikation, luftfart, transport, posttjenester, minedrift og sundhedspleje, er stadig underlagt restriktioner vedrørende udenlandsk ejerskab. EU prøver at imødegå disse begrænsninger, både bilateralt i forhandlingerne med MERCOSUR og multilateralt. Afgifter og subsidier betinget af lokalt indhold anvendes fortsat i mange sektorer, specielt for motorkøretøjer, elektronik, automatiserede maskiner og andre dermed beslægtede varer. EU indledte en WTO-sag mod Brasilien (DS472) om diskriminerende afgiftsfordele i sektorerne for motorkøretøjer, elektronik og teknologi, og der blev nedsat et panel den 17. december 2014. Denne tvist er siden i henseende til procedure knyttet til en lignende sag indledt af Japan (DS497). I juli 2014 genindførte Brasilien også "Reintegra"-programmet, der giver eksportsubsidier i form af afgiftsfordele til indenlandske selskaber, der eksporterer mindst 50 % af deres produktion. Programmet omfatter nu det meste af Brasiliens eksport. Kommissionen følger dette spørgsmål tæt med Brasilien gennem møder i det blandede udvalg EU/Brasilien om handel, med særlig fokus på metoden for beregning af skattefradrag. Dets forenelighed med WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger bliver også vurderet. Anden afgiftsdiskrimination: Efter en højesteretsdom om afgiftsberegningsgrundlaget for bidrag til sociale ordninger forhøjede Brasilien i juni 2015 satserne for disse afgifter på importerede varer, med en højere stigning for visse specifikke produktkategorier (f.eks. lægemidler, kosmetik og dæk), hvilket førte til en diskriminerende behandling af import og øget markedsbeskyttelse. EU bliver ved med at rejse dette spørgsmål over for Brasilien. Udbud: Brasilien opretholder foranstaltninger, der indfører præferencemargener (fra 8 til 25 % inden for en bred vifte af sektorer) for visse indenlandske produkter i udbudsprocedurer. Kommissionen har taget fat på dette spørgsmål i forbindelse med sin udbudsstrategi. SPS: Brasilien opretholder lange, komplekse og uforudsigelige godkendelsesprocedurer, f.eks. vedrørende godkendelse af etiketter til animalske produkter, frister til at foretage revisioner eller bekostelige skadegørerrisikoanalyser for planteprodukter, der skal foretages af Brasiliens kompetente myndighed (MAPA). Disse har resulteret i en væsentlig og vedvarende ophobning af ansøgninger fra EU om markedsføringstilladelser for animalske produkter og planteprodukter. Brasilien undlader også at anvende de internationale standarder vedrørende regionalisering for dyre- og planteskadegørere og sygdomme og forsinker ofte prelisting-procedurerne for EU-virksomheder, der ønsker at eksportere animalske produkter til Brasilien. Kommissionen rejser jævnligt sådanne spørgsmål i sine bilaterale kontakter (f.eks. de årlige møder i SPS-samrådsmekanismen EU-Brasilien) samt i WTO's SPS-Komité. Handelsfremmende foranstaltninger: Som noget positivt blev det diskriminerende ad rem-system for intern beskatning af vin og spiritus ophævet den 30. december 2015. En 5 % nominel skattesatsdiskrimination til fordel for cachaça i forhold til anden spiritus er bevaret, men forslag om en højere diskriminationsmargen på 13 % blev afvist på grund af indvendinger fra EU og andre aktører. Brasilien bebudede også ny lovgivning, der skulle fremskynde og forenkle procedurerne for godkendelse af etiketter, der forventes at blive vedtaget i 2016, og det lempede kravet om lokalt indhold for efterforskning af olie og gas gennem et nyligt vedtaget program med incitamenter. På SPS-området skete der i 2015 betydelige fremskridt med hensyn til eksporten fra EU til Brasilien af mejeriprodukter, svinekød, fisk, honning, oksekød og tilknyttede produkter og flere planter og planteprodukter efter politisk engagement i Brasilien og EU. Selv om MAPA endnu ikke er involveret i en struktureret import/eksportdialog (med opgørelse over juridiske og administrative trin og tidsfrister for at løse alle uafsluttede ansøgninger om markedsadgang og SPS-spørgsmål), bebudede det åbningen af markederne for yderligere produkter, planlagde revisioner i flere EU-medlemsstater for 2015 og 2016 og påtog sig at tage fat på systemiske spørgsmål og den lange liste over resterende ansøgninger. C. Kina

Kina har indført flere nye relevante foranstaltninger end noget andet land i referenceperioden, trods dets tilsagn om at øge markedsadgangen for den private sektor, herunder udenlandske virksomheder. De fleste af de nye foranstaltninger er foranstaltninger bag grænserne, navnlig for så vidt angår tjenesteydelser og investeringer. EU's virksomheder står fortsat over for mange hindringer i Kina, herunder i forbindelse med krav om lokale partnere, hindringer for markedsadgang, godkendelsesprocesser, teknologioverførsel samt diskriminerende praksis efter etablering, f.eks. på området tekniske forskrifter og standarder. Nationale sikkerhedskrav: Mange af de nye foranstaltninger er blevet truffet angiveligt af hensyn til "national sikkerhed", herunder på IT-området. Eksempler omfatter den nationale sikkerhedslov, antiterrorloven, udkastet til cybersikkerhedsloven, udkastet til lov om udenlandske NGO'ers forvaltning og foranstaltninger