Nr. C 329/60 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
Udtalelse om udkast til Rådets resolution om en handlingsplan for 1990-1994 i forbindelse 
med programmet for en »Europæisk indsats mod kræft« (*) 
(89/C 329/20) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 12. juni 1989 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 235 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
udkast til Rådets resolution om en handlingsplan for 1990-1994 i forbindelse med programmet 
for en »Europæisk indsats mod kræft«. 
Det forberedende arbejde henvistes til sektionen for miljø-, sundheds- og forbrugerspørgsmål, 
som udpegede Wilfred Aspinall til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. oktober 
1989. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 270. plenarforsamling den 19. oktober 1989 
enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1.1. Handlingsplanen for 1990-1994 er den anden 
handlingsplan i forbindelse med programmet » Europæ­
isk indsats mod kræft«. ØSU støtter den under forbe­
hold af nedenstående bemærkninger (opsummeret i 
konklusionerne). 
1.1.2. Det tidligere handlingsprogram omfattende 
årene 1987-1989, som ØSU også afgav udtalelse om (2), 
indeholdt nogle speficikke bemærkninger med henblik 
på alternative produkter og forarbejdningsteknikker og 
angående alkoholmisbrug. ØSU ønsker på ny at under­
strege, at disse spørgsmål fortjener større opmærk­
somhed. 
1.2. Høring af ØSU 
1.2.1. Netop i » Det Europæiske Kræftoplysningsår « 
er det naturligt, at forslaget til Rådets resolution om 
dette emne forelægges ØSU, så det får lejlighed til at 
fremsætte sine synspunkter. 
1.2.2. ØSU repræsenterer erhvervs- og samfundsli­
vets forskellige interessegrupper. Det er vigtigt, at Kom­
missionen, ligesom det sker med Europa-Parlamentet, 
fuldt ud inddrager denne forsamling i kræftbekæmpel­
sen og informerer den om udviklingen på området, 
for at problemerne vedrørende kræft kan få en mere 
fremtrædende plads i ØSU's og medlemmernes kommu­
nikation med de kredse, de repræsenterer. 
1.2.3. Det ville være en stor fordel for handlingspla­
nen, om arbejdsmarkedets parter kom til at spille en 
større rolle. 
1.3. Finansiering 
1.3.1. Hvis Kommissionen, som det hedder i dens 
informative video, vil »erklære kræften krig«, frygter 
ØSU, at de 55 millioner ECU, der er afsat til handlings­
planen, ikke er tilstrækkelige til at finansiere hele kam-
(!) EFTnr. C 164 af 1.7. 1989, s. 11. 
(2) EFTnr. C 105 af 21. 4. 1987. pagnen. Kræft må behandles med alvor, og derfor kan 
medlemsstaterne i de foreslåede aktioner hente meget 
inspiration med henblik på deres egen politik. 
1.3.2. De midler, der bevilges til denne handlings­
plan, kan virke igangsættende og koordinerende i for­
hold til medlemsstaternes indsats. Men medmindre der 
stilles flere midler til rådighed, og medmindre effektiv 
administration og informationsspredning følges op af 
en indsats fra medlemsstaternes side (som i forbindelse 
med AIDS-kampagnen), vil det ikke lykkes at realisere 
kræftprogrammets målsætninger. 
1.3.3. Men det er en kendsgerning, at hvis regeringer­
ne i medlemsstaterne lader sig inspirere til at følge 
handplingsplanen op med en effektiv kampagne i me­
dierne og med information til befolkningen på stedet 
som lægers og tandlægers konsultationer, biblioteker, 
skoler og helsecentre, vil befolkningens bevidsthed om 
problemet blive forøget. Men alt dette kræver supple­
rende finansiering fra medlemsstaternes side. 
1.3.4. ØSU insisterer på, at finansieringsoversigten 
tilpasses de synspunkter, det giver udtryk for i sin 
udtalelse og godkendes. 
1.4. National praksis 
1.4.1. Den praksis, der følges i forbindelse med præ­
ventiv screening i medlemsstaterne, må snarest tages op 
til revision, da der åbenbart er enorme forskelle på, i 
hvilket omfang screening anvendes. Skalaen gån fra 
fremragende præventiv screening til næsten eller slet 
ingen screening. 
1.4.2. ØSU finder, at de samfundsborgere, der befin­
der sig i en risikogruppe, bør have samme muligheder 
for at få foretaget præventiv screening i hele Fælles­
skabet. 
