KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 09.06.1997 
KOM(97) 259 endelig udg. 
2. RAPPORT 
OM 
SITUATIONEN MED HENSYN TIL INDDRIVELSE AF TRADITIONELLE 
EGNE INDTÆGTER 
I FORBINDELSE MED BEDRAGERI OG UREGELMÆSIGHEDER 
(GRUPPE B 94) 
(forelagt af Kommissionen) 

d -
INDLEDNING 
1. METODE FOR UDVÆLGELSEN AF PRØVERNE OG BESKRIVELSE AF 
TILFÆLDENE 
1.1 Udvælgelsesmetode for B94 
1.2 Inddrivelsessituationen 
1.3 Beskrivelse af tilfældene 
2. BESKRIVELSE AF UDVALGTE SAGER OG SITUATIONEN MED 
HENSYN TIL INDDRIVELSEN 
2.1 Bedragerisager (fastslået bedrageri og tilsvarende) 
2.1.1 Omgåelse af forsendelsesordningen for kvæg, svin og kød med oprindelse i 
forskellige østlande 
2.1.2 Unddragelse for mælkepulver under forsendelsesordningen 
2.1.3 Tysk/nederlandsk smør 
2.2 Uregelmæssigheder 
Ugyldige præferencecertifikater 
2.2.1 Tun fra Seychellerne 
2.2.2 Rejer fra Færøerne 
2.2.3 Farvefjernsyn fra Tyrkiet 
3. OVERSIGT OVER, HVOR LANGT MEDLEMSSTATERNE ER KOMMET MED 
INDDRIVELSE 
3.1 Oversigt 
3.2 Beskrivelse af manglerne 
4. KONKLUSIONER 
4-CL-
INDLEDNING 
I denne rapport beskrives situationen med hensyn til inddrivelsen af traditionelle egne 
indtægter i forbindelse med seks sager, der omfatter bedrageri og uregelmæssigheder, 
som på grundlag af de udvælgelseskriterier, der beskrives i det følgende, er blevet 
vurderet som meget betydeligt. De pågældende sager vedrører samlede egne 
indtægter på ca. 124 mio. ECU. 
Det er medlemsstaternes ansvar at få opkrævet de traditionelle egne indtægter. Det er 
således især medlemsstaternes opgave at fastslå fordringernes beståen, foretage 
opkrævningen og kontrollen og at stille de egne indtægter til rådighed for 
medlemsstaterne. De fører et særskilt regnskab over ikke-inddrevne eller anfægtede 
fordringer og fremsender hvert kvartal en oversigt herover til Kommissionen. 
Kommissionen kontrollerer, at medlemsstaterne overholder fællesskabslovgivningen 
og den følger på grundlag af de oplysninger, som de tilsender den, deres 
opkrævnings- og inddrivelsestiltag og kontrollerer, at indtægterne stilles til rådighed. 
De nævnte oplysninger vedrører både det særskilte regnskab over ikke-inddrevne 
fordringer, de tilfælde af bedrageri, der anmeldes i forbindelse med den gensidige 
bistand i overensstemmelse med forordning 1468/81, og de tilfælde, hvor indtægterne 
ikke stilles til rådighed og som nævnes i årsrapporten om medlemsstaternes 
inddrivelser. 
Kommissionen har på grund af det meget store antal tilfælde (over 2000 om året), 
som den får meddelelse om via bedragerimeddelelserne og meddelelserne om 
gensidig bistand , indført en metode for opfølgning baseret på udvælgelse af bestemte 
sager. 
Der er med henblik på at udvælge de tilfælde, der skal kontrolleres grundigere indtil 
regnskabsafslutningen, fastlagt to typer: Under Gruppe A hører meddelelser om 
bedrageri og uregelmæssigheder, hvor den involverede udestående fordring ligger 
over 0,5 mio. ECU. Gruppe B omfatter meddelelser som led i gensidig bistand eller 
om andre spørgsmål til et beløb på over 1 mio. ECU. Inden for de to grupper er der 
forskelle med hensyn til størrelse og anvendelse, således 
• 
• anvendes gruppe A, der er størst (ca. 100 tilfælde), til hovedsagelig statistisk 
analyse; 
anvendes gruppe B, der er mindre (6 tilfælde), til analyse af bestemte særlig 
vigtige sager. 
Artikel 8 i Rådets afgørelse nr 94/728/EF, Euratom. 
På grundlag af Rådets forordning (EØF, EURATOM) nr. 1552/89, i det følgende benævnt forordning nr. 1552/89, særlig artikel 6, stk. 2, litra b). 
Som fastsat i forordning nr. 1552/89, artikel 17, stk. 2. 
- 2 -
Gruppe A og B repræsenterer henholdsvis ca. 70% og 30% af de beløb, som 
unddragelserne omfatter i forbindelse med de tilfælde af bedrageri og 
uregelmæssigheder, som er meddelt Kommissionen mellem første kvartal af 1989 og 
til og med første kvartal af 1993. 
Første A-gruppe (A94) omhandles i en rapport, som Kommissionen forelagde 
budgetmyndigheden den 6. September 1995 (doc. KOM(95)398 endel.). 
Til gengæld er nærværende rapport den første, der omfatter et udvalg fra gruppe B 
(B94). Her gøres der pr. 31. December 1996 rede for udviklingen i seks sager, der er 
udvalgt på grundlag af de kriterier, der omhandles i afsnit 1.1. 
Da de udvalgte sager er meget komplicerede og repræsentative for de vanskeligheder, 
som der er i forbindelse med ordningen for inddrivelse af traditionelle egne indtægter, 
angiver rapporten kun en minimal inddrivelsessats i forhold til de involverede beløb. 
Kommissionen vil dog fortsat følge ovennævnte tilfælde indtil den endelige 
regnskabsafslutning. De vil blive holdt løbende underrettet om udviklingen i denne 
gruppe. 
1. METODE FOR UDVÆLGELSEN AF PRØVERNE OG BESKRIVELSE AF 
TILFÆLDENE 
1.1 Udvælgelsesmetode for B94 
Kommissionen (GD XIX) har siden 1994 årligt opstillet en liste over tilfælde af 
bedrageri og uregelmæssigheder, så snart den har fået viden derom via en meddelelse 
som led i den gensidige bistand eller på anden måde. 
Denne liste holdes til stadighed ajour. På denne liste udvælges der årligt en række 
tilfælde inden for gruppe B. Udvælgelseskriterierne er følgende: 
1. Meget alvorlig skade for fællesskabsbudgettet, dvs. over 1 mio. ECU; 
2. En undersøgelse skal være indledt af en tjenestegren i Kommissionen (UCLAF, 
GD VI, XIV, XIX, XX eller XXI); 
3. Flere medlemsstater har ansvaret for inddrivelsen; 
4. Forældelsesfristen for inddrivelsen fra debitor er kort; 
5. Budgetkontrolmyndighederne har vist interesse for bestemte tilfælde af bedrageri 
og uregelmæssigheder. 
De tilfælde udvælges, der opfylder de to første kriterier og mindst et af de tre øvrige. 
-3-
Blandt de 89 tilfælde, der blev udtaget mellem 1989 og 1993, blev følgende seks 
tilfælde valgt på grundlag af ovennævnte kriterier med henblik på kontrol indtil den 
endelige regnskabsafslutning: 
Tilfælde nr. 1: Omgåelse af forsendelsesordningen for kvæg, svin og kød med 
oprindelse i forskellige østlande; 
Tilfælde nr. 2: Omgåelse af forsendelsesordningen for mælkepulver med oprindelse 
i østlande; 
Tilfælde nr. 3: Genimport til Tyskland af nederlandsk smør, der var blevet 
eksporteret med restitutioner til det tidligere DDR; 
Tilfælde nr. 4: Bevilling af præferenceordningen for tunkonserveres importeret fra 
Seychellerne på grundlag af ulovligt udstedte EUR 1-certifikater,; 
Tilfælde nr. 5 Bevilling af præferenceordningen for rejer importeret fra Færøerne 
på grundlag af ukorrekt udstedte EUR 1-certifikater; 
Tilfælde nr. 6: Bevilling af ordningen for fri omsætning for fjernsyn importeret fra 
Tyrkiet på grundlag af ulovligt udstedte ATR-certifikater. 
I følgende tabel angives begrundelserne for dette valg: 
Tabel nr. I 
Valg af 1. række tilfælde 
1. 
2. 
3 
4 
5. 
6 Kvæg, svin og kød fra 
østlande 
Mælkepulver 
Smør Tyskland/ 
Nederlandene 
Tun Ira Seychellerne 
Rejer fra Færoerne 
TV fra Tyrkiet Meddelelser 
(gensidig bistand 
46- 47/90 
54/91,56/91 
7/92,13/92 
38/92,65/92 
19/93 
10/92 
2/90 
33/88 Told-ordninge 
Forsendelse 
Forsendelse 
Overgang til fn 
omsætning 
Overgang til fh 
omsætning 
Overgang til fri 
omsætning 
Overgang til fri 
omsætning Kriterium 1 
Anslået beløb 
50Mécus 
6,4 Mécus 
7 Mécus 
1,5Mécu 
10 Mécus 
45 Mécus Kriterium 2 
Kontrol­
kommissionen 
X 
X 
X 
X 
X 
X Kriterium 3 
Inddrivelse i flere 
medlemsstater 
B, D, F, I, NL 
B.E.F 
D,NL 
B. F, IRL. NL. UK 
B, DK. F, NL. UK 
Ale undtagen IRL og L Kriterium 4 
Forældelses-frist 
X 
X 
X 
X Kriterium 5 
Revisions-ret 
(delvis) 
Revisions-retten 
Revisions-rerten 
Revisions-retten 
Disse seks tilfælde tegnede sig på grundlag af et første overslag foretaget ud fra 
meddelelserne om gensidig bistand, før forespørgsel hos medlemsstaterne for et beløb 
i traditionelle egne indtægter på ca. 121 mio. ECU. 
Dette beløb skal sammenlignes med det, der blev resultatet efter forespørgsel hos 
medlemsstaterne om, hvor langt inddrivelsen var kommet med hensyn til disse seks 
sager. Det androg herefter 124 mio. ECU. 
4 -
1.2 Inddrivelsessituationen 
Oplysningerne om de nationale myndigheders inddrivelser hos debitorerne er samlet 
på grundlag af Kommissionens (GD XIX) forespørgsler til de pågældende nationale 
myndigheder. Disse forespørgsler skete for samtlige sager undtagen sagen om det 
tysk-nederlandske smør på grundlag af de omstridte forsendelsesdokumenter og 
præferencecertifikater . 
De oplysninger, som medlemsstaternes myndigheder har givet vedrørende de 
pågældende sager, har derfor erstattet de oplysninger, som Kommissionen hidtil havde 
rådet over og som var tilvejebragt på grundlag af dens egne overslag og ved hjælp af 
efterforskningsmyndighederne i medlemsstaterne. 
De overslag, der er opstillet ved at sætte tilfældene omfattet af gensidig bistand i 
forhold til det store antal bedrageritilfælde, som er meddelt Kommissionen i 
overensstemmelse med forordning nr. 1552/89, er derefter fordelt mellem A-
regnskabet (beløb, der allerede er stillet til rådighed) og B-regnskabet (beløb, der 
afventer inddrivelse). Når tallene har foreligget er de pågældende beløb blevet anført. 
Disse tal findes ligeledes fordelt på medlemsstater i en tabel over de enkelte tilfælde. 