truffet i forbindelse med "sikker og kontrollerbar IKT" (i bank- og forsikringssektoren). Meget af denne lovgivning går videre end væsentlige nationale sikkerhedsinteresser, indeholder brede og uklare definitioner af den nationale sikkerhed, der skaber juridisk usikkerhed, pålægger virksomheder at udlevere følsomme oplysninger til myndighederne og risikerer generelt at pålægge unødvendige begrænsninger for kommercielle aktiviteter. Dette er ikke i overensstemmelse med tilsagnet fra Kinas tredje plenummøde om "forudsigelige og åbne investeringsvilkår" og kan potentielt mindske handel, investeringer og innovation i Kina. EU har gentagne gange rejst disse spørgsmål over for Kina på bilateralt plan og har kommenteret ovennævnte lovgivning under offentlige høringer. Dette synes at have haft en virkning med hensyn til suspensionen af retningslinjerne om sikker IKT for bankvirksomhed. Ovennævnte bekymringer findes imidlertid stadig, og Kommissionen vil fortsat følge denne sag nøje. Investeringer: Fremskridt med hensyn til at åbne sektorer, der er lukket for udenlandske direkte investeringer, sker fortsat langsomt. Hindringer omfatter krav om joint venture, hindringer for teknologioverførsel og krav om lokalt indhold og administrativ forhåndsgodkendelse. Desuden indeholder udkastet til "lov om udenlandske investeringer", der blev offentliggjort i 2015, nogle positive elementer, men strammer også screeningen af nationale sikkerhedsundersøgelser og kræver forudgående godkendelse for investeringer over en vis grænse. Områder, hvor udenlandske investeringer er specifikt begrænset, lader til at være stort set uændret med nye restriktioner på visse områder. I oktober 2015 bebudede Kina et landsdækkende "negativliste"-system, der forudser vedtagelsen af to lister over sektorer, hvor investeringer er forbudt eller begrænset: en liste for nationale investorer (og udenlandske investorer fra retsområder, der har en investeringsaftale med Kina), og en anden liste for andre udenlandske investorer. Systemet tilsigter at være både enklere og mere gennemsigtigt, eftersom der for sektorer uden for listen i princippet ikke bør være nogen forudgående godkendelse af investeringer. Dette er endnu ikke implementeret og er stadig diskriminerende. Hensyn til den nationale sikkerhed kan også prioriteres. De igangværende forhandlinger mellem EU og Kina om en investeringsaftale fokuserer primært på investeringsmarkedsadgang og beskyttelsesspørgsmål, herunder forbedring af de lovgivningsmæssige rammer. I 2015 var forhandlingerne endnu ikke nået til sektorspecifikke områder. Udbud: EU tilskynder fortsat Kina til at forbedre sit tilbud om markedsadgang med henblik på tiltrædelse af WTO's GPA-aftale og til at bringe sin lovgivning i overensstemmelse hermed. Kina indgav i december 2014 et revideret tilbud om en aftale om offentlige udbud. EU hilser fremskridtene med hensyn til dækning på subcentralt plan velkommen, men der er stadig behov for yderligere betydelige forbedringer, navnlig med hensyn til om statsejede virksomheder er omfattet. Intellektuel ejendom: Kommissionen har stadig store betænkeligheder med hensyn til krav til patenterbarhed, varemærkeansøgninger, som indgives i ond tro, beskyttelse af forretningshemmeligheder og indledning af konkurrencesager mod udenlandske rettighedshavere. Det administrative og retlige håndhævelsessystem i Kina er stadig problematisk, navnlig for udenlandske virksomheder. E-handelsplatforme har yderligere forværret Kinas alvorlige problem med forfalskninger. Alle disse spørgsmål rejses bilateralt over for Kina navnlig gennem EU's og Kinas årlige dialog om intellektuel ejendomsret og halvårlige møder i arbejdsgruppen vedrørende intellektuel ejendom. Sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger (SPS): Kina er fortsat et meget vigtigt marked for EU's eksport af landbrugsfødevarer og tilbyder et enormt vækstpotentiale. EU-virksomheder står over for mange sundheds- og plantesundhedsmæssige importforanstaltninger i Kina, trods EU's meget høje fødevaresikkerhedsstandarder. Dette omfatter overdrevent besværlige godkendelsesprocedurer, der betyder forsinkelser nogle gange i flere år (navnlig for kød), landsdækkende forbud uden videnskabelig begrundelse (som f.eks. et over 15 år gammelt forbud mod import af oksekød fra de fleste EU-medlemsstater, angiveligt på grund af BSE), ikkeoverholdelse af internationale standarder og landsdækkende forbud efter udbrud af store sygdomme (f.eks. fugleinfluenza og afrikansk svinepest), hvilket ikke hænger sammen med de internationale regler om regionalisering. I 2015 ændrede Kina også sin lov om fødevaresikkerhed, navnlig for import af mejeriprodukter. Kommissionen har fremsat bemærkninger i forbindelse med de relevante udkast til gennemførelsesbestemmelser med henblik på at forebygge unødvendige restriktioner. SPS-spørgsmål behandles gennem flere bilaterale dialoger. Tekniske handelshindringer: For medicinsk udstyr og lægemidler bør Kinas lovgivningsmæssige bestemmelser være i overensstemmelse med internationale standarder på områder som kliniske forsøg og registreringskrav. Registreringsprocessen for nye kosmetiske bestanddele bør