Nr. C 301/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.12. 78 
Udkast til Rådets resolution om skovbrugspolitikkens formål og principper 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 6. december 1978) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamen­
tet, pg 
ud fra følgende betragtninger: 
Det bør tilstræbes at sætte skovbrugssektoren i stand 
til at bidrage mere effektivt til opfyldelse af traktatens 
formål; 
visse formål, der søges opfyldt på nationalt plan, har 
betydning for Fællesskabets interesser som helhed; 
samordningen af de enkelte medlemsstaters skov­
brugspolitik bør fremmes i det omfang, det er nød­
vendigt for at sikre, at denne politik forfølger mål af 
fælles interesse — Hvor det kan lade sig gøre, bør bestræbelserne for at 
iværksætte foranstaltninger med henblik på disse for­
mål samordnes ved hjælp af en skovdrift, der tager 
hensyn til skovenes anvendelsesmuligheder, idet man 
tillægger dem skiftende betydning alt efter ejerforhold 
og de særlige behov på bestemte steder og tidspunk­
ter. 
Skovbrugspolitikken bør 
tage hensyn til skovbrugets langsigtede karakter, 
således at pludselige, større ændringer i politikken 
undgås; 
tage hensyn til, at 
— private skove, 
— statsskove, 
— andre offentligt ejede skove, 
har særlige karakteristiske træk og supplerer hin­
anden; 
søge at skabe betingelser for, at effektivt drevne 
skovarealer er økonomisk bæredygtige. 
VEDTAGET FØLGENDE RESOLUTION: 
Medlemslandenes skovbrugspolitik skal forfølge de 
mål og respektere de principper, som er indeholdt i 
bilaget. 
FORMAL OG PRINCIPPER I SKOVBRUGS­
POLITIKKEN 
1. Generelle principper 
1. Skove bør beskyttes og drives som ressourcer, 
der igen lader sig oparbejde, således at de kan levere 
produkter og tjenesteydelser, som er af væsentlig be­
tydning for livskvaliteten i Fællesskabet både nu og i 
fremtiden. Hovedformålene bør være: 
— en vedvarende stigning i den rentable produktion 
af gavntræ; 
— bevarelse og forbedring af skovmiljøet; 
— offentlig adgang til skovene som fritidsområder. 3. Foranstaltninger på skovbrugspolitikkens 
område bør udformes og iværksættes under hensynta­
gen til andre områder af den nationale politik og 
fællesskabspolitikken, især: 
— arealanvendelsen; 
— landbruget; 
— de træforbrugende industrier; 
— den regionale udvikling, herunder beskæftigelse 
og levestandard, især i økonomisk underud­
viklede områder; 
— miljøet i by og på land. 
4. Omvendt bør der i den politik, der føres på 
landbrugsområdet og andre områder af betydning for 
skovbruget, tages hensyn til skovens betydning for 
samfundet og dens effektive drift. 
5. Inden for de grænser, der afstikkes af den natio­
nale lovgivning, bør skovejere frit kunne drive deres 
skove, som de ønsker det. 
15.12. 78 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 301/9 
6. Skovbrugspolitikken bør samordnes på fælles­
skabsplan i det omfang, det er nødvendigt for at 
opfylde fælles formål. 2. Målet bør være at forøge produktionen og 
fremme en bedre anvendelse af træ ved hjælp af for­
anstaltninger, der er afpasset efter de særlige forhold i 
hvert land eller hver region. 
2. Skovarealet Blandt de foranstaltninger, der bør overvejes, kan 
nævnes: 
1. I områder, hvor den brug, der gøres af et be­
stemt areal, på grund af klimaet, topografien eller be­
folkningstætheden, er af særlig betydning for samfun­
det, bør omlægning af skovarealer til anden form for 
jordanvendelse og inddragelse af andre arealer til 
skovbrug, kun iværksættes efter samråd mellem eje­
ren, skovvæsenet og andre myndigheder, der beskæf­
tiger sig med arealanvendelse, med det formål at nå 
frem til en mulig ligevægt mellem 
— skovbrug, landbrug og andre arealanvendelsesin-
teresser; 
— jordejerens interesser og almenhedens interesser. 
2. Kriterierne bør klart defineres og lægges til 
grund ved overvejelsen af sådanne ændringer i areal­
anvendelsen. Især bør skovarealer ikke betragtes som 
jordreserver, men som selvstændige arealer i kraft af 
alle de produkter og tjenesteydelser, som skoven for­
syner samfundet med. 
3. Der bør træffes foranstaltninger til beskyttelse 
af skoven mod skader på grund af brand og andre 
større ødelæggelser og til udbedring af skader efter 
sådanne ødelæggelser. 
3. Træproduktion a) forstvidenskabelige foranstaltninger 
— fremskyndelse af fornyelsen af forlængst 
hugstmodne bevoksninger, 
— en mere udbredt brug af en tiltrængt, pas­
sende udtynding af unge træbevoksninger, 
— valg af til stedet egnede arter og provenienser, 
anvendelse af gødningsstoffer og andre foran­
staltninger, som kan virke fremmende på en 
hurtig vækst i højskov, 
— konvertering af dårlig lavskov og andre skov­
arealer med lav produktivitet til produktiv 
højskov, 
— yderligere beskyttelse mod brand, storm og 
sygdomme, 
-— tilplantning af uopdyrkede arealer, der egner 
sig bedre til skovbrug end til andre formål, 
— plantning af træer uden for de egentlige skov­
områder, især hurtigtvoksende arter; 
b) bedre udnyttelse af 
— fældede træer (grene, stubbe, rødder), 
— træ og træaffald fra de træforarbejdende indu­
strier, 
— papiraffald ved genbrug; 
1. Når der på skovbrugspolitikkens område skal 
træffes afgørelse om foranstaltninger til forøgelse af 
træproduktionen, bør det forventede direkte udbytte 
af investeringen ikke være det eneste hensyn; andre 
hensyn bør være de eventuelle miljømæssige fordele 
ved skovbrug, og i hvor høj grad den forøgede pro­
duktion af træ kan bidrage til: 
— egnsudvikling og landbefolkningens levestandard, 
især i underudviklede områder; 
— træindustriens rentabilitet; 
— forbedring af skovejendommes bæredygtighed; c) organisatoriske, infrastrukturelle og institutionelle 
foranstaltninger til fremme af effektiv drift, hugst 
og afsætning med henblik på at nedbringe 
omkostningerne og forøge indkomsterne ved 
træproduktion; sådanne foranstaltninger kan ind­
befatte: 
— fremme af oprettelse af skovejersammcnslut-
ninger, 
— fremme af sammenlægning af spredte skovpar­
celler med samme ejer, 
— anlæggelse af veje og stier, som letter adgan­
gen til skovene, 
— forsyningen af træ i Fællesskabet. — salgsreklame og markedsstyring, 
Nr. C 301/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.12. 78 
— oprettelse og udvikling af hensigtsmæssige 
træindustrier inden for en rimelig afstand af 
skovene, 
— fremme af en målrettet forskning og udvik­
ling, 
— forbedring af mulighederne for uddannelse. 
3. Medlemsstaterne bør på et sammenligneligt 
grundlag opstille — og periodisk revidere — pro­
grammer vedrørende de foranstaltninger, der er 
omtalt under pkt. 2, samtidig med at der afgives et 
skøn over udgifternes størrelse og de forventede for­
dele ved projektet. 
4. Bevarelse af naturen og beskyttelse af det menne­
skelige miljø 
1. Som et mindstebidrag til bevarelse af naturen og 
beskyttelse af det menneskelige miljø bør skovejerne 
drive deres skove på en sådan måde, at 
— voksestedets frugtbarhed og produktivitet bevares 
på lang sigt; 
— risikoen for at volde skade på andre områder 
nedsættes; 
— der tages hensyn til de landskabelige værdier samt 
til fauna og flora. 
2. De behørige myndigheder bør have lovhjemlede 
beføjelser til i samråd med skovejeren at iværksætte 
supplerende beskyttelsesforanstaltninger, hvor dette 
anses for nødvendigt til særlige formål og i særdeles­
hed til 
— beskyttelse mod 
— vand- og vinderosion, 
— udtørring og oversvømmelse, 
— jordskred; 
— bevarelse af dyre- og plantearters leve- og finde­
steder, når arter, hvis overlevelse anses for vigtig, 
er truet af udryddelse. 
3. Da gennemførelsen af ovenstående pkt. 1 og 2 
kan øge omkostningerne ved skovbrug og nedsætte 
indtjeningen, bør definitioner og regler vedrørende 
disse punkters gennemførelse ikke afvige for meget 
fra den ene medlemsstat til den anden, ligesom de 
bør tage hensyn til de økonomisk underudviklede 
områders særlige behov. 5. Offentlig adgang og fritidsaktiviteter 
1. Inden for de begrænsninger, der er afstukket af 
sædvane og national lovgivning, bør der gives gratis 
adgang for fodgængere til så mange skove som 
muligt, dog med forbehold af rimelige og klart 
definerede undtagelser under hensyntagen til 
— bevarelse af naturen, især i områder, hvor sko­
vens overlevelse trues af ugunstige naturforhold; 
— effektiv skovdrift, herunder beskyttelse mod ilde­
brande og beskadigelse af andre årsager; 
— forebyggelse af beskadigelse af tilstødende arealer, 
især dyrket landbrugsjord; 
— skovejeren; 
— forvaltning af fauna og flora. 
2. Hvis offentlig adgang er tilladt, bør de rettighe­
der og pligter, der påhviler den besøgende, skovejeren 
og staten eller anden behørig offentlig myndighed, 
være underkastet kriterier, som bør være rimeligt 
ensartede i hele Fællesskabet, idet der dog tages hen­
syn til særlige nationale og lokale krav. 
3. Udgifter til fremskaffelse af fritidsfaciliteter i 
skoven udover den blotte tilladelse til adgang for 
fodgængere, og hvoraf der ikke kan forventes økono­
misk udbytte, bør afholdes af staten eller andre 
offentlige organer. Private skovejere bør ikke være 
forpligtet til selv at fremskaffe eller lade andre etab­
lere sådanne faciliteter på deres skovarealer. 
6. Forvaltning af fauna og flora 
For så vidt Fællesskabets foranstaltninger ikke fore­
skriver andre specifikke krav bør fauna og flora for­
valtes og kontrolleres med følgende formål for øje: 
— at opretholde en sund, men ikke for stor popula­
tion af så mange arter, som det er passende for et 
område i overensstemmelse med stedlige traditio­
ner; 
— i så høj grad som muligt at undgå forstyrrelse af 
skovdriftens andre aspekter samt landbruget, i 
særdeleshed den skade, som vildt kan forvolde. 
15.12. 78 De Europæiske Fællesskabere Tidende . Nr. C 301/11 
7. Skovbrugspolitikkens midler — dække alle skovbrugets aspekter; 
1. Organisation 
I alle medlemsstater bør ansvaret for skovbrugspoli­
tikkens gennemførelse ligge hos en skovstyrelse, som 
er effektivt organiseret og har tilstrækkeligt personale 
til at bestride dette hverv, og som i betragtning af den 
lange produktionscyklus for skovbraget ikke er for 
afhængig af kortvarige udsving med hensyn til øko­
nomi og andre forhold. 
2. Skovbrugslovgivning 
Medlemsstaterne bør sikre, at deres skovbrugslovgiv­
ning er tilstrækkeligt egnet til en effektiv gennem­
førelse af 
— den nationale skovbrugspolitik; 
— den skovbrugspolitik, der vedtages på fælles­
skabsplan. 
3. Beskatningsforhold og støtteordninger 
Skovbrugets beskatning og økonomiske støtteordnin­
ger til skovbruget bor, som det er praktisk gennem-
forligt inden for rammerne af den almindelige natio­
nale praksis og Fællesskabets praksis med hensyn til 
beskatning og ydelse af støtte, udformes på en sådan 
måde, at de 
— tilskynder til effektiv og stabil skovdrift, herunder 
beskyttelse mod brand og anden skade. 
4. Forskning og indvikling 
Størstedelen af forsknings- og udviklingsarbejdet bør 
være rettet mod en økonomisk: fordelagtig løsning af 
de mest påtrængende problemer, som skovdriften er 
stilk* overfor, ved hjælp af 
— omhyggelig prioritering af forskningsopgaverne; 
— samarbejde og samordning både på nationalt plan 
og på fællesskabsplan, hvor dette sandsynligvis vil 
betyde en virkelig besparelse af den nødvendige 
indsats; 
— fremme af udvalgte forskningsprojekter på fæl­
lesskabsplan, bvor disse er særligt betydningsfulde 
og overstiger det enkelte lands evner. 
5. UddmneJse 
Medlemsstaterne bør drage omsorg for, at der enten 
inden for det enkelte lands grænser eller ved samar­
bejde med iiddannelsesirastitditioiier i .andre lande ska­
bes mulighed im p&sise&åe uddannelse i skovbrug, 
herunder efteruddannelseskurser.. Sådanne institutio­
ner bor tilstræbe en rimelig balance mellem udbud og 
efterspørgsel med hensyn til personale; 
tilfredsstille behovene hos skovejere og andre 
arbejdsgivere samt alle kategorier af ansatte; 
tilvejebringe en gradvis tilpasning af kvalifikatio­
ner og normer i hele Fællesskabet som et middel 
til at bane vej for en gensidig anerkendelse af kva­
lifikationer og arbejdskraftens frie bevægelighed 
på alle niveaner i overensstemmelse med den i 
Fællesskabet vedtagne socialpolitik. 
6. Information 
Medlemsstaterne bor opretholde og udbygge den 
nødvendige skovbrugsstatistik på grundlag af de kri­
terier og definitioner, som er almindeligt Aiiveaåt i 
Fællesskabet, med henblik på at 
— sikre sammenligneligheden af de nationale stati­
stikker, og 
— gøre ået muligt at indsamle nyttige, statistiske 
data på fællesskabsplan. 
Udvekslingen af relevante, ikke-statistiske oplysninger 
om skovbrug i Fællesskabet bør også udbygges. 
7. Konsultation 
Hvor det ikke allerede er sket, bør der træfies foran­
staltninger til regelmæssigt samråd på nationalt plan 
mellem skovmyndighederne og organisationer, der 
repræsenterer: 
— ejere af private og offentligtejede skove; 
— arbejdstagerne; 
— de vigtigste træindustrier; 
— træhandelen; 
— frednings- og landskabsinteresser. 
Konsultationer på fællesskabsplan bør ligeledes frem­
mes. 
$. Forholdet til offentligheden 
Der bør træffes foranstaltninger til at &xtt£ øffentiig-
heden og især den yngre generation i stand til at 
opaå en bedre forståelse af alle skovbrugets aspekter.