Kommissionen opfører oplysningerne fra medlemsstaterne uændret, indtil det 
modsatte bevises, især efter en kontrol. 
1.3 Beskrivelse af tilfældene 
Blandt de 6 udvalgte tilfælde må der først skelnes mellem to sagskategorier, der 
beskriver forskellige konfliktsituationer. 
• I tre tilfælde - kvæg og kød, mælkepulver og tysk-nederlandsk smør er der tale om 
forsætlige overtrædelser af bestående lovgivning begået af virksomheder, der ikke 
kan have været i god tro. 
Der er således tale om bevist bedrageri og misbrug af toldlovgivningen. 
• I de tre øvrige tilfælde, tun fra Seychellerne, rejer fra Færøerne og farve-tv fra 
Tyrkiet, har importørerne ved deklareringen af deres import ansøgt om 
præferencebehandling på grundlag af certifikater, der senere, efter 
fællesskabsmyndighedernes kontrol, viste sig at være udstedt på ukorrekt grundlag 
af myndighederne i eksporttredjelandene. Disse importører befandt sig derfor i en 
ulovlig situation, der for dem indebar, at der opstod toldskyld, og der blev 
foretaget efterfølgende opkrævning af denne yderligere gæld. 
For tilfældet vedrørende kvæg, svin og kød fra øst har de tyske myndigheder udarbejdet et standardspørgeskema og toldkontorernes 
besvarelser er blevet tilstillet Kommissionen for så vidt angår over 1300 T1-dokumenter. De tyske myndigheder har allerede ajourført denne 
første serie skemaer. 
Der er tale om følgende otte meddelelser som led i den gensidige bistand: AM 46-47/90, 54-56/91, 7-13-38-65/92. 
Sondringen mellem egentlige bedragerisager og sager omfattende uregelmæssigheder 
har dobbelt interesse ud fra et forældelses- og proceduresynspunkt. Således gælder for 
uregelmæssigheder den normale forældelse på tre år i toldkodeks, medens den 
nationale forældelsesfrist gælder for bedrageri, der forfølges strafferetligt. 
Denne sondring er væsentlig for de nationale myndigheders tiltag for at sikre 
inddrivelsen af de traditionelle egne indtægter. 
- I tilfælde af bevist bedrageri søger efterforskningsmyndighederne traditionelt at 
afgøre, hvem der deltager i bedrageriet og at fastlægge deres strafferetlige og 
finansielle ansvar. 
Men beviserne for bedrageriet findes almindeligvis i medlemsstaterne eller i andre 
medlemsstater. Undersøgelser i leverandørtredjelande udføres især med henblik på 
fremtidig forebyggelse. 
- I forbindelse med uregelmæssigheder, der opdages efterfølgende og som er 
foretaget ved ulovlig anvendelse af certifikater, der giver ret til 
præferencebehandling, kan beviset herfor kun frembringes ved en undersøgelse hos 
producentfirmaerne i eksporttredjelandene. 
Fællesskabets undersøgelser reguleres ved forordningen om gensidig bistand og 
rapporterne efter disse kontrolbesøg, hvori det påvises at certifikaterne ikke skulle 
have været anvendt, danner grundlaget for de efterfølgende indddrivelser. 
I de tre tilfælde af uregelmæssigheder under denne gruppe har der været gennemført 
sådanne undersøgelser, hvorved det er blevet påvist, at de udstedte certifikater for de 
pågældende importforretninger var ulovlige. 
2. BESKRIVELSE AF UDVALGTE SAGER OG SITUATIONEN MED 
HENSYN TIL INDDRIVELSEN 
2.1 Egentlige bedragerisager (fastslået bedrageri og tilsvarende) 
2.1.1 Omgåelse af forsendelsesordningen for kvæg, svin og kød med oprindelse i 
forskellige østlande 
Beskrivelse 
Der blev fra 1990 til 1993 importeret kvæg, får og kød fra forskellige østlande 
(Polen, Ungarn, Tjekkoslovakiet og Rumænien) til Tyskland, hvor det blev henført 
under ordningen for ekstern fællesskabsforsendelse med anført destination i forskellige 
tredjelande (Maghreb, Niger osv.). 
6 -
De pågældende forsendelsesforretnmger blev derefter ulovligt afsluttet ved hjælp af 
falske stempler eller afsluttedes slet ikke med den følge, at ca. 10.000 stk. kvæg 
ulovligt blev indført i Fællesskabets toldområde. 
Dette hidtil usete bedrageri, der styredes af forbryderorganisationer, blev opdaget af 
de forskellige nationale efterforskningsmyndigheder. Imidlertid har dette bedrageri 
med udgangspunkt i Tyskland også haft følger for Belgien, Frankrig, Nederlandene 
og Italien. Desuden er nogle forsendelser endt i Det Forenede Kongerige. 
Kommissionen har varskoet samtlige medlemsstater ved hjælp af meddelelserne om 
gensidig bistands, på grundlag af hvilke efterforskningsmyndighederne i de berørte 
medlemsstater har optaget rapporter og i givet fald givet debitorerne meddelelse om 
toldskylden (jf. forordning 1552/89), ligesom de har foretaget beslaglæggelser. Visse 
-mistænkte er blevet dømt ved domstolene, men de nationale myndigheder har endnu 
ikke afsluttet samtlige undersøgelser. 
Sideløbende med denne indsats fra de nationale myndigheders side, der har bremset 
bedrageriet på dette område, har Kommissionen strammet de bestemmelser i 
forsendelsesordningen, der har vist sig utilstrækkelige. Således er der åbnet mulighed 
for: 
- at forbyde anvendelsen af samlet garanti for højrisikovarer; 
- at fastsætte en obligatorisk rejserute i de tilfælde, hvor muligheden for anvendelse 
af samlet garanti er suspenderet, og for at forbyde ændringer i 
bestemmelsestoldkontoret; 
- at fastsætte et samlet garantibeløb på 100% af toldafgifterne og andre afgifter, 
undtagen i visse bestemte tilfælde; 
- en stramning af betingelserne for anvendelse af samlet garanti og af 
gennemførelsesbetingelserne; 
- at en erhvervsdrivende, der har begået alvorlige overtrædelser over for TIR-
ordningen, kan udelukkes; 
- at indføre andre særlige kontrolbestemmelser over for varer, der indebærer øget 
risiko for bedrageri. 
-7 
Ved et foreløbigt overslag over den økonomiske og finansielle virkning af dette 
bedrageri beregnet på grundlag af de forsendelsesdokumenter, der omfattes af 
meddelelserne som led i den gensidige bistand, er skaden for Fællesskabets budget 
beregnet til følgende beløb6 : 
Levende kvæg 148.635 stk. 20 mio. ECU 
Kød 6.4001 30 mio. ECU 
50 mio. ECU 
Resultaterne af inddrivelsen 
Situationen for så vidt angår inddrivelsen afhænger af to forhold: 
• Undersøgelserne skal være afsluttet for, at debitoren kan bestemmes og toldskylden 
lovligt fastsættes og meddeles den betalingspligtige. 
Et stort antal af disse undersøgelser var ikke afsluttet i Tyskland på det tidspunkt, 
hvor Kommissionen indhentede oplysninger fra medlemsstaterne. I forbindelse med 
en del af undersøgelserne anmodede de tyske myndigheder på grundlag af 
forordning 1468/81 om bistand fra de nederlandske myndigheder, der havde 
beviser på, at der havde fundet ulovlig indførsel sted af kvæg og kød i 
Nederlandene. Hidtil har de nederlandske myndigheder imidlertid ikke besvaret 
disse henvendelser. 
• I tilfælde, hvor der er tale om, at mistænkte tages på fersk gerning eller, hvor der 
foreligger beviser, overdrages sagerne til domstolene, der derefter træffer 
afgørelse. Visse medlemsstater har truffet retsbevarende foranstaltninger 
(løsøregaranti eller sikkerhed i fast ejendom) i afventning af sagens afslutning. 
Der var således ikke fundet løsninger for et stort antal forsendelsesforretninger på det 
tidspunkt, hvor de tyske myndigheder foretog anmeldelse til Kommissionen. 
På grundlag af de tyske og nederlandske efterforskningsmyndigheders fælles 
konklusion, der er anført i en rapport fra de nederlandske myndigheder (FIOD), 
henvendte de tyske myndigheder sig i oktober 1994 til de nederlandske, belgiske og 
franske myndigheder, over hvis områder der havde fundet ulovlig indførsel af dyr og 
kød til Fællesskabet sted. 
De belgiske myndigheder har derefter bestridt denne ensidige ansvarsfordeling og de 
nederlandske myndigheder har senere afvist konklusionerne i rapporten fra deres egne 
myndigheder. I Nederlandene er imidlertid tre firmaer, der har deltaget i forsendelsen 
som transportører, blevet dømt til betaling af bøder eller til fængselsstraffe, uden at 
Kommissionen er blevet holdt underrettet om følgerne af disse domme for så vidt 
angår inddrivelsen af de traditionelle egne indtægter. 
Inddrivelsen omfattede ikke alle meddelelser for perioden 1990/94 og den samlede finansielle virkning udgør således reelt: 
Levende kvæg 155.655 stk 25 mio. ECU 
7.2601 3.4 mio. ECU 
58,4 mio. ECU 
8 -
Det må med hensyn til den hovedforpligtedes almindelige ansvar og hans 
sikkerhedsstillelse i overensstemmelse med toldkodeks, der fortabes i tilfælde af, at 
forsendelsesproceduren ikke afsluttes, konstateres, at de tyske myndigheder ikke har 
anvendt de relevante bestemmelser, idet de så ville have konstateret de første 
overtrædelser (forfalskede eller ikke-tilbagesendte TI-dokumenter) efter 14 måneders 
forløb. 
Senere er de store virksomheder, der har foretaget de toldangivelser, som gælden 
vedrører, gået konkurs. 
Den faktiske inddrivelse er som det også fremgår af tabel Il-a og b i det følgende 
meget beskeden, hvilket skyldes disse medlemsstaters holdning. 
De fastslåede, men endnu ikke inddrevne og anfægtede beløb er for samme 
forsendelsesforretninger blevet opført under B-regnskabet af flere medlemsstater, 
nemlig af den medlemsstat, hvor den hovedforpligtede er etableret, men også af den, 
hvor bedrageriet blev opdaget. 
Nogle medlemsstater har endnu ikke truffet foranstaltninger med hensyn til visse ikke-
afsluttede forsendelsesforretninger. Da de pågældende medlemsstater afviser deres 
ansvar for inddrivelsen i forbindelse med visse ikke-afsluttede forretninger er en 
række beløb endnu ikke regnskabsført. I andre tilfælde er der ikke truffet konkrete 
foranstaltninger til inddrivelse, selv om beløbene er blevet fastslået og opført i B-
regnskabet. Det største problem vedrører imidlertid de beløb, der ikke er blevet 
anfægtet og som omfattes af forældelsesfristen. Selv hvor den nationale 
forældelsesfrist gælder, må beløbene efter Kommissionens opfattelse under alle 
omstændigheder fastslås hurtigst muligt. Kommissionen vil give medlemsstaterne 
meddelelse om sin holdning og gøre dem opmærksom på deres forpligtelser, nemlig, 
såfremt bedrageren ikke kan identificeres, på grundlag af hvert dokument at fastslå 
beløbene i overensstemmelse med fællesskabsretten. 
