BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

I henhold til forordning (EU) nr. 1380/2013 (grundforordningen om den fælles fiskeripolitik) har EU-fiskerfartøjer lige adgang til EU-farvande og ‑ressourcer, der er omfattet af reglerne i den fælles fiskeripolitik. Efter overgangsperiodens udløb finder den fælles fiskeripolitik ikke længere anvendelse på Det Forenede Kongerige. Det Forenede Kongeriges farvande (territorialfarvandet og den tilstødende eksklusive økonomiske zone) vil da ikke længere være en del af EU-farvandene.

For at sikre fiskeriets bæredygtighed og i lyset af dets betydning for mange lokalsamfunds økonomiske eksistensgrundlag er det vigtigt at opretholde muligheden for ordninger, hvorved EU's og Det Forenede Kongeriges fartøjer fortsat har gensidig adgang til hinandens farvande efter den 31. december 2020, indtil der indgås en fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige. Formålet med denne forordning er at skabe en passende retlig ramme for en sådan adgang.

I overensstemmelse med De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 ("UNCLOS") og De Forenede Nationers aftale om gennemførelsen af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande af 4. august 1995 ("UNFSA") kræver forvaltningen af visse delte fælles og stærkt vandrende fiskebestande et samarbejde mellem alle lande, i hvis farvande bestanden forekommer (kyststaterne) og de lande, hvis flåder udnytter denne bestand (fiskeristaterne). Dette samarbejde kan etableres inden for rammerne af ad hoc-ordninger mellem de lande, der har en interesse i dette fiskeri.

Der skal opnås enighed om fiskerimulighederne for 2021, også med Det Forenede Kongerige. Disse ordninger danner grundlag for stabilitet i fiskeriet og skal fastsættes under fuld overholdelse af kravene i artikel 61 og 62 i UNCLOS. Disse ordninger bør have til formål at sikre en bæredygtig udnyttelse af havets levende ressourcer og stabilitet, både i EU-farvandene og Det Forenede Kongeriges farvande.

I forordning (EU) 2017/2403 (forordningen om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder) er der fastsat regler for fiskeri, der udøves af EU-fiskerfartøjer i tredjelandsfarvande og af tredjelandsfartøjer i EU-farvande.

For fiskeri, der udøves af EU-fiskerfartøjer i tredjelandsfarvande, indeholder forordningen om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder såvel bestemmelser om, at en flagmedlemsstat kan udstede direkte tilladelser til operatører, som betingelser og procedurer for udstedelsen af sådanne tilladelser. I betragtning af antallet af EU-fiskerfartøjer, der udøver fiskeri i Det Forenede Kongeriges farvande, kan disse betingelser og procedurer føre til betydelige forsinkelser og en øget administrativ byrde, hvis Det Forenede Kongerige giver EU-fartøjer tilladelse til at fiske i Det Forenede Kongeriges farvande. Det er nødvendigt at fastsætte særlige betingelser og procedurer, der kan lette Det Forenede Kongeriges godkendelse af, at EU-fiskerfartøjer kan udøve fiskeri i Det Forenede Kongeriges farvande. Disse betingelser og procedurer bør svare til de godkendelseskrav, der i forordningen om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder er fastlagt for tredjelandsfartøjer, som udøver fiskeri i EU-farvande.

De specifikke regler i dette forslag bør finde anvendelse fra dagen efter den dag, hvor overgangsperioden udløber. Udstedelsen af tilladelser er underlagt princippet om gensidighed, dvs. at den er betinget af, at Det Forenede Kongerige viderefører EU-fartøjernes adgangsrettigheder til fiskeri i Det Forenede Kongeriges farvande på et grundlag, der er tilfredsstillende for Unionen. Der vil derfor kun blive givet tilladelse, hvis og i det omfang Det Forenede Kongerige giver EU-fartøjer tilladelse til at udnytte de fiskerimuligheder, som de har fået tildelt.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Ikke relevant.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Ikke relevant.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag

Retsgrundlaget er artikel 43, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

•Nærhedsprincippet

Den fælles fiskeripolitik og kontrollen hermed er et område, hvor Unionen har enekompetence i henhold til traktatens artikel 3, litra d), og nærhedsprincippet finder derfor ikke anvendelse.

Den foreslåede retsakt vil ændre EU-forordning (EU) 2017/2403, således at der skabes et retsgrundlag i EU-retten, der giver Det Forenede Kongeriges fartøjer mulighed for at fiske i EU-farvande, og som gør det muligt at indføre forenklede og mere effektive procedurer for udstedelse af tilladelser til fartøjer, der ønsker at fiske i Det Forenede Kongeriges farvande. Det er derfor uomgængeligt nødvendigt med en indsats på EU-niveau, og på grund af Unionens enekompetence vil resultatet ikke kunne opnås med en indsats på medlemsstatsniveau.