FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 19/95 fastlagt af Rådet den 29. juni 1995 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentet og Rådets Direktiv 95/. . ./EF om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg (95/C 288/01)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Der bør i forbindelse med gennemførelsen af målene for det indre marked vedtages foranstaltninger med henblik på dets gradvise konsolidering;

(2) den frie bevægelighed for varer og tjenesteydelser vedrører ikke kun de erhvervsdrivende, men også privatpersoner; den indebærer, at forbrugerne i Fællesskabet får adgang til varer og tjenesteydelser i en anden medlemsstat på samme betingelser som befolkningen i denne stat;

(3) fjernsalg på tværs af grænserne kan være et af de vigtigste konkrete resultater for forbrugerne af gennemførelsen af det indre marked, som det bl.a. fastslås i Kommissionens meddelelse til Rådet »På vej mod et enhedsmarked inden for distribution«; med henblik på at sikre, at det indre marked fungerer efter hensigten, er det absolut nødvendigt, at forbrugerne kan henvende sig til en virksomhed uden for hjemlandet, selv om denne virksomhed har et datterselskab i forbrugernes bopælsland;

(4) indførelsen af nye teknologier medfører en mangedobling af de midler, forbrugerne råder over til at gøre sig bekendt med de kommercielle tilbud overalt i Fællesskabet og til at afgive deres bestillinger, visse medlemsstater har allerede fastsat forskellige eller afvigende bestemmelser om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg med negative konsekvenser for konkurrencen mellem virksomhederne på det indre marked; det er derfor nødvendigt at indføre et minimum af fælles regler på fællesskabsplan;

(5) i punkt 18 og 19 i bilaget til Rådets resolution af 14. april 1975 om Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs første program for en politik vedrørende forbrugerbeskyttelse og -oplysning (4) nævnes nødvendigheden af at beskytte købere af varer eller tjenesteydelser mod krav om betaling for ikke-bestilte varer og aggressive salgsmetoder;

(6) i Kommissionens meddelelse til Rådet med titlen »Fremstød på det forbrugerpolitiske område«, der blev godkendt ved Rådets resolution af 23. juni 1986 (5), bebudes det i punkt 33, at Kommissionen vil forelægge forslag om anvendelse af nye informationsteknologier, der gør det muligt at transmittere bestillinger fra forbrugerens hjem til leverandøren;

(7) i Rådets resolution af 9. november 1989 om de fremtidige prioriteter for en intensiveret forbrugerbeskyttelsespolitik (6) opfordres Kommissionen til især at sætte ind på de områder, der nævnes i bilaget til denne resolution; i dette bilag nævnes ny teknologi, der muliggør fjernsalg; Kommissionen har fulgt denne resolution op med vedtagelsen af en »Treårig handlingsplan for forbrugerpolitik i EF (1990-1992)«; ifølge denne plan skal der vedtages et direktiv på dette område;

(8) valg af aftalesprog i forbindelse med fjernsalg henhører under medlemsstaternes kompetence;

(9) aftaler vedrørende fjernsalg er karakteriseret ved anvendelsen af en eller flere teknikker til fjernkommunikation; disse forskellige teknikker anvendes som led i et ordnet system med fjernsalg eller fjernydelser, uden at leverandøren og forbrugeren er til stede samtidig; den konstante udvikling af disse teknikker gør det umuligt at udarbejde en udtømmende fortegnelse; det er følgelig nødvendigt at fastsætte de principper, der skal gælde selv for nye teknikker på dette område, som endnu kun anvendes i begrænset omfang;

(10) anvendelsen af disse teknikker bør ikke medføre en begrænsning af den information, der gives forbrugeren; der bør derfor fastsættes bestemmelser om, hvilke informationer der obligatorisk skal meddeles forbrugeren, uanset hvilken kommunikationsteknik der anvendes; formidlingen af information skal endvidere opfylde de øvrige relevante fællesskabsregler og navnlig Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende reklame (7);

(11) den information, der formidles via visse elektroniske teknologier, har ofte en flygtig karakter, da den ikke modtages på en varig databærer; det er derfor påkrævet, at forbrugeren skiftligt i god tid modtager de informationer, der er nødvendige for at opfylde kontraktens bestemmelser korrekt;

(12) forbrugeren har ikke mulighed for at se varen eller få kendskab til detaljerne i tjenesteydelsen, før kontrakten indgås; der bør derfor, hvor det er hensigtsmæssigt, fastsættes en fortrydelsesret; det er medlemsstaterne, der skal fastsætte de øvrige nærmere regler og betingelser for udøvelse af fortrydelsesretten;

(13) det er endvidere nødvendigt at fastsætte en frist for opfyldelse af kontrakten, hvis dette ikke sker, når bestillingen afgives;

