Offentliggørelse af en ansøgning om godkendelse af en væsentlig ændring af en varespecifikation i henhold til artikel 50, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer

(2021/C 82/12)

Denne offentliggørelse giver ret til at gøre indsigelse mod ansøgningen, jf. artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (1), senest tre måneder efter datoen for offentliggørelsen af denne meddelelse.

ANSØGNING OM GODKENDELSE AF EN VÆSENTLIG ÆNDRING AF VARESPECIFIKATIONEN FOR EN BESKYTTET OPRINDELSESBETEGNELSE ELLER EN BESKYTTET GEOGRAFISK BETEGNELSE

Ansøgning om godkendelse af en ændring, jf. artikel 53, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1151/2012

»Garbanzo de Fuentesaúco«

EU-nr.: PGI-ES-0264-AM02 — 7.2.2020

BOB ( ) BGB (X)

1. Ansøgende sammenslutning og legitim interesse

Sammenslutningens navn: Consejo Regulador de la Indicación Geográfica Protegida Garbanzo de Fuentesaúco (kontrolorganet for den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco«)

Adresse: Plaza Mayor 29, 49400 Fuentesaúco (Zamora, Spanien)

Tlf. +34 923228345

E-mail: gf@legumbresdecalidad.com

Den ansøgende sammenslutning repræsenterer de fælles interesser hos producenter og emballeringsvirksomheder af »Garbanzo de Fuentesaúco« og har derfor en legitim interesse i denne ansøgning om en ændring af varespecifikationen for den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco«. Det er også denne sammenslutning, som oprindelig ansøgte om beskyttelsesstatus for dette produkt.

2. Medlemsstat eller Tredjeland

Spanien

3. Afsnit i varespecifikationen, som berøres af ændringen

☐ Produktets betegnelse

☒ Beskrivelse af produktet

☐ Geografisk område

☒ Bevis for oprindelse

☒ Produktionsmetode

☒ Tilknytning

☒ Mærkning

☒ Andet [kontrolorgan]

4. Type ændring

☒ Ændring — der ikke kan betegnes som en mindre ændring, jf. artikel 53, stk. 2, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1151/2012 — af varespecifikationen for en registreret BOB eller BGB.

☐ Ændring — der ikke kan betegnes som en mindre ændring, jf. artikel 53, stk. 2, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1151/2012 — af varespecifikationen for en registreret BOB eller BGB, for hvilken der ikke er offentliggjort et enhedsdokument (eller tilsvarende).

5. Ændring(er)

Ændring 1

Afsnittet »Beskrivelse af produktet« — fysisk-kemiske egenskaber

Begrundelse for ændringen

Vægtintervallet for 100 tørrede kikærter er blevet udvidet en anelse nedad fra 40 g til 35 g. Denne ændring skyldes, at vejret er blevet uforudsigeligt. Nogle år er nedbøren sparsom og temperaturerne høje, og det stresser kikærteplanterne. Resultatet er, at kikærterne bliver mindre, og at 100 kikærter derfor ikke vejer mere end 35 g.

Det er ikke desto mindre blevet påvist, at størrelsen ikke har nogen indvirkning på de organoleptiske kendetegn, som definerer »Garbanzo de Fuentesaúco«. Produktets ringere størrelse som følge af ekstreme vejrforhold betyder nemlig en bedre evne til at genoptage vand, hvilket faktisk forbedrer de organoleptiske kendetegn.

Denne ændring vedrører afsnit 4.2 i det oprindelige enhedsdokument eller tilsvarende dokument.

Varespecifikationens nuværende ordlyd:

»100 tørrede kikærter vejer efter tilberedning mellem 40 og 50 g.«

er ændret til:

»100 tørrede kikærter vejer efter tilberedning mellem 35 og 50 g.«

Ændring 2

Afsnittet »Beskrivelse af produktet«

Henvisningen til bekendtgørelse af 16. november 1983 om godkendelse af kvalitetsstandarden for visse emballerede, tørrede (og afskallede) bælgfrugter beregnet til hjemmemarkedet er blevet slettet, idet enhedsdokumentet ikke må indeholde henvisninger til andre dokumenter. Der indgår nu en beskrivelse af de berørte klasser:

Denne ændring vedrører afsnit 4.2 i det oprindelige enhedsdokument eller tilsvarende dokument.

Varespecifikationens nuværende ordlyd:

»I alle andre henseender skal kikærterne falde inden for handelsklasse »ekstra« eller »I«, jf. bekendtgørelse af 16. november 1983 om godkendelse af kvalitetsstandarder for emballerede, tørrede (og afskallede) bælgfrugter beregnet til hjemmemarkedet eller standarder, som erstatter disse.«

er ændret til:

»I alle andre henseender skal kikærterne falde inden for handelsklasse »ekstra« eller »I«. Tørrede kikærter i klassen »ekstra« skal være af højere kvalitet og fejlfri, med undtagelse af meget ubetydelige overfladiske fejl, forudsat at disse ikke påvirker produktets generelle udseende, kvalitet eller præsentation i emballagen. Tørrede kikærter i klassen »I« skal være af god kvalitet. Ubetydelige fejl er tilladt, såfremt disse ikke påvirker produktets generelle udseende, kvalitet eller holdbarhed.«

Ændring 3

Afsnittet »Bevis for oprindelse«

Begrundelse for ændringen

Alle henvisninger til tilladelser udstedt af eller inspektioner foretaget af kontrolorganet er blevet slettet, idet tilladelserne er blevet erstattet af egenerklæringer, og officielle inspektioner nu udføres af den kompetente myndighed.

Bestemmelserne i artikel 4, stk. 2, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2014 er blevet tilføjet.

Denne ændring vedrører afsnit 4.4 i det oprindelige enhedsdokument eller tilsvarende dokument.

Varespecifikationens nuværende ordlyd:

»Kontrol- og certificeringsprocedurer sikrer, at produktet stammer fra det afgrænsede område.

Overvågningen og kontrollen af, at produktion, oplagring, emballering og kvalitet af kikærterne overholder specifikationen, udføres af kontrolinstansen via certificeringsudvalget, som i henhold til den seneste version af standarden UNE-EN-45011 er det ansvarlige organ.