forbedres og begrænses til bestanddele med højere risiko. Vedrørende mærkning af kosmetik ved at bruge etiketter (såkaldt "ometikettering") er det positivt, at Kina har suspenderet en foranstaltning med henblik på at forbyde ometikettering. Kommissionen behandler disse spørgsmål gennem bilaterale handelsdialoger og sektorspecifikke tekniske dialoger. D. Indien Indien optræder stadig blandt de fire lande med det største antal nye relevante foranstaltninger. Told: Det forhøjede toldsatserne for mange produkter, herunder IKT, stål og motorkøretøjer. Med hensyn til IKT pålægger Indien effektivt en 10 % toldsats på fire grupper af IKT-produkter og hævder, at de ikke falder ind under aftalen om informationsteknologi 1 (ITA1). Kommissionen har regelmæssigt rejst spørgsmålet over for Indien, herunder i forbindelse med EU/Indien IKT-arbejdsgruppen og Underudvalget vedrørende Handel, og et markedsadgangsteam er blevet oprettet ved EU's delegation i Delhi (der samler EU, medlemsstaterne og interessenterne) til nøje at følge op på IKT-spørgsmål. Vedrørende stål pålagde Indien i et muligt forsøg på at begrænse de negative virkninger af den globale overkapacitet en midlertidig beskyttelsestold på 20 %, forhøjede toldsatsen for visse stålprodukter og udvidede den obligatoriske BIS-certificering (jf. TBT nedenfor). SPS: Indiske krav forekommer uforholdsmæssige og afviger ofte fra internationale standarder. Den berørte EU-eksport omfatter dyr og animalske produkter (især tyresæd og svinekød), planter og planteprodukter, forarbejdede fødevarer og alkoholholdige drikkevarer. Indien er ved at gennemgå de kommentarer, som EU-virksomheder og -myndigheder har fremsat til dets udkast til regulering 2015 om alkoholholdige drikkevarer, og den kompetente myndighed (FSSAI) accepterede at indgå i dialog med EU og møde den europæiske industri. Endvidere begrænsede Indien i september 2015 importen af æbler udelukkende til Mumbais havn, hvilket betød stigende omkostninger for EU's eksportører med hensyn til at nå til det endelige bestemmelsessted. Indien trak endelig denne foranstaltning tilbage i januar 2016, efter at EU rejste dette spørgsmål bilateralt og i WTO's komitéer. TBT: IKT og stålprodukter samt dæk var fortsat berørt af uforholdsmæssige krav til overensstemmelsesvurdering, der ikke synes at være i overensstemmelse med WTO's TBT-aftale. Den foreslåede obligatoriske sikkerhedsafprøvning i landet og certificering af netværkselementer til telekommunikation (udskudt til april 2016) rejser navnlig spørgsmål om forsøgsmetoder, omkostninger og forsinkelser. Ydermere blev det indiske standardiseringskontors (Bureau of Indian Standards (BIS)) certificeringsordning for 15 stålprodukter udvidet til 21 yderligere stålprodukter og til tre produkter af rustfrit stål, hvilket lagde yderligere pres på EU's stålindustri i form af tunge og langsommelige procedurer for overensstemmelsesvurdering og fabriksinspektioner. Med hensyn til dæk er mærkningsgebyrer og krav om bankgarantier fortsat store hindringer for EU's eksportører. Den nye BIS-ordning for prøvning og eftersyn med henblik på certificering af biler og dæk til personbiler indfører desuden begrebet "kontrolenhed" (5 000 dæk af samme familie) og kræver prøvning for hver tiende kontrolenhed. Dette er en forbedring i forhold til det tidligere krav om 3-måneders prøvning af produktionens overensstemmelse på alle størrelser dæk importeret til Indien, men er stadig meget besværlig. EU drøftede dette med Indien og anmodede om, at foranstaltningen meddeles WTO. I 2015 oplevede EU-virksomheder også tekniske handelshindringer i forbindelse med gennemførelsen af den indiske liberaliseringsreform af detail- og forsikringstjenesteydelser og i forbindelse med markedsføring og mærkning af alkoholholdige drikkevarer. Kommissionen rejser disse ikketoldmæssige foranstaltninger regelmæssigt i WTO's TBT- og SPS-komitéer, bilateralt i de relevante arbejdsgrupper EU-Indien og i Underudvalget EU-Indien vedrørende Handel. Der opretholdes også et tæt samspil med EU's medlemsstater og interessenter både i Delhi og i Bruxelles. Udbud: Der kan ikke meldes om yderligere væsentlige fremskridt med hensyn til gennemførelsen af den præferentielle markedsadgangspolitik for indenlandsk fremstillede elektroniske varer i offentligt udbud. Intellektuel ejendomsret: Effektiv patentbeskyttelse i Indien er fortsat vanskelig. Årsagerne er bl.a. restriktive patenterbarhedskriterier som f.eks. den alt for restriktive definition af "opfindelseshøjde" til at afslå patentbeskyttelse for innovative lægemidler, der bygger på eksisterende produkter, kombineret med vanskeligheder med at håndhæve patenter og ekstremt brede kriterier for tildeling af tvangslicenser eller for tilbagekaldelse af patenter. Dette berører lægemidler, kemikalier og andre sektorer, hvor der sker fremme af lokal innovation. Indien har indtil videre afvist EU's opfordringer til en regelmæssig dialog om intellektuel ejendomsret (i overensstemmelse med en specifik 2005-aftale), men Kommissionen arbejder fortsat på at kanalisere sine bekymringer gennem andre bilaterale kontakter, herunder Underudvalget EU-Indien vedrørende Handel.