1.4.3. Man bør være særlig opmærksom på at foreta­
ge screening af befolkningsgrupper, som er specielt 
udsatte,. dvs. personer, som lever med mere end en 
risikofaktor. 
Tillige bør der foretages en revision af de aktioner, der 
er iværksat på EF- og medlemsstatsniveau for at tage 
hensyn til visse befolkningsgrupper, hvor'de bor og 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 329/61 
arbejder (f.eks. indre by, industriområder, landdistrik­
ter) og miljøtype. 
Der bør iværksættes forskning (der er allerede gjort 
meget, men der er behov for bedre kvalifikationer), for 
at finde frem til, hvilke befolkningsgrupper, der er 
risikogrupper, og hvor de befinder sig. 
1.4.4. For at realisere målsætningerne i forbindelse 
med præventiv screening må medlemsstaterne dels 
sørge for tilskyndelse ved at informere befolkningen, 
dels give de ansatte i sundhedssektoren, som skal foreta­
ge screeningen, financielle incitamenter. 
Efter ØSU's opfattelse vil investeringen svare sig ganske 
udmærket, hvis den fører til, at der så ikke foretages 
så mange indgreb mod akut cancer. 
1.5. Oplysning af unge mennesker og forældre 
1.5.1. 1989 er »Europæisk Kræftoplysningsår« og 
dermed det ideelle tidspunkt til at gøre noget for at 
oplyse befolkningen om kræftforebyggelse. Det gælder 
ikke mindst i forhold til ungdommen, der bør oplyses 
med henblik på fremtiden, som tilhører dem. Med 
henblik herpå bør pædagogerne forsynes med informa­
tion og tilskyndes til at videregive den til deres elever 
og disses forældre. 
1.5.2. Sundhedsoplysning bør integreres i de allerede 
eksisterende skolefag, og lærene bør have en særlig 
uddannelse i emnet. 
1.6. Mere information 
1.6.1. Herunder følger en række forslag, som rege­
ringerne og relevante organer i medlemsstaterne bør 
overveje sammen med Kommissionen: 
— regelmæssig detaljeret information til medierne, 
— forevisning af Kommissionens informative video i 
TV, i lægecentre, inden for frivillige organisationer 
og i undervisningsinstitutioner, 
— et særligt informationsmateriale kan sendes til alle 
medlemmer af medlemsstaternes lovgivende for­
samlinger for at få dem til at gå i spidsen og vise et 
godt eksempel, 
— bedre samarbejde med arbejdsmarkedets parter, så 
alle arbejdsgivere giver deres ansatte betalt frihed 
til at få screening enten i dertil indrettede mobile 
faciliteter eller på lokale lægeklinikker. Arbejdsmar­
kedets parter kunne spille en igangværende rolle i 
kampen mod kræft og fagforeningerne skulle til­
skyndes til via artikler i deres blade at rådgive deres 
medlemmer til at gøre en forebyggende indsats. 1.7. Det nukleare område 
1.7.1. ØSU ønsker at støtte de foranstaltninger, der 
i henhold til EØF-Det europæiske Atomenergifælles­
skabs (Euratom)-traktaterne, er iværksat til forebygelse 
af kræft, som skyldes eksponering for ioniserende strå­
ling og kræftfremkaldende kemiske stoffer. Det er vig­
tigt, at man som led i den normale, løbende forskning 
grundigt undersøger » ukendte « risici som strålingsuds-
lip og andre problemer, der optager befolkningen. 
1.7.2. Den kraftigste strålingseksposition, der for 
øjeblikket findes i EF, stammer fra naturligt forekom­
mende radon-gas i dybe miner og velisolerede boliger 
opført i områder med høj naturlig stråling. 
EF bør snarest iværksætte et informationsprogram 
herom, ikke mindst på grund af tendensen til at bygge 
bedre isolerede huse for at spare på varmeforbruget. 
1.7.3. ØSU finder, at der bør herske større åbenhed 
om kernekraft. Hvad der foregår i kernekraftsektoren 
kan ikke holdes hemmeligt, og derfor må befolkningen 
have mere information, så dens forståelse kan øges, og 
frygten for kræft dæmpes. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Revision af projekterne 
2.1.1. ØSU henstiller, at handlingsplanens projekter 
regelmæssigt tages op til revision for at sikre, at de 
lever op til målsætningerne, og at der regelmæssigt 
foretages evalueringer. Der er tilsyneladende ikke fast­
lagt regler, ifølge hvilke Kommissionen kan foretage en 
sådan revision og evaluering. 
