Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om overførsel af affald

(forelagt af Kommissionen)

INDHOLDSFORTEGNELSE

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om overførsel af affald

BEGRUNDELSE

1. Indledning

2. Baggrund for revisionen

3. Retsgrundlag

4. Mål og hovedelementer i forslaget

4.1. Mål

4.2. Hovedelementer

4.2.1. Forslagets overordnede proceduremæssige ramme

4.2.2. Væsentligste ændringer af forordningens opbygning

4.2.3. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til anvendelsesområde og definitioner - Afsnit I

4.2.4. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til overførsler inden for Fællesskabet - Afsnit II

4.2.5. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til overførsler inden for en medlemsstat - Afsnit III

4.2.6. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til eksport fra og import til Fællesskabet - Afsnit IV, V og VI

4.2.7. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til andre bestemmelser - Afsnit VIII

5. Miljøforhold

6. Økonomiske aspekter

7. Aspekter vedrørende det indre marked

8. Internationale aspekter

9. Handelsmæssige aspekter

10. Subsidiaritet og proportionalitet

11. Høring af interesseparter

12. Bilag

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om overførsel af affald

AFSNIT I Anvendelsesområde og definitioner

AFSNIT II overførsler mellem medlemsstater inden for Fællesskabet eller med transit gennem tredjelande

AFSNIT III Overførsler inden for en medlemsstat

AFSNIT IV eksport fra Fællesskabet til tredjelande

AFSNIT V Import til Fællesskabet fra tredjelande

AFSNIT VI Transit gennem Fællesskabet fra og til tredjelande

AFSNIT VII Andre bestemmelser

BILAG IA

BILAG IB

BILAG II

BILAG III

BILAG IV

BILAG IVA

BILAG V

BILAG VI

BILAG VII

BILAG VIII

BILAG IX

BILAG X

BEGRUNDELSE

1. Indledning

Fællesskabet indførte foranstaltninger til overvågning af og kontrol med overførsel af affald i 1984 med Rådets direktiv 84/631/EØF af 6. december 1984 [1]. Direktivet trådte i kraft den 1. oktober 1985 og omfattede overførsel af farligt affald; det indeholdt krav om forudgående anmeldelse til de berørte lande og gav dem således mulighed for at gøre indsigelse mod en given overførsel.

[1] EFT L 326 af 13.12.1984, s. 31.

Direktiv 84/631/EØF blev ændret med Rådets direktiv 86/279/EØF af 12. juni 1986 [2], og med dette indførtes yderligere bestemmelser for at forbedre overvågningen af affald, som eksporteres ud af Fællesskabet. Efterfølgende vedtog Kommissionen i overensstemmelse med den relevante udvalgsprocedure forskellige tekniske ændringer til disse direktiver [3].

[2] EFT L 181 af 4.7.1986, s. 13.

[3] Til Rådets direktiv 84/631/EØF af 6.12.1984: Kommissionens direktiv 85/469/EØF af 22.7.1985, EFT L 272 af 12.10.1985, s. 1 og Rådets direktiv 86/121/EØF af 8.4.1986, EFT L 100 af 16.4.1986, s. 20. Til Rådets direktiv 86/279/EØF af 12.6.1986: Kommissionens direktiv 87/112/EØF af 23.12.1986, EFT L 48 af 17.2.1987, s. 31.

Som opfølgning på den internationale udvikling i sammenhæng med Basel-konventionen fremsatte Kommissionen i 1990 forslaget [4] til den gældende forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overførsel af affald. Det blev anset for nødvendigt at udforme retsakten som en forordning og ikke som et direktiv for at sikre en umiddelbar og harmoniseret anvendelse i alle medlemsstaterne. Omsættelsen og gennemførelsen af direktiverne fra 1984 og 1986 blev således forsinket i betydelig grad eller slet ikke foretaget i nogle medlemsstater.

[4] KOM(90) 415 endelig af 26. oktober 1990.

Forordningen af 1993 trådte i kraft den 9. februar 1993 og fandt anvendelse fra den 6. maj 1994. Der er siden foretaget tekniske tilpasninger via den relevante udvalgsprocedure [5].

[5] Følgende tilpasninger er foretaget:

2. Baggrund for revisionen

En retlig forpligtelse

Basel-konventionen af 22. marts 1989 om kontrol med grænseoverskridende transport af farligt affald og bortskaffelse heraf, med senere ændringer [6], og OECD-beslutning C(1992)39 final om kontrol med grænseoverskridende overførsel af affald til nyttiggørelse, med senere ændringer, udgør grundpillerne i forordningen af 1993.

[6] Den 1. februar 1993 godkendte Rådet Basel-konventionen på Fællesskabets vegne, se Rådets afgørelse 93/98/EØF, EFT L 39 af 16.2.1993, s. 1.

Den nyeste udvikling inden for Basel-konventionen, navnlig vedtagelsen af to detaljerede affaldslister som nye bilag VIII og IX til konventionen i november 1998, gav OECD anledning til at revidere sin beslutning af 1992 med henblik på at harmonisere lister og visse andre krav i forhold til Basel-konventionen. Denne revision resulterede i vedtagelsen af OECD-Rådets beslutning C(2001)107 den 14. juni 2001 [7]. For at gennemføre denne ændrede beslutning i Fællesskabet er det af retlige grunde nødvendigt at revidere forordningen.

[7] OECD-Rådets beslutning C(2001)107 final om revision af beslutning C(1992)39 final om kontrol med grænseoverskridende overførsel af affald til nyttiggørelse. Et addendum til denne beslutning, C(2001)107/ADD1, som indeholder anmeldelses- og overførselsdokumenter og vejledning i udfyldelse, blev vedtaget af Rådet den 28. februar 2002. Endelig blev dette addendum indarbejdet i beslutningen som afsnit C i tillæg 8, og den samlede version af beslutningen blev offentliggjort i maj 2002 som C(2001)107 final.

I Rådets konklusioner [8] om bemyndigelse af medlemsstaterne til på vegne af Fællesskabet at stemme for den ændrede OECD-beslutning som indeholdt i OECD-dokumentet C(2001) 107 er det anført, at den nævnte beslutning først vil være bindende for medlemsstaterne og Fællesskabet, når de nødvendige fællesskabs procedurer er tilendebragt. Fællesskabet er således retligt forpligtet til at revidere den gældende forordning med henblik på at gennemføre den ændrede OECD-beslutning [9].

[8] Se Rådets konklusioner i dokument 9458/01, der er vedtaget den 1. juni 2001.

[9] I Rådets konklusioner af 1. juni 2001 er det endvidere fastsat, at når de nødvendige procedurer er tilendebragt, fremsætter Kommissionen over for OECD en erklæring om, at fællesskabsprocedurerne for anvendelsen af OECD-beslutningen af 2001 er tilendebragt.

Anledning til at indføje forbedringer

Siden forordning (EØF) nr. 259/93 trådte i kraft, er der opstået en del vanskeligheder med hensyn til anvendelsen, forvaltningen og håndhævelsen heraf.

Disse problemer er drøftet med medlemsstaterne og interesseparter siden 1999. I lyset af disse drøftelser blev det anset for nødvendigt at revidere forordningen. Revisionen er nødvendig af retlige grunde, men giver samtidig mulighed for også at behandle emner ud over dem, der er en direkte følge af gennemførelsen af OECD-ændringen, og søge at etablere klarhed i lovgivningen om disse emner.

Det har også været Kommissionens hensigt at søge den størst opnåelige globale harmonisering på området overførsel af affald uden at bringe det generelle mål om miljøbeskyttelse i fare. I forslaget er der derfor også lagt vægt på gennemførelsen af Basel-konventionens bestemmelser og principper.

Endelig er forordningen omstruktureret og gjort mere ligetil for mere effektivt at formidle logikken i forpligtelserne og dermed opnå større klarhed.

3. Retsgrundlag

Hovedmålet med forordningen af 1993 er at beskytte miljøet. Dette hovedmål er bibeholdt i det nye forslag, og retsgrundlaget er derfor EF-traktatens artikel 175 om miljø. Dette er i overensstemmelse med Rådets beslutning om at lægge artikel 130 S (den nuværende artikel 175) til grund for forordning (EØF) nr. 259/93, og med Domstolens dom i Sag C-187/93, hvori det blev bekræftet, at forordningen skulle bygge på artikel 130 S og ikke artikel 100 (den nuværende artikel 94 om det indre marked).

Hvad angår bestemmelserne i afsnit IV, V og VI om eksport fra, import til og overførsel i Fællesskabet til og fra tredjelande, kan der argumenteres for, at dette er regler, som både tjener et omfattende og generelt miljømål, og som regulerer den internationale handel. Miljøreglerne gælder således også for handelsordningen og er derfor forbundet hermed. Retsgrundlaget for de specifikke bestemmelser i disse tre afsnit er derfor EF-traktatens artikel 133.

4. Mål og hovedelementer i forslaget

4.1. Mål

Som allerede beskrevet i punkt 2, har forslaget fire hovedmål:

- Gennemførelse af OECD-Rådets beslutning C(2001)107 af 14. juni 2001 i fællesskabslovgivningen.

- Behandling af problemer i forbindelse med gennemførelsen, forvaltningen og håndhævelsen af forordningen af 1993 og større retlig klarhed.

- Videreførelse af indsatsen hen imod en global harmonisering på området grænseoverskridende overførsel af affald.

- Forbedring af strukturen i forordningens artikler.

For at opfylde disse mål ændres forskellige afsnit og aspekter i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 i forbindelse med revisionen. Dette omfatter:

- Ændringer af strukturen.

- Ændringer og tydeliggørelser med hensyn til definitioner og tydeliggørelse af anvendelsesområdet (Afsnit I).

- Ændringer og tydeliggørelser med hensyn til de procedurer, som anvendes i forbindelse med overførsel af affald (Afsnit II-VI):

- mellem medlemsstater (Afsnit II)

- i medlemsstater (Afsnit III)

- for eksport fra og import til Fællesskabet (Afsnit IV, V og VI).

- Ændringer i andre af forordningens bestemmelser (Afsnit VII).

4.2. Hovedelementer

4.2.1. Forslagets overordnede proceduremæssige ramme

De foreslåede hovedelementer i den proceduremæssige ramme er følgende:

Overførsel af affald skal følge forskellige procedurer og kontrolordninger, som afhænger af affaldstypen og af, hvorledes affaldet vil blive håndteret på bestemmelsesstedet. Kontrolordningen anvendes således på forskellige niveauer afhængig af den risiko, som affaldet frembyder, og af håndteringen af dette med henblik på nyttiggørelse eller bortskaffelse.

Proceduren for forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke:

Overførsel af alt affald bestemt til bortskaffelse og overførsel af farligt og mindre farligt affald bestemt til nyttiggørelse er underlagt kravet om forudgående anmeldelse og samtykke.

Når en affaldsproducent eller affaldsindsamler - anmelderen - har til hensigt at overføre farligt eller mindre farligt affald, jf. bilag IV, til nyttiggørelse eller bortskaffelse, eller overføre ikke-farligt affald, jf. bilag III, til bortskaffelse, forelægger vedkommende den kompetente afsendelsesmyndighed en forudgående skriftlig anmeldelse.

Anmelderen foretager en anmeldelse ved at udfylde de såkaldte anmeldelses- og transportdokumenter og afgiver således de oplysninger og den dokumentation, der er nødvendig til at vurdere anmeldelsen.

På anmeldelsestidspunktet etablerer anmelderen også kontakt med modtageren vedrørende nyttiggørelsen eller bortskaffelsen af det anmeldte affald, og en finansiel sikkerhed eller tilsvarende forsikring, der omfatter overførslen, indtil nyttiggørelsen eller bortskaffelsen er tilendebragt.

Ved modtagelsen af en korrekt udfyldt anmeldelse fremsender den kompetente afsendelsesmyndighed kopier af anmeldelsen til de øvrige berørte kompetente myndigheder og til modtageren, og myndigheden oplyser anmelderen om denne fremsendelse. Den kompetente afsendelsesmyndighed fremsender anmeldelsen inden for 3 arbejdsdage efter modtagelsen.

Når den kompetente myndighed på bestemmelsesstedet modtager en kopi af anmeldelsen fra den kompetente afsendelsesmyndighed og finder, at anmeldelsen er korrekt udført, udsteder den en bekræftelse til anmelderen.

Med denne bekræftelse indledes en 30 dages tidsfrist, inden for hvilken de kompetente, bestemmelses-, afsendelses- og transitmyndigheder enten giver deres samtykke til den anmeldte overførsel eller gør indsigelse mod den.

Begreberne "korrekt udfyldt" og "korrekt udført" defineres nærmere i forordningens artikel 5, stk. 2 og 3.

De kompetente bestemmelses- og afsendelsesmyndigheder giver anmelderen deres skriftlige samtykke til overførslen. Transitmyndigheden kan dog give stiltiende samtykke. Dette betyder, at hvis der ikke er gjort indsigelse inden for 30 dages tidsfristen, kan det antages, at transitmyndigheden samtykker.