Investeringer: Med hensyn til detailsalg af flere mærker trak den nye indiske regering ikke det eksisterende loft på 51 % udenlandske direkte investeringer tilbage (trods meddelelsen under valgkampen om, at den ville udelukke denne del af detailhandelen fra udenlandske direkte investeringer), men overlod gennemførelsen til hver enkelt indiske delstats skøn uden at sikre håndhævelse fra centralt hold. Dette begrænser de facto EU-investeringer i de fleste indiske delstater. Som noget positivt blev de 30 % krav om lokalt indhold for udenlandske direkte investeringer i detailsalg af et enkelt varemærke (der skal gennemføres inden for fem år fra modtagelsen af den første tranche af udenlandske direkte investeringer) lempet i november 2015, og den gældende betingelse bør være 30 % krav om lokalt indhold i fem år fra virksomhedens start. Meddelelsen i dens nuværende form angiver, at de 30 % krav om lokalt indhold bør opfyldes umiddelbart efter virksomhedens start, men det kompetente ministerium har lovet at rette dette. Efter regelmæssige drøftelser mellem EU og de relevante indiske myndigheder har detailhandlere af et enkelt varemærke haft tilladelse til at sælge online siden november 2015. E. Japan EU prøver at behandle de talrige vedvarende hindringer for markedsadgang (herunder toldsatser, ikketoldmæssige foranstaltninger (NTM - dvs. TBT og SPS) og restriktioner i forbindelse med offentlige udbud) i sine omfattende forhandlinger om en frihandelsaftale med Japan. Dette har allerede givet en række konkrete resultater: NTM'er: Nogle TBT/SPS-hindringer (f.eks. vedrørende økologisk mad, spiritusbevilling i engrossektoren) er allerede blevet løst. På nogle andre områder, hvor Japan forpligtede sig til at levere resultater inden for det første år af forhandlingerne, kan der rapporteres om betydelige fremskridt, herunder vedtagelsen af internationale standarder (f.eks. lægemidler, tilsætningsstoffer til levnedsmidler, godkendelsesprocedurer for medicinsk udstyr og standarder for bilindustrien på grundlag af FN/ECE-regulativer). Desuden havde Japan pr. 31. december 2015 ophævet sit årelange forbud mod oksekød (baseret på en påstået BSE-risiko) for fire EU-medlemsstater, og ansøgningsprocedurer var på et fremskredent stadium for tre andre medlemsstater. Drøftelserne fortsætter også med hensyn til de restriktioner for import af svinekød og svinekødsprodukter fra visse EU-medlemsstater, som Japan stadig opretholder. Generelt fortsætter forhandlingerne om de ikketoldmæssige foranstaltninger på grundlag af en anden liste, som Japan fik forelagt i december 2014. Denne liste omfatter mange udestående SPS-relaterede foranstaltninger såsom godkendelse af tilsætningsstoffer til levnedsmidler. Andre mulige ikketoldmæssige foranstaltninger behandles i forbindelse med specifikke kapitler i frihandelsaftalen såsom subsidier; for hvilke de relevante områder drøftes i konkurrencekapitlet. Udbud: EU forhandler også om yderligere åbning af det japanske marked for offentlige udbud, herunder dets jernbanemarked. Som led i drøftelserne om den såkaldte "etårige pakke" har Japan allerede truffet konkrete foranstaltninger til at øge gennemsigtigheden på sit marked for udbud i jernbanesektoren. Drøftelserne fortsætter nu med det formål at forbedre markedsadgangen for EU-virksomheder, navnlig ved at se på den såkaldte "bestemmelse om driftssikkerhed", som Japan kan påberåbe sig for at undgå udbudsprocedurer. F. Rusland EU's handelspolitik over for Rusland fokuserer på at løse en række handelshindrende foranstaltninger, som Rusland for nylig har indført, herunder nogle der overtræder dets WTO-forpligtelser. Efter Kina har Rusland indført det største antal nye relevante foranstaltninger i referenceperioden og har for det meste grebet til foranstaltninger direkte ved grænserne. SPS: Rusland indførte 10 nye SPS-relaterede importforbud i referenceperioden. EU har en igangværende WTO-sag mod Ruslands importrestriktioner på levende svin, svinekød og visse svinekødsprodukter med oprindelse i EU (DS 475). Den 7. august 2014 indførte Rusland et nyt, politisk motiveret forbud mod landbrugsprodukter og fødevarer fra EU gældende for de lande - herunder EU-medlemsstater - der indførte sanktioner mod Rusland i forbindelse med krisen i Ukraine. De samlede tab for EU's eksport er delvis blevet opvejet af stigende eksport til Kina, Sydkorea, Hong Kong, Tyrkiet og USA. Men visse medlemsstater og sektorer er blevet hårdt ramt (f.eks. sektoren for mejeriprodukter i Finland og i de baltiske lande). Told: Ruslands told på papir og papirvarer, apparater (som f.eks. køleskabe) og palmeolie synes at være i strid med Ruslands WTO-bundne forpligtelser på toldområdet. Den 31. oktober 2014 rejste EU en WTO-sag, der anfægter sådanne toldsatser (DS485). Den 15. september 2014 rejste den også en WTO-sag (DS479) mod Ruslands ulovlige opkrævning af antidumpingtold på import af lette erhvervskøretøjer fra Tyskland og Italien. TBT: Nogle af de russiske tekniske forskrifter, nu vedtaget af Den Eurasiske Økonomiske Union, stiller meget