Kommissionen undersøger i øjeblikket, hvorledes de pågældende medlemsstater har 
anvendt fællesskabsretten. Den skal, især når der ikke har været tale om samråd 
vurdere den hurtighed, hvormed medlemsstaternes myndigheder har inddrevet de egne 
indtægter. Ligeledes må der pålægges medlemsstaterne et ansvar for de tilfælde, hvor 
beløbene ikke er blevet fastslået i overensstemmelse med lovgivningen, og 
forældelsesfristen derfor er udløbet. Kommissionen har foretaget et overslag over 
fordringerne over for Belgien, Tyskland, Frankrig og Nederlandene. 
-9 
Tabel nr. II -1 a 
Kvæg, får og geder fra østlandene - Ansvaret for inddrivelsen 
Reference 
Meddelelser 
(gensidig bistand 
nr. 56/91 og nr 
56/91(S1)92 
nr. B-1) 
Meddelelser 
(gensidig bistand 
nr. 
54791 
(nr. B-2) 
Meddelelser 
(gensidig bistand 
nr, 38/92 og nr 
38/92(S1)92 
(nr. B-3) 
Meddelelser 
(gensidig bistand nr 
13/92 
(nr, B-4) 
Meddelelser 
(gensidig bistand 
nr. 
46/90 og 
nr. 47/90 
(nr. B-5) 
IALT T/1 
Antal 
153 
20 
131 
(60*71) 
+8(TIR) 
8 
673 
985 + 8(TIR Udstedende 
kontor 
Frankfurt/ Oder 
Frankfurt/ Oder 
Waidhaus 
Divers viles d 
frontière D Medlems-stat 
Tyskland 
Italien 
Tyskland 
Belgien (1) 
Tyskland 
Nederlandene 
Belgien 
Frankrig(1) 
Nederlandene 
Tyskland 
Belgien 
Tyskland 
Nederlandene 
Belgien (1) 
Frankrig Fastlagt 
ansvar 
(antal TI) 
152 
20 
(20) 
104 
26 
(2) 
8 
5 
3 
421 
739 Tildelt ansvar 
( antal T1) 
3 
3 Ansvar, der 
skal tildeles 
( antal T1) 
1T/1 
503 T/1 Regnskabsferte beløb 
A-regnskab B-regnskab 
(ECU) 
41.500 
100.000 
340.000 
180.000 
183.500 
845.000 3.658.000 
672.650 
(582.300) 
1.970.000 
(115.700) 
271.780 
14.000.000 
(35.500) 
20.572.430 Overslag 
over 
fordringer 
ECU 
16.303.000 
16.303.000 
(t) Der er for disse tilfælde og betøb foretaget dobbelt regnskabsføring 
Tabel nr. H-b 
Kød fra østlandene - Ansvaret for inddrivelsen 
Reference 
Meddelelser 
(gensidig 
bistand) 
n° 7/92 
(nr. V-11 
Meddelelser 
(gensidig 
bistand) nr 
65/92 
(nr.°V-2) 
suite 
Meddelelser 
(gensidig 
bistand) n 
65/92 
(nr. V-2A) 
lait T/1 
antal 
20 
267 + 
3 TIR 
(84 de H + 
87 de S + 
78 de R + 
21 de C) 
11 T/1 
298 + 3 Udstedende 
kontor 
Rotterdam Medlemstat 
Belgien 
Nederlandene 
Frankrig 
(selon NL) 
Tyskland 
Belgien 
(1) 
Nederlandene 
Frankrig l) 
Tyskland 
Nederlandene 
Belgien 
Frankrig 
Portugal Fastlagt ansvar 
(antal T1) 
2 
75 
235 
(6 T/1) 
(4 T/1) 
322 Tildelt ansvar 
(antal TI) 
18 
18 Ansvar, der skal 
tildeles 
18 T/1 
2 T/1 
(20) Regnskabsferte 
beløb 
B-regnskab 
(ECU) 
3.200 
7.169.214 
11.600.000 
(432.957) 
(369.162) 
18.772.414 Overslag over 
fordringer 
ECU 
280.000 
280.000 
Der ei for disse tilf«Ide og beløb foretaget dobbelt regnskabsføring 
- 10 -
2.1.2 Unddragelse for mælkepulver under forsendelsesordningen 
Beskrivelse 
Fra juni 1991 til oktober 1992 blev mælkepulver fra Polen henført under den eksterne 
fællesskabsforsendelsesordning i Antwerpen med henblik på forsendelse til Spanien. 
I august 1992 ankom fire TI-dokumenter (ilbagesendelseseksemplar nr. 5 udstedt med 
henblik på forsendelse af mælkepulver) direkte til Antwerpen med posten fra Irun 
(Spanien). Da TI-dokumenter, der færdigbehandles i Spanien, normalt tilbagesendes 
via bestemte central kontorer (Madrid, Barcelona), fik den direkte tilbagesendelse fra 
Irun de belgiske myndigheder til at anmode de spanske myndigheder om en 
efterfølgende kontrol af disse dokumenter under henvisning til forordningen om 
gensidig bistand 1468/81. De spanske myndigheder svarede i november 1992, at de 
pågældende fire dokumenter hverken var færdigbehandlet eller fremsendt af 
toldmyndighederne i Urun. 
I mellemtiden havde de belgiske myndigheder modtaget andre TI-dokumenter af 
lignende art. Alle disse dokumenter er derefter blevet kontrolleret af de spanske 
myndigheder og det blev fastslået, at færdigbehandlingen af samtlige dokumenter var 
falsk. 
Hidtil er der opdaget 229 forsendelser. Samtlige, bortset fra fem, hvor transportøren 
ikke er identificeret, er blevet transporteret med lastbiler indregistreret i Frankrig og 
Spanien. 
De franske myndigheders undersøgelser, efter at de belgiske myndigheder havde 
anmodet om bistand og Kommissionen om oplysninger, på grundlag af dokumenter 
der blev beslaglagt hos den pågældende transportør (fragtbreve, fakturaer, 
chaufførrapporter med angivelse af kørt kilometertal) har gjort det muligt at fastslå 
154 transporter, som en fransk transportør har foretaget til Spanien. På grundlag af de 
pågældende dokumenter kan det fastslås, at varerne er losset i Spanien. De 
overtrædelser, som de franske myndigheder har konstateret, er netop meddelt den 
pågældende franske transportør. 
De belgiske myndigheder har i mellemtiden fremlagt yderligere beviser på losning af 
en række forsendelser i Spanien. De henvendte sig på ny den 16. august 1995 herom 
til de spanske myndigheder med en anmodning om gensidig bistand. Således er der ud 
over de 154 forsendelser, som er transporteret på franske køretøjer og losset i Spanien 
tale om 74 forsendelser, der er transporteret med spanske lastbiler eller med ikke-
identificerede transportmidler. Også disse skulle være losset i Spanien, uden at dette 
kan bevises for samtlige forsendelser. 
Det afgiftsbeløb, som bedrageriet omfattede androg ifølge meddelelse 19/93 som led i 
den gensidige bistand 19/93, som Kommissionen har udsendt vedrørende disse 
bedragerier over for forsendelsesordningen, 6,4 mio. ECU for ca. 190 forsendelser 
repræsenterende ca. 4 000 t mælkepulver. Senere har meddelelse 94/6-28, udfærdiget 
-11 -
af de belgiske myndigheder i overensstemmelse med forordning 1552/89 angivet, at 
5.700 t mælkepulver til et beløb i unddragne udgifter på 8,9 mio. ECU 
(229 forsendelser) er blevet henført under transitordningen. 
Kommissionen har fremsendt rykkere til de berørte nationale myndigheder og de 
belgiske og franske efterforskningsmyndigheder har fastslået, at losningerne af disse 
kvanta fandt sted i Spanien. På trods heraf påbegyndte de spanske myndigheder 
undersøgelserne for sendt og de er i øjeblikket stadig i gang. 
På grundlag af dokumenter, som de franske myndigheder har tilsendt de spanske 
vedrørende de ulovlige losninger og som Kommissionen har fået kendskab til, er det 
ved to kontrolbesøg foretaget af Fællesskabsmyndighederne, den sidste den 25. januar 
1996, med de spanske myndigheder blevet drøftet, hvilke foranstaltninger, der skal 
træffes for, at denne sag kan blive behandlet effektivt. 
Resultaterne af inddrivelsen 
De belgiske myndigheder har gentagne gange over for Kommisisonen påpeget, at den 
garanti, der er stillet af den hovedfor pligtigede, en speditør, til dækning af 
samtlige berørte traditionelle egne indtægter, er utilstrækkelig. Efter disse 
myndigheders opfattelse vil inddrivelse hos denne hovedforpligtede, der vil medføre 
hans konkurs, ikke være rimelig. Som afgangsmedlemsstat ønsker de belgiske 
myndigheder således kun at foretage inddrivelse og regnskabsføring for de leverancer, 
som det ikke har været muligt at spore. Begrundelsen herfor er, at det af størstedelen 
af de beviser, som efterforskningsmyndighederne allerede har indsamlet, fremgår, at 
vårene er blevet ulovligt losset i Spanien. 
Da de berørte medlemsstater således ikke med den fornødne hurtighed har draget de 
nødvendige konklusioner af undersøgelserne og da det efter fire år endnu ikke er 
muligt endeligt at anklage den franske transportvirksomhed og de spanske 
modtagervirksomheder, har Kommissionen ved brev af 23. april 1996 anmodet 
Spanien og ved brev af 20. marts 1996 anmodet Frankrig om at indbringe sagerne for 
en domstol. Ved afgørelse truffet af generaldirektoratet for de franske 
toldmyndigheder den 22. juni 1996 blev der derfor den 30. juli 1996 indsendt en 
åbningsskrivelse til Tribunal de Grande Instance i Bayonne. Kommissionen anmodede 
den 23. december 1996 Frankrig om yderligere oplysninger om sagen mod 
transportvirksomheden og anmodede samtidig Spanien om at oplyse, hvor langt man 
var kommet med efterforskningen og forfølgningen af bedragerne. 
For så vidt angår de belgiske myndigheders anmodning om at fritage den 
belgiske hovedforpligtede for dennes ansvar for de forsendelser, som det viste sig 
var blevet transporteret til Frankrig og losset i Spanien, deler Kommissionen ikke den 
belgiske opfattelse og fortolkning af den lovgivning, som gjaldt på det pågældende 
tidspunkt, og som er blevet erstattet af artikel 379 igennemførelsebestemmelserne til 
toldkodeks. Således er den hovedforpligtede med sin sikkerhedsstillelse ansvarlig for 
- 12 -
den manglende slutbehandling af forsendelsesdokumenter således som anført i artikel 
360-369 og artikel 379 i gennemførelsesbestemmelserne til toldkodeks. Den 
hovedansvarlige er derefter fortsat fuldt ud forpligtet til at betale afgifterne, så længe 
bedrageren eller den skyldige transportør ikke har betalt. Kommissionen kontaktede 
ved brev af 23. december 1996 Belgien for at få denne medlemsstat til at fremsende 
de relevante beviser og godtgøre, at disse forelå inden for de lovlige frister. Når 
Belgien har svaret, vil Kommissionen træffe afgørelse om, hvorledes sagen skal følges 
op. 
Tabel nr. II - 2 
Mælkepulver nr. 1 
Medlemsstat 
Belgien 
Spanien 
Frankrig A-regnskab 
Intet 
Intet 
Intet B-regnskab 
Intet 
Intet 
Intet Retsprocedure 
X 
2.1.3 Tysk/nederlandsk smør 
Beskrivelse 
En ladning på 2.000 t smør blev den 15. august 1990 ad søvejen sendt fra 
Nederlandene til det tidligere DDR, efter at der var udbetalt ca. 4 mio. ECU som 
eksportrestitutioner. 