(14) salgsfremmende teknikker, der går ud på at tilsende forbrugeren en vare eller levere ham en tjenesteydelse mod betaling uden forudgående bestilling eller udtrykkelig aftale herom, er uacceptable, medmindre der er tale om en erstatningsleverance;

(15) artikel 8 og 10 i den europæiske konvention om beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder af 4. november 1950 bør tages i betragtning; forbrugernes privatliv bør beskyttes, navnlig med hensyn til visse særligt aggressive kommunikationsteknikker; der bør derfor fastsættes specifikke begrænsninger for anvendelsen af sådanne teknikker;

(16) i Kommissionens henstilling 92/295/EØF af 7. april 1992 vedrørende kutymeregler for forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler, vedrørende fjernsalg (8) henstilles det, at de grundlæggende bindende bestemmelser i det foreliggende direktiv suppleres med frivillige bestemmelser vedtaget af de erhvervsdrivende i form af kutymeregler;

(17) manglende overholdelse af bestemmelserne i dette direktiv kan påføre både forbrugerne og konkurrerende virksomheder skade; der kan derfor fastsættes bestemmelser, der gør det muligt for offentlige organer eller deres repræsentanter eller for forbrugerorganisationer, der ifølge den nationale lovgivning har en berettiget interesse i at beskytte forbrugerne, eller for erhvervsorganisationer, der har en berettiget interesse i at gribe ind, at overvåge anvendelsen af disse bestemmelser;

(18) forbrugeren behersker ikke teknikken i forbindelse med anvendelsen af ny teknologi; der skal derfor være mulighed for at bevisbyrden kan påhvile leverandøren;

(19) i visse tilfælde er der risiko for, at forbrugeren berøves den beskyttelse, der gives i medfør af dette direktiv, ved at kontrakten undergives et tredjelands ret; der bør derfor i dette direktiv fastsættes regler, der tager sigte på at undgå denne risiko;

(20) medlemsstaterne kan af hensyn til almenvellet indføre forbud mod markedsføring gennem fjernsalg af visse varer og tjenesteydelser på deres område; dette forbud bør tage hensyn til de gældende fællesskabsregler; sådanne forbud gælder allerede bl.a. med hensyn til lægemidler efter Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (9) og Rådets direktiv 92/28/EØF af 31. marts 1992 om reklame for humanmedicinske lægemidler (10) -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

Formålet med dette direktiv er at tilnærme medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om aftaler vedrørende fjernsalg indgået mellem en forbruger og en leverandør.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved

1) »aftale vedrørende fjernsalg«: enhver aftale mellem en leverandør og en forbruger vedrørende varer eller tjenesteydelser, der er indgået som led i et handels- og tjenesteydelsessystem tilrettelagt af leverandøren, som for denne aftale udelukkende anvender en eller flere former for fjernkommunikation frem til og inklusive selve indgåelsen af aftalen

2) »forbruger«: enhver fysisk person, der i forbindelse med de af dette direktiv omfattende aftaler ikke handler som led i sit erhverv

3) »leverandør«: enhver fysisk eller juridisk person, der i forbindelse med de af dette direktiv omfattede aftaler handler som led i sit erhverv

4) »fjernkommunikationsteknik«: ethvert middel, som uden leverandørens og forbrugerens samtidige tilstedeværelse kan anvendes med henblik på indgåelse af en aftale mellem disse parter. En vejledende fortegnelse over de teknikker, der er omfattet af dette direktiv, findes i bilag I

5) »formidler af kommunikationsteknik«: enhver fysisk eller juridisk person, offentlig eller privat, hvis erhverv består i at stille en eller flere former for fjernkommunikationsteknik til rådighed for leverandørerne.

Artikel 3

Undtagelser

1. Dette direktiv finder ikke anvendelse på aftaler,

- der vedrører de finansielle tjenesteydelser, der er opført på en ikke-udtømmende liste i bilag II

- der indgås ved hjælp af vareautomater eller automatiserede forretningslokaler

- der indgås med formidlere af telekommunikation ved brug af offentlige telefonbokse

- der indgås med henblik på opførelse og salg af fast ejendom, samt aftaler om andre rettigheder i forbindelse med fast ejendom bortset fra udlejning

- der indgås på en auktion.

2. Artikel 4, 5 og 6 samt artikel 7, stk. 1 og 2, finder ikke anvendelse på:

- aftaler om levering af fødevarer, drikkevarer eller andre dagligvarer til husholdningen, der udbringes til en forbruger på dennes bopæl eller arbejdsplads af handlende som led i hyppige og regelmæssige vareudbringningsrunder

- aftaler om levering af tjenesteydelser i form af logi og transport samt restaurantbesøg og fritidsaktiviteter, når leverandøren ved aftalens indgåelse påtager sig at levere sådanne ydelser på en forud fastlagt dato eller i et nærmere bestemt tidsrum.