besværlige krav til overensstemmelsesvurdering, der ikke er i overensstemmelse med de internationale standarder. Kommissionen er særlig bekymret over to: udkastet til teknisk forskrift om sikkerhed ved alkoholholdige drikkevarer (navnlig bestemmelserne om øl, vin og hård spiritus) og udkastet til ændringer af forskriften om sikkerhed ved produkter for børn og unge. Kommissionen har udtrykt betænkeligheder ved disse forskrifter bilateralt og i WTO's TBT-komité og har anmodet Rusland om at sikre tilstrækkelig tid inden ikrafttrædelsen for at give fabrikanterne mulighed for at tilpasse sig. Subsidier: Rusland vedtog en række diskriminerende subsidieprogrammer, der tilgodeser russiske producenter, navnlig i bilsektoren (subsidier med krav om lokalt indhold) og i form af subsidier til producenter af landbrugsudstyr og landbrugsmaskiner under betingelser om lokalt indhold. Dette er til skade for EU's eksportører af biler og landbrugsmaskiner (navnlig af mejetærskere), som har en stærk interesse i det russiske marked. Kommissionen har taget fat på dette flere gange bilateralt og i WTO's komitéer. Udbud: Rusland vedtog en række sektorspecifikke foranstaltninger i referenceperioden, der begrænsede adgangen til offentlige udbud for ikkerussiske virksomheder. Rusland har ikke har undertegnet GPA, men denne række foranstaltninger kan forventes i sidste ende at blive økonomisk uhensigtsmæssige. Det vedtog også lovgivning, der sigter mod at formalisere politikken med at give præference til russiske varer i udbud fra russiske statsejede virksomheder og investeringsprojekter (herunder med private virksomheder) med mindst 10 % deltagelse af staten. G. USA For USA's vedkommende behandles hindringer for markedsadgang hovedsagelig i de igangværende TTIP-forhandlinger.

Udbud: Efter Rusland har USA indført det største antal nye begrænsninger i forbindelse med udbud i referenceperioden. "Køb amerikansk"-begrænsninger på føderalt niveau, statsniveau eller lokalt niveau omfatter stadig en stor det af de offentlige indkøb. Intellektuel ejendom (IP): EU-virksomheder har vanskeligt ved at beskytte intellektuelle ejendomsrettigheder, navnlig EU's geografiske betegnelser i sektorerne for vin, ost og kød. SPS/tekniske handelshindringer: USA har stadig adskillige vedvarende tekniske handelshindringer (f.eks. krav om tredjepartscertificering eller overholdelse af lokale standarder inden for visse sektorer, navnlig ingeniørvæsen) samt SPS-restriktioner for importen af kød (får, okse og ged) og af ægprodukter samt uforholdsmæssigt store forsinkelser i behandlingen af importansøgninger fra EU's virksomheder for visse dyre- og planteprodukter. TTIP-forhandlingerne giver gode muligheder for at opnå en bedre beskyttelse af EU's geografiske betegnelser i USA og opnå tilsagn til at behandle ansøgninger under SPS hurtigere. Subsidier: I referenceperioden indledte EU en ny WTO-sag mod USA vedrørende subsidier til Boeing (DS487). III.EU's strategi til at håndtere handels- og investeringshindringer A.Multilaterale og plurilaterale handelspolitiske rammer og forhandlinger 1.Multilaterale og plurilaterale handelspolitiske forhandlinger Det stadigt stigende antal handelsrestriktioner på verdensplan og den begrænsede afvikling som beskrevet ovenfor understreger betydningen af en stærk multilateral handelspolitisk ramme, der effektivt kan tackle sådanne protektionistiske foranstaltninger. EU vedbliver derfor med at slå kraftigt til lyd for at fremme den multilaterale handelsdagsorden og systemet til konfliktløsning, som forbliver hjørnestenen i EU's handelspolitik. I den forbindelse resulterede WTO's "Nairobi"-pakke, der blev vedtaget på WTO's 10. ministerkonference den 15.-18. december 2015 ("MC10"), i en meget vigtig aftale med henblik på at sikre en mere fair verdenshandel og støtte udviklingen. Der blev bl.a. opnået enighed om at fjerne subsidier og andre ordninger, der på urimelig vis støtter eksport af landbrugsprodukter, sikre, at fødevarehjælp til udviklingslande gives på en måde, som ikke forvrider lokale markeder, tilstræbe en forenkling af de betingelser, som eksportører fra de fattigste lande skal opfylde, så deres produkter kan drage fordel af handelsaftaler (oprindelsesregler), samt at give virksomheder fra de fattigste lande flere muligheder for at levere tjenester i andre WTO-medlemslande. De opnåede resultater vedrørende specifikke emner i forbindelse med de mindst udviklede lande samt beslutningerne om at optage Afghanistan og Liberia viste, at WTO er opmærksom på sine mest sårbare medlemmers behov. På MC10 blev der desuden indgået en informationsteknologiaftale (ITA2), som fjerner tolden på mere end 200 højteknologiske produkter (heriblandt halvledere, medicinsk udstyr, spillekonsoller og GPS-anordninger), der udvider ITA-aftalen fra 1996 til at omfatte 1,3 billioner EUR i verdenshandelen. Den 5. oktober 2015 ratificerede EU WTO's aftale om handelslettelser (TFA), den vigtigste multilaterale handelsaftale siden 1990'erne. TFA forventes at medføre en betydelig forenkling og modernisering af toldprocedurer i hele verden. Dette bør navnlig hjælpe små virksomheder med at få adgang til nye eksportmuligheder. Det bør også spille en vigtig rolle med hensyn til at øge udviklingslandenes deltagelse i de globale værdikæder. På det plurilaterale niveau har der været gode fremskridt i forhandlingerne om en TiSA, og de forventes at accelerere i 2016. 