Denne ladning blev den 17. august samme år losset og klareret i Wismar i det 
tidligere DDR, men smørret blev transporteret direkte til fryselager i 
Forbundsrepubiblikken Tyskland uden opkrævning af afgift. 
De nederlandske efterforskningsmyndigheder blev gjort opmærksom på denne sag af 
deres tyske kolleger. De nederlandske myndigheder krævede derefter de fejlagtigt 
udbetalte restitutioner tilbage fra eksportøren, fordi smøret var blevet transporteret 
tilbage til Fællesskabets område. Restitutionsaspektet af sagen er således allerede 
blevet administrativt og retsligt fulgt op. Yderligere har College van Beroep voor het 
bedrijfsleven ved kendelse af 28. august 1996 afvist en klage fra eksportvirksomheden 
mod denne afgørelse truffet af det nederlandske organ for mejeriprodukter om 
tilbagebetaling af restitutionen. De nederlandske myndigheder har på grundlag heraf 
inddraget bankgarantien (2,3 mio. ECU) og indledt en civil retssag for så vidt angår 
saldoen. 
Inddrivelsen af restitutionerne er et spørgsmål under landbrugslovgivningen og 
behandles som nævnt ovenfor i overensstemmelse hermed. Reimporten til 
Fællesskabets område uden betaling af afgift for smør eksporteret med restitution er 
imidlertid i sig selv en overtrædelse, der medfører toldskyld. 
13 
Kommissionens initiativ retter sig mod inddrivelsen af denne toldskyld, idet den 
ønsker at anfægte de tyske myndigheders påstand om, at denne toldskyld ikke er 
opstået, fordi der ikke er vedtaget administrative foranstaltninger til gennemførelse af 
fællesskabslovgivningen over for den afgiftspligtige. Det involverede beløb i 
traditionelle egne indtægter andrager 6856665 ECU. 
Resultaterne af inddrivelsen 
Kommissionen kan ikke tilslutte sig de tyske myndigheders argumenter, hvorefter der 
ikke skulle foretages klareringsformaliteter i den korte periode, hvor der var toldunion 
mellem Forbundsrepublikken og DDR, for reimport til Forbundsrepublikken af smør, 
der tidligere var eksporteret med restitutioner fra Nederlandene til DDR. 
Således havde Forbundsrepublikkens repræsentanter i de relevante landbrugskomitéer 
i juli 1990 lovet at vedtage gennemførelsesbestemmelser til fællesskabsforordning 
2252/90 og 2060/90, bl.a. med henblik på at forhindre, at smør, for hvilket der var 
udbetalt eksportrestitutioner, genindførtes til Fællesskabets område under den tyske 
genforeningsproces. 
Kommissionen anmodede derfor ved brev af 22. juni 1994 Tyskland om at stille det 
pågældende afgiftsbeløb, 6856665 ECU (12 684 800 DM) til rådighed for 
Kommissionen og den udstedte den 16. august 1994 en inddrivelsesordre på dette 
beløb. 
Kommissionen har nemlig vurderet, at det skyldtes de tyske myndigheders passivitet, 
at importøren af det pågældende smør kunne genindføre det til Fællesskabets område 
uden at betale afgifter. 
Da de tyske myndigheder har forholdt sig afvisende og da Kommissionen ikke kan 
tage begrundelserne for deres afvisning i brev af 3. februar 1995 i betragtning, har 
den den 13. september 1995 fremsendt en åbningsskrivelse med en svarfrist på 2 
måneder. Svaret blev først afgivet den 11. januar 1996, men indeholdt ingen nye 
elementer i forhold til de tyske myndigheders allerede kendte holdning. 
Kommissionen afgav derfor den 30. oktober 1996 en begrundet udtalelse med hensyn 
hertil. 
Tabel nr. II - 3 
Tvsk-nederlandsk smør 
Medlemsstat 
Tyskland A-regnskab 
Intet B-regnskab 
Intet Inddrivelsesordre 
6.856.665 ECU 
pr. 16.08.94 Stadium for proceduren 
Åbningsskrivelse af 13.9.95. 
Begrundet udtalelse af 30.10.96 
- 14 
2.2 Uregelmæssigheder 
Ugyldige præferencecertifikater 
2.2.1 Tun fra Seychellerne 
Beskrivelse 
Kommissionen undersøgte som led i sin bedrageribekæmpelse ved afslutningen af 
1991 importen af fiskekonserves fra forskellige tredjelande, både AVS-lande og 
andre, på grundlag af en mistanke, som berørte erhvervskredse havde meddelt 
Fællesskabet. 
For Seychellerne viste undersøgelserne, at losningerne af tun fra fællesskabsfartøjer 
eller AVS-fartøjer ikke var tilstrækkelige til at producere al den konserves, der 
eksporteredes fra disse lande til Fællesskabet. Seychellerne har således en begrænset 
fiskekapacitet, der er forskellig fra år til år (endog ingen, indtil to fartøjer blev taget i 
brug i 1991), og da ingen fællesskabsfartøjer havde fisket i Seychellernes farvande, 
kunne de lokale konservesfabrikker kun sikre deres leverancer til fremstilling af 
konserves ved køb af fisk fra tredjelande. 
For at opklare denne situation, der stred mod oprindelsesreglerne i Lomé-
konventionens protokol nr. 1, aflagde en fællesskabsdelegation kontrolbesøg på 
Seychellerne fra 7.-19. december 1992, hvorunder de samarbejdede med de lokale 
myndigheder. De forskellige seychelliske myndigheder, der skulle have givet de 
oplysninger, der var nødvendige til at afgøre, hvorvidt præferencecertifikaterne var 
korrekt udstedt og som Fællesskabet krævede kontrolleret, førte dog intet register og 
kontrollen måtte derfor udelukkende foretages på eksportfirmaets hovedsæde. 
Det viste sig herunder, at store mængder råvarer (5.368 t), der var fanget af 
tredjelandes fartøjer (især japanske, russiske, panamianske og maltesiske) i de sidste 
år havde været delvis anvendt til fremstilling af tunkonserves, der senere 
eksporteredes til Fællesskabet under EUR 1-certifikater (2000 t). 
Således kontrolleredes i alt 214 EUR 1-certifikater, som de seychelliske myndigheder 
havde udstedt i perioden fra 1. januar 1990 til 2. december 1992, og for hvilke 
samtlige elementer, der muliggjorde en præcis bestemmelse af gyldigheden, var til 
rådighed. Hvert af disse certifikater vedrørte generelt flere containere (i visse tilfælde 
over 20). 
Resultatet af denne undersøgelse var følgende: 
• Af disse 214 certifikater omfattede 54 forsendelser af tunkonserves, der opfyldte 
samtlige oprindelsesregler i Lomé-konventionen. Disse kunne derfor omfattes af 
præferencebehandlingen for AVS-lande ved importen til Fællesskabet. 
• 15 
For et certifikat var de omfattede varer udelukkende tredjelandsvarer. Certifikatet 
var derfor ugyldigt med henblik på bevilling af præferencebehandling. 
• De andre 159 certifikater var udstedt for blandede ladninger , der både omfattede 
varer med oprindelse på Seychellerne og varer, der ikke havde denne oprindelse 
efter Lomé-konventionens protokol nr. 1 
På grundlag af foreliggende forretningspapirer har det for hver container og hvert 
certifikat været muligt at at påvise, hvor mange pakker der indeholdt tunkonserves 
med oprindelse og hvor mange der indeholdt tunkonserves uden oprindelse. Denne 
sondring var ud fra et juridisk synspunkt absolut nødvendig for igangsætningen af 
inddrivelsesproceduren med hensyn til toldafgifterne for tredjelandsprodukterne. 
En liste over certifikater, hvori der detaljeret for hver container og hvert certifikat var 
opført, hvor stort et antal partier med oprindelsesvarer og hvor stort et antal med 
varer uden oprindelse - i overensstemmelse med Lomé-Konventionen - der var tale 
om, blev den 19. Juli 1993 sendt til de interesserede medlemsstater, dvs. Belgien, 
Frankrig, Irland, Nederlandene og Forenede Kongerige. Dette skete med henblik på 
inddrivlese af de ikke-indbetalte afgifter. 
På grund af forsendelsernes blandede karakter er toldskylden ikke blevet beregnet på 
grundlag af certifikaternes samlede beløb, men på grundlag af de produktmængder 
uden oprindelse, der er blevet påvist særskilt for de enkelt af disse certifikater. 
Undersøgelsesmyndighederne har foreløbig anslået, at der efterfølgende skal inddrives 
1,5 mio. ECU. 
• Resultaterne af inddrivelsen 
Det samlede udestående beløb i traditionelle egne indtægter andrager på grundlag af 
medlemsstaternes beregninger 1,84 mio. ECU mod 1,5 mio. ECU efter første 
vurdering (Meddelelse om gensidig bistand 10/92). 
Selv om de seychelliske myndigheder føreløbig accepterede konklusionerne af 
fællesskabskontrollen, har de dog senere forsøgt at undgå følgerne af, at EUR1-
certifikaterne ikke var gyldige. Mellem november 1993 og marts 1995 har de således 
flere gange henvendt sig til Kommissionen for at få de pågældende inddrivelser 
annulleret. 
Imidlertid har fællesskabsimportøren, som de efterfølgende inddrivelsesanmodninger 
er blevet sendt til, henvist til de beskyttelsesklausuler, der omhandles i 
kontrakterne, og standset betalingerne til de seychelliske eksportører, i dette tilfælde 
et konsortium af konservesfabrikker, øernes største erhvervsgren. 
- 16 -
I Det Forenede Kongerige har de britiske importører opnået, at det seychelliske 
konserveskonsortium indtræder for dem med hensyn til betalingerne, og 
toldmyndighederne har derefter givet konsortiet en betalingshenstand. Imidlertid 
anmodede konsortiet ved afslutningen af august 1995 de britiske myndigheder om 
eftergivelse af det resterende beløb, dvs. ca. en tredjedel af Det Forenede Kongeriges 
toldskyld, med den fejlagtige begrundelse, at kun de britiske importører skulle betale 
afgifterne. De britiske myndigheder sendte denne anmodning videre til 
Kommissionen. 
Kommissionens medlemmer har besvaret alle disse anmodninger på samme måde, 
nemlig med at påpege, at det er umuligt uden retsgrundlag at annullere en 
toldskyld. 
De britiske myndigheder har under henvisning til Kommissionens svar genoptaget 
inddrivelsen ved hjælp af ratebetalinger. Den i Nederlandene og Irland opståede 
toldskyld, der omfattede meget små beløb, er blevet inddrevet. 
Den i Frankrig opståede betydelige toldskyld, der andrager over halvdelen af det 
samlede anfægtede beløb, bestrides af importørerne. Selv om disse tilfælde blev 
forelagt AVS/EØF-Rådet, der tiltrådte Toldsamarbejdsudvalgets udtalelse om at 
kontrollere beregningen af toldskylden, er de alligevel blevet forelagt en appelinstans, 
Toldforligs- og ekspertudvalget. Dette konstaterede i april 1996 efter 2 år, at der 
kunne have været tun fra Seychellerne blandt den importerede tun. Ifølge 
oprindelsesreglerne i protokollen til Lomé-Konventionen skal produkter med 
forskellig oprindelse således behandles adskilt, for at produkterne fra de relevante 
lande kan få fordelen af præferencebehandlingen. På Seychellerne foregår der 
imidlertid ikke adskilt behandling. De franske myndigheder vil indbringe sagen for 
domstolene. 