En overførsel må først påbegyndes, når anmelderen har modtaget:

1) skriftligt samtykke fra afsendelsesmyndigheden,

2) skriftligt samtykke fra bestemmelsesmyndigheden, og

3) skriftligt samtykke fra den kompetente transitmyndighed eller, når 30 dages tidsfristen er udløbet, dennes stiltiende samtykke kan antages at være opnået.

En overførsel af affald ledsages af en kopi af anmeldelses- og transportdokumenterne samt kopier af de kompetente myndigheders samtykke.

Som nævnt nedenfor foreslås det også, at denne proceduremæssige ramme danner grundlag for import til og eksport fra Fællesskabet med de ændringer, som kræves for at opfylde forpligtelserne i Basel-konventionen.

Generelle informationskrav:

Overførsel af ikke-farligt affald, jf. bilag III, bestemt til nyttiggørelse er ikke omfattet af proceduren med forudgående skriftlig anmeldelse. Sådanne overførsler er kun underlagt det generelle informationskrav om, at de skal ledsages af visse oplysninger og dokumentation.

Der skal dog også opstilles en kontrakt mellem den person, som tilrettelægger overførslen og modtageren, hvad angår nyttiggørelsen af det overførte affald, og dokumentation for denne kontrakt skal ledsage overførslen.

Det bør bemærkes, at overførsler af ikke-farligt affald, jf. bilag III, bestemt til nyttiggørelse til lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, er og fortsat vil være underlagt en særlig ordning som fastlagt i artikel 38 (se punkt 4.2.6.).

4.2.2. Væsentligste ændringer af forordningens opbygning

Strukturen i den foreslåede revision er grundlæggende den samme som forordningen af 1993 med en opdeling i afsnit som fastlægges ud fra, hvortil affaldet overføres:

Afsnit II: Overførsler mellem medlemsstater inden for Fællesskabet eller med transit gennem tredjelande Afsnit III: Overførsler inden for en medlemsstat Afsnit IV: Eksport fra Fællesskabet til tredjelande Afsnit V: Import til Fællesskabet fra tredjelande Afsnit VI: Transit gennem Fællesskabet fra og til tredjelande Afsnit VII: Andre bestemmelser.

Den væsentligste ændring er, at alle de artikler, som på nuværende tidspunkt er indeholdt i afsnit VII om fælles bestemmelser, og nogle af artiklerne i det gældende afsnit VIII om andre bestemmelser er flyttet til afsnit II om overførsler inden for Fællesskabet. Dette er blevet muligt, fordi logikken i bestemmelserne angående eksport fra og import til Fællesskabet er ændret således at bestemmelserne i afsnit II finder analog anvendelse (se nedenstående punkt 4.2.6.) med visse modifikationer og tilføjelser for at skabe overensstemmelse med kravene i Basel-konventionen. Dermed er der ikke længere behov for et specifikt afsnit om fælles (proceduremæssige) bestemmelser.

Revisionens overordnede idé består i, at bestemmelserne om overførsler inden for Fællesskabet, jf. afsnit II, danner grundlaget for forordningen. Derfor indeholder afsnit II også de fælles bestemmelser.

Afsnit II indeholder seks kapitler:

Kapitel 1 omhandler proceduren med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke Kapitel 2 omhandler proceduren med et generelt informationskrav Kapitel 3 omhandler generelle krav Kapitel 4 omhandler tilbagetagelsespligt Kapitel 5 omhandler almene administrative bestemmelser, og Kapitel 6 omhandler overførsler inden for Fællesskabet og med transit via tredjelande.

Afsnit IV og V indeholder hver tre kapitler:

Kapitel 1 omhandler affald bestemt til bortskaffelse Kapitel 2 omhandler affald bestemt til nyttiggørelse, og Kapitel 3 omhandler generelle bestemmelser.

Afsnit VII består af bestemmelser, som ikke er relevante for forordningens proceduredel. Kapitel 1 indeholder således andre bestemmelser i relation til medlemsstaterne om håndhævelse, rapportering, internationalt samarbejde og udpegelse af kompetente myndigheder, kontaktorganer og toldsteder i henhold til forordningen. Kapitel 2 indeholder andre bestemmelser, hvad angår kontaktorganernes møder, ændring af bilagene, yderligere foranstaltninger, overgangsregler samt ikrafttrædelse og anvendelighed.

4.2.3. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til anvendelsesområde og definitioner - Afsnit I

1. Anvendelsesområde: Artikel 1 er afkortet, og bestemmelser, som ikke direkte vedrører anvendelsesområdet, er flyttet til de relevante artikler.

Det foreslås i stk. 4 at tydeliggøre, at overførsler fra Antarktis, der er i transit i Fællesskabet, underlægges Basel-konventionens eksportforbud, som det er gennemført i forordningen (se punkt 4.2.6, underafsnit 2 nedenfor).

Den nuværende artikel 1, stk. 3, litra c) og d), om "undtagelsestilfælde" i relation til kontrol med ikke-farligt affald, jf. bilag II (foreslået som bilag III) er flyttet til artikel 3 - en (ny) indledende artikel om den overordnede proceduremæssige ramme.

Endelig tydeliggøres forordningens anvendelsesområde med hensyn til affald opført i bilag III.

2. Definitioner: Terminologien, hvad angår "anmelder", "modtager", "afsendelse" og "bestemmelse" i forhold til "eksportør", "importør", "eksport" og "import" er ikke harmoniseret med terminologien i Basel-konventionen og OECD-beslutningen af 2001. Dette ville indebære, at der skulle anvendes anderledes terminologi for bestemmelsen om overførsel inden for Fællesskabet end for bestemmelserne om import til og eksport fra Fællesskabet. Af den grund er termen "overførsel" også bibeholdt.

Der er tilføjet adskillige nye definitioner: "farligt affald", "blandet affald", "miljømæssigt forsvarlig håndtering", "producent", "indehaver", "indsamler", "kompetent myndighed", "oversøiske lande og territorier", "Fællesskabets eksporttoldsted", "Fællesskabets importtoldsted", "Fællesskabets udgangstoldsted", "Fællesskabets indgangstoldsted" samt "Fællesskab", "import" og "grænseoverskridende overførsel".

Der stilles forslag om, at den generelle definition af "kompetent myndighed" ændres - og tilpasses Basel-konventionen - bl.a. for at imødekomme betænkelighederne ved genimport til Fællesskabet af militært affald produceret af medlemsstaternes væbnede styrker. I tilfælde, hvor der ikke er udpeget nogen kompetent myndighed, udfyldes rollen som kompetent myndighed af tilsynsmyndigheden for den stat eller region, der har jurisdiktion over den grænseoverskridende overførsel af affald, som kan omfatte militære myndigheder.

Der er tilføjet en definition af "miljømæssigt forsvarlig håndtering" af affald. Den følger definitionen i Basel-konventionen og anvendes i forbindelse med eksport fra og import til Fællesskabet. Hvad angår overførsler inden for Fællesskabet, gælder målet om at sikre, at affaldet nyttiggøres eller bortskaffes, uden at menneskets sundhed bringes i fare, og uden at skade miljøet, jf. artikel 4 i direktiv 75/442/EØF med senere ændringer [10].

[10] EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.

Endelig må det bemærkes, at definitionen af "anmelder" er flyttet fra definitionerne til artikel 4, hvor den er tydeliggjort. Det foreslås dermed at sætte de første tre kategorier af anmeldere på lige fod i hierarkiet af anmeldere - den oprindelige producent, den nye producent og indsamleren (af små mængder fra forskellige kilder) se artikel 4, stk. 2.

Anmelderen er dermed:

a) den person, hvis aktiviteter producerede affaldet, eller

b) den person, der er godkendt til og udfører forbehandling, blanding eller anden manipulation, hvorved affaldets art eller sammensætning ændres forud for overførslen, eller

c) en godkendt indsamler, som af små mængder af samme type af affaldsstrømme fra forskellige kilder har samlet overførslen.

Kun hvis disse personer er ukendte, insolvente eller på anden måde indisponible, kan en godkendt indsamler eller en registreret forhandler eller mægler foretage en anmeldelse. Endelig kan indehaveren som en tredje prioritet foretage anmeldelse.

4.2.4. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til overførsler inden for Fællesskabet - Afsnit II

Afsnit II indeholder forordningens væsentligste bestemmelser. Denne ændring er som tidligere nævnt foretaget for det første fordi disse bestemmelser finder anvendelse mutatis mutandis på eksport fra og import til Fællesskabet med visse modifikationer og tilføjelser, og for det andet foregår cirka 79 % af alle overførsler, som medlemsstaterne er involveret i, mellem medlemsstaterne inden for Fællesskabet [11].

[11] Beregningen bygger på medlemsstaternes rapportering om overførsler af farligt affald i årene 1997-1999. Cirka 15 % overføres mellem og fra EFTA-landene og medlemsstaterne, og cirka 7 % overføres mellem OECD-lande og medlemsstaterne og andre lande.

I det følgende anføres de væsentligste ændringer i forhold til forordningen af 1993:

1. Lister: Antallet af lister nedbringes fra tre til to.

De gældende lister følger opstillingen i OECD-beslutningen af 1992 og grupperer kategorier af affaldstyper i:

- Ikke-farligt affald som opført i bilag II / grøn affaldsliste

- Mindre farligt affald som opført i bilag III / gul affaldsliste

- Farligt affald som opført i bilag IV / rød affaldsliste.

I tråd med OECD-beslutningen af 2001 foreslås det at sammenfatte de nuværende bilag III og IV i ét bilag - bilag IV - og bibeholde det nuværende bilag II som bilag III.

Ligeledes i tråd med OECD-beslutningen af 2001 foreslås det at indføje bilag II og VIII til Basel-konventionen i forordningens bilag IV og at indføje bilag IX til Basel-konventionen i forordningens bilag III. I bilag II, VIII og IX til Basel-konventionen opstilles henholdsvis "affaldskategorier, som kræver en særlig undersøgelse" (II), farligt affald (VIII) og ikke-farligt affald (IX).

2. Procedurer: Nedbringelse i antallet af tilhørende procedurer fra tre til to.

Med forordningen af 1993 er der oprettet tre procedurer afhængig af listen og det anmeldte affalds bestemmelse:

- Ikke-farligt affald som opført i bilag II og bestemt til nyttiggørelse er kun underlagt kravet om, at det skal ledsages af visse oplysninger.

- Mindre farligt affald som opstillet i bilag III og bestemt til nyttiggørelse er underlagt en procedure, der bygger på forudgående anmeldelse og stiltiende samtykke.

- Farligt affald som opført i bilag IV, affald, som ikke er opført på nogen liste og bestemt til nyttiggørelse, og alt affald bestemt til bortskaffelse er underlagt en procedure, der bygger på forudgående anmeldelse og skriftligt samtykke.

For at forenkle forordningen foreslås det at nedbringe antallet af procedurer til to. Den ene procedure vedrører informationskrav med hensyn til affald, der er opført i bilag III og bestemt til nyttiggørelse [12]. Den anden omhandler forudgående anmeldelse med skriftligt samtykke for alle andre overførsler - dvs. alt affald bestemt til bortskaffelse og affald opført i bilag IV og bestemt til nyttiggørelse. Den kompetente transitmyndigheds stiltiende samtykke godkendes dog stadig.

[12] Det kan diskuteres, hvorvidt kravet om, at affald opført i bilag III skal ledsages af visse oplysninger, er et procedurekrav eller ej. Men eftersom OECD-beslutningen anvender termen "grøn kontrolprocedure" i forbindelse med overførsler af affald opført i bilag III (tillæg 3 til OECD-beslutningen af 2001), og henvisningen til en procedure er tydeligere ud fra en deskriptiv synsvinkel, betragtes det som hensigtsmæssigt at anvende en "procedure-term" i forbindelse med dette informationskrav. I nogle sammenhænge anvendes termen "normal handelstransaktion".

På dette punkt følger forslaget ikke OECD-beslutningen af 2001, i hvilken der kræves stiltiende samtykke og mulighed for skriftligt samtykke for farligt og mindre farligt affald som opført i bilag IV og bestemt til nyttiggørelse (affald opført på den gule liste - gul procedure). Da listerne over farligt affald (rød) og listen over mindre farligt affald (gul) er sammenføjet, er den gældende procedure vedrørende farligt affald med forudgående anmeldelse og skriftligt samtykke (rød liste - rød procedure) ophævet i OECD-beslutningen af 2001. Det må bemærkes, at OECD-beslutningen kun omhandler affald bestemt til nyttiggørelse.

Der er flere grunde til, at det er valgt ikke at følge OECD-beslutningen af 2001 på dette punkt. For det første betragtes det ud fra et miljømæssigt synspunkt som uhensigtsmæssigt at tillade stiltiende samtykke fra de kompetente bestemmelses- og afsendelsesmyndigheder, når det gælder overførsel af alle typer af farligt affald, som på nuværende tidspunkt er opført i bilag IV. For det andet kræves det i Basel-konventionen, at der i forbindelse med overførsel af farligt affald gives skriftligt samtykke fra alle berørte kompetente myndigheder. Og for det tredje ville fordelen ved procedureforenklingen gå tabt - fordi skriftligt samtykke stadig ville blive bibeholdt for alt affald bestemt til bortskaffelse, hvis stiltiende samtykke ville være tilladt for overførsler bestemt til nyttiggørelse. For det fjerde skaber skriftligt samtykke større retlig klarhed for alle berørte parter; af den grund er dette klart at foretrække i henseende til kontrol og håndhævelse.