23 WTO-medlemmer (herunder EU) fører i øjeblikket forhandlinger om TiSA, som samlet udgør 70 % af verdenshandelen med tjenesteydelser. Dens mål er at liberalisere handelen med tjenesteydelser uden for GATS inden for bl.a. licensordninger, finansielle tjenesteydelser, telekommunikation, e-handel, søtransport og fagfolk, der flytter midlertidigt til udlandet for at levere tjenesteydelser. Tjenesteydelserne tegner sig for ca. 70 % af EU's BNP og beskæftigelse og udgør en stadig større del af den internationale handel. TiSA har stort potentiale til at hjælpe EU-virksomheder med at eksportere tjenesteydelser. Siden juli 2014 har EU og 16 andre WTO-medlemmer også ført forhandlinger om en aftale for at liberalisere verdenshandelen med miljøvarer ("aftalen om miljøvarer" eller EGA) med det formål at fjerne hindringer for handel med og investeringer i varer, tjenesteydelser og teknologier, der kan bidrage til at beskytte eller forbedre miljøet. I øjeblikket fokuserer drøftelserne på at fjerne tolden på et bredt udsnit af miljøvarer. EU's mål er også at omfatte tjenesteydelser forbundet med eksport af miljøvarer (f.eks. reparation og vedligeholdelse af vindmøller) og på at få bugt med ikketoldmæssige hindringer, såsom krav om lokalt indhold eller begrænsninger på investeringerne. Da EU er førende på verdensplan inden for eksport og import af miljøvarer, kan EGA skabe betydelige muligheder for EU's virksomheder. Den reviderede GPA trådte i kraft den 6. april 2014. Mens ratifikationsprocessen er i gang, fortsætter drøftelserne om kommende tiltrædelser til aftalen, navnlig Kinas og Australiens. EU deltager i disse drøftelser med det formål at sikre størst mulig dækning. Ydermere har Kommissionen den 29. januar 2016 vedtaget et ændret forslag til et "internationalt instrument for offentlige udbud", et redskab, der skal fremme yderligere åbning af markeder for offentlige udbud i hele verden. Mens EU er en åben økonomi, anvender mange af EU's vigtigste handelspartnere restriktiv praksis, der forskelsbehandler EU-virksomheder. Mange af disse nye foranstaltninger blev igen vedtaget i referenceperioden (jf. Afsnit I.B.1, litra c)). Det nye redskab, der er foreslået, bør give Kommissionen mulighed for at iværksætte offentlige undersøgelser i sager om påstået forskelsbehandling af EU-virksomheder på tredjelandes markeder for offentlige udbud. Hvis forskelsbehandlingen er bekræftet, kan Kommissionen opfordre det pågældende land til at deltage i konsultationer om åbningen af dets marked for offentlige udbud. Hvis dette slår fejl, kan bud fra det pågældende lands virksomheder for EU's offentlige udbud omfattes af en prisjusteringsmekanisme, så bud fra virksomheder i andre ikke-EU- og EU-lande får en konkurrencemæssig fordel. Ved udgangen af 2015 var forslaget til drøftelse i Rådet. Det forventes vedtaget efter den almindelige lovgivningsprocedure (fælles beslutningsprocedure). 2.WTO's komitéer og tvistbilæggelsesprocedurer EU er fortsat et af de mest proaktive WTO-medlemmer i WTO's komitéer vedrørende tekniske handelshindringer, sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger, subsidier og udligningsforanstaltninger, importlicensprocedurer og handelsrelaterede investeringsforanstaltninger. Disse komitéer er effektive fora til at sætte fokus på EU's betænkeligheder, informere, øge bevidstheden om og bygge alliancer med andre berørte WTO-medlemmer og til at løse problemer eller - om nødvendigt - bane vej for yderligere håndhævelsesforanstaltninger. WTO's tvistbilæggelsesorgan er fortsat den bedste mulighed, når andre håndhævelsesinstrumenter har vist sig utilstrækkelige. Selv om sådanne procedurer er tids- og ressourcekrævende, kan de mere systematisk få bugt med betydelige hindringer og på længere sigt øge retssikkerheden. I referenceperioden indledte EU to WTO-tvistbilæggelsessager: en mod Rusland om toldsatser (DS485) og en mod USA vedrørende subsidier givet til Boeing (DS487). Der blev også oprettet WTO-paneler i en sag mod Brasilien vedrørende skattefordele for indenlandske fabrikanter af motorkøretøjer, elektronik og automatiserede varer (DS472) og i to sager mod Rusland om visse foranstaltninger vedrørende indførsel af svin og svinekød (DS475) og om antidumpingtold på lette erhvervskøretøjer (DS479). Procedurer blev endvidere afsluttet i en vigtig sag om Argentinas importrestriktioner (DS438) til EU's fordel (jf. afsnit II). Et andet vigtigt eksempel på en vellykket sag (DS432) indledt af EU vedrører Kinas eksportrestriktioner for sjældne jordarter, hvor Kina i henholdsvis januar og april 2015 besluttede at ophæve sine eksportkvoter og eksportafgifter efter en WTO-afgørelse vedtaget af tvistbilæggelsesorganet i august 2014.