Tabel nr. II - 4 
Tun fra Seychellerne 
Lande 
B 
F 
IRL 
NL 
UK 
1 alt Anerkendte 
EUR 1 
formularer 
5 
75 
4 
5 
69 
165 Bedragerisager 
BE/94/06/39 
BE/94/06/40 
FR/94/11 
FR/94/1 2 
IR/93/1 2/05 
NL/93/12/107 
EN/93/12/176,177, 
178 et 179; 
EN/94/06/40 
11 sager Beløb opfort 1 A-
7 
regnskab 
-
18.092 ECU 
73.148 ECU 
353.916 ECU 
445.156 ECU Beløb opført i B-
regnskab 
59.335 ECU 
1.075.530 ECU 
-
-
294.827 ECU 
1.429.692 ECU Forældede beløb 
3.723ECU 
3.723 ECU Retsprocedure 
ja 
planlagt 
Pr. 31.10.96. 
14.903,71 UKL eller 18.048 ECU vedrørte import, for hvilken toldskylden var under 10.000 ECU. 
- 17 
2.2.2 Rejer fra Færøerne 
Beskrivelse 
Efter flere undersøgelser i flere medlemsstater, der førte til udfærdigelsen af 
meddelelse om gensidig bistand 2/90, gav en undersøgelse på Færøerne som resultat, 
at næsten 600 EUR 1 certifikater udstedt af de færøske myndigheder var 
ugyldige. Certifikaterne var udstedt til Belgien, Danmark, Frankrig, Nederlandene og 
Det Forenede Kongerige. 
På grundlag af disse EUR 1 certifikater var der fejlagtigt opkrævet nedsatte afgifter, 
som gælder for produkter med oprindelse på Færøerne, for rejer fisket af kanadiske 
skibe eller af færøske skibe, der ikke opfyldt de udrustningsbetingelser, der kræves 
for indrømmelse af præferencebehandling, samt for rejer fra tredjelande, der blot var 
pillet på Færøerne. Oprindelsesreglerne, der gælder for alle fiskeriprodukter, blev 
vedtaget i 1974, og deres gyldighed blev forlænget ved den handelsaftale, der siden er 
blevet indgået med Færøerne. Der er tale om standardregler baseret på økonomiske 
overvejelser, som det ikke volder særlige vanskeligheder at anvende for 
virksomheder, der driver international handel. 
De færøske myndigheder erkendte først forholdene, men trak derefter denne 
indrømmelse tilbage. De påstod således, at de ikke havde kendskab til visse 
bestemmelse vedrørende præferencebehandling, men dette modbevises af de 
instruktioner, som samme myndigheder har givet virksomhederne. Gennemførelsen af 
disse bestemmelser kontrolleres dog ikke af disse mydigheder. De har ligeledes 
påstået, at den bilaterale aftale med Danmark, der gælder sideløbende med 
fællesskabspræferenceordningen, er årsag til fejlene. 
I virkeligheden kunne disse fejl imidlertid fuldstændig undgås, hvis der blev indført 
hensigtsmæssige kontrolforanstaltninger, der under alle omstændigheder kun ville 
omfatte et begrænset antal virksomheder. 
Afgiftsnedsættelse kan ifølge gældende fællesskabsbestemmelser ikke indrømmes 
udelukkende med den begrundelse, at der måske i god tro, er blevet fremlagt 
dokumenter, som senere påvises at være falske, forfalskede og ugyldige, med henblik 
på opnåelse af præferencebehandling for varer, der angives til fri omsætning. 
I dette specielle tilfælde må medlemsstaterne basere inddrivelsen på, at de færøske 
myndigheder må trække de omstridte certifikater tilbage samt på 
undersøgelsesrapporten af 15. Oktober 1991 udarbejdet efter det kontrolbesøg, som 
visse fællesskabstjenestemænd deltog i. 
Senere er rapporten blevet meddelt samtlige medlemsstater i overensstemmelse med 
den lovgivning, som rådet har vedtaget. 
Det anslås foreløbigt, at der efterfølgende skal inddrives 10 mio. ECU. 
18 
Resultatet af inddrivelsen 
Af forskellige grunde har konstateringen af, at de EUR 1 certifikater, som de færøske 
myndigheder havde udstedt, ikke var gyldige, ikke ført til fuldstændig inddrivelse af 
de pågældende traditionelle egne indtægter. 
Dette skyldes delvis den bilaterale ordning mellem Danmark og færoerne, der bl.a. 
fastsætter toldfrihed for alle færøske produkter, der importeres til Danmark. Denne 
præferenceordning ophørte pr. 1.1992 med handelsaftalen mellem Fællesskabet og 
Færøerne, der stadfæstedes med artikel 20 i den nationale toldlov. De danske 
myndigheder har betragtet protokollen om Færøerne, der er vedlagt tiltrædelsesakten 
med Danmark, som stadig gældende, da Rådet ikke har truffet anden afgørelse. 
Det er således på grundlag af denne artikel 20 i den danske toldlov, at importen af 
rejer til forbrug i Danmark eller til reeksport til tredjelande, især efter pilning, som 
ikke kunne omfattes af præferencebehandlingen efter EUR 1 certifikaterne, er foregået 
toldfrit. Denne toldfrihed har omfattet ca. 11 mio. ECU, hvilket bringer de 
inddrivelser, som de danske myndigheder skal foretage, ned på ca. 1/10 af beløbene 
(se tabel nr. II-5: 962.950 ECU). 
Derimod var visse importmængder til Danmark af rejer, der omfattedes af denne 
toldfrihed, ikke i fri omsætning, og al reeksport til andre medlemsstater skulle enten 
have været afgiftsbelagt eller ekspederet til ekstern forsendelse (TI). Det forhold at 
Danmark, bortset fra en meddelelse til den pågældende importør, ikke har iværksat 
kontrolforanstaltninger for denne reeksport, rejser en række problemer, som 
Kommissionen snarest må tage stilling til. 
Et andet særligt forhold ved denne sag er, at Danmark, Irland og Det Forenede 
Kongerige indtil 1992 har anvendt nationale præferencesatser for denne import. 
Desuden har en belgisk domstol givet en belgisk afgiftspligtig, hvis sag de belgiske 
toldmyndigheder prøvede, medhold. Toldmyndighederne har appelleret sagen, men de 
belgiske og britiske importører, der er langt de fleste og som løbende foretager denne 
import, har ment sig bekræftet i deres afvisning af efterfølgende at gennemføre 
inddrivelser, og de har indbragt spørgsmålet for retten. 
High Court of Justice har derfor den 14. April 1994 forelagt Domstolen to 
præjudicielle sager, der vedrører næsten samtlige traditionelle egne indtægter, som er 
fastlagt og opført i B-regnskabet i Det Forenede Kongerige. Domstolen afsagde dom i 
den præjudicielle sag den 14. Maj 1996. Denne dom skal dog først fortolkes af den 
britiske domstol9. 
Derimod blev et beløb på 295.232 ECU stillet til rådighed af de nederlandske 
myndigheder. 
Dom af 14.5.1996, Faroe Islands Seafood, c-153/94 og 204/94, endnu ikke offentliggjort 
19 
De forældede beløb er en sag for sig, men der gik temmelig lang tid fra det tidspunkt, 
hvor resultaterne af fællesskabskontrollen, der viste, at EUR 1 certifikaterne var 
ugyldige, blev meddelt medlemsstaterne og til de nationale myndigheder traf de 
nødvendige foranstaltninger til forsvar for Fællesskabets finansielle interesser. 
Således har Kommissionen konstateret, at de danske myndigheder ikke i tide havde 
fremsendt inddrivelsesmeddelelserne, hvilket medførte, at visse beløb forældedes. 
Inddrivelsen af de udestående beløb, bekræftelsen af allerede foretagne inddrivelser og 
alle andre tiltag overfor medlemsstaterne på grund af forældelsen af de nævnte grunde 
afhænger imidlertid af, hvilken fortolkning de nationale domstole anlægger over 
for EU-Domstolens kendelse. Kommissionen vil fra medlemsstaterne indhente 
oplysninger om, hvilke afgørelser de nationale domstole træffer og om 
konsekvenserne heraf for inddrivelsen af de traditionelle egne indtægter. 
Tabel nr. II - 5 
Rejer fra Færøerne 
Land 
B 
DK 
F 
NL 
UK 
lait EUR 
5 
266 
21 
12 
185 
599 Bedragerimeddelelse 
BE 92/06/06 
FR 92/06/09 -
FR 92/06/10 
10 fiches fraude 
1 alt i ECU A-regnsk. 
ECU 
-
962.950 
-
295.232 
-
1.258.182 B-regnsk. 
ECU 
67.958 
29.883 
1.804.238 
1.902.079 Forældelse eller 
afgiftsfrihed 
(ECU) 
11.000.000 
29/4/89 
1.018.646 
12.018.646 Dom 
Ja 
Ja 
Ja 
2.2.3 Farvefjernsyn fra Tyrkiet 
Beskrivelse 
På grundlag af forskellige oplysninger, som Kommisseionen har fået fra 1988, om de 
lave priser for tv-apparater fra Tyrkiet, kunne det afsløres, at de tyrkiske myndigheder 
udstedte ATR-dokumenter for produkter, der ikke omfattedes af præferenceordningen. 
De dele med oprindelse i tredjelande, som Tyrkiet importerede med henblik på 
fremstilling af de tv-apparater, der eksporteredes til Fællesskabet, var enten 
importeret med toldsuspension (uden opkrævning af udligningsafgift) eller under 
anvendelse af drawback-ordningen. 
Da der ikke opkrævedes tyrkiske afgifter, kunne de tv-appater, der fremstilledes af 
disse dele, ikke reeksporteres til Fællesskabet med henblik på overgang til fri 
omsætning og med anvendelse af ATR, uden at der opkrævedes udligningsafgift ved 
denne reeksport. 
-20 -
Kommissionen har på grundlag af disse oplysninger varskoet medlemsstaterne 
(Meddelelse om gensidig bistand 33/88) og har indledt en kontrol af den pågældende 
eksport fra Tyrkiet. De har først og fremmest uden resultat anmodet de tyrkiske 
myndigheder om at kunne foretage en kontrol på stedet. Efter to år accepterede de 
tyrkiske myndigheder så endelig et kontrolbesøg fra Fællesskabet fra 18. Oktober til 
9. November 1993. 
Dette bekræftede uregelmæssighederne i forbindelse med den tyrkiske eksport af tv-
apparater og udstedelsen af certifikaterne herfor i forhold til bestemmelserne i 
EØF/Tyrkiet- aftalen. 
På grundlag af resultaterne af kontrolbesøget, der ikke blev bestridt af de tyrkiske 
eksportfirmaer og myndigheder, blev der derefter opstillet en liste over ugyldige 
certifikater, der blev sendt til medlemsstaternes myndigheder. Kommissionen mener, 
at det beregningsgrundlag, der skal anvendes ved beregningen af de skyldige afgifter 
på grund af at ATR1-certifikaterne var ugyldige, er beregningsgrundlaget for de tv, 
for hvilke der var anmodet om afgiftsfritagelse på 14% i overensstemmelse med den 
nævnte aftale. 