Sammenfattende foreslås følgende forenklede proceduremæssige ramme:

- Overførsel af ikke-farligt affald som opført i bilag III og bestemt til nyttiggørelse skal ledsages af visse oplysninger.

- Overførsel af alt affald bestemt til bortskaffelse, farligt og mindre farligt affald som opført i bilag IV, og affald, der ikke er opført på listerne, bestemt til nyttiggørelse er underlagt proceduren med forudgående anmeldelse og skriftligt samtykke (stiltiende fra transitlandet).

3. De kompetente myndigheders individuelle samtykke: det foreslås, at de kompetente myndigheder individuelt giver deres samtykke inden for en tidsfrist på 30 dage.

Som påpeget ovenfor i andet underafsnit følger forslaget ikke OECD-beslutningen af 2001, hvad angår stiltiende samtykke: skriftligt samtykke foreslås som hovedregel (dog ikke for den kompetente transitmyndighed).

I OECD-beslutningen af 2001 slås det også fast, at de kompetente myndigheder giver deres samtykke individuelt. Dette er tilfældet i henhold til den gældende forordning af 1993 med hensyn til affald bestemt til nyttiggørelse. Standpunktet i den gældende ordning med hensyn til affald bestemt til bortskaffelse er, at det alene er den kompetente bestemmelsesmyndighed, der giver tilladelse til en anmeldt overførsel, når de øvrige berørte kompetente myndigheder ikke gør indsigelse. De forskellige kompetente myndigheder skal således overholde forskellige tidsfrister, idet den kompetente bestemmelsesmyndighed er nødt til at "afvente" de øvrige myndigheders reaktion.

Forslaget om, at individuelt samtykke af de kompetente myndigheder bliver en almen hovedregel, fremsættes på følgende grundlag: For det første åbner det mulighed for at etablere en enkelt tidsfrist for alle kompetente myndigheder (30 dage efter bestemmelsesmyndighedens bekræftelse). For det andet gøres det muligt at bibeholde et yderligere element, som er nødvendigt for at strømline forslaget: at interne fællesskabsbestemmelser gælder mutatis mutandis for eksport og import. Uden individuelt samtykke ville det have været nødvendigt at etablere specifikke bestemmelser for de lande, der er omfattet af OECD-beslutningen.

4. Den kompetente afsendelsesmyndigheds behandling af anmeldelsen: Det foreslås, at anmelderen sender anmeldelsen til den kompetente afsendelsesmyndighed. Den kompetente afsendelsesmyndighed sender dernæst anmeldelsen til de øvrige berørte kompetente myndigheder og til modtageren.

I øjeblikket kan medlemsstaterne beslutte, om en anmeldelse skal gå gennem den berørte kompetente afsendelsesmyndighed, eller om anmelderen sender den til alle de berørte kompetente myndigheder.

Det foreslås at afskaffe denne valgmulighed og kræve, at en anmeldelse sendes til og går gennem den kompetente afsendelsesmyndighed. Anmeldelser skal i henhold til Basel-konventionen behandles gennem den kompetente afsendelsesmyndighed, hvorimod dette er valgfrit i OECD-beslutningen af 2001.

For at sikre en ensartet gennemførelse af forordningen betragtes det som mest effektivt at afskaffe muligheden for at vælge proceduren som findes i den gældende forordning. Det forventes desuden, at behandlingen af anmeldelser gennem den kompetente afsendelsesmyndighed vil gøre forløbet mere effektivt. Kontrol af de grundlæggende oplysninger og dokumentationskrav vedrørende en anmeldelse kunne dermed - i de fleste tilfælde - udføres af den kompetente afsendelsesmyndighed.

5. Proceduremæssige forholdsregler for anmelderen: når den kompetente afsendelsesmyndighed behandler anmeldelsen, kunne systemet misbruges til de facto at blokere overførsler. For at undgå et sådant misbrug indføres adskillige proceduremæssige forholdsregler.

Først og fremmest indføres begrebet "korrekt udfyldt" anmeldelse for at fastslå, præcist hvornår den kompetente afsendelsesmyndighed skal forelægge en anmeldelse til de øvrige kompetente myndigheder og modtageren.

For det andet indføres begrebet "korrekt udført" anmeldelse for at fastslå, præcist hvornår tidsfristen på 30 dage med henblik på at give samtykke og/eller gøre indsigelse indledes.

I forbindelse med disse to begreber skelnes der mellem a) oplysninger og dokumen tation, som skal anføres på eller vedlægges anmeldelsen, samt transportdokumenter, og b) yderligere oplysninger og dokumentation, som de berørte kompetente myndigheder kan anmode om på det tidspunkt, hvor overførslen anmeldes til dem.

For det tredje opstilles et bilag med en liste over oplysninger og dokumentation, der kan anmodes om i anmeldelsens forskellige faser.

For det fjerde får anmelderen mulighed for - inden for en vis tidsfrist - at anmode om den kompetente bestemmelsesmyndigheds begrundelse for, at den nægter at godkende anmeldelsen som udført. En eksplicit og begrundet forklaring giver anmelderen mulighed for at anke en sådan beslutning via administrativ klageadgang eller ved domstolene.

6. Indsigelser mod overførsler: Det foreslås at tydeliggøre muligheden for at gøre indsigelse mod overførsler med henblik på nyttiggørelse og bortskaffelse for også at tillade indsigelser i de følgende tilfælde:

- For at sikre, at det pågældende affald vil blive behandlet i et anlæg, som er omfattet af direktiv 96/61/EF om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, men som ikke anvender den bedste tilgængelige teknik som defineret i dette direktivs artikel 9, stk. 4 (når affaldet er bestemt til bortskaffelse, og når det er bestemt til nyttiggørelse).

- For at sikre, at det pågældende affald håndteres i overensstemmelse med de retligt bindende miljøbeskyttelsesstandarder i forbindelse med bortskaffelse eller nyttiggørelse, der er fastlagt i fællesskabslovgivningen (når affaldet er bestemt til bortskaffelse, og når det er bestemt til nyttiggørelse).

- For at sikre, at det pågældende affald håndteres i overensstemmelse med planer for håndtering af affald, der er opstillet i henhold til artikel 7 i direktiv 75/442/EØF med det formål at sikre gennemførelse af retligt bindende nyttiggørelses- og genvindingskrav, der er fastlagt i fællesskabslovgivningen (når affaldet er bestemt til nyttiggørelse).

Målet med rammedirektivet om affald [13] er overordnet set at fremme forebyggelse og nyttiggørelse af affald. I en række af EU-lovgivningens instrumenter, herunder emballagedirektivet [14], direktivet om olieaffald [15], direktivet om udrangerede køretøjer [16], direktivet om deponering af affald [17] og direktivet om affald af elektrisk og elektronisk udstyr [18], er der fastsat prioriteter og mål for nyttiggørelse og genvinding samt andre krav vedrørende affaldshåndtering, som er bindende for medlemsstaterne. Det findes derfor hensigtsmæssigt, at det i forordningen tydeliggøres, at når det pågældende affald er omfattet af sådanne fællesskabsforpligtelser, kan der gøres indsigelse mod en overførsel i to tilfælde. For det første i tilfælde, hvor tekniske krav, der er bindende på EU-plan, ikke vil være opfyldt. For det andet i tilfælde, hvor det pågældende affald ikke vil blive håndteret i overensstemmelse med de planer for håndtering af affald, som medlemsstaterne ifølge artikel 7 i rammedirektivet om affald skal opstille, med det formål at sikre gennemførelse af retligt bindende nyttiggørelses- og genvindingskrav, der er fastlagt i fællesskabslovgivningen. Dette ligger i tråd med det sjette miljøhandlingsprogram, hvori der opfordres til at indføre yderligere tiltag for at fremme nyttiggørelse og genvinding i overensstemmelse med affaldshierarkiets vejledende principper.

[13] Rådets direktiv 75/442/EØF af 15.7.1975, EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.

[14] Rådets direktiv 94/62/EF af 20.12.1994 med senere ændringer, EFT L 365 af 31.12.94, s. 10.

[15] Rådets direktiv 75/439/EØF af 16.6.1975, EFT L 194 af 25.7.1975, s. 23.

[16] Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18.9.2000 - Erklæringer fra Kommissionen, EFT L 269 af 21.10.2000, s. 34.

[17] Rådets direktiv 1999/31/EF af 26.4.1999, EFT L 182 af 16.7.1999, s. 1.

[18] Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/96/EF af 27.1.2003, EUT L 37 af 13.2.2003, s. 24.

Der udarbejdes politikker på fællesskabs- og medlemsstatsplan for at fremme nyttiggørelse og genvinding af affald. Der findes dog kun få EF-miljøkrav i forbindelse med nyttiggørelse af affald, med affaldsforbrænding som en væsentlig undtagelse. Affaldet kunne derfor tilflyde de billigste og dermed sandsynligvis også mindst krævende løsningsalternativer. Der findes imidlertid kun få fakta om de pågældende reelle affaldsstrømme. I denne specifikke situation kunne kombinationen af frihandel og fraværet af EF-miljøstandarder føre til udelukkelse fra markedet af miljømæssigt overlegne anlæg og håndteringsmetoder, og indsatsen i medlemsstaterne for at gennemføre høje miljøstandarder i affaldsgenvindingssektoren kunne også undermineres. Kommissionen anerkender derfor behovet for at etablere nogle rammer for nyttiggørelse på fællesskabsplan og at garantere et højt niveau for miljøbeskyttelse og økonomisk effektivitet. Kommissionen vil inddrage forslag med dette sigte i sammenhæng med den tematiske strategi for genvinding.

7. Midlertidig nyttiggørelses- og bortskaffelsestiltag: Der fremsættes særlige forslag om midlertidig nyttiggørelses- og bortskaffelsestiltag svarende til indholdet af OECD-beslutningen af 2001.

Det foreslås derfor at gøre det klart, at der påhviler anlæg, som udfører midlertidige nyttiggørelse og bortskaffelse, samme forpligtelser som anlæg til endelig nyttiggørelse og bortskaffelse - forstået på den måde, at de også skal tilvejebringe skriftlig bekræftelse for modtagelse af affald og attestere, at den midlertidige nyttiggørelse eller bortskaffelse er tilendebragt - inden for den samme tidsfrist. Det foreslås desuden, at når et anlæg, der udfører midlertidig behandling, leverer affald med henblik på videre eller endelig nyttiggørelse eller bortskaffelse til et andet anlæg, skal det hurtigst muligt og senest et kalenderår efter leveringen af affaldet få udstedt en attest fra anlægget med angivelse af, at den videre eller endelige nyttiggørelse eller bortskaffelse er tilendebragt.

I forbindelse med kravet om finansiel sikkerhed eller tilsvarende forsikring foreslås det endvidere, at hvis en overførsel er bestemt til midlertidig håndtering, kan modtageren opfylde dette krav med en yderligere finansiel sikkerhed eller tilsvarende forsikring, som dækker den nævnte overførsel, til den endelige nyttiggørelse eller bortskaffelse er tilendebragt. Meningen hermed er at tydeliggøre, at en finansiel sikkerhed eller tilsvarende forsikring skal dække hele overførslen frem til den endelige bortskaffelse eller nyttiggørelse.

8. Informationskrav vedrørende overførsler af ikke-farligt affald som opstillet i bilag III: det foreslås at udvide og tydeliggøre listen over oplysninger og dokumentation, som skal ledsage overførsler af affald, der er opført i bilag III og bestemt til nyttiggørelse.

Derfor foreslås det, at der anføres navn og adresse på producenten, den nye producent eller indsamler, personen, som står for overførslen, modtageren og indehaveren eller indehaverne. På nuværende tidspunkt kræves alene navn og adresse på indehaveren oplyst. Derudover foreslås det, at affaldsidentifikationskoden skal opgives med anvendelse af OECD-koden i bilag III til forordningen og den europæiske listekode over affald i Kommissionens beslutning 2000/532/EF, med ændringer [19].

[19] EFT L 226 af 6.9.2000, s. 3.

Der indføres også et bilag med en formular, som skal anvendes til at afgive de oplysninger, der skal ledsage overførsler af ikke-farligt affald som opført i bilag III. En sådan formular eksisterer ikke på nuværende tidspunkt. Der foreslås en fast formular for at sikre, at industrien ikke skal arbejde med forskellige krav med hensyn til formularer og oplysninger fra de forskellige medlemsstater.

Der foreslås yderligere krav med henblik på også at lette kontrollen med ikke-farligt affald. Som en sag om forurening af foder- og fødevarekæden med affaldssukker indeholdende hormoner (MPA) har gjort det klart, er der behov for at kontrollere overførsler af tilsyneladende ikke-farligt affald. De vidtrækkende konsekvenser af en fejlklassificering af affaldsstrømme, hvad angår forordningen om overførsel af affald (EØF) nr. 259/93, må ikke undervurderes [20].