2.1.2. De midler, der ydes til formålet i femårsperio­
den, må anvendes forsvarligt, og derfor henstiller ØSU 
— uden på nogen måde at ønske at begrænse de frivilli­
ge organisationers midler — at Kommissionen sikrer 
sig, at disse organisationer har den ekspertise, der skal 
til, for at de kan være til nytte for befolkningen. 
2.1.3. Efter vor opfattelse må programmet koncen­
treres om effektiv information af befolkningen. Som 
handlingsplanen er udformet, gives midlerne hovedsa­
gelig til de ansatte i sundhedssektoren, og skønt vi ikke 
er imod det, må vi have sikkerhed for, at formålet er, 
at de skal informere og rådgive de mennesker, der er 
udsat for risiko. 
2.2. Det bør være lettere at få kendskab til »Den 
Europæiske Kræftkodeks«, der også fortjener større 
opmærksomhed fra regeringerne og fra diverse gremier 
i medlemsstaterne såvel som fra arbejdsgiverne og fag­
foreningerne. Der kan gøres langt mere for at informere 
befolkningen, end der bliver gjort for øjeblikket. 
Nr. C 329/62 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
2.3. Forebyggelse af kræft 
2.3.1. Bekæmpelse af tobaksmisbrug 
2.3.1.1. ØSU støtter handlingsprogrammet. Men 
medlemsstaternes regeringer kunne vise et godt eksem­
pel ved at forbyde rygning (undtagen på særlige, dertil 
beregnede steder) i alle institutioner, der står under 
deres kontrol (f.eks. lægecentre, skoler og biblioteker). 
2.3.1.2. Arbejdsmarkedets parter kunne gøre mere 
for at hjælpe i kampen mod tobaksmisbrug ved at støtte 
opfindsomme informationskampagner baseret på den 
europæiske kodeks mod kræft. Det er vigtigt, at de 
inddrages fuldt ud og lever op til alle arbejdstagernes 
ønsker. 
2.3.1.3. Desuden kan der etableres røgfri områder i 
private bygninger, hvor der kommer mange mennesker, 
som f.eks. hoteller og forskellige fritidsfaciliteter. 
2.3.2. Ernæring og kræft 
2.3.2.1. ØSU støtter fuldt ud det program, der er 
anført i resolutionen. Først og fremmest må der forskes 
yderligere i sammenhængene mellem ernæring og kræft. 
Når disse forhold er klarlagt, må der udformes retnings­
linjer og gennemføres informationskampagner. 
2.3.2.2. De forskelle, der gør sig gældende med hen­
syn til kultur og kostvaner, vil nok gøre det umuligt at 
fastlægge en bestemt ernæringsplan for alle 12 medlems­
stater. Men når man har indsamlet tilstrækkelig sikker 
viden, bør der udarbejdes ernæringsmæssige retnings­
linjer i samarbejde med medlemsstaterne og under hen­
syntagen til nationale vanskeligheder. 
2.3.3. Bekæmpelse af kræftfremkaldende 
stoffer 
2.3.3.1. Det er hovedsagelig andre af Kommissionens 
tjenestegrene, der står for indsatsen på dette område, 
og handlingsplanen bør derfor kun rumme en opfor­
dring til at sørge for, at der sker fremskridt. Dobbeltar­
bejde bør undgås. 
2.3.4. Systematisk screening og tidlig di­
agnosticering 
2.3.4.1. Enhver strategi må have som hovedmålsæt­
ning at forhindre kræft i at opstå. Men tidlig diagnosti­
cering af kræft er også vigtigt, for derved sparer man liv, 
smerter og lidelse. Desuden betaler det sig økonomisk i 
kraft af lavere udgifter til hospitaler og medecin. 
2.3.4.2. Formålet med screening er at påvise kræft 
på så tidligt et stadium, at der endnu ikke er symptomer. Den tidlige diagnosticering går ud på tidligt at erkende 
tegn og symptomer, eller grupper af tegn og symptomer, 
der tyder på kræft. 
2.3.4.3. Man ved, at tidlig diagnosticering er gavnligt 
og giver forbedrede resultater ved visse kræfttyper. Det 
er f.eks. klart, at tidlig diagnosticering giver forbedrede 
resultater i forbindelse med kræft i hjernen og i brystet 
samt ved melanomer og visse former for tarmkræft. 
Teoretisk kan det gælde alle kræfttyper, men det kan 
ikke siges med sikkerhed, fordi der i visse tilfælde 
på samme sted (f.eks. tarmen) kan opstå forskellige 
kræfttyper, der udvikler sig med forskellig hastighed. 