Følgende skal tages i betragtning:

— Kikærterne må kun stamme fra registrerede parceller i produktionsområdet, hvor man benytter de dyrkningsmetoder, der er beskrevet i afsnit E).

— Kikærterne må kun behandles i lager-, emballerings- og forarbejdningsvirksomheder, der er registreret af kontrolinstansen (»Consejo Regulador«).

— Forsendelser af kikærter mellem forskellige virksomheder skal ledsages af en nummereret følgeseddel udstedt af kontrolinstansen.

— Kontrolinstansen udfører regelmæssigt kontrol og evalueringer ved inspektion af parcellerne og lager-, emballerings- og forarbejdningsvirksomhederne med henblik på at fastslå, om fremstillingsmetoden for produktet og reglerne for stikprøveudtagning, undersøgelser og dokumentkontrol overholdes.

— Kun de kikærter, der kommer fra emballeringsvirksomheder, hvor alle trin i kontrolforløbet er overholdt, markedsføres under kontrolinstansens beskyttede oprindelsesgaranti med kontrolinstansens etiket.

— Antallet af etiketter eller kontroletiketter, som kontrolinstansen udleverer til emballeringsvirksomhederne, beregnes på grundlag af leverancerne fra landbrugerne eller oplagringsvirksomhederne og pakningernes størrelse.«

er ændret til:

»Kontrol- og certificeringsprocedurer sikrer, at produktet stammer fra det afgrænsede område.

Følgende skal tages i betragtning:

— Kikærterne må kun stamme fra registrerede parceller i produktionsområdet, hvor man benytter de dyrkningsmetoder, der er beskrevet i afsnit E).

— Kikærterne må kun oplagres og emballeres i allerede godkendte lagerfaciliteter og emballeringsvirksomheder.

— Forsendelser af kikærter mellem forskellige virksomheder skal ledsages af en nummereret følgeseddel.

— Regelmæssige kontroller og evalueringer skal udføres i form af inspektion af jordparcellerne og lager-, emballerings- og forarbejdningsvirksomhederne med henblik på at fastslå, om fremstillingsmetoden for produktet og reglerne for stikprøveudtagning, undersøgelser og dokumentkontrol overholdes.

— Kun de kikærter, der kommer fra emballeringsvirksomheder, hvor alle trin i kontrolforløbet er overholdt, markedsføres under kontrolinstansens beskyttede oprindelsesgaranti med den etiket, der viser den beskyttede geografiske betegnelse.

— Antallet af etiketter eller sekundære etiketter, som udleveres til emballeringsvirksomhederne, beregnes på grundlag leverancerne fra landbrugerne eller oplagringsvirksomhederne og pakningernes størrelse.

— Alle erhvervsdrivende skal kunne identificere: a) leverandøren, mængden og oprindelsen af alle modtagne partier af kikærter b) aftageren, mængden og bestemmelsesstedet for alle mærkede partier af kikærter c) sammenhængen mellem hvert modtaget parti kikærter, jf. litra a), og hvert mærket parti kikærter, jf. litra b).«

Ændring 4

Afsnittet »Produktionsmetode« — på jordparcellerne

Begrundelse for ændringen

Jordbunden omfatter nu jorde med »sandet« struktur, som indgik i den oprindelige underbyggende undersøgelse, men blev udeladt ved en fejl. Som det imidlertid er anført i afsnittet om den naturbetingede tilknytning, er kikærtedyrkningsarealerne anlagt på kvartærtidsaflejringer, hvis karakteristiske jordbundstyper omfatter sandede jorde.

Omvendt er det lave kul/kvælstof-forhold blevet slettet, da det ikke anses for relevant for denne type jordbund og ikke påvirker afgrødens kvalitet.

Beplantningstætheden er blevet nedsat til 70 kg/ha, fordi de maskiner, der i dag findes på markedet, muliggør en lavere beplantningstæthed uden negative virkninger for kikærteproduktionen.

Henvisningen til normale udbytter på mellem 600 og 800 kg/ha er blevet slettet. Mængderne kan være større eller mindre afhængigt af vejret i dyrkningssæsonen, idet udbyttet varierer betydeligt fra år til år.

Denne ændring vedrører afsnit 4.5 i det oprindelige enhedsdokument eller tilsvarende dokument.

Varespecifikationens nuværende ordlyd:

»På jordparcellerne Kikærterne skal dyrkes på jordparceller i det definerede produktionsområde. Disse parceller er kendetegnet ved en dyb, godt drænet jordbund, som skal være lerholdig eller ler- og sandholdig med sur, neutral eller let basisk pH-værdi. Yderligere skal jorden have et lavt til mellemhøjt indhold af assimilerbart kalcium, lavt kul/kvælstof-forhold og intet eller minimalt saltindhold. De frø, der bruges til udsåning, skal være kikærter af »Fuentesaúco«-økotypen eller kommercielle sorter, der kan forædles af denne økotype i fremtiden, og de sås ved bredsåning med 100-150 kg pr. hektar afhængigt af frøstørrelse, jordbundstype og spiringsbetingelser. Kikærterne dyrkes i vekseldrift med andre afgrøder og aldrig på samme jordparcel to år i træk. Hvis der benyttes organiske gødningsstoffer på jorden, skal de anvendes på de foregående afgrøder for at give jordbunden den rette mineralisering før udsåning af kikærter. Hvis der benyttes mineralske gødningsstoffer, skal de anvendes på jorden før udsåning. Da kikærten er en bælgplante, som kan udnytte atmosfærisk kvælstof effektivt, anvendes der normalt ikke kvælstofgødning. Anvendelse af fosfor og kalium skal begrænses, idet afgrøden har en lav fjernelseshastighed. Da dyrkningsmetoderne er indrettet til at forebygge spredning af skadegørere og sygdomme, som kan påvirke afgrøden, må der kun bruges plantesundhedsbehandling under særlige omstændigheder. Kikærterne høstes, når planterne og ukrudtet på parcellen er fuldstændig visnet, så kikærterne ikke får pigmentering. Det normale udbytte ligger på 600-800 kg pr. hektar.«

er ændret til:

»På jordparcellerne Kikærterne skal dyrkes på jordparceller i det definerede produktionsområde. Disse parceller er kendetegnet ved en dyb, godt drænet jordbund, som skal være sandet, lerholdig eller ler- og sandholdig med sur, neutral eller svagt basisk pH-værdi. Yderligere skal jorden have et lavt til mellemhøjt indhold af assimilerbart kalcium og intet eller minimalt saltindhold. De frø, der bruges til udsåning, skal være kikærter af »Fuentesaúco«-økotypen eller kommercielle sorter, der kan forædles af denne økotype i fremtiden, og de sås ved bredsåning med 70-150 kg pr. hektar afhængigt af frøstørrelse, jordbundstype og spiringsbetingelser. Kikærterne dyrkes i vekseldrift med andre afgrøder og aldrig på samme jordparcel to år i træk. Hvis der benyttes organiske gødningsstoffer på jorden, skal de anvendes på de foregående afgrøder for at give jordbunden den rette mineralisering før udsåning af kikærter. Hvis der benyttes mineralske gødningsstoffer, skal de anvendes på jorden før udsåning. Da kikærten er en bælgplante, som kan udnytte atmosfærisk kvælstof effektivt, anvendes der normalt ikke kvælstofgødning. Anvendelse af fosfor og kalium skal begrænses, idet afgrøden har en lav fjernelseshastighed. Da dyrkningsmetoderne er indrettet til at forebygge spredning af skadegørere og sygdomme, som kan påvirke afgrøden, må der kun bruges plantesundhedsbehandling under særlige omstændigheder. Kikærterne høstes, når planterne og ukrudtet på parcellen er fuldstændig visnet, så kikærterne ikke får pigmentering.«

Ændring 5

Afsnittet »Produktionsmetode« — i emballeringsvirksomhederne

Muligheden for emballering i hånden er blevet tilføjet. Varespecifikationen angiver, at kikærterne emballeres ved hjælp af mekaniske eller halvmekaniske vejeanordninger, hvilket udelukker emballering i hånden. For ikke at lægge begrænsninger på små virksomheder, som foretrækker eller er nødsaget til at emballere i hånden, indgår denne type emballering nu også.

Henvisninger til tilladelser udstedt af eller inspektioner foretaget af kontrolorganet er blevet slettet, idet tilladelserne er blevet erstattet af egenerklæringer, og officielle inspektioner nu udføres af den kompetente myndighed.

Denne ændring vedrører afsnit 4.5 i det oprindelige enhedsdokument eller tilsvarende dokument.

Varespecifikationens nuværende ordlyd:

»I emballeringsvirksomhederne

Kikærterne skal gennemgå følgende trin i følgende rækkefølge i den registrerede emballeringsvirksomhed:

— Kvalitetskontrol af råvaren for at sikre de egenskaber, der er beskrevet i afsnit B), »Beskrivelse af produktet«, og standardisere de forskellige partier.

— Rensning og fjernelse af fremmedlegemer fra kikærterne ved hjælp af sigtning og luftstrøm.

— Udvælgelse af kikærterne, idet ærter, som har fejl, skalfejl eller er for små, sorteres fra.

— Sortering og klassificering efter størrelse.

— Emballering. Emballering af tørrede kikærter ved hjælp af mekaniske eller halvmekaniske vejeanordninger.

— Endelig kvalitetskontrol for at sikre, at den emballerede vare ikke har fejl, og at produktet overholder de gældende tolerancer.

— Mærkning. Identifikationsetiketter eller sekundære etiketter udstedt af kontrolorganet.

De tørrede kikærter skal markedsføres inden september måned i det andet år efter høstdatoen.«

er ændret til:

»I emballeringsvirksomhederne

Kikærterne skal gennemgå følgende trin i følgende rækkefølge i den registrerede emballeringsvirksomhed:

— Kvalitetskontrol af råvaren for at sikre de egenskaber, der er beskrevet i afsnit B), »Beskrivelse af produktet«, og standardisere de forskellige partier.

— Rensning og fjernelse af fremmedlegemer fra kikærterne ved hjælp af sigtning og luftstrøm.

— Udvælgelse af kikærterne, idet ærter, som har fejl, skalfejl eller er for små, sorteres fra.

— Sortering og klassificering efter størrelse.

— Emballering. Emballering af tørrede kikærter ved hjælp af manuelle, mekaniske eller halvmekaniske vejeanordninger.

— Endelig kvalitetskontrol for at sikre, at den emballerede vare ikke har fejl, og at produktet overholder de gældende tolerancer.

— Mærkning. Påsætning af identifikationsetiketter eller sekundære etiketter.

De tørrede kikærter skal markedsføres inden september måned i det andet år efter høstdatoen.«

Ændring 6

Afsnittet »Kontrolorgan«

Begrundelse for ændringen

Kontrolorganet er Instituto Tecnológico Agrario de Castilla y León (landbrugsteknologisk institut i Castilla y León), som er den kompetente myndighed.

Denne ændring vedrører afsnit 4.7 i det oprindelige enhedsdokument eller tilsvarende dokument.

Varespecifikationens nuværende ordlyd:

»Navn: Consejo Regulador de la Indicación Geográfica Protegida Garbanzo de Fuentesaúco (kontrolorganet for den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco«) Adresse: Paseo del Cementerio s/n. Convento Monjas E-49400 Fuentesaúco (Zamora) Tlf. + 34 923228345 Fax + 34 923228345 E-mail: info@legumbresdecalidad.com Kontrolorganet for den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco« opfylder standarden EN 45011 af 1998.«

er ændret til:

»Instituto Tecnológico Agrario de Castilla y León (landbrugsteknologisk institut i Castilla y León) Ctra. de Burgos km 119. Finca Zamadueñas 47071 Valladolid (Spanien) Tlf. +34 983412034 Fax +34 983412040 E-mail: controloficial@itacyl.es Verifikationen af overholdelsen af betingelserne i varespecifikationen for den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco« påhviler Instituto Tecnológico Agrario de Castilla y León, via underdirektoratet for fødevarekvalitet og -fremme, i overensstemmelse med artikel 139 i lov 1/2014 af 19. marts 2014, landbrugsloven for Castilla y León.«

Ændring 7

Afsnittet »Mærkning«

De obligatoriske oplysninger på etiketten er blevet specificeret, og logoet for den beskyttede geografiske betegnelse, som ikke fremgår af den nuværende specifikation, er blevet tilføjet.

Alle henvisninger til tilladelser udstedt af eller inspektioner foretaget af kontrolorganet er blevet slettet, idet tilladelserne er blevet erstattet af egenerklæringer, og officielle inspektioner nu udføres af den kompetente myndighed.

Alle henvisninger til mærkningen af produkter, hvortil der bruges produkter med beskyttet geografisk betegnelse som ingrediens, er blevet fjernet, da det ikke er nødvendigt at medtage dette i afsnittet om mærkning i varespecifikationen, fordi Kommissionen har udstedt retningslinjer herom (EUT C 341 af 16.12.2010, s. 3).

Ordlyden er blevet tilrettet, så den er mere klar.

Denne ændring vedrører afsnit 4.8 i det oprindelige enhedsdokument eller tilsvarende dokument.

Varespecifikationens nuværende ordlyd:

»Mærkningen på pakninger med »Garbanzo de Fuentesaúco« skal indeholde ordene »Indicación Geográfica Protegida Garbanzo de Fuentesaúco« sammen med kontrolorganets logo.

Denne mærkning, som foregår i emballeringsvirksomheden, skal ledsages af en identificerende sekundær etiket udstedt af kontrolorganet.

De sekundære etiketter skal indeholde en alfanumerisk kode, der sikrer sporbarheden. De skal placeres på emballagen som foreskrevet i kontrolorganets kvalitetsmanual og på en sådan måde, at de ikke kan genanvendes.

I kvalitetsmanualen skal kontrolorganet fastsætte yderligere regler, som skal overholdes med hensyn til størrelsen af BGB-logoet og dets placering på emballagen.

Produkter, der er fremstillet med råvarer med den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco«, herunder forarbejdede produkter, må markedsføres i emballage, hvorpå den beskyttede geografiske betegnelse og BGB-logoet er trykt, men ikke EU-logoet, forudsat at:

— den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco«, certificeret som sådan, udgør den eneste ingrediens i den pågældende produktkategori

— de involverede producenter og forarbejdningsvirksomheder er godkendt af kontrolorganet, som skal indskrive dem i kontrolregistret og overvåge, at den beskyttede betegnelse bruges korrekt.

Når »Garbanzo de Fuentesaúco« med beskyttet geografisk betegnelse ikke er den eneste bestanddel, må den beskyttede betegnelse kun nævnes i ingredienslisten på det produkt, der indeholder »Garbanzo de Fuentesaúco« eller er fremkommet ved forarbejdning heraf.«

er ændret til:

»Enhver emballage, der anvendes til forsendelse af kikærter til konsum, skal være påført en nummereret sekundær etiket, som skal indeholde EU's BGB-symbol og navnet »Garbanzo de Fuentesaúco« sammen med den beskyttede geografiske betegnelses eget logo. Etiketterne skal påsættes af emballeringsvirksomheden på en sådan måde, at de ikke kan genanvendes. Den beskyttede geografiske betegnelses logo er: «

Ændring 8

Afsnittet »Tilknytning til det geografiske område«

Afsnittet »Tilknytning til det geografiske område« er blevet omredigeret for at give en klarere og mere detaljeret forklaring af årsagssammenhængen, men tilknytningen som sådan er ikke blevet ændret væsentligt. Den nye ordlyd giver en præcis beskrivelse af de naturlige faktorer, jordbunds- og klimaforhold, de menneskelige faktorer og den lokale ekspertise, som kendetegner det geografiske område og giver produktet dets specifikke træk.

To afsnit, som ikke omhandlede tilknytningen, er udgået (det indledende afsnit og den sidste sætning i afsnittet om Fuentesaúco-økotypen).

Der er tilføjet et nyt indledende afsnit om grundlaget for tilknytningen.

Yderligere tre afsnit er blevet tilføjet for at ajourføre og forbedre teksten, herunder oplysninger om kvalitetspræmier til »Garbanzo de Fuentesaúco« og henvisninger til medier, bøger, opskrifter mv.

Denne ændring vedrører afsnit 4.6 i det oprindelige enhedsdokument eller tilsvarende dokument.

Tekst, der er slettet fra varespecifikationen

Indledningen om tilknytningen:

»Man har dyrket kikærter siden oldtiden på jorder langs det østlige Middelhav og i Mesopotamien. De synes at være kommet til Spanien, og nærmere betegnet Castilla y León, med romerne. De blev fortsat dyrket under vestgoterne og dyrkningen bredte sig under maurerne.«

Den sidste sætning under overskriften »Fuentesaúco-økotypen«:

»Instituto Tecnológico Agrario de Castilla y León (landbrugsteknologisk institut i Castilla y León) har allerede udvalgt to stammer af denne økotype, som snart bliver registreret og solgt til landbrugerne.«

Afsnittet om tilknytningen har nu følgende ordlyd:

»Kikærternes tilknytning til det geografiske område bygger på produktets omdømme og anseelse, der skyldes den lokale økotypes høje kvalitet og områdets lange tradition for kikærtedyrkning, hvor lokale landbrugere ved alt, hvad der er værd at vide om de bedste teknikker og udvælgelsen af den bedst egnede jord. De tidligste skriftlige henvisninger til kikærtedyrkning i Fuentesaúco-området finder vi i det 16. århundrede. Kommunale dekreter udstedt i Fuentesaúco i 1569 forbyder, at der indføres kikærter til området, som ikke stammer derfra: »Eftersom kikærter er denne bys aktiv og erhverv, dekreterer vi, at ingen fra denne by eller andre steder må tage kikærter fra denne by til sig selv eller andre. I modsat fald bliver straffen, at kikærterne bliver konfiskeret, medmindre de er nødvendige til såning, og byrådet har givet tilladelse dertil.« Denne protektionistiske foranstaltning blev ratificeret af kong Filip 2. den 22. november 1571. Den 18. november 1612 indstiftede kong Filip 3. titlen Greve af Fuente de Saúco, som han tildelte Pedro de Deza, der i bevidstheden om den enestående kvalitet af Fuentesaúcos kikærter sendte en gave med kikærter til Francisco de Quevedo y Villegas. Den berømte forfatter omtalte denne gave i et brev til Sancho Sandoval den 16. januar 1639: »Greven af Fuente del Saúco har netop sendt mig en pakke med kikærter fra sit område. Han ved jo, det er min yndlingsret. Jeg sender dig en portion af dem. De er berømte i hele verden, fordi de svulmer op, når de bliver tilberedt, og er meget møre, og fordi deres lige ikke findes nogetsteds. Hvis det stod til min mave, ville jeg ikke bytte dem bort for nok så mange perler af samme størrelse […]«. Kendskabet til kikærterne bredte sig endnu mere, da landbrugerne foruden deres andre produkter også begyndte at tage kikærter med på markedet »Feria de los Santos«, som blev indført af kong Karl 3. (1716-1788), der også indførte det faste tirsdagsmarked. Det var også på den tid, at man begyndte at sige: »El buen garbanzo y el buen ladrón de Fuentesaúco son« (Fuentesaúco har gode kikærter og gode tyveknægte). De højt skattede kikærter, der blev solgt i byen, kom utvivlsomt også fra andre nærliggende landsbyer. Marquis de la Ensenadas matrikel anno 1752 nævner kikærteproduktion i Fuentesaúco og mængderne af udsåede frø, produktionen og salgsprisen. Kikærterne i Fuentesaúco fik et vist omdømme i spansktalende områder af Amerika. Særligt i Caracas, Venezuela, kunne man i visse købmandsbutikker finde sække påskrevet »Garbanzos de Fuentesaúco«. Med det antal mennesker, som emigrerede fra dette område til Venezuela, er det ikke overraskende, at de blev kendt her. Madoz skriver i sin statistiske ordbog fra 1845 om Fuentesaúco at »her dyrkes de kikærter, som er så berømte overalt, selv om de i nogle af de andre landsbyer er fuldt så gode«, og henviser til det forhold, at navnet Fuentesaúco har lagt navn til al kikærteproduktion i hele regionen. Benito Pérez Galdós omtaler også disse kikærter i »Episodios Nacionales«. »Garbanzo de Fuentesaúco« har vundet priser ved en række lejligheder for sine fremragende egenskaber og høje kvalitet. Her kan eksempelvis nævnes medaljen på landbrugsudstillingen i Madrid i 1857 og æresdiplomet på verdensudstillingen i Sevilla i 1929. Andre præmier, der er tildelt i nyere tid, bekræfter fortsat disse kvaliteter, f.eks. i 2014 »Bedste håndværkskonserves fra Castilla y Léon« for Fuentesaúco-kikærter med torsk på dåse, i 2015 »Præmien for økologisk landbrug i Castilla y Léon« for økologiske Fuentesaúco-kikærter, i 2016 »Landdistriktpræmien« for den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco« tildelt af landbrugsbanken Caja Rural de Zamora og i 2017 »Præmien for bedste fødevare: bælgfrugter fra Castilla y Léon« for bælgfrugt produceret i Castilla y Léon tildelt af avisen El Norte de Castilla. Der findes en hel del henvisninger til »Garbanzo de Fuentesaúco« i litteraturen fra det 20. århundrede. Nobelprismodtageren i litteratur Camilo José Cela skrev i sin roman »Judíos, Moros y Cristianos« (jøder, maurere og kristne): »Fuentesaúco de Fuentidueña i Segovia er ikke den Fuentesaúco, der er berømt for sine kikærter, om end de også dyrkes der. Den Fuentesaúco, der er kendt for sine kikærter, ligger i Zamora.« »Garbanzo de Fuentesaúco« anerkendes i hele landet. Navnet nævnes ofte i medierne, også selv om emnet ikke er mad. Følgende kan f.eks. læses i udgaven af magasinet La Hoja del Mar fra første kvartal 1979, der blev udgivet af Instituto Social de la Marina: »Nær Cartagena lå der en landsby, som indtil århundredeskiftet hed Garbanzal […]. Det interessante er, at de bedste kikærter ikke kommer fra Murcia, men fra Castilla, og de mest berømte er dem fra Fuentesaúco.« Der findes utallige referencer i medierne: i lokale og regionale aviser, i fagpressen (f.eks. Origen, Viajar, España Gastronomica og Verema), i nyhedsprogrammer på lokale og nationale TV- og radiostationer og på utallige websteder (robinfoodtv, canal cocina, planeta en conserva, te ayudo a cocinar m.fl.). Kikærterne omtales også i kogebøger og madmagasiner som »Las legumbres de Castilla y León en la gastronomía del siglo XXI« og »Legumbres españolas con garantía de calidad y origen reconocida por la UE«, der udgives af den spanske regering. I kulinariske kredse forbindes navnet »Garbanzo de Fuentesaúco« altid med højere kvalitet end nogen anden type kikært. I tillægget til avisen El País fra første uge af februar 1989 var der en artikel af journalisten Carlos Delgado med overskriften »Al amor de la Lumbre«, hvori han behandlede historien bag cocido (traditionel spansk stuvning) og gav en række opskrifter og skrev: »og hvis kikærterne er fra Fuentesaúco, så meget desto bedre […]«. Den traditionelle anvendelse af kikærter i en bred vifte af retter afspejler sig i opskrifter, som er skabt af anerkendte kokke som Antonio González hos El Rincón de Antonio og Pedro og Oscar hos El Ermitaño og endda af »maître patissier« Justo Almendrote, som var kendt for at benytte kikærterne i sine bagværkskreationer og dermed udnytte dette alsidige produkt til fulde. Tilknytning til naturen: Fuentesaúco-kikærternes kendetegn er knyttet til de særlige jordbunds- og klimaforhold i produktionsområdet og til den økotype, der dyrkes. Klima: Vintrene er lange og kolde med hyppig frost. Dette holder de skadegørere og sygdomme, der angriber kikærterne, nede på naturlig vis. I maj og juni, når afgrøden udvikler sig mest, er den maksimale gennemsnitstemperatur ca. 26 °C og den gennemsnitlige minimumstemperatur ca. 11 °C. Ved disse temperaturer producerer planterne kulhydrater og proteiner og transporterer dem langsomt til frøene. Desuden sænkes plantens respirationsaktivitet om natten på grund af temperaturfaldet. Disse faktorer påvirker direkte planteæggehvidens organoleptiske egenskaber. Nedbøren om vinteren er rigelig, og jorden kan derfor opbygge vandreserver. I april, maj og juni, når afgrøden udvikler sig, er den gennemsnitlige nedbør lav, ca. 45 l/m2 om måneden. I juli, når frøene modnes, ligger nedbøren gennemsnitligt på 17 l/m2. Afgrøden udvikler sig, og ærterne modnes under disse tørre forhold, mens de trækker på vandreserverne i jordbunden, hvilket alt sammen direkte påvirker kikærternes organoleptiske egenskaber. Geologi: Dyrkningsområderne er anlagt på kvartærtidsaflejringer. Disse aflejringer er dannet af sandede materialer med god afvandingsevne, og de er dybe og har et lavt indhold af organisk materiale. Disse træk er dem, der primært kendetegner det undersøgte område. En meget betydelig litologisk forandring kan iagttages, når man bevæger sig østpå i det undersøgte område, mod et område med lerede materialer. Nordøstover finder vi lerjord, ler og silt, og mod vest begynder granitten af træde frem. På baggrund af den geomorfologiske undersøgelse, der er foretaget i området, har dette område tydelige geologiske karakteristiske, som sammen med de klimatiske forhold adskiller det fra de omkringliggende områder. Jordbund: I det afgrænsede område er der vidtstrakte landområder med dyb, godt drænet jordbund bestående af lerholdigt sand eller sandet lerjord, med en sur eller svagt basisk pH-værdi, lavt til gennemsnitligt indhold af assimilerbart kalcium og intet eller minimalt saltindhold. Disse jordbundsforhold giver kikærterne deres særlige egenskaber, især den tynde skal, den høje vandoptagelsesevne og den smøragtige tekstur. Fuentesaúco-økotypen: Plantningen af Cicer arietinum L.-sorten macrocarpum i det afgrænsede område gennem utallige generationer har udmøntet sig i den lokale »Fuentesaúco«-økotype, der er nøjsom, men har et lavt udbytte, hvilket repræsenterer den højeste grad af tilpasning til produktionsområdet. Dette frø repræsenterer en genetisk arv af stor betydning, da det har gener for modstandsdygtighed over for områdets primære skadegørere og sygdomme. Menneskelige faktorer: Landbrugerne koncentrerer deres dyrkningsmetoder om produktionen af kvalitetskikærter og ser på produktiviteten som et sekundært mål, og på grundlag af erfaringer, der er indhøstet gennem flere generationer, kan de identificere de bedst egnede jordparceller til formålet. Desuden undgår de at blande forskellige partier og sikrer således et ensartet produkt, som værdsættes af de fleste forbrugere.«

ENHEDSDOKUMENT

»Garbanzo de Fuentesaúco«

EU-nr.: PGI-ES-0264-AM02 — 7.2.2020

BOB ( ) BGB (X)

1. Betegnelse [på BOB eller BGB]

»Garbanzo de Fuentesaúco«

2. Medlemsstat eller Tredjeland

Spanien

3. Beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren

3.1. Produkttype

Kategori 1.6. Frugt, grøntsager og korn, også forarbejdet

3.2. Beskrivelse af produktet med betegnelsen i punkt 1

Det produkt, der er omfattet af den beskyttede geografiske betegnelse, er frø af arten Cicer arietinum L, sorten macrocarpum, »Fuentesaúco«-økotypen, bestemt til konsum. Produktet sælges emballeret som en tørret bælgfrugt.

»Fuentesaúco«-økotypen omfatter en gruppe af individer, hvis genetiske egenskaber er identiske med den sort, som de tilhører, men som er tilpasset betingelserne på det sted, hvor de dyrkes, idet de har udviklet morfologiske og fysiologiske forskelle på grund af omgivelserne. Derfor får de navn efter det geografiske område, hvor de dyrkes.

De repræsenterer den højeste grad af tilpasning til produktionsområdet og er nøjsomme, men med lavt udbytte.

For at være omfattet af den beskyttede geografiske betegnelse skal kikærterne have følgende egenskaber:

Morfologiske:

Rynket hinde, uden pletter, rund, markeret spids.

Fysisk-kemiske:

100 kikærter vejer efter tilberedning mellem 35 og 50 g.

Optagelsen af destilleret vand ved 25 °C i 10 timer: over 100 %.

Organoleptiske:

Efter korrekt tilberedning indtil det optimale til indtagelse skal de have en blød, smøragtig planteæggehvide, hinden skal være blød, og mindst 85 % af kikærterne skal stadig være hele med hinden siddende på. Smagen er altid behagelig. Farven er en blanding af gul, hvid og brun, som giver cremefarvede eller dæmpede nuancer.

I alle andre henseender skal kikærterne falde inden for handelsklasse »ekstra« eller »I«.

Tørrede kikærter i klassen »ekstra« skal være af højere kvalitet og fejlfri, med undtagelse af meget ubetydelige overfladiske fejl, forudsat at disse ikke påvirker produktets generelle udseende, kvalitet eller præsentation i emballagen.

Tørrede kikærter i klassen »I« skal være af god kvalitet. Ubetydelige fejl er tilladt, såfremt disse ikke påvirker produktets generelle udseende, kvalitet eller præsentation i emballagen.

3.3. Foder (kun for produkter af animalsk oprindelse) og råvarer (kun for forarbejdede produkter)

—

3.4. Specifikke etaper af produktionen, som skal finde sted i det afgrænsede geografiske område

Kikærterne dyrkes i det afgrænsede geografiske område.

3.5. Særlige regler for udskæring, rivning eller emballering osv. af det produkt, som betegnelsen henviser til

Kikærter, der er omfattet af den beskyttede geografiske betegnelse, må ikke markedsføres i bulk.