[20] I blot én af de berørte medlemsstater - Nederlandene - blev de samlede omkostninger anslået til 107 til 132 mio. EUR (den primære sektor: 43 mio. EUR, fodersektoren: 33 mio. EUR, slagterier: 25-50 mio. EUR og staten: 6 mio. EUR).

Endelig foreslås det, at der skal fremlægges dokumentation for en kontrakt mellem den person, der står for overførslen, og modtageren, der står for nyttiggørelsen af affaldet, og at kontrakten skal pålægge personen, der står for overførslen, en tilbagetagelsespligt, såfremt overførslen ikke er fuldført som planlagt, eller hvis den er udført i strid med forordningens bestemmelser.

De sidste krav skal ses i sammenhæng med klarlægningen af tilbagetagelsespligterne i artikel 24 og 26 (se nedenstående underpunkt 13). Det foreslås dermed, at i tilfælde, hvor en overførsel ikke kan fuldføres som planlagt, eller hvor den må betragtes som ulovlig, skal tilbagetagelsespligten også omfatte overførsel af ikke-farligt affald som opført i bilag III til forordningen (se nedenstående underpunkt 13).

9. Affald bestemt til laboratorieanalyse: i tråd med OECD-beslutningen af 2001 er overførsler af affald, som udtrykkeligt er bestemt til laboratorieanalyse, ikke omfattet af proceduren med forudgående anmeldelse og samtykke.

I stedet foreslås det, at den person, som står for sådanne overførsler, skal oplyse de kompetente myndigheder om overførslen tre arbejdsdage før, at overførslen påbegyndes, og at overførslen skal ledsages af visse oplysninger.

10. Administrative regler vedrørende affald indeholdende POP-kemikalier: Det foreslås, at affald bestående af, indeholdende eller forurenet med kemikalierne opført i bilag A, B og C til Stockholm-konventionen eller i bilag VIII til forordningen underkastes samme bestemmelser som overførsler af affald bestemt til bortskaffelse.

Uden af foregribe den tekniske gennemførelse af Stockholm-konventionen vil der i denne artikel blive fastlagt en entydig administrativ regel i forbindelse med overførsler. Af denne vil det klart fremgå, at hvad angår eksport fra Fællesskabet er sådanne overførsler forbudt, med mindre de overføres til EFTA-lande. Under anvendelse af forsigtighedsprincippet er det væsentligt at føre streng kontrol med alle overførsler af affald, der indeholder, består af eller er forurenet med POP, så der undgås uhensigtsmæssig håndtering af disse stoffer.

11. Administrative regler vedrørende uenighed over klassifikationsspørgsmål: Det foreslås at etablere en procedure til behandling af uenighed mellem kompetente myndigheder om klassifikation af en affaldstype som affald, klassifikation og optagelse af affald på en liste samt klassifikation af visse processer som nyttiggørelse eller bortskaffelse.

Det foreslås således, at der indføres en klar og præcis procedureregel om, at den strengeste procedure gælder i tilfælde af uenighed. Det bør understreges, at reglen kun gælder med hensyn til denne forordning og ikke tilsidesætter eventuelle retlige foranstaltninger, der træffes for at behandle sådan uenighed blandt kompetente myndigheder.

12. Finansiel sikkerhed eller tilsvarende forsikring: Det foreslås at gøre det klart, at anmelderens finansielle sikkerhed eller tilsvarende forsikring skal være etableret og retligt bindende på anmeldelsestidspunktet, og den skal gælde for den anmeldte overførsel senest fra det tidspunkt, hvor overførslen påbegyndes.

Det foreslås ligeledes at tydeliggøre, at dækningsbeløbet for sikkerheden eller den tilsvarende forsikring skal godkendes af den kompetente afsendelsesmyndighed, at alle kompetente myndigheder skal have adgang til det, og at det skal også dække eventuelle omkostninger til oplagring.

Det tydeliggøres endvidere, at sikkerheden skal være gyldig og dække en anmeldt overførsel i hele overførselsperioden frem til den endelige nyttiggørelse eller bortskaffelse er tilendebragt. Endelig fastsættes det, at hvis en overførsel er bestemt til nyttiggørelse eller bortskaffelse, der betragtes som midlertidig, kan dette krav opfyldes ved, at modtageren etablerer en yderligere sikkerhed eller tilsvarende forsikring til dækning af den nævnte overførsel, til den endelige nyttiggørelse eller bortskaffelse er tilendebragt.

13. Tilbagetagelsespligt: Det foreslås at tydeliggøre, at forpligtelsen til at tage affald tilbage - både i tilfælde, hvor overførslen ikke kan gennemføres som planlagt, og i tilfælde, hvor overførslen må betragtes som ulovlig - også gælder for ikke-farligt affald som opført i bilag III og bestemt til nyttiggørelse. Der foreslås også en tydeliggørelse, hvad angår forpligtelsen til at foretage en ny anmeldelse i tilfælde af tilbagetagelse. Det betragtes derfor som hensigtsmæssigt at kræve tilbagetagelse af alt affald og ikke kun affald, der er underlagt forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke.

14. Kommissionens rolle som formidler af oplysninger fra medlemsstaterne: Det foreslås, at de pågældende medlemsstater selv er ansvarlige for informations formidlingen i de tilfælde, hvor de skal meddele oplysninger om lovgivning, forhåndsgodkendte anlæg osv. til andre medlemsstater.

Når Kommissionen på nuværende tidspunkt modtager sådanne oplysninger fra en medlemsstat, videresender den disse til de andre medlemsstater. I lyset af de moderne kommunikationsmetoder finder Kommissionen imidlertid, at en sådan funktion med fordel kan udføres af den pågældende medlemsstat selv. Det foreslås derfor, at medlemsstaterne formidler den type information både til Kommissionen og til de andre medlemsstater.

15. Kommunikation ved hjælp af elektronisk dataudveksling: Som forberedelse til udviklingen (i fremtiden) på kommunikationsområdet ved hjælp af elektronisk dataudveksling med elektronisk signatur foreslås det at indføre muligheden for at kommunikere med sådanne midler. Kommunikation af den type må dog kun tillades i henhold til den beslutning, som de berørte kompetente myndigheder træffer.

Hvis denne type kommunikation tillades, kan den kompetente afsendelsesmyndighed beslutte at overtage og gennemføre fremsendelsen af den nævnte meddelelse. I modsat fald ville anmelderen og modtagerne være forpligtede til at forelægge ovennævnte oplysninger. Dette kunne skabe en alvorlig teknisk og finansiel byrde for nogle anmeldere og modtagere, medens dette ikke vil være tilfældet for andre. Derfor bør den kompetente afsendelsesmyndigheds beslutning om at overtage kommunikationsfunktionen træffes i forståelse med de øvrige berørte kompetente myndigheder og anmelderen.

16. Fodnote i bilag III, post GC 030: I forbindelse med post GC 030 i bilag III og skibe og både til ophugning er der blevet indsat en fodnote til at tydeliggøre, at der er skabt ligevægt mellem behovet for at sikre, at disse ikke indeholder farligt materiale ombord, og det forhold at nogle materialer, der er klassificeret som farlige, er væsentlige for skibenes sikre drift. Fodnoten tydeliggør, at denne ligevægt bør findes med henvisning til anerkendte regler og retningslinjer for genvinding af skibe, navnlig dem der er udarbejdet på foranledning af IMO og Basel-konventionen.

4.2.5. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til overførsler inden for en medlemsstat - Afsnit III

Der er ikke foreslået nogen ændringer i forbindelse med overførsler inden for en medlemsstat. Bestemmelserne i afsnit II og VII gælder forsat ikke for overførsler af affald, som udelukkende transporteres inden for en medlemsstat. Medlemsstaterne er dog fortsat forpligtet til at oprette et passende kontrolsystem i forbindelse med sådanne overførsler, og de kan stadig anvende det system, der er fastsat med denne forordning.

4.2.6. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til eksport fra og import til Fællesskabet - Afsnit IV, V og VI

1. Den overordnede logik: Overordnet set er dette afsnit strømlinet ud fra en idé om, at bestemmelserne i afsnit II om overførsler inden for Fællesskabet danner et grundlag, som finder anvendelse mutatis mutandis. Derfor nævnes alene modifikationer til afsnit II. Disse modifikationer og tilføjelser hænger primært sammen med gennemførelsen af de procedurekrav i Basel-konventionen, der afviger fra dem, der gælder for overførsler i Fællesskabet.

Der findes på nuværende tidspunkt flere procedurer vedrørende import og eksport:

1) Eksport med henblik på bortskaffelse til EFTA-lande (artikel 15)

2) Eksport med henblik på nyttiggørelse til lande, der er omfattet af OECD-beslutningen, af affald, som er opført i bilag III og IV (artikel 17 - som for overførsler inden for Fællesskabet)

3) Import med henblik på bortskaffelse fra EFTA- og lande, der er part i Basel-konvention (artikel 20)

4) Import med henblik på nyttiggørelse fra lande, der er omfattet af OECD-beslutningen (artikel 22 - som for overførsler inden for Fællesskabet)

5) Import med henblik på nyttiggørelse fra lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen (artikel 20).

Ved at anvende bestemmelserne i afsnit II mutatis mutandis på eksport fra og import til Fællesskabet, nedbringes antallet af procedurer til de to, der er fastsat i afsnit II, nemlig kravet om forudgående skriftlig anmeldelse og skriftligt samtykke samt kravet om, at overførslen skal ledsages af visse oplysninger.

Basel-konventionen indeholder følgende særlige procedurekrav:

- Alle berørte lande skal give skriftligt samtykke til en anmeldt overførsel, og de har 60 dage til at gøre dette.

- Afsendelseslandet skal først træffe beslutning om at give samtykke til en overførsel, når den har modtaget skriftlig bekræftelse fra de øvrige berørte lande.

- Transitlandet skal bekræfte modtagelsen af anmeldelsen, og derved sættes 60 dages tidsfristen for samtykke i gang.

Det er ligeledes udtrykkeligt anført, at en overførsel først kan påbegyndes, hvis bestemte betingelser er opfyldte (samtykke, kontrakt, finansiel sikkerhed, miljømæssigt forsvarlig håndtering/miljøbeskyttelse). Disse specifikationer er måske ikke retligt nødvendige, men anses for vigtige for at styrke håndhævelsen.

Reglerne vedrørende toldsteder er blevet ajourført, og der er tilføjet et stykke om, at hvis et toldsted bemærker en overførsel, der ikke overholder forordningens bestemmelser, skal det underrette den pågældende kompetente myndighed i Fællesskabet og sikre, at affaldet holdes tilbage, indtil der træffes anden beslutning. Heraf følger, at også overførsler, der overtræder forordningens forbud, vil være omfattet af tilbageholdelseskravet. Også den kommende forordning(er), der udarbejdes i henhold til artikel 38, bør indeholde bestemmelser om, at toldsteder skal tilbageholde affald.

2. Basel-konventionens eksportforbud, hvad angår nyttiggørelse - Bilag V: Den 22. september 1995 vedtog konferencen for parter i Basel-konventionen beslutning III/1, der indfører en ny betragtning nr. 7 a), en ny artikel 4A og et nyt bilag VII i Basel-konventionen. Beslutningen sigter mod øjeblikkelig at forbyde eksport af farligt affald med henblik på endelig bortskaffelse fra konventionens parter opført i bilag VII til parter, der ikke er opført i bilag VII, og fra den 1. januar 1998 at forbyde eksport af farligt affald med henblik på nyttiggørelse fra parter, der er opført i bilag VII, til parter, der ikke er det. Dette forbud er fastsat i fællesskabslovgivningen i forslagets artikel 35 og 37 (artikel 14 og 16 i den nuværende forordning). Artikel 35 omhandler forbudet, hvad angår bortskaffelse, og artikel 37 forbudet, hvad angår nyttiggørelse.

Hvad angår forbudet i forbindelse med nyttiggørelse, foreslås det først og fremmes at tydeliggøre, at forbudet omfatter farligt affald og blandinger af ikke anført farligt affald og affald, som bestemmelseslandet har anmeldt som farligt eller forbudt import af. For det andet foreslås det - i overensstemmelse med OECD-beslutningen fra 2001 - at medtage affald opført i bilag II til Basel-konventionen i bilag V, del 3, som liste A. Det drejer sig om: Y46 - indsamlet husholdningsaffald og Y47 - restprodukter fra forbrænding af husholdningsaffald. Fællesskabet bør selvfølgelig ikke eksportere husholdningsaffald og restprodukter fra forbrænding til ikke OECD-lande. Dette er i overensstemmelse med princippet om selvtilstrækkelighed, der er fastlagt i artikel 5 i direktiv 75/442/EF, med ændringer.

Forbudet i forbindelse med bortskaffelse i artikel 35 forbliver uændret. Eksport af farligt affald til bortskaffelse er således stadig forbudt, medmindre det overføres til EFTA-lande, der er part i Basel-konventionen.