Artikel 4

Forudgående oplysninger

1. I god tid inden indgåelsen af enhver aftale om fjernsalg skal forbrugeren have følgende oplysninger:

a) leverandørens identitet

b) varens eller tjenesteydelsens vigtigste egenskaber

c) varens eller tjenesteydelsens pris inkl. alle afgifter

d) eventuelle leveringsomkostninger

e) betalings- eller leveringsbetingelser eller betingelserne for opfyldelse af aftalen

f) eventuel fortrydelsesret, undtagen i de i artikel 6, stk. 3, nævnte tilfælde

g) omkostningerne ved anvendelse af fjernkommunikationsteknikken, når de beregnes efter anden tarif end grundtariffen

h) det tidsrum, i hvilket tilbuddet eller prisen er gyldig.

2. De i stk. 1 nævnte oplysninger, hvis kommercielle sigte skal fremgå utvetydigt, skal gives på en klar og forståelig måde under anvendelse af midler, der er tilpasset den anvendte fjernkommunikationsteknik, idet navnlig principperne om redelig forretningspraksis og beskyttelse af mindreårige skal overholdes.

Artikel 5

Skriftlig beskræftelse af oplysningerne

1. I god tid under aftalens opfyldelse og senest ved leveringen, når der er tale om varer, skal forbrugeren modtage skriftlig bekræftelse af de i artikel 4, stk. 1, litra a)-f), nævnte oplysninger, medmindre de allerede er givet forbrugeren forud for aftalens indgåelse skriftligt eller på et andet medium af varig karakter, som er til hans rådighed.

Der skal under alle omstændigheder forelægges:

- skriftlig oplysning om betingelserne og de nærmere regler for udøvelsen af den i artikel 6 nævnte fortrydelsesret, herunder de i artikel 6, stk. 3, første led, nævnte tilfælde

- den fysiske adresse på leverandørens forretningssted, hvortil forbrugeren kan indgive eventuelle klager

- oplysninger om foreliggende eftersalgsservice og garantibetingelser

- betingelserne for ophævelse af aftalen, hvis denne er af ubestemt varighed eller af mere end ét års varighed.

2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på tjenesteydelser, hvor selve opfyldelsen sker ved anvendelse af fjernkommunikationsteknik, når disse tjenesteydelser leveres samlet på en gang, og hvor faktureringen foretages af formidleren af fjernkommunikationsteknikken. Forbrugeren skal dog under alle omstændigheder kunne få oplyst den fysiske adresse på leverandørens forretningssted, hvortil han kan indgive eventuelle klager.

Artikel 6

Fortrydelsesret

1. Ved enhver aftale om fjernsalg har forbrugeren en frist på mindst syv dage til at fortryde aftalen, uden at der kan kræves bod, og uden angivelse af en årsag.

Fristen løber:

- for varers vedkommende fra den dato, hvor forbrugeren modtager dem, når forpligtelserne i artikel 5 er opfyldt

- for tjenesteydelsers vedkommende fra den dato, hvor aftalen indgås, eller fra den dato, hvor forpligtelserne i artikel 5 er opfyldt, hvis de opfyldes efter aftalens indgåelse, forudsat at fristen ikke overskrider den nedenfor nævnte frist på tre måneder.

Hvis leverandøren ikke har opfyldt de i artikel 5 nævnte forpligtelser, er fristen på tre måneder. Den løber:

- for varers vedkommende fra den dato, hvor forbrugeren modtager dem

- for tjenesteydelsers vedkommende fra den dato, hvor aftalen indgås.

Hvis de i artikel 5 nævnte oplysninger forelægges inden for denne tre måneders frist, har forbrugeren fra dette tidspunkt den frist på mindst syv dage, der er nævnt i første afsnit.

2. Hvis forbrugeren gør fortrydelsesretten gældende, skal leverandøren tilbagebetale de beløb, som forbrugeren har indbetalt. Tilbagebetalingen skal ske snarest muligt.

3. Medmindre parterne har aftalt andet, kan forbrugeren ikke gøre den i stk. 1 fastsatte fortrydelsesret gældende i forbindelse med aftaler:

- om tjenesteydelser, hvor udførelsen er påbegyndt med forbrugerens samtykke inden udløbet af den i stk. 1 fastsatte frist på syv dage

- om varer eller tjenesteydelser, hvis pris er afhængig af svingninger på kapitalmarkedet, som leverandøren ikke har indflydelse på

- om levering af varer, som er fremstillet efter forbrugerens specifikationer eller har fået et tydeligt personligt præg, eller som på grund af deres beskaffenhed ikke kan tilbagesendes eller må antages at ville blive forringet eller forældret hurtigt

- om levering af lyd- og billedoptagelser, disks og edb-programmeller

- om levering af aviser, tidsskrifter og magasiner

- om tips- og lotteriydelser.