Den finansielle virkning for de traditionelle egne indtægter af, at ATR1-
certifikaterne var ugyldige vurderes foreløbig til 45 mio. ECU, hveraf 5 mio. som 
antidumpingafgifter. 
Resultaterne af inddrivelsen 
Det er i forbindelse med denne sag, at medlemsstaternes myndigheder har haft flest 
vanskeligheder med inddrivelsen. 
Dels har de tyrkiske myndigheder så længe som muligt opretholdt tvivl om, hvilken 
status eksporten til Fællesskabet reelt havde. De meddelte således først i januar, 
hvilke foranstaltninger de havde truffet for, at problemer efter deres opfattelse var 
løst. Disse for sene foranstaltninger omfattede imidlertid kun aspektet importen til 
Fællesskabet, men det medfører ikke, at gælden for tidligere import, der ikke falder 
under forældelsen efter tre år, og de deraf følgende efterfølgende inddrivelser, 
annulleres med tilbagevirkende kraft. 
Med hensyn til de for den tidligere import skyldige beløb forpligtede de tyrkiske 
myndigheder sig til over de efterfølgende tre år at opkræve en udligningsafgift, der 
skulle give de fejlagtigt udstedte ATR-certifikater gyldighed med tilbagevirkende 
kraft. Denne løsning havde hverken støtte i toldkodeks eller i associeringsaftelen 
EØF-Tyrkiet. 
Importørerne og medlemsstaternes myndigheder har tilsluttet sig denne argumentation 
og sidstnævnte har flere gange anmodet Kommissionens medlemmer om at vedtage en 
dispensation for den efterfølgende inddrivelse. En tilsvarende anmodning baseret på 
samme argumenter er fremsat af de interesserede medlemsstaters delegerede til 
toldforskriftsudvalgene. 
21 -
Den franske og nederlandske delegation har til Kommissionen sendt anmodninger om 
ændringer af toldkodeks med henblik på beskyttelse af importørernes gode tro. 
Formålet hermed var at opnå fritagelse for inddrivelse af den gæld, der stammer fra 
den tidligere import af tyrkiske tv, og i fremtiden at få importørerne holdt fri af de 
finansielle konsekvenser af præferencecertifikater, der uretmæssigt udstedes af 
tredjelande og som senere erkæres ugyldige. 
Sigtet med disse anmodninger var, at toldskylden som følge af de manglende 
inddrivelser skulle afholdes over fællesskabsbudgettet. Kommissionen har ikke kunnet 
imødekomme disse anmodninger, der rejser tvivl om gældende lovgivning og selve 
grundlaget for præferenceordningen, der gælder for al samhandel med tredjelande. 
Kommissionen har iøvrigt gentagne gange i løbet af 199410 anmodet de nationale 
myndigheder om at foretage inddrivelserne eller udstede garanti for de pågældende 
egne indtægter, under hensyn til at de afgiftspligtige skulle indrømmes muligheden for 
at foretage indbetalingerne på en måde, der var i overensstemmelse med toldkodeks. 
Kommissionens holdning har ikke ændret sig, men medlemsstaterne har ikke fulgt 
sagen korrekt op. Det er således dens opfattelse, at de i det mindste fra 1. April 1994, 
hvor situationen med hensyn til forbindeisene med Tyrkiet var blevet tilstrækkeligt 
belyst, burde have truffet de nødvendige foranstaltninger til at beskytte Fællesskabets 
finansielle interesser, naturligvis under hensyn til de afgiftspligtiges klageret. I 
øjeblikket har kun Danmark inddrevet beløbet for den beskedne import af tyrkiske 
farve-tv til dette land. 
Af de øvrige medlemsstater har kun Det Forenede Kongerige indsendt en detaljeret 
opgørelse over fordringerne opdelt i en del til B-regnskabet og en del, der er forældet. 
Nederlandene har fremsendt en oversigt over ikke-forældede fordringer, dvs. 
fordringerne fra juli 1992. Visse medlemsstater (B, D, F, SP og P) har opført de 
skyldige beløb i B-regnskabet og har iøvrigt sendt en række ikke alt for detaljerede 
oplysninger til Kommissionen. De øvrige medlemsstater (GR og I) har ikke besvaret 
Kommissionens anmodninger om oplysninger. 
Opførelsen af visse beløb i B-regnskabet er ikke blevet fulgt op af reelle 
inddrivelsestiltag. De pågældende medlemsstater synes at afvente Kommissionens 
afgørelse vedrørende tilbagebetalingsanmodningerne - omfattende ca. 5 mio. ECU fra 
de tyske afgiftspligtige i henhold til daværende lovgivning, der nu findes i artikel 235 
- 242 i toldkodeks. 
Breve DG XIX nr.1720 af 2.3.1994, nr.3141 af 21.4.1994, nr.8957 af 25.11.1994 til de faste repræsentanter fra de interesserede 
medlemsstater og brev DG XIX nr.15885 af 6.10.1994 til generaldirektørerne for toldvæsenerne. 
22 
Der er for nylig kommet nye elementer i denne sag. Således har Rådet ved afgørelse 
af 28. Maj 1996(11) opfordret Kommissionen til at finde en løsning på problemet med 
efterfølgende inddrivelse af told i forbindelse med dokumentation for 
præferencestatus, især med henblik på at beskytte importørernes gode tro og undgå 
forskelsbehandling af virksomheder inden for Fællesskabet. I denne forbindelse har 
Domstolen i sin Seafood-dom (se fodnoten, afsnit 2.2.2) draget visse konsekvenser, 
der ligeledes synes at få følger for inddrivelsen for så vidt angår denne sag. 
Kommissionen forbereder i øjeblikket en meddelelse om dette spørgsmål, der snarest 
skal tilstilles Rådet. 
Tabel nr. II - 6 
Farve-tv fra Tyrkiet 
MS 
B 
DK 
D 
EL(4) 
E 
F 
1 
NL 
P 
UK 
Total Antal 
ATR 
16 
503 
302 
384 
216 
119 
53 
314 
1907 meddel, om 
bedr. 
5 
12 
17 Antal Farve-tv 
Angivet 
28366 
938 
397.687 
426.991 Anslået 
31.236 
738 
674.370 
4.974 
399.407 
368.936 
191.473 
223.463 
79.443 
584.121 
2.558.161 Finans, virkning A 
regnskab B 
regnskab 
Beløb ECU ECU 
845.000 
12.500 
14.000.000 
84.500 
8.600.000 
7.850.000 
4.000.000 
5.580.000 
1.700.000 
13.000.000 
55.672.000 25.500 
994.481 
7.132 
1.027.113 (1). 
558.000 
10.500.000 
' 
3.093.000 
(1) 
10.000.000 
1.154.289 
(D 
3.886.225 
29.191.514 ForaeWelser 
anslået 
(2) 
9.821.000 
1.567.400 
2.722.000 
14.110.400 Forældelses-
dato 
30.05.91 
(3) 
1.1.92 
1.6.92 
1.1.91 
1.7.92 
1.2.92 
18.10.91 
(1) Der er udsendt en meddelelse vedrørende beløbet for at afbryde forældelsen, men i øjeblikket er der ikke indledt inddrivelse 
(2) Endnu ikke fastsat; afhænger af en grundig undersøgelse af sagen 
(3) Undersøges i øjeblikket 
(4) De græske myndigheder har ikke indledt foranstaltninger. 
3. Oversigt over, hvor langt medlemsstaterne er kommet med 
inddrivelserne 
3.1 Oversigt 
3.1.1 Opfølgningen 
Kommissionen vil på forhånd bemærke, at det skyldes medlemsstaternes samarbejde, 
at den har kunnet danne sig et relativt fuldstændigt billede af, hvorledes 
medlemsstaterne varetager deres ansvar med hensyn til inddrivelserne under ofte 
vanskelige forhold som f.eks. i forbindelse med det udvalg af sager, der er anført her. 
n EFT. C.170 af 14 juni 1996. 
-23 
Tilfældene i dette dokument viser, at inddrivelserne må følges systematisk op i 
medlemsstaterne. Kommissionen er i denne forbindelse klar over, at dette betyder en 
yderligere administrativ byrde for dem, men deres formål er at beskytte Unionens 
finansielle interesser og deres baggrund er ofte de mangler og svarheder, der 
konstateres ved inddrivelsernes gennemførelse. 
3.1.2 Den generelle situation for inddrivelserne i forbindelse med sagerne B/94 
(tabel nr. 11-7). 
Tabel II-7 viser for hver enkelt medlemsstat og de enkelte tilfælde situationen med 
hensyn til inddrivelserne pr. 31. oktober 1996, dvs. 
• Foretagne betalinger opført i A-regnskabet ; 
• Forventede inddrivelser opført i B-regnskabet; 
• Inddrivelser, vedrørende hvilke Kommissionen har stillet sig kritisk til 
medlemsstaternes indsats. 
Dette udvalg af sager, hvor det udestående beløb i traditionelle egne indtægter (124 
mio. ECU) pr. 31. December 1993 repræsenterer 27% af saldoen på B-regnskabet, er 
repræsentativt for de største vanskeligheder, som myndighederne i medlemsstaterne 
støder på, nemlig ugyldige præferencecertifikater og unddragelser i forbindelse med 
Fællesskabets forsendelsesordning. 
24 
Tabel nr. II-7 - Oversigt 
Inddrivelserne for sagerne B94 - status 
Mio. ECU 
(1) 
Sag 
Medlemsstat 
B n°1 
n°2 
n°3 
n°4 
n°5 
n°6 
DK n°5 
n°6 
D n°1 
n°2 
n°3 
n°5 
n°6 
E n°2 
n°6 
F n°1 
n°2 
n°4 
n°5 
n°6 
IRL n°4 
NL n°1 
n°4 
n°5 
n°6 
P n° 6 
UK n°4 
n°5 
n°6 
1 alt (21 
lait 
pr 
medlemsstat 
22,55 
11,99 
45,18 
3,01 
11,58 
0,018 
18,493 
1,157 
10,04 
124,038 (3) 
Opforelse i 
A 
regnskabet 
Foretagne 
betalinger 
0,03 
0,32 
0,018 
0,52 
0,073 
0,3 
1 
0,007 
0,35 
2,618 (4) 
Opførelse i B-regnskabet 
(4a) 
Forventede 
inddrivelser 
12,9 
0,06 
0,56 
27,46 
10,50 
3,01 
0,48 
0.03 
10,00 
1,15 
0,29 
0,2 
3,9 
70,54 (4b) 
Tilfælde 
oversendt til 
domstolene 
0,07 
0,96 
1,07 
1,6 
3,7 (5) 
Forældede sager 
eller 
toldfrihed 
11,00 
1 
2,7 
14,72 (6) 
Ikke opført 
Beløb (6A) 
PC 
8,96 
PC 
PC 
PC 
16,60 
25,56 Overtræ-
delsessag 
(6B) 
6,9 
6,9 
3.1.3 Bemærkninger 
Gennemførte inddrivelser (Kolonne 1) 
Inddrivelserne er næsten udelukkende foretaget i forbindelse med uregelmæssigheder 
ved præferencer. Inddrivelserne i forbindelse med bedrageri omfatter især ekstern 
forsendelse, hvor betalingsanmodningerne har medført administrativ rekurs eller 
sagsanlæg for næsten alle udestående beløb. Det er grunden til, at satsen for den 
endelige afslutning af sagerne stadig er forholdsvis beskeden (under 0,5%). 