3. Kravet om miljømæssigt forsvarlig forvaltning og miljøbeskyttelse: Som allerede nævnt under punkt. 4.2.2, indeholder både afsnit IV og V et kapitel, der samler de generelle bestemmelser for det pågældende afsnit. De kapitler indeholder en artikel om kravet om miljømæssigt forsvarlig forvaltning i tilfælde af eksport fra Fællesskabet og om miljøbeskyttelse i tilfælde af import til Fællesskabet. Begrebet miljømæssigt forsvarlig forvaltning stammer fra og er defineret i Basel-konventionen. Miljømæssigt forsvarlig forvaltning defineres således: alle praktisk mulige foranstaltninger er truffet til at sikre, at affald forvaltes på en sådan måde, at folkesundheden og miljøet beskyttes mod de negative virkninger, der måtte opstå i forbindelse med sådant affald.

I forbindelse med kravet om miljømæssigt forsvarlig forvaltning foreslås det desuden, at det kan formodes at være overholdt, bl.a. hvis den vejledende behandling opført i bilag IX, hvad angår den pågældende affaldsstrøm, er bevist anvendt på anlægget i det tredjeland, der er bestemmelsesland. Det bør imidlertid understreges, at denne formodning ikke hindrer den overordnede vurdering af miljømæssigt forsvarlig håndtering i hele overførselsperioden, herunder den endelige bortskaffelse eller endelige nyttiggørelse i bestemmelsestredjelandet.

I bilag IX henvises der til tre retningslinjer, som alle er vedtaget af Basel-konventionens partskonference:

- Technical Guidelines on the Environmentally Sound Management of Biomedical and Health Care Wastes (Y1; Y3)

- Technical Guidelines on the Environmentally Sound Management of Waste Lead Acid Batteries, og

- Technical Guidelines on the Environmentally Sound Management of the Full and Partial Dismantling of Ships.

Bilag IX skal bearbejdes yderligere gennem udvalget for tilpasning til den videnskabelige og tekniske udvikling af EF-lovgivning om affald og i overensstemmelse med fremgangsmåden i artikel 18 i direktiv 75/442/EØF, med ændringer. Derudover kan retningslinjer, der vedtages af OECD eller vedtages i andre organer, indsættes som reference i bilag IX, jf. artikel 61. Når sådanne retningslinjer vedtages, skal de være konkrete og ikke generelle. De skal give specifik vejledning om forskellige og foretrukne bortskaffelsesmetoder og være tidssvarende både teknisk set og med hensyn til behandling af miljøproblemer. Selv om det er indlysende, skal det endelig understreges, at kravet om miljømæssigt forsvarlig forvaltning ikke tilsidesætter bestemmelserne i artikel 35 og 38 om gennemførelse af Basel-konventionens forbud mod eksport af farligt affald fra OECD- til ikke OECD-lande.

4. Oversøiske lande og territorier: Der foreslås to artikler med regler for eksport og import af affald eksplicit til og fra oversøiske lande og territorier. De således fastsatte regler gennemfører artikel 39 i Rådets afgørelse af 27. november 2001 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Fællesskab [21].

[21] EFT L 314 af 30.11.2001, s. 1.

5. Særlig ordning for eksport af ikke farligt affald til ikke-OECD-lande: Under GD TRADE's ansvar gælder der en specifik ordning for eksport af ikke farligt affald med henblik på nyttiggørelse i ikke-OECD-lande, dvs. affald fra bilag III.

Denne ordning vil blive fortsat, omend i en ændret og forenklet udgave i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 38.

Alle de lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, er blevet spurgt om, hvilke procedurer de ønsker anvendt på import med henblik på nyttiggørelse fra Fællesskabet af det nævnte affald. I øjeblikket er der følgende fem muligheder som svar på det pågældende spørgsmål: a) forbud, b) anmeldelse med skriftligt samtykke, c) anmeldelse med stiltiende samtykke, d) særlig procedure baseret på skriftligt samtykke, og/eller e) ingen regulering i bestemmelseslandet. I dette forslag foreslås der en procedureforenkling, nemlig at lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, kun har tre muligheder: a) forbud, b) anmeldelse med skriftligt samtykke eller c) ingen regulering i bestemmelseslandet.

Til gennemførelse af denne bestemmelse vil Kommissionen sende en såkaldt "verbalnote" til de berørte lande for at spørge dem om, hvilke procedurer der skal anvendes ved eksport til nyttiggørelse i deres land af affald, der ikke er omfattet af eksportforbudet. For at sikre størst mulig ensretning på globalt plan af affaldslister vil Kommissionen anvende bilag III til denne undersøgelse ved at tilpasse det til formålet og sikre størst mulig brug af terminologien i Basel-konventionen og overensstemmelse med dets eksportforbud.

Kommissionens fremtidige forordning, der burde træde i kraft på dagen for denne forordnings anvendelse, vil ophæve både Rådets forordning (EØF) nr. 1420/1999 [22] og Kommissionens forordning (EØF) nr. 1547/1999 [23], der i øjeblikket regulerer de pågældende eksporter.

[22] Kommissionens forordning (EF) nr. 1547/1999 af 12.7.1999, EFT L 185 af 17.7.1999, s. 6.

[23] Kommissionens forordning (EF) nr. 1547/1999 af 12.07.1999, EFT L 185 af 17.7.1999, s. 1.

4.2.7. Væsentligste ændringer og tydeliggørelser med hensyn til andre bestemmelser - Afsnit VIII

Som allerede nævnt foreslås det at omstrukturere og forkorte afsnit VII. Afsnit VII indeholder således de væsentligste artikler, der er indeholdt i afsnit VIII om andre bestemmelser i den nugældende forordning. Jf. forklaringerne ovenfor under punkt 4.2.2.

Bortset fra disse ændringer i strukturen, foreslås der kun følgende ændringer:

1. Anvendelse af webstedet som alternativ til offentliggørelse i EU-Tidende: Det foreslås at anvende Kommissionens websted som alternativ til offentliggørelse i EU-Tidende.

I henhold til den nugældende forordning skal Kommissionen offentliggøre listerne over toldsteder i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Kommissionen skal ligeledes offentliggøre listen over kompetente myndigheder i De Europæiske Fællesskabers Tidende. I lyset af udviklingen i kommunikationsmetoder anses det for mere effektivt og for lettere tilgængelig, hvis der kun anvendes websteder.

2. Vedtagelse af yderligere foranstaltninger: Det foreslås at give Kommissionen til opgave at vedtage yderligere foranstaltninger i forbindelse med gennemførelse, anvendelse, forvaltning og håndhævelse af forordningen. Det er videre fastsat, at sådanne foranstaltninger skal besluttes efter fremgangsmåden i artikel 18 i direktiv 75/442/EØF, med ændringer, og den såkaldte forskriftsprocedure som fastsat i artikel 5 i afgørelse 1999/468/EF [24]. Kommissionen har ifølge den nugældende forordning ikke beføjelse hertil.

[24] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

5. Miljøforhold

Erkendelsen af, at "det er vigtigt at tilrettelægge overvågningen af og kontrollen med overførsler af affald på en sådan måde, at der tages hensyn til behovet for at bevare, beskytte og forbedre miljøkvaliteten", som der stod i sjette betragtning i præamblen til 1993-forordningen, er ikke mindre gyldig i dag, næsten 10 år efter vedtagelsen. Det er således nødvendigt at bevare og forbedre proceduren med forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke, der giver de kompetente myndigheder mulighed for og forpligter dem til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre beskyttelsen af mennesker og miljø i såvel som uden for Fællesskabet.

I Fællesskabet skal producenten og anmelderen træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at overførsel af affald håndteres uden at menneskets sundhed bringes i fare, og uden at anvende processer og metoder, der måtte skade miljøet, som krævet i artikel 4 i direktiv 75/442/EØF, med ændringer, og i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen om affald, i hele overførselsperioden, der også omfatter den endelige bortskaffelse eller endelige nyttiggørelse i bestemmelseslandet. Uden for Fællesskabet skal producenten og anmelderen og andre virksomheder, der er involveret i en overførsel, sikre, at affaldet håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde i hele overførselsperioden, herunder den endelige bortskaffelse eller endelige nyttiggørelse i et bestemmelsestredjeland [25].

[25] Miljømæssigt forsvarlig forvaltning som defineret i Basel-konventionen: " at træffe alle praktisk mulige foranstaltninger for at sikre, at affald håndteres på en sådan måde, at den menneskelige sundhed og miljøet beskyttes mod skadevirkninger, som sådant affald kan forårsage

6. Økonomiske aspekter

Ud fra en generel vurdering menes det, at forslaget ikke vil lægge yderligere økonomiske byrder på erhvervslivet. Ordningen med anmeldelser og oplysningskrav i forbindelse med overførsler af affald er veletableret overalt i Fællesskabet, og det kan forventes, at kravet om, at anmeldelser skal behandles af og gennem de kompetente afsendelsesmyndigheder vil medføre nogen økonomisk lettelse for anmelderne, sammenlignet med at skulle sende anmeldelse til alle relevante parter. Tydeliggørelsen af, at der skal stilles finansiel sikkerhed eller tilsvarende forsikring, som skal være retligt bindende efter anmeldelse, kunne medføre nogle ekstraomkostninger for de industrier, der foretager anmeldelser i medlemsstater, hvor der i øjeblikket ikke er noget krav herom.

Det må imidlertid forventes, at forslaget vil medføre ekstraomkostninger for nogle medlemsstater. I forslaget er det fastsat, at anmeldelser skal behandles af den kompetente afsendelsesmyndighed. For de medlemsstater, der har et avanceret og veludviklet system til behandling, kontrol og overvågning af anmeldelser og overførsler, vil et sådant system ikke udvirke yderligere omkostninger. For de andre medlemsstater vil forslaget sandsynligvis medføre nogle ekstraomkostninger. Det bør imidlertid ikke glemmes, at systemet med behandling af anmeldelser gennem den kompetente afsendelsesmyndighed vil øge effektiviteten og nedbringe papirarbejdet og kontrollen hos de kompetente bestemmelses- og transitmyndigheder. Systemet måtte således samlet blive økonomisk neutralt.

7. Aspekter vedrørende det indre marked

Nogle repræsentanter for erhvervslivet har i indlæg fremført, at på trods af at forordningen er direkte anvendelig i medlemsstaterne, anvendes nogle af aspekterne på meget forskellig måde i Fællesskabet og forårsager derved ulige forhold på det indre marked. Dette gælder f.eks. forskellige informations- og dokumentationskrav, hvad angår anmeldelser og overførsler, forskellige systemer til behandling af anmeldelser, forskellige krav til finansiel sikkerhed - dens oprettelse, beregning, frigivelse og adgangen hertil - og forskellige informations- og formkrav med hensyn til affald, der er underkastet kravet om at være ledsaget af bestemte oplysninger. Forslaget behandler disse områder såvel som andre tilfælde, hvor det var nødvendigt med retlig tydeliggørelse. Det menes således, at forslaget vil fremme en mere ensartet anvendelse af forordningen til fordel for det indre marked, hvad angår nyttiggørelse af affald.

8. Internationale aspekter

Som allerede nævnt under punkt 2, er forordningen hovedsagelig baseret på Basel-konventionen af 22. marts 1989 om kontrol med grænseoverskridende transport af farligt affald og bortskaffelse heraf, med senere ændringer [26], og OECD-beslutning C(92)39 final om kontrol med grænseoverskridende overførsel af affald til nyttiggørelse, med senere ændringer.

[26] Den 1. februar 1993 godkendte Rådet Basel-konventionen på Fællesskabets vegne, se Rådets afgørelse 93/98/EØF, EFT L 39 af 16.2.1993, s. 1.

OECD-Rådet ændrede den ovennævnte OECD-beslutning den 14. juni 2001. For at gennemføre denne ændring er det af retlige grunde nødvendigt at revidere forordningen.

Når OECD-beslutningen skal gennemføres, skal dens globale rækkevidde og internationale anvendelse tages i betragtning. Dette indebærer fortolkning og Fællesskabets valg med hensyn til at anvende de forskellige regler, hvilket er muligt ifølge OECD-beslutning fra 2001. Som fremhævet under punkt 3 og 4.2, anses global harmonisering således som en af forslagets målsætninger.

I et udvidet Fællesskabet bliver det endnu vigtigere med global harmonisering og en forordning, der giver en høj grad af retlig klarhed.

9. Handelsmæssige aspekter

Forslaget ændrer ikke det nuværende system for eksport fra og import til Fællesskabet - det ændrer blot fremgangsmåden. Hvad angår eksport af affald fra bilag III (ikke farligt affald) med henblik på nyttiggørelse i lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, er der i artikel 38 fastsat en basisprocedure for fremtidige forordninger på dette specifikke område.

10. Subsidiaritet og proportionalitet

Dette forslag til ændring af 1993-forordningen tager hensyn til principperne om subsidiaritet og proportionalitet. Forslaget dækker kun de dele, der er nødvendige for, at forordningen kan fungere korrekt og ensartet, og der samtidig hages hensyn til miljøbeskyttelse og det indre marked. Der er i forslaget ligeledes skabt større klarhed, hvor dette var nødvendigt.

Det er vanskeligt at forene enkelthed med de forskellige berørte parters interesser, og ikke mindst med ønsket om en mere ensartet anvendelse af forordningen. Der er ikke desto mindre lagt stor vægt på at holde forslaget så enkelt som muligt.

11. Høring af interesseparter

Bilag C indeholder en liste over bidragydere til høringerne i 2001-2002 (medlemsstater, tiltrædelseslande, erhvervslivet, NGO'er og lokale myndigheder).

12. Bilag

A) Indhold artikel for artikel

B) En parallel liste over de foreslåede artikler og de tilsvarende artikler i 1993-forordningen.

C) Liste over medlemsstater, tiltrædelseslande, erhvervslivet, lokale myndigheder og NGO'ere, der er blevet hørt og har bidraget til høringen i 2001-2002.

BILAG A Beskrivelse af de enkelte artikler

afsnit I - Anvendelsesområde og definitioner

Artikel 1 - Anvendelsesområde

Artikel 1 fastsætter forordningens anvendelsesområde og opregner undtagelser.

Artikel 2 - Definitioner

Artikel 2 indeholder en række definitioner, der er relevante for forordningen. Hvis der allerede findes en definition i direktiv 75/442/EØF, med ændringer, gælder denne også for denne forordning.

AFSNIT II: Overførsler mellem medlemsstater i Fællesskabet eller med transit gennem tredjelande

Artikel 3 - Generel fremgangsmåde

Artikel 3 indeholder den generelle fremgangsmåde og definerer, hvilket affald der er omfattet heraf. Her fastsættes ligeledes særlige bestemmelser for affald, der udtrykkeligt er bestemt til laboratorieanalyse, og affald der indeholder bestemte kemikalier.

Kapitel 1 - Forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke

Artikel 4 - Procedure for forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke

I artikel 4 defineres anmelderen og hans forpligtelse til at foretage forudgående skriftlig anmeldelse til og gennem den kompetente afsendelsesmyndighed, hvis han/hun har til hensigt at overføre affald fra en medlemsstat til en anden medlemsstat og/eller transportere det gennem en eller flere andre medlemsstater.

Artiklen fastsætter, at en overførsel først må påbegyndes, når anmelderen har modtaget:

- skriftligt samtykke fra den kompetente afsendelses- og bestemmelsesmyndighed og efter stiltiende eller

- skriftligt samtykke fra transitmyndigheden.

Artikel 5 - Anmeldelseskrav

I artikel 5 fastsættes de krav, der skal være opfyldte, når der foretages en anmeldelse.

Anmelderen anvender til anmeldelse de anmeldelses- og transportdokumenter, der findes i bilag 1 A og 1 B, ved at give de oplysninger og den dokumentation, der er anført i bilag II, del 1, 2 og 3, indgå en kontrakt med modtageren med henblik på nyttiggørelse eller bortskaffelse af den anmeldte affald, og ved at stille finansiel sikkerhed eller tilsvarende forsikring.

Artiklen definerer ligeledes en "korrekt udfyldt" anmeldelse og en "korrekt udført" anmeldelse.

Ved modtagelsen af en "korrekt udfyldt" anmeldelse fremsender den kompetente afsendelsesmyndighed anmeldelsen til de øvrige kompetente myndigheder og til modtageren; jf. artikel 8. Ved modtagelsen af en "korrekt udført" anmeldelse udsteder den kompetente bestemmelses- eller afsendelsesmyndighed en bekræftelse; jf. artikel 9. Bekræftelsen udløser en 30 dages tidsfrist til samtykke fra de kompetente myndigheder.

Artikel 6 - Kontrakt

Artikel 6 indeholder yderligere krav med hensyn til kontrakten mellem anmelderen og modtageren med henblik på nyttiggørelse eller bortskaffelse af det anmeldte affald. Det fastsættes, at kontrakten skal være indgået og retligt bindende på anmeldelsestidspunktet, og at den skal indeholde bestemte forpligtelser for både anmelderen og for modtageren.

Artikel 7 - Finansiel sikkerhed

I artikel 7 fastsættes yderligere krav om finansiel sikkerhed eller tilsvarende forsikring, der dækker omkostninger ved transport, endelig bortskaffelse eller endelig nyttiggørelse og oplagring, herunder tilfælde hvor en overførsel ikke kan fuldføres som planlagt, og tilfælde af ulovlig overførsel.

Den finansielle sikkerhed eller tilsvarende forsikring skal stilles og være retligt bindende på anmeldelsestidspunktet og skal gælde for overførslen, senest når den anmeldte overførsel påbegyndes.

Ifølge artiklen skal sikkerheden eller den tilsvarende forsikring gælde for og dække overførslen indtil den endelige behandling; hvad angår overførsler af affald til midlertidige nyttiggørelses- eller bortskaffelsestiltag, kan dette krav opfyldes ved, at modtageren opretter en yderligere finansiel sikkerhed eller tilsvarende forsikring.

Endelig fastsættes det i artiklen, at alle berørte kompetente myndigheder skal have adgang til den finansielle sikkerhed eller tilsvarende forsikring, og hvornår den kan frigives.

Artikel 8 - Afsendelsesmyndighedens fremsendelse af anmeldelsen

Her fastsættes, at når den kompetente afsendelsesmyndighed har modtaget en "korrekt udfyldt" anmeldelse som beskrevet i artikel 5, stk. 2, skal den sende kopier af anmeldelsen til de andre berørte kompetente myndigheder og til modtageren.

Hvis den kompetente afsendelsesmyndighed finder, at anmeldelsen ikke er korrekt udfyldt, kan den anmode om oplysninger og dokumentation fra anmelderen. Denne anmodning skal foretages inden 3 arbejdsdage fra anmeldelsens modtagelse.

I artiklen er yderligere fastsat, at anmelderen har ret til at anmode om begrundet forklaring fra de kompetente afsendelsesmyndigheder, hvis den ikke har sendt anmeldelsen som krævet til de andre kompetente myndigheder og til modtageren inden for tidsfristen.

Artikel 9 - Bestemmelsesmyndighedens bekræftelse

Heri fastsættes, at senest tre arbejdsdage efter modtagelse af en "korrekt udført" anmeldelse, som defineret i artikel 5, stk. 3, skal den kompetente bestemmelsesmyndighed sende en bekræftelse til anmelderen og kopi deraf til de øvrige berørte kompetente myndigheder og til modtageren.

Det fastsættes desuden, at anmelderen har ret til at udbede sig en begrundet forklaring fra den kompetente bestemmelsesmyndighed, hvis den ikke har bekræftet modtagelse af anmeldelsen inden for tidsfristen.

Artikel 10 - Samtykke fra den kompetente bestemmelses-, afsendelses- og transitmyndighed

I artikel 10 er fastsat, at den kompetente bestemmelses-, afsendelses- og transitmyndighed har 30 dage til, efter den kompetente bestemmelsesmyndigheds afsendelse af bekræftelsen, at træffe afgørelse om at give samtykke til eller gøre indsigelse mod den anmeldte overførsel.

Artiklen fastsætter ligeledes regler vedrørende et samtykkes gyldighed.

Artikel 11 - Betingelser i forbindelse med en overførsel

I artikel 11 fastsættes de kompetente afsendelses-, bestemmelses- og transitmyndigheders ret til at stille betingelser i forbindelse med en anmeldt overførslen.

Artikel 12 - Indsigelser mod overførsler med henblik på bortskaffelse

Artikel 12 indeholder en liste over de grunde, der kan berettige indsigelse mod en overførsel med henblik på bortskaffelse fra den kompetente afsendelses-, bestemmelses- og/eller transitmyndigheds side.

Artikel 13 - Indsigelser mod overførsler med henblik på nyttiggørelse

Tilsvarende indeholder artikel 13 en liste over de grunde, der kan berettige indsigelse mod en overførsel med henblik på nyttiggørelse fra den kompetente afsendelses-, bestemmelses- og/eller transitmyndigheds side.

Artikel 14 - Samlet anmeldelse

Med artikel 14 indføres muligheden med at anvende en samlet anmeldelse i stedet for adskillige enkeltvise anmeldelser, når affald med samme fysiske og kemiske egenskaber regelmæssigt overføres til den samme modtager, på det samme anlæg og ad samme rute/r.

Artikel 15 - Forhåndsgodkendte nyttiggørelsesanlæg

I artikel 15 fastsættes det, at de kompetente bestemmelsesmyndigheder, der har specifikke nyttiggørelsesanlæg under deres jurisdiktion, kan beslutte at udstede forhåndsgodkendelser til sådanne anlæg. Det er videre fastsat, at kompetente myndigheder, der beslutter at forhåndsgodkende et anlæg i overensstemmelse med denne artikel, skal informere Kommissionen og OECD-sekretariatet og de kompetente myndigheder i de andre medlemsstaterne, samt at formularen i bilag VI kan anvendes hertil. Endelig er der en regel om, at der kan fastsættes yderligere betingelser og krav i forbindelse med forhåndsgodkendte nyttiggørelsesanlæg.

Artikel 16 - Bestemmelser vedrørende midlertidige nyttiggørelses- og bortskaffelsestiltag

I artikel 16 fastsættes særlige bestemmelser for overførsler af affald med henblik på midlertidige nyttiggørelses- og bortskaffelsestiltag (blanding, ompakning, udveksling, oplagring eller anden nyttiggørelse eller bortskaffelse, der betragtes som midlertidig og ikke endelig).

Artikel 17 - Krav efter samtykke til en overførsel

I artikel 17 anføres kravene i perioden efter den anmeldte overførsel har modtaget samtykke: alle berørte parters og anmelderens udfyldelse af transportdokumentet, forhåndsoplysning om overførslens faktiske påbegyndelse, modtagerens skriftlige bekræftelse for modtagelse af affaldet og modtagerens attest for endelig bortskaffelse eller nyttiggørelse.

Artikel 18 - Ændringer i overførslen efter samtykke

I artikel 18 fastsættes, at der skal foretages en ny anmeldelse, hvis der sker væsentlige ændringer i enkelthederne og/eller betingelserne af en godkendt overførsel, medmindre de berørte kompetente myndigheder forsikrer sig om, at de pågældende ændringer ikke nødvendiggør en ny anmeldelse.

Kapitel 2 - Generelle oplysningskrav

Artikel 19 - Affald, der skal ledsages af bestemte oplysninger

Artikel 19 fastsætter, at overførsel af affald som defineret i artikel 3, stk. 2 og 4 - dvs. affald opført i bilag III og affald, der udtrykkeligt er bestemt til laboratorieanalyse - er omfattet af kravet om, at det skal ledsages af bestemte oplysninger. Disse oplysninger omfatter bl.a. bevis for kontrakt mellem den person, der står for overførslen, og modtageren med henblik på nyttiggørelse af affaldet, som er retligt bindende, når overførslen påbegyndes.

Det er i artiklen også fastsat, at oplysningerne skal gives af den person, der står for overførslen, i formularen i bilag VII, og at medlemsstaterne i medfør af national lovgivning kan kræve oplysninger om overførsler omfattet af bestemmelserne i denne artikel med henblik på inspektion, håndhævelse, planlægning eller statistik.

Artikel 20 - Affald, der kræver forudgående oplysninger

I artikel 20 er det fastsat, at hvad angår affald defineret i artikel 3, stk. 4 - affald som udtrykkeligt er bestemt til laboratorieanalyse - skal personen, der står for overførslen, informere de berørte kompetente myndigheder om overførslen 3 arbejdsdage, inden den påbegyndes.

Endvidere er det fastsat, at de i artikel 19, stk. 1, anførte oplysninger skal gives; dette gøres ved hjælp af den i bilag VII indeholdte formular.

Kapitel 3 - Generelle krav

Artikel 21 - Forbud mod blanding af affald under overførslen

Her er det fastsat, at affald omfattet af forskellige anmeldelser hverken må blandes med affald, der omfattes af en anden anmeldelse, eller med affald, der ikke omfattes af nogen anmeldelse, under overførslen.

Artikel 22 - Miljøbeskyttelse i Fællesskabet

Ifølge denne artikel skal producenten og anmelderen i Fællesskabet træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at overførsel af affald i Fællesskabet håndteres uden at den menneskelige sundhed bringes i fare, og uden at der anvendes processer og metoder, der kunne skade miljøet, som krævet i artikel 4 i direktiv 75/442/EØF, med ændringer, og i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen om affald. Denne forpligtelse gælder i hele overførselsperioden og omfatter den endelige bortskaffelse eller endelige nyttiggørelse i bestemmelseslandet.

Artikel 23 - Opbevaring af dokumenter og oplysninger

Artikel 23 fastsætter, at alle dokumenter, der fremsendes til eller af de kompetente myndigheder i forbindelse med en anmeldt overførsel, skal opbevares i Fællesskabet i mindst tre år at regne fra overførslens start af de kompetente myndigheder, anmelderen og modtageren, og at alle oplysninger, der gives i medfør af artikel 19, stk. 1, skal opbevares i Fællesskabet i mindst tre år, at regne fra overførslens start af den person, der står for overførslen, og modtageren.

KAPITEL 4 - TILBAGETAGELSESPLIGT

Artikel 24 - Tilbagetagelse når en overførsel ikke kan fuldføres som planlagt

I artikel 24 fastsættes reglerne for den kompetente afsendelsesmyndigheds pligt til at sørge for, at affald tages tilbage, når en overførsel, som de berørte kompetente myndigheder har givet samtykke til, ikke kan fuldendes som planlagt. Det er således fastsat, at den kompetente afsendelsesmyndighed sikrer sig, at det pågældende affald returneres til dens område eller et andet sted i afsendelseslandet af anmelderen, eller hvis det ikke er muligt, af den kompetente myndighed, og at dette sker inden 90 dage.

Det er videre fastsat, at bestemmelserne i denne artikel ligeledes gælder for overførsler af affald, der er omfattet af kravet om, at det skal ledsages af bestemte oplysninger i overensstemmelse med artikel 19, og at den person, der står for overførslen i sådanne tilfælde er underkastet de samme forpligtelser i medfør af denne artikel som anmelderen.

Artikel 25 - Omkostninger ved tilbagetagelse når en overførsel ikke kan fuldføres

I artikel 25 er fastsat, hvordan omkostningerne ved returnering af affald fra en overførsel, der ikke kan fuldføres som planlagt, skal opkræves - nemlig af anmelderen eller, hvis det ikke er muligt, af den kompetente afsendelsesmyndighed; eller hvis det ikke er muligt, som parterne og de berørte kompetente myndigheder bliver enige om.

Det er videre fastsat, at overførsel af affald opført i bilag III, dvs. det skal ledsages af bestemte oplysninger, der ikke kan fuldføres som planlagt, ligeledes er omfattet af denne artikel. Det er således fastsat, at i sådanne tilfælde er den person, der står for overførslen, omfattet af de samme forpligtelser, der er fastsat i denne artikel, som anmelderen.

Artikel 26 - Tilbagetagelse når en overførsel er ulovlig

Artikel 26 fastsætter, hvornår en overførsel er ulovlig og reglerne for den kompetente afsendelsesmyndigheds pligt til at sikre, at affald fra en overførsel, der anses for ulovlig, tages tilbage, og at dette sker inden 30 dage.

Det er videre fastsat, at hvis et tilfælde af ulovlig overførsel ikke er anmelderens ansvar, men snarere modtagerens, skal den kompetente bestemmelsesmyndighed sikre, at det pågældende affald bortskaffes eller nyttiggøres af modtageren, eller hvis det ikke er muligt, af den kompetente myndighed selv, og at det skal ske inden 30 dage.

Endelig er det fastsat, at såfremt hverken anmelderen eller modtageren er ansvarlig for den ulovlige overførsel, samarbejder de kompetente myndigheder, således at det pågældende affald bortskaffes eller nyttiggøres.

Som i artikel 24 er det fastsat, at bestemmelserne i denne artikel ligeledes gælder for overførsler af affald opført i bilag III, som er omfattet af kravet om, at det skal ledsaget af bestemte oplysninger i overensstemmelse med artikel 19, og at den person, der står for overførslen i sådanne tilfælde er underkastet de samme forpligtelser i medfør af denne artikel som anmelderen.

Artikel 27 - Omkostninger ved tilbagetagelse når en overførsel er ulovlig

I denne artikel fastsættes, hvem der skal dække omkostninger i forbindelse med returneringen osv. af affald i en ulovlig overførsel.

Det er videre fastsat, at overførsel af affald opført i bilag III, der skal ledsages af bestemte oplysninger, og som er ulovlig, ligeledes er omfattet af denne artikel. Det er således fastsat, at i sådanne tilfælde er den person, der står for overførslen, omfattet af de samme forpligtelser, der er fastsat i denne artikel, som anmelderen.

Kapitel 5 - Almene administrative bestemmelser

Artikel 28 - Forelæggelse af oplysninger

Her fastsættes, at oplysninger kan meddeles på en af følgende måder: pr. post, telefax, e-post med digital signatur eller e-post uden digital signatur fulgt op med post.

Det fastsættes videre, at ifølge den berørte kompetente myndigheds afgørelse kan oplysninger ligeledes meddeles ved hjælp af elektronisk dataudveksling med elektronisk signatur eller elektronisk autentifikation i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF [27], med ændringer, eller et tilsvarende elektronisk autentifikationssystem, der giver et tilsvarende sikkerhedsniveau, som de pågældende kompetente myndigheder kan acceptere.

[27] EFT L 13 af 19.1.2000, s. 12.

Artikel 29 - Sprog

I artikel 29 fastsættes det, at anmeldelse, oplysninger, dokumentation eller andre meddelelser, der forelægges i medfør af bestemmelserne i afsnit II, skal gives på et sprog, de berørte kompetente myndigheder kan acceptere, og at de berørte kompetente myndigheder kan anmode anmelderen om at forelægge en autoriseret oversættelse til et sprog, de kan acceptere.

Artikel 30 - Uenighed om klassifikationsspørgsmål

I denne artikel fastsættes reglerne for tilfælde, hvor de kompetente afsendelses- og bestemmelsesmyndigheder er uenige om klassifikationen, hvad angår skelnen mellem affald og ikke affald, klassifikationen af anmeldt affald som henhørende under bilag III eller bilag IV, eller om klassifikation af affaldsbehandlingstiltag, der er anmeldt som bortskaffelse eller nyttiggørelse. Det er således fastsat, at materiale henholdsvis skal anses for affald, at affald anses for at være opført i bilag IV, og at bestemmelserne vedrørende affald til bortskaffelse gælder. Det fremhæves, at denne regel kun gælder for denne forordning og tilsidesætter ikke berørte parters rettigheder med hensyn til at løse tvister om disse spørgsmål ved en domstol.

Artikel 31 - Administrationsomkostninger

Denne artikel fastsætter, at der kan pålægges anmelderen passende og forholdsmæssige administrationsomkostninger ved iværksættelse af anmeldelses- og overvågningsprocedurer samt sædvanlige omkostninger ved hensigtsmæssige analyser og kontrol.

Kapitel 6 - Overførsler inden for Fællesskabet og med transit via tredjelande

Artikel 32 - Overførsler med henblik på bortskaffelse

Artikel 32 fastsætter reglerne for overførsler inden for Fællesskabet til bortskaffelse, der er i transit gennem tredjelande. Det er fastsat, at den kompetente afsendelsesmyndighed skal spørge den kompetente myndighed i tredjelandet, om den ønsker at fremsende skriftligt samtykke til den påtænkte overførsel.

Artikel 33 - Overførsler med henblik på nyttiggørelse

I artikel 33 er fastsat, at når en overførsel af affald finder sted i Fællesskabet med transit via et eller flere tredjelande, der er omfattet af OECD-beslutningen, og den sker med henblik på nyttiggørelse, gælder artikel 32.

Hvad angår en overførsel af affald, der finder sted i Fællesskabet med transit via et eller flere tredjelande, der er omfattet af OECD-beslutningen, og den sker med henblik på nyttiggørelse, gælder desuden, at samtykket til en overførsel kan være stiltiende.

Afsnit III - Overførsler inden for en medlemsstat

Artikel 34 - Forordningens anvendelse på overførsler inden for en medlemsstat

Artikel 34 fastsætter forordningens anvendelse på overførsler inden for en medlemsstat.

Afsnit IV Eksport fra Fællesskabet til tredjelande

Kapitel 1 - Affald bestemt til bortskaffelse

Artikel 35 - Eksportforbud, undtagen til EFTA-lande

I artikel 35 er fastsat, at al eksport af affald fra Fællesskabet til bortskaffelse er forbudt, med undtagelse af eksport til bortskaffelse i EFTA-lande.

Der er imidlertid videre fastsat, at sådan eksport er forbudt, hvis EFTA-landet forbyder import af sådant affald, eller hvis den kompetente afsendelsesmyndighed har grund til at tro, at affaldet ikke vil blive håndteret på en miljømæssigt forsvarlig måde i det pågældende bestemmelsesland.

Artikel 36 - Procedure ved eksport til EFTA-lande

Artikel 36 fastsætter fremgangsmåden, når der eksporteres affald fra Fællesskabet til bortskaffelse i EFTA-lande. Det er således fastsat, at bestemmelser i afsnit II gælder mutatis mutandis med nogle modifikationer og supplerende bestemmelser, der er anført [28].

[28] I praksis omfatter artikel 36 kun Schweiz. De andre EFTA-lande - Norge, Liechtenstein og Island - er også EØS-lande.

Kapitel 2 - Affald bestemt til nyttiggørelse

Eksport til lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen

Artikel 37 - Eksport af affald opført i bilag V forbudt

Artikel 37 gennemfører Basel-konventionens forbud, hvad angår affald bestemt til nyttiggørelse og fastsætter, at eksport fra Fællesskabet af farligt affald til nyttiggørelse i land, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, er forbudt. Det er således fastsat, at følgende farligt affald er omfattet forbudet: farligt affald opført i bilag V, farligt affald, der ikke henhører under en enkelt post i bilag V, blandinger af farligt affald og blandinger af farligt affald med ikke farligt affald, der ikke henhører under en enkelt post i bilag V, affald, som bestemmelseslandet har anmeldt som farligt i henhold til artikel 3 i Basel-konventionen, affald, som bestemmelseslandet har indført importforbud mod, eller affald, som den kompetente afsendelsesmyndighed har grund til at tro, ikke vil blive håndteret på en miljømæssigt forsvarlig måde i det pågældende bestemmelsesland.

Artikel 38 - Procedure ved eksport af affald opført i bilag III

I artikel 38 er fastsat rammerne for kommende lovgivning om eksport af affald fra bilag III og bestemt til nyttiggørelse i lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, og som ikke er omfattet af forbudet i artikel 37. Kommissionen sender en anmodning til hvert land, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, og udbeder sig skriftlig bekræftelse af, at affaldet kan eksporteres med henblik på nyttiggørelse og eventuelt med angivelse af, hvilken kontrolprocedure der eventuelt vil blive fulgt: forbud, forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke efter proceduren i artikel 36, eller ingen kontrol i bestemmelseslandet. Kommissionens fremtidige forordning, der skulle træde i kraft på dagen for denne forordnings anvendelse, vil ophæve både Rådets forordning (EØF) nr. 1420/1999 og Kommissionens forordning (EØF) nr. 1547/1999, der i øjeblikket regulerer de pågældende eksporter.

Eksport til lande, der er omfattet af OECD-beslutningen

Artikel 39 - Eksport af affald opført i bilag III, IV og IV A

Artikel 39 fastsætter, hvilke procedurer der skal anvendes ved eksport fra Fællesskabet af affald opført i bilag III, IV og IV A og bestemt for nyttiggørelse i lande og gennem lande, der er omfattet af OECD-beslutningen. Det er således fastsat, at bestemmelserne i afsnit II gælder mutatis mutandis med nogle modifikationer og tilføjelser, der er anført.

Kapitel 3 - Generelle bestemmelser

Artikel 40 - Eksport til Antarktis

Artikel 40 fastsætter, at al eksport af affald fra Fællesskabet til Antarktis er forbudt.

Artikel 41 - Eksport til oversøiske lande eller territorier

Artikel 41 fastsætter, at al eksport af affald fra Fællesskabet bestemt til bortskaffelse i oversøiske lande eller territorier er forbudt, og at hvad angår eksport af affald bestemt til nyttiggørelse i oversøiske lande eller territorier, finder forbudet i artikel 37 anvendelse mutatis mutandis. Det tydeliggøres videre, at hvad angår eksport af affald bestemt til nyttiggørelse i oversøiske lande eller territorier, som ikke er omfattet af dette forbud, finder bestemmelserne i afsnit II anvendelse mutatis mutandis.

Artiklen afspejler således reglerne i artikel 39 i Rådets afgørelse 2001/822/EF af 27. november 2001 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Fællesskab.

Artikel 42 - Sikring af miljømæssigt forsvarlig håndtering i tredjelande

I denne artikel fastsættes, at producenten og anmelderen og andre virksomheder, der er involveret i en overførsel, skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at affaldet håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde i hele overførselsperioden, herunder den endelige bortskaffelse eller endelige nyttiggørelse i bestemmelsestredjelandet.

Det er videre fastsat, at den kompetente afsendelsesmyndighed i Fællesskabet skal kræve og sikre sig, at eksporteret affald håndteres på en miljømæssigt forsvarlig måde i hele overførselsperioden, herunder den endelige bortskaffelse eller endelige nyttiggørelse i bestemmelsestredjelandet, og at særlig eksport, der overtræder disse regler, skal være forbudt.

Der kan formodes miljømæssigt forsvarlig håndtering, hvad angår de pågældende affaldsstrømme og nyttiggørelsestiltag, hvis det bl.a. kan bevises, at retningslinjerne for behandling, der er anført i bilag IX med hensyn til den pågældende affaldsstrøm, er blevet anvendt på anlægget i bestemmelsestredjelandet. Bilag IX skal bearbejdes yderligere gennem udvalget for tilpasning til den videnskabelige og tekniske udvikling af EF-lovgivning om affald og i overensstemmelse med fremgangsmåden i artikel 18 i direktiv 75/442/EØF, med ændringer, og ved hjælp af Kommissionens forordning, jf. artikel 61.

AFSNIT V - Import til Fællesskabet

Kapitel 1 - Import af affald til bortskaffelse

Artikel 43 - Import forbudt, undtagen fra EFTA-lande, parter i Basel-konventionen eller hvis der er en aftale

I artikel 43 fastsættes, at indførsel til Fællesskabet af affald med henblik på bortskaffelse er forbudt, undtagen fra EFTA-lande eller lande, som er parter i Basel-konventionen, eller andre lande, med hvilke Fællesskabet, eller Fællesskabet og dets medlemsstater, har indgået bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger.

Artikel 43 indeholder ligeledes de krav, der skal være opfyldte, når der indgås bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger. Disse omfatter bl.a. kravet om, at bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger, der er indgået i overensstemmelse med denne artikel, skal være baseret på kontrolproceduren i artikel 44.

Artikel 44 - Procedurekrav i forbindelse med import fra EFTA-lande eller parter i Basel-konventionen

I artikel 44 er fastsat, hvilken procedure der skal anvendes, når der importeres affald i Fællesskabet bestemt til bortskaffelse fra EFTA-lande, der ikke er parter i Basel-konventionen. Det er således fastsat, at bestemmelserne i afsnit II gælder mutatis mutandis med visse anførte modifikationer og tilføjelser.

Kapitel 2 - Import af affald til nyttiggørelse

Artikel 45 - Import forbudt, undtagen fra lande omfattet af OECD-beslutningen, EFTA-lande, parter i Basel-konventionen, eller hvis der er en aftale

I artikel 45 fastsættes, at indførsel i Fællesskabet af affald med henblik på nyttiggørelse er forbudt, undtagen fra lande, der er omfattet af OECD-beslutningen, EFTA-lande eller fra andre lande, som er parter i Basel-konventionen, eller andre lande, med hvilke Fællesskabet, eller Fællesskabet og dets medlemsstater, har indgået bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger.

Artikel 45 indeholder ligeledes de krav, der skal være opfyldte, når der indgås bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger. Disse ligner dem i artikel 43 og omfatter bl.a. kravet om, at bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger, der er indgået i overensstemmelse med denne artikel, skal være baseret på kontrolproceduren i henholdsvis artikel 44 eller 46.

Artikel 46 - Procedurekrav ved import fra lande, der er omfattet af OECD-beslutningen

Artikel 46 fastsætter, hvilke procedurer der skal anvendes, når der importeres affald til Fællesskabet med henblik på nyttiggørelse fra et land, der er omfattet af OECD-beslutningen og/eller gennem lande, der er omfattet af OECD-beslutningen. Det er således fastsat, at bestemmelserne i afsnit II gælder mutatis mutandis, dog med visse anførte modifikationer og supplerende bestemmelser.

Artikel 47 - Procedurekrav i forbindelse med import fra lande, som ikke er omfattet af OECD-beslutningen, men som er parter i Basel-konventionen

Artikel 46 fastsætter, hvilken procedure der skal anvendes, når der importeres affald til Fællesskabet med henblik på nyttiggørelse fra et land, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen og/eller gennem lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, men som er parter i Basel-konventionen. Det er således fastsat, at bestemmelserne i artikel 29 gælder mutatis mutandis.

Kapitel 3 - Generelle bestemmelser

Artikel 48 - Import fra oversøiske lande eller territorier

Artikel 48 fastsætter, at når affald importeres til Fællesskabet fra oversøiske lande eller territorier, finder bestemmelserne i afsnit II anvendelse mutatis mutandis.

Det tydeliggøres videre, at et eller flere oversøiske lande og territorier og den medlemsstat, som de er knyttet til, kan anvende nationale procedurer på overførsler fra de oversøiske lande og territorier til den pågældende medlemsstat, og at den medlemsstat, som anvender denne mulighed, skal meddele Kommissionen de anvendte nationale procedurer.

Som det er tilfældet med artikel 41, afspejler artiklen de fastsatte regler i artikel 39 i Rådets afgørelse 2001/822/EF af 27. november 2001 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Fællesskab.

Artikel 49 - Miljøbeskyttelse i Fællesskabet

I artikel 49 er fastsat, at producenten, anmelderen og andre virksomheder, der er involveret i en overførsel, skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at overførsel af affald håndteres uden at den menneskelige sundhed bringes i fare, og uden at der anvendes processer og metoder, der kunne skade miljøet, som krævet i artikel 4 i direktiv 75/442/EØF, med ændringer, og i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen om affald, i hele overførselsperioden, der også omfatter den endelige bortskaffelse eller endelige nyttiggørelse i bestemmelseslandet.

Det fastsættes videre, at den kompetente bestemmelsesmyndighed i Fællesskabet skal kræve og sikre sig, at affald importeret til dens område håndteres uden at den menneskelige sundhed bringes i fare, og uden at der anvendes processer og metoder, der kunne skade miljøet, som krævet i artikel 4 i direktiv 75/442/EØF, med ændringer, og i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen om affald, i hele overførselsperioden, der også omfatter den endelige bortskaffelse eller endelige nyttiggørelse i bestemmelseslandet. Det kræves yderligere, at import som overtræder disse regler skal være forbudt og ikke være genstand for samtykke.

Artiklen anvender samme logik som artikel 42, hvad angår eksport, og kravet om at sikre miljømæssigt forsvarlig håndtering i bestemmelsestredjelandet.

AFSNIT VI - Transit gennem Fællesskabet fra og til tredjelande

Kapitel 1 - Affald bestemt til bortskaffelse

Artikel 50 - Transit gennem Fællesskabet af affald bestemt til bortskaffelse

I artikel 50 fastsættes det, at når affald til bortskaffelse overføres gennem en medlemsstat fra og til tredjelande, gælder bestemmelserne i artikel 44 mutatis mutandis, dog med visse modifikationer, der er anført i stk. 2.

Kapitel 2 - Affald bestemt til nyttiggørelse

Artikel 51 - Transit gennem Fællesskabet af affald fra og/eller til et land, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen

I denne artikel fastsættes, at hvor affald til nyttiggørelse overføres gennem en medlemsstat fra og/eller til et land, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen, gælder artikel 50 mutatis mutandis.

Artikel 52 - Transit gennem Fællesskabet af affald fra og/eller til et land, der er omfattet af OECD-beslutningen

I artikel 52 fastsættes det, at når affald til nyttiggørelse overføres gennem en medlemsstat fra og/eller til lande, der er omfattet af OECD-beslutningen, gælder bestemmelserne i artikel 46 mutatis mutandis, dog med de anførte modifikationer.

AFSNIT VII Andre bestemmelser.

Kapitel 1 - Medlemsstaternes yderligere forpligtelser

Artikel 53 - Håndhævelse i medlemsstater

I artikel 53 indføres medlemsstaternes pligt til at træffe passende retlige foranstaltninger for at forebygge og opdage ulovlige overførsler, herunder idømmelse af straf, samt til at indføre bestemmelser om håndhævelsesforanstaltninger, såsom bl.a. inspektioner og stikprøvekontrol af overførsler.

Artikel 54 - Medlemsstaternes rapportering

I artikel 54 er medlemsstaternes rapporteringsforpligtelser fastsat. Inden udgangen af hvert kalenderår, skal medlemsstaterne 1) udarbejde en beretning i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, i Basel-konventionen og sender den til Basel-konventionens sekretariat og en kopi af den til Kommissionen, og 2) udarbejde en rapport for det foregående år baseret på rapporteringsskemaet i bilag X, og sender den til Kommissionen. Medlemsstaterne skal således forelægge rapporter.

Det er endvidere fastsat, at disse rapporter skal tilsendes Kommissionen såvel elektronisk som i papirudgave.

Baseret på de modtagne rapporter udarbejder Kommissionen rapporter om Fællesskabets og medlemsstaternes gennemførelse af denne forordning.

Artikel 55 - Internationalt samarbejde

I artikel 55 er fastsat, at medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder med andre af Basel-konventionens parter og mellemstatslige organisationer, bl.a. ved at udveksle oplysninger, fremme miljømæssigt forsvarlige teknikker og udforme passende adfærdskodekser.

Artikel 56 - Udpegning af Fællesskabets indgangs- og udgangstoldsteder

Artikel 56 fastsætter, at medlemsstaterne kan udpege særlige ind- og udgangstoldsteder ved Fællesskabets ydre grænser med henblik på overførsel af affald. Hvis medlemsstaterne beslutter at udpege sådanne toldsteder, kan overførsler af affald til eller fra Fællesskabet ikke ske via andre grænseovergangssteder i en medlemsstat.

Artikel 57 - Udpegning af kompetent myndighed

I denne artikel fastsættes, at medlemsstaterne skal udpege den eller de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for anvendelsen og gennemførelsen af denne forordning.

Artikel 58 - Udpegning af kontaktorganer

Ifølge artikel 58 skal medlemsstaterne og Kommissionen hver udpege ét kontaktorgan, som informerer og vejleder de personer eller virksomheder, der henvender sig til det.

Artikel 59 - Underretning af og oplysninger vedrørende udpegninger

I artikel 59 er fastsat, at medlemsstaterne underretter Kommissionen om udpegning af Fællesskabets indgangs- og udgangstoldsteder, kompetente myndigheder og kontaktorganer i medfør af henholdsvis artikel 56, 57 og 58. Kommissionen offentliggør derefter lister over de udpegede indgangs- og udgangstoldsteder, kompetente myndigheder og kontaktorganer på sit netsted.

Kapitel 2 - Andre bestemmelser

Artikel 60 - Møde for kontaktorganerne

I denne artikel er fastsat, at hvis medlemsstaterne anmoder derom, eller hvis det på anden måde er hensigtsmæssigt, skal Kommissionen regelmæssigt mødes med kontaktorganerne for sammen med dem at undersøge de spørgsmål, som gennemførelsen af denne forordning giver anledning til.

Kontaktorganerne kan mødet blive enige om at udstede oplysningsblade som vejledning til gennemførelse, forvaltning og håndhævelse af forordningen.

Artikel 61 - Ændring af bilag

I artikel 61 er fastsat, at bilagene til denne forordning kan ændres af Kommissionen ved hjælp af Kommissionens forordninger og efter fremgangsmåden i artikel 18 i direktiv 75/442/EØF, med ændringer, og gennem udvalget for tilpasning til den videnskabelige og tekniske udvikling af EF-lovgivning om affald.

Artikel 62 - Yderligere foranstaltninger

Ifølge denne artikel kan Kommissionen vedtage yderligere foranstaltninger i forbindelse med gennemførelse, anvendelse, forvaltning og håndhævelse af denne forordning; sådanne foranstaltninger skal besluttes efter fremgangsmåden i artikel 18 i direktiv 75/442/EØF, med ændringer, og den såkaldte forskriftsprocedure som fastsat i artikel 5 i afgørelse 1999/468/EF

Artikel 63 - Ophævelse

I artikel 63 fastsættes regler om ophævelser.

Artikel 64 - Overgangsregler

I artikel 64 er der fastsat overgangsregler.

Artikel 65 - Ikrafttrædelse og anvendelse

I artikel 65 er der fastsat et tidsrum mellem ikrafttrædelsesdatoen og anvendelsesdatoen. Dette er nødvendigt til at indføre ordningen for eksport af affald opført i bilag III bestemt til nyttiggørelse i ikke OECD-lande, som beskrevet i artikel 38.

BILAG B Parallel opstilling af de foreslåede artikler og de tilsvarende artikler i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93

Artikler i forslaget // Artikler i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93

1 - Anvendelsesområde // 1

2 - Definitioner // 2

3 - Generel fremgangsmåde // Delvis ny artikel, 1, stk. 3, litra a) og c)

4 - Procedure for forudgående skriftlig anmeldelse og samtykke // 2, litra g), 3, stk. 1), 6, stk. 1), 3, stk. 8), 7, stk. 8), 5, stk. 1), 8, stk. 1), 5, stk. 3), 8, stk. 3)

5 - Anmeldelseskrav // 3, stk. 2 - 6, 6, stk. 2 - 6

6 - Kontrakt // 3, stk. 6), 6, stk. 6

7 - Finansiel sikkerhed // 27

8 - Afsendelsesmyndighedens fremsendelse af anmeldelsen // Ny artikel

9 - Bestemmelsesmyndighedens bekræftelse // 4, stk. 1, 7, stk. 1

10 - Samtykke fra den kompetente bestemmelses-, afsendelses- og transitmyndighed // 4, stk. 2), 7, stk. 2

11 - Betingelser i forbindelse med en overførsel // 4, stk. 2, litra b) og d), 7, stk. 3

12 - Indsigelser mod overførsler med henblik på bortskaffelse // 4, stk. 3, litra a) - c)

13 - Indsigelser mod overførsler med henblik på nyttiggørelse // 7, stk. 4, litra a) og b)

14 - Samlet anmeldelse // 28

15 - Forhåndsgodkendte nyttiggørelsesanlæg // 9

16 - Bestemmelser vedrørende midlertidige nyttiggørelses- og bortskaffelsestiltag // Ny artikel

17 - Krav efter samtykke // Delvis ny artikel, 5, stk. 2 - 6, 8, stk. 2 - 6

18