3.Defensive handelsinstrumenter Brugen af defensive handelsinstrumenter (antidumping, udligningsforanstaltninger og garantier) er underkastet WTO's regler. Sådanne instrumenter er ikke opført i denne rapport som potentielt protektionistiske, da de nøje sigter på at korrigere konkurrencebegrænsende adfærd eller på at reagere på pludselige stigninger i import med skadelige virkninger. Ved udgangen af rapporteringsperioden lå antallet af defensive handelsinstrumenter, som opretholdes over for EU eller dens medlemsstater, fortsat på et stabilt niveau (151). De mest aktive lande med sådanne instrumenter var Brasilien, Indien, Australien, Indonesien, Marokko og Tyrkiet. Af særlig bekymring for EU er den stigende indførelse af beskyttelsesforanstaltninger (24 i rapporteringsperioden). Sådanne foranstaltninger anvendes over for alle oprindelseslande, uanset om de har skadelige virkninger for den indenlandske industri, og uden bevis for tilstedeværelsen af illoyal handelspraksis. Kommissionen overvåger fortsat aktivt de sager om handelsbeskyttelse, som tredjelande har indledt mod EU-virksomheder, så det sikres, at eventuelle foranstaltninger anvendes under nøje overholdelse af de relevante WTO-regler. Eksempelvis i referenceperioden indledte EU en WTO-tvistbilæggelsessag mod Ruslands urimelige opkrævning af antidumpingtold for lette erhvervskøretøjer (jf. afsnit II.F). Omvendt anvender EU også defensive handelsinstrumenter mod illoyal handelspraksis i tredjelande. Ved udgangen af 2015 var i alt 97 endelige foranstaltninger indført (86 AD og 11 AS). Stål- og kemikalieindustrien blev hårdest ramt af disse foranstaltninger. Det land, der er blevet sat stærkest ind over for, var Kina med 56 foranstaltninger. Imidlertid er under 1 % af EU's samlede import berørt af defensive handelsinstrumenter, hvilket gør EU til en meget beskeden bruger af sådanne instrumenter på verdensplan. I lyset af den nuværende betydelige overkapacitet og det kraftige pres på priserne i stålindustrien har der i andet halvår af 2015 kunnet konstateres en større anvendelse af defensive handelsinstrumenter vedrørende stålprodukter. Ved udgangen af 2015 var 14 ud af de 33 endelige foranstaltninger vedrørende stål (30AD og 3AS) rettet mod import af stål med oprindelse i Kina (13AD og 1AS), og andre undersøgelser er endnu ikke afsluttet. For at imødegå stålkrisen har andre lande (USA, Marokko og især Indien) ligeledes indført sådanne foranstaltninger, herunder beskyttelsesforanstaltninger (Indien). B.Bilateral handelsdagsorden 1.Forhandlinger EU's mål er at arbejde for bilaterale og regionale aftaler på en måde, der bidrager til, at WTO atter kommer i centrum for handelsaktiviteten på verdensplan. Det har den mest ambitiøse bilaterale handelsdagsorden i verden med præferencehandelsaftaler med 52 lande og forhandlinger undervejs om frihandelsaftaler og økonomiske partnerskabsaftaler (ØPA'er) med 80 lande, herunder med nogle af sine vigtigste økonomiske partnere (USA, Japan, MERCOSUR og Indien – selv om forhandlingerne med sidstnævnte i øjeblikket er strandet). Det fører også forhandlinger om investeringsaftaler med Kina og Myanmar. Mens gældende frihandelsaftaler omfattede mindre end en fjerdedel af EU's handel for ti år siden, dækker de nu mere end en tredjedel af EU's handel og vil dække to tredjedele, hvis og når alle igangværende forhandlinger er indgået. Bilaterale og regionale forhandlinger er meget vigtige for at fjerne handelshindringer og åbne markeder. Det er tilfældet både under forhandlingerne og ved afslutningen heraf. Selv inden den officielle indledning af de igangværende forhandlinger om en frihandelsaftale med Japan blev der f.eks. taget fat på et omfattende arbejde med ikketoldmæssige foranstaltninger, hvilket er udmundet i konkrete resultater i forhandlingerne, herunder om spørgsmålet om spiritusbevilling i engrossektoren (jf. afsnit II). Desuden blev forhandlingerne om en frihandelsaftale med Vietnam afsluttet i december 2015. I overensstemmelse med den sædvanlige procedure vil teksten til frihandelsaftalen nu blive underlagt en juridisk gennemgang og oversat til alle EU-sprog, inden den forelægges Rådet og Europa-Parlamentet med henblik på ratifikation. I denne periode arbejder Kommissionen allerede tæt