4. Medlemsstaterne fastsætter i deres lovgivning, at:

- hvis prisen på en vare eller en tjenesteydelse helt eller delvis er dækket af en kredit, der ydes af leverandøren, eller

- hvis denne pris helt eller delvis er dækket af en kredit, som tredjemand yder forbrugeren på grundlag af en aftale mellem tredjemanden og leverandøren

ophæves kreditaftalen, uden at der kan kræves bod, hvis forbrugeren benytter den i stk. 1 fastsatte fortrydelsesret.

Medlemsstaterne fastlægger de nærmere regler for kreditaftalens ophævelse.

Artikel 7

Opfyldelse

1. Medmindre parterne har aftalt andet, skal leverandøren effektuere bestillingen senest 30 dage regnet fra dagen efter, at forbrugeren har afgivet sin bestilling til leverandøren.

2. Misligholder leverandøren aftalen, fordi den bestilte vare eller tjenesteydelse er indisponibel, skal forbrugeren underrettes herom, og han skal kunne få eventuelt indbetalte beløb tilbagebetalt snarest muligt.

3. Medlemsstaterne kan dog fastsætte, at leverandøren kan levere forbrugeren en vare eller tjenesteydelse af samme kvalitet og til samme pris, hvis der er fastsat mulighed herfor forud for aftalens indgåelse, ved aftalens indgåelse eller ved underretningen om, at levering ikke kan ske. Udgifter til tilbagelevering i forbindelse med anvendelse af fortrydelsesretten afholdes i et sådant tilfælde af leverandøren, og forbrugeren skal underrettes herom. I sådanne tilfælde kan levering af en vare eller tjenesteydelse ikke sidestilles med levering uden forudgående anmodning som omhandlet i artikel 9.

Artikel 8

Betaling med kort

Medlemsstaterne sørger for at fastsætte passende regler om, at en forbruger:

- kan anmode om annullering af en betaling, hvis et betalingskort er blevet anvendt svigagtigt i forbindelse med en aftale om fjernsalg, som omfattes af dette direktiv

- i tilfælde af svigagtig anvendelse får krediteret eller refunderet de foretagne indbetalinger.

Artikel 9

Levering uden forudgående anmodning

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at

- forbyde levering af varer eller tjenesteydelser til en forbruger uden forudgående bestilling fra denne, hvis leverancen indeholder en anmodning om betaling

- fritage forbrugeren for enhver modydelse i tilfælde af levering uden forudgående anmodning, da manglende svar ikke er ensbetydende med samtykke.

Artikel 10

Begrænsninger i anvendelsen af visse fjernkommunikationsteknikker

1. En leverandørs anvendelse af følgende teknikker kræver forudgående samtykke fra forbrugeren:

- et automatisk opkaldssystem uden menneskelig medvirken (opkaldsautomat)

- telefax.

2. Medlemsstaterne sørger for, at andre fjernkommunikationsteknikker end de i stk. 1 nævnte, og som tillader individuel kommunikation, kun kan anvendes, hvis forbrugeren ikke klart modsætter sig det.

Artikel 11

Søgsmål eller klage

1. Medlemsstaterne sørger for, at der i forbrugernes interesse findes tilstrækkelige og effektive midler til kontrol med overholdelsen af bestemmelserne i dette direktiv.

2. De i stk. 1 nævnte midler kan omfatte bestemmelser, i henhold til hvilke offentlige organer eller deres repræsentanter eller forbrugerorganisationer, der ifølge national lov har en legitim interesse i at beskytte forbrugerne, eller faglige organisationer, der har en legitim interesse i at handle, efter national ret kan indbringe en sag for domstolene eller for de kompetente administrative myndigheder med henblik på overholdelse af bestemmelserne i dette direktiv.

3. a) Medlemsstaterne kan fastsætte, at leverandøren kan pålægges bevisbyrden for, at en forbruger har modtaget forudgående oplysninger eller skriftlig bekræftelse, eller at fristerne er blevet overholdt, eller at forbrugeren har givet sit samtykke.

b) Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at leverandørerne samt, når det er muligt, formidlerne af fjernkommunikationsteknik ophører med enhver fremgangsmåde, der ikke er i overensstemmelse med de bestemmelser, der er fastsat i medfør af dette direktiv.

4. Medlemsstaterne kan fastsætte, at den frivillige kontrol med overholdelsen af direktivets bestemmelser, som selvstændige organer kan foretage, og muligheden for at indbringe tvister for sådanne organer supplerer de foranstaltninger, som medlemsstaterne skal iværksætte for at sikre, at dette direktiv overholdes.

Artikel 12

Bestemmelsernes ufravigelige karakter

1. Forbrugeren kan ikke give afkald på de rettigheder, som tilkommer ham i medfør af dette direktivs transformation til national ret.

2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at forbrugeren ikke berøves den beskyttelse, som dette direktiv giver, ved at et tredjelands lovgivning vælges som gældende lov for salget, når aftalen har nær tilknytning til en eller flere af medlemsstaternes områder.

Artikel 13

Fællesskabsregler

1. Dette direktiv finder anvendelse, medmindre der foreligger fællesskabsforskrifter med særlige bestemmelser om visse typer af aftaler om fjernsalg som helhed.

2. Når specifikke fællesskabsforskrifter vedrørende varer og tjenesteydelser indeholder bestemmelser om aspekter i forbindelse med:

- forudgående oplysninger

- skriftlig bekræftelse af disse oplysninger

- fortrydelsesret

- leverancer uden forudgående anmodning

- søgsmål og klage

- begrænsninger i anvendelsen af fjernkommunikationsteknik

- betaling med kort

- aftalens opfyldelse

er det udelukkende disse bestemmelser, der finder anvendelse på aftalerne om fjernsalg for så vidt angår disse aspekter.

Artikel 14

Minimumsbestemmelser

Medlemsstaterne kan inden for det område, der omfattes af dette direktiv, vedtage eller bevare strengere bestemmelser, der er forenelige med traktaten, for at sikre et højere forbrugerbeskyttelsesniveau. Disse bestemmelser omfatter eventuelt forbud af hensyn til almenvellet mod fjernsalg af visse varer eller tjenesteydelser, navnlig lægemidler, på deres område under overholdelse af traktaten.

Artikel 15

Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest tre år efter dets ikrafttrædelse. De underretter straks Kommissionen herom.

2. De i stk. 1 nævnte love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen være ledsaget af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de interne retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

4. Senest seks år efter ikrafttrædelsen af dette direktiv forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af dette direktiv tillige med et eventuelt forslag til revision deraf.

Artikel 16

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 17

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i . . .

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT nr. C 156 af 23. 6. 1992, s. 14.

(2) EFT nr. C 19 af 25. 1. 1993, s. 111.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 26. maj 1993 (EFT nr. C 176 af 26. 6. 1993, s. 95). Rådets fælles holdning af 29. juni 1995 (endnu ikke offentliggjort i Tidende). Europa-Parlamentets afgørelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(4) EFT nr. C 92 af 25. 4. 1975, s. 1.

(5) EFT nr. C 167 af 5. 7. 1986, s. 1.

(6) EFT nr. C 294 af 22. 11. 1989, s. 1.

(7) EFT nr. L 250 af 19. 9. 1984, s. 17.

(8) EFT nr. L 156 af 10. 6. 1992, s. 21.

(9) EFT nr. L 298 af 17. 10. 1989, s. 23.

(10) EFT nr. L 113 af 30. 4. 1992, s. 13.

BILAG I

Kommunikationsteknikker, jf. artikel 2, nr. 4:

- uadresserede tryksager

- adresserede tryksager

- standardskrivelser

- reklamer i tidsskrifter med bestillingsseddel

- kataloger

- menneskelig betjent telefon

- automatisk telefon (opkaldsautomat, audiotekster)

- radio

- visiofon (telefon med billede)

- videotekst (mikrocomputer, fjernssynsskærm) med tastatur eller sensorskærm

- elektronisk post

- telefax

- fjernsyn (telekøb, telesalg).

BILAG II

Finansielle tjenesteydelser, jf. artikel 3, stk. 1:

- investeringsservice

- forsikrings- og genforsikringstransaktioner

- bankforretninger

- transaktioner vedrørende pensionsfonde

- tjenesteydelser vedrørende termins- og optionsforretninger.

Disse tjenesteydelser omfatter navnlig:

- investeringstjenesteydelser omhandlet i bilaget til direktiv 93/22/EØF (1); investeringsinstitutters tjenesteydelser

- tjenesteydelser henhørende under aktiviteter, som er omfattet af gensidig anerkendelse og anført i bilaget til direktiv 89/646/EØF (2)

- transaktioner inden for forsikring og genforsikring omhandlet i:

- artikel 1 i direktiv 73/239/EØF (3)

- bilaget til direktiv 79/267/EØF (4)

- direktiv 64/225/EØF (5)

- direktiv 92/49/EØF (6) og 92/96/EØF (7).

(1) EFT nr. L 141 af 11. 6. 1993, s. 27.

(2) EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1. Direktivet er ændret ved direktiv 92/30/EØF (EFT nr. L 110 af 28. 4. 1992, s. 52).

(3) EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3. Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/49/EØF (EFT nr. L 228 af 11. 8. 1992, s. 1).

(4) EFT nr. L 63 af 13. 3. 1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 90/619/EØF (EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 50).

(5) EFT nr. 56 af 4. 4. 1964, s. 878. Direktivet er ændret ved tiltrædelsesakten af 1973.

(6) EFT nr. L 228 af 11. 8. 1992, s. 1.

(7) EFT nr. L 360 af 9. 12. 1992, s. 1.

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

1. Den 21. maj 1992 forelagde Kommissionen et forslag (1) til direktiv om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg; forslaget er baseret på traktatens artikel 100 A.

2. Europa-Parlamentet afgav førstebehandlingsudtalelse (2) den 26. maj 1993. På baggrund af denne udtalelse fremsendte Kommissionen den 7. oktober 1993 et ændret forslag (3).

Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse (4) den 24. november 1993.

3. Rådet fastlagde den 29. juni 1995 enstemmigt sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 189 B.

II. FORMÅL

4. Kommissionens forslag har til formål at øge forbrugerbeskyttelsen i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg, bl.a. gennem bedre forhåndsoplysning om kontraktens elementer, indførelse af fortrydelsesret og nærmere regler for søgsmål og klage samt bestemmelser for kontraktens opfyldelse. Forslaget bidrager således til gennemførelse af det indre marked på dette område.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Generel bemærkning

5. Med henblik på ovennævnte formål og under hensyn til den hurtige udvikling inden for de teknikker og markeder, som er omfattet af forslaget, har Rådet lagt vægt på at sikre et højt niveau af forbrugerbeskyttelse gennem en række bestemmelser, der i visse tilfælde giver større beskyttelse end Kommissionens og Europa-Parlamentets forslag, og som er så præcise og enkle at gennemføre som muligt. Rådet har således bestræbt sig på at overholde subsidiaritetsprincippet, for så vidt det kan forenes med den harmonisering, der er påkrævet inden for sektoren, med henblik på eventuelt mere restriktive bestemmelser fra medlemsstaternes side. Ønsket om at operationelt instrument har fået Rådet til at give afkald på forslaget om »opfordring til at indgå aftale«, der ved nærmere analyse forekommer uhensigtsmæssigt i forbindelse med den særlige måde, aftaler vedrørende fjernsalg indgås på.

6. På grundlag af disse retningslinjer har Rådet været i stand til enten ordret, i det væsentlige eller delvis at medtage de af Europa-Parlamentets ændringsforslag, som Kommissionen har medtaget i sit ændrede forslag - med undtagelse af ændringsforslag 10, 13, 15, 20, 29 (og 6, der vedrører den tilsvarende betragtning), 32 (og 9, der vedrører den tilsvarende betragtning) samt ændringsforslag 30, som ikke er medtaget i det ændrede forslag.

7. Specifikke bemærkninger

(Henvisningerne nedenfor er til det ændrede forslag, medmindre andet er angivet).

Foruden en ændring af artiklernes rækkefølge i overensstemmelse med de forskellige etaper, der fører til indgåelse og opfyldelse af aftalen, har Rådet foretaget følgende ændringer af Kommissionens ændrede forslag (ændringerne er accepteret af Kommissionen):

i) Udeladelsen af forslaget vedrørende »opfordringer til at indgå aftale« (jf. punkt 5 ovenfor) har gjort det nødvendigt at tilpasse artikel 1, artikel 2, første og sjette led (udgår), artikel 4, 5, 6, 10, artikel 11, stk. 1, og artikel 14, stk. 3, samt at tilpasse præamblen tilsvarende.

Eftersom kommunikationsteknikken kan anvendes til at indgå selve aftalen, skal der på samme måde i hele direktivet tales om »aftale vedrørende fjernsalg« og ikke blot om »(forhandlet) aftale vedrørende fjernsalg« (vedrører ikke den danske udgave).

ii) Artikel 2

Foruden de allerede nævnte tilpasninger er definitionerne blevet mere rationelt udformet for at undgå gentagelser og for at nærme sig til de formuleringer, der sædvanligvis anvendes i fællesskabslovgivningen. Definitionen af »bestilling« er undgået, idet udtrykket her bruges i sin sædvanlige betydning; definitionen af »formidler« omfatter nu kun personer, der stiller kommunikationsteknik til rådighed for leverandørerne, eftersom det er deres virksomhed, der skal udfærdiges regler for.

Successiv opfyldelse af en aftale er ikke omfattet af denne tekst og henvises således i mangel af andre regler til national lovgivning (jf. ændringsforslag nr. 11).

iii) Artikel 3

Rådet har ønsket at indskrænke rækkevidden af undtagelserne, eftersom kun en del af bestemmelserne ikke omfatter aftaler om levering af varer til almindeligt løbende forbrug eller tjenesteydelser, der omfatter reservation (navnlig gælder fortrydelsesretten ikke for disse tjenesteydelser, således som Europa-Parlamentet har ønsket det).

Selv om Rådet anerkender vigtigheden af forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg af finansielle tjenesteydelser, har det ment, at disse helst bør udelukkes fra (5) anvendelsesområdet under hensyn til de finansielle tjenesteydelsers (de er allerede dækket på en lang række områder af fællesskabslovgivningen) og ejendomsmarkedets (bortset fra udlejning) særlige karakter - hvor de nationale lovgivninger er specifikke - samt i betragtning af, at aftaler vedrørende disse tjenesteydelser og varer for en stor del allerede er udelukket fra fortrydelsesretten i det ændrede forslag (artikel 12, stk. 4, andet og tredje led).

De praktiske regler for auktioner samt den øjeblikkelige karakter af »aftaler« om anvendelse af offentlige telefonbokse gør det ligeledes berettiget, at disse områder ikke omfattes af direktivet.

iv) Oplysninger (artikel 5, 6 og 11)

Eftersom forbrugeroplysning er et afgørende led i forbrugerbeskyttelsen, har Rådet ønsket at klargøre og omstrukturere disse artikler ved at skelne mellem forudgående oplysninger (artikel 4 i den fælles holdning) og skriftlig bekræftelse af oplysningerne (artikel 5 i den fælles holdning):

- stk. 1, litra g), og stk. 2 i den nye artikel 4 svarer til henholdsvis stk. 3 (6) og stk. 1 og 2 i artikel 5

- den nye artikel 5 svarer til artikel 11, idet »leverandørens mest relevante forretningssted« præciseres (leverandørens forretningssted, hvortil forbrugeren kan indgive eventuelle klager).

v) Begrænsninger i anvendelsen af teknikkerne (artikel 4)

I artikel 10 i den fælles holdning præciseres artikel 4, idet det undgås at tilbyde en beskyttelse, der er illusorisk, fordi den er umulig at gennemføre; således er kun teknikker, »som tillader individuel kommunikation«, omfattet.

Da der allerede findes beskyttelsesforanstaltninger vedrørende telefon (»røde lister«) og elektronisk post (adgangskode), da disse teknikker kun kan anvendes, »hvis forbrugeren ikke klart modsætter sig det«, og da opkaldsautomater allerede er omfattet af forudgående samtykke, har Rådet hverken medtaget telefon (bortset fra opkaldsautomat) eller elektronisk post blandt de teknikker, der kræver forudgående samtykke.

vi) Bestemmelser i forbindelse med opfyldelsen (artikel 8, 9, 10 og 13)

Den tidsfrist for opfyldelse af aftalen, som er fastsat i artikel 7, stk. 1, i den fælles holdning, er strengere formuleret end det ændrede forslag (opfyldelse senest 30 dage efter afgivelsen af bestillingen, og ikke påbegyndelse af opfyldelsen senest 30 dage efter modtagelsen af bestillingen).

De tilfælde, hvor den bestilte vare er indisponibel, samt levering af »erstatningsvare« er omfattet af artikel 7, stk. 2 og 3, i den fælles holdning.

I artikel 9 i den fælles holdning omhandles levering uden forudgående anmodning, hvor forbrugeren fritages for enhver forpligtelse over for leverandøren; gratis leverancer i henhold til artikel 9, stk. 4, i det ændrede forslag, udelukkes helt, hvorfor den pågældende affattelse ikke er medtaget.

For så vidt angår de nærmere bestemmelser for betaling har hverken Rådet eller Europa-Parlamentet fundet det hensigtsmæssigt at forbyde forhåndsbetaling under hensyntagen til den risiko, der for leverandøren er forbundet med denne type transaktion, og Rådet har således ikke beholdt artikel 8 i det ændrede forslag. Til gengæld har Rådet givet leverandøren pligt til »at tilbagebetale de beløb, som forbrugeren har indbetalt«, hvis denne gør fortrydelsesretten gældende (artikel 6, stk. 2, i den fælles holdning), eller hvis leverandøren misligholder aftalen (artikel 7, stk. 2, i den fælles holdning) i overensstemmelse med indholdet i ændringsforslag nr. 30, idet indførelsen af et garantisystem i tilfælde af leverandørens misligholdelse dog betragtes som et horisontalt spørgsmål, der har relevans i forbindelse med alle leverandørens forpligtelser og må behandles i overensstemmelse hermed.

Artikel 8 det ændrede forslag omhandler betaling med kort (artikel 13), idet der tages højde for alle former for svigagtig anvendelse i forbindelse med en aftale om fjernsalg, mens spørgsmålet om de nærmere regler for tilbagebetaling af de skyldige beløb lades åbent - hvilket navnlig kan give mulighed for at indføre et garantisystem, mens dette er udelukket ved affattelsen af artikel 13 i det ændrede forslag.

vii) Fortrydelsesret (artikel 12)

Rådet har ment, at denne artikel burde gøres klarere for at opnå en bedre sammenhæng mellem formidlingen af oplysninger (bl.a. om fortrydelsesretten) og udøvelsen af fortrydelsesretten. I den forbindelse har den fremgangsmåde, som er anvendt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om beskyttelse af køberen i kontrakter om brugsret til fast ejendom på timeshare-basis, vist sig som en egnet model, og den har ført til affattelsen af artikel 6, stk. 1, i den fælles holdning, der bygger på indførelse af en tidsfrist på tre måneder for tilvejebringelse af den manglende oplysninger og en egentlig fortrydelsesfrist på syv dage.

Rådet har ønsket at ændre denne artikels anvendelsesområde, idet der udelukkes aftaler vedrørende

- tjenesteydelser, hvor udførelsen er påbegyndt med forbrugerens samtykke (og ikke alle tjenesteydelser, hvor udførelsen er påbegyndt)

- fast ejendom (og ikke alle aftaler i form af et officielt bekræftet dokument)

- lyd- og billedprogrammer, disks og programmeller, eftersom disse næsten umiddelbart kan gøres til genstand for kopiering

- aviser, tidsskrifter og magasiner, da deres indhold hurtigt bliver forældet

- tips- og lotteriydelser på grund af deres særlige virkemåde.

Rådet har derimod ikke fundet det relevant at udelukke produkter til personlig hygiejne.

viii) Juridisk eller administrativ beskyttelse (artikel 14, 16 og 17)

I artikel 11 i den fælles holdning har Rådet bestræbt sig på at undgå for specifikke formuleringer, der eventuelt ikke svarer til alle de nationale lovgivninger, samtidig med at det har bevaret substansen i artikel 14, især muligheden for indgriben af erhvervs- eller forbrugerorganisationer, muligheden for omvendt bevisbyrde eller muligheden for frivillig kontrol.

I artikel 12, stk. 2, i den fælles holdning præciseres betingelserne for at være omfattet af den beskyttelse, som dette direktiv giver forbrugeren, hvis et tredjelands lovgivning vælges; i artikel 13 i den fælles holdning er forbindelsen mellem dette direktiv og den eksisterende fællesskabslovgivning uddybet.

ix) Afsluttende bestemmelser (artikel 18 og 19)

I minimumsbestemmelserne (artikel 14 i den fælles holdning) er der bl.a. - i medfør af de strengere bestemmelser - indeholdt et forbud mod markedsføring af lægemidler uden at begrænse denne til receptpligtige lægemidler (ændringsforslag nr. 36/ændr.).

I den fælles holdning har Rådet måttet fastsætte en gennemførelsesfrist, da den i kommissionsforslaget fastsatte dato er overskredet; det har valgt en frist på tre år, der svarer til den, som findes i andre retsakter på forbrugerbeskyttelsesområdet.

Der er endvidere tilføjet en bestemmelse om aflæggelse af rapport og eventuel revision (artikel 15, stk. 4, i den fælles holdning).

x) Bestemmelser, der ikke er medtaget

- ændringsforslag nr. 20 (artikel 7): dette direktiv bør ikke ændre gennemførelsesbetingelserne for direktiv 89/552/EØF

- ændringsforslag nr. 29 (artikel 12, stk. 5): dette direktiv omfatter kun de mangler i opfyldelsen, der skyldes, at den bestilte vare eller tjenesteydelse er indisponibel

- ændringsforslag nr. 32 (artikel 15): dels fremgår denne bestemmelse af medlemsstaternes generelle forpligtelse til at informere borgerne, dels er dette direktiv ikke rettet til »de berørte organisationer«.

(1) EFT nr. C 156 af 23. 6. 1992.

(2) EFT nr. C 176 af 28. 6. 1993.

(3) EFT nr. C 308 af 15. 11. 1993.

(4) EFT nr. C 19 af 25. 1. 1993.

(5) Det skal dog bemærkes, at de kreditaftaler, der er »knyttet« til en aftale vedrørende fjernsalg, fortsat er omfattet af fortrydelsesretten i forbindelse med den pågældende aftale vedrørende fjernsalg.

(6) Der er tale om en stramning, idet omkostningerne i forbindelse med anvendelsen af fjernkommunikationsteknikken skal oplyses.