Forslag til RÅDETS FORORDNING om fastlæggelse af en generel ramme for Fællesskabets aktiviteter med henblik på at fremme gennemførelsen af et europæisk civilretligt område

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

1. Indledning og generelt formål

1.1. Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed

Med Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse satte Den Europæiske Union sig det mål at skabe et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. I 1998 vedtog Rådet en handlingsplan fra Rådet og Kommissionen for, hvorledes Amsterdam-traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst kan gennemføres. Handlingsplanen, som blev forelagt Det Europæiske Råd i Wien i december 1998, opregner en række prioriteter, der skal gennemføres inden for fem år efter Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse. På sit møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 bekræftede Det Europæiske Råd målsætningen og blev enigt om en række politiske retningslinjer og prioriteter, som skal fremskynde etableringen af området. Det Europæiske Råd opfordrede også Kommissionen til at fremsætte forslag om "en passende resultattavle" med det formål "konstant at overvåge de fremskridt, der gøres i retning af at gennemføre de nødvendige foranstaltninger og overholde den tidsplan", der er fastsat i Amsterdam-traktaten, Wien-handlingsplanen og konklusionerne fra Tammerfors.

Som svar på denne opfordring forelagde Kommissionen en meddelelse med titlen "Resultattavle vedrørende fremskridt hen imod oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i EU", hvis seneste halvårlige ajourføring blev vedtaget den 30. november 2000 [1]. Resultattavlen viser målsætninger, de ansvarlige institutioner, foranstaltninger, tidsplan for vedtagelse (indtil 2004) og den aktuelle situation for hver enkelt foranstaltning. Den seneste version af resultattavlen omfattede 18 hovedforanstaltninger på det civilretlige område.

[1] KOM(2000) 782 endelig af 30.11.2000.

1.2. Civilretligt samarbejde

Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse medførte, at det civilretlige samarbejde overgik fra tredje søjle (Artikel K.1, nr. 6, i traktaten om Den Europæiske Union) til første søjle (Artikel 61, litra c), i traktaten om Det Europæiske Fællesskab). Det overordnede mål er at skabe et europæisk civilretligt område, hvor borgerne i hele EU har en fælles retsbevidsthed, og hvor retsvæsen opfattes som noget, der letter borgernes dagligliv. Dette indebærer bedre adgang til domstolene og et fuldt udbygget retligt samarbejde mellem medlemsstaterne. Privatpersoner og virksomheder må have lige så let adgang til domstole og myndigheder i andre medlemsstater som i deres egen, og de retlige og administrative systemer i medlemsstaterne må ikke være så komplicerede, at dette forhindrer dem i eller på forhånd får dem til at opgive at udøve deres rettigheder.

Lige så vigtigt er det, at privatpersoner og erhvervsdrivende nyder retssikkerhed, og derfor bør domme og afgørelser respekteres og fuldbyrdes i hele EU. En øget gensidig anerkendelse af retsafgørelser og domme vil sammen med den nødvendige tilnærmelse af lovgivningen lette samarbejdet mellem myndighederne og fremme den retlige beskyttelse af den enkeltes rettigheder. Med dette formål for øje bør der også være større overensstemmelse og konvergens mellem retssystemerne.

Den 30. november 2000 vedtog Rådet, også som svar på konklusionerne fra Tammerfors, et fælles program for Rådet og Kommissionen for foranstaltninger til gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af afgørelser i civil- og handelssager. Programmet omfatter en række foranstaltninger, der skal udvide princippet om gensidig anerkendelse til at omfatte alle områder vedrørende civil- og handelssager ved at afskaffe alle mellemliggende procedurer for anerkendelse og fuldbyrdelse af udenlandske domme og afgørelser.

Et nyt skridt blev taget på regeringskonferencen i Nice den 11. december 2000, hvor det blev besluttet, at afgørelser vedrørende civilretligt samarbejde (Artikel 65 i traktaten om Det Europæiske Fællesskab) skal træffes med anvendelse af den fælles beslutningsprocedure, med kvalificeret flertal i Rådet, fra det tidspunkt, hvor Nice-traktaten træder i kraft.

1.2.1. Oversigt over lovgivningsaktiviteten

Efter Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse havde Rådet indtil 31. december 2000 vedtaget følgende retsakter:

* Rådets forordning om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (44/2001, også kaldet "Bruxelles I")

* Rådets forordning om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn (1347/2000, også kaldet "Bruxelles II")

* Rådets forordning om konkurs (1346/2000)

* Rådets forordning om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (1348/2000, også kaldet "Overdragelse af akter").

Følgende lovgivningsforslag er forelagt Rådet:

* forslag til en forordning om bevisoptagelse

* forslag til en forordning om samkvem med børn.

Der kan forudses et betydeligt antal yderligere forslag til lovgivning inden for forskellige områder, såsom: minimumsstandarder for retshjælp i grænseover-skridende sager; alternativ bilæggelse af tvister; kompensation til ofre for forbrydelser; forældreret; fælles procedureregler i småsager; ubestridte krav og krav vedrørende underholdsbidrag; minimumsstandarder for specifikke aspekter af civil retspleje; retskompetence og gældende ægteskabelig formueret og arveret; gældende ret for kontraktmæssige/ikke-kontraktmæssige forpligtelser; gældende ret i ægteskabssager.

2. Tidligere foranstaltninger - Grotius og Grotius-civil-programmet

Den 28. oktober 1996 vedtog Rådet en fælles aktion vedrørende et udvekslings- og tilskyndelsesprogram for aktørerne inden for retsvæsenet (Grotius) [2], på grundlag af den tidligere artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union.

[2] EFT L 287 af 8.11.1996, s. 3.

Formålet med Grotius-programmet var at fremme det retlige samarbejde mellem medlemsstaterne ved at øge kendskabet til de andre medlemsstaters juridiske og retlige systemer. Det tog sigte på aktører inden for retssystemet og omfattede støtte til uddannelse, udvekslingsprogrammer og praktikophold, afholdelse af møder, undersøgelser og forskning og formidling af oplysninger. Programmet dækkede perioden 1996-2000, og indkaldelsen af forslag for det sidste år blev offentliggjort i januar 2000.

Den 12. februar 2001 vedtog Rådet en forordning om forlængelse af Grotius-programmet med en etårig overgangsperiode, for så vidt angår området civilret (Grotius-civilret) [3]. Formålet med forlængelsen var at undgå en afbrydelse af Grotius-programmets civilretlige del og at gøre det muligt for Kommissionen at forberede et nyt samlet og omfattende forslag til erstatning for det tidligere program. Grotius-civilret-programmets aktiviteter og målsætninger er de samme som Grotius-programmets. Forslagsindkaldelsen for 2001 blev offentliggjort i februar 2001 [4].

[3] EFT L 43 af 14.2.2001, s. 1.

[4] EFT L 54 af 21.2.2001, s. 12.

De tre årsrapporter fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, som hidtil er udarbejdet om gennemførelsen af Grotius-programmet [5], har vist, hvilken betydning programmet har haft med hensyn til at styrke det retlige samarbejde.

[5] SEK(1998) 1048 af 18.6.1998, SEK(1999) 1955 af 17.12.1999, SEK(2001) 18 af 8.1.2001.

En ekstern evalueringsrapport, som blev udarbejdet for Kommissionen, forelå i marts 2000 og dækkede årene 1996-1998. Rapporten fastslog, at programmet havde været en succes, at der ikke fandtes nogen alternative mekanismer, og at efterspørgslen efter støtte havde oversteget udbuddet betydeligt, nemlig med mellem 350% og 550% pr. år. De vigtigste anbefalinger for fremtiden var en større fokusering på foranstaltninger, der fører til operationelt nyttige resultater og behovet for foranstaltninger, der kan forbedre formidlingen af resultater fra afsluttede projekter.

3. Forslaget til rådets forordning

Der har som beskrevet fundet en hastig og omfattende udvikling sted siden Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse. Fællesskabet har nu en ambitiøs dagsorden foran sig, når det gælder det civilretlige samarbejde. Efter en analyse af Grotius-programmet er det således blevet fastslået, at der er behov for en bredere og mere generel ramme for aktiviteterne, som kan støtte udviklingen af politikker på området.

Den foreslåede forordning giver et retsgrundlag for at finansiere aktiviteter over De Europæiske Fællesskabers budget inden for politikområdet civilretligt samarbejde. Den skal ikke opfattes som grundlag for en ny handlingsplan, men som en generel langsigtet ramme for aktiviteter og prioriterede målsætninger. På grundlag af den foreslåede ramme vil der kunne udarbejdes operationelle programmer og specifikke projekter.

Målsætningerne for rammen er nært knyttet til målsætningerne i traktaten, i handlingsplanen fra Det Europæiske Råd i Wien og i konklusionerne fra Tammerfors. Desuden nødvendiggør de nye fællesskabsinstrumenter, der allerede er vedtaget, eller som skal vedtages, en passende overvågning for at sikre, at de rent faktisk gennemføres og anvendes. Dette aspekt overses let, men det er lige så vigtigt som selve retsakterne, og det er derfor medtaget som en særskilt målsætning.

Hvad angår støttede aktiviteter giver den nye ramme mulighed for, at den type foranstaltninger, der blev støttet under Grotius-programmer, kan fortsætte, eftersom de har haft succes, men den er også mere vidtgående og har en større rækkevidde. Kommissionen får mulighed for at iværksætte foranstaltninger til supplering af de samfinansierede projekter for at sikre, at alle politiske prioriteter modtager passende støtte på det rette tidspunkt. Den giver også mulighed for, at Kommissionen på eget initiativ iværksætter foranstaltninger med henblik på at opfylde målsætningen om en korrekt gennemførelse og anvendelse af fællesskabsinstrumenterne. Desuden giver rammen mulighed for at yde støtte til organisationer, som løbende er aktive inden for civilretligt samarbejde, uden nødvendigvis at gennemføre specifikke projekter. Denne mulighed giver rammen en øget fleksibilitet.

3.1. Artikler

Artikel 1

Artiklen fastlægger rammen for aktiviteterne i perioden 2002-2006 og fastslår denne rammes overordnede politiske målsætning. Det fastsættes, at forordningen ikke gælder for Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med deres respektive protokoller, som er knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Det Europæiske Fællesskab.

Artikel 2

Artiklen opregner de specifikke målsætninger for aktivitetsrammen. Den første målsætning er rammens hjørnesten, idet den har en direkte forbindelse til politikken for retligt samarbejde på det civilretlige område. Den anden målsætning er det nødvendige grundlag for retligt samarbejde, nemlig gensidig anerkendelse af retssystemer. Den tredje målsætning afspejler behovet for at sikre en korrekt gennemførelse og overvågning af Fællesskabets instrumenter på dette område. Det skal bemærkes, at en række af de forordninger, der for nylig er vedtaget, forpligter Kommissionen til at udarbejde rapporter om instrumenternes anvendelse. Den fjerde målsætning er udtryk for en prioritet i konklusionerne fra Tammerfors; det skal sikres, at resultaterne i forbindelse med etableringen af et område med frihed og sikkerhed er tilgængelige og formidles til offentligheden.

Artikel 3

Artiklen opregner de former for aktiviteter, der kan støttes under aktivitetsrammen, og det fastslås, at alle aktiviteter skal opfylde mindst én af målsætningerne i artikel 2. Selv om målsætningerne i et vist omfang er adskilte, kan der blive tale om at støtte projekter, som omfatter flere målsætninger, f.eks. både den første og den anden. De foranstaltninger, der iværksættes af Kommissionen, kan have forbindelse til målsætningen om at sikre en korrekt gennemførelse og overvågning af Fællesskabets instrumenter på området, og der kan f.eks. være tale om manualer, databaser, publikationer og undersøgelser. Den anden type aktivitet består i støtte til driftsudgifter for ikke-statslige, ikke-kommercielle organisationer og den tredje i støtte til samfinansiering af specifikke projekter sammen med andre kilder inden for den offentlige og/eller private sektor.

Artikel 4

Artiklen giver mulighed for, at tredjelande kan deltage i aktiviteterne under de betingelser, aktivitetsrammen fastlægger. Med henblik på udvidelsen er det anset for at være vigtigt at give ansøgerlandene mulighed for at deltage i rammen. Deres deltagelse vil kunne spille en vigtig rolle i forbindelse med deres forberedelse til tiltrædelsen. De har også mulighed for at deltage i specifikke projekter på de betingelser, der er fastsat i artikel 6. Da samarbejdet om retlige og indre anliggender ikke er medtaget i EØS-aftalen, er de lande, der deltager i denne aftale, ikke udtrykkelig nævnt. Imidlertid giver artikel 4, nr. 3, mulighed for, at de kan deltage på et senere tidspunkt.

Artikel 5

Artiklen fastslår betingelserne for, at ikke-statslige, ikke-kommercielle organisationer kan opnå støtte til deres driftsomkostninger. Formålet er, at kun organisationer, der rent faktisk har en europæisk dimension; kan modtage støtte; derfor er det normalt kun organisationer, som involverer mindst 10 medlemsstater (af de nuværende 15), som vil være støtteberettigede.

Artikel 6

Artiklen giver mulighed for samfinansiering af projekter af samme type som dem, der støttes under Grotius- og Grotius-civilret-programmet. I stk. 2 gives der mulighed for at yde støtte til projekter, der har til formål at oprette organisationer af den art, der beskrives i artikel 5.

Artikel 7

Artiklen omhandler tildelingen af de årlige bevillinger til aktivitetsrammen. Den fastslår, at samfinansiering fra andre fællesskabsprogrammer er udelukket og fastsætter den maksimale samfinansiering over fællesskabsbudgettet af aktiviteter inden for rammen. Hvad angår finansiel støtte til ikke-statslige organisationers driftsomkostninger er samfinansieringen begrænset til 50% for at undgå afhængighed af fællesskabsstøtte. Med hensyn til specifikke projekter er samfinansieringen nedsat fra 80% til 50% i forhold til Grotius- og Grotius-civilret-programmet med det formål at opnå mere nøjagtige omkostningsoverslag fra ansøgerne og at sikre større national medfinansiering. Dette skulle være muligt, eftersom opstartfasen for denne type projekter har fundet sted under gennemførelsen af Grotius-programmet.

Artikel 8

Stk. 1-2 omhandler det årlige arbejdsprogram. Der vil blive lagt stor vægt på dette program for at sikre, at de årligt prioriterede målsætninger følger resultattavlens udvikling. Programmet vil også blive anvendt til at sikre en passende fordeling mellem de forskellige typer af aktiviteter i den tid, rammen dækker. Koordineringen med medlemsstaterne vil blive sikret gennem Det Rådgivende Udvalg. Programmet vil blive offentliggjort hvert år i EFT og på Internettet.

I stk. 3 opstilles de kvalitative kriterier, der vil blive anvendt ved evalueringen og udvælgelsen af forslag. Projekter, der er rettet mod problemløsning, vil blive prioriteret, eftersom de på den mest effektive måde vil kunne bidrage til udviklingen af politikker. For at afhjælpe den manglende formidling af resultater fra Grotius-programmet vil der blive lagt stor vægt på, hvilke ordninger ansøgerne forudser på dette område. For at undgå overlapninger med tidligere projekter, der er gennemført under Grotius- og Grotius-civilret-programmet, vil det være af afgørende betydning, at der er komplementaritet mellem nye projekter og de tidligere projekter. For at begrænse behovet for forvaltningskapacitet fra Kommissionens side og for at sikre, at projekterne får en tilstrækkelig virkning, vil større projekter blive prioriteret højest. Ud over de kriterier, der er anført i det pågældende stykke, vil de kriterier, der er fastslået i Kommissionens Vademecum om forvaltning af tilskud, finde anvendelse.

Artikel 9

Artiklen fastslår, at bistandskontrakter (Kommissionens standardkontrakt for bistand vil blive anvendt) skal indgås i fortsættelse af alle finansieringsafgørelser i henhold til artikel 3, nr. 2, og artikel 3, nr. 3.

Artikel 10

Artiklen fastslår de vigtigste bestemmelser for overvågning af de foranstaltninger, der finansieres under aktivitetsrammen. Grundlaget for overvågningen er rapporter fra modtagerne, der udarbejdes efter projekternes afslutning. Det fremgik af evalueringsrapporten om Grotius-programmet, at mange støttemodtagere ønskede retningslinjer fra Kommissionen for, hvordan rapporten skulle udformes. Evalueringsrapporten påpegede også, at der var en stor kvalitativ forskel mellem de endelige projektrapporter. Som svar herpå har Kommissionen til hensigt at udarbejde en "model" for de endelige rapporter, som vil blive udsendt til alle støttemodtagere.

Artikel 11

Artiklens første stykke forpligter Kommissionen til at sikre, at de finansierede aktiviteter offentliggøres, hvilket er i overensstemmelse med de grundlæggende forpligtelser, der fremgår af Kommissionens Vademecum. I det andet stykke fastslås det, at Kommissionen sag for sag skal vurdere, hvorledes formidlingen af projektresultaterne kan fremmes. Som nævnt i forbindelse med artikel 8, vil der blive lagt stor vægt på sådanne foranstaltninger. Et element vedrørende formidling kunne medtages i selve det samfinansierede projekt, Kommissionen kunne finansiere en passende formidling af resultaterne efter projektets afslutning, eller sådanne aktiviteter kunne gøres til genstand for et separat projekt.

Artikel 12

I denne artikel fastsættes det, at der skal oprettes et rådgivende udvalg, som bistår Kommissionen med at gennemføre rammen. Der er forudset to udvalgsmøder om året; det ene om det årlige arbejdsprogram og det andet om udvælgelsen af forslag.

Artikel 13

Artiklen fastslår, hvilke sanktioner der kan anvendes i tilfælde af, at en modtager ikke opfylder sine forpligtelser.

Artikel 14

Artiklen specificerer de to hovedrapporter, der skal udarbejdes om rammen. Kommissionen vil udarbejde en gennemførelsesrapport, dvs. en midtvejsevaluering, som vil give mulighed for om nødvendigt at revidere gennemførelses-foranstaltningerne. Den anden rapport, som kan udarbejdes eksternt, vil udgøre en efterfølgende evaluering, som skal foreligge i tide inden en eventuel fornyelse af rammen.

2001/0109 (CNS)

Forslag til RÅDETS FORORDNING om fastlæggelse af en generel ramme for Fællesskabets aktiviteter med henblik på at fremme gennemførelsen af et europæisk civilretligt område

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c),

under henvisning til forslag fra Kommissionen [6],

[6] EFT C

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet [7],

[7] EFT C

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [8], og

[8] EFT C

ud fra følgende betragtninger:

(1) Den Europæiske Union har som mål at bevare og udbygge et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor der er fri bevægelighed for personer. For at få skabt et sådant område bør Fællesskabet bl.a. vedtage de foranstaltninger vedrørende civilretligt samarbejde, som er nødvendige for, at det indre marked kan fungere hensigtsmæssigt.

(2) Den 3. december 1998 vedtog Rådet Rådets og Kommissionens handlingsplan for, hvorledes Amsterdam-traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst kan gennemføres (handlingsplanen fra Wien) [9].

[9] EFT C 19 af 23.1.1999, s. 1.

(3) Det Europæiske Råd vedtog på sit møde den 15. og 16. oktober 1999 i Tammerfors følgende konklusion: "Hen imod en Union med frihed, sikkerhed og retfærdighed: Tammerfors som milepæl".

(4) Den 30. november 2000 vedtog Rådet Kommissionens og Rådets fælles program med foranstaltninger med henblik på gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område [10].

[10] EFT C 12 af 15.1.2001, s. 1.

(5) Ved Rådets fælles aktion 96/636/RIA blev der for perioden 1996-2000 vedtaget et tilskyndelses- og udvekslingsprogram for aktørerne inden for retsvæsenet (Grotius) [11].

[11] EFT L 287 af 8.11.1996, s. 3.

(6) Ved Rådets forordning (EF) nr. 290/2001 [12] forlængedes tilskyndelses- og udvekslingsprogrammet for aktørerne inden for retsvæsenet for så vidt angår det civilretlige område (Grotius-programmet, civilret), for en etårig overgangsperiode i afventning af resultatet af en grundig undersøgelse af, hvorledes Fællesskabets foranstaltninger og tilskud bør orienteres i fremtiden.

[12] EFT L 43 af 14.2.2001, s. 1.

(7) En fleksibel og effektiv generel ramme for aktiviteter på det civilretlige område er nødvendig, hvis de ambitiøse målsætninger i EF-traktaten, i handlingsplanen fra Det Europæiske Råds møde i Wien og i konklusionerne fra Tammerfors skal kunne opfyldes.

(8) Aktivitetsrammen bør give mulighed for initiativer, der træffes af Kommissionen i overensstemmelse med nærhedsprincippet, for foranstaltninger til støtte for organisationer og organer, der fremmer og letter det civilretlige samarbejde, og for foranstaltninger til støtte for specifikke projekter.

(9) En række foranstaltninger vil være nødvendige for den yderligere udvikling af et europæiske retligt område og bør derfor gennemføres på fællesskabsplan. Planlægningen og gennemførelsen af sådanne foranstaltninger vil lettes ved, at foranstaltningerne samles inden for en generel aktivitetsramme.

(10) En ramme for aktiviteter, der skal forbedre medlemsstaternes gensidige forståelse af deres juridiske og retlige systemer, vil bidrage til at fjerne hindringerne for retligt samarbejde i civilsager, hvilket vil forbedre det indre markeds funktion.

(11) Det er nødvendigt at træffe foranstaltninger til at sikre en korrekt gennemførelse og anvendelse af Fællesskabets instrumenter på området civilretligt samarbejde, og foranstaltningerne vil være mest effektive, hvis de koordineres inden for en generel aktivitetsramme.

(12) I overensstemmelse med nærheds- og proportionalitetsprincippet, jf. EF-traktatens artikel 5, kan målene for det foreslåede tiltag ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af den europæiske dimension, der er nødvendig for at gennemføre dets målsætninger, samt de forventede stordriftsfordele og de kumulative virkninger, som de planlagte foranstaltninger vil medføre, bedre gennemføres på fællesskabsplan. Denne forordning omfatter kun det, der er nødvendigt for, at målene kan nås, og det er ikke mere vidtrækkende, end det er nødvendigt i forhold til de fastsatte mål.

(13) For de lande, der ansøger om tiltrædelse af Den Europæiske Union, vil deltagelsen i denne aktivitetsramme være en nyttig forberedelse af tiltrædelsen, specielt hvad angår disse landes evne til at anvende den gældende fællesskabsret.

(14) I medfør af artikel 2 i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [13], bør gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning vedtages efter rådgivnings proceduren i artikel 3 i nævnte afgørelse.

[13] EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(15) Det forenede Kongerige og Irland deltager i henhold til artikel 1 og 2 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ikke i vedtagelsen af denne forordning, og forordningen er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i disse lande.

(16) Danmark deltager i henhold til artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ikke i vedtagelsen af denne forordning, og forordningen er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Danmark -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Kapitel I Målsætninger og aktiviteter

Artikel 1 Emne

1. Med denne forordning fastsættes for perioden fra 1. januar 2002 til 31. december 2006 en generel ramme for Fællesskabets aktiviteter med henblik på at lette gennemførelsen af et europæisk civilretligt område.

2. Denne forordning finder ikke anvendelse på Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige.

Artikel 2 Målsætninger

Aktivitetsrammen har følgende målsætninger:

1. at fremme retligt samarbejde, der bl.a. tager sigte på:

a) at sikre retssikkerheden og forbedre adgangen til domstolene

b) at fremme den gensidige anerkendelse af retsafgørelser og domme

c) at fremme den nødvendige tilnærmelse af lovgivningerne, eller

d) at fjerne hindringer, der skyldes forskelle mellem civilret og civilretlige procedurer

2. at fremme kendskabet til de andre medlemsstaters juridiske systemer og retssystemer

3. at sikre en korrekt gennemførelse og anvendelse af Fællesskabets instrumenter på området civilretligt samarbejde, og

4. at forbedre informationen til offentligheden om adgangen til domstolene, retligt samarbejde og medlemsstaternes retssystemer.

Artikel 3 Aktiviteter

De aktiviteter, der kan støttes eller gennemføres under denne aktivitetsramme, skal opfylde mindst en af målsætningerne i artikel 2 og bestå i:

1) foranstaltninger truffet af Kommissionen, eller

2) foranstaltninger, hvormed der ydes finansiel støtte til driftsudgifter for europæiske ikke-statslige organisationer, på de betingelser, der er fastsat i artikel 5, eller

3) foranstaltninger, hvormed der ydes finansiel støtte til specifikke projekter af interesse for Fællesskabet, på de betingelser, der er fastsat i artikel 6.

Artikel 4 Tredjelandes deltagelse

Aktivitetsrammen er åben for deltagelse af:

1) ansøgerlandene i Central- og Østeuropa i henhold til de betingelser, der er fastsat i Europaaftalerne, i tillægsprotokollerne til disse aftaler og i de afgørelser, som er truffet af de respektive associeringsråd

2) Cypern, Malta og Tyrkiet på grundlag af de bilaterale aftaler, som skal indgås med disse lande, og

3) andre lande, når aftaler og procedurer giver mulighed herfor.

Artikel 5 Ikke-statslige organisationers aktiviteter

Der kan ydes finansiel bistand til de foranstaltninger, der omhandles i artikel 3, nr. 2, til støtte for europæiske ikke-statslige organisationer, der opfylder følgende kriterier:

1) de skal være ikke-kommercielle organisationer

2) de skal udøve aktiviteter med en europæisk dimension og inddrage normalt mindst to tredjedele af medlemsstaterne

3) deres hovedformål skal være at fremme civilretligt samarbejde.

Artikel 6 Specifikke projekter

1. De i artikel 3, nr. 3, omhandlede specifikke projekter skal bestå i:

a) uddannelse

b) udveksling og praktikophold

c) undersøgelser og forskning

d) møder og seminarer

e) formidling af oplysninger.

2. Der kan også ydes finansiel støtte til projekter, der tager sigte på oprettelse af nye organisationer, hvis formål er at opfylde de kriterier, der er anført i artikel 5.

3. Projekter kan indgives af institutioner og offentlige eller private organisationer, herunder erhvervssammenslutninger, forskningsinstitutter og institutioner, der er ansvarlige for juridisk eller retslig grunduddannelse eller videreuddannelse for aktører inden for retsvæsenet.

4. For at være berettigede til samfinansiering skal projekterne omfatte mindst tre lande, der deltager i denne aktivitetsramme.

Projekterne kan også havde deltagere fra Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige, fra ansøgerlandene, hvis dette bidrager til deres forberedelse til tiltrædelsen, eller fra andre lande, der ikke deltager i aktivitetsrammen, hvis dette støtter projekternes formål.

Kapitel II finansiering, gennemførelse og procedurer

Artikel 7 Finansiering

1. De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag.

2. Samfinansiering af aktiviteter under denne aktivitetsramme udelukker enhver finansiering under et andet program finansieret af De Europæiske Fællesskabers budget.

3. Den finansielle støtte, der ydes over Fællesskabets budget, kan principielt højst dække 50% af driftsomkostningerne vedrørende de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 3, nr. 2, eller af udgifterne til de projekter, der er omhandlet i artikel 3, nr. 3.

Artikel 8 Gennemførelse af aktivitetsrammen

1. Kommissionen offentliggør, om muligt inden den 30. juni hvert år, et årligt arbejdsprogram, der beskriver de prioriterede målsætninger og typer af aktiviteter for det følgende år, herunder en beskrivelse af udvælgelses- og tildelingskriterier og procedurerne for indgivelse og godkendelse af forslag.

2. Kommissionen vedtager det årlige arbejdsprogram efter proceduren i artikel 12, stk. 2.

3. Ved evalueringen og udvælgelsen af forslag lægger Kommissionen særlig vægt på følgende kriterier:

a) forslagets bidrag til målsætningerne i artikel 2

b) forslagets problemløsende karakter

c) forslagets europæiske dimension

d) forudsete foranstaltninger til formidling af resultater

e) komplementariteten med andre tidligere, aktuelle eller kommende aktiviteter, og

f) foranstaltningens omfang, specielt i relation til stordriftsfordele og omkostningseffektivitet.

4. Kommissionen vedtager de foranstaltninger, der skal træffes efter proceduren i artikel 12, stk. 2.

Artikel 9 Finansieringsafgørelser

1. Kommissionens finansieringsafgørelser på grundlag af artikel 3, nr. 2 og 3 efterfølges af støtteaftaler mellem Kommissionen og modtagerne.

2. Finansieringsaftalerne og de deraf følgende aftaler er underlagt Kommissionens finanskontrol og revision ved Revisionsretten.

Artikel 10 Kontrol

1. Kommissionen foretager en regelmæssig kontrol af og fører tilsyn med gennemførelsen af de foranstaltninger, der finansieres af Fællesskabet. Kontrollen og tilsynet foretages på grundlag af rapporter efter procedurer, der fastlægges efter aftale mellem Kommissionen og støttemodtageren. Der kan også gennemføres stikprøvekontrol på stedet.

2. Modtageren forelægger Kommissionen en rapport for hver foranstaltning senest tre måneder efter gennemførelsen. Kommissionen bestemmer, hvilken form og hvilket indhold denne rapport skal have.

3. I kontroløjemed opbevarer modtageren af den finansielle støtte alle udgiftsbilag i fem år fra datoen for den sidste udbetaling i forbindelse med en foranstaltning.

Artikel 11 Formidling af oplysninger

1. Kommissionen sikrer, at der hvert år offentliggøres en liste over støttemodtagere og over de aktiviteter, der er finansieret under denne aktivitetsramme, herunder en angivelse af støttebeløbet.

2. Hvis projekter, der finansieres under artikel 3, nr. 3, ikke omfatter formidling af resultaterne, og hvis dette kunne bidrage til en af målsætningerne i artikel 2, kan Kommissionen træffe sådanne foranstaltninger.

3. Ved hvert års begyndelse tilstiller Kommissionen det udvalg, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, oplysninger om de aktiviteter, der er gennemført i henhold til artikel 3, nr. 1, i det foregående år.

Artikel 12 Udvalg

1. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes den rådgivningsprocedure, der er omhandlet i artikel 3 i Rådets afgørelse 1999/468/EF, i overensstemmelse med samme afgørelses artikel 7.

Artikel 13 Sanktioner

1. Kommissionen kan nedsætte eller suspendere den finansielle støtte eller kræve støtten tilbagebetalt, såfremt den konstaterer, at der foregår uregelmæssigheder, eller at den pågældende foranstaltning uden Kommissionens samtykke har undergået en væsentlig forandring, som gør den uforenelig med målsætningerne i de fastsatte gennemførelsesbestemmelser.

2. Hvis fristerne ikke overholdes, eller anvendelsen af de tildelte midler kun delvis er berettiget, i betragtning af hvor langt man er kommet med gennemførelsen af foranstaltningen, anmoder Kommissionen modtageren om at afgive forklaring inden for en bestemt frist. Hvis modtagerens svar ikke er tilfredsstillende, kan Kommissionen annullere den resterende del af støttebeløbet og kræve, at de allerede udbetalte beløb omgående tilbagebetales.

3. Ethvert uberettiget modtaget beløb skal tilbagebetales til Kommissionen. Der kan lægges morarenter til beløb, som ikke tilbagebetales i rette tid.

Artikel 14 Rapportering og evaluering

1. Kommissionen aflægger senest den 30. juni 2004 rapport til Rådet og Europa-Parlamentet om gennemførelsen af denne aktivitetsramme, herunder om resultaterne af kontrollen, rapporterne og overvågningen af aktiviteterne.

2. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport om denne aktivitetsramme, som skal være til rådighed i god tid inden en eventuel fornyelse af rammen eller senest den 31. december 2005. Rapporten skal indeholde en evaluering af omkostningseffektiviteten og en vurdering baseret på resultatindikatorer af, om målsætningerne er nået.

Artikel 15 Ikrafttrædelse

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Rådets vegne

Formand

FINANSIERINGSOVERSIGT

1. Foranstaltningens betegnelse

Forslag til Rådets forordning om fastlæggelse af en generel ramme for Fællesskabets aktiviteter med henblik på at fremme gennemførelsen af et europæisk civilretligt område

2. Budgetpost

B5-820.

3. Retsgrundlag

Artikel 61, litra c), i EF-traktaten.

4. Beskrivelse af foranstaltningen

4.1 Foranstaltningens generelle mål

Med Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse satte Den Europæiske Union sig det mål at skabe et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. I 1998 vedtog Rådet og Kommissionen en handlingsplan for, hvorledes Amsterdam-traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst kan gennemføres. Handlingsplanen, som blev forelagt Det Europæiske Råd i Wien i december 1998, opregner en række prioriteter, der skal gennemføres inden for fem år efter Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse. På sit møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 bekræftede Det Europæiske Råd målsætningen og blev enigt om en række politiske retningslinjer og prioriteter, som skal fremskynde etableringen af området. Det Europæiske Råd opfordrede også Kommissionen til at fremsætte forslag om "en passende resultattavle" med det formål "konstant at overvåge de fremskridt, der gøres i retning af at gennemføre de nødvendige foranstaltninger og overholde den tidsplan", der er fastsat i Amsterdam-traktaten, Wien-handlingsplanen og konklusionerne fra Tammerfors.

Som svar på denne opfordring forelagde Kommissionen en meddelelse med titlen "Resultattavle vedrørende fremskridt hen imod oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i EU", hvis seneste halvårlige ajourføring blev vedtaget den 30. november 2000. Resultattavlen viser målsætninger, de ansvarlige institutioner, foranstaltninger, tidsplan for vedtagelse (indtil 2004) og den aktuelle situation for hver enkelt foranstaltning. På den seneste version af resultattavlen var der anført 18 hovedforanstaltninger på det civilretlige område.

Formålet med forslaget er at fastlægge en generel ramme for målrettede aktiviteter i forbindelse med målsætninger, der skal støtte etableringen af et europæisk civilretligt område. Dette vil bidrage til at udbygge og gennemføre resultattavlen og dermed til at opfylde de ambitiøse målsætninger, der er omhandlet i traktaten, Wien-handlingsplanen og konklusionerne fra Tammerfors.

4.2 Foranstaltningens varighed og nærmere bestemmelser for dens forlængelse

Aktivitetsrammens varighed er fastsat til fem år (2002-2006). Efter en evaluering af rammen og af dens betydning for gennemførelsen af resultattavlen vil Kommissionen vurdere behovet for og metoderne til fornyelse af rammen.

5. Klassifikation af udgifterne/indtægterne

5.1 Ikke-obligatoriske udgifter

5.2 Opdelte bevillinger

6. Udgifternes/indtægternes art

- Finansiering af foranstaltninger iværksat af Kommissionen på eget initiativ inden for aktivitetsrammen: undersøgelser, forskning, seminarer, konferencer, ekspert-møder, publikationer, manualer, databaser og/eller websteder samt foran-staltninger til at formidle resultater fra samfinansierede projekter, der er støttet under denne aktivitetsramme.

- Tilskud til samfinansiering med andre kilder inden for den offentlige og/eller private sektor, normalt op til 50% af omkostningerne ved det pågældende projekt.

- Tilskud til driftsudgifter for ikke-statslige organisationer, normalt op til 50%.

7. Finansielle virkninger

7.1 Metode for omkostningsberegning (forhold mellem enhedsomkostninger og samlede omkostninger)

Budgettet for Grotius-civil-programmet (2001) og for de civilretlige aspekter af Grotius-programmet (1996-2000) var på ca. 650 000 EUR pr. år. Grotius-civilret-programmet vil ikke blive forlænget.

Schuman-programmet (1998-2001) modtog tilskud på ca. 1 000 000 EUR for 2001. Dette program vil ikke blive fornyet.

Det vejledende referencebeløb er anslået med fuld overholdelse af det loft, der er fastsat i de finansielle overslag for afsnittet "Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed" for 2002-2006. Når aktivitetsrammen har fået større rækkevidde og et større budget i forhold til de tidligere programmer, er årsagen, at det civilretlige samarbejde er overført fra tredje søjle til EU's første søjle, og de heraf følgende nye ambitiøse politiske målsætninger på dette område. For blot at tage det lovgivningsmæssige område kan det nævnes, at der blev vedtaget fire nye forordninger i løbet af 2000, to forslag til forordninger er i øjeblikket under behandling i Rådet, og der forudses et betydeligt antal forslag til ny lovgivning i de kommende år.

7.2 Omkostningernes fordeling på de enkelte elementer

Budgetbevillingernes fordeling på hver af aktivitetsrammens specifikke målsætninger vil blive fastlagt i overensstemmelse med prioriteterne i det årlige arbejdsprogram. Prioriteterne vil blive fastlagt i nøje overensstemmelse med tidsplanen på den seneste version af resultattavlen for at sikre, at støtten til foranstaltningerne er tilstrækkelig og ydes i tide. Desuden vil behovet for foranstaltninger under den tredje specifikke målsætning uundgåeligt være afhængigt af, hvilke fremskridt der gøres med hensyn til vedtagelse af nye instrumenter. Budgettets fordeling på aktiviteter, der kan finansieres under rammen, vil, for hver specifik målsætning, blive fastlagt gennem den årlige udvælgelsesproces. Den vigtigste faktor vil være forslagenes evne til at fremme de specifikke målsætninger, der er prioriteret i et givet år. Rammens formål er at dække alle kommende aktiviteter og initiativer inden for området civilretligt samarbejde, og for at sikre, at dette formål opfyldes, kræves en vis fleksibilitet.

Det er derfor vanskeligt at angive en omkostningsfordeling i relation til de specifikke målsætninger og til de aktiviteter, rammen dækker. Der kan dog gives en vejledende fordeling af omkostninger vedrørende hver målsætning baseret på, hvad der forudses for 2002, idet der for hver målsætning gives eksempler på aktiviteter.

Forpligtelsesbevillinger i mio. EUR (løbende priser)

>TABELPOSITION>

7.3 Operationelle udgifter til undersøgelser, eksperter osv., der er indeholdt i budgettets del B

Ingen.

7.4 Forfaldsplan over forpligtelses- og betalingsbevillinger

mio. EUR

>TABELPOSITION>

8. Forholdsregler mod svig

De almindelige bestemmelser for forholdsregler mod svig finder anvendelse. Der er mulighed for at foretage kontrol på stedet.

9. Oplysninger om omkostningseffektivitet

9.1 Specifikke og kvantificerbare mål; målgruppe:

1. At fremme retligt samarbejde, der bl.a. tager sigte på:

a) at sikre retssikkerheden og forbedre adgangen til domstolene

b) at fremme den gensidige anerkendelse af retsafgørelser og domme

c) at fremme den nødvendige tilnærmelse af lovgivningerne, eller

d) at fjerne hindringer, der skyldes forskelle mellem civilret og civilretlige procedurer.

Den første specifikke målsætning er udvikling af en politik for retligt samarbejde, hvilket således er rammens hjørnesten, idet den har en direkte forbindelse til prioriteterne i Tammerfors-konklusionerne og til foranstaltningerne på resultattavlen.

De aktiviteter, der gennemføres eller støttes under denne målsætning, kan være undersøgelser, forskning, konferencer og seminarer og foranstaltninger til at formidle information fra sådanne aktiviteter. Alle aktiviteter under denne målsætning vil fokusere på foranstaltninger til problemløsning, hvormed der tages sigte på at opnå en direkte indvirkning på udviklingen af nye instrumenter og andre foranstaltninger. Der er også forudset støtte til ikke-statslige, ikke-kommercielle organisationers aktiviteter med henblik på etablering og/eller opretholdelse af organisationer, som løbende og uafhængigt kan udføre aktiviteter til støtte for Fællesskabets politikker på dette område.

2. At fremme kendskabet til de andre medlemsstaters juridiske systemer og retssystemer

Et bedre gensidigt kendskab vil gøre det lettere at identificere problemområder og at finde frem til eventuelle løsninger, således at der kan opnås fremskridt på de områder, der er anført under den første specifikke målsætning. Den anden specifikke målsætning vil også bidrage til en korrekt anvendelse af Fællesskabets instrumenter; retligt samarbejde i praksis kræver, at de juridiske aktører i medlemsstaterne har et kendskab til de øvrige medlemsstaters juridiske og retlige systemer.

Der forudses samme type aktiviteter som i forbindelse med den første målsætning. Desuden vil der kunne ydes støtte til projekter, der tager sigte på at fremme uddannelse, udveksling og praktikophold.

3. At sikre en korrekt gennemførelse og anvendelse af Fællesskabets instrumenter på området civilretligt samarbejde

Den tredje specifikke målsætning afspejler behovet for at sikre en korrekt gennemførelse og anvendelse af de fællesskabsinstrumenter, der er eller vil blive vedtaget på området. Det skal bemærkes, at de forordninger, der hidtil er vedtaget, også omfatter forpligtelser for Kommissionen i denne henseende.

Af aktiviteter kan nævnes udarbejdelse og/eller ajourføring af manualer, revision og ajourføring af gennemførelsesinstrumenter, såsom flersprogede formularer, etablering og forvaltning af databaser vedrørende f.eks. retspraksis, og udarbejdelse af brugervejledninger for juridiske aktører og for offentligheden i almindelighed.

4. At forbedre informationen til offentligheden om adgangen til domstolene, retligt samarbejde og medlemsstaternes retssystemer

Den fjerde specifikke målsætning er en af prioriteterne fra Tammerfors-konklusionerne. Foranstaltninger til forbedring af adgangen til domstolene og af det retlige samarbejde vil kun være effektive, hvis borgerne og de erhvervsdrivende er bevidste om deres rettigheder og om metoderne til at udøve disse rettigheder.

Af aktiviteter under denne målsætning kan f.eks. nævnes brugervejledninger, informationskampagner eller etablering og forvaltning af informationssystemer rettet mod grupper, der specielt er beskæftiget med grænseoverskridende tvister. Der kunne også tænkes iværksat problemorienterede undersøgelser med henblik på at vurdere eventuelle mangler ved den information, der er til rådighed.

Målgruppe

Målgruppen for den første, anden og tredje målsætning er institutioner og offentlige eller private organisationer i medlemsstaterne, herunder erhvervssammenslutninger, forskningsinstitutter, universiteter, institutioner, der er ansvarlige for juridisk eller retslig grunduddannelse eller videreuddannelse af aktører inden for retsvæsenet, europæiske ikke-statslige, ikke-kommercielle organisationer og andre sagkyndige eller andre professioner med tilknytning til retsvæsenet eller retlig udvikling.

Den fjerde målsætning tager sigte på offentligheden som helhed; visse foranstaltninger kan dog rettes mod mere begrænsede grupper, såsom unge, forbrugere, erhvervsdrivende eller andre grupper, der er specielt beskæftiget med grænseoverskridende tvister.

9.2 Begrundelse for foranstaltningen

9.2.1 Behovet for en fællesskabsindsats

En fællesskabsindsats i form af finansiel støtte er nødvendig på grund af de politiske målsætningers grænseoverskridende dimension og på grund af de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en korrekt gennemførelse og anvendelse af fællesskabsinstrumenterne.

Aktiviteter af den type, der er forudset under aktivitetsrammen, kræver en europæiske dimension og en vis størrelsesorden for i tilstrækkelig grad at kunne støtte udviklingen af politikken; disse stordriftsfordele opnås bedst gennem en generel ramme på fællesskabsplan. Det er også nødvendigt at koordinere aktiviteterne på EU-plan for at undgå, at bestræbelserne overlapper hinanden og for at sikre, at deres målsætning og tidsplan er i overensstemmelse med de politiske prioriteter.

Grotius-programmet har virket fremmende for det grænseoverskridende samarbejde mellem juridiske aktører i medlemsstaterne og banet vejen for opbygning af uformelle kontakter, gensidig tillid og netværk. Denne igangsættende kraft, som bør opretholdes og støttes yderligere, kan medføre yderligere afledte virkninger med hensyn til at opfylde rammens målsætninger.

9.2.2 Koordinering og komplementaritet, politikkens virkning

Den nødvendige koordinering med medlemsstaterne sikres gennem det rådgivende udvalg, både hvad angår det årlige arbejdsprogram og udvælgelsen af forslag.

I udvælgelsesprocessen vil der blive lagt stor vægt på at sikre komplementariteten med tidligere aktiviteter, der er gennemført under Grotius- og Grotius-civilret-programmet. Med dette formål for øje vil der på Internettet blive offentliggjort en liste over tidligere finansierede projekter, som kan støtte ansøgerne ved udformningen af deres forslag.

Kommissionen vil iværksætte foranstaltninger, der om nødvendigt kan supplere de samfinansierede aktiviteter, for at sikre, at støtten til udvikling af politikker er tilstrækkelig og korrekt tidsmæssigt fastlagt i forhold til resultattavlen.

Det eneste beslægtede instrument på dette område er det foreslåede europæiske retlige netværk for civil- og handelssager [14]. Men dette netværk tager sigte på et begrænset antal opgaver, nemlig etablering og forvaltning af et netværk af centrale kontaktpunkter i medlemsstaterne i en ubegrænset periode og oprettelse af et informationssystem for offentligheden. Da Kommissionen vil forvalte både netværket og aktivitetsrammen, vil den nødvendige koordinering blive foretaget.

[14] Forslag til Rådets beslutning om oprettelse af et europæisk retligt netværk for civil- og handelssager KOM(2000) 592 endelig af 22.9.2000.

Udvælgelseskriteriet om en problemløsende fremgangsmåde vil sikre, at de samfinansierede aktiviteter er fremadrettede, ikke blot "tilstandsbeskrivende", og at de giver operationelt nyttige resultater, med hensyn til politisk virkning. Store projekter vil blive prioriteret højest af hensyn til omkostningseffektivitet, politisk virkning og resultaternes nytteværdi.

9.2.3 Efterfølgende evaluering af Grotius-programmet

En ekstern evaluering af Grotius-programmet, som omfattede perioden 1996-1998, blev afsluttet i marts 2000. De vigtigste resultater og anbefalinger var følgende:

* Ambitionerne i den fælles aktion, hvorved programmet iværksattes, blev opfyldt, idet alle projekter var relevante, for så vidt angår de prioriterede emner. Efterspørgslen efter finansiering oversteg i betydelig grad udbuddet; der findes ikke nogen alternative mekanismer, og mange projekter ville ikke have kunnet gennemføres uden støtte over programmet.

* Nogle projekter var hovedsagelig af beskrivende karakter og førte ikke til operationelt nyttige resultater. I fremtiden bør udvælgelseskriterierne i højere grad afspejle de politiske prioriteter i Tammerfors-konlusionerne.

* Formidlingen af resultaterne af afsluttede projekter har været utilfredsstillende. Dette har begrænset den politiske virkning af ellers vellykkede projekter. Der bør gøres en større indsats på dette område. Kommissionen bør også forsyne støttemodtagerne med en "model" til den endelige rapport.

* De overordnede retningslinjer for programmet bør fortsat være fleksible og generelle for at bevare og øge de støttede projekters mangfoldighed og forskellighed. Det årlige program bør anvendes til at skabe en balance mellem de forskellige målsætninger og de forskellige typer af aktiviteter.

Der er taget hensyn til evalueringens anbefalinger ved udformningen af aktivitetsrammen. Målsætningerne er knyttet tæt til prioriteterne i Tammerfors-konklusionerne, og det årlige program vil blive baseret på den seneste version af resultattavlen. Det årlige program vil også blive anvendt til at sikre, at der er en passende balance mellem de forskellige typer af aktiviteter. Et vigtigt udvælgelseskriterium for de samfinansierede projekter vil være foranstaltningerne til formidling af resultater. Sådanne foranstaltninger kan også støttes som uafhængige samfinansierede projekter eller som foranstaltninger iværksat af Kommissionen. Der vil blive udarbejdet retningslinjer for den endelige rapport, som vil kunne anvendes af støttemodtagerne.

9.2.4 Risici

En usikkerhedsfaktor er forslagenes omfang; et stort antal små projekter vil kunne belaste Kommissionens forvaltning af rammen og medføre en mindre politisk virkning end ønsket.

9.3 Overvågning og evaluering af foranstaltningen

Der vil blive udarbejdet indikatorer for både igangværende aktiviteter og afsluttede aktiviteter, herunder:

- efterspørgsel (antal ansøgninger, ansøgt støtte)

- aktiviteternes antal og omfang

- europæisk dimension (geografisk fordeling)

- aktiviteternes andel i forhold til målsætninger, til typer af støtteberettigede aktiviteter under rammen og til prioriteter i det årlige arbejdsprogram

- andelen af resultater af afsluttede aktiviteter, der er formidlet på en vellykket måde, og

- programmets løftestangseffekt.

Indikatorerne vil blive anvendt til at kontrollere, at alle tematiske prioriteter og alle typer af aktiviteter er dækket på passende vis.

Alle støttemodtagere vil skulle aflægge detaljeret rapport om de gennemførte aktiviteter, herunder om, hvilke foranstaltninger de agter at træffe med henblik på formidling af resultaterne (alt efter type af aktivitet). Kommissionen vil udarbejde retningslinjer for rapporternes udformning, for hvilken type oplysninger de bør indeholde og for foranstaltninger til formidling af oplysningerne.

Organisationer, der modtager støtte til driftsomkostninger, vil regelmæssigt skulle give oplysninger om deres aktiviteter, således at det kan vurderes, om de opfylder målsætningerne for rammen og for den ydede støtte.

Kommissionen vil aflægge rapport til Rådet og Europa-Parlamentet inden udgangen af juni 2004 om gennemførelsen af rammen. Rapporten vil omhandle de ovenfor anførte indikatorer for 2002 og 2003.

Rådet og Europa-Parlamentet vil blive forelagt en evalueringsrapport inden en eventuel fornyelse af rammen eller senest inden udgangen af december 2005. Formålet med evalueringen, som vil kunne foretages eksternt, vil være at vurdere virkningen (dvs. om de forventede resultater er opnået, og om målsætningerne er nået) og effektiviteten (omkostningseffektiviteten) af foranstaltningerne. Sidstnævnte evaluering vil især fokusere på at vurdere virkningen og relevansen af de aktiviteter, der er gennemført til støtte for udviklingen af et europæisk civilretligt område. De vigtigste vurderingsfaktorer vil være de opnåede resultater og selve de politiske foranstaltningers kvalitet. Til dette formål kan anvendes en række kvantificerbare virkningsindikatorer:

- antallet af identificerede konkrete problemer og foreslåede løsninger i forhold til resultattavlens foranstaltninger

- den tidsmæssige planlægning af aktiviteterne i forhold til resultattavlens tidsplan

- andelen af fællesskabsinstrumenter, som rent faktisk overvåges

- antallet af ikke-statslige, ikke-kommercielle organisationer, der arbejder inden for området retligt samarbejde, og hvilken andel heraf der har modtaget fællesskabsstøtte.

Der kunne også foretages undersøgelser, f.eks. for at finde frem til, hvor stort det gensidige kendskab til juridiske og retlige systemer er blandt de juridiske aktører i medlemsstaterne, og hvor stor en viden privatpersoner og erhvervsdrivende har om, hvordan man udøver sine juridiske rettigheder i EU.

10. Udgifter til administration (Budgettets sektion III, del A)

Behovet for menneskelige og administrative ressourcer dækkes inden for de bevillinger, der er tildelt det forvaltende generaldirektorat.

10.1 Virkninger for antallet af stillinger

>TABELPOSITION>

10.2 Forøgelse af andre udgifter til administration som følge af foranstaltningen

EUR

>TABELPOSITION>