Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "forslag til Rådets forordning om oprettelse af Den Europæiske Unions solidaritetsfond"

(KOM(2002) 514 endelig - 2002/0228 (CNS))

(2003/C 61/30)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 25. september 2002 under henvisning til EF-traktatens artikel 159, stk. 3, at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg udpegede på sin 394. plenarforsamling den 24. oktober 2002 Adalbert Kienle til hovedordfører og vedtog følgende udtalelse med 80 stemmer for, mens 2 hverken stemte for eller imod.

1. Præsentation af Europa-Kommissionens forslag

1.1. Efter den sidste oversvømmelseskatastrofe i Centraleuropa, hvor omfanget af skader og omkostninger var enormt, har Europa-Kommissionen fremlagt et forslag til Rådets forordning om at oprette en ny EU-solidaritetsfond, som i tilfælde af større natur- og miljøkatastrofer samt katastrofer af teknologisk art skal anvendes til at bistå berørte regioner i medlemsstaterne og i de lande, som deltager i tiltrædelsesforhandlinger.

1.2. Den nye solidaritetsfond skal adskille sig fra strukturfondene og de andre eksisterende fællesskabsinstrumenter ved at stille øjeblikkelig finansiel støtte til rådighed og dermed muliggøre, at de berørte mennesker, regioner og lande kan vende tilbage til så normale levevilkår som muligt.

1.3. Det er planlagt, at der i perioden 2002 til 2006 årligt skal stilles midler for op til en milliard EUR til rådighed. Det er tanken, at støtte ydes fra solidaritetsfonden efter anmodning fra det berørte land i form af et engangsbeløb.

2. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs bemærkninger

2.1. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg går til fulde ind for Kommissionens forslag.

2.2. Udvalget er opmærksom på, at der skal handles her og nu, så solidaritetsfonden vil kunne realiseres allerede inden udgangen af dette år

2.3. Med omfanget af dette års oversvømmelseskatastrofe i Centraleuropa blev det en kendsgerning, at EU ganske vist råder over fællesskabsinstrumenter til at kunne hjælpe ved katastrofer i andre dele af verden, men ikke over tilsvarende instrumenter til at hjælpe sine egne medlemsstater i lignende situationer.

2.4. Udvalget mener, at der er fornuftigt at begrænse EU-nødhjælpen til følgende: umiddelbar udbedring af infrastruktur og faciliteter på energi-, vandforsynings-, spildevands-, telekommunikations-, transport-, sundheds- og undervisningsområdet; midlertidig indkvartering; umiddelbar beskyttelse af kulturarven samt rensning af ødelagte naturområder. Udvalget mener, at det er rigtigt og hensigtsmæssigt at anvende subsidiaritetsprincippet også i katastrofesituationer.

2.5. I det lange løb kan en fælleseuropæisk solidaritet kun bestå, hvis midlerne anvendes på en transparent og kontrollerbar måde. På denne baggrund er udvalget enig i, at der skal fastsættes klare tærskelværdier for, hvornår solidaritetsfonden kan udløses. Ved grænseoverskridende katastrofer kan det dog blive nødvendigt at tage dette op til fornyet overvejelse.

2.6. Udvalget anerkender, at EU ved hurtigere og mindre bureaukratisk anvendelse af allerede eksisterende fællesskabsinstrumenter har stillet hjælp til rådighed for de berørte medlemsstater og kandidatlande, og at Europa-Parlamentet har støttet nødhjælpsforanstaltninger: dette gælder især direkte hjælp til landmænd, anvendelse af strukturfonde, tilbud om lån fra den Europæiske Investeringsbank eller anvendelse af PHARE- og SAPARD-programmet i kandidatlandene.

2.7. Udvalget har især stor respekt for den måde, hvorpå befolkningen og det organiserede civilsamfund i de berørte regioner og medlemsstater har udvist eksemplarisk hjælpsomhed, solidaritet og ægte fællesskabsånd, dels ved direkte nabohjælp, bjærgning af mennesker og evakuering af dyr, digesikring, bjærgning af høsten og oprydningsaktioner, dels ved materiel- og pengedonationer i imponerende omfang.

2.8. Udvalget finder det absolut presserende, at det nu også efterprøves, hvor vidt menneskelig handling bærer en del af skylden for de klimatiske undtagelsessituationer og dermed for katastrofen, og at der i givet fald gribes konsekvent ind. Forebyggende oversvømmelses- og klimabeskyttelse skal have en ny høj prioritering. Udvalget kan kun tilslutte sig følgende erklæring, som blev fremført i Europa-Parlamentet: "Det er altid mere effektivt og mindre omkostningskrævende at undgå skader end at skulle afhjælpe disse"(1).

Bruxelles, den 24. oktober 2002.

Roger Briesch

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Tale/02/362, Kommissær Michel Barnier, Europa-Parlamentet 3.9.2002.