Miljøøkonomiske regnskaber eller blot miljøregnskaber er en stærk, multifunktionel informationsramme, der tager fat på bæredygtighedsaspekterne af vores økonomiske adfærd. Generelle økonomiske statistikker såsom nationalregnskaberne, der ligger til grund for BNP, tager ikke hensyn til de miljømæssige aspekter af produktion, forbrug, investeringer eller finansiering. Miljøregnskaberne gør det muligt at integrere de økonomiske og miljømæssige aspekter for at supplere dette billede.

Sikring af en "retfærdig omstilling" hen imod klimaneutralitet og finansiering af omstillingen er centrale elementer, der skal integreres i alle politikker. Den europæiske grønne pagt er en integreret del af Kommissionens strategi for gennemførelse af 2030-dagsordenen og FN's mål for bæredygtig udvikling.

Den europæiske grønne pagt bekræfter nok engang Kommissionens tilsagn om at tackle klima- og miljøudfordringer. Kommissionen forpligter sig til bringe Europa ind på en ny kurs mod bæredygtig og inklusiv vækst, samtidig med at EU's naturkapital beskyttes og styrkes. I henhold til den grønne pagt har EU til hensigt at:

I oktober 2019 offentliggjorde Den Europæiske Revisionsret særberetning nr. 16/2019 om europæiske miljøøkonomiske regnskaber. Revisionsretten kontrollerede, om Kommissionens udformning, forvaltning og anvendelse af de europæiske miljøøkonomiske regnskaber var hensigtsmæssig. Revisionsretten konkluderede, at de europæiske miljøøkonomiske regnskaber er en vigtig datakilde til overvågning og evaluering af miljøpolitikker, f.eks. det syvende miljøhandlingsprogram, og fremskridt i retning af at nå FN's mål for bæredygtig udvikling. Revisionsretten fremsatte tre anbefalinger vedrørende i) den strategiske ramme for miljøregnskaber, ii) relevansen for den politiske beslutningstagning og iii) dataenes aktualitet. Selv om nogle af anbefalingerne stemmer overens med Kommissionens (Eurostats) og medlemsstaternes igangværende aktiviteter, vil Revisionsrettens beretning kræve yderligere arbejde.

·Regnskaber for sektoren for miljøvenlige varer og tjenesteydelser: output, værditilvækst og eksport af varer og tjenesteydelser, der er designet og produceret specielt med henblik på miljøbeskyttelse eller ressourcestyring. Den beskæftigelse, der er forbundet med disse aktiviteter, indberettes også.

·Miljørelaterede skatter efter økonomisk aktivitet: miljøskatter for fire overordnede grupper: energi, transport, forurening og ressourcer med en opdeling, der dækker 64 betalende industrier plus husholdninger og ikke-residenter.

De europæiske miljøregnskaber er baseret på den internationale standard for det integrerede miljøøkonomiske regnskabssystem 2012 – Central ramme (SEEA CF). Denne standard blev udarbejdet og offentliggjort inden for rammerne af De Forenede Nationer, Europa-Kommissionen (Eurostat), FN's Fødevare- og Landbrugsorganisation, Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), Den Internationale Valutafond og Verdensbankgruppen.

Den regnskabsmæssige tilgang er nyttig, fordi den gør det muligt at tilvejebringe oplysninger af høj kvalitet (dvs. ved at integrere kildedata og kombinere dem med robuste estimater) og anvende tilgængelige data, som kan genbruges, for at begrænse den administrative byrde for virksomhederne og borgerne.

·De tilvejebringer en struktur og forbedrer mulighederne for analyse. Oplysninger er ordnet, så der kan udnyttes synergier på tværs af forskellige tematiske områder. Dette muliggør analyser af omkostningseffektivitet, scenariemodellering og prognoser. Regnskaberne gør det muligt at allokere emissioner eller ressourceforbrug til import, eksport, forbrug og investeringer samt beregne indikatorer for fodaftryk ved hjælp af input-output-teknikker. Andre anvendelser omfatter måling af bidraget fra naturressourcer og energi til økonomisk vækst (vækstregnskab, dekompositionsanalyse).

·De skaber sammenhængende sæt af indikatorer, der er forbundet med hinanden i en samlet og konsekvent økonomisk og miljømæssig ramme. På tilsvarende vis er regnskaberne velegnede som vurderingsrammer i relation til nøglekomponenterne i naturkapital (luft, vand, jord og biodiversitet) og flerdimensionale, tværgående emner som f.eks. fremskridt i retning af at nå målene for bæredygtig udvikling eller cirkulær økonomi.

Det centrale element i miljøregnskaberne er integrering. Dette gælder både integreringen af miljømæssige og økonomiske aspekter og integreringen i et sammenhængende økonomisk regnskabssystem af en række centrale tematiske miljøaspekter såsom i) energi, beskatning og luftemissioner, ii) materialeudvinding og affald og iii) offentlige og erhvervsmæssige udgifter og investeringer. Denne integrering gør det muligt at udvikle sammenhængende sæt af indikatorer og bidrager til at identificere mulige synergier og afvejninger mellem sektorpolitikker. Miljøregnskaberne fremmer dette af de grunde, der er anført nedenfor.

Dataindsamlingsmetoder og administrativ byrde

Miljøøkonomiske regnskaber kræver almindeligvis ikke indsamling af nye data. De gør i stedet mest brug af eksisterende data, som de nationale myndigheder allerede er i besiddelse af, suppleret med yderligere estimater, hvor det er nødvendigt. Dette skyldes, at de sammenstiller data fra en bred vifte af kilder, f.eks. underliggende statistikker om energi, transport, landbrug, offentlige udgifter og beskatning samt visse ikkestatistiske kilder ud over nationalregnskabsdataene.

For at opfylde de datakrav, der er fastsat i forordningen, kan medlemsstaterne tilpasse de eksisterende data for at bringe dem i overensstemmelse med begreberne i SEEA CF. Dette kan kræve en særlig indsats fra medlemsstaternes statistiske kontorers side. Det faktum, at miljøøkonomiske regnskaber genbruger eksisterende data, betyder, at den ekstra byrde, der pålægges virksomheder og husholdninger, holdes på et meget lavt niveau, så længe der findes datakilder, og de vedligeholdes. Lande kan også vælge at gennemføre specifikke dataindsamlingsprocesser med henblik på de miljøøkonomiske regnskaber, hvilket vil bidrage til at forbedre datakvaliteten. Et eksempel herpå er regnskaberne for sektoren for miljøvenlige varer og tjenesteydelser (bilag V til forordningen), der indebar, at visse lande indførte specialiserede undersøgelser for at supplere deres øvrige datakilder. Disse undersøgelser finder sted hvert år eller med flere års mellemrum, og byrden for virksomhederne er ofte lille.

De nationale myndigheder (typisk de nationale statistiske kontorer) udfører størstedelen af det arbejde, der kræves for at udarbejde regnskaberne, hvilket indebærer behandling af eksisterende data og forbedring af deres analytiske potentiale. Det gennemsnitlige antal medarbejdere, der skal udarbejde regnskaberne i hver national myndighed, anslås til mellem fire og seks årsværk for de seks bilag til forordningen. Der er forskelle mellem medlemsstaterne på grund af deres forhold og eksistensen eller omfanget af datakilder osv. Regnskaberne tilfører de grundlæggende data betydelig værdi og forbedrer muligheden for at analysere samspillet mellem emnerne i bilagene, f.eks. luftemissioner og energiforbrug. Flere nationale myndigheder anvendte pilotundersøgelser (medfinansieret af Kommissionen) til at oprette metoder til behandling og analyse af data.

Gennemførlighed og effektivitet

Modulerne i forordningen blev testet og afprøvet, før Kommissionen foreslog en juridisk ramme, hvilket sikrede deres gennemførlighed (se nedenfor). Afprøvningen udføres i samarbejde med medlemsstaterne for at udnytte deres ekspertise og sikre, at der er en fælles forståelse af modulernes gennemførlighed. Der gennemføres for øjeblikket pilotundersøgelser af yderligere, potentielle nye moduler.

Effektiviteten af de miljøøkonomiske regnskaber afhænger af to faktorer: for det første, hvordan eksisterende oplysninger kan omorganiseres til en fælles ramme, og for det andet, hvordan og i hvilket omfang regnskaberne anvendes.

Hvad angår det første punkt, er luftemissionsregnskaberne (bilag I til forordningen) et eksempel på, hvordan eksisterende oplysninger er blevet omorganiseret. Luftemissionsregnskaberne bruger oplysninger, der allerede er indsamlet til de luftemissionsopgørelser, der kræves for indberetning i henhold til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) og De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europas konvention om grænseoverskridende luftforurening over store afstande. Yderligere oplysninger føjes til dataene for at bringe dem i overensstemmelse med de klassifikationer og begreber, der anvendes i nationalregnskaberne. Luftemissionsregnskabet kan derefter kombineres med input-output-tabeller for at beregne miljøfodaftrykket. De kan anvendes sammen med nationalregnskabet til at beregne, hvor meget miljøet bidrager til økonomisk vækst (dekompositionsanalyse).

Luftemissionsregnskabet kan også anvendes sammen med miljøregnskaberne for andre områder, f.eks. energi- eller miljøskatter. Disse oplysninger kan anvendes i kausale rammer til at beskrive og analysere samspillet mellem samfund og miljø ligesom rammen "drivkraft, påvirkning, status, indvirkning og reaktion (DPSIR)", der er vedtaget af Det Europæiske Miljøagentur .

Med hensyn til det andet punkt understøtter miljøregnskaberne det syvende EU-miljøhandlingsprogram frem til 2020, "Et godt liv i en ressourcebegrænset verden". De miljøøkonomiske regnskaber anvendes til at overvåge fremskridtene hen imod målene for bæredygtig udvikling i en EU-sammenhæng. Miljøregnskaberne anvendes også til at måle de fremskridt, der gøres i EU's politikker vedrørende den cirkulære økonomi, da indikatorer baseret på miljøregnskaber indgår i EU's overvågningsramme for den cirkulære økonomi. Miljøskatter (bilag II til forordningen) anvendes i forbindelse med miljøafgiftsformundersøgelser.

Kvaliteten af de data, der er indberettet siden sidste rapport

I henhold til forordningen skal medlemsstaterne og EØS-landene indberette data til Eurostat. Schweiz samt en række kandidatlande og potentielle kandidatlande til EU-medlemskab indberetter også data på frivillig basis. Denne gennemførelsesrapport fokuserer på den første gruppe af lande (EU- og EØS-lande). Eurostat validerer de modtagne data og gør dem offentligt tilgængelige på sit websted sammen med tekniske forklaringer (metadata) og et særligt afsnit med baggrundsinformation.

Langt de fleste medlemsstater indberetter konsekvent komplette datasæt i overensstemmelse med de frister, der er fastsat i forordningen. Et lille antal medlemsstater indberettede en forsinkelse, normalt på nogle få dage. Kun én medlemsstat indberettede en længere forsinkelse. Disse forsinkelser havde ingen praktisk betydning for behandlingen eller formidlingen af dataene.

Der er identificeret en række områder og specifikke emner, hvor landene har problemer med at sikre, at dataene er af god kvalitet. Kommissionen (Eurostat) samarbejder fortsat med medlemsstaterne om at løse problemer på teknisk plan. Indtil der er fundet en fuldstændig løsning på disse problemområder, har Kommissionen (Eurostat) for at minimere tabet af oplysninger for brugerne som følge af sådan ufuldstændig indberetning fremskaffet de manglende data, som medlemsstaterne skulle have indsendt, og beregnet EU-aggregater.

De aktiviteter, der blev gennemført i perioden 2016-2018 med henblik på at forbedre dataenes kvalitet, omfatter følgende:

For så vidt angår de regnskaber, der er blevet indberettet siden 2013, og som der er indhøstet flere erfaringer med, blev der i den tidligere gennemførelsesrapport allerede identificeret specifikke områder og emner, hvor landene har problemer med at sikre, at dataene er af god kvalitet. De spørgsmål, der er anført i den tidligere gennemførelsesrapport, og som nu er blevet løst eller ved at blive løst, er beskrevet nedenfor.

·De spørgsmål, der er blevet løst, er for bilag I (luftemissioner): dækning af emissioner af fluorholdige gasser. For bilag III (materialestrømsregnskab for økonomien som helhed): i) estimater for afgrøderesidualer, foderafgrøder og biomasse til græsning, sand- og grusudvinding (med vejledning og forslag til løsninger i en ny håndbog fra Eurostat, der blev offentliggjort i 2018, og nyligt offentliggjorte Eurostat-statistikker over afgrødeproduktion), ii) tilpasning af residensprincippet for hele EU.

·De problemer, der er ved at blive løst, er for bilag I: afstemning med estimaterne for rapporteringsforpligtelser i henhold til UNFCCC og konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande (man er ved at finde en løsning ved brug af internationale databaser over personbefordring ad luftvejen og vejtransport med lastbil). For bilag II (miljørelaterede skatter efter økonomisk aktivitet): i) Allokeringen af skatteindtægter til ikke-residenter er blevet væsentligt forbedret, da næsten 70 % af landene nu rapporterer om dette aspekt fuldt ud. ii) Der foreligger nu kun begrænsede tilfælde af ikkerelevante administrative kildedata efter revisioner af de makroøkonomiske statistikker.

Ud over at tage disse spørgsmål op er kvaliteten af dataene for bilag I-III blevet konsolideret siden gennemførelsesrapporten fra 2016 gennem i) indførelse af længere tidsserier, ii) afhjælpning af datamangler, iii) forbedret konsekvens, iv) forbedring af procedurerne for validering og formidling og v) forøgelse af omfanget af frivillig indberetning af supplerende variabler og opdelinger ud over kravene i forordningen. Endvidere formidles dataene hurtigere ved hjælp af særlige modelbaserede tidlige estimater fra Eurostats side og en hurtigere indberetning fra medlemsstaternes side.

Med hensyn til bilag IV-VI (henholdsvis regnskaber for miljøbeskyttelsesudgifter, regnskaber for sektoren for miljøvenlige varer og tjenesteydelser og fysiske energistrømsregnskaber) omfattede aktiviteterne i perioden 2016-2017 frem til den første indberetningsfrist i slutningen af 2017 det forberedende arbejde i forbindelse med den første obligatoriske dataindsamling, herunder i) årlige frivillige dataindsamlinger, ii) vedledning fra Kommissionen (Eurostat), iii) udarbejdelse af håndbøger og iv) tilvejebringelse af indsamlingsværktøjer og uddannelse. Siden 2018 er der fortsat blevet afholdt kurser, og arbejdet har fokuseret på at give feedback til medlemsstaterne om kvaliteten af de indsendte data. Ekspertgrupper ("taskforcer") har udviklet løsninger på to metodologiske spørgsmål, nemlig i) allokering af emissioner fra vejtransport til NACE-nomenklaturen (primært bilag I og VI) og ii) ajourføring af klassificeringen af økonomiske aktiviteter på miljøområdet (bilag IV og V).