Regionsudvalgets udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets henstilling om forebyggelse af rygning og om initiativer til forbedring af bekæmpelse af tobaksrygning"

(2003/C 73/03)

REGIONSUDVALGET HAR -

under henvisning til Kommissionens forslag til Rådets henstilling om forebyggelse af rygning og om initiativer til forbedring af bekæmpelse af tobaksrygning, KOM(2002) 303 endelig,

under henvisning til Kommissionens beslutning af 3. januar 2002 om i henhold til EF-traktatens artikel 152, stk. 4, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 6. februar 2002 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalget for Økonomisk Politik og Social- og Arbejdsmarkedspolitik,

under henvisning til resolutionen vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre forsamlet i Rådet den 18. juli 1989 om forbud mod rygning i lokaler med offentlig adgang(1),

under henvisning til Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om tv uden grænser(2),

under henvisning til henstillinger om nødvendige fællesskabsinitiativer til bekæmpelse af tobaksrygning, vedtaget af Kommissionens Udvalg af Kræftspecialister på Højt Plan, KOM(96) 609 endelig udg. - bilag,

under henvisning til Rådets resolution af 26. november 1996 om begrænsning af rygning i Den Europæiske Union(3),

under henvisning til meddelelse fra Kommissionen af december 1996 om bekæmpelse af tobaksforbruget, KOM(96) 609 endelig udg.,

under henvisning til Verdensbankens rapport: "Curbing the Epidemic: Governments and the Economics of Tobacco Control", 1999, Washington DC,

under henvisning til Kommissionens rapport af oktober 1999 om opfølgningen af meddelelsen fra 1996, KOM(1999) 407 endelig udg., om beskyttelse af befolkningen mod tobaks skadevirkninger,

under henvisning til Rådets konklusioner af 18. november 1999 om bekæmpelse af tobaksforbruget(4),

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/43/EF af 6. juli 1998 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for disse(5), som blev ophævet ved den dom, som De Europæiske Fællesskabers Domstol afsagde den 5. oktober 2000 i sag C-376/98, Forbundsrepublikken Tyskland mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union, Samling af Domstolens afgørelser 2000, s. I 8419,

under henvisning til forslag til direktiv om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for disse, vedtaget af Kommissionen den 14. maj 2001, KOM(2001) 283 endelig(6),

under henvisning til direktivet om tobaksprodukter, vedtaget den 5. juni 2001 (direktiv 2001/37/EF),

under henvisning til WHO's rammekonvention om bekæmpelse af tobaksrygning (FCTC - Framework Convention on Tobacco Control), som er under udarbejdelse, internetadresse: http://www.who.int/gb/fctc/,

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 226/2002 rev.), som blev vedtaget af Underudvalget for Økonomisk Politik og Social- og Arbejdsmarkedspolitik den 25. september 2002 med Alvaro Ancisi (medlem af Ravennas byråd, I/PPE) som ordfører -

på sin 47. plenarforsamling den 20. og 21. november 2002 (mødet den 20. november) vedtaget følgende udtalelse.

1. Regionsudvalgets synspunkter og henstillinger

1.1. Regionsudvalget tager til efterretning, at tobaksrygning er den vigtigste årsag til menneskers sygdom og død. Rygning er en enorm omkostning for samfundet og skaber alvorlig lidelse for den enkelte og dennes familie. I EU er ca. en tredjedel af befolkningen rygere med alvorlige følger for sundhedstilstanden. Omkring 500.000 dødsfald om året, herunder især pga. kræft, kan relateres til rygning. Det er også blevet påvist, at rygning har sundhedsmæssige følger for ikke-rygere, især sårbare grupper som børn, gravide kvinder og personer med respiratoriske sygdomme. I EU er der blevet gjort meget for at bekæmpe og forebygge rygning, men der er stadig meget at tage fat på for at opnå bredere og mere solide resultater. Det er på denne baggrund nødvendigt, at EU træffer nye og mere effektive foranstaltninger på området.

1.2. Kommissionens forslag til Rådets henstilling imødekommer dette behov på en effektiv og korrekt måde i tråd med EU's hidtidige tiltag på området. Forslaget indeholder nogle af de krav, som andre EU-institutioner har fremlagt i tidligere dokumenter om emnet. Regionsudvalget finder også i forslaget en sammenhæng og overensstemmelse med sine egne tidligere udtalelser om sundhedsbeskyttelse og om fremstilling, præsentation og salg af tobaksprodukter.

1.3. Da kampen mod tobaksrygning nødvendigvis har en global dimension, finder Regionsudvalget det meget vigtigt, at Kommissionens henstillinger til foranstaltninger ligger helt på linje med forhandlingerne om fastlæggelse af en rammekonvention om bekæmpelse af tobaksrygning (FCTC - Framework Convention of Tobaccco Control) i WHO-regi. Blandt konventionens foreløbige elementer diskuteres nemlig for øjeblikket bestemmelser om et totalt forbud mod alle former for direkte og indirekte reklame, begrænsning af mindreåriges adgang til tobaksautomater, forbud med salg af cigaretter stykvis eller i pakker med færre end 20 cigaretter samt krav til tobaksvarevirksomheder om at give oplysning om deres udgifter til reklame.

1.4. Regionsudvalget noterer sig, at forslaget til henstilling er henvendt til medlemsstaterne, som opfordres til at gennemføre nye og strengere foranstaltninger mod tobaksforbrug i almindelighed og mod rygning og cigaretsalg i særdeleshed. Selvom en henstilling ikke er juridisk bindende for medlemsstaterne, forventes de naturligvis at efterleve kravene, eftersom rygning og anvendelse af tobaksprodukter repræsenterer et af de største problemer for folkesundheden i alle medlemsstaterne. Denne forventning kan også konstateres i forbindelse med den kontrolfunktion, der tillægges Kommissionen.

1.5. De fleste af Kommissionens forslag finder Regionsudvalget velovervejede og konstruktive; det gælder f.eks. forslaget om at forbyde salg af tobak til børn og unge. Det er derimod efter Regionsudvalgets mening vanskeligere i nogle medlemsstater og rent juridisk (som det fremgår af EF-Domstolens afgørelse af oktober 2000 om at ophæve af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/43/EF af 6. juli 1998 om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for disse, fordi det ikke sikrede varernes frie bevægelighed og heller ikke eliminerede konkurrencefordrejninger) at gennemføre kravet om, at tobaksfabrikanter og tobakshandlere skal oplyse deres udgifter til markedsføring; det vil nok også være svært at opnå deres accept af kravet om, at det skal undgås, at visse mere udspekulerede former for direkte eller indirekte reklame når frem til børn og unge. Regionsudvalget deler fuldt ud hensigten og formålet med disse foranstaltninger, som forklares godt i begrundelsen, men gør opmærksom på et vist spænd mellem behovet for sundhedsbeskyttelse og de begrænsninger, det indre marked sætter. Regionsudvalget anser disse foranstaltninger for at være af grundlæggende betydning og henstiller, at de juridiske hindringer ryddes af vejen.

1.6. Regionsudvalget fremhæver det aktuelle indhold i sin egen udtalelse fra april 2000 om det nye tobaksdirektiv, der nu er vedtaget. I udtalelsen understreges behovet for at harmonisere eller i det mindste tilnærme medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørende fremstilling, præsentation og salg af tobaksprodukter. Dette er vigtigt, dels for at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau, dels for at fremme fjernelsen af hindringerne for et velfungerende indre marked. I betragtning af den juridiske usikkerhed, der hersker på området i øjeblikket, hvad angår visse foranstaltninger, finder Regionsudvalget, at Kommissionens henstilling kommer på det rette tidspunkt, og hilser den derfor velkommen.

2. Beskyttelse mod tobaksrøg på offentlige steder og på arbejdspladsen

2.1. I ovennævnte udtalelse påpeger Regionsudvalget det hensigtsmæssige i - udover harmonisering af lovgivningen - også at overveje andre former for indgreb for at sikre beskyttelse af folkesundheden, bl.a. beskyttelse af ikke-rygere på offentlige steder og på arbejdspladsen. Regionsudvalget finder det positivt, at Kommissionen fremsætter et tilsvarende forslag i sin henstilling til medlemsstaterne, punkt 4.

2.2. Regionsudvalget bekræfter, at det er et strategisk skridt i kampen mod rygning at holde offentlige steder og arbejdspladser fri for tobaksrøg. For effektivt at kunne forfølge dette mål må man vedtage målrettede politiske foranstaltninger; sådanne kræver konsensus på arbejdsmarkedet, faste normer, overvågningsmekanismer og sanktioner samt enkle administrative procedurer.

2.3. Regionsudvalget opfordrer til, at man også overvejer tilbud om behandling og støtte til afvænning, f.eks. praktiserende lægers rådgivning mod rygning, kurser på godkendte rygeafvænningscentre, rådgivning fra plejepersonalet på hospitaler og fra apotekere på de lokale apoteker.

Regionsudvalget henstiller, at sundhedsvæsenet udbyder tobaksafvænningsprogrammer, herunder nikotinerstatningsterapier, der henvender sig til de mest udsatte grupper, dvs.:

- unge, som ved enhver kontakt med sundhedsvæsenet bør tilbydes sådanne programmer af de relevante råd for bekæmpelse af rygning;

- gravide; sundhedsoplysning for denne målgruppe bør indeholde information om farerne ved rygning og vejledning i rygestop;

- patienter med rygerelaterede sygdomme; centre, der giver primær og specialiseret støtte, bør også tilbyde behandlinger med sigte på afvænning.

Regionsudvalget henstiller tillige, at anvendelsen af nye kommunikationsteknologier fremmes for at give så stor en del af befolkningen som muligt adgang til de forskellige afvænningsteknikker.

2.4. Regionsudvalget understreger, at arbejdspladsen er et særligt egnet sted at sætte ind for at skabe et sundhedsfremmende klima. Det sociale sammenhold er trumfkortet, der skal sikre en reel succes for supplerende tiltag af oplysende art, støtte til afvænning og overvågning af miljøet. Regionsudvalget foreslår derfor, at der rettes særlig opmærksomhed mod de arbejdspladser, hvor investeringen i institutionens image er stærkest, f.eks. hospitaler og sundhedstjenester (hvor forkæmperne for et bedre sundhedsniveau bør være de første til at demonstrere professionalisme ved at afholde sig fra at ryge), skoler og offentlige kontorer, eftersom de tjener som forbillede for hele samfundet.

3. Totalt forbud mod rygning i skolen

3.1. Regionsudvalget understreger, at sammenhængen mellem budskaber og opførsel er fundamental, især i skolen. Forbuddet mod rygning bør derfor efter Regionsudvalgets mening udvides til at omfatte hele skolens område, dvs. foruden toiletterne også gårdspladserne, så man undgår den situation, at børnene kan ryge offentligt i frikvartererne, ofte sammen med lærerne (som burde afholde sig fra at ryge overalt på skolen, også i deres egne rum). Det kan nemlig styrke de yngre elevers tro på, at rygning ikke er så skadeligt endda, men tværtimod socialt acceptabel og værd at efterligne. Regionsudvalget mener, at indsatsen mod rygning især er af høj nytte i skolernes yngste og mellemste klasser, da man i denne udviklingsfase kan regne med et mere effektivt samarbejde med forældrene. Målet er at hindre, at mindreårige bliver vanerygere i teenagealderen. Derefter er det vanskeligt at få dem væk fra rygningen, da det er en yndet måde at overtræde forbud på i en alder, hvor de mest provokerende sociale rollemodeller vinder lettere indpas.

4. Lokale tiltag inden for oplysning og undervisning

4.1. Regionsudvalget bemærker, at forslaget til henstilling frem til dette punkt mest har bestået af forbud og forskrifter. Disse kan selvsagt ikke stå alene, men kræver oplysning, der skal skabe grundlag for en social konsensus, uden hvilken påbud aldrig kan blive til vane. Regionsudvalget sætter dog pris på, at medlemsstaterne i henstillingens punkt 5 opfordres til at sætte forstærket ind med sundhedsundervisningsprogrammer og generelle programmer, som skal modvirke rygning. Det vil med få ord sige oplysnings- og undervisningstiltag, der sigter mod at forbedre sundheden og fremme en sund livsstil som modvægt mod det sociale pres, der skubber i retning af tobaksforbrug. Regionsudvalget bemærker - og foregriber dermed sine betragtninger over betydningen af foranstaltninger på lokalt niveau - at hvad forebyggelse angår, bør den største indsats rettes mod den unge generation, og at der er et stort spektrum af muligheder for nyttige lokale initiativer. Man kan f.eks.:

a) gennemføre undervisningsprogrammer i skolerne, som effektivt forebygger, at rygning bliver en vane (ved at udvikle viden og kompetencer til at stå imod det sociale pres fra rollemodeller i familien, fra jævnaldrende, reklamen og fra de sociale tilbud),

b) give børnene et ansvar som formidlere af et budskab til fællesskabet om at leve mere sundt med idéen om det åbne og lærende samfund i praksis som forbillede,

c) bevidstgøre familierne om den negative virkning af familiemønstre, der tilskynder til at begynde at ryge,

d) nå ud til de unge, hvor de samles formelt eller uformelt, med effektiv oplysning om risikoen (uden moralistiske overtoner og skræmmebilleder, men med positive eksempler, der styrker billedet af ikke-rygeren),

e) inddrage de lokale medier i målrettede oplysningskampagner (køn og alder),

f) omhyggeligt undgå tobaksindustriens sponsorisering af offentlige arrangementer (musikalske eller sportslige), som tiltrækker unge,

g) bevidstgøre sælgerne af tobaksvarer om, hvordan de skal forholde sig over for mindreårige, gennem egnede oplysnings- og undervisningsinitiativer (inddragelse af de pågældendes brancheforeninger).

5. De lokale og regionale myndigheders rolle

5.1. Efter at have understreget betydningen af lokale oplysnings- og undervisningsinitiativer henvendt til den unge generation vil Regionsudvalget fremhæve de lokale og regionale myndigheders centrale betydning i indsatsen mod rygning. I realiteten har foranstaltninger, som udtænkes og vedtages på centralt plan, ikke særlig gode muligheder for at slå an i befolkningen og få succes hvis man ikke styrker de lokale og regionale myndigheders rolle. Regionsudvalget mener, at de lokale og regionale myndigheder på en effektiv måde kan:

a) foretage tilsyn, kontrol og overvågning af gennemførelsen på lokalt plan af de statslige forskrifter,

b) udarbejde forslag til regler til den stat, de tilhører, eller mere generelt til medlemsstaterne, som udtryk for krav og projekter formuleret af "græsrødderne",

c) udarbejde regionale og lokale retningslinjer for forebyggelse, kontrol og behandling af tobaksforbrug efter bred konsultation af erhvervs- og fagorganisationerne,

d) gennemføre medlemsstaternes strategier til forebyggelse og bekæmpelse af rygning på regionalt og lokalt niveau.

5.2. Regionsudvalget slår fast, at de lokale og regionale myndigheders fornemmeste rolle naturligvis er at etablere og udbygge et lokalt og regionalt net af tjenester og ressourcer til bekæmpelse af rygning. Alle repræsentanter for samfundets økonomiske, politiske og kulturelle liv, herunder den private sociale sektor og det frivillige sociale arbejde skal drages ind i dette netværk. Regionsudvalget understreger desuden, at de lokale og regionale myndigheder har en fundamental opgave med hensyn til at styre hele systemet og sikre, at tiltagene:

a) koordineres indbyrdes for at opnå konsekvens og synergi,

b) målrettes og begrænses til bestemte dele af samfundet, så der skabes sundhedsfremmende miljøer,

c) gennemføres gradvist for at skabe social konsensus omkring en ikke-rygerkultur og for at få borgeren til at påtage sig en aktiv rolle som forkæmper for en sundhedsfremmende livsstil,

d) indgår som en uløselig bestanddel af en tværgående, multisektoriel strategi for sundhedsfremme, som skal danne grundlaget for politisk handling og styring.

5.3. Regionsudvalget påpeger, at de lokale og regionale myndigheders betydning - både i forbindelse med gennemførelse af EU's retningslinjer og i forbindelse med evaluering af deres konsekvenser på lokalt niveau - gør det tilrådeligt at udvikle stabile samarbejdsstrukturer og søge nye alliancer med statslige og ikke-statslige organer med henblik på udveksling af erfaringer og projektarbejde.

5.4. Regionsudvalget peger på det hensigtsmæssige i at udbrede praksis i medlemsstaterne med oprettelse af nationale rådgivende organer vedrørende tobaksrygning, som indsamler bidrag fra institutioner og videnskabelige organisationer, regeringsorganer og ikke-statslige organisationer.

5.5. Regionsudvalget henleder opmærksomheden på "European Network for Smoking Prevention" (ENSP), der er et eksempel på samarbejde mellem ikke-statslige organisationer i medlemsstaterne. Dette netværks rolle burde videreudvikles til teknisk og videnskabelig rådgivning.

6. Et europæisk forskningscenter for forebyggelse og bekæmpelse af rygning

6.1. Regionsudvalget mener, at det vil være yderst nyttigt at oprette et EU-center for forebyggelse og bekæmpelse af rygning. Centret kunne varetage følgende funktioner:

- epidemiologisk observering af fænomenet (udvikling af rygevaner og dermed relaterede sygdomme, sociale og sundhedsmæssige omkostninger) på EU-niveau,

- indsamling og dokumentation af medlemsstaternes erfaringer med "god praksis" i bekæmpelsen af rygning,

- udarbejdelse og formidling af metoder, programmer og støtteinstrumenter, der følger EU's retningslinjer på området, og hvis effektivitet er påvist,

- permanent efteruddannelse af medarbejderne,

- overvågning og evaluering af indsatsen for forebyggelse og bekæmpelse af rygning i medlemsstaterne.

6.2. Regionsudvalget fastslår, at et sådant forskningscenter af driftsmæssige grunde bør være tæt forbundet med de øvrige europæiske kontorer eller arbejdsgrupper, der beskæftiger sig med stofafhængighed i almindelighed og alkoholafhængighed i særdeleshed. Der bør især udvikles et stærkere fællesinitiativ på EU-niveau vedrørende "legale stoffer" som helhed (tobak og alkohol). De har deres egne karakteristika i forhold til de illegale stoffer, men også mange ligheder af social og kulturel karakter og med hensyn til de forebyggelsesmodeller, der kan anvendes.

Bruxelles, den 20. november 2002.

Albert Bore

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 189 af 26.7.1989.

(2) EFT L 298 af 17.10.1989.

(3) EFT C 374 af 11.12.1996.

(4) EFT C 86 af 24.3.2000.

(5) EFT L 213 af 30.7.1998.

(6) EFT C af 25.9.2001, s. 97.