sammen med Vietnam om at identificere lovgivning, der skal vedtages eller ændres af begge parter med henblik på at bringe den i overensstemmelse med den nye frihandelsaftale. Flere mangeårige hindringer for markedsadgang forventes fjernet som led i denne proces, så der kan opnås hurtige resultater, når frihandelsaftalen træder i kraft (jf. Kommissionens websted: " overview of potentially trade-restrictive measures December 2015 "). Også forhandlingerne mellem EU og Ecuador om en protokol om tiltrædelse af frihandelsaftalen mellem EU og Colombia/Peru blev afsluttet den 17. juli 2014, og protokollen er nu blevet undertegnet og ratificeret af parterne. Ligeledes blev forhandlingerne om frihandelsaftalen mellem EU og Canada (CETA) afsluttet den 26. september 2014 og forhandlingerne om frihandelsaftalen mellem EU og Singapore afsluttet den 17. oktober 2014. 2.Gennemførelse og håndhævelse af eksisterende frihandelsaftaler Som understreget i meddelelsen "Handel for alle" er det afgørende at gennemføre frihandelsaftaler fuldt ud, hvis man skal sikre, at de efter ikrafttrædelsen fører til den markedsåbning og de erhvervsmuligheder lokalt, der er stillet i udsigt. For øjeblikket gøres dette primært gennem markedsadgangsstrategien (jf. afsnit C) ved at udnytte de specifikke strukturer, der er oprettet i henhold til frihandelsaftalerne (f.eks. specifikke handelsudvalg, der skal sikre hurtig udveksling og en diplomatisk løsning af markedshindringer og, som en sidste udvej, specifikke tvistbilæggelsesmekanismer) samt de generelle eksisterende strukturer, f.eks. WTO's komitéer eller WTO's tvistbilæggelsesorgan, hvis det er mere passende. EU's frihandelsaftale med Sydkorea, som har været i kraft siden 1. juli 2011, viser, hvor vigtigt effektiv overvågning er for at sikre størst mulig gennemførelse af frihandelsaftalen. I perioden, som denne rapport omfatter, kunne en række spørgsmål vedrørende gennemførelse af frihandelsaftaler og markedsadgang således løses. Eksempelvis inden for finansielle tjenesteydelser blev en ny ramme efter vedvarende pres fra EU og i overensstemmelse med Koreas forpligtelse vedrørende frihandelsaftalen vedtaget i juni 2015, som bemyndiger EU's finansielle institutioner til at overføre data til udlandet og outsource it-faciliteter, hvilket betydeligt fremmer deres aktiviteter i Korea. En ækvivalensordning vedrørende økologiske fødevarer, som blev færdiggjort i efteråret 2014, trådte desuden i kraft i februar 2015 og er siden blevet gennemført uden problemer. På motorkøretøjsområdet har de koreanske myndigheder efter EU's intervention endvidere siden sommeren 2015 accepteret Euro VI-godkendte køretøjer uden yderligere overdrevne anmodninger om oplysninger. Der er dog fortsat problemer med markedsadgang i denne sektor, og det er fortsat vigtigt med nøje overvågning. Gennemførelsen af frihandelsaftalen mellem EU og Columbia/Peru fungerer også efter hensigten. Der er fortsat visse problemer, f.eks. på SPS-området for Peru og vedrørende beskatning af alkohol i Colombia og Peru. På den positive side fremlagde Colombia i juni 2015 en fælles procedure, som dækker alle nødvendige trin til at bemyndige EU's eksport af animalske produkter. Det vil forenkle de formaliteter, EU's eksport er underlagt, og mindske svartiderne, hvilket letter EU's markedsadgang. Desuden eksporterede 526 colombianske og 1133 peruvianske virksomheder, herunder et betydeligt antal SMV'er, for første gang til EU siden frihandelsaftalens ikrafttræden. Gennemførelsen af vidtgående og brede frihandelsaftaler (DCFTA'er) mellem EU og Georgien og EU og Republikken Moldova blev indledt den 1. september 2014, hvilket har muliggjort et tæt samarbejde med erhvervsorganisationer og medlemsstater, der skal bidrage til reformer af handelsmæssig governance og intensivere arbejdet med at eliminere handelshindringer i disse lande. Mens der i stor udstrækning er tale om et positivt erhvervsklima i Georgien, arbejdede Kommissionen intenst på at løse flere betænkeligheder hos erhvervslivet i Republikken Moldova (f.eks. vedrørende energi, forsikring, toldformaliteter og groundhandling). Gennemførelse af DCFTA-reformdagsordenen forventes at sikre lige konkurrencevilkår for EU-virksomheder og lokale virksomheder i disse lande.