B-regnskab: Forventede inddrivelser (kolonne 4a) 
Her er de endnu ikke inddrevne beløb anført. Det kunne forventes, at den største del 
af de omstridte indtægter findes her. Imidlertid er beløbene opført i B-regnskabet 
tydeligt mindre. Dette skyldes to forhold: 
25-
1. I visse tilfælde at visse forældelsesfristerne er udløbet, før der er sendt en 
betalingsmeddelelse til den afgiftspligtige vedrørende gælden (kolonne 3); 
2. I andre tilfælde, hvor der endnu ikke er tale om forældelse (fristen i forbindelse 
med bedrageri), har nogle medlemsstater endnu ikke foretaget opførelse i B-
regnskabet. 
Tilfælde, der skal forelægges domstolene (kolonne 4b) 
Omfatter sager med efterfølgende inddrivelse, hvor de afgiftspligtige har klaget over 
betalingsmeddelelsen. Der er især tale om ugyldige certifikater, hvor importørerne 
skulle have været i god tro og derfor nægter at betale de efterfølgende inddrivelser. 
Inddrivelser, som medlemsstaterne ikke har regnskabsført/fastslået (kolonne 6) 
De tilfælde, hvor indtægtsbeløb, der skal inddrives, ikke regnskabsføres, omfatter 
forholdsvis store beløb, nemlig en fjerdedel af dette udvalg af sager. Der kan være 
tale om en midlertidig eller endelig situation. 
I forbindelse med import af tysk/nederlandsk smør afviste de tyske myndigheder 
kategorisk at tage hensyn til Kommissionens konmstatering af, at gælden bestod og at 
den burde have været inddrevet. Da tvisten var af betydning, idet den drejede sig om 
omfanget af medlemsstatens forpligtelser, blev der indledt en overtrædelsesprocedure. 
3.1.4 Afslutningen af de udvalgte sager 
En af Kommissionens bekymringer er den nuværende beskedne procent af sager, der 
er afsluttet. 
Således er kun en. uhyre lille del af inddrivelserne foretaget, og indbringelsen for 
domstolene, der på en vis måde sætter punktum for den administrative procedure, 
vedrører igen kun et forholdvis ringe beløb. 
Derimod er næsten hele dette udvalg af sager ikke afsluttet, og for denne kategori er 
over halvdelen sager, som Kommissionen fører retssager med medlemsstaterne om 
(overtrædelsesprocedure og beløb, der skal inddrives, men som ikke er opført på 
regnskabet). 
Denne situation fremmer i et vist omfang uregelmæssigheder og bedrageri. 
3.2 Beskrivelse af manglerne 
En opfølgning af B94-sagerne viser, at der er tale om en række funktionsmæssige 
mangler i forbindelse med inddrivelsen på nationalt plan af de traditionelle egne 
indtægter. 
- 26 
3.2.1 Undersøgelsestiden i medlemsstaterne 
I forbindelse med de kriminelle sager (levende dyr, mælkepulver) er 
undersøgelsestiden i medlemsstaterne almindeligvis meget lang. 
Dette skyldes, at undersøgelserne er vanskelige og at de nationale myndigheder er 
overbebyrdede. 
Undersøgelserne forlænges yderligere ved, at nogle medlemsstaterne har vanskeligt 
ved at få den gensidige bistand fra andre medlemsstater, der er nødvendig for at 
afslutte sagerne, (se i det følgende). 
Behandlingstiden forlænges yderligere af, at resultaterne skal bearbejdes i de 
finansielle tjenester og at der skal træffes administrativ beslutning om den 
afgiftspligtiges situation. 
Skal sagen forelægges en retsinstans, medfører det en ny undersøgelse og endnu 
længere frister og når de ansvarlige tjenester endelig har det fornødne grundlag for en 
inddrivelse, er bedragerne ofte uden for rækkevidde. 
3.2.2 Forsinkelser som følge af de forskellige klagemuligheder i medlemsstaterne 
Der findes i medlemsstaterne mange måder, hvorpå meddelelser om inddrivelse kan 
anfægtes administrativt med den virkning, at inddrivelsen suspenderes ud over de 
betalingsfrister, der er fastsat i toldkodeks. F.eks. 
- kan britiske afgiftspligtige uden særlige formaliteter anfægte gyldigheden af 
inddrivelsesmeddelelserne hos deres myndigheder. Denne procedure er ikke altid 
blevet ledsaget af en korrekt fastlæggelse af fordringen og anfægter den 
oprindelige, uden at man ved, om der er tale om en ny fastlæggelse i 
overensstemmelse med artikel 2 i forordning nr. 1552/89 eller om en nedsættelse af 
en del af gælden. 
- kan de afgiftspligtige i Tyskland anfægte en inddrivelsesmeddelelse, hvorefter 
gennemførelsen suspenderes administrativt på ubestemt tid. 
- kan i Frankrig spørgsmålet om varens værdi og art indbringes for et forligsudvalg, 
der skal afgive et responsum, hvis dens oprindelse bestrides. Udvalget afgiver først 
udtalelse efter nogen tid, og dette medfører, at inddrivelsen suspenderes på 
ubestemt tid, afhængigt af udvalgets arbejdsrytme. Kommissionen vil derfor 
undersøge disse administrative klager, der ikke synes at stille alle lige med hensyn 
til den klageret, der er indeholdt i toldkodeks' afsnit VII, og som, selv om de er 
lidet effektive, medfører, at beslutningerne anfægtes. 
-27 
I forbindelse med tun fra Seychellerne blev det under et kontrolbesøg påvist, at 
produkterne ikke kunne have oprindelse dér. Denne konstatering blev nedfældet i en 
rapport, der blev sendt til de franske myndigheder. Også AVS/EØF-ministerrådet tog 
den 18. og 19. maj 1994 stilling til dette tilfælde. 
3.2.3 Forsinkelser og svagheder ved anvendelsen af sagerne om efterfølgende 
inddrivelse I forbindelse med manglende afslutning ved 
fors ende Is esforretning. 
Det er blevet fastslået, at reglerne om efterfølgende inddrivelse af toldskyld efter 
manglende afslutning af forsendelsestransaktioner ikke anvendes tilfredsstillende. 
Kommissionen har således kunnet konstatere systematiske forsinkelser ved sine 
kontrolbesøg i medlemsstaterne (1994-1995). Dette udvalg af sager vedrørende 
forsendelser viser klar denne situation. 
Således bliver de frister, der er fastsat til at få klarhed over, hvem der er ansvarlige, 
overskredet i næsten alle tilfælde, fordi de pågældende myndigheder ikke griber ind 
eller gør det for sent. 
Det har medført tab af indtægter, at virksomheder, der trues med inddrivelse 
(hovedforpligtede), anmelder konkurs og unddrager sig deres forpligtelser på grund 
af, at fristen for indbringelse for domstolene er overskredet. 
3.2.4 Forsinkelser og svagheder ved anvendelsen af reglerne om efterfølgende 
inddrivelse ved ugyldige præferencecertifikater 
Kommissionens tjenester har i denne forbindelse kunnet konstatere, at resultaterne af 
konstrolbesøgene i tredjelande var utilstrækkelige eller ikke blev udnyttet af 
medlemsstaternes myndigheder. 
Dette har medført forældelser i forskellige sager om uregelmæssigheder. Det 
spørgsmål må stilles, om visse medlemsstaters tilbageholdenhed med hensyn til at 
drage de nødvendige konklusioner og gennemføre inddrivelserne, ikke delvis skyldes, 
at de ønsker at beskytte de importører i Fællesskabet, der risikerer konkurs, uden at 
tage hensyn til situationen for fællesskabsproducenter af de pågældende importvarer 
(tv-procenters konkurs i forbindelse med de tyrkiske tv-apparater). 
28 
Medlemsstaterne har anført, at ved den nugældende lovgivning tillægges 
Fællesskabets kontrolrapporter, der dog er fastsat forordningen om gensidig bistand, 
ikke beviskraft, hvorfor de ifølge visse nationale myndigheder ikke kan anvendes til at 
bevise certifikaternes ugyldighed for domstolene, ligesom datoen for Kommissionens 
fremsendelse af dem ikke kan lægges til grund for fastsættelsen af den forpligtelse, 
der omhandles i artikel 78 i toldkodeks. Denne situation er ellerede blevet far bedret 
efter dommen i Seafood-sagen, hvor EU-Domstolen fremhævede betydningen af 
konklusionerne af Fællesskabets kontrolbesøg og følgerne heraf. Spørgsmålet bør 
finde en endelig løsning gennem anvendelse af forordningen om Kommissionens 
kontrol of inspektion på stedet. (*) 
Det må under alle omstændigheder fastslås, at medlemsstaterne hverken har anvendt 
bestemmelserne i toldkodeks om regnskabsføring eller i forordning nr. 1552/89 om 
fastlæggelse på tilfredsstillende vis. De har således ikke fremsendt 
inddrivelsesmeddelelse og ikke foretaget fastlæggelse af traditionelle egne indtægter, 
selv om de kendte den afgiftspligtige og gældens størrelse. 
3.2.5 Det dårlige samarbejde mellem medlemsstaterne i forbindelse med gensidig 
bistand 
• I visse tilfælde af påvist bedrageri har medlemsstaterne uden held anmodet om 
gensidig bistand fra andre medlemsstater (Tyskland har henvendt sig til 
Nederlandene i forbindelse med mange tilfælde vedrørende oksekød og Belgien har 
ligeledes resultatløst anmodet Spanien om hjælp vedrørende skummetmælkspulver). 
I andre tilfælde er der ydet gensidig bistand, men først efter lang tid. 
• Afskaffelsen af de indre grænser i Unionen og de lempelser for samhandelen, som 
den har betydet, kræver, at forbindelserne mellem medlemsstaternes myndigheder 
styrkes. 
I nogle af de her udvalgte sager, hvor en medlemsstat i visse tilfælde burde have 
været overdraget ansvaret for inddrivelsen og derefter for den gensidige bistand 
som led i bistand med inddrivelsen (direktiv 76/308/CEE), synes medlemsstaterne i 
de fleste tilfælde ikke at have taget noget initiativ. 
3.2.6 Den hyppige misbrug af argumentet om importørens gode tro 
I talrige tilfælde af import på grundlag af ugyldige præferencecertifikater, bl. a. sagen 
med de tyrkiske fjernsyn, har importørene påstået, at de var i god tro med henblik på 
at blive fritaget fra den efterfølgende betaling af de skyldige afgifter. Visse nationale 
myndigheder godtager i hvert fald midlertidigt dette argument, som de foreholder 
Fællesskabets tjenester. 
O Præmis nr. 1 I dommen I Seafood-sagen og artikel 8, stk. 5,1 Rådets forordning 2185/96 af 11. november 1996 - EFT L 
292 af 15.11.96 
29 
Imidlertid viser EU-Domstolens hidtidige retspraksis i dette spørgsmål, at god tro ikke 
kan undskylde fremlæggelsen af et ugyldigt certifikat. Desuden har artikel 904 c) i 
gennemførelsesbestemmelserne til toldkodeks, der udelukker, at der på grundlag af 
god tro kan bevilges nedslag for eller tilbagebetaling af importafgifter, altid været et 
centralt element i reglerne vedrørende præferenceaftaler. 