Ved meget langsomtvoksende kræftformer er det ikke 
særlig vigtigt med tidlig diagnosticering. For de heftigst 
angribende typers vedkommende er det derimod sand­
synligt, at de allerede via blodet eller lymfesystemet har 
bredt sig fra det oprindelige sted, før den primære kræft 
kan påvises ved hjælp af eksisterende diagnostiske test, 
uanset hvor omhyggeligt de gennemføres. 
2.3.4.4. ØSU støtter Kommissionens målsætninger 
vedrørende screening og tidlig diagnosticering. Det fin­
der, at tiden er inde til at komme ud over forsøgsstadiet 
og gennemføre/tilskynde til foranstaltninger, der kan 
forøge screeningens omfang og effektivitet i medlems­
staterne ved at: 
— forbedre befolkningens holdning til præventive pro­
grammer og screening på nationalt og lokalt plan, 
— opnå fagfolkenes tilslutning til, at sundhedsfrem­
mende foranstaltninger og screening er fornuftige 
led i medlemsstaternes primære sundhedsbeskyt­
telse, 
— forøge viden og kunnen hos det personale, der udfø­
rer screeningen, 
— sørge for finansielle og faglige incitamenter for pri­
mærlæger (læger i almen praksis og speciallæger) 
på en måde, der er forenelig med strukturen i sund­
hedssektoren i den enkelte medlemsstat. 
2.3.4.5. Tidligere diagnosticering kan fremmes ved 
at: 
— reducere forsinkelser af diagnosticeringen på pri­
mærniveauet ved at uddanne (først og fremmest) 
allerede etablerede praktiserende læger, 
— reducere administrative forsinkelser, som optræder 
mellem det primære og det sekundære niveau, 
— reducere forsinkelser i forbindelse med aftaler og 
diagnostiske procedurer på hospitalerne, 
30. 12. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 329/63 
— udvikle avancerede test, der kan konstatere ondarte­
de sygdomme på tidligere stadier. 
2.3.4.6. ØSU finder, at de fleste af disse aktioner bør 
gennemføres på nationalt plan af de enkelte medlems­
stater, men at Kommissionen dog kan forventes at støtte 
overnational aktivitet på uddannelses- og forsknings­
området. Det er ØSUs opfattelse, at særlige uddannel­
sesaktioner med det formål at udbrede viden og kunnen 
vedrørende forebyggelse og tidlig diagnosticering 
blandt almindelige praktiserende læger og kirurger bør 
have plads på uddannelsesbudgettet i programmet for 
1990-1994. 
2.4. Cancerregistrering og lignende aktioner 
ØSU går helt og fuldt ind for forslagene. 
2.4.1. For at følge de fremskridt, der sker inden for 
forebyggelse af cancer, bør der gennemføres epidemolo-
giske undersøgelser af kræftforekomst og dødshyppig-
hed. Medlemsstaterne bør fastlægge harmoniserede 
procedurer for anerkendte forskeres adgang til op­
lysninger om kræfttilfælde og dødsårsager, hvilket er 
en forudsætning for, at man kan foretage visse kon­
troversielle undersøgelser på et stort antal mennesker 
fra alle europæiske lande. 
2.5. Oplysning om og undervisning i forebyggelse af 
kræft 
2.5.1. Oplysning af befolkningen 
2.5.1.1. Ud over de målsætninger, der nævnes under 
dette punkt, finder ØSU, at medlemsstaternes regerin­
ger bør tage initiativ til på regionalt og lokalt plan at 
organisere en regelmæssig information af befolkningen 
under hensyntagen til de problemer, der er forbundet 
med at kommunikere med visse grupper, f.eks. etniske 
minoriteter, analfabeter, etc. 
2.5.1.2. Man kan ikke forvente, at Kommissionen 
skal påtage sig hele ansvaret for at informere be­
folkningen, da det er medlemsstaterne, der råder over 
det dertil egnede kommunikationssystem. 
2.5.1.3. Rådet bør give tilsagn om at påtage sig denne 
opgave og stille den fornødne ekspertise til rådighed. 
2.5.2. Sundhedsoplysning om forebyggelse 
af kræft 
ØSU påpeger, at de foreslåede foranstaltninger stort set 
alle hører under medlemsstaternes kompetenceområde. 
Kommissionen kan udstikke retningslinjer og opstille 
målsætninger, men det nytter ikke, hvis ikke medlems­staternes regeringer helhjertet medvirker til at gennem­
føre foranstaltningerne. Hvis de ikke gør det, er den 
tilsigtede sundhedsoplysning en værdiløs målsætning. 
