RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET

om gennemførelsen af EU-arbejdsplanen for sport 2011-2014

1. INDLEDNING

Med sportens indføjelse i Lissabontraktaten og i overensstemmelse med artikel 165 TEUF styrkede EU og medlemsstaterne deres samarbejde som led i en indsats for at udvikle den europæiske dimension i sport yderligere.

Efter Kommissionens meddelelse fra 2011 om sport[1] åbnede Rådets resolution om en EU-arbejdsplan for sport (2011-2014)[2] et nyt kapitel med europæisk samarbejde om sportspolitikken. For første gang blev medlemsstaterne, Rådets formandskaber og Kommissionen opfordret til at samarbejde ud fra aftalte vejledende principper, fokusere på prioriterede områder ("sportens integritet", "sportens sociale værdier", "sportens økonomiske aspekter") og til at gennemføre bestemte tiltag[3]. På et område, hvor EU har understøttende kompetence, udgjorde arbejdsplanen en nyttig ramme, hvor alle aktører kunne samarbejde på en koordineret måde og med gensidig respekt for nationale kompetencer og EU's kompetencer.

For at understøtte arbejdsplanens gennemførelse blev der indført arbejdsmetoder, der ikke før havde været anvendt i forbindelse med sport, bl.a. ekspertgrupper, samt styrkede dialogordninger. Kommissionen blev anmodet om at udarbejde en rapport om gennemførelsen af arbejdsplanen som udgangspunkt for en ny arbejdsplan fra midten af 2014.

I denne rapport vurderes forløbet af gennemførelsen af tiltag i overensstemmelse med de prioriterede områder, der blev udpeget i arbejdsplanen, og anvendelsen af de indførte arbejdsmetoder gennemgås. Der trækkes bl.a. på ekspertgruppernes arbejde[4], skriftlige bidrag fra medlemsstaterne[5]og høringer af de berørte parter[6]. Kommissionen har draget konklusioner på baggrund af denne vurdering.

2. FORLØBET AF GENNEMFØRELSEN AF ARBEJDSPLANENS SPECIFIKKE TILTAG

De aktiviteter, der blev udført i henhold til arbejdsplanen, førte generelt set til gode resultater på de definerede prioriterede områder. Det bekræftes af høringen: Langt de fleste medlemsstater var enige i, at arbejdsplanen påvirkede sportssektoren i deres land positivt (24 medlemsstater), og at den var relevant for udviklingen (24 medlemsstater) og for gennemførelsen (19 medlemsstater) af sportspolitikken på nationalt plan. Arbejdsplanen levede overordnet set op til regeringernes forventninger (25 medlemsstater), fokuserede på de rette prioriteter (25 medlemsstater) og førte til udbytterige resultater (24 medlemsstater). De berørte parter på sportsområdet var generelt enige i denne positive vurdering. Medlemsstaternes vurdering af arbejdsplanens indflydelse på sportsrelaterede politiske processer uden for EU var mindre positiv (16 medlemsstater). I de følgende afsnit beskrives de fremskridt, der er gjort i gennemførelsen af de prioriterede tiltag, og det indikeres også, hvor der er taget højde for sportsaspekter i andre EU-politikker.

2.1. Tiltag 1: Udarbejdelse af udkast til EU's bemærkninger med henblik på revision af WADA-kodeksen

EU og medlemsstaterne er fortsat stærkt engagerede i kampen mod doping og i at sikre, at den står i forhold til og overholder EU's og medlemsstaternes værdier, retlige traditioner og gældende lovgivning. Kommissionens bemærkninger i meddelelsen fra 2011 er stadig relevante. Mens Det Internationale Antidopingagentur (WADA) har som mål at sikre en harmoniseret tilgang til dopingkontrol, kan atleternes individuelle rettigheder være beskyttede i EU. Fleksibilitet er derfor nødvendig, og der bør foretages tilpasninger for at overholde EU-lovgivningen og medlemsstaternes lovgivning.

Ekspertgruppen om antidoping udarbejdede og indsendte bemærkninger til revisionen af WADA-kodeksen i fire på hinanden følgende omgange i stil med WADA's konsultationsfaser[7]. På lignende vis fremsatte EU bemærkninger til internationale standarder vedrørende kodeksen i tre omgange[8]. EU har i sit fjerde bidrag fremsat et omfattende forslag til WADA om at arbejde på passende ikke-bindende retningslinjer til den relevante kodeks og de relevante bestemmelser vedrørende internationale standarder som led i gennemførelsen efter 2015.

2.2. Tiltag 2: Forelæggelse af et sæt henstillinger om bekæmpelse af doping inden for rekreativ sport, der kan anvendes på både EU-niveau og nationalt niveau

I 2012 stemte Rådet for at udvide antidopingekspertgruppens mandat til at omfatte "indsamling, herunder gennem samarbejde med relevante interessenter, af bedste praksis i forbindelse med kampen mod doping inden for rekreativ sport i EU-medlemsstaterne, og på grundlag heraf forelæggelse inden udgangen af 2013 af et sæt henstillinger om bekæmpelse af doping inden for rekreativ sport, som kan anvendes på både EU-plan og nationalt plan." Ekspertgruppen om antidoping har udarbejdet et forslag, som vil blive forelagt for Rådet.

2.3. Tiltag 3: Udvikling af en europæisk dimension af sportens integritet, først med fokus på bekæmpelse af aftalt spil

Aftalt spil er en af de mest alvorlige trusler mod sportens integritet, og bekæmpelsen af aftalt spil indgår derfor i Kommissionens prioriteter på områderne sport, bekæmpelse af korruption samt onlinespil for så vidt angår aftalt spil i forbindelse med væddemål[9]. Europa-Parlamentet har også vedtaget en række relevante beslutninger[10]. Rådet vedtog konklusioner på området i november 2011[11]. Det arbejde, ekspertgruppen om god forvaltningspraksis har udført, udgjorde et vigtigt skridt i processen mod at forbedre samarbejdet og koordineringen mellem sektorerne på EU-plan og internationalt plan, da det for første gang samlede alle relevante interessenter på EU-plan. Ekspertgruppens henstillinger udgjorde grundlaget for formandskabets konklusioner, som blev vedtaget i november 2012[12], og medvirkede også til at lette godkendelsen af Nicosiaerklæringen om aftalt spil ved EU's sportsforum 2012[13]. Ekspertgruppen arbejdede tæt sammen med sideløbende initiativer iværksat af IOC og Europarådet. Den udtrykte sin støtte til en international konvention mod aftalt spil, som bør vedtages i Europarådets regi.

Kommissionen repræsenterer EU i de igangværende forhandlinger om konventionen på grundlag af to afgørelser fra Rådet om de relevante forhandlingsdirektiver[14]. Konventionen forventes at blive åben for undertegnelse og ratifikation i løbet af 2014. Den kan udgøre en nyttig ramme for at styrke den internationale koordination og det internationale samarbejde mellem relevante interessenter. Hvad angår tiltag til bekæmpelse af aftalt spil påtænker Kommissionen at vedtage en henstilling om bedste praksis for forebyggelse og bekæmpelse af aftalt spil i forbindelse med væddemål i 2014, hvilket skulle lette det grænseoverskridende og tværsektorale samarbejde mellem sportsorganer, spiludbydere og myndigheder. Kommissionen har i denne forbindelse iværksat to undersøgelser, som i store træk vedrører 1) udveksling af oplysninger og rapportering af mistænkelige væddemålsaktiviteter hos de relevante interessenter og 2) bestemmelser om risikovurdering og om håndtering af interessekonflikter.

2.4. Tiltag 4: Udvikling af principper om gennemsigtighed med hensyn til god forvaltningspraksis

I meddelelsen fra 2011 om sport anføres det, at god forvaltningspraksis inden for idrætten er en forudsætning for idrætsorganisationernes selvstændighed og selvregulering. På denne baggrund fokuserede ekspertgruppen om god forvaltningspraksis på at udarbejde en liste over principper for god forvaltningspraksis for idræt. Der kom bidrag fra medlemsstaterne såvel som fra god praksis indsamlet blandt interessenter på sportsområdet og andre organisationer. De foreslåede principper er minimumsstandarder, der kan opfyldes af en række sportsorganer. Man foreslår en fleksibel tilgang for at tage hensyn til de forskellige aktører, som principperne er rettet til. Frem for at foreslå strenge håndhævelsesforanstaltninger, som f.eks. at gøre finansiel støtte fra offentlige myndigheder betinget af, at principperne overholdes, foreslog gruppen en gradvis fremgangsmåde, som er baseret på en første fase, hvor relevante sportsorganer uddannes og oplyses. Der kan på et senere tidspunkt overvejes stærkere overholdelsesværktøjer, hvis det skulle være nødvendigt.

2.5. Tiltag 5: Behandling af de fastlagte spørgsmål om adgang til og tilsyn med professionen spilleragent og om transferer inden for holdsport

Resultaterne fra 2013 af den uafhængige undersøgelse af de økonomiske og retlige aspekter af spillertransfers[15], undersøgelsen af sportsagenter i EU[16] og resultaterne af EU-konferencen om sportsagenter[17] udgjorde grundlaget for det arbejde, ekspertgruppen om god forvaltningspraksis har udført i forbindelse med tiltag 5. De anbefalinger, gruppen har vedtaget, bør ses i sammenhæng med FIFA's igangværende arbejde med at tilpasse sit licenssystem til for spilleragenter. Selv om fodbold var det vigtigste element i gruppens arbejde, indgik der også andre former for holdsport i drøftelserne.

Gruppens anbefalinger henvender sig hovedsageligt til de berørte parter på sportsområdet, i erkendelse af at sportsaktørerne bør være uafhængige, når de fastsætter bestemmelser, men anbefalingerne skal samtidig minde om, at den gældende lovgivning, navnlig EU-lovgivningen, skal overholdes. Sportsaktørerne opfordres til at forbedre gennemsigtigheden i transaktioner, hvori spillere og agenter indgår, og til at beskytte de yngste spillere bedre. Kommissionen mener, at EU’s relevante udvalg for social dialog på sektorplan er et passende forum til at drøfte, hvordan anbefalingerne vedrører anvendelsen af arbejdsmarkedslovgivningen.

2.6. Tiltag 6: Udarbejdelse af et forslag til europæiske retningslinjer om dobbelte karrierer

Et stigende antal idrætsudøvere, særligt dem i en ung alder, oplever udfordringer med at kombinere deres sportskarriere med uddannelse. Som reaktion på Det Europæiske Råds opfordring i 2008 om at styrke dialogen om "dobbelte karrierer"[18] foreslog Kommissionen i sin meddelelse fra 2011 om sport at udvikle retningslinjer for dobbelte karrierer. Som følge af Rådets mandat har ekspertgruppen om sportsuddannelser med bistand fra specialiserede eksperter på området udarbejdet EU-retningslinjer om dobbelte karrierer for idrætsudøvere. Det er tanken, at de identificerede tiltag i sidste ende skal hjælpe de europæiske atleter med at opnå gode resultater, konkurrere på et højt internationalt niveau, undgå at afbryde deres uddannelse og sportskarriere og forberede dem på et job efter deres sportskarriere. Rådet udtrykte tilfredshed med retningslinjerne i sine konklusioner fra 2013 om dobbelte karrierer og har foreslået konkrete tiltag, der skal forbedre idrætsudøveres muligheder for at kombinere deres studier eller arbejde med deres sportskarriere[19]. Rådet anerkendte den europæiske dimension ved ordninger for dobbelte karrierer, eftersom talentfulde og professionelle atleter ofte er i udlandet. Internationale ordninger vil kræve mere samarbejde mellem sportsorganisationer, uddannelsesinstitutioner, nationale uddannelsescentre og støttetjenester.

2.7. Tiltag 7: Opfølgning af indarbejdelsen af sportsrelaterede kvalifikationer i de nationale referencerammer for kvalifikationer med henvisning til den europæiske referenceramme for kvalifikationer

I 2010 udtrykte EU’s sportsministre deres ønske om at fortsætte gennemførelsen af den europæiske referenceramme for kvalifikationer på sportsområdet og opfordrede medlemsstaterne til at bringe kvalifikationer inden for sport i overensstemmelse med denne ramme[20]. Rådet besluttede at følge op på dette i arbejdsplanen. Ekspertgruppen om sportsuddannelser leverede i efteråret 2013 en omfattende rapport om indarbejdelsen af kvalifikationer, der skal nås gennem undervisningsudbydere, herunder individuelle landerapporter. I rapporten konkluderes det, at processen med at indarbejde sportskvalifikationer i de nationale referencerammer for kvalifikationer på området for formel uddannelse er i gang, og at indarbejdelsen af sportskvalifikationer, der er opnået inden for undervisningssystemet i nationale sportsorganisationer i nationale referencerammer for kvalifikationer, har rejst en række væsentlige udfordringer på nationalt plan. Det viser, at der er behov for at støtte sportsforbund i at udvikle ekspertise vedrørende ændring af eksisterende uddannelsesprogrammer og udvikling af nye programmer. Det vil være nødvendigt med tiltag på nationalt og europæisk plan, herunder tilpasning af nationale kvalifikationer med de internationale sportsforbunds internationale kvalifikationsstandarder. Gruppen mener, at Rådet bør handle på dette område og give yderligere støtte til indarbejdelsen af alle sportskvalifikationer i de nationale referencerammer for kvalifikationer. Dette kunne overvejes i forbindelse med oprettelsen af et europæisk område for færdigheder og kvalifikationer.

2.8. Tiltag 8: Undersøgelse af måder til fremme af sundhedsfremmende fysisk aktivitet og deltagelse i breddeidræt

I henhold til den aktuelle arbejdsplan for sport var et af målene at gøre sundhedsfremmende fysisk aktivitet mere synlig i EU’s politikker på grund af den store fysiske inaktivitet i EU, som medfører væsentlige direkte og indirekte økonomiske omkostninger. Rådet erkendte i sine konklusioner fra 2012 om sundhedsfremmende fysisk aktivitet, at der er behov for yderligere tiltag[21]. Med udgangspunkt i input fra ekspertgruppen om sport, sundhed og deltagelse, bidrag fra de berørte parter og resultaterne af en undersøgelse har Kommissionen udarbejdet et nyt politikinitiativ om sundhedsfremmende fysisk aktivitet[22]. På dette grundlag vedtog Rådet i november 2013 en henstilling om fremme af sundhedsfremmende fysisk aktivitet på tværs af sektorer, der skal støtte medlemsstaterne i deres bestræbelser på at udvikle og gennemføre effektive politikker om fremme af sundhedsfremmende aktivitet under hensyntagen til EU's retningslinjer for fysisk aktivitet[23]. Henstillingen bygger på eksisterende initiativer vedrørende fysisk aktivitet. Gennemførelsen, der begyndes i 2014, vil kræve koordinering af politikker på nationalt plan og samarbejde med relevante EU-strukturer og med Verdenssundhedsorganisationen (WHO).

Fysisk aktivitet har også fået større opmærksomhed i EU’s aktiviteter i forbindelse med aktiv aldring, især inden for rammerne af og opfølgningen på det europæiske år for aktiv aldring og solidaritet mellem generationerne (2012). I Rådets ledende principper af 6. december 2012[24] opfordres aktørerne til at skabe mulighed for fysiske og mentale aktiviteter, der er tilpasset til ældres kapaciteter. Ekspertgruppen om sport, sundhed og deltagelse har udarbejdet principper om idrættens bidrag til aktiv aldring, som indgik i denne proces og blev hilst velkommen af Rådet i dets konklusioner fra 2012 om sund aldring[25]. I konklusionerne opfordres Kommissionen til at støtte medlemsstaterne til at gøre bedre brug af EU’s retningslinjer for fysisk aktivitet og opfordrer til, at der udarbejdes strategier til bekæmpelse af risikofaktorer som f.eks. manglende fysisk aktivitet.

Nye bestemmelser for udarbejdelsen af statistikker af høj kvalitet vedrørende fysisk aktivitet blev medtaget i det europæiske statistiske program 2013-2017[26]. Kommissionen har iværksat en Eurobarometer-undersøgelse om sport og fysisk aktivitet, og resultaterne forventes at foreligge i begyndelsen af 2014.

2.9. Tiltag 9: Udarbejdelse af henstillinger vedrørende måder til fremme af indsamling af data for at måle de økonomiske fordele ved sportssektoren i overensstemmelse med Vilniusdefinitionen samt evaluere resultaterne

I 2006 begyndte en indsats på EU-plan med henblik på at udvikle en fælles europæisk tilgang til at måle sportens økonomiske betydning, og denne indsats førte til en aftale om Vilniusdefinitionen af sport. Den udgør et grundlag for indsamling og udarbejdelse af data på nationalt plan og udgør en harmoniseret ramme for oprettelsen af Sport Satellite Accounts (SSA'er). SSA'er leverer makroøkonomiske statistikker om sportsøkonomien. Der kan gøres yderligere fremskridt for at forbedre evidensgrundlaget om sektorens økonomiske betydning og dens potentiale for at bidrage til bredere politikmål, såsom Europa 2020-strategien. Med tilskyndelse fra meddelelsen fra 2011 om sport, arbejdsplanen, Rådets konklusioner fra 2012 om styrkelse af evidensgrundlaget for beslutningstagningen på sportsområdet[27] og efter et tæt samarbejde inden for ekspertgruppen om sportsstatistikker har seks medlemsstater (AT, CY, DE, NL, PL, UK) og CH udarbejdet nationale SSA'er. Andre medlemsstater har også tilsluttet sig processen. Gruppens resultater, som f.eks. manualer om oprettelse af SSA'er, havde stor betydning i denne forbindelse. I 2011-2012 blev der gennemført en undersøgelse af sportens bidrag til økonomisk vækst og beskæftigelse i EU[28]. Den viser, at 1,76 % af den EU-dækkende bruttoværditilvækst og 2,12 % af beskæftigelsen er sportsrelateret[29]. I sine konklusioner fra 2013 om ungdomsarbejdsløsheden[30] understregede Rådet, at væksten inden for sport er beskæftigelsesintensiv, og at sport derfor har potentiale til at bidrage til bekæmpelse af arbejdsløsheden. Ekspertgruppen om sportsstatistikker har også fremlagt forslag om fremtidige prioriteter, bl.a. baseret på undersøgelsen fra 2013 om en mulig fremtidig idrætsovervågningsfunktion i EU[31].

2.10. Tiltag 10: Udarbejdelse af henstillinger vedrørende måder til at styrke de finansielle solidaritetsmekanismer inden for sport

Med udgangspunkt i EU-undersøgelsen af finansieringen af breddeidrætten i Europa[32] undersøgte ekspertgruppen om holdbar finansiering af sport de væsentligste offentlige og private finansieringskilder, der påvirker solidaritetsmekanismer inden for sport, og identificerede de muligheder, sportsbevægelsen har for at indsamle midler og udnytte offentlige og private investeringer, samt de hindringer, som forhindrer den i at gøre det. Gruppen har navnlig fremhævet a) behovet for fremskridt med hensyn til vejledning om anvendelsen af EU-lovgivningen om statsstøtte på sport, b) betydningen af vejledning om den momsordning, der gælder for den ikke-indtægtsgivende sportssektor, c) værdien af at anvende EU’s strukturfonde til at støtte sport og d) behovet for at gennemføre reformtiltag for at sikre beskyttelsen af sportens kommercielle ejendomsrettigheder og tilskyndelse til en tilbagevenden til breddeidrætten, med henblik på idrættens finansers langsigtede bæredygtighed. Kommissionen har iværksat en undersøgelse, der skal analysere sportsarrangørernes rettigheder i EU[33]. Udvekslingen af synspunkter om gruppens anbefalinger blev yderligere uddybet under det irske formandskab.

Med hensyn til statsstøtte har Kommissionen fremsat et omfattende reformprogram om modernisering af statsstøttepolitikken (SAM), der gjordet det nødvendigt at revidere en række indbyrdes forbundne instrumenter. Herefter vedtog Ministerrådet i juni 2013 formelt to reviderede forordninger om statsstøtteundtagelser (bemyndigelsesforordning) og procedurer (procedureforordning). Bemyndigelsesforordningen indfører nye støttekategorier, herunder nu også sport, som Kommissionen kan beslutte at fritage fra pligten til forudgående anmeldelse ("gruppefritagelser")[34]. Kommissionen vil nu kunne vedtage forordninger, der fastlægger kriterier, i henhold til hvilke støtte i disse kategorier kan fritages for anmeldelse.

3. ARBEJDSMETODER OG STRUKTURER

Ud over EU’s eksisterende samarbejdsstrukturer for sport indførte arbejdsplanen arbejdsmetoder, navnlig seks ekspertgrupper, og opfordrede til et tæt og struktureret samarbejde med sportssektoren. Kommissionen mener, at arbejdsplanen har bidraget til at styrke samarbejdet om sport. Dette bekræftes yderligere af høringsresultaterne: Næsten alle medlemsstater udtrykte generel støtte til de strukturer, der blev indført med arbejdsplanen, og var enige om, at arbejdsplanen forbedrede den politiske samordning på sportsområdet på EU-plan samt samarbejdet mellem EU og sportsbevægelsen. Medlemsstaterne bemærkede også med tilfredshed støtten fra Kommissionen, ordningerne for mundtlig og skriftlig rapportering og inddragelsen af observatører. De berørte parter på sportsområdet udtrykte synspunkter, der generelt har bekræftet denne positive vurdering. Imidlertid er Kommissionen også enig med medlemsstaterne og de berørte parter, der har påpeget begrænsninger i forbindelse med disse arbejdsstrukturer.

3.1. Ekspertgruppernes arbejde

3.1.1. Generel vurdering

Generelt set har ordningen med ekspertgrupper, som er udpeget af medlemsstaterne, og som aflægger rapport til Rådet, men dog støttes af Kommissionen, fungeret godt: Ekspertgrupperne har skabt resultater i overensstemmelse med deres respektive mandater, hvilket har ført til politikoutput, der lå til grund for Rådets dokumenter, har bidraget til den politiske debat om sport på EU-plan eller har påvirket politikudviklingen og gennemførelsen i medlemsstaterne. Dette skyldtes især fokuseringen på nogle få prioriterede områder og et mandat for ekspertgrupperne, der fastlagde tiltag, resultater og en tidsplan for gennemførelsen. Kommissionen mener, at et lignende system med fordel kan anvendes til en fremtidig arbejdsplan under hensyntagen til de særlige spørgsmål, der behandles i det følgende.

3.1.2. Særlige spørgsmål

At sikre et stærkt og sammenhængende niveau af deltagelse i seks ekspertgruppers arbejde på sportsområdet på EU-plan har været en udfordring. Medlemsstaternes sportsministerier kunne ikke udpege eksperter til alle grupper, ikke alle eksperter kunne deltage i alle møder, og ikke alle eksperter var offentlige ansatte. Nogle eksperter kom fra den private sektor. Disse skulle afspejle deres regeringers synspunkter, men de havde tilsyneladende ikke altid have et klart mandat til at gøre det. Gruppesammensætningen var derfor ikke homogen, og eksperterne havde forskellige grader af repræsentativitet og ekspertise. Trods det nye aspekt i gruppernes arbejdsplaner, hvor der blev indført tovholdereksperter til specifikke projektresultater, kunne konkrete resultater ofte kun nås ved at oprette yderligere "grupper af eksperter" og gennem input fra Kommissionens personale, ud over dets oprindelige støttefunktion, der er fastsat i arbejdsplanen. Med en ny arbejdsplan kan der indføres en ordning, der giver medlemsstaterne mulighed for at afsætte knappe ressourcer til at behandle de mest relevante spørgsmål.

De prioriterede tiltag, som er beskrevet i arbejdsplanens bilag, gav ekspertgrupperne et politisk mandat, men var i nogle tilfælde ikke formuleret på en tilstrækkelig klar måde. Flere medlemsstater mente, at der på møderne bør være mere tid til aktuelle problemer og til udveksling af oplysninger og bedste praksis. Det blev foreslået at styrke samarbejdet og udvekslingen mellem grupperne og i højere grad målrette resultater til bestemte aktører.

Ekspertgruppernes resultater, som forelagt for Sportsgruppen, udgjorde i mange tilfælde oplysningsgrundlaget for de politiske drøftelser om sport på EU-plan. Nogle af gruppernes resultater, f.eks. retningslinjer eller henstillinger, skal gennemføres først, før deres værdi for de nationale politikker kan vurderes korrekt.

Det at de berørte parter på sportsområdet kunne deltage i ekspertgruppernes arbejde som observatører, er blevet positivt modtaget på alle sider. Medlemsstaterne mente dog også, at der i visse grupper var for mange observatører, så der ikke var tid nok til debat mellem gruppernes medlemmer. Mens samspillet med "andre deltagere" bør fortsætte, ville det være fordelagtigt i en ny arbejdsplan at præcisere den rolle, der skal spilles af de berørte parter på sportsområdet, i strukturer, der overvejende er udformet med henblik på medlemsstaternes repræsentanter.

3.2. Struktureret dialog med sportssektoren

3.2.1. Generel vurdering

Den strukturerede dialog med de berørte parter på sportsområdet blev yderligere styrket i forbindelse med arbejdsplanen med indførelsen af en praksis, hvorved sportsrepræsentanter kan diskutere med medlemsstaterne i ekspertgrupper og, om end i langt mindre omfang, gennem møder på højt plan i tilknytning til Rådets samling. Kommissionens etablerede strukturerede dialog om sport er blevet bibeholdt med fortsat succes med det årlige sportsforum som EU’s vigtigste platform for udveksling med de berørte parter på sportsområdet. Derudover blev der i 2013 indført en årlig dialog på højt plan mellem Kommissionen og Den Internationale Olympiske Komité som et middel til at uddybe det bilaterale samarbejde[35]. Kommissionen er af den opfattelse, at selv om der på denne måde er gjort fremskridt i EU’s dialog med sportssektoren, kan den styrkes yderligere i fremtiden ved at behandle de særlige spørgsmål, der er anført i det følgende.

3.2.2. Særlige spørgsmål

Med EU’s nye rolle i sportspolitik er antallet af sportsaktører, der ønsker at få indflydelse på indsatsen på EU-niveau, vokset væsentligt i de senere år. EU-institutionerne står over for den udfordring, der ligger i at føre en inklusiv struktureret dialog om sport med de berørte parter, mens der samtidig fortsat sikres effektivitet På trods af dens store værdi har kun få medlemsstater etableret en regelmæssig dialog om EU’s sportsspørgsmål med de nationale berørte parter på sportsområdet.

Kommissionen er enig i synspunkterne fra høringerne om, at den strukturerede dialog ved frokosten, der blev arrangeret i tilknytning til samlingen i Rådet for Uddannelse, Ungdom, Kultur og Sport, kunne forbedres yderligere, da opfattelsen er, at den ikke har nået målene.

Synspunkterne fra sportssektoren skal fortsat spille en vigtig rolle i udviklingen og gennemførelsen af EU’s politikker og tiltag, der berører sporten. En ny arbejdsplan vil kunne indføre bedre dialogstrukturer, der giver sådanne muligheder.

4. ERFARINGER

4.1. Prioriteringer for det fremtidige arbejde

Mange af beføjelserne på sportsområdet ligger hos medlemsstaterne. Det er derfor vigtigt, at de prioriterede områder for EU’s nye arbejdsplan fokuserer på tiltag, der giver en utvetydig merværdi på EU-plan. Rådet vil vurdere sine prioriteter for en ny arbejdsplan i betragtning af sådanne tiltag. Efter Kommissionens opfattelse bør fremtidige prioriterede områder derfor a) være i overensstemmelse med og bidrage til de overordnede prioriteringer i EU’s økonomiske og social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, b) bygge videre på de resultater, der er opnået under den nuværende arbejdsplan, især gennemførelsen af projektresultaterne, c) omfatte andre relevante prioriterede områder for samarbejde (som anført i meddelelsen fra 2011 om sport eller aktuelle emner) og d) afspejle behovet for at integrere sport i andre politikker. På den baggrund kunne en fremtidig arbejdsplan dække følgende områder[36]:

1) Sport og samfundet, herunder sundhedsfremmende fysisk aktivitet:

· Social inklusion og sport: Det fremtidige samarbejde på sportsområdet bør behandle spørgsmål om social inklusion, især opfølgningen på det arbejde for ligestilling mellem kønnene, som blev indledt i 2013. Ekspertarbejde kan uddybe vores viden om problemer med deltagelse, coaching, lederskab, chikane/mobning og stereotyper samt bidrage til udvekslingen af god praksis og idéer, der skal fremme ligestilling mellem kønnene inden for sport.

· Sundhedsfremmende fysisk aktivitet: Gennemførelsen af Rådets henstilling fra 2013 i tæt samarbejde med medlemsstaterne på EU-plan og WHO samt koordinering med igangværende processer, vil blive prioriteret. Områder, der kræver politisk opmærksomhed, omfatter også fysisk aktivitet i uddannelsesmiljøet og samarbejde med sundhedssektoren. Arbejdet på ekspertniveau bør fokusere på forbundne spørgsmål i forbindelse med sundhedsfremmende fysisk aktivitet, såsom stillesiddende adfærd, forebyggelse af personskader samt særligt udsatte grupper.

· Uddannelse og sport: Arbejdet vedrørende gennemførelsen af retningslinjerne for dobbelte karrierer og indarbejdelsen af sportskvalifikationer i de nationale referencerammer for kvalifikationer bør fortsættes, f.eks. i form af peer-møder. Spørgsmålet om internationale sportsforbunds kvalifikationer og forholdet til de nationale referencerammer for kvalifikationer og den europæiske referenceramme for kvalifikationer bør også behandles på EU-plan. Der bør være større fokus på anerkendelse af den ikke-formelle læring, som sport bibringer, og unges beskæftigelsesegnethed gennem sport, herunder den uddannelsesmæssige del af unge talentfulde idrætsudøveres dobbelte karrierer.

2) Sportens økonomiske dimension:

· Evidensgrundlaget for sport: Arbejdet med at indhente yderligere oplysninger og data om sport og fysisk aktivitet bør fortsættes på ekspertniveau, idet der bygges på eksisterende metoder. Man bør lægge vægt på at udbygge data om det økonomiske aspekt, f.eks. sportens rolle i at øge beskæftigelsesegnetheden og besparelser på sundhedspleje.

· Sportens bæredygtighed: Yderligere foranstaltninger i Rådet kan bidrage til at sikre, at sektorens interesser integreres i EU-politikker, der påvirker finansieringen af sportsstrukturer og -aktiviteter. Arbejdet på ekspertniveau kan yderligere klarlægge, hvordan udviklingen af EU’s retlige rammer (f.eks. med hensyn til statsstøtte) påvirker finansieringen af sport og kan eventuelt føre til specifikke retningslinjer. Dialogen med sportsorganisationer kan fortsat styrke yderligere solidaritetsmekanismer inden for sport. Arbejdet på ekspertniveau bør undersøge den økonomiske, sociale og miljømæssige bæredygtighed ved megasportsbegivenheder.

3) Sportens integritet:

· Antidoping: Arbejdet bør fortsat fokusere på overholdelse af EU-lovgivningen og beskyttelse af idrætsudøvernes rettigheder. Som led i medlemsstaternes gennemførelse af den internationale antidopingkodeks 2015, bør EU tilbyde sin hjælp til Det Internationale Antidopingagentur (WADA), Europarådet og medlemsstaterne med at udvikle passende ikke-bindende vejledning. Arbejdet med forebyggelse af doping bør videreudvikles med udgangspunkt i Rådets konklusioner fra 2012. De punkter, der er identificeret i Kommissionens dokumenter, f.eks. ulovlig handel, mulige strafferetlige initiativer og brug af social dialog, kan tages op igen.

· Bekæmpelse af aftalt spil: Arbejdet fortsættes, især med henblik på at sikre gennemførelsen af ovennævnte henstilling vedrørende bedste praksis for forebyggelse og bekæmpelse af aftalt spil i forbindelse med væddemål og gennemførelsen af Europarådets kommende konvention om bekæmpelse af aftalt spil i sportskonkurrencer.

· Beskyttelse af unge idrætsudøveres fysiske og moralske integritet: Det bør undersøges, hvordan unge idrætsudøvere kan beskyttes, og hvordan etisk adfærd, navnlig med hensyn til seksuel chikane, kan styrkes.

Kapitlet om sport i Erasmus+ vil yde finansiel støtte til aktiviteter inden for breddeidrætten og omfatter en række instrumenter til at støtte samarbejde og initiativer på de fleste af disse områder.

4.2. Arbejdsmetoder og strukturer

Med henblik på at bygge videre på de positive erfaringer fra den første arbejdsplan og samtidig imødegå ovennævnte udfordringer mener Kommissionen, at det vil være en fordel at anvende tilpassede arbejdsmetoder, der gør det muligt for de relevante aktører at samarbejde effektivt og at dække ovennævnte prioriterede områder i en ny arbejdsplan. Kommissionen konkluderer ud fra egne observationer og som reaktion på de synspunkter, der fremkom ved høringerne, at følgende forbedringer med fordel kan indføres og erstatte den nuværende arbejdsordning:

· I stedet for de seks ekspertgrupper, der findes nu, bør der nedsættes tre "sportsstrategigrupper", der hver består af repræsentanter for medlemsstaterne og Kommissionen, til at dække de overordnede prioriterede områder for EU-samarbejdet om sport, dvs. "sport og samfundet, herunder sundhedsfremmende fysisk aktivitet", "sportens økonomiske dimension" og "sportens integritet". Sportsstrategigrupperne vil styre udviklingen (dvs. gennemførelse af de resultater, der blev opnået under den nuværende arbejdsplan) og udveksle synspunkter om status for gennemførelsen af den nye arbejdsplan. De vil også være fora til behandling af mainstreaming af sport, drøftelse af aktuelle problemer og udveksling af bedste praksis, herunder resultaterne af gennemførelsen af Erasmus+. Sportsstrategigrupperne vil udarbejde indlæg til Rådets strukturer, særligt vedrørende spørgsmål, der kræver politisk støtte eller opfølgning. Kommissionen vil yde støtte til sportsstrategigrupperne og deltage i gruppernes arbejde for at vejlede og sikre et fortsat engagement. Sportsstrategigrupperne bør have et klart defineret mandat baseret på resultater, som Rådet har anmodet om, med fastsatte frister for levering af delresultater.

· Hvad angår særlige opgaver af teknisk bør arbejdet tilrettelægges på ekspertniveau. Der bør nedsættes "grupper af eksperter", der anbringes under ledelse af sportsstrategigrupperne, for at fortsætte det arbejde, der er indledt under den nuværende arbejdsplan og for at udføre nye opgaver, der kræver særlig ekspertise.

· For at inddrage de berørte parter på sportsområdet i gennemførelsen af den nye arbejdsplan bør der oprettes dialogplatforme, svarende til de tre sportsstrategigruppers områder, der ledes af Kommissionen og sportsstrategigruppernes formænd. Udvalgte repræsentanter fra disse platforme vil blive indbudt til møder i sportsstrategigrupperne for at fremlægge de berørte parters synspunkter.

· Den nuværende strukturerede dialog ved frokosten i tilknytning til Rådets samling bør erstattes af en af følgende muligheder for møder, hvortil der indkaldes af formandskabet, og hvor repræsentanter for EU’s offentlige myndigheder og sportsbevægelsen deltager[37]:

– to møder på højt plan om året, i begyndelsen af hvert formandskab, til at behandle prioriteterne for halvåret

– to møder på højt plan om året: et, der fokuserer på aktuelle emner, der er relevante for professionel sport, og et, der fokuserer på aktuelle emner, der er relevante for breddeidrætten

– et årligt møde på højt plan, før Rådets møde eller som en del af et uformelt møde mellem EU’s sportsministre.

En sådan arbejdsstruktur har den fordel, a) at antallet af grupper og møder forbliver håndterligt under hensyntagen til knappe ressourcer i medlemsstaterne, mens behovet for politiske tiltag imødegås, b) at der følges op på resultaterne af den igangværende arbejdsplan, samtidig med at der er mulighed for at tage nye prioriteringer op, c) at der sikres en homogen sammensætning af grupper og skelnen mellem politik og arbejde på ekspertniveau, og d) at den strukturerede dialog med de berørte parter på sportsområdet styrkes.

5. KONKLUSION

Europa-Parlamentet, Rådet, Regionsudvalget og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg opfordres til at reagere på denne rapport.

Formandskabet opfordres til at bruge denne rapport som udgangspunkt for udarbejdelsen af den næste EU-arbejdsplan for sport i første halvdel af 2014.

Som led i den næste EU-arbejdsplan for sport opfordres Rådet til at overveje prioriteterne for det fremtidige arbejde og indførelsen af de reviderede arbejdsordninger, der er beskrevet i denne rapport.

[1] KOM(2011) 12 endelig af 18.1.2011.

[2] EUT C 162 af 1.6.2011, http://register.consilium.europa.eu/pdf/da/11/st09/st09509-re01.da11.pdf.

[3] Arbejdsplanens bilag I.

[4] Rapporter fra ekspertgrupperne: http://ec.europa.eu/sport/library/consultation-and-co-operation_en.htm.

[5] Bidrag fra 27 medlemsstater: http://ec.europa.eu/sport/library/documents/b22/eu-workplan-sport-results-consultation-ms.pdf.

[6] Høringsworkshopper ved EU's sportsforum 2013, skriftlige bidrag fra berørte parter.

[7] Det første EU-bidrag til revisionen, som blev vedtaget af Rådet den 14. marts 2012 og forelagt for WADA, dækker den eksisterende kodeks 2009. Det andet EU-bidrag, som blev vedtaget af Rådet den 5. oktober 2012 og forelagt for WADA, dækker udkastet til kodeksen 2015, version 1.0. Det tredje EU-bidrag, som blev vedtaget af Rådet den 28. februar 2013 og forelagt for WADA, dækker udkastet til kodeksen 2015, version 2.0. Det fjerde EU-bidrag, som blev vedtaget af Rådet den 22. juli 2013 og forelagt for WADA, dækker udkastet til kodeksen 2015, version 3.0.

[8] Det andet EU-bidrag til revisionen dækker eksisterende internationale standarder (flere års tilpasning eller revision). Det tredje EU-bidrag dækker udkastet til internationale standarder 2015, version 1.0. Det fjerde EU-bidrag dækker udkastet til internationale standarder 2015, version 2.0.

[9] Meddelelser fra Kommissionen: KOM(2011) 12 endelig, KOM(2011) 308 endelig, COM(2012) 596 final.

[10] Europa-Parlamentets beslutning af 10. marts 2009 (2008/2215(INI)), af 15. november 2011 (2011/2084(INI)), af 2. februar 2012 (2011/2087(INI)), af 10. september 2013 (2012/2322(INI)).

[11] Rådets konklusioner om bekæmpelse af aftalt spil (2011/C 378/01).

[12] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/educ/133873.pdf.

[13] http://ec.europa.eu/sport/library/documents/b1/eusf2012-nicosia-declaration-fight-against-match-fixing.pdf.

[14] Rådets afgørelse 10178/13 og 10180/13.

[15] http://ec.europa.eu/sport/library/documents/f-studies/cons-study-transfers-final-rpt.pdf.

[16] http://ec.europa.eu/sport/documents/study_on_sports_agents_in_the.pdf.

[17] http://ec.europa.eu/sport/library/sport-and_en.htm#C10_Sports-Agents.

[18] http://register.consilium.europa.eu/pdf/da/08/st17/st17271-re01.da08.pdf.

[19] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2013:168:0010:01:DA:HTML.

[20] http://ec.europa.eu/sport/documents/summary_be_presidency_imm_en.pdf.

[21] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2012:393:0022:0025:DA:PDF.

[22] COM(2013) 603 final.

[23] http://ec.europa.eu/sport/news/documents/hepa_en.pdf.

[24] http://register.consilium.europa.eu/pdf/da/12/st17/st17468.da12.pdf.

[25] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2012:396:0008:0011:DA:PDF.

[26] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0928:FIN:DA:PDF.

[27] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2012:393:0020:0021:DA:PDF.

[28] Endelig rapport, november 2012: http://ec.europa.eu/sport/library/documents/f-studies/study-contribution-spors-economic-growth-final-rpt.pdf.

[29] Tallene er baseret på den "brede definition", dvs. kun direkte virkninger, ikke multiplikatorvirkninger fra leverandører af mellemprodukter. Aggregerede tal samt strukturer varierer betydeligt mellem medlemsstaterne.

[30] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/educ/139733.pdf.

[31] http://ec.europa.eu/sport/library/documents/f-studies/final-rpt-may2013-study-monitoring-function.pdf.

[32] http://ec.europa.eu/internal_market/top_layer/services/sport/study_en.htm.

[33] Udbudsbekendtgørelse i EU-Tidende af 6. juli 2012 (2012/S 128-211223).

[34] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2013:204:0011:0014:DA:PDF.

[35] Rådets og Kommissionens tilgang til struktureret dialog er fastsat i politiske dokumenter: EUT C 322/1 af 7.11.2010, KOM(2007) 391 endelig, KOM(2011) 12 endelig. Kommissionen har også fastsat regler om deltagelse i sportsforummet.

[36] Den kendsgerning, at visse emner ikke behandles nøjere i denne meddelelse, er ikke ensbetydende med, at de ikke prioriteres af Kommissionen, men at eksisterende politikdokumenter fortsat er et tilstrækkeligt grundlag til at behandle dem.

[37] I overensstemmelse med Rådets resolution af 18. november 2010 om EU's strukturerede dialog om sport (se fodnote 35).