3.6. Særlige regler for mærkning af det produkt, som betegnelsen henviser til

Enhver emballage, der anvendes til forsendelse af kikærter til konsum, skal være påført en nummereret sekundær etiket, som skal indeholde EU's BGB-symbol og navnet »Garbanzo de Fuentesaúco« sammen med den beskyttede geografiske betegnelses eget logo.

Etiketterne skal påsættes af emballeringsvirksomheden på en sådan måde, at de ikke kan genanvendes.

Logoet for den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco« er:

4. Kort angivelse af det geografiske områdes afgrænsning

Det geografiske område, hvor kikærterne dyrkes, strækker sig over 687 km2 og dækker La Guareña amt, der ligger i det sydøstligste hjørne af Zamora-provinsen. Mod nord grænser området op til Duero Bajo-området og mod vest Tierra del Vino amt, begge beliggende i Zamora-provinsen. Mod syd afgrænses området af La Armuña amt i Salamanca-provinsen.

Produktionsområdet omfatter følgende kommuner i Zamora-provinsen:

Argujillo, La Bóveda de Toro, Cañizal, Castrillo de la Guareña, El Cubo de Tierra del Vino, Cuelgamures, Fuentelapeña, Fuentesaúco, Fuentespreadas, Gema, Guarrate, El Maderal, El Pego, El Piñero, San Miguel de la Ribera, Santa Clara de Avedillo, Sanzoles, Vadillo de la Guareña, Vallesa, Villabuena del Puente, Villaescusa og Villamor de los Escuderos.

5. Tilknytning til det geografiske område

Kikærternes tilknytning til det geografiske område bygger på produktets omdømme og anseelse, der skyldes den lokale økotypes høje kvalitet og områdets lange tradition for kikærtedyrkning, hvor lokale landbrugere ved alt, hvad der er værd at vide om de bedste teknikker og udvælgelsen af den bedst egnede jord.

De tidligste skriftlige henvisninger til kikærtedyrkning i Fuentesaúco-området finder vi i det 16. århundrede. Kommunale dekreter udstedt i Fuentesaúco i 1569 forbyder, at der indføres kikærter til området, som ikke stammer derfra: »Eftersom kikærter er denne bys aktiv og erhverv, dekreterer vi, at ingen fra denne by eller andre steder må tage kikærter fra denne by til sig selv eller andre. I modsat fald bliver straffen, at kikærterne bliver konfiskeret, medmindre de er nødvendige til såning, og byrådet har givet tilladelse dertil.« Denne protektionistiske foranstaltning blev ratificeret af kong Filip 2. den 22. november 1571.

Den 18. november 1612 indstiftede kong Filip 3. titlen Greve af Fuente de Saúco, som han tildelte Pedro de Deza, der i bevidstheden om den enestående kvalitet af Fuentesaúcos kikærter sendte en gave med kikærter til Francisco de Quevedo y Villegas. Den berømte forfatter omtalte denne gave i et brev til Sancho Sandoval den 16. januar 1639: »Greven af Fuente del Saúco har netop sendt mig en pakke med kikærter fra sit område. Han ved jo, det er min yndlingsret. Jeg sender dig en portion af dem. De er berømte i hele verden, fordi de svulmer op, når de bliver tilberedt, og er meget møre, og fordi deres lige ikke findes nogetsteds. Hvis det stod til min mave, ville jeg ikke bytte dem bort for nok så mange perler af samme størrelse«.

Kendskabet til kikærterne bredte sig endnu mere, da landbrugerne foruden deres andre produkter også begyndte at tage kikærter med på markedet »Feria de los Santos«, som blev indført af kong Karl 3. (1716-1788), der også indførte det faste tirsdagsmarked. Det var også på den tid, at man begyndte at sige: »El buen garbanzo y el buen ladrón de Fuentesaúco son« (Fuentesaúco har gode kikærter og gode tyveknægte). De højt skattede kikærter, der blev solgt i byen, kom utvivlsomt også fra andre nærliggende landsbyer.

Marquis de la Ensenadas matrikel anno 1752 nævner kikærteproduktion i Fuentesaúco og mængderne af udsåede frø, produktionen og salgsprisen.

Kikærterne i Fuentesaúco fik et vist omdømme i spansktalende områder af Amerika. Særligt i Caracas, Venezuela, kunne man i visse købmandsbutikker finde sække påskrevet »Garbanzos de Fuentesaúco«. Med det antal mennesker, som emigrerede fra dette område til Venezuela, er det ikke overraskende, at de blev kendt her.

Madoz skriver i sin statistiske ordbog fra 1845 om Fuentesaúco at »her dyrkes de kikærter, som er så berømte overalt, selv om de i nogle af de andre landsbyer er fuldt så gode«, og henviser til det forhold, at navnet Fuentesaúco har lagt navn til al kikærteproduktion i hele regionen.

Benito Pérez Galdós omtaler også disse kikærter i »Episodios Nacionales«.

»Garbanzo de Fuentesaúco« har vundet priser ved en række lejligheder for sine fremragende egenskaber og høje kvalitet. Her kan eksempelvis nævnes medaljen på landbrugsudstillingen i Madrid i 1857 og æresdiplomet på verdensudstillingen i Sevilla i 1929.

Andre præmier, der er tildelt i nyere tid, bekræfter fortsat disse kvaliteter, f.eks. i 2014 »Bedste håndværkskonserves fra Castilla y Léon« for Fuentesaúco-kikærter med torsk på dåse, i 2015 »Præmien for økologisk landbrug i Castilla y Léon« for økologiske Fuentesaúco-kikærter, i 2016 »Landdistriktpræmien« for den beskyttede geografiske betegnelse »Garbanzo de Fuentesaúco« tildelt af landbrugsbanken Caja Rural de Zamora og i 2017 »Præmien for bedste fødevare: bælgfrugter fra Castilla y Léon« for bælgfrugt produceret i Castilla y Léon tildelt af avisen El Norte de Castilla.

