EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 2.5.2017 COM(2017) 256 final 2017/0086(COD) Compliance-pakken Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om oprettelse af en fælles digital portal, der skal stille oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester til rådighed, og om ændring af forordning (EU) nr. 1024/2012 (EØS-relevant tekst) {SWD(2017) 211 final}

{SWD(2017) 212 final}

{SWD(2017) 213 final}

{SWD(2017) 214 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Det indre marked er et af EU's vigtigste resultater, og det spiller en central rolle for økonomien i Den Europæiske Union. Det indre marked gør det muligt for personer, varer, tjenesteydelser og kapital at bevæge sig mere frit, hvorved der skabes nye muligheder for borgere, arbejdstagere, forbrugere og virksomheder, hvilket igen fører til nye arbejdspladser og bæredygtig vækst i Europa. Behovet for at fuldføre det indre marked er gentagne gange blevet bekræftet af Det Europæiske Råd. Et stærkere og mere retfærdigt indre marked er en af Junckerkommissionens ti vigtigste prioriteter sammen med udviklingen af det digitale indre marked. Dette initiativ, der gennemfører en nøgleaktion i strategien for det indre marked, der blev vedtaget af Kommissionen i november 2016, befinder sig på skillevejen mellem disse prioriterede områder. Formålet er at drage fuld nytte af fordelene ved nye digitale værktøjer for at hjælpe virksomheder med at udnytte de muligheder, som et marked med 500 mio. borgere giver for at rejse, arbejde og studere i et hvilket som helst EU-land. Der findes betydelige hindringer for både borgere og virksomheder, der er interesserede i at flytte til, sælge produkter eller levere tjenesteydelser i et andet EU-land. Det er afgørende for dem, der ønsker at udnytte fordelene ved det indre marked, at de kan finde relevante, nøjagtige og forståelige oplysninger online og kan få adgang til og gennemføre administrative procedurer online, men ofte er det kompliceret, tidskrævende og dyrt, hvis det overhovedet er muligt. Borgere og virksomheder skal overholde de nationale regler, når de rejser, arbejder, bor eller gør forretninger på tværs af grænserne. Det er derfor vigtigt, at de bliver oplyst om gældende regler, at de kan finde frem til de rette bistandstjenester, og at de ikke støder på unødige hindringer i kontakten med de nationale myndigheder, for at sikre, at de overholder de relevante regler. Selv om onlineprocedurer er tilgængelige for borgere i deres hjemland, sker det meget ofte, at disse procedurer ikke er let tilgængelige for EU-borgere fra andre medlemsstater. Mere generelt kan alle europæere få betydelige fordele af en åben, effektiv og inklusiv offentlig forvaltning, der er rettet mod en ambitiøs tilgang til e-forvaltning, som leverer grænseløse, personlige og brugervenlige digitale offentlige end-to-end-tjenester. Dette har en betydelig indvirkning på borgernes liv og virksomheders aktiviteter både i deres eget land og på tværs af grænserne. Borgere og virksomheder får imidlertid endnu ikke det fulde udbytte af digitale tjenester, der burde være let tilgængelige overalt i EU. Digitale teknologier kan som en integreret del af moderniseringen af den offentlige forvaltning give betydelige økonomiske og sociale fordele for europæiske borgere og for samfundet som helhed. Forvaltningernes digitale omstilling er en afgørende forudsætning for et vellykket indre marked. Den fælles digitale portal vil imødekomme disse behov. Den giver EU's borgere og virksomheder en centraliseret adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige, når de benytter deres ret til mobilitet inden for EU. Den sikrer også fuld adgang til onlineprocedurer på en ikkediskriminerende måde (hvis en procedure er til rådighed for statsborgere fra en bestemt medlemsstat, bør den også være tilgængelig for brugere fra andre medlemsstater). Den forpligter også medlemsstaterne til at give fuld onlineadgang til de vigtigste og oftest anvendte procedurer. Den omfatter en stærk tilskyndelse til medlemsstaterne til at vedtage ambitiøse grænseoverskridende og nationale strategier for e-forvaltning, så EU's borgere og virksomheder kan få fuldt udbytte af de tilgængelige teknologiske udviklinger. Digitaliseringen har nemlig radikalt øget mulighederne for at afkorte tiden og mindske omkostningerne ved at indsamle oplysninger og gennemføre administrative procedurer. Nutidens borgere og virksomheder forventer, at de offentlige myndigheder tilbyder lige så brugervenlige og intuitive onlineløsninger som dem, der allerede eksisterer i forbindelse med transaktioner med den private sektor. Hurtigere, billigere og mere brugerorienterede digitale offentlige tjenester forbedrer konkurrenceevnen og gør EU til et mere attraktivt sted at bo, arbejde og investere i. Det er afgørende både for de enkelte borgere og for virksomheder, at de kan finde relevante, nøjagtige og forståelige oplysninger online, og at de har mulighed for at få adgang til og gennemføre administrative procedurer online. Virksomheder bruger ofte en betydelig del af deres menneskelige ressourcer på at gøre sig fortrolige med de gældende regler og procedurer, som er nødvendige for at udøve deres aktivitet. Store virksomheder anvender muligvis særligt personale til at indsamle oplysninger og gennemføre de relevante procedurer. For SMV'er og startup-virksomheder kan dette udgøre en væsentlig hindring. En nylig undersøgelse har vurderet, at virksomhederne ville spare 170 mio. EUR om året, hvis otte centrale procedurer blev fuldt tilgængelige online, også for grænseoverskridende brugere. En nylig undersøgelse har vurderet, at hvis der fandtes lettilgængelige oplysninger af høj kvalitet online, ville virksomhederne kunne spare mellem 11 og 55 mia. EUR årligt i forbindelse med søgning inden for ni erhvervsrelaterede emner, inden de begynder at udøve grænseoverskridende aktiviteter. I et indre marked med 28 medlemsstater stiger omkostningerne ved indsamling af oplysninger hurtigt, og de har en uforholdsmæssig stor indvirkning på mindre virksomheder, hvilket ofte afskrækker dem fra at undersøge mulighederne uden for deres hjemmemarked. På samme måde er det vanskeligere for borgere at få nøjagtige og rettidige oplysninger om basale praktiske spørgsmål i en grænseoverskridende sammenhæng, såsom hvordan man registrerer sig som tilflytter, får sine kvalifikationer anerkendt, tilmelder børn til skolen, registrerer en bil, modtager pensioner osv. Virksomheder og borgere forventer endvidere og har ret til at få oplysninger, som er nøjagtige, fuldstændige og ajourførte. Svarene skal være rettidige og operationelle, hvis de virkelig skal være nyttige. Desuden er det særligt vigtigt for grænseoverskridende aktiviteter at have adgang til oplysninger på forskellige sprog. Det er kun første skridt på vejen at finde frem til tydelige og omfattende oplysninger om de gældende krav. Der skal også gennemføres administrative procedurer for at overholde dem. Digitaliseringen af centrale procedurer nedbringer overholdelsesomkostningerne og skaber bedre overholdelse af de gældende bestemmelser. Specifikke praktiske hindringer, som europæiske borgere og virksomheder har rapporteret om, skal afhjælpes for så vidt angår adgang til onlineprocedurer og -informationer fra en anden medlemsstat. Som vigtige eksempler kan nævnes mangel på oplysninger og formularer på flere sprog, anvendelse af felter i formularer, som kun accepterer nationale data, accept udelukkende af nationale identifikationsmidler og accept af betaling af gebyrer eller tilbagebetalinger udelukkende gennem nationale betalingssystemer. En anden en vigtig hindring, som der ofte bliver rapporteret om, vedrører grænseoverskridende overførsel af dokumentation som led i en procedure. Medlemsstaterne kræver ofte bekræftede (oversatte) og attesterede dokumenter eller data, navnlig fra udenlandske ansøgere. Nogle medlemsstater har allerede gennemført deres egne nationale engangsløsninger, hvor der udveksles data internt mellem nationale baseregistre, men digitaliseringsprocessen er endnu ikke afsluttet. Disse udvekslinger er desuden ikke mulige på tværs af grænserne på nuværende tidspunkt.

Endelig har 92 % af forbrugerne og virksomhederne ikke kendskab til onlinetjenester på europæisk plan, som de kan henvende sig til i tilfælde af problemer. Disse tjenester anvendes for øjeblikket yderst sjældent. Tjenesterne er fragmenterede, af svingende kvalitet og mangler ofte mekanismer til feedback fra brugerne. EU har allerede tidligere taget en række skridt for at løse alle disse spørgsmål, selv om det hovedsagelig er sket fra et sektorbestemt perspektiv, såsom oprettelsen af kontaktpunkter på området for tjenesteydelser (kvikskranker), på området for varer (produktkontaktpunkter og produktkontaktpunkter for byggeriet), for anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (støttecentre vedrørende erhvervsmæssige kvalifikationer), forbrugerhensyn (forbrugercentre) osv. Disse tjenester er normalt ikke indbyrdes forbundne, og deres snævre fokus betyder, at brugerne for det meste ikke er bevidste om dem og måske ikke finder dem, hvis de har behov for dem. Det nuværende udbud af onlineinformation, bistandstjenester og onlineprocedurer for borgere og virksomheder mangler et klart fokus på brugernes behov. Behovet for at behandle de ovennævnte spørgsmål på en systematisk og effektiv måde er ofte blevet påpeget og møder stor opbakning fra borgere, virksomheder og medlemsstaterne: ·Rapporten fra gruppen på højt plan vedrørende erhvervstjenester fra 2014, Europa-Parlamentets beslutninger og forskellige meddelelser fra Kommissionen har efterlyst en mere omfattende og brugervenlig pakke med information og bistand med henblik på at hjælpe virksomhederne med at finde rundt i det indre marked. De har foreslået forbedrede versioner af eksisterende platforme og kontaktpunkter eller mere radikale sammenlægninger af alle disse til et enkelt kontaktpunkt. ·I konklusionerne fra Rådet (konkurrenceevne) i marts 2015 om politikken for det indre marked blev der opfordret til et politisk tilsagn om "at styrke og strømline værktøjerne vedrørende det indre marked (...) for bedre at opfylde virksomhedernes og borgernes behov i deres grænseoverskridende aktiviteter". Denne opfordring blev gentaget på samlingen i Rådet (konkurrenceevne) i februar 2016, som i øvrigt så med tilfredshed på "konceptet med en fælles digital portal, som navnlig vil imødekomme nyetablerede virksomheders behov". ·Kommissionens strategi for et digitalt indre marked og strategien for det indre marked fra 2015 bebudede planerne om at behandle de ovennævnte spørgsmål ved hjælp af en fælles digital portal, som også har en fremtrædende plads i handlingsplanen for e-forvaltning, hvori der fastlægges tiltag, der skal fremme den digitale omstilling af offentlige tjenester. ·I januar 2016 opfordrede Europa-Parlamentet til udvikling af en fælles digital portal med én enkelt digital proces fra begyndelsen til enden for oprettelse og drift af virksomheder i hele EU lige fra onlineoprettelse af virksomheden, registrering af domænenavne, udveksling af overensstemmelsesoplysninger, anerkendelse af e-fakturaer, indgivelse af selvangivelse, forenklet onlinemomsordning, onlineoplysninger om produktoverensstemmelse, udstationering af arbejdstagere, forbrugerrettigheder, adgang til forbruger- og erhvervsnetværk, indberetningsprocedurer og tvistbilæggelsesmekanismer. ·Refitplatformen (der består af repræsentanter for erhvervslivet, arbejdsmarkedets parter, civilsamfundet og medlemsstaterne) afgav i juni 2016 en udtalelse, hvori den anbefalede at oprette et enkelt kontaktpunkt med tydelige oplysninger og koordinerede tjenester for virksomheder i hver medlemsstat for at bistå virksomheder, der opererer på det indre marked, og fastsætte fælles minimumskrav til kvaliteten af indhold, funktion og graden af sammenkobling af hver portal med den fælles digitale portal. ·Endelig anser rapporten om unionsborgerskab 2017, som blev offentliggjort i januar 2017, den fælles digitale portal for en prioritet for unionsborgerskab. Dette initiativ imødegår disse opfordringer til tiltag med et højt ambitionsniveau. Det har til formål betydeligt at forbedre tilgængelighed, kvalitet og adgang online for oplysninger, bistandstjenester og procedurer, der er relevante for borgere og virksomheder i EU, ikke mindst, når de ønsker at operere og bevæge sig inden for det indre marked. Det er baseret på et tæt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne med henblik på en effektiv og gradvis gennemførelse af de forskellige krav i projektet. Kommissionen og medlemsstaterne vil have ansvaret for at tilvejebringe oplysninger om regler, rettigheder og forpligtelser på de centrale områder, der udpeges i denne forordning. Medlemsstaterne vil desuden være forpligtet til at tilbyde en række vigtige procedurer fuldt ud online og gøre dem fuldt tilgængelige for brugere på tværs af EU's grænser i henhold til en aftalt tidsplan. Dette vil i høj grad mindske den administrative byrde og fjerne de uforholdsmæssigt store hindringer, som EU's borgere og virksomheder fra en anden medlemsstat står over for, når de skal overholde de gældende regler i andre medlemsstater. Til gengæld vil de offentlige myndigheder nyde gavn af, at overholdelsen forenkles, idet der opnås større effektivitet. En omfattende overgang til onlineprocedurer vil bidrage til moderniseringen af den offentlige administration og skabe store besparelser som rapporteret af flere medlemsstater, der har gennemført nationale digitaliseringsprojekter. Dette krav berører på ingen måde de gældende materielle regler og krav, men øger deres gennemsigtighed og gør det lettere at overholde medlemsstaternes og EU's regler og procedurer. Oplysninger, bistandstjenester og onlineprocedurer vil blive underlagt tydelige og operationelle kvalitetskriterier. Der vil navnlig blive stillet oplysninger på mindst ét af Unionens officielle sprog ud over det eller i givet fald de nationale sprog til rådighed for borgere og virksomheder. Særlige mekanismer vil blive iværksat for at sikre, at udformningen af den fælles digitale portal er brugercentreret, og at der indsamles brugerfeedback. En effektiv gennemførelse af den fælles digitale portal vil blive sikret ved oprettelse af en koordinationsgruppe, som vil være et forum for samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Ved betydeligt at forbedre brugeroplevelsen vil initiativet i høj grad øge borgernes og virksomhedernes tillid til det indre marked. Digitalisering af procedurer og levering af nøjagtige og pålidelige oplysninger samt lettere adgang til bistandstjenester vil lette de grænseoverskridende udvekslinger, skabe effektivitet og mindske bureaukratiet og dermed bidrage til at skabe nye jobmuligheder og vækst. Sammenhæng med de gældende regler på samme område a)Adgang til onlineinformation Servicedirektivet har allerede skabt en ret til at få adgang til oplysninger for både udbydere og modtagere af tjenesteydelser. Oplysninger om f.eks. kravene til udbydere af tjenesteydelser i hver medlemsstat skal gøres tilgængelige online via kvikskrankerne. I chartret for elektroniske kvikskranker i henhold til servicedirektivet, som blev godkendt af Rådet i 2013, blev medlemsstaterne tilskyndet til at anlægge en brugercentreret tilgang til levering af oplysninger via kvikskranker, således at alle områder af betydning for virksomheder, herunder moms, selskabsskat, social sikring og arbejdsretlige krav, opfyldes. Dit Europa, e-justiceportalen, momsinformationsportalen og Det Europæiske Arbejdsformidlingsnet (Eures) giver allerede omfattende oplysninger om borgeres, virksomheders, arbejdstageres og forbrugeres rettigheder og forpligtelser på det indre marked og på det retlige område. Dette forslag bygger på disse eksisterende tjenester: Medlemsstaterne vil skulle stille pålidelige, tydelige og forståelige oplysninger til rådighed online om de regler og krav, der findes i deres retsområde, til borgere og virksomheder, der ønsker at gøre brug af deres rettigheder i det indre marked. Dette berører på ingen måde de materielle bestemmelser på de politikområder, hvor oplysningerne skal stilles til rådighed, men forpligter kun medlemsstaterne til at skabe fuld gennemsigtighed om de gældende regler.

b)Adgang til bistands- og problemløsningstjenester Forskellige kontaktpunkter og problemløsningsmekanismer er blevet oprettet på grundlag af EU-retsakter for at hjælpe borgere og virksomheder med at udøve deres rettigheder på det indre marked. Dette initiativ vil afhjælpe den nuværende fragmentering og manglende bevidsthed ved at gøre flere bistands- og problemløsningstjenester lettere at finde og mere tilgængelige og ved at sikre, at alle tjenester, der er tilgængelige via portalen, overholder visse minimumskvalitetsstandarder. c)Adgang til onlineprocedurer I henhold til servicedirektivet skal medlemsstaterne påse, at samtlige procedurer og formaliteter i forbindelse med adgangen til at optage og udøve servicevirksomhed kan afvikles online via den berørte kvikskranke eller de kompetente myndigheder (artikel 8). Direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (artikel 57a) fastsætter den samme forpligtelse med hensyn til afvikling af krav, procedurer og formaliteter i forbindelse med spørgsmål, der er omfattet af nævnte direktiv. Dette forslag styrker den dimension af onlineprocedurer, som det indre marked udgør, og som allerede er oprettet af medlemsstaterne på grundlag af disse direktiver eller anden relevant national ret eller EU-ret, ved at kræve, at medlemsstaterne også skal gøre det muligt at få fuld adgang til sådanne procedurer for borgere og virksomheder fra andre medlemsstater, og ved at fastsætte de vigtigste betingelser for at sikre en sådan grænseoverskridende adgang. Dette initiativ kræver desuden, at medlemsstaterne skal sikre, at vigtige procedurer af almen interesse for borgere og virksomheder, der er identificeret i denne forordning, er fuldt ud tilgængelige online, også for grænseoverskridende brugere. Det sikrer også, at dokumentation kan udveksles elektronisk mellem de berørte myndigheder i de forskellige medlemsstater, hvis brugerne anmoder herom. Blandt disse procedurer er registrering af økonomisk virksomhed særlig relevant for virksomheder. Det bør imidlertid ikke omfatte de procedurer, der fører til stiftelse af virksomheder eller selskaber som juridiske enheder. Som bebudet i strategien for det indre marked og handlingsplanen for e-forvaltning har Kommissionen i sit arbejdsprogram for 2017 medtaget et initiativ til på en sammenhængende måde at lette digitale løsninger i hele et selskabs livscyklus, herunder procedurer for onlineregistrering af økonomisk virksomhed. Kommissionen er i færd med at gennemføre sit forberedende arbejde vedrørende dette selskabsretsinitiativ, og det forventes, at de pågældende onlineprocedurer vil blive knyttet til portalen, når de er blevet indført på grundlag af selskabsretsinitiativet. Denne forordning vil for visse vigtige procedurer kræve fuld digitalisering af "front office" (grænsefladen mellem borgere eller virksomheder på den ene side og de nationale myndigheder på den anden side, som helt enkelt kan være en onlineformular, der skal udfyldes). Dette vil hverken berøre funktionen af "back office" (de yderligere trin i den relevante procedure inden for og mellem nationale forvaltninger) eller indholdet af enhver procedure, der er indført på nationalt plan, dvs. de forskellige trin eller de relevante nationale, regionale eller subnationale myndigheders kompetencer. De nødvendige tilpasninger, der skal foretages som følge af dette initiativ, vil kun vedrøre processen med digitalisering af procedurerne og fjernelse af hindringer for adgang til dem for grænseoverskridende brugere. Adgangen til onlineprocedurer og digitaliseringen af procedurerne vil blive støttet af eIDAS-forordningen, som pålægger medlemsstaterne senest i september 2018 at anerkende e-ID'er, som er anmeldt af andre medlemsstater. Dette vil fjerne en af de nuværende hindringer for brugeres adgang til e-procedurer i andre medlemsstater. •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Dette initiativ bidrager til det digitale indre markeds strategiske mål om at modernisere den offentlige forvaltning, opnå grænseoverskridende interoperabilitet og lette samspillet med borgerne, hvilket også afspejles i handlingsplanen for e-forvaltning. Det er i overensstemmelse med Kommissionens digitale omstillingsmål om at skabe en strømlinet tilstedeværelse på internettet og undgå yderligere opsplitning som følge af nye portaler og kontaktpunkter. Det er i overensstemmelse med henstillingerne i den europæiske interoperabilitetsramme. Forslaget bidrager til gennemførelsen af opstarts- og opskaleringsinitiativet, der fremmer virksomheders vækst ved at forbedre erhvervsklimaet og mindske bureaukratiet. SMV'er, og navnlig de virksomheder, der handler på tværs af grænserne, vil nyde godt af lavere omkostninger til informationssøgning – forholdsvis mere end store virksomheder. De vil også drage fordel af mere ensartet kvalitet af tilgængelige onlineoplysninger, -bistand og -procedurer. De virksomheder, der handler på tværs af grænserne, vil kunne drage nytte af onlineadgang til procedurer, der er vigtige for dem. Desuden vil SMV'er have nemmere ved at finde frem til procedurer vedrørende det indre marked og dermed komme ind på nye markeder i EU. Takket være lettere adgang til bistands- og problemløsningstjenester og et særligt brugerfeedbackredskab vil de nemt og intuitivt kunne påpege problemer med regler og offentlige myndigheder på alle EU-sprog. Følgende igangværende eller planlagte initiativer på EU-plan er af betydning for den fælles digitale portal, eftersom de vil bidrage til at opnå enten informationsdækning eller digitalisering af procedurerne: ·Den europæiske interoperabilitetsramme (EIF): Ved at støtte øget interoperabilitet mellem offentlige forvaltninger i Europa øges graden af sammenkobling af offentlige tjenester. ·Grundlæggende glossar for offentlige tjenester (CPSV), en fælles datamodel, der beskriver centrale erhvervsarrangementer og offentlige tjenester. Den måde, medlemsstaterne bruger værktøjet på, når de udformer eller ajourfører deres websteder, kan lette oversættelsen af indholdet samt udviklingen af et søgeredskab til den fælles digitale portal og derved gøre det lettere at finde oplysninger, procedurer og bistandstjenester. ·Systemet til sammenkobling af selskabsregistre (BRIS) – vil sikre adgang på EU-plan til oplysninger om selskaber, der er registreret i medlemsstaterne, og sikre udveksling af oplysninger mellem forskellige registre (operationelt senest i juni 2017). ·Elektronisk sammenkobling af EU-insolvensregistre – vil (fra 2019) sørge for en mere effektiv administration af grænseoverskridende insolvensbehandling. ·Europæisk e-tjenesteydelseskort – Kommissionens forslag vedtaget i januar 2017. Det indeholder en forenklet elektronisk procedure for udbydere af visse erhvervstjenester samt bygge- og anlægstjenester, som agter at udbyde deres tjenester i en anden medlemsstat. De centrale elementer i denne procedure er kommunikationen mellem hjemlandets og værtslandets myndigheder. ·Det fælles europæiske udbudsdokument (ESPD) er en egenerklæring om opfyldelse af kravene vedrørende procedurer for offentlige indkøb. Den elektroniske udgave har potentiale til at blive et centralt element i gennemførelsen af engangsprincippet i offentlige indkøb. ·Det planlagte selskabsretsinitiativ til fremme af digitale løsninger i hele et selskabs livscyklus som omhandlet i Kommissionens arbejdsprogram for 2017.

·Den planlagte udvidelse af mini-one-stop-shoppen for moms. ·Foranstaltninger vedrørende engangsprincippet som en del af handlingsplanen for e-forvaltning vil lette udvekslingen af oplysninger og data mellem medlemsstaternes myndigheder. Et første skridt i denne retning bliver et storstilet pilotprojekt om forretningsplaner og en vurdering af dets muligheder for borgerne. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Artikel 21, stk. 2, artikel 48 og artikel 114, stk. 1, i TEUF er relevante for dette forslag om indbyrdes tilnærmelse af lovgivning. I henhold til artikel 26, stk. 2, indebærer det indre marked et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med bestemmelserne i traktaterne. Artikel 21, stk. 2, i TEUF indfører et retsgrundlag til vedtagelsen af bestemmelser, der skal gøre det lettere for unionsborgerne at udøve de rettigheder, der er nævnt i artikel 21, stk. 1. Artikel 48 indeholder et retsgrundlag for vedtagelsen af de foranstaltninger vedrørende social tryghed, der er nødvendige for at gennemføre arbejdskraftens frie bevægelighed. Artikel 114 indeholder et retsgrundlag, medmindre andet er bestemt i traktaterne, for vedtagelsen af foranstaltninger med henblik på virkeliggørelsen af målene i artikel 26 i TEUF. Dette forslag sigter mod at tilbyde borgere og virksomheder let adgang til de oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, som de har brug for til at udøve deres rettigheder på det indre marked. Med henblik herpå etablerer forslaget en fælles digital portal, hvor Kommissionen og de kompetente myndigheder spiller en vigtig rolle for at nå ovennævnte mål. Initiativet tager alene sigte på at fjerne forskelsbehandling og begrænse yderligere administrative byrder for de borgere og virksomheder, der er aktive eller ønsker at være aktive i andre medlemsstater i fuld overensstemmelse med nationale regler og procedurer, samt at fjerne forskelsbehandling i fuld overensstemmelse med nationale regler og procedurer. Det påvirker ikke indholdet af eller kompetencen i forbindelse med sådanne regler eller procedurer. Da initiativet har et tredobbelt formål, og bestanddelene vedrørende borgernes frie bevægelighed, social sikring og målsætningen om at gennemføre det indre marked og sikre, at det fungerer med henblik på tilvejebringelse af oplysninger, procedurer samt bistands- og problemløsningstjenester, ikke kan betragtes som uvæsentlige, bør initiativet baseres på artikel 21, stk. 2, artikel 48 og artikel 114, stk. 1, i TEUF. •Nærhedsprincippet Hovedformålet med dette forslag er at få det indre marked til at fungere bedre for alle borgere og virksomheder i EU. Det indre marked er ikke et område med fuldt harmoniserede regler. Ud over er de grundlæggende principper og de områder, hvor der er fastlagt fuldt harmoniserede regler, skal borgerne og virksomhederne stadig overholde de nationale regler, når de rejser, arbejder, bor eller gør forretninger på tværs af grænserne. Det er derfor afgørende for et velfungerende indre marked, at borgere og virksomheder let kan finde ud af, hvilke regler der gør sig gældende i andre medlemsstater end deres egen. Det er lige så vigtigt, at procedurerne for overholdelse af disse regler ikke medfører en væsentlig ekstra administrativ byrde for udenlandske brugere sammenlignet med landets egne brugere. Disse mål kan ikke opnås uden en indsats på EU-plan. Der mangler sammenhæng i det nuværende system for informations- og bistandstjenester, eftersom de instrumenter, der er indført ved tiltag på EU-plan, ikke er forbundet til hinanden i tilstrækkelig grad og ikke er brugervenlige nok. Der mangler en fælles tilgang, der kan sikre kvalitet gennem minimumskvalitetsstandarder. Mens de retlige rammer fremmer synergier, er disse ikke blevet tilstrækkeligt udnyttet af medlemsstaterne (fordi der ikke er nogen bindende forpligtelser). Da det indre marked har en tværnationale karakter, og det er nødvendigt at håndtere den aktuelle situation i en grænseoverskridende sammenhæng, vil EU's indsats være mest effektiv, når det gælder om at nedbringe de omkostninger, som EU's borgere og virksomheder pådrager sig, når de er involveret i grænseoverskridende aktiviteter. •Proportionalitetsprincippet Dette forslag sikrer en nøje afvejning mellem på den ene side behovet for at lade det være medlemsstaternes opgave og ansvar at sørge for indsendelse af nationale oplysninger, nationale procedurer samt bistands- og problemløsningstjenester og på den anden side nødvendigheden af at gøre noget ved de hindringer, der har været i tidens løb for de borgere og virksomheder, der har forsøgt at udøve deres rettigheder på det indre marked. Foranstaltningerne i denne forordning rækker ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at løse de identificerede problemer og nå de fastsatte mål. De indledende investeringsomkostninger i forbindelse med udvidelsen af informationsdækningen, oversættelser eller oprettelsen af onlineprocedurer kan mindskes med hjælp fra EU-midler. Endvidere vil disse indledende omkostninger blive udlignet af de besparelser, som både virksomhederne og de nationale myndigheder vil nyde godt af på længere sigt. Denne forordning medfører ingen yderligere forpligtelser for borgere og virksomheder, da anvendelsen af den fælles digitale portal er helt frivillig. •Valg af retsakt Denne forordning er baseret på artikel 21, stk. 2, med henblik på bestemmelserne vedrørende borgernes frie bevægelighed, artikel 48 for så vidt angår bestemmelserne om digitalisering af bestemte procedurer, som vedrører social sikring, og artikel 114, stk. 1, i TEUF for så vidt angår alle andre bestemmelser, der tager sigte på at forbedre det indre markeds funktion ved at give bedre grænseoverskridende adgang til oplysninger, bistand, problemløsningstjenester og e-procedurer. På grundlag af disse bestemmelser i traktaten tilnærmes forslaget også medlemsstaternes lovgivning med hensyn til kvaliteten af disse tjenester, der tilbydes til borgere og virksomheder, der arbejder på tværs af grænserne. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSENTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evaluering/kvalitetskontrol af gældende lovgivning I den efterfølgende evaluering af den eksisterende (lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige) ramme, som er relevant for den fælles digitale portal, peges der på en række problemer, der vedrører de individuelle tjenester, samt disses manglende effektivitet, produktivitet og sammenhæng som en pakke af tjenester til borgere og virksomheder på det indre marked.

Effektiviteten af eksisterende tjenester undermineres af deres manglende synlighed og søgemuligheder, en generel mangel på kvalitet og den deraf følgende underudnyttelse heraf. De fleste forbrugere og virksomheder er ikke klar over, at der findes onlinebistandstjenester på europæisk plan. Grænseoverskridende tilgængelighed er fortsat begrænset, idet de nationale oplysninger ofte er ufuldstændige eller kun tilgængelige på det nationale sprog, og de procedurer, som er online for nationale brugere, kan ofte ikke gennemføres online af udenlandske brugere. Desuden er kvalitetsniveauet og brugerfokuseringen temmelig forskellig fra den ene tjeneste til den anden. For tjenester, der er oprettet ved bindende EU-ret, har det vist sig, at kvalitetskriterierne er for generelle (kvikskranker) eller næsten ikke findes (produktkontaktpunkter). Supplerende frivillige kvalitetskriterier (chartret for kvikskranker) har haft begrænset succes. For tjenester, der er oprettet ved ikkebindende EU-lovgivning, og som forvaltes af Kommissionen (Solvit, Dit Europa), er der aftalt kvalitetskriterier, men fordi de er frivillige, er der nogle medlemsstater, der fuldt ud lever op til dem, mens andre ikke gør. Som følge heraf er adgangen til disse tjenester for udenlandske brugere stadig begrænset og uensartet. EU-bistandstjenester anses for omkostningseffektive, når der tages hensyn til, hvilke besparelser og andre fordele disse tjenester medfører for virksomheder og borgere i forhold til langt mere omkostningskrævende private alternative tjenester. Men nationale bistandstjenester (kvikskranker, produktkontaktpunkter og PCPC'er) er urentable for virksomhederne, fordi de ikke er tilstrækkeligt effektive. Desuden udgør den lave kvalitet af deres websteder en forspildt mulighed for at begrænse antallet af anmodninger gennem bedre onlineforhåndsoplysninger og således blive endnu mere omkostningseffektive. Det ville gøre dem mere effektive og nemmere at fine online, hvis de individuelle tjenester fremmede deres tjenester under et fælles varemærke. Dette kan bedre opnås på EU-plan. Alle de instrumenter, der blev evalueret i denne forbindelse, blev oprettet ved en indsats på EU-plan, men de fungerer ikke som en helhed. Mens de retlige rammer fremmer synergier, er disse ikke blevet tilstrækkeligt udnyttet af medlemsstaterne, navnlig på grund af manglende bindende forpligtelser og en manglende overordnet styringsstruktur, der skal foretage en evaluering og sikre sammenhæng mellem alle instrumenterne. De underliggende årsager til de utilstrækkelige resultater af de eksisterende tjenester er: silobaserede administrationscentrerede tilgange, der fører til opsplitning; administrationerne på EU-plan og nationalt plan har udformet de offentlige tjenester til at passe til deres egne behov snarere end deres brugeres behov; tekniske løsninger udformet for mange år siden afspejler ikke længere den tekniske udvikling og bedste praksis i dag, og de nationale myndigheder har forsømt udenlandske brugere. •Høringer af interessenter Den overordnede høringsproces om den fælles digitale portal blev indledt i november 2015 og afsluttet i december 2016. Den omfattede en særlig workshop for interessenterne, en offentlig onlinehøring og adskillige bilaterale drøftelser med interessenter og medlemsstaterne. a)Workshop om den fælles digitale portal, marts 2016 Blandt deltagerne var repræsentanter for kvikskrankerne, handelskamre og nationale myndigheder. Ifølge deltagerne er der mange problemer i forbindelse med adgang til information, tilgængelighed af onlineprocedurer og adgang til bistandstjenester. Sådanne problemer synes at skyldes mangler i lovgivningen, manglende oplysninger eller bistand samt en utilfredsstillende gennemførelse fra de nationale og lokale myndigheders side. Under drøftelserne om onlineprocedurer påpegede deltagerne, at det er meget svært at anvende onlineprocedurer på tværs af grænserne. Selv om nogle medlemsstater har gjort imponerende fremskridt med hensyn til e-forvaltning for deres egne statsborgere, er anerkendelsen af udenlandske e-signaturer og e-ID'er stadig meget begrænset, hvilket gør adgang til onlineprocedurer for udenlandske brugere umulig. b)Offentlig onlinehøring I den offentlige onlinehøring blev der modtaget 367 besvarelser, hvoraf 45 % var fra virksomheder, 45 % fra borgere og 10 % fra offentlige myndigheder. Den fremhævede bred enighed blandt virksomheder og borgere om betydningen af, at de vigtigste søjler omfattes af dette initiativ, navnlig: behovet for onlineoplysninger om regler og procedurer i andre EU-lande: 93 % af virksomhederne og 92 % af borgerne finder det meget vigtigt eller vigtigt adgang til onlineprocedurer: 94 % af virksomhederne og 92 % af borgerne finder det meget vigtigt eller vigtigt adgang til tjenester, der yder bistand efter anmodning: 88 % af virksomhederne og 87 % af borgerne finder det meget vigtigt eller vigtigt. c)Dialog med interessenter og medlemsstater Interessenternes synspunkter blev indsamlet under en række møder og arrangementer, herunder høringen om "Unionsborgerskab i praksis" i marts 2016, den årlige SMV-forsamling i Luxembourg i november 2015, drøftelser med SMV-repræsentanter i juni og oktober 2016 samt drøftelser med en række organisationer, som repræsenterer virksomheder og forbrugere på bilateralt grundlag i hele 2016, såsom Eurochambres, Eurocommerce, BusinessEurope, nationale handelskamre, CEA-PME, Startup City Alliance Europe osv.

Forskellige erhvervsorganisationer har bekræftet, at det vil være meget nyttigt for virksomhederne, hvis alle onlineinformationsredskaber samles under én paraply. Desuden er der nogle, der tilskynder til udvikling af en fælles struktur for oplysninger på tværs af medlemsstaterne. Interesserede virksomheder gør opmærksom på, at oplysningerne skal være tilstrækkelige til lovligt at kunne deltage i grænseoverskridende aktiviteter, herunder ikke kun detaljerede tekniske oplysninger, men bl.a. også reguleringsmæssige krav vedrørende prøvning og rapportering. For procedurernes vedkommende anfører de fleste interessenter, at alle procedurer bør være fuldt tilgængelige online for at undgå spild af ressourcer i form af tid og penge. Medlemsstaterne er blevet hørt via ekspertgruppen om servicedirektivet (herunder dens undergruppe EUGO Network), udvalget om gensidig anerkendelse og via bilaterale møder med nationale myndigheder. 17 medlemsstater har offentliggjort et holdningsdokument, der opfordrer til et net af fælles digitale portaler (fuldt fungerende e-forvaltningsportaler) for at hjælpe med opstart af virksomhed, opskalering og handel på tværs af grænserne ved at tilvejebringe alle de oplysninger, der er nødvendige for at drive virksomhed i en medlemsstat. De støtter også tanken om, at virksomhederne kun skal gennemgå én digital proces for at oprette og drive virksomhed hvor som helst i EU. Et flertal af medlemsstaterne understreger betydningen af kvaliteten og brugervenlige websteder, der skal indgå i den fælles digitale portal, og støtter forslaget om at anvende et kvalitetsmærke. De støtter også tanken om, at oplysninger skal være tilgængelige for brugerne på mindst et andet almindeligt anvendt EU-sprog. Medlemsstaterne bemærkede, at indførelsen af procedurer online kræver betydelige investeringer, som ofte forsinker vedtagelsen heraf. De fleste medlemsstater ønsker at have en klar fordeling af ansvarsområder mellem det nationale plan og EU-planet, og de foretrækker, at ejerskab og styring af indhold bliver et nationalt ansvar. De fleste medlemsstater ønsker, at Kommissionen skal spille en stærk koordinerende rolle med henblik på fastlæggelsen af målsætninger med hensyn til opdateringer, indhold, nytte osv. •Indhentning og brug af ekspertbistand En bred vifte af studier og undersøgelser, der blev udført af EU-institutionerne eller interessenter fra 2008-2017, omfattende høringer med eksperter, medlemsstaterne og andre interessenter, bl.a. en særlig workshop, gav et solidt ekspertisegrundlag. •Konsekvensanalyse Der er foretaget en konsekvensanalyse som forberedelse til dette initiativ. Den genfremlagte rapport tager hensyn til henstillingerne fra Udvalget for Forskriftskontrol i dets første negative udtalelse af 20. januar 2017 samt til de øvrige punkter, der blev taget op af udvalget i dets endelige positive udtalelse af 7. marts 2017. Der blev i konsekvensanalysen set på tre løsningsmodeller: ·Løsningsmodel 1: virksomheders og borgeres nationalt centraliserede portaler, hvori der fastsættes en central informationsstruktur via fælles portaler på nationalt plan og EU-plan, men hvor der vælges en blød lovgivningstilgang med hensyn til udbredelsen af onlineprocedurer. Der er ikke fastsat nogen EU-løsning for at acceptere dokumenter og data fra andre medlemsstater. De enkelte medlemsstater vil skulle samle de tre vigtigste erhvervskontaktpunkter (for tjenester og varer). ·Løsningsmodel 2: EU-koordineret tilgang, hvor medlemsstaterne frit kan vælge, hvor de leverer de krævede oplysninger online. De vil kun skulle levere links til de relevante websteder til en central linkfortegnelse i Kommissionen, hvorfra en fælles søgefunktion vil hente dem og videregive dem til brugeren som svar på en søgning. Som led i denne proces vil der blive udviklet en "vejviser til bistandstjenester" til at lede brugerne frem til den rette bistandstjeneste. Søgefunktionen vil være begrænset til portalrelevant indhold og vil kunne integreres i EU's og medlemsstaternes portaler og websteder. Ved denne løsningsmodel vil medlemsstaterne være forpligtet til at etablere visse vigtige procedurer for virksomhederne og borgerne fuldt ud online i henhold til en aftalt tidsplan. ·Løsningsmodel 3: EU-dækkende fuldt centraliseret tilgang: forelægge alle EU-oplysninger og nationale oplysninger via en central database på EU-plan. Denne løsningsmodel vil betyde, at de samme tyve centrale procedurer, der nævnes under løsningsmodel 2, vil blive indført online, men den vil etablere et særligt IT-redskab, så samarbejdet mellem hjemlandets og værtslandets myndigheders "back office" kan tilpasses de udenlandske brugeres behov (især med hensyn til fremlæggelse af dokumentation). Det vil være nemt at søge efter oplysninger og procedurer i den centrale database. En fælles vejviser til bistand (den samme som ved løsningsmodel 2) vil gøre det nemmere at finde bistandstjenester. Løsningsmodel 1 blev anset for at være en effektiv løsning, men ikke særlig virkningsfuld på grund af den betydelige ulempe ved at lade udbredelsen af onlineprocedurer være frivillig for medlemsstaterne og ved, at der mangler en fælles løsning på problemet med grænseoverskridende brug af dokumentation til procedurer. Dertil kommer, at manglen på søgemuligheder ikke vil blive imødegået i tilstrækkelig grad, eftersom søgefunktionen på de nationale erhvervsportaler i princippet ikke vil tage højde for søgning på alle EU-sprog. Endelig vil manglen på et fælles overvågningsredskab for kvalitet gøre håndhævelsen af kvalitetskriterierne mere besværlig. Af disse grunde blev det konkluderet, at denne løsningsmodel sandsynligvis ikke i tilstrækkelig grad vil tage højde for brugernes behov. Løsningsmodel 3 havde langt den bedste score for at opfylde brugernes behov. Dens fuldt centraliserede tilgang vil sikre en harmoniseret måde, hvorpå oplysninger kan præsenteres på, og som sikrer, at brugerne let kan finde de oplysninger, de leder efter. Harmoniserede EU-dækkende procedurer vil være fuldt tilgængelige for brugere i andre lande gennem design. Den største ulempe ved denne løsningsmodel er imidlertid, at den er svær at gennemføre på grund af ringe støtte fra medlemsstaterne til en sådan centraliseret fremgangsmåde. Desuden blev denne løsningsmodels overordnede effektivitet ikke anset for særlig høj, da den kombinerer meget høje omkostninger med en betydelig overlapning. Løsningsmodel 2 blev valgt, fordi den giver tilstrækkelige garantier for håndhævelse takket være anvendelsen af et fælles brugerfeedbackredskab til overvågning af dækning og kvalitet. Den valgte løsningsmodel anses for at have størst chance for at nå målene effektivt og på en forholdsmæssig måde og samtidig maksimere fordelene for interessenterne. Kommissionen og medlemsstaterne vil skulle arbejde meget tæt sammen med henblik på en effektiv, gradvis gennemførelse af alle de forskellige krav i denne løsningsmodel. •Målrettet regulering og forenkling Forordningen vil lette adgangen for virksomheder, herunder SMV'er, til det indre marked ved i væsentlig grad at mindske transaktionsomkostningerne for levering af tjenesteydelser eller salg af varer i andre medlemsstater. Bedre adgang til det indre marked vil medføre større stordriftsfordele og omfang og dermed øget konkurrenceevne og omkostningseffektivitet for virksomhederne. Forslaget svarer også til en nylig anmodning fra Refitplatformen om at oprette et enkelt kontaktpunkt med tydelige oplysninger og koordinerede tjenester for virksomheder i hver medlemsstat og fastsætte fælles minimumskrav til kvaliteten af indhold, funktion og graden af sammenkobling af hver portal med den fælles digitale portal. •Grundlæggende rettigheder Dette forslag er i overensstemmelse med og fremmer de rettigheder, der er fastsat i chartret om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område (artikel 45), at studere (artikel 14), at søge beskæftigelse, arbejde, etablere sig og levere tjenesteydelser i alle medlemsstaterne (artikel 15). Forordningen afhjælper også forskelsbehandling, selv indirekte forskelsbehandling, af statsborgere fra andre medlemsstater i forhold til en medlemsstats egne statsborgere, eftersom der træffes foranstaltninger, så de oplysninger, der er tilgængelige via portalen, kan være tilgængelige på et andet sprog end det nationale sprog, og onlineprocedurerne skal være tilgængelige for brugere fra andre medlemsstater (artikel 21, stk. 2, og artikel 18 i TEUF). 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Omkostningerne i forbindelse med gennemførelsen af forordningen vil blive 109 mio. EUR i indledende investeringsomkostninger og ca. 8 mio. EUR i årlige driftsudgifter for alle medlemsstater og Kommissionen tilsammen. De oprindelige investeringsomkostninger vil på et år blive delvis opvejet af grænseoverskridende virksomheders besparelser på ekstra oversættelses- og attesteringsgebyrer og konsulentomkostninger på anslået 86 mio. EUR. For de lande, der har færrest procedurer online, vil digitaliserinen af de resterende procedurer koste 6,6 mio. EUR. For at sætte denne udgift i perspektiv er det ca. 2-4 % af ESI-midlerne for 2014-2020, som de har afsat til e-forvaltning.

5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Medlemsstaterne vil få forelagt en plan for gennemførelsen med en detaljeret angivelse af de tiltag, der skal gennemføres for at sikre den rettidige iværksættelse af den fælles digitale portal. Det fastslås i forordningen, at en evalueringsrapport om den fælles digitale portals funktion og om identificerede hindringer for det indre marked vil blive forelagt Europa-Parlamentet og Rådet to år efter vedtagelsen af forordningen og derefter hvert andet år. Efter planen skal der også foretages en evaluering fem år efter forordningens ikrafttræden. Koordinationsgruppen for den fælles digitale portal, et centralt koordineringsorgan i den fælles digitale portals styringsstruktur, vil bistå Kommissionen med at overvåge resultaterne af portalen og anvendelsen af forordningen. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget I artikel 1 fastlægges den foreslåede forordnings genstand. I artikel 2 oprettes den fælles digitale portal, og dens anvendelsesområde defineres. Det præciseres, at portalen indeholder oplysninger om det indre marked og hertil knyttede rettigheder, forpligtelser og regler, der finder anvendelse på brugere af portalen på de områder, der er opført i bilag I til forordningen, at den giver brugerne oplysninger om og links til de procedurer, der er fastlagt på de områder, der er nævnt i bilag I, og endelig oplysninger om og adgang til bistands- og problemløsningstjenester, der kan hjælpe brugerne med at forstå disse oplysninger eller afslutte de relevante procedurer som dem, der er anført i bilag III og omhandlet i artikel 6 i denne forordning. Artikel 3 indeholder de for forordningen relevante definitioner. I artikel 4 fastsættes forpligtelser for medlemsstaterne og Kommissionen med hensyn til tilvejebringelse af oplysninger. I artikel 5 bekræftes princippet om ikkeforskelsbehandling i forbindelse med onlineprocedurer ved at forpligte medlemsstaterne til at gøre eksisterende onlineprocedurer tilgængelige for brugere fra andre medlemsstater. Det kræves endvidere, at medlemsstaterne sikrer, at 13 procedurer, der er opført i bilag II til forordningen, fuldt ud kan gennemføres online, og betydningen af "fuldt ud onlineprocedure" præciseres. I artikel 6 gives medlemsstaterne mulighed for at udvide udbuddet af bistands- og problemløsningstjenester ved i portalen at medtage tjenester, der udbydes af private eller halvprivate enheder, men kun på visse betingelser. Artikel 7-9 præciserer kvalitetskriterier for tilvejebringelse af oplysninger og forklaringer på de procedurer og bistandstjenester, som portalen vil linke til. I artikel 10 fastsættes generelle kvalitetskrav vedrørende onlineprocedurer. I artikel 11 præciseres de betingelser, som onlineprocedurerne skal opfylde for at gøres tilgængelige for udenlandske brugere, såsom tilgængeligheden af vejledninger på et andet sprog end det nationale sprog, undladelsen af at bruge nationale dataformater, anerkendelse af e-ID, e-signaturer og e-segl samt tilgængeligheden af dokumentation i elektronisk format. Denne artikel giver mulighed for at anvende informationssystemet for det indre marked (IMI) for at kontrollere ægtheden af dokumentation. Artikel 12 indeholder en mekanisme til elektronisk udveksling af dokumentation efter udtrykkelig anmodning fra brugeren. Den tillægger Kommissionen beføjelser til at fastsætte tekniske specifikationer for en sådan mekanisme. I artikel 13 specificeres kvalitetskrav vedrørende bistands- og problemløsningstjenesterne. I artikel 14 fastsættes en mekanisme til overvågning af kvaliteten af de oplysninger, procedurer og bistandstjenester, som portalen linker til. Heri fastlægges også de foranstaltninger, som Kommissionen kan træffe med henblik på at løse problemer i forbindelse med kvalitetsspørgsmål. I artikel 15-18 fastsættes de tekniske løsninger, der gør det muligt for portalen at opfylde sit formål, og der redegøres for Kommissionens og medlemsstaternes ansvarsområder. Artikel 19 og 20 vedrører navnet på portalen og etablerer rammen for koordineret promovering. I artikel 21-23 reguleres indsamlingen af statistiske data og brugerfeedback, og Kommissionen pålægges at oprette et brugervenligt redskab, der gør det muligt for brugerne af portalen at gøre opmærksom på hindringer i forbindelse med udøvelsen af deres rettigheder på det indre marked. I artikel 24 stilles der krav til medlemsstaterne om at udpege nationale koordinatorer, og de pålægges specifikke forpligtelser i forbindelse med portalen.

I artikel 25 nedsættes portalkoordinationsgruppen. I artikel 26 præciseres portalkoordinationsgruppens opgaver. Artikel 27 indeholder bestemmelser om et årligt arbejdsprogram som et støtteredskab i forbindelse med gennemførelsen af denne forordning. Artikel 28 omhandler de omkostninger, der er forbundet med udvikling, vedligeholdelse og promovering af portalen og oversættelse af oplysninger på nationale websteder. I artikel 29 fastsættes krav i forbindelse med behandlingen af personoplysninger inden for rammerne af denne forordning. I artikel 30 fastsættes vilkårene for samarbejdet mellem portalen og informations- og bistandsnetværk oprettet i henhold til EU-retten. I artikel 31 forklares forholdet mellem denne forordning og andre EU-retsakter. I artikel 32 tillades anvendelsen af IMI i denne forordning. I artikel 33 anmodes Kommissionen om periodisk at aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om portalens funktion og det indre marked. I artikel 34 reguleres udøvelsen af de delegerede beføjelser, der er tillagt Kommissionen ved artikel 21. Artikel 35 fastsætter udvalgsproceduren og vedrører de gennemførelsesbeføjelser, som denne forordning giver Kommissionen. Artikel 36 indeholder bestemmelser om ændring af forordning (EU) nr. 1024/2012 om IMI. I artikel 37 omhandles forordningens ikrafttræden og anvendelse. I bilag I anføres de områder af oplysninger, der er relevante for borgere og virksomheder, når de udøver deres rettigheder i det indre marked, jf. artikel 2, stk. 2, litra a). Bilag II indeholder en liste over procedurer, som brugerne bør kunne gennemføre fuldt ud online, jf. artikel 5, stk. 2. Bilag III indeholder en liste over de bistands- og problemløsningstjenester, som bør være tilgængelige via den portal, der er fastsat i artikel 2, stk. 2, litra c). 2017/0086 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om oprettelse af en fælles digital portal, der skal stille oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester til rådighed, og om ændring af forordning (EU) nr. 1024/2012 (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR – under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 21, stk. 2, artikel 48 og artikel 114, stk. 1, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, efter høring af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Det indre marked er en af Europas mest håndgribelige bedrifter. Ved at gøre det muligt for personer, varer, tjenesteydelser og kapital at bevæge sig frit åbner det nye muligheder for borgerne og virksomhederne. Denne forordning er en nøgleaktion i strategien for det indre marked med henblik på at frigøre det indre markeds fulde potentiale ved at gøre det lettere for borgerne og virksomhederne at bevæge sig i EU og at handle, etablere sig og udvide deres virksomhed på tværs af grænserne. (2)Meddelelsen om det digitale indre marked anerkender den rolle, som internettet og de digitale teknologier spiller i at ændre vores tilværelse og den måde, vi arbejder på, ved at fremme enorme muligheder for innovation, vækst og beskæftigelse. Meddelelsen anerkender, at borgernes og virksomhedernes behov i deres eget land og på tværs af grænserne bedre kan nås ved at udvide og integrere de eksisterende europæiske portaler, net, tjenester og systemer og ved at knytte dem til en "fælles digital portal". EU's handlingsplan for e-forvaltning (2016-2020) nævner den fælles digitale portal som et af tiltagene heri for 2017. Rapporten om unionsborgerskab anser den fælles digital portal for en prioritet for rettighederne inden for unionsborgerskabet. (3)Europa-Parlamentet og Rådet har gentagne gange opfordret til en mere omfattende og mere brugervenlig pakke af oplysninger og bistand for at hjælpe virksomheder med at navigere på det indre marked og for at styrke og strømline redskaberne vedrørende det indre marked med henblik på bedre at opfylde borgernes og virksomhedernes behov i forbindelse med deres grænseoverskridende aktiviteter. (4)Denne forordning er et svar på disse opfordringer ved at tilbyde borgerne og virksomhederne let adgang til de oplysninger og procedurer og de bistands- og problemløsningstjenester, som er nødvendige, for at de kan udøve deres rettigheder på det indre marked. Ved denne forordning oprettes en fælles digital portal, i forbindelse med hvilken Kommissionen og de kompetente myndigheder vil spille en vigtig rolle for at nå disse mål. (5)Denne forordning indeholder en liste over de områder, der er relevante for, at borgere og virksomheder kan udøve deres rettigheder på det indre marked, og bør kræve, at medlemsstaterne og Kommissionen sikrer, at oplysningerne inden for disse områder er helt dækket af websteder og portaler på nationalt plan og EU-plan. Desuden bør oplysningerne ikke blot forklare reglerne og forpligtelserne for borgerme og virksomhederne, men bør også forklare, hvilke procedurer borgerne og virksomhederne skal gennemføre for at overholde disse regler og opfylde disse forpligtelser. Oplysningerne bør også give en beskrivelse af de bistands- og problemløsningstjenester, som borgerne og virksomhederne kan henvende sig til, hvis de har problemer med at forstå oplysningerne, med at anvende disse oplysninger på deres særlige situation eller med at gennemføre en procedure. (6)Eftersom dette initiativ har det tredobbelte formål at begrænse yderligere administrative byrder for borgere og virksomheder, der opererer eller ønsker at operere i andre medlemsstater i fuld overensstemmelse med nationale regler og procedurer, at afskaffe forskelsbehandling og at sikre, at det indre marked fungerer med hensyn til levering af oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, og eftersom initiativets bestanddele omfatter fri bevægelighed for borgere og social sikring, hvilket ikke blot kan betragtes som sekundært, bør initiativet bygge på artikel 21, stk. 2, artikel 48 og artikel 114, stk. 1, i TEUF. (7)For at EU-borgere og virksomheder kan udnytte deres ret til fri bevægelighed inden for det indre marked, bør Unionen vedtage specifikke foranstaltninger, der gør det muligt for borgerne og virksomhederne at få let adgang til omfattende og pålidelige oplysninger om deres rettigheder i henhold til EU-retten og til oplysninger om de gældende nationale regler og procedurer, som de skal følge, hvis de flytter til, bor eller studerer, eller hvis de opretter eller driver virksomhed i en anden medlemsstat end deres egen. De oplysninger, der skal gives på nationalt plan, bør ikke kun vedrøre nationale regler til gennemførelse af EU-retten, men også eventuelle andre nationale regler, som gælder for nationale borgere og virksomheder fra andre medlemsstater på samme måde. (8)Det er klart, at borgere og virksomheder ("brugere") fra andre medlemsstater kan være ugunstigt stillet på grund af deres manglende kendskab til de nationale regler og administrative systemer, forskellene i de anvendte sprog og deres manglende geografiske nærhed til de offentlige myndigheder i de pågældende medlemsstater. Den mest effektive metode til at mindske de deraf følgende hindringer på det indre marked er at muliggøre, at grænseoverskridende brugere kan få adgang til oplysninger online på et sprog, som de kan forstå, at sætte dem i stand til at gennemføre procedurer for overholdelse af nationale regler fuldt ud online og at tilbyde dem bistand, hvis reglerne og procedurerne ikke er klare nok, eller hvis de støder på hindringer i forbindelse med udøvelsen af deres rettigheder. (9)En række EU-retsakter har tilsigtet at finde løsninger ved at oprette sektorspecifikke enkelte kontaktpunkter, herunder de kvikskranker, som er oprettet ved servicedirektivet for at give onlineinformation, bistand og adgang til procedurer, der er relevante for udførelse af tjenesteydelser, produktkontaktpunkter og produktkontaktpunkter for byggeriet, der er oprettet for at give adgang til produktspecifikke tekniske forskrifter, og støttecentre vedrørende erhvervsmæssige kvalifikationer for bistå erhvervsudøvere, der flytter til et andet land. Derudover er der oprettet net, såsom Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre, med henblik på at fremme forståelse af forbrugernes rettigheder og for at bistå med at løse klager over køb foretaget i andre medlemsstater inden for netværket, når der rejses eller indkøbes online. Endvidere forsøger Solvit at finde hurtige, effektive og uformelle løsninger til enkeltpersoner og virksomheder, når deres EU-rettigheder inden for det indre marked nægtes af offentlige myndigheder. Endelig blev en række informationsportaler såsom Dit Europa vedrørende det indre marked og e-justiceportalen vedrørende området med retfærdighed oprettet for at informere brugerne om EU-reglerne og de nationale regler.

(10)Som følge af den sektorspecifikke karakter af disse retsakter er den nuværende tilrådighedsstillelse af informations- og bistandstjenester online sammen med onlineprocedurer for borgere og virksomheder fortsat meget fragmenteret. Der er forskelle i tilgængeligheden af onlineinformation og procedurer, og der er mangel på kvalitet med hensyn til tjenesterne og manglende kendskab til de pågældende oplysninger og bistandstjenester. Der er også problemer med at finde og få adgang til tjenesterne for udenlandske brugere, hvilket fortsat er et stort problem. (11)Der bør ved denne forordning oprettes et enkelt kontaktpunkt, hvor borgerne og virksomhederne kan få adgang til oplysninger om, hvilke regler og krav de skal opfylde i medfør af EU-retten og/eller national ret. Det bør forenkle borgernes og virksomhedernes kontakt med de bistands- og problemløsningstjenester, der er oprettet på EU-plan eller nationalt plan, og gøre kontakten mere effektiv. Portalen bør også lette adgangen til og gennemførelsen af procedurer. Denne forordning bør derfor pålægge medlemsstaterne at gøre det muligt for brugere helt at gennemføre visse procedurer, der er af største vigtighed for flertallet af borgere og virksomheder, som bevæger sig på tværs af grænserne, online, uden at det på nogen måde berører de gældende materielle krav i medfør af EU-retten og/eller national ret inden for disse politikområder. I denne forbindelse bør forordningen støtte anvendelsen af engangsprincippet for udveksling af dokumentation mellem kompetente myndigheder i forskellige medlemsstater. (12)Portalen bør være brugercentreret og brugervenlig, og den bør gøre det muligt for borgerne og virksomhederne at kommunikere med nationale forvaltninger og EU-forvaltninger ved at give dem mulighed for at give feedback om både de tjenester, der tilbydes via portalen, og det indre markeds funktion, sådan som de oplever den. Feedbackredskabet bør gøre det muligt for brugerne at påpege oplevede problemer, mangler og behov med henblik på at fremme en løbende forbedring af kvaliteten af tjenesterne. (13)Om portalen bliver vellykket, vil afhænge af Kommissionens og medlemsstaternes fælles indsats. Portalen bør omfatte en fælles brugergrænseflade, der er integreret i den eksisterende Dit Europa-portal, og som vil blive forvaltet af Kommissionen. Den fælles brugergrænseflade bør indeholde links til oplysninger og procedurer og til bistands- eller problemløsningstjenester, der er tilgængelige på portaler, som forvaltes af kompetente myndigheder i medlemsstaterne og Kommissionen. For at lette anvendelsen af portalen bør brugergrænsefladen være tilgængelig på alle officielle EU-sprog. Portalens funktion bør understøttes af tekniske redskaber, der udvikles af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne. (14)I chartret for elektroniske kvikskranker i henhold til servicedirektivet giver medlemsstaterne frivilligt tilsagn om at anlægge en brugercentreret tilgang til levering af oplysninger via kvikskranker for at dække områder af særlig betydning for virksomheder, herunder moms, selskabsskat, social sikring og arbejdsretlige krav. På grundlag af chartret og erfaringerne med Dit Europa-portalen bør oplysningerne også give en beskrivelse af de bistands- og problemløsningstjenester, som borgerne og virksomhederne kan henvende sig til, hvis de har problemer med at forstå oplysningerne, med at anvende disse oplysninger på deres særlige situation eller med at gennemføre en procedure. (15)Denne forordning bør styrke dimensionen vedrørende det indre marked af onlineprocedurer ved at opretholde det almindelige princip om ikkeforskelsbehandling, også med hensyn til borgernes og virksomhedernes adgang til onlineprocedurer, der allerede er indført på nationalt plan på grundlag af national ret eller EU-ret. Det bør være muligt for brugere, der ikke er bosiddende eller etableret i en medlemsstat, at få adgang til og gennemføre onlineprocedurer uden hindringer som f.eks. felter, der kræver nationale telefonnumre eller nationale postnumre, betaling af gebyrer, som kun kan ske gennem systemer, der ikke giver mulighed for grænseoverskridende betalinger, mangel på detaljerede forklaringer på et andet sprog end det eller de nationale sprog, manglende muligheder for at indgive elektronisk dokumentation fra myndigheder, der er beliggende i en anden medlemsstat, og manglende accept af elektroniske identifikationsmidler, der er udstedt i andre medlemsstater. (16)Denne forordning bør bygge på eIDAS-forordningen, der fastlægger, på hvilke betingelser medlemsstaterne anerkender visse elektroniske identifikationsmidler for fysiske og juridiske personer, der er omfattet af en anmeldt elektronisk identifikationsordning i en anden medlemsstat. Fra datoen for anvendelse af den pågældende forordning bør det være muligt for brugerne at anvende deres elektroniske identifikations- og autentifikationsmidler med henblik på at operere på tværs af grænserne og kommunikere elektronisk med kompetente myndigheder. (17)En række sektorspecifikke EU-retsakter, som f.eks. servicedirektivet, direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer og direktiverne om offentlige udbud, kræver, at procedurer gøres fuldt tilgængelige online. Denne forordning bør tilføje et krav om, at en række centrale procedurer for både borgere og virksomheder gøres fuldt tilgængelige online. (18)For at gøre det muligt for borgerne og virksomhederne direkte at kunne nyde godt af fordelene ved det indre marked uden yderligere unødige administrative byrder bør denne forordning kræve fuld digitalisering af brugergrænsefladen for visse centrale procedurer for grænseoverskridende brugere, som er anført i bilag II, og opstille kriterier til at definere, hvordan procedurer kan betragtes som helt online. "Registrering af økonomisk virksomhed" er en sådan procedure, der er af særlig betydning for virksomheder. Dette bør imidlertid ikke omfatte de procedurer, der fører til stiftelse af selskaber eller firmaer som juridiske enheder, da sådanne procedurer kræver en omfattende tilgang, der tager sigte på at lette digitale løsninger i hele et selskabs livscyklus. Når virksomheder etablerer sig i en anden medlemsstat, har de pligt til at lade sig registrere i en social sikringsordning og en forsikringsordning med henblik på at registrere deres ansatte og betale bidrag til begge ordninger. Disse procedurer er fælles for alle virksomheder, der er aktive i enhver erhvervssektor, og det er derfor hensigtsmæssigt at kræve, at disse to registreringsprocedurer gøres tilgængelige online. (19)I betragtning af det nuværende teknologiske udviklingsstade kan det i nogle tilfælde stadig være nødvendigt for brugere af en procedure at give personligt fremmøde for en kompetent myndighed som del af en onlineprocedure, navnlig i tilfælde af anmodning om eller fornyelse af pas eller identitetskort, som indeholder biometriske oplysninger. En sådan undtagelse bør begrænses til situationer, hvor der ikke findes digital teknologi til at opfylde formålet med proceduren. (20)Denne forordning bør ikke gribe ind i nationale myndigheders kompetencer i forskellige faser af en procedure, herunder de proceduremæssige arbejdsgange inden for og mellem deres kompetente myndigheder, hvad enten de er digitaliseret eller ej. (21)Denne forordning bør ikke berøre de regler om koordinering af social sikring, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009, som fastlægger rettighederne og forpligtelserne for forsikrede og socialsikringsinstitutioner, eller de procedurer, der gælder på området koordinering af social sikring. (22)Flere net og tjenester er blevet oprettet på nationalt plan og EU-plan for at bistå borgere og virksomheder i forbindelse med deres grænseoverskridende aktiviteter. Det er vigtigt, at disse tjenester, blandt andre Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre, Dit Europa – Råd & Vink, Solvit, helpdesken vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder, Europe Direct og Enterprise Europe-netværket, indgår i den fælles digitale portal for at sikre, at alle potentielle brugere kan finde dem. De, der er anført i bilag III, er blevet oprettet ved bindende EU-retsakter, mens andre fungerer på frivilligt grundlag. Førstnævnte tjenester bør være bundet af de kvalitetskriterier, der fastlægges i denne forordning, mens de sidstnævnte bør vælge at opfylde kvalitetskravene, hvis de ønsker, at deres tjenester stilles til rådighed via portalen. (23)Desuden kan medlemsstaterne og Kommissionen beslutte at tilføje andre nationale bistands- eller problemløsningstjenester, som stilles til rådighed af kompetente myndigheder eller af private eller halvprivate enheder, på de betingelser, der er fastsat i denne forordning. I princippet bør de kompetente myndigheder være ansvarlige for at bistå borgerne og virksomhederne med forespørgsler vedrørende gældende regler og procedurer, som ikke fuldt ud kan besvares af onlinetjenester. Inden for meget specialiserede områder, og når tjenester, som stilles til rådighed af private eller halvprivate organer, opfylder brugernes behov, kan medlemsstaterne dog foreslå Kommissionen at medtage sådanne tjenester i portalen, forudsat at de opfylder alle betingelserne i denne forordning og ikke overlapper de bistands- eller problemløsningstjenester, der allerede er medtaget. (24)For at bistå brugerne med at finde frem til den relevante tjeneste bør denne forordning indeholde bestemmelser om et redskab, der automatisk leder brugerne til den rette tjeneste. (25)Overholdelse af en minimumsliste over kvalitetskrav er et væsentligt element i en velfungerende fælles digital portal med henblik på at sikre, at tilrådighedsstillelsen af oplysninger og tjenester er pålidelig, da det ellers i alvorlig grad vil undergrave troværdigheden af portalen som helhed. Tilgængeligheden af oplysninger for grænseoverskridende brugere kan forbedres betydeligt, hvis oplysningerne er tilgængelige ikke blot på en medlemsstats nationale sprog, men også på yderligere mindst ét officielt EU-sprog. Oversættelsen fra det eller de nationale sprog til dette andet officielle EU-sprog bør nøje afspejle indholdet af de oplysninger, der gives på det eller de nationale sprog. (26)Denne forordning bør også give mulighed for at verificere dokumentation, som brugere har indgivet i elektronisk form, hvis dokumentationen indgives uden elektronisk segl eller certificering fra den udstedende kompetente myndighed, og når det tekniske redskab, der muliggør direkte udveksling af dokumentation mellem kompetente myndigheder i forskellige medlemsstater, endnu ikke er til rådighed. Til sådanne tilfælde bør denne forordning indeholde bestemmelser om en effektiv mekanisme til administrativt samarbejde mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder, som bygger på informationssystemet for det indre marked ("IMI"), der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1024/2012. For at gøre det muligt for EU-organer, kontorer og agenturer at blive aktører i IMI bør forordning (EU) nr. 1024/2012 ændres. (27)Onlinetjenester, der stilles til rådighed af kompetente myndigheder, er af afgørende betydning for at øge kvaliteten af de tjenester, der stilles til rådighed for borgerne og virksomhederne. Når offentlige forvaltninger i medlemsstaterne i stigende grad ikke længere kræver, at borgerne og virksomhederne indgiver de samme oplysninger flere gange, men i stedet arbejder hen mod genbrug af data, bør samme lettelse gælde for brugere, der står over for procedurer i andre medlemsstater, for at begrænse yderligere byrder. (28) For yderligere at lette anvendelsen af onlineprocedurer bør denne forordning i overensstemmelse med engangsprincippet skabe grundlag for udveksling af dokumentation direkte mellem de berørte kompetente myndigheder fra forskellige medlemsstater på anmodning af borgere og virksomheder. Engangsprincippet betyder, at borgerne og virksomhederne ikke bør indgive de samme oplysninger til offentlige myndigheder mere end én gang med henblik på grænseoverskridende udveksling af dokumentation. (29)Det sikre tekniske system, der bør oprettes for at muliggøre udveksling af dokumentation i henhold til denne forordning, bør også give anmodende kompetente myndigheder sikkerhed for, at den pågældende dokumentation stammer fra den rette udstedende myndighed.

(30)Et sådant system bør stå til rådighed i tillæg til andre systemer med mekanismer til samarbejde mellem myndigheder, såsom IMI og [e-tjenesteydelseskortet], og bør ikke berøre andre systemer, herunder det system, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 987/2009, det fælles europæiske udbudsdokument i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU, sammenkoblingen af nationale registre, sammenkoblingen af centrale registre og handels- og selskabsregistre i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF og sammenkoblingen af insolvensregistre i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/848. (31)For at sikre ensartede betingelser for indførelse af et teknisk system, som giver mulighed for udveksling af dokumentation, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til nærmere at fastlægge navnlig tekniske specifikationer for et system til behandling af anmodninger fra brugere om udveksling af dokumentation, overførsel af sådan dokumentation samt nødvendige foranstaltninger til at sikre integriteten og fortroligheden af overførsler. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011. (32)Opfyldelse af kvalitetskriterierne bør være de kompetente myndigheders og Kommissionens ansvar for så vidt angår de oplysninger, procedurer og tjenester, som de er ansvarlige for. Nationale koordinatorer og Kommissionen bør føre tilsyn med opfyldelsen af kvalitetskriterierne på henholdsvis nationalt plan og EU-plan og tage hånd om eventuelle problemer, der måtte opstå. Denne forordning bør give Kommissionen en bred vifte af midler til at afhjælpe enhver forringelse af kvaliteten af de tjenester, der stilles til rådighed via portalen, afhængigt af hvor alvorlig forringelsen er, og hvor længe den varer, hvilket vil omfatte inddragelse af en portalkoordinationsgruppe. Dette bør ikke berøre Kommissionens overordnede ansvar for overvågning af overholdelsen af denne forordning. (33)Denne forordning bør angive de vigtigste funktionaliteter i de tekniske redskaber, der understøtter portalens funktion, navnlig den fælles brugergrænseflade, linkfortegnelsen og den fælles vejviser til bistandstjenester. For at sikre ensartede betingelser for indførelse af de tekniske løsninger, der understøtter portalen, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at fastlægge organisationen, strukturen og mærkningen af hver af oplysnings-, procedure- og bistands- eller problemløsningstjenesterne under medlemsstaternes og Kommissionens ansvar med henblik på brugergrænsefladen. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 182/2011. Denne forordning bør også tydeligt fordele ansvaret for udvikling, tilgængelighed og vedligeholdelse af og sikkerhed for disse redskaber mellem Kommissionen og medlemsstaterne. (34)For at udvikle det fulde potentiale i de forskellige områder af oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, som bør indgå i portalen, skal målgruppernes kendskab til deres eksistens og virkemåde forbedres betydeligt. Deres medtagelse i portalen bør gøre det meget lettere for brugerne at finde de oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, som de har behov for, selv når de ikke er bekendt med nogen af dem. Endvidere vil en koordineret promoverende indsats være nødvendig for at sikre, at borgerne og virksomhederne i hele Unionen får kendskab til eksistensen af portalen og de fordele, som der er ved den. Med henblik på størst mulig effektivitet bør de promoverende tiltag koordineres inden for rammerne af koordinationsgruppen, og medlemsstaterne bør tilpasse deres promoverende indsats, så der er en fælles mærkereference i alle relevante sammenhænge og mulighed for at anvende det samme mærke for den fælles digitale portal og nationale initiativer. (35)For at opnå egnede oplysninger til måling af resultaterne i forbindelse med den fælles digitale portal opstiller denne forordning en ramme for indførelse af fælles specifikationer for indsamling og analyse af data vedrørende anvendelse af de forskellige oplysningsområder, procedurer og tjenester, der stilles til rådighed via portalen. For nærmere at fastlægge, hvilke kategorier af data der skal registreres, og metoden til registrering og udveksling af data bør Kommissionen delegeres beføjelse til at vedtage retsakter i overensstemmelse med traktatens artikel 290. Det er særlig vigtigt, at Kommissionen foretager relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter bør Europa-Parlamentet og Rådet navnlig modtage alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter bør have systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. (36)Med henblik på at fastlægge ensartede regler om metoden til registrering og udveksling af statistikker bør Kommissionen have beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 182/2011. (37)Kvaliteten af de oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, der er tilgængelige via portalen, bør hovedsagelig overvåges ved hjælp af et brugerfeedbackredskab, som vil bede brugerne om at vurdere dækningen og kvaliteten af de oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, som de har brugt. Denne feedback vil blive indsamlet i et fælles redskab, som Kommissionen, de kompetente myndigheder og de nationale koordinatorer bør have adgang til. For at sikre ensartede betingelser for gennemførelse af denne forordning for så vidt angår funktionaliteterne i dette brugerfeedbackredskab og metoderne til indsamling og udveksling af brugerfeedback bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 182/2011. (38)Denne forordning bør desuden gøre det muligt for brugerne frivilligt og anonymt at kunne gøre opmærksom på eventuelle problemer og vanskeligheder, som de har haft i forbindelse med udøvelsen af deres rettigheder på det indre marked, gennem et feedbackredskab vedrørende det indre marked, der indgår i portalen. Dette redskab bør kun betragtes som et supplement til klagebehandlingsordninger, eftersom det ikke kan give et personligt svar til brugerne. De modtagne bidrag bør kombineres med oplysninger fra bistands- og problemløsningstjenesterne om de sager, som de har behandlet, med henblik på at udarbejde en oversigt over det indre marked, sådan som det opfattes af sine brugere, og at identificere problemområder med henblik på mulige fremtidige tiltag til at forbedre det indre markeds funktion. (39)Der bør nedsættes en koordinationsgruppe bestående af de nationale koordinatorer og med Kommissionen som formand med henblik på at lette anvendelsen af denne forordning, navnlig ved at udveksle bedste praksis og samarbejde for at forbedre konsekvensen i fremlæggelsen af oplysninger som krævet i denne forordning. Gruppens arbejde bør forfølge de mål, der er fastsat i et årligt arbejdsprogram. (40)Når foranstaltningerne i denne forordning indebærer behandling af personoplysninger, bør de gennemføres i overensstemmelse med EU-retten om beskyttelse af personoplysninger, særlig [direktiv 95/46/EF], [Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679] og Europa-Parlamentets og Rådets [nye forordning, der erstatter forordning (EF) nr. 45/2001]. (41)Målet for denne forordning er at sikre, at brugere, der opererer i andre medlemsstater, har onlineadgang til omfattende, pålidelige og forståelige EU-oplysninger og nationale oplysninger om rettigheder, regler og forpligtelser, til onlineprocedurer, som er fuldt anvendelige på tværs af grænserne, og til bistands- og problemløsningstjenester. Da dette ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, kan Unionen vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at opfylde dette mål. (42)For at medlemsstaterne og Kommissionen kan udvikle og iværksætte de redskaber, der er nødvendige for at gennemføre denne forordning, bør visse af dens bestemmelser finde anvendelse fra to år efter ikrafttrædelsesdatoen. (43)Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og følger de principper, der er anerkendt i navnlig Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og bør anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper. (44)Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse er blevet hørt i overensstemmelse med artikel [28, stk. 2,] i forordning [(EF) nr. 45/2001] [den nye EDPS-forordning] og afgav udtalelse den ... [dato skal indsættes] — VEDTAGET DENNE FORORDNING: KAPITEL I

Almindelige bestemmelser Artikel 1

Genstand 1.Denne forordning a)fastsætter regler for oprettelse og drift af en fælles digital portal, som skal give borgerne og virksomhederne let adgang til omfattende oplysninger af høj kvalitet, effektive bistands- og problemløsningstjenester og effektive procedurer vedrørende EU-regler og nationale regler gældende for borgere og virksomheder, der udøver eller har til hensigt at udøve deres rettigheder i medfør af EU-retten på området det indre marked, jf. artikel 26, stk. 2, i TEUF

b)letter anvendelsen af procedurer for brugere fra andre medlemsstater og støtter indførelsen af engangsprincippet c)fastsætter regler for indberetning af hindringer på det indre marked på grundlag af indsamling af brugerfeedback og statistikker fra de tjenester, der er omfattet af portalen. Artikel 2

Oprettelse af den fælles digitale portal 1.Kommissionen og de kompetente myndigheder opretter en fælles digital portal ("portalen") i overensstemmelse med denne forordning. Portalen skal bestå af en fælles brugergrænseflade, der er integreret i en fælles portal, som forvaltes af Kommissionen, og skal indeholde links til relevante nationale websteder og EU-websteder. 2.Portalen skal give adgang til: a)oplysninger om rettigheder, forpligtelser og regler, der er fastsat i EU-retten og national ret, og som finder anvendelse på brugere, der udøver eller har til hensigt at udøve deres rettigheder i medfør af EU-retten på området det indre marked inden for de områder, der er anført i bilag I b)oplysninger om og links til procedurer, der er fastlagt på EU-plan eller nationalt plan med henblik på udøvelse af disse rettigheder, opfyldelse af disse forpligtelser og overholdelse af disse regler c)oplysninger om og links til bistands- og problemløsningstjenester, som borgerne og virksomhederne kan henvende sig til med spørgsmål eller problemer vedrørende deres rettigheder, forpligtelser og procedurer, jf. litra a) og b), og som er anført i bilag III og omhandlet i artikel 6. 3.Den fælles brugergrænseflade, der er omhandlet i stk. 1 ("den fælles brugergrænseflade"), skal være tilgængelig på alle officielle EU-sprog. Artikel 3

Definitioner I denne forordning forstås ved 1)"bruger": enhver, der er unionsborger, en fysisk person bosiddende i en medlemsstat eller en juridisk person med vedtægtsmæssigt hjemsted i en medlemsstat, og som via portalen tilgår de oplysninger, de procedurer eller de bistands- eller problemløsningstjenester, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2 2)"procedure": en række handlinger, som brugere skal udføre for at opfylde kravene eller opnå en afgørelse fra en kompetent myndighed med henblik på at kunne udøve deres rettigheder som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a) 3)"kompetent myndighed": et organ eller en myndighed i en medlemsstat, der er etableret på enten nationalt, regionalt eller lokalt niveau, og som har bestemte ansvarsområder vedrørende de oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, der er omfattet af denne forordning 4)"dokumentation": ethvert dokument og enhver oplysning, herunder tekst, lyd og visuelle og audiovisuelle optagelser, uanset hvilket medium der er anvendt, som er udstedt af en kompetent myndighed for at bevise faktiske omstændigheder eller opfyldelse af kravene i forbindelse med de procedurer, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b). Kapitel II

Portaltjenester Artikel 4

Adgang til oplysninger 1.Medlemsstaterne sikrer, at brugerne har let onlineadgang til følgende på deres nationale websider: a)oplysninger om de rettigheder, forpligtelser og regler, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), og som hidrører fra national ret b)oplysninger om de procedurer, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), og som er etableret på nationalt plan

c)oplysninger om de bistands- og problemløsningstjenester, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra c), og som stilles til rådighed på nationalt plan. 2.Kommissionen sikrer, at brugerne har let onlineadgang til følgende via den fælles portal, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1: a)oplysninger om de rettigheder, forpligtelser og regler, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), og som hidrører fra EU-retten b)oplysninger om de procedurer, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), og som er etableret på EU-plan c) oplysninger om de bistands- og problemløsningstjenester, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra c), og som stilles til rådighed på EU-plan. Artikel 5

Adgang til procedurer 1.Medlemsstaterne sikrer, at når en procedure som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), der er etableret på nationalt plan, kan tilgås og gennemføres online af brugere fra den pågældende medlemsstat, kan den også tilgås og gennemføres af brugere fra andre medlemsstater uden forskelsbehandling. 2.Medlemsstaterne sikrer, at brugere helt kan gennemføre de procedurer, der er anført i bilag II, online. 3.De procedurer, der er omhandlet i stk. 2, anses for at være helt online, hvis identifikation, indgivelse af oplysninger, dokumentation, undertegnelse og endelig indsendelse kan ske elektronisk på afstand og via en enkelt kommunikationskanal, og hvis resultatet af proceduren også leveres elektronisk. 4.Hvis formålet med en bestemt procedure som omhandlet i stk. 2 ikke kan opfyldes uden at kræve, at den pågældende bruger giver personligt fremmøde for den kompetente myndighed i en fase af proceduren, begrænser medlemsstaterne en sådan fysisk tilstedeværelse til, hvad der er strengt nødvendigt og objektivt begrundet, og sikrer, at de andre faser af proceduren helt kan gennemføres online. De meddeler sådanne undtagelser til Kommissionen. 5.Denne forordning berører ikke indholdet af eller de rettigheder, der tildeles gennem en procedure, som er fastlagt på EU-plan eller nationalt plan på et af de områder, der er omfattet af denne forordning. 6.Intet i denne artikel hindrer medlemsstaterne i at give brugerne yderligere mulighed for at tilgå og gennemføre procedurer som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), på anden måde end gennem en onlinekanal. Artikel 6

Adgang til bistands- og problemløsningstjenester 1.Medlemsstaterne og Kommissionen sikrer, at brugerne har let onlineadgang til bistands- eller problemløsningstjenester, jf. artikel 2, stk. 2, litra c). 2.De nationale koordinatorer og Kommissionen kan tilvejebringe links til bistands- og problemløsningstjenester, som kompetente myndigheder, Kommissionen eller EU-organer, kontorer eller agenturer stiller til rådighed, bortset fra dem, der er anført i bilag III, i overensstemmelse med artikel 16, stk. 2, og 3, hvis de pågældende tjenester opfylder de kvalitetskrav, der er fastsat i artikel 9 og 13. 3.Hvis det er nødvendigt for at opfylde brugernes behov, kan den nationale koordinator foreslå Kommissionen, at links til bistands- eller problemløsningstjenester, der stilles til rådighed af private eller halvprivate enheder, medtages i portalen, såfremt de tjenester, som disse enheder stiller til rådighed, opfylder følgende betingelser: a)Den pågældende tjeneste tilbyder oplysninger eller bistand inden for de områder og til de formål, der er omfattet af denne forordning, og er et supplement til de tjenester, der allerede indgår i portalen. b)Den pågældende tjeneste tilbydes gratis eller til en pris, der er overkommelig for mikrovirksomheder og borgere. c)Den pågældende tjeneste opfylder de krav, der er fastsat i artikel 9 og 13. 4.Hvis den nationale koordinator har foreslået medtagelse af et link i overensstemmelse med stk. 3 og tilvejebringer et sådant link i overensstemmelse med artikel 16, stk. 3, vurderer Kommissionen, om betingelserne i nævnte stykke er opfyldt, og hvis det er tilfældet, aktiverer den linket.

Kapitel III

Kvalitetskrav Afdeling 1

Kvalitetskrav til oplysninger om rettigheder, forpligtelser og regler, om procedurer og om bistands- og problemløsningstjenester Artikel 7

Kvalitet af oplysninger om rettigheder, forpligtelser og regler 1.De kompetente myndigheder og Kommissionen sikrer, at når de i henhold til artikel 4 er ansvarlige for at sørge for adgang til de oplysninger, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), opfylder disse oplysninger følgende krav: a)De er udtømmende, nøjagtige og omfatter oplysninger, som brugerne har behov for at kende for at kunne udøve deres rettigheder i fuld overensstemmelse med gældende regler og forpligtelser. b)De omfatter henvisninger, links til retsakter, tekniske specifikationer og retningslinjer, hvis det er relevant. c)De omfatter navnet på den enhed, der er ansvarlig for oplysningernes indhold. d)De omfatter kontaktoplysninger og links til eventuelle relevante bistands- og problemløsningstjenester. e)De omfatter offentliggørelsesdato og dato for den seneste opdatering af oplysningerne. f)De er velstrukturerede og opstillet, så brugerne hurtigt kan finde de oplysninger, som de har behov for. g)De holdes opdateret. h)De er skrevet i et klart og enkelt sprog, der er tilpasset målbrugernes behov. 2.De kompetente myndigheder stiller oplysningerne til rådighed på mindst ét officielt EU-sprog ud over det eller i givet fald de nationale sprog. Artikel 8

Kvaliteten af oplysninger om procedurer 1.De kompetente myndigheder og Kommissionen sikrer med henblik på overholdelse af artikel 4, at brugerne har adgang til en klar og brugervenlig forklaring af følgende elementer i procedurerne, jf. artikel 2, stk. 2, litra b), inden de skal identificere sig, før proceduren indledes: a)de forskellige trin i proceduren b)de godkendte midler til autentifikation, identifikation og underskrift i forbindelse med denne procedure c)typen og formatet af den dokumentation, der kræves indsendt d)de forskellige retsmidler, der er til rådighed i tilfælde af tvister med de kompetente myndigheder vedrørende resultatet af en procedure e)i givet fald de gældende gebyrer og onlinebetalingsmåden

f)den tid, der skønnes påkrævet for at gennemføre proceduren, og eventuelle gældende frister g)det eller i givet fald de sprog, som proceduren kan gennemføres på. 2.Hvis forklaringen, jf. stk. 1, allerede er stillet til rådighed for nationale brugere, kan den genanvendes med henblik på denne forordning, forudsat at den, hvis det er relevant, indeholder oplysninger vedrørende udenlandske brugeres situation. 3.De kompetente myndigheder stiller forklaringen, jf. stk. 1, til rådighed på mindst ét officielt EU-sprog ud over det eller i givet fald de nationale sprog. Artikel 9

Kvaliteten af oplysninger om bistands- og problemløsningstjenester 1.De kompetente myndigheder og Kommissionen sikrer med henblik på overholdelse af artikel 4, at brugerne har adgang til en klar og brugervenlig forklaring af følgende, inden de indgiver en anmodning om en tjeneste, jf. artikel 2, stk. 2, litra c): a)den udbudte tjenestes art, formål og forventede resultater b)navn og kontaktoplysninger på de enheder, der er ansvarlige for tjenesten c)i givet fald de gældende gebyrer og onlinebetalingsmåden d)den tid, der skønnes påkrævet for at levere tjenesten, eller en gennemsnitlig svartid e)det eller i givet fald de sprog, som en anmodning kan indgives på, og som kan anvendes i den efterfølgende kontakt. 2.De kompetente myndigheder stiller forklaringen, jf. stk. 1, til rådighed på mindst ét officielt EU-sprog ud over det eller i givet fald de nationale sprog. Afdeling 2

Særlige krav vedrørende onlineprocedurer Artikel 10

Kvalitetskrav vedrørende onlineprocedurer De kompetente myndigheder sikrer, at følgende betingelser er opfyldt for så vidt angår de i artikel 5, stk. 1, omhandlede procedurer, som de er ansvarlige for: a)alle frister, der gælder for de kompetente myndigheder under proceduren, overholdes b)overholdes de gældende frister ikke, underrettes brugerne på forhånd om årsagerne hertil, og der gives en ny frist. Artikel 11

Grænseoverskridende adgang til onlineprocedurer 1.Hvis procedurerne, jf. artikel 5, stk. 1, tilbydes online, sikrer de kompetente myndigheder, at mindst følgende krav er opfyldt: a)brugerne kan få adgang til og modtage vejledning i at gennemføre proceduren på mindst ét officielt EU-sprog ud over det eller i givet fald de nationale sprog

b)brugerne er ikke begrænset af felter i formularer, der kun accepterer data i særlige nationale formater c)brugerne er i stand til at identificere sig selv, underskrive og autentificere dokumenter ved hjælp af elektroniske identifikations- og autentifikationsmidler, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014, når identifikation og underskrift er påkrævet d)brugerne er i stand til at dokumentere overholdelse af gældende krav i elektronisk format e)hvis gennemførelsen af en procedure kræver en betaling, er brugerne i stand til at betale eventuelle gebyrer online via grænseoverskridende betalingstjenester, herunder som et minimum kreditoverførsler eller direkte debiteringer som fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 260/2012. 2.Hvis de kompetente myndigheder accepterer digitaliserede kopier af ikkeelektroniske identitetsbeviser, som f.eks. identitetskort eller pas, fra nationale brugere, skal de også acceptere sådanne digitaliserede kopier fra brugere fra andre medlemsstater. 3.De kompetente myndigheder samarbejder via informationssystemet for det indre marked (IMI), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1024/2012, for, når det er nødvendigt, at kontrollere ægtheden af dokumentation, som brugeren har indgivet til dem i elektronisk form med henblik på en onlineprocedure. Artikel 12

Grænseoverskridende udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder 1.Med henblik på udveksling af dokumentation til onlineprocedurer, der er opført i bilag II, og de procedurer, der er fastsat i direktiv 2005/36/EF, 2006/123/EF, 2014/24/EU og 2014/25/EU, etablerer Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne et teknisk system til elektronisk udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder i forskellige medlemsstater ("det tekniske system"). 2.Det tekniske system skal opfylde følgende krav: a)det skal gøre det muligt at behandle anmodninger om dokumentation, der skal udveksles b)det skal gøre det muligt at overføre dokumentation mellem kompetente myndigheder c)det skal gøre det muligt for den modtagende kompetente myndighed at behandle dokumentationen d)det skal sikre dokumentationens fortrolighed og integritet e)det skal sikre, at brugeren forlods har mulighed for at se den dokumentation, der skal udveksles. 3.Medlemsstaterne indarbejder det tekniske system som en del af procedurerne i stk. 1. 4.De kompetente myndigheder, der er ansvarlige for onlineprocedurer, jf. stk. 1, anmoder, efter en udtrykkelig anmodning fra brugeren, via det tekniske system om dokumentation direkte fra de kompetente myndigheder, der udsteder dokumentation i andre medlemsstater. De udstedende myndigheder gør, med forbehold af stk. 2, litra d), den pågældende dokumentation tilgængelig via det samme system. 5.Hvis de kompetente myndigheder udsteder dokumentation i elektronisk form med henblik på procedurerne i stk. 1 inden for deres egen medlemsstat, skal de også gøre den pågældende dokumentation tilgængelig via det tekniske system for de anmodende kompetente myndigheder fra andre medlemsstater. 6.Den dokumentation, som en kompetent myndighed gør tilgængelig, skal være strengt begrænset til, hvad der er anmodet om, og må kun anvendes af den modtagende myndighed med henblik på den procedure, som dokumentationen er blevet udvekslet til. 7.Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter med henblik på at fastsætte specifikationerne for det tekniske system, der er nødvendige for gennemførelsen af denne artikel. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter proceduren i artikel 34, stk. 2. 8.Stk. 3-6 finder ikke anvendelse på procedurer, som er fastlagt på EU-plan, og som omfatter andre mekanismer til udveksling af dokumentation, medmindre det tekniske system, jf. stk. 1, er integreret i disse procedurer i henhold til bestemmelserne i de EU-retsakter, hvorved de er oprettet.

Afdeling 3

Kvalitetskrav vedrørende bistands- og problemløsningstjenester Artikel 13

Kvalitetskrav vedrørende bistands- og problemløsningstjenester De kompetente myndigheder og Kommissionen sikrer, at de tjenester, der er opført i bilag III, og de tjenester, der er medtaget i portalen i henhold til artikel 6, stk. 2, 3 og 4, opfylder følgende kvalitetskrav: a)alle frister, der gælder for de kompetente myndigheder under leveringen af tjenesten, overholdes b)overholdes de gældende frister ikke, underrettes brugerne på forhånd om årsagerne hertil, og der gives en ny frist c)hvis leveringen af en tjeneste kræver en betaling, kan brugerne betale alle gebyrer online via grænseoverskridende betalingstjenester, herunder som et minimum kreditoverførsler eller direkte debiteringer som fastlagt i forordning (EU) nr. 260/2012. Afdeling 4

Kvalitetsovervågning Artikel 14

Kvalitetsovervågning 1.De nationale koordinatorer og Kommissionen overvåger, at de oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, der er tilgængelige via den portal, som de er ansvarlige for, opfylder de kvalitetskrav, der er fastlagt i artikel 7-11 og artikel 13. Overvågningen sker på grundlag af de oplysninger, der indsamles i overensstemmelse med artikel 22. 2.Forringes kvaliteten af de i stk. 1 omhandlede tjenester, som leveres af de kompetente myndigheder, kan Kommissionen træffe en eller flere af følgende foranstaltninger under henvisning til forringelsens alvorlige og vedvarende karakter: a)underrette den relevante nationale koordinator og kræve afhjælpende foranstaltninger b)forelægge kvalitetsforringelsen til drøftelse i koordinationsgruppen c)sende en skrivelse med henstillinger til medlemsstaten d)midlertidigt afbryde forbindelsen fra portalen til oplysningerne, proceduren, bistands- eller problemløsningstjenesten. 3.Hvis en bistands- eller problemløsningstjeneste, som der linkes til i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, konsekvent ikke opfylder kravene i artikel 13 eller ikke længere opfylder brugernes behov som anført i de oplysninger, der indsamles i overensstemmelse med artikel 22, kan Kommissionen afbryde forbindelsen dertil fra portalen. Kapitel IV

Tekniske løsninger Artikel 15

Fælles brugergrænseflade 1.Kommissionen sørger for en fælles brugergrænseflade for at sikre, at portalen er velfungerende. 2.Den fælles brugergrænseflade skal give adgang til oplysninger, procedurer og bistands- eller problemløsningstjenester ved hjælp af links til de relevante websteder i medlemsstaterne og på EU-plan, som findes i fortegnelsen, jf. artikel 16. 3.Medlemsstaterne og Kommissionen, der handler i overensstemmelse med deres respektive roller og ansvar som omhandlet i artikel 4, sikrer, at oplysningerne, procedurerne og bistands- og problemløsningstjenesterne er organiseret, struktureret og mærket på en måde, der forbedrer søgemulighederne via brugergrænsefladen.

4.Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter, der fastlægger den detaljerede organisation, struktur og mærkning af de enkelte oplysninger, procedurer og bistands- eller problemløsningstjenester for at muliggøre en velfungerende fælles brugergrænseflade. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter proceduren i artikel 35, stk. 2. Artikel 16

Linkfortegnelse 1.Kommissionen opretter og vedligeholder en elektronisk fortegnelse over links til de i artikel 2, stk. 2, omhandlede oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, som muliggør forbindelsen mellem de pågældende tjenester og portalens fælles brugergrænseflade. 2.Kommissionen sørger for linkene til de oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, der er tilgængelige på de websider, der forvaltes på EU-plan, og alle efterfølgende ajourføringer heraf i linkfortegnelsen. 3.De national