2.5.3. Uddannelse af de ansatte i sund­
hedssektoren 
2.5.3.1. De ansatte i sundhedssektoren har en afgø­
rende rolle at spille i enhver indsats til forebyggelse af 
kræft, og man bør derfor gøre alt for at tilskynde dem 
til at yde deres støtte. 
2.5.3.2. Hvis »kampen mod kræft« skal blive en 
succes, er det af afgørende betydning, at alle læger, 
kirurger og sygeplejersker, der arbejder i den primære 
sundhedssektor, uddannes i forebyggelse, screening og 
erkendelse af tidlige tegn og symptoner på kræft. Det 
skyldes to uomgængelige kendsgerninger: 
For det første ser primærlægerne normalt ca. 90% af 
befolkningen hvert år enten hjemme eller i konsultatio­
nen. De er de eneste, der har regelmæssig kontakt med 
flertallet af befolkningen, og de har det i en situation, 
der gør det sandsynligt, at de helbredsmæssige råd, de 
måtte give, vil blive fulgt. De er derfor potentielle 
hovedaktører, når det drejer sig om at formidle infor­
mation og ændre befolkningens holdning. 
For det andet er det først og fremmest primærsektorens 
læger og sygeplejersker (hvadenten de er almen prakti­
serende eller specialister), der kommer til at stå for den 
grundlæggende screening og den tidlige diagnosticering. 
Det er årsagen til, at ØSU anbefaler at forøge bevillin­
gerne til uddannelse af de ansatte i sundhedssektoren i 
perioden 1990-1994. 
2.5.3.3. ØSU finder ikke, at det vil være til væsentlig 
gavn for kræftbekæmpelsen at fremme sundhedsperso­
nalets mobilitet for at forbedre deres uddannelse i onko­
logi. Det ville være en mere effektiv metode til udbredel­
se af kendskabet til den rette praksis at anvende midler­
ne til at uddanne dem, der underviser sygeplejersker og 
alment praktiserende læger. 
2.5.3.4. Man er åbenbart ved at fremstille en forkla­
rende pjece, som henvender sig til dem, der arbejder i 
sundhedssektoren. Det er et initiativ fra Kommissionen, 
som fortjener støtte og bør prioriteres højt. 
ØSU foreslår, at denne pjece kommer til at indeholde 
råd om, hvorledes de ansatte i sundhedssektoren kan 
øve en præventiv indsats i deres daglige arbejde, og 
hvorledes de kan bære sig ad med at få mere informa­
tion ud til befolkningen. 
Nr. C 329/64 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 12. 89 
ØSU foreslår, at denne forklarende pjece fremstilles og 
distribueres på EF-niveau gennem dem, der repræsente­
rer de beskæftigede i sundhedssektoren. 
2.6. Kræftforskning 
2.6.1. Hovedparten af kræftforskningen bør dækkes 
af F&TU-rammeprogrammet, af hvis midler en større 
del bør stilles til rådighed for formålet. 
2.6.2. Kræft berører ikke blot patienternes livskvali­
tet, men går også ud over de mennesker, der må tage 
sig af patienterne (personale og pårørende), og derfor 
bør kræftforskningen intensiveres. Det må aldrig accep­
teres, at der ikke skulle kunne findes en behandling 
eller gennemføres en præventiv indsats. 
3. Konklusioner 
Hele handlingsplanen for 1990-1994 bør sigte mod fore­
byggelse, og det forudsætter: 
Bryssel, den 19. oktober 1989. — flere midler, 
— ubegrænset medvirken fra medlemsstaternes rege­
ringer, 
— engagement hos de ansatte i sundhedssektoren — 
som må have visse incitamenter, hvis de skal foreta­
ge flere præventive screeninger, 
— aktiv medvirken fra undervisere på læge- og sygeple­
jeskeuddannelsen, 
— aktiv medvirken af uddannelseseksperter, som skal 
formidle information til unge mennesker og deres 
forældre, 
— mere aktiv støtte fra arbejdsmarkedets parter (både 
offentligt og privat), 
— en større indsats for at informere befolkningen. 
ØSU støtter Kommissionens målsætninger, men håber, 
at Rådet vil gøre sig klart, at medlemsstaternes regerin­
ger må indse, at handlingsplanen kun er at forstå som 
en begyndelse og som en tilskyndelse til, at medlemssta­
terne selv tager fat på kræftbekæmpelsen. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg