Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om covid-19's indvirkning på de grundlæggende rettigheder og retsstaten i EU og demokratiets fremtid

(initiativudtalelse)

(2022/C 275/02)

Ordfører: José Antonio MORENO DÍAZ Ordfører: Cristian PÎRVULESCU

Plenarforsamlingens beslutning 25.3.2021 Retsgrundlag Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 Initiativudtalelse Kompetence Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab Vedtaget i sektionen 10.2.2022 Vedtaget på plenarforsamlingen 23.2.2022 Plenarforsamling nr. 567 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 205/7/5

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. EØSU udtrykker sin dybe bekymring over den måde, hvorpå covid-19 påvirker tilværelsen, sikkerheden, velfærden og værdigheden for alle mennesker, der bor i EU. EØSU er ligeledes meget bekymret over den indvirkning, som covid-19 har på personer og samfund verden over, navnlig i de lande, hvor der ikke er den rette sundheds-, social- og uddannelsesinfrastruktur til at håndtere pandemien.

1.2. EU og medlemsstaterne er nødt til at tackle de systemiske sårbarheder i Europas sundhedsinfrastruktur i lyset af den stigende mobilitet og den øgede sandsynlighed for farlige zoonotiske sygdomme. Desuden bør indsatsen for at bekæmpe pandemien ledsages af indførelsen af et egentligt socialt og økonomisk støttesystem for at begrænse de ødelæggende virkninger.

1.3. Som EØSU tidligere har fastslået, er Den Europæiske Union baseret på fælles europæiske værdier, som ikke kan fraviges under nogen omstændigheder: respekt for den menneskelige værdighed og menneskerettigheder, frihed, demokrati, lighed og retsstaten ( 1 ) . Disse værdier må ikke glemmes, når EU og Unionens medlemsstater står over for en krise og konsekvenserne heraf i form af økonomiske, sociale og uddannelsesmæssige udfordringer. Selv om den aktuelle krise kræver en hurtig reaktion og berettiger visse ekstraordinære og tidsbegrænsede foranstaltninger, må disse ikke gå imod retsstaten, og de må ikke bringe demokratiet, magtens tredeling og de europæiske borgeres grundlæggende rettigheder i fare ( 2 )

1.4. EU bør indrette sine politikker, strategier og programmer med sigte på en retfærdig og omfattende genopretning efter krisen med opadgående konvergens inden for medicinske, sociale, økonomiske og demokratiske standarder. På baggrund af den indsats, der gøres via NextGenerationEU-instrumentet for at afhjælpe de umiddelbare økonomiske og sociale skader, som coronaviruspandemien har forårsaget, gentager EØSU sin støtte til Kommissionens forslag til forordning om oprettelsen af et nyt værktøj, som åbner mulighed for økonomiske korrigerende foranstaltninger over for medlemsstater, der begår alvorlige og vedvarende krænkelser af de værdier, der er anført i artikel 2 ( 3 ) . Vi har desuden brug for en bredere fortolkning af retsstatsprincippet, så det omfatter beskyttelse af grundlæggende rettigheder og garanti for pluralistisk demokrati. Retsstatsprincippet, grundlæggende rettigheder og demokrati udgør en trekantsforbindelse, hvor de er uløseligt forbundet med og gensidigt afhængige af hinanden.

1.5. EU-institutionerne og medlemsstaternes regeringer bør anvende de eksisterende institutioner for social dialog og dialog med borgerne til fuldt ud at inddrage civilsamfundsorganisationerne og arbejdsmarkedets parter i at skabe et pluralistisk, demokratisk rum, hvor forskellige synspunkter og kritik hilses velkommen, med forholdsregler, der dæmmer op for udbredelsen af falske nyheder og ubegrundede og uberettigede ekstremistiske og konspirationsdrevne ytringer, som ikke er forenelige med menneskerettighederne.

1.6. Regeringerne bør klart fastlægge retsgrundlaget for deres foranstaltninger. Enhver reform af eksisterende lovgivning og dertil knyttede regler i tilfælde af en sundhedskrise eller indførelsen af nye love og regler, herunder som forberedelse på nye pandemier, bør klart fastlægge begrænsninger og betingelser og en udtrykkelig bestemmelse om parlamentarisk kontrol og domstolsprøvelse af foranstaltningernes proportionalitet og deres overensstemmelse med nationale og internationale menneskerettighedsstandarder.

1.7. Regler og politikker vedrørende covid-19 bør så vidt muligt være klare, sammenhængende og konsekvente og kommunikeres rettidigt. Derudover bør civilsamfundet, herunder arbejdsmarkedets parter, inddrages og høres med henblik på reglernes og politikkernes udarbejdelse, og et evidensbaseret rationale bør lægges til grund. Dette klarhedsprincip bør også gælde for oprettelsen af forudsigelige mekanismer med alle de nødvendige demokratiske materielle og proceduremæssige garantier, så man er klar til at reagere på eventuelle fremtidige pandemier, sundhedskriser eller naturkatastrofer på regulær vis. Regler, politikker og anden relevant information derom bør være tilgængelig for alle grupper i samfundet, herunder sproglige mindretal. Når politikken ændres, bør det meddeles i tilstrækkeligt god tid gennem forskellige officielle og offentlige kanaler, så borgerne får tid til at forberede sig og ændre deres adfærd tilsvarende.

1.8. Der bør stilles krav om, at regeringsministre med ansvar for at indføre pandemiforanstaltninger jævnligt aflægger rapport til parlamentet. Medlemsstaternes parlamenter bør nedsætte udvalg, kommissioner eller grupper, som undersøger covid-19-foranstaltningerne og regelmæssigt aflægger rapport til parlamenterne og til de lokale og regionale repræsentative forsamlinger. Af hensyn til tilsynet med regeringens handlinger bør det også være et krav, at disse rapporter og regeringens svar drøftes i parlamentet. Landene bør sikre, at der er adgang til klage og domstolsprøvelse ved at garantere et uafhængigt retsvæsen, muliggøre online- og fjernarbejde i domstolene og yde støtte til sårbare procesparter, vidner og tiltalte og sagsøgte i straffesager og civile sager.

1.9. De grundlæggende rettigheder, retsstatsprincippet og respekten for demokratiet er nedfældet i EU-traktaten og EU's charter om grundlæggende rettigheder samt i de forpligtelser i henhold til international ret, som alle EU's medlemsstater som suveræne stater har tilsluttet sig. I henhold til folkeretten har alle lande pligt til at respektere, beskytte og værne om menneskerettighederne. Disse værdier er grundlæggende, indbyrdes forbundne og gensidigt forstærkende. Der er tale om internationale forpligtelser, ikke ideologi. Så selv om det er fornuftigt at debattere procedurerne for den bedste gennemførelse af menneskerettighederne, må princippet om, at de skal respekteres, ikke være genstand for politisk debat. Myndighederne har ligeledes pligt til at reagere på folkesundhedskriser. De skal sikre, at deres foranstaltninger er genstand for en egentlig demokratisk debat, offentlig høring og parlamentarisk kontrol. Heri ligger også et behov for at imødegå falske nyheder, herunder dem, der har til formål at underminere en politisk modstander, da de kan sabotere en effektiv indsats over for en pandemikrise.

1.10. EØSU understreger, at selv om NextGenerationEU-instrumentet og de nationale genopretnings- og resiliensplaner udspringer af de bedste intentioner, og selv om Kommissionen er åben over for at inddrage civilsamfundsorganisationerne, arbejdsmarkedets parter og de berørte parter, bliver de over en bred kam stadig ikke inddraget nok, og procedurerne er ikke tilrettelagt således, at civilsamfundsorganisationernes synspunkter kan slå tilstrækkeligt igennem ( 4 ) . Risikoen er, at selv om planerne bliver en succes, således at den grønne og digitale omstilling fremmes, og væksten stimuleres på mellemlang og lang sigt, så vil der ikke være en forbedring af den vanskelige situation for de borgere, der i dag er arbejdsløse, har mistet deres indtægt, hvis helbred og leve- og arbejdsforhold bliver stadig dårligere, og som oplever tiltagende ulighed. Der bør straks foretages analyser af resiliensplanernes fordelingsvirkninger, og resultaterne bør drøftes med civilsamfundsorganisationerne, arbejdsmarkedets parter og interessenterne på nationalt plan og på EU-plan.

1.11. EØSU understreger forbindelsen mellem beskyttelse af demokratiet, retsstatsprincippet og de grundlæggende rettigheder og udvikling og gennemførelse af den europæiske søjle for sociale rettigheder. Som anført tidligere bør borgernes velfærd og grundlæggende rettigheder opbygges omkring en fælles og konsekvent social model, der er fleksibel nok til at rumme forskellige nationale traditioner og erfaringer, og som er i overensstemmelse med traktatens værdier, principper og mål, med søjlen og dens fornyede og fremadskuende konsensus ( 5 ) . I overvågningen af gennemførelsen af handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder bør pandemiens omfattende forstyrrende virkninger tages i betragtning.

1.12. Pandemien har været en global krise, der utvivlsomt vil have langvarige, men ulige konsekvenser for forskellige befolkningsgrupper. En prioritet må være støtte til sårbare grupper i tråd med princippet om »ikke at lade nogen i stikken«, og især bør der være fokus på sårbare arbejdstagere og realisering af søjlens princip 14 om minimumsindkomst. Støtten til de virksomheder, der er ramt af pandemien, bør også optrappes, og det gælder navnlig de virksomheder, der er blevet uforholdsmæssigt hårdt ramt, og dem, der har vanskeligt ved at fortsætte driften, f.eks. SMV'er. Man bør også se på konsekvenserne for de socialøkonomiske virksomheder, som krisen er gået alvorligt ud over ( 6 )

1.13. EØSU mener, at handlingsplanen for europæisk demokrati bør inkludere et storstilet initiativ til fremme af undervisning i demokrati og grundlæggende rettigheder, da dette er en faktor i at værne om de demokratiske værdier og et aktivt medborgerskab. Initiativet bør være inkluderende og rettet mod alle borgere, dog med særligt fokus på de unge.

2. Retsstatsprincippet

2.1. Kriterierne for vurdering af, om en statslig foranstaltning er forenelig med retsstatsprincipperne, er klare, og under normale forhold og endnu mere under kriser er det absolut nødvendigt, at disse principper overholdes. Kriterierne er lovlighed, retssikkerhed, forbud mod vilkårlig brug af udøvende beføjelser og regeringers ansvarlighed i forhold til loven, og de sikres gennem retslig og parlamentarisk kontrol ( 7 ) . Brugen af nødbeføjelser skal være nødvendig, forholdsmæssig og midlertidig og til enhver tid respektere rammerne som fastsat i ikke blot det pågældende lands forfatning, men også i de standarder, der er fastsat i EU-lovgivningen og international ret.

2.2. Covid-19-pandemien har medført komplekse udfordringer for retsvæsenet, det politiske og sociale system og sundheds- og uddannelsessystemerne i alle medlemsstater. I en situation med så store udfordringer kan vidtstrakt overholdelse af retsstatsprincippet forekomme urealistisk. Ny dokumentation fra lande i og uden for Europa viser imidlertid, at de lande, der har holdt fast i en politisk proces og lovgivningsproces med respekt for retsstatsprincippet, har været bedre til at håndtere sundhedskrisen med lavere dødelighed og smittetal, men også med en høj grad af tillid til regeringen fra befolkningens side, hvilket er afgørende for at kunne reagere så effektivt som muligt på krisen ( 8 ) . Enhver demokratisk regerings lovlige og effektive håndtering af den aktuelle sundhedskrise og eventuelle lignende kriser i fremtiden bør være styret af retsstatsprincipperne.

2.3. Hvad angår medlemsstaternes foranstaltninger over for pandemien, giver tre af retsstatens centrale hovedprincipper anledning til bekymring, nemlig 1) princippet om lovlighed, 2) princippet om retssikkerhed og 3) princippet om ansvarlighed i forhold til loven ( 9 )

2.4. I henseende til lovlighed er der afdækket en række problemer forbundet med regeringernes foranstaltninger på nationalt og lokalt/regionalt plan, herunder iværksættelsen af foranstaltninger uden retsgrundlag eller lovhjemmel, indførelsen og/eller forlængelsen af »undtagelsestilstand« i klar modstrid med de nationale forfatningsmæssige rammer, regeringers brug af retsgrundlag på en anden måde end tiltænkt og begrænsninger af de grundlæggende rettigheder, hvilket udgør en åbenbar tilsidesættelse af forfatningsmæssige eller internationale menneskerettighedsbestemmelser.

2.5. I henseende til retssikkerhed er de nationale bestemmelser, der er problematiske, bl.a. indførelse af restriktioner med en uklar fortolkning, modsætningsforhold mellem regeringens politik og de underliggende lovforanstaltninger samt så hyppige lovændringer, at det er yderst vanskeligt for almindelige borgere at forstå, hvad de må og ikke må. I en nødsituation er risikoen og usikkerheden øget, og befolkningen ønsker, at regeringen — og mere generelt de offentlige myndigheder — udstikker klare retningslinjer for, hvad der er lovligt og ikke lovligt.

2.6. I henseende til ansvarlighed i forhold til loven kommer problemerne med den parlamentariske og retslige kontrol med regeringernes covid-19-foranstaltninger til udtryk i en omgåelse af parlamenterne. Før februar 2021 havde under halvdelen af EU's medlemsstater nedsat særlige parlamentariske udvalg, offentliggjort rapporter eller planlagt regelmæssige debatter om covid-19-relaterede foranstaltninger, og mindre end en tredjedel af regeringsforanstaltningerne havde været genstand for en gennemgang (f.eks. via en debat eller afstemning i parlamentet) eller ændringsprocedure i parlamenterne ( 10 ) . Domstolsprøvelse er den proces, hvormed domstolene sikrer, at regeringen handler i overensstemmelse med loven, og den er særlig vigtig i krisetider, hvor de grundlæggende rettigheder kan blive alvorligt indskrænket. I hele EU er der blevet udtrykt bekymring, hvad angår effektiviteten af domstolsprøvelse og adgang til klage på baggrund af covid-19-foranstaltninger ( 11 ) . Lukningen af domstole eller begrænsningen af adgang til domstolsprøvelse, så kun visse typer sager blev behandlet, havde en negativ indflydelse på borgernes muligheder for at løse deres tvister og underminerede adgangen til klage og domstolsprøvelse, især der hvor de mest sårbare samfundsgrupper blev uforholdsmæssigt hårdt ramt af de foranstaltninger, der blev indført som reaktion på pandemien. I de fleste medlemsstater var retssystemerne dårligt forberedt på krisen på grund af en ringe grad af digitalisering, og fordi nogle samfundsgrupper, især sårbare grupper, ikke havde tilstrækkelig information om, hvordan retsvæsenet fungerer og derfor ikke adgang til domstolene.

2.7. Afslutningsvis kan det konkluderes, at man ved at følge retsstatsprincippet opnår den mest effektive indsats i forhold til folkesundhedskriser ( 12 ) . Retsstatsprincippet er en grundlæggende værdi ikke blot under normale forhold, men også og måske endda endnu mere i krisetider. På baggrund af den indsats, der gøres via NextGenerationEU-instrumentet for at afhjælpe de umiddelbare økonomiske og sociale skader, som coronaviruspandemien har forårsaget, gentager EØSU sin støtte til Kommissionens forslag til forordning om oprettelsen af et nyt værktøj, som åbner mulighed for økonomiske korrigerende foranstaltninger over for medlemsstater, der begår alvorlige og vedvarende krænkelser af de værdier, der er anført i artikel 2 ( 13 )

3. Grundlæggende rettigheder

3.1. Covid-19-pandemien har lagt et enormt pres på alle de institutioner og infrastrukturer, som fremmer og beskytter de grundlæggende rettigheder i EU. Sundhedssystemerne, som hurtigt var i knæ, og den omfattende socioøkonomiske krise udgjorde en trussel mod de fleste europæiske borgeres tilværelse, sundhed og velfærd og øgede risikoen for fattigdom. Dette ramte især særlige grupper, der mærkede konsekvenserne af konkrete og vedvarende afbrydelser af de sociale tjenester som følge af langvarig underfinansiering og systemets manglende beredskab til at håndtere kriser. EØSU gentager i den henseende sin opfordring til, at der indføres en bindende europæisk ramme for en anstændig minimumsindkomst i Europa ( 14 )

3.2. EU og medlemsstaterne bør igangsætte nogle grundige samfundsmæssige overvejelser om krisens oprindelse og årsagen til, at de fleste europæiske sundhedssystemer var tæt på at bryde sammen som følge af pandemien. Flere års sparepolitikker har medført en generel tendens til ikke at investere i sundhedssektoren og andre vigtige sociale tjenester (hjælp til plejekrævende og sårbare personer, plejehjem osv.). Det har skabt en tidsindstillet bombe, som eksploderede på grund af den store sundhedsmæssige udfordring. I lyset af den igangværende konference om Europas fremtid bør alle involverede opfordres til at tage ved lære af denne krise for at kunne lægge grunden til en rekonstruktion af velfærdsstaten. Modstandsdygtighed er et tomt ord, hvis man ikke sætter alt ind på at skabe en ny europæisk samfundsmodel med mennesket i fokus. EU skal være forberedt på fremtidige kriser, når det gælder beslutningstagning, gennemsigtige procedurer, politikker og økonomiske ressourcer.

3.3. Beskyttelsen af de rettigheder, der er stadfæstet i chartret om grundlæggende rettigheder, blev udfordret af krisens opståen og den politiske reaktion, navnlig retten til levering af sundhedsydelser, ikkeforskelsbehandling, ligestilling mellem kønnene, børns rettigheder, ældres rettigheder og rettigheder for personer med handicap såvel som rimelige arbejdsvilkår, social sikring og social bistand. Hvad ligestilling mellem kønnene angår, var kvinder desværre underrepræsenteret i de ad hoc-beslutningsstrukturer, der blev oprettet for at tackle covid-19, og der manglede et kønsspecifikt fokus i mange konsekvensvurderinger. Det er også nødvendigt med en udtrykkelig anerkendelse af, at konsekvenserne af pandemien og de deraf følgende foranstaltninger har været uforholdsmæssigt fordelt mellem kønnene.

3.4. Børns rettigheder, navnlig når det gælder adgang til undervisning og social støtte, er af stor vigtighed for udvalget. Sådan som EØSU allerede har foreslået, bør der lægges særlig vægt på covid-19-krisens indvirkning på børns rettigheder, velfærd og intellektuelle og følelsesmæssige udvikling ( 15 )

3.5. Den nye strategi for gennemførelse af chartret om grundlæggende rettigheder om, at Kommissionen i 2022-rapporten fokuserer på covid-19-pandemiens indvirkning på de grundlæggende rettigheder, navnlig dem, der vedrører den socioøkonomiske velfærd EØSU gentager sin anbefaling fra udtalelsenom, at Kommissionen i 2022-rapporten fokuserer på covid-19-pandemiens indvirkning på de grundlæggende rettigheder, navnlig dem, der vedrører den socioøkonomiske velfærd ( 16 )

3.6. EU har et stort ansvar for at fremme og beskytte menneskerettighederne i hele verden. EØSU mener ligeledes, at EU kunne gøre mere for at hjælpe verden med at tackle covid-19-pandemien. EØSU bifalder og støtter EU's indsats inden for nødhjælp til humanitære behov med henblik på at styrke sundheds-, vand- og sanitetssystemerne og afbøde de sociale og økonomiske konsekvenser af pandemien.

3.7. På kort sigt bør der afsættes flere ressourcer til at sikre en bred og retfærdig adgang til vacciner. De 100 mio. vaccinedoser, som EU har givet tilsagn om, er langtfra nok til at dække det presserende behov i det meste af verden ( 17 ) . Som verdens største eksportør af vacciner bør EU være parat til at ændre sin strategi. Vacciner bør fremstilles i større målestok og i et større antal, med det sigte at tredjelande skal kunne opnå en sikker vaccinationsdækning. Som led i det førnævnte behov for at skabe en ny europæisk økonomisk og social model bør alle europæiske aktører gøre sig nogle grundige overvejelser om de endelige mål med det indre marked og de hermed forbundne politikker. Disse overvejelser bør have mennesket i centrum og se på begreber som offentlige goder, kollektiv sundhed og alternative måder at måle velstand på, herunder med udgangspunkt i forslagene fra arbejdsmarkedets parter ( 18 )

3.8. Der bør gøres en større indsats for at fremme og beskytte de grundlæggende sociale rettigheder som en direkte og effektiv måde at tackle pandemiens negative sundhedsmæssige, sociale, økonomiske og uddannelsesmæssige virkninger på. Den europæiske søjle for sociale rettigheder bør betragtes som en naturlig politisk udvikling inden for beskyttelse af de grundlæggende sociale rettigheder.

3.9. Agenturet for Grundlæggende Rettigheders beføjelser og omfanget af Kommissionens rapporter om retsstatssituationen bør udvides, så de fuldt ud dækker og muliggør en tilstrækkelig overvågning af respekten for disse grundlæggende sociale rettigheder.

3.10. EØSU understreger forbindelsen mellem beskyttelse af demokratiet, retsstatsprincippet og de grundlæggende rettigheder og udvikling og gennemførelse af den europæiske søjle for sociale rettigheder. Som anført tidligere bør borgernes velfærd og grundlæggende rettigheder opbygges omkring en fælles og konsekvent social model, der er fleksibel nok til at rumme forskellige nationale traditioner og erfaringer, som er i overensstemmelse med traktatens værdier, principper og mål, med søjlen og dens fornyede og fremadskuende konsensus ( 19 ) . I overvågningen af gennemførelsen af handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder bør pandemiens omfattende forstyrrende virkninger tages i betragtning.

4. Demokratiets fremtid

4.1. Pandemien er et globalt fænomen med politiske og demokratiske følgevirkninger overalt i verden. Ifølge en nylig undersøgelse er konsekvenserne for demokratiets tilstand meget alvorlige derved, at antallet af lande, der bevæger sig i retning mod at blive autoritære stater, overstiger antallet af lande, der bevæger sig i retning af demokrati, at demokratiet er i tilbagegang i nogle af de største lande, at der stilles spørgsmålstegn ved integriteten af valg i flere lande, at den demokratiske tilbagegang mange steder har opbakning i befolkningen, at ikkedemokratiske stater bliver endnu mere autoritære, og at der er en tendens til, at indskrænkningerne af grundlæggende frihedsrettigheder bliver normalen, fordi sundhedskrisen trækker ud ( 20 ) . EU bør være opmærksom på disse globale udviklingstendenser, som har betydning for EU's egne globale og regionale politikker, og være et demokratisk eksempel til efterfølgelse for hele verden.

4.2. Demokratiets fremtid og EU's fremtid hænger sammen. EU blev oprettet som et instrument, der skulle skabe fred og samarbejde, og hvad der er nok så vigtigt, som et demokratisk instrument i alle stadier. Vi er nødt til at sikre, at alle de udfordringer og spændinger, som pandemien har medført, ikke påvirker kvaliteten og funktionen af vores demokratiske systemer og — lige så vigtigt — ønsket om at skabe en integreret, demokratisk, social og fremgangsrig Union. Heri ligger bl.a., at EU-lovgivning bør have forrang fremfor national lovgivning i overensstemmelse med traktaterne.

4.3. Siden starten af 2020, da covid-19 ramte Europa med ødelæggende konsekvenser, har der været anvendt en række politiske instrumenter til at bekæmpe pandemien. I de fleste tilfælde blev nødforanstaltningerne og de medicinske og administrative foranstaltninger gennemført inden for rammerne af nødordninger, som var forskellige med hensyn til indhold og varighed.

4.4. I flere EU-lande blev der udtrykt alvorlig bekymring vedrørende motiverne bag og konsekvenserne af disse nødordninger. Der har bl.a. været tale om manglende inddragelse af parlamenter og lokale/regionale forsamlinger, mangelfuld kontrol med den udøvende magt, begrænset informationen af befolkningen, mangel på gennemsigtighed, social dialog og deltagelse, ingen kontrol med udgifterne og utilstrækkelig støtte til de hårdest ramte personer, herunder sundhedspersonale. I lande, hvor demokratiet allerede var meget sårbart, har nødordningerne fungeret som acceleratorer for allerede eksisterende tendenser ( 21 ) . I lande med et stabilt demokratisk system er der blevet sat spørgsmålstegn ved evnen til at tilpasse sig nye omstændigheder og effektiviteten af de trufne foranstaltninger.

4.5. De politiske tiltag har også medført et hidtil uset niveau af misinformation og modstand mod sundhedsforanstaltningerne, fra nedlukning til behandlinger og vacciner. Selv om EU's bestræbelser på at støtte forskning i og indkøbe og distribuere vacciner generelt har været en succes, har EU's manglende evne til at kommunikere dette til hele den europæiske befolkning båret ved til udbredelsen af falske nyheder, navnlig fra vaccineskeptiske grupper. Fortællingerne herom fik så stor medvind på de sociale medier, at de gik ud over befolkningens tillid til sundhedssystemet og sundhedspersonalet og udløste misfornøjelse med forskere, politikere, akademikere og civilsamfundsledere, som talte for den WHO-anbefalede strategi. Der var typisk tale om en blanding af konspirationsteorier og stærk mistillid til lægevidenskaben og medicinske teknologier, navnlig vacciner. Samlet set konkluderer OECD, at covid-19-krisen har fremskyndet en generel tendens i befolkningen til faldende tillid til institutioner, hvilket har affødt desinformation, polarising og manglende vilje til at overholde offentlige politikker.

4.6. I flere lande har denne opfattelse hjulpet radikale højrefløjspartier og EU-skeptiske partier og organisationer med at udbygge deres politiske base. Med den vedvarende sundhedsmæssige og socioøkonomiske krise vil disse partiers mobilisering og indflydelse blive endnu større ( 22 )

4.7. I alle lande har spændingerne som følge af den sundhedsmæssige og økonomiske krise et betydeligt potentiale for at skabe splittelse mellem forskellige grupper og sociale kategorier. Ifølge en nylig undersøgelse har pandemien og dens følgevirkninger haft forskellig indvirkning på unge og gamle, på dem, der angiver at være blevet ramt økonomisk, og dem, der overvejende ser covid-19 som en folkesundshedskrise, og på dem, der ser staten som en beskytter, og dem, der ser den som en undertrykker ( 23 )

4.8. EU og medlemsstaterne bør være klar over de risici, en længerevarende krise vil medføre. Den vigtigste udfordring, som EU-institutionerne og medlemsstaternes regeringer står over for, er at styrke demokratiet, retsstaten og de grundlæggende rettigheder under pandemien på trods af tvivl og kritik. Formålet med en demokratisk strategi er ikke at legitimere den politiske elite og regeringseliten, men at sikre, at foranstaltningerne forbliver effektive og samtidig fremme den demokratiske pluralisme, et ordentligt system med kontrol og tilsyn og en rationel, konstruktiv kritik fra civilsamfundet.

4.9. I den henseende bør EU-institutionerne og medlemsstaternes regeringer anvende de eksisterende institutioner med ansvar for den sociale og civile dialog for fuldt ud — og på en gennemsigtig måde — at inddrage civilsamfundsorganisationerne, arbejdsmarkedets parter og interessenterne i af skabe et pluralistisk, demokratisk rum, hvor forskellige synspunkter og kritik hilses velkommen. EØSU understreger, at selv om NextGenerationEU-instrumentet og de nationale genopretnings- og resiliensplaner udspringer af de bedste intentioner, og selv om Kommissionen er åben over for at inddrage civilsamfundsorganisationerne, arbejdsmarkedets parter og de berørte parter, bliver de over en bred kam stadig ikke inddraget nok, og processerne er ikke tilrettelagt således, at deres synspunkter kan slå tilstrækkeligt igennem.

4.10. Som EØSU anbefalede i sin udtalelse om handlingsplanen for europæisk demokrati, bør fremme af europæisk demokrati — ud over de områder, der allerede er omfattet — også omfatte fremme af demokratisk deltagelse på EU-niveau og på nationalt, regionalt og lokalt niveau, inddragelse af civilsamfundet samt demokrati i alle dets former og aspekter, herunder demokrati på arbejdsmarkedet. EØSU mener desuden, at der bør lægges større vægt på den civile dialog, som i ethvert demokrati er en afgørende forudsætning for bedst mulig beslutningstagning og medansvar i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 11 i EU-traktaten ( 24 )

4.11. EØSU mener, at handlingsplanen for europæisk demokrati bør inkludere et storstilet initiativ til fremme af undervisning i demokrati og grundlæggende rettigheder, da dette er en faktor i at værne om de demokratiske værdier og et aktivt medborgerskab. Initiativet bør være inkluderende og rettet mod alle borgere, dog med særligt fokus på de unge.

Bruxelles, den 23. februar 2022. Christa SCHWENG Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union, indlæg ved Luca Jahier, formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og José Antonio Moreno Díaz, formand for gruppen om grundlæggende rettigheder og retsstatsprincippet, 15. april 2020.

(2) Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs erklæring, EU's reaktion på udbruddet af covid-19 og behovet for en hidtil uset solidaritet mellem medlemsstaterne, 6. april 2020.

(3) EUT C 62 af 15.2.2019, s. 173.

(4) EØSU's resolution om Inddragelse af det organiserede civilsamfund i de nationale genopretnings- og resiliensplaner — Hvad virker, hvad virker ikke?, 25/02/2021 (EUT C 155 af 30.4.2021, s.1).

(5) EUT C 374 af 16.9.2021, s. 38.

(6) Social Economy Europe, The Impact of COVID-19 on Social Economy Enterprises, juni 2020.

(7) Europarådet, Den Europæiske Kommission for Demokrati gennem Ret (Venedigkommissionen), Respect for Democracy, Human Rights and the Rule of Law during States of Emergency: Reflections, Strasbourg, 19. juni 2020, CDL-AD(2020)014.

(8) Se f.eks. følgende globale, komparative undersøgelser og databaser: CompCoRe med sammenfatning i Sheila Jasanoff, Stephen Hilgartner »A Stress Test for Politics: Insights from the Comparative Covid Response Project (CompCoRe) 2020«, Verfassungsblog, 11. maj 2021, og »Power and the COVID-19 Pandemic«, Verfassungsblog Symposium, med sammenfatning i J Grogan,»Power, Law and the COVID-19 Pandemic: Part I« og»Part II« med konklusionerne fra Power and the COVID-19 Pandemic Verfassungsblog Symposium (2021).

(9) J. Grogan, Extraordinary or extralegal responses? The rule of law and the COVID-19 crisis (Democracy Reporting International, May 2021).

(10) J. Grogan, Extraordinary or extralegal responses? The rule of law and the COVID-19 crisis (Democracy Reporting International, May 2021).

(11) J. Grogan, Extraordinary or extralegal responses? The rule of law and the COVID-19 crisis (Democracy Reporting International, May 2021).

(12) J. Grogan og N. Weinberg, Principles to Uphold the Rule of Law and Good Governance in Public Health Emergencies (RECONNECT Policy Brief, august 2020): https://reconnect-europe.eu/wp-content/uploads/2020/08/RECONNECTPB_082020B.pdf.

(13) EUT C 62 af 15.2.2019, s. 173.

(14) EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1. Der blev fremsat en modudtalelse til denne EØSU-udtalelse. Modudtalelsen blev forkastet, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer.

(15) EUT C 341 af 24.8.2021, s. 50.

(16) EUT C 341 af 24.8.2021, s. 50.

(17) Det Europæiske Råds konklusioner om covid-19, 25. maj 2021.

(18) Supplementing GDP as a welfare measure: proposed joint list by the European social partners, 3. marts 2021.

(19) EUT C 374 af 16.9.2021, s. 38.

(20) International Institute for Democracy and Electoral Assistance (International IDEA), The Global State of Democracy Report 2021.

(21) Se Petra Guasti, The Impact of the COVID-19 Pandemic in Central and Eastern Europe. The Rise of Autocracy and Democratic Resilience, Democratic Theory, Volume 7, Issue 2, Winter 2020: s. 47.

(22) Se f.eks. José Javier Olivas Osuna og José Rama, COVID-19: A Political Virus? VOX's Populist Discourse in Times of Crisis, Frontiers in Political Science, 18. juni 2021.

(23) Ivan Krastev og Mark Leonard, Europe's Invisible Divides: How COVID-19 is Polarizing European Politics, ECFR Policy Brief, september 2021.

(24) EUT C 341 af 24.8.2021, s. 56.