Der findes en hel del henvisninger til »Garbanzo de Fuentesaúco« i litteraturen fra det 20. århundrede. Nobelprismodtageren i litteratur Camilo José Cela skrev i sin roman »Judíos, Moros y Cristianos« (jøder, maurere og kristne):

»Fuentesaúco de Fuentidueña i Segovia er ikke den Fuentesaúco, der er berømt for sine kikærter, om end de også dyrkes der. Den Fuentesaúco, der er kendt for sine kikærter, ligger i Zamora.«

»Garbanzo de Fuentesaúco« anerkendes i hele landet. Navnet nævnes ofte i medierne, også selv om emnet ikke er mad. Følgende kan f.eks. læses i udgaven af magasinet La Hoja del Mar fra første kvartal 1979, der blev udgivet af Instituto Social de la Marina:

»Nær Cartagena lår der en landsby, som indtil århundredeskiftet hed Garbanzal […]. Det interessante er, at de bedste kikærter ikke kommer fra Murcia, men fra Castilla, og de mest berømte er dem fra Fuentesaúco.«

Der findes utallige referencer i medierne: i lokale og regionale aviser, i fagpressen (f.eks. Origen, Viajar, España Gastronomica og Verema), i nyhedsprogrammer på lokale og nationale TV- og radiostationer og på utallige websteder (robinfoodtv, canal cocina, planeta en conserva, te ayudo a cocinar m.fl.). Kikærterne omtales også i kogebøger og madmagasiner som »Las legumbres de Castilla y León en la gastronomía del siglo XXI« og »Legumbres españolas con garantía de calidad y origen reconocida por la UE«, der udgives af den spanske regering.

I kulinariske kredse forbindes navnet »Garbanzo de Fuentesaúco« altid med højere kvalitet end nogen anden type kikært. I tillægget til avisen El País fra første uge af februar 1989 var der en artikel af journalisten Carlos Delgado med overskriften »Al amor de la Lumbre«, hvori han behandlede historien bag cocido (traditionel spansk stuvning) og gav en række opskrifter og skrev: »og hvis kikærterne er fra Fuentesaúco, så meget desto bedre«.

Den traditionelle anvendelse af kikærter i en bred vifte af retter afspejler sig i opskrifter, som er skabt af anerkendte kokke som Antonio González hos El Rincón de Antonio og Pedro og Oscar hos El Ermitaño og endda af »maître patissier« Justo Almendrote, som var kendt for at benytte kikærterne i sine bagværkskreationer og dermed udnytte dette alsidige produkt til fulde.

Tilknytning til naturen

Fuentesaúco-kikærternes kendetegn er knyttet til de særlige jordbunds- og klimaforhold i produktionsområdet og til den økotype, der dyrkes.

Klima

Vintrene er lange og kolde med hyppig frost. Dette holder de skadegørere og sygdomme, der angriber kikærterne, nede på naturlig vis.

I maj og juni, når afgrøden udvikler sig mest, er den maksimale gennemsnitstemperatur ca. 26 °C og den gennemsnitlige minimumstemperatur ca. 11 °C.

Ved disse temperaturer producerer planterne kulhydrater og proteiner og transporterer dem langsomt til frøene. Desuden sænkes plantens respirationsaktivitet om natten på grund af temperaturfaldet. Disse faktorer påvirker direkte planteæggehvidens organoleptiske egenskaber.

Nedbøren om vinteren er rigelig, og jorden kan derfor opbygge vandreserver. I april, maj og juni, når afgrøden udvikler sig, er den gennemsnitlige nedbør lav, ca. 45 l/m2 om måneden.

I juli, når frøene modnes, ligger nedbøren gennemsnitligt på 17 l/m2. Afgrøden udvikler sig, og ærterne modnes under disse tørre forhold, mens de trækker på vandreserverne i jordbunden, hvilket alt sammen direkte påvirker kikærternes organoleptiske egenskaber.

Geologi

Dyrkningsområderne er anlagt på kvartærtidsaflejringer. Disse aflejringer er dannet af sandede materialer med god afvandingsevne, og de er dybe og har et lavt indhold af organisk materiale. Disse træk er dem, der primært kendetegner det undersøgte område.

En meget betydelig litologisk forandring kan iagttages, når man bevæger sig østpå i det undersøgte område, mod et område med lerede materialer. Nordøstover finder vi lerjord, ler og silt, og mod vest begynder granitten af træde frem.

På baggrund af den geomorfologiske undersøgelse, der er foretaget i området, har dette område tydelige geologiske karakteristiske, som sammen med de klimatiske forhold adskiller det fra de omkringliggende områder.

Jordbund

I det afgrænsede område er der vidtstrakte landområder med dyb, godt drænet jordbund bestående af lerholdigt sand eller sandet lerjord, med en sur eller svagt basisk pH-værdi, lavt til gennemsnitligt indhold af assimilerbart kalcium og intet eller minimalt saltindhold. Disse jordbundsforhold giver kikærterne deres særlige egenskaber, især den tynde skal, den høje vandoptagelsesevne og den smøragtige tekstur.

Fuentesaúco-økotypen

Plantningen af Cicer arietinum L.-sorten macrocarpum i det afgrænsede område gennem utallige generationer har udmøntet sig i den lokale »Fuentesaúco«-økotype, der er nøjsom, men har et lavt udbytte, hvilket repræsenterer den højeste grad af tilpasning til produktionsområdet. Dette frø repræsenterer en genetisk arv af stor betydning, da det har gener for modstandsdygtighed over for områdets primære skadegørere og sygdomme.

Menneskelige faktorer

Landbrugerne koncentrerer deres dyrkningsmetoder om produktionen af kvalitetskikærter og ser på produktiviteten som et sekundært mål, og på grundlag af erfaringer, der er indhøstet gennem flere generationer, kan de identificere de bedst egnede jordparceller til formålet. Desuden undgår de at blande forskellige partier og sikrer således et ensartet produkt, som værdsættes af de fleste forbrugere.

Henvisning til offentliggørelsen af varespecifikationen

(Artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i denne forordning)

http://www.itacyl.es/documents/20143/342640/2020_06_08+Pliego+IGP+Garbanzo+F+-Modificado-MM+.pdf/8b5167c3-16cb-959f-ae10-86c3a9c57466?t=1596450364056

(1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.