Der skal med hensyn til god tro gøres opmærksom på, at anvendelsen af dette begreb 
i forbindelse med præferenceordninger omhandles i en meddelelse fra Kommissionen, 
der for tiden er under udarbejdelse. Heri tages der også hensyn til følgerne af 
dommen fra for nylig i sagen Faroe Islands Seafood 
3.2.7 De nationale myndigheders tolerance. 
Der findes i Fællesskabets toldkodeks klare og bindende regler for, hvilke frister de 
afgiftspligtige råder over til betalingen af traditionelle egne indtægter. 
Medlemsstaternes praksis i forbindelse med inddrivelserne er dog ikke altid ens for 
samme tilfælde af bedrageri eller uregelmæssigheder. 
Visse afgiftspligtige har over for deres myndigheder nægtet at betale deres toldskyld, 
under påskud af at der i andre medlemsstater ikke altid krævedes efterfølgende 
inddrivelse i tilsvarende sager. Procedurerne til inddrivelse var imidlertid indledt, men 
i andre medlemsstater blev klagerne behandlet af administrative eller retlige instanser 
på andre niveauer, hvilket gav det indtryk, at der ikke blev foretaget inddrivelse. 
4. KONKLUSIONER 
4.1 I nærværende rapport gøres der detaljeret rede for, hvorledes seks tilfælde af 
bedrageri og uregelmæssigheder, som Kommissionen har udvalgt på grundlag 
af objektive kriterier, er blevet fulgt op. Der er tale om seks særligt 
komplicerede sager, men de vanskeligheder, som påvises, er repræsentative 
for de fleste-sager vedrørende inddrivelse af traditionelle egne indtægter. 
Således bremses de fleste inddrivelsestiltag fra medlemsstaternes side af, at 
de administrative og retslige procedurer er meget langsomme og af de 
praktiske problemer, som medlemsstaternes myndigheder støder på i 
forbindelse med gennemførelsen af de administrative eller retslige 
beslutninger om inddrivelse af fordringerne hos de afgiftspligtige. Til disse 
problemer kommer vanskelighederne som følge af, at der er tale om 
grænseoverskridende tiltag. 
Disse objektive vanskeligheder forværres af, at det har vist sig, at 
anvendelsen af toldlovgivningen er utilfredsstillende, især med hensyn til 
definitionerne af toldskyld og fastlæggelse samt med hensyn til 
regnskabsføring af de traditionelle egne indtægter. 
30 
4.2 I medlemsstaterne har stigningen i tilfældene af bedrageri og 
uregelmæssigheder, især siden begyndelsen af 90'erne, vist, at 
toldmyndighederne har begrænsede kontrolmuligheder. Stigningen skyldes 
især, at antallet af transaktioner er i stadig stigning, at produkterne bliver 
stadig mere komplicerede, at bestemmelserne ligeledes kompliceres, og at 
virksomhederne kan gøre brug af et betydeligt antal toldordninger og 
præferenceaftaler. Myndighederne står stadig hyppigere over for organiseret 
bedrageri, der gennemføres af internationale forbryderorganisationer, der ofte 
er etableret i tredjelande, skjuler sig bag skyggeselskaber eller som benytter 
kendte virksomheder, der imidlertid ikke har kendskab til deres 
samhandelspartneres reelle forhold. På baggrund af denne situation har Rådet 
og Parlamentet12 fastholdt, at medlemsstaterne må beskytte Fællesskabets 
indtægter som led i en samlet strategi for bekæmpelse af spild og af bedrageri 
over for fællesskabsmidlerne. 
Som følge af de store vanskeligheder skal man ikke vente mirakelløsninger, 
og medlemsstaternes indsats skal i første række koncentreres om områder, 
hvor der kan regnes med fremskridt, dvs. nøje overholdelse af 
fællesskabsbestemmelserne, især med hensyn til fordringernes opståen, 
garanti og fastlæggelse samt regnskabsføring af de traditionelle egne 
indtægter. Desuden må medlemsstaterne ud over at udvide sanktionerne over 
for bedragerne gennemføre ændringer i retsprocedurerne for og forkorte 
behandlingen af disse sager. 
Mere generelt er det et spørgsmål, om ikke mange sager med 
uregelmæssigheder undgår at blive omfattet af de komplekse bestemmelser, 
der gælder på fællesskabsplan og internationalt, og som ofte samtidig tilsigter 
flere mål. Visse internationale aftaler fører således til uregelmæssigheder, der 
er resultatet af, at et led i kæden har fortolket fællesskabsreglerne forkert 
eller ikke har overholdt disse regler. De (finansielle) følger bæres derefter af 
andre. 
Et særligt vigtigt tilfælde vedrører præferenceaftalerne, hvor det er klart, at 
forskellige overvejelser er nødvendige. Mere gennemsigtige bestemmelser, 
der hverken giver vore internationale partnere eller virksomhederne større 
praktiske problemer, skulle kunne medføre et fald i antallet af disse sager. 
12 Se rapporten fra hr. Bardong, talsmand for COCOBU og formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd 
i Madrid og fra ECOFIN-Rådet den 27.11.1 995. 
-31 -
4.3 Kommissionen vil ved en række tiltag søge at afhjælpe de vanskeligheder, 
som medlemsstaterne har med at inddrive fordringerne. 
Inddrivelsesprocedurer 
Kommissionen indledte ved udgangen af 1994 med udsendelse af 
spørgeskemaer og under seminarerne en sammenlignende undersøgelse af, 
hvilke midler medlemsstaterne har til rådighed til at gennemføre (tvangs-) 
inddrivelser. Den kunne herved konstatere forskellige mangler, f. eks. 
forskelle i de nationale lovgivninger med hensyn til især forældelse, 
aktivering af garantier og klageadgang. Kommissionen har derefter i 
samarbejde med repræsentanterne for medlemsstaterne i Det Rådgivende 
Udvalg for Egne Indtægter reflekteret over, hvorledes man kan få de 
nationale myndigheder til at stramme inddrivelsesprocedurerne op, således 
som der blev fremsat krav om i konklusionerne af ECOFIN-Rådet den 
27 november 1995. 
Ekstern fællesskabsforsendelse 
Kommissionen har med hensyn hertil på grundlag af en interimsrapport, der 
blev fremlagt i oktober 1996, efter omfattende samråd med medlemsstaterne 
og de direkte involverede udformet en strategi til grundlæggende ændring af 
forsendelsesordningerne og udarbejdelse af de foranstaltninger, der er 
nødvendige for at gøre de forskellige ordninger sikre. Disse overvejelser 
koncentreredes hovedsagelig om kontrollen med adgangen til ordningen for 
fællesskabsforsendelse, beskyttelse af de finansielle interesser, indførelsen af 
et system til indsamling og udveksling af statistikker og informationer samt 
opbygningen og sammenhængen i de forskellige forsendelsesordninger. 
Kommissionen har på dette område ligeledes gennemført en række kontroller 
på stedet i årene 1994 og 1995 på grundlag af artikel 18, stk. 2 og 3 i 
forordning 1552/89. I. næsten alle medlemsstaterne blev der konstateret ofte 
lange forsinkelser ved inddrivelserne, og medlemsstaterne er blevet opfordret 
til at rette op på situationen for samtlige forsendelsespapirer, der stadig ikke 
er blevet færdigbehandlet efter udløbet af de forskriftsmæssige frister. 
Kommissionen vil påse, at dens opfordring bliver fulgt op. 
Præferencetoldordning 
De anførte problemer i forbindelse med inddrivelse af toldkrav opstået i 
forbindelse med præferencetoldordninger har ført til, at Kommissionen har 
aflagt flere kontrolbesøg i medlemsstaterne ( på grundlag af artikel 18, stk. 2 
og 3 i forordning 1552/89). Under disse besøg blev det bekræftet, at disse 
ordninger fungerer dårligt, især med hensyn til udstedelsen af 
præferencecertifikater og den efterfølgende kontrol. 
32 
Kommissionen har derfor strammet lovgivningen om administrativt 
samarbejde mellem de lande, der omfattes af GSP-ordningen og den 
autonome fællesskabsordning, og Fællesskabet som præferencebevilgende 
instans'. De nye bestemmelser, der trådte i kraft den 1. januar 1997, 
præciserer, på hvilke betingelser Fællesskabet deltager i undersøgelser, der 
udføres af myndighederne i de omfattede lande, for på den måde at få 
oplysninger om, hvor de produkter, der eksporteres under 
oprindelsescertifikater, reelt stammer fra. 
På det praktiske plan har Kommissionen indført et edb-system til 
fremsendelse til medlemsstaternes toldmyndigheder af aftryk af de stempler, 
der anvendes til at gøre oprindelsescertifikaterne gyldige. Herved opnås, at 
oplysninger rundsendes med større hastighed og at stempeleksemplerne bliver 
tydeligere, hvilket er vigtigt for at effektivisere kontrollen af 
oprindelsescertifikaterne og for vareudvekslingen. 
Kommissionen er med udgangspunkt i de ovenfor nævnte kontroller og 
analyser efter opfordring fra Rådet i dets afgørelse af 28. maj 199614 ved at 
udarbejde en meddelelse om præferencetoldordninger. Heri vil der blive 
peget på en række tiltag, som skal gennemføres øjeblikkeligt på kort eller 
lang frist for at afhjælpe problemerne med anvendelsen af disse ordninger. 
Forbedring af informationen om inddrivelser 
Ændringen af Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 omfatter, 
hvilket er første gang på området for EU's egne indtægter, en løbende 
ajourføring af situationen for så vidt angår medlemsstaternes inddrivelser i 
forbindelse med bedrageri og uregelmæssigheder. For at 
bedragerimeddelelserne kan blive ajourført så hurtigt som muligt, er der 
udviklet et edb-program for informationsudveksling (OWNRES), som 
forventes taget i anvendelse før sommeren 1997. 
Kommissionen kan derefter løbende følge med i situationen med hensyn til 
inddrivelser af egne indtægter, sôm har været genstand for bedrageri, og den 
kan anbefale, hvilke foranstaltninger der efter dens mening vil egne sig til at 
afhjælpe manglerne ved medlemsstaternes tiltag. Den kan desuden foreslå 
forskellige ændringer til Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 med 
henblik på at præcisere bestemmelserne om medlemsstaternes ansvar i 
tilfælde af, at fordringer ikke inddrives. 
13 Kommissionens forordning (EF) nr. 12/97 af 18. december 1996 (EFT L 9 af 13.1.1997) om ændring af forordning nr. 2454/93, særlig artikel 
93,93a og 94. 
14 Afgørelse nr. 96/C/170/01, offentliggjort i EFT C 170 af 14.6.1996, s. 1 
15 Forordning 1355/96 af 8.7.1996 (EFT L 175 af 13.7.1996, s 3). 
-33-
Overtrœdelsesprocedurer 
1 en bestemt sag ( tysk/nederlandsk smør ) har de nationale myndigheders 
passivitet i forbindelse med beskyttelsen af Fællesskabets finansielle 
interesser og disse myndigheders afvisning af at afhjælpe situationen med 
hensyn til ulovlig import af produkter fra tredjelande medført, at 
Kommissionen har vedtaget en begrundet udtalelse som led i proceduren i 
traktatens artikel 169. 
4.4 Der vil blive redegjort for resultaterne af Kommissionens opfølgning af 
inddrivelsen i forbindelse med dette udvalg af sager i en af de kommende 
rapporter om inddrivelse af traditionelle egne indtægter i forbindelse med 
bedrageri og uregelmæssigheder. 

ISSN 0254-1459 
KOM(97) 259 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 01 
Katalognummer : CB-CO-97-247-DA-C 
ISBN 92-78-20601-6 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg