A4-0089/94

Beslutning om den ellevte beretning fra Kommissionen til Europa-Parlamentet om kontrollen med gennemfoerelsen af faellesskabsretten - 1993 - (KOM(94)0500 - C4-0011/94)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens ellevte aarsberetning (KOM(94)0500 - C4- 0011/94) ((EFT C 154 af 6.6.1994.)),

- der henviser til meddelelsen af 8. marts 1994 fra Kommissionen til Raadet og Europa-Parlamentet om udbygning af det administrative samarbejde i forbindelse med gennemfoerelsen og haandhaevelsen af EU- lovgivningen i det indre marked (KOM(94)0024),

- der henviser til aarsberetningen fra 1993 om administrationen af CELEX (det interinstitutionelle automatiserede dokumentationssystem for faellesskabsretten),

- der henviser til Raadets resolution af 20. juni 1994 om elektronisk formidling af faellesskabsretten og de nationale gennemfoerelsesbestemmelser samt om forbedring af adgangsbetingelserne ((EFT C 179 af 1.7.1994, s. 3.)),

- der henviser til Kommissionens hvidbog om den europaeiske social- og arbejdsmarkedspolitik - en vej frem for Unionen (KOM(94)0333 - C4- 0087/94),

- der henviser til Kommissionens situationsoversigt af 14. september 1994 vedroerende gennemfoerelsen af EU-lovgivningen i national ret, som blev forelagt paa Raadets samling (det indre marked) den 23.-24. september 1994 i Frankfurt an der Oder (Tyskland),

- der henviser til bemaerkningerne fra de nationale parlamenter,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder og udtalelser fra Udvalget om Sociale Anliggender og Beskaeftigelse, Udvalget om Transport og Turisme og Udvalget om Miljoe- og Sundhedsanliggender og Forbrugerbeskyttelse (A4-0089/94),

A. der paapeger, at Unionen er et retssamfund, og at det er af afgoerende betydning, at medlemsstaterne gennemfoerer faellesskabsretten lige saa effektivt og samvittighedsfuldt som deres nationale ret,

B. der henviser til, at Faellesskabet efter ikrafttraedelsen af traktaten om Den Europaeiske Union har pligt til at lovgive paa en maade, der opfylder borgernes oensker og behov under overholdelse af subsidiaritetsprincippet, idet det erkender, at medlemsstaterne i den forbindelse boer bevare tilstraekkelig frihed til, at de kan gennemfoere faellesskabsretten under hensyntagen til regionale saeregenheder, uden at dette dog maa bevirke, at faellesskabsretten ikke gennemfoeres fuldt ud,

C. der understreger, at en noeje overholdelse af subsidiaritetsprincippet er et krav, hvis formaal er at bringe faellesskabsretten naermere borgerne, men at dette subsidiaritetsprincip af hensyn til opretholdelsen af retssikkerhedsprincippet kun boer finde anvendelse paa Faellesskabets fremtidige aktioner,

D. der henviser til, at det er afgoerende, hvis Unionen skal vaere borgernaer, at EU-lovgivningsprocessen er gennemsigtig, og at det derfor er vigtigt for at styrke institutionernes demokratiske karakter og borgernes tillid til dem, at offentligheden faar bedre adgang til deres dokumenter,

E. der endvidere fremhaever, at det ogsaa med henblik paa at styrke Unionens demokratiske karakter er vigtigt at goere faellesskabsretten mere laesevenlig og lettere tilgaengelig, da dette i hoejere grad vil sikre, at bestemmelserne forstaas og fortolkes korrekt af de nationale forvaltnings- og domstolsmyndigheder, erhvervslivet og borgerne i almindelighed,

F. der konstaterer, at EU-institutionerne i de sidste tre aar har gjort en betydelig indsats, der har givet sig udslag i vaesentlige fremskridt, navnlig ved vedtagelsen af stoerstedelen af de foranstaltninger, der var omtalt i hvidbogsprogrammet om virkeliggoerelsen af det indre marked,

G. der henviser til, at det store antal EU-retsakter, der allerede er vedtaget om det indre markeds funktion, og gennemfoerelsen af subsidiaritetsprincippet for saa vidt angaar fremtidige aktioner, hvorved de nationale myndigheder overlades et stoerre spillerum ved gennemfoerelsen ved faellesskabsretten, kraever, at Kommissionen virkelig samvittighedsfuldt udfoerer sit hverv som »traktaternes vogter«, jf. EF- traktatens artikel 155, og i oevrigt goer opmaerksom paa, at denne fuldstaendige gennemfoerelse af faellesskabsretten i samtlige medlemsstater er uomgaengeligt noedvendig, hvis det indre marked skal fungere til gavn for alle borgere og alle virksomheder i Faellesskabet,

H. der henviser til, at Europa-Parlamentet efter ikrafttraedelsen af traktaten om Den Europaeiske Union skal spille en vigtig rolle i forbindelse med kontrollen med gennemfoerelsen af faellesskabsretten, idet det ikke blot som tidligere skal vurdere, hvorledes Kommissionen udoever sin kontrolbefoejelse, men ogsaa skal gribe ind paa egen foranledning, navnlig gennem initiativbetaenkninger, parlamentariske undersoegelsesudvalg, spoergsmaal fra parlamentsmedlemmerne eller andragender, foruden at det - som det allerede er tilfaeldet - i denne forbindelse skal samarbejde med de nationale parlamenter,

1. konstaterer, at Kommissionens indsats i medfoer af EF-traktatens artikel 169 har givet sig udslag i indledningen af stort set samme antal traktatbrudsprocedurer som aaret foer (1.209 i 1993 og 1.216 i 1992), at antallet af begrundede udtalelser er steget fra 248 i 1992 til 352 i 1993, og at 44 sager blev indbragt for Domstolen (sammenlignet med 64 sager i 1992);

2. beklager, at situationen med hensyn til gennemfoerelsen af faellesskabsretten ikke er fuldt ud tilfredsstillende; hvad angaar f.eks. gennemfoerelsen af hvidbogsprogrammet for virkeliggoerelsen af det indre marked, er ganske vist 270 ud af de 282 retsakter, som Kommissionen havde fremsat forslag om for Raadet, blevet endeligt vedtaget (gennemfoerelsesniveauet var pr. 23. september 1994 paa 89%), men der er desvaerre stadig utallige forsinkelser paa oekonomisk og politisk vigtige omraader saasom forsikring, offentlige kontrakter, selskabsret, intellektuel og industriel ejendomsret og ny teknologi;

3. bemaerker med bekymring, at der navnlig er registreret en kraftig nedgang i gennemfoerelsestakten inden for landbrugs- og miljoeomraaderne, ligesom det af Kommissionens hvidbog af 27. juli 1994 fremgaar, at gennemfoerelsesgraden paa det socialpolitiske omraade er saerligt utilfredsstillende, for saa vidt angaar sundheds- og sikkerhedslovgivningen paa grundlag af rammedirektivet om sundhed og sikkerhed; bemaerker, at denne forsinkelse i gennemfoerelsen synes at begrunde, at der ikke udarbejdes nye forslag til retsakter;

4. fremhaever, at Faellesskabet i stigende grad staar over for en utilstraekkelig gennemfoerelse af direktiver, navnlig inden for visse omraader, der saerlig henhoerer under det indre marked; opfordrer Kommissionen til at styrke sit samarbejde med de nationale myndigheder og ikke vige tilbage for om noedvendigt at indlede traktatbrudsproceduren i henhold til EF-traktatens artikel 169; henleder endvidere de nationale parlamenters opmaerksomhed paa denne situation, der er yderst skadelig for Faellesskabets virke;

5. anser det for hastende og uomgaengeligt noedvendigt, at Europa- Parlamentet og Raadet som lovgivende myndigheder i samarbejde med Kommissionen forbedrer borgernes muligheder for at goere sig bekendt med faellesskabslovgivningens stade og de retsakter, som Unionens institutioner har vedtaget som led i udenrigspolitikken og samarbejdet om indre anliggender; Europa-Parlamentet, Raadet og Kommissionen burde derfor samarbejde mere effektivt og omorganisere CELEX-databasen (Communis Europae LEX), saaledes at dette system udvidet med ordlyden af forberedende retsakter og gennemfoerelsesbestemmelser kan blive klarere, mere udtoemmende og enklere at benytte;

6. opfordrer Kontoret for De Europaeiske Faellesskabers Officielle Publikationer til i forstaaelse med de kompetente organer i Raadet, Europa-Parlamentet og Kommissionen samt i medlemsstaternes regeringer og parlamenter inden udgangen af 1995 at afholde et seminar til evaluering af perspektiverne i interoperabilitet og synergi mellem CELEX og de andre EF-databaser samt de nationale databaser med retlige oplysninger;

7. beklager forsinkelsen i arbejdet med at kodificere EU-retten; mener, at der er behov for en ekstraordinaer kodifikationsindsats med det formaal, at goere de vigtigste retsbestemmelser lettere tilgaengelige for saavel juristerne, andre umiddelbart beroerte og de europaeiske borgere; glaeder sig over den aftale, som institutionerne er i faerd med at indgaa paa grundlag af Europa-Parlamentets beslutning af 6. maj 1994 om faellesskabsrettens gennemsigtighed og behovet for kodifikation ((EFT C 205 af 25.07.1994, s. 514.)); mener imidlertid, at den planlagte »officielle kodifikation« ikke vil vaere tilstraekkelig til, at den opstillede maalsaetning kan naas, og at der ved denne lejlighed maa foretages en egentlig omarbejdelse af faellesskabsretten - under overholdelse af de i traktaterne fastsatte lovgivningsprocedurer; bemaerker, at man har foretaget de store nationale kodifikationer paa denne maade og ikke blot begraenset dem til rene sammenskrivninger af de paagaeldende tekster;

8. opfordrer Kommissionen til sammen med de beroerte kredse (dommere og advokater) at undersoege omkostningerne ved at skaffe adgang til lovgivningsdokumenterne, de dermed forbundne publikationer og databaserne over EF-retten, ene og alene med henblik paa at goere det billigere og dermed lettere at faa adgang til EF-retten, evt. ved indgaaelse af en saerlig aftale herom;

9. anser det i denne forbindelse for vigtigt, at faellesskabsretten goeres til et obligatorisk fag under jurastudiet og i forbindelse med efteruddannelse af jurister for at fremme anvendelsen af faellesskabsretten ved de nationale domstole;

10. konstaterer, at Kommissionen fortsat bestraeber sig paa at samarbejde med de nationale myndigheder ved regelmaessigt at holde bilaterale moeder, hvorunder man ser paa, hvor langt medlemsstaterne er kommet med gennemfoerelsen af Faellesskabets retsakter; disse moeder goer det ifoelge Kommissionen muligt at loese op for den interne gennemfoerelsesprocedure og opnaa, at et stort antal overtraedelsesprocedurer undgaas eller kan henlaegges (det skal i den forbindelse naevnes, at Kommissionen i 1993 henlagde 50% af de overtraedelsesprocedurer, den havde indledt); det skal dog bemaerkes, at Kommissionen er yderst diskret med hensyn til det konkrete indhold af disse samtaler, og at det med henblik paa en stoerre gennemsigtighed ville vaere nyttigt, om den i forbindelse med den naeste beretning redegjorde over for Parlamentet for forloebet af saadanne forhandlinger og de opnaaede resultater (positive saavel som negative);

11. beklager, at visse medlemsstater stadig ikke efterkommer Domstolens domme, hvoraf visse gaar helt tilbage til 1981 (sag C-0137/80, Kommissionen mod Belgien om overfoersel af pensionsrettigheder) eller 1983 (sag C3-0090/82, Kommissionen mod Frankrig om fastsaettelse af salgspriser for forarbejdet tobak, sag C3-0322/82, Kommissionen mod Italien, om kvalitetsnormer for frugt og groentsager), selv om det allerede er fem eller seks aar siden, at Domstolen afsagde dom i medfoer af EF-traktatens artikel 171; opfordrer Kommissionen til at goere brug af sin mulighed i henhold til stk. 2 i samme artikel 171 for at anmode Domstolen om at paalaegge stater, der ikke efterkommer dens domme, sanktioner;

12. opfordrer medlemsstaterne til at soerge for, at betingelserne for at opnaa fri proces i tvister, der vedroerer EF-lovgivning, er saa fleksible som muligt, samt til at fremme oprettelsen af retshjaelpscentre og organer for saadanne sager;

13. konstaterer, at antallet af praejudicielle sager er steget yderligere i 1993 (til 204 mod 162 i 1992), og finder, at Kommissionen i betragtning af det store antal af disse praejudicielle sager og deres ujaevne fordeling paa medlemsstaterne ville goere klogt i - eventuelt i samarbejde med de relevante tjenestegrene ved Domstolen - at gennemfoere en undersoegelse til afdaekning af aarsagerne til denne ujaevnhed (f.eks. 57 sager fra Tyskland og kun én fra Irland) samt af, hvorledes de nationale myndigheder forholder sig til Domstolens domme;

14. giver udtryk for sin bekymring over, at de praejudicielle sager trods udvidelsen af Foersteinstansrettens befoejelser stadig tager alt for lang tid (udviklingen er foelgende: 1990 - 17,5 maaneder, 1991 - 18,2 maaneder, 1992 -18,8 maaneder, 1993 - 20,4 maaneder); finder at der boer nedsaettes en arbejdsgruppe bestaaende af bl.a. medlemmer af Domstolen, nationale dommere og medlemmer af Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder med henblik paa at undersoege aarsagerne til disse forsinkelser og foreslaa maader til fremme af procedurerne ved Domstolen, navnlig hvad angaar de praejudicielle sager;

15. bemaerker, at Kommissionen finder det hensigtsmaessigt at fremme afholdelsen af moeder, seminarer og konferencer om kontrollen med overholdelsen af faellesskabsretten og at fremme udvekslingen af nationale tjenestemaend samt faelles uddannelsesprogrammer med henblik paa denne kontrol, og opfordrer Kommissionen til at udarbejde en udfoerlig oversigt over disse initiativer;

16. mener, at der maa goeres en indsats for at fremme gennemfoerelsen af efteruddannelsesprogrammer i faellesskabsret for dommere og advokater; opfordrer derfor Kommissionen til i samarbejde med Domstolen at opstille en oversigt over eksisterende efteruddannelsesprogrammer og forelaegge resultaterne heraf i sin naeste aarsberetning;

17. opfordrer Kommissionen til at samle de oplysninger, der fremtidig maatte blive indfoejet i dens aarsberetning, i et saerligt afsnit om samarbejde om retlige og indre anliggender;

18. paalaegger sin formand at sende denne udtalelse til Kommissionen, Raadet, Domstolen samt medlemsstaternes regeringer og parlamenter.