STATSSTØTTE — UNGARN

Statsstøttesag SA.49073(2017/FC) — Påstand om statsstøtte til Malév Ground Handling

Opfordring til at fremsætte bemærkninger efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

(EØS-relevant tekst)

(2020/C 346/02)

Ved brev af 28. oktober 2019, der er gengivet på det autentiske sprog efter dette resumé, har Kommissionen meddelt Ungarn, at den har besluttet at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til ovennævnte foranstaltninger.

Interesserede parter kan senest en måned efter offentliggørelsen af nærværende resumé og det efterfølgende brev sende deres bemærkninger til den støtte/støtteforanstaltning, over for hvilke Kommissionen indleder proceduren til:

European Commission Directorate-General for Competition State Aid Greffe 1049 Bruxelles/Brussel BELGIEN Fax: + 32 22961242 Stateaidgreffe@ec.europa.eu

Disse bemærkninger vil blive videresendt til Ungarn. Interesserede parter, der fremsætter bemærkninger til sagen, kan skriftligt anmode om at få deres navne hemmeligholdt. Anmodningen skal være begrundet.

Malév Ground Handling (»Malév GH« er en groundhandlingvirksomhed, som opererer i Budapest lufthavn, og som var et datterselskab af Malév, det tidligere ungarske nationale luftfartsselskab. I 2012 vedtog Kommissionen en negativ afgørelse og pålagde en tilbagesøgning fra Malév af uforenelig omstruktureringsstøtte. Som følge heraf gik luftfartsselskabet konkurs. Malév GH ejes pt. af den ungarske stat via det agentur, der står for forvaltningen af de ungarske statsaktiver (MNV Zrt., herefter »MNV«).

I august 2017 indgav Budport, en privat konkurrent til Malév GH, en klage med påstand om, at Malév GH havde modtaget statsstøtte i form af kapitaltilførsler, gældsafskrivning og lån fra MNV, en statsejet virksomhed ved navn Tiszavíz og den ungarske udviklingsbank (Magyar Fejlesztési Bank, herefter »MFB«).

Selv om de ungarske myndigheder på nuværende tidspunkt hævder, at der ikke er tale om støtte, idet der argumenteres for, at Tiszavíz, MNV og MFB handlede som markedsøkonomiske aktører, er Kommissionen nået til den foreløbige konklusion, at fem foranstaltninger i form af lån, kapitalforhøjelse eller konvertering af gæld til aktier, svarende til ca. 21 mio. EUR, tilsyneladende udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.

Desuden forekommer det på nuværende tidspunkt tvivlsomt, at betingelserne for omstruktureringsstøttens forenelighed med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde som fastsat ved Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (1) og rammebestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikkefinansielle virksomheder (2) er opfyldt: de ungarske myndigheder har ikke anført mulige grunde til foranstaltningernes forenelighed, og foranstaltningerne opfylder tilsyneladende ikke betingelserne for forenelighed i R&O-rammebestemmelserne, navnlig kravet om egetbidrag, kompenserende modydelser eller eventuelt princippet om engangsstøtte.

BREVETS ORDLYD

A Bizottság tájékoztatni kívánja Magyarországot, hogy a Malév GH Földi Kiszolgáló Zrt (a továbbiakban: MGH) javára nyújtott közfinanszírozással kapcsolatban a magyar hatóságok által benyújtott információk vizsgálatát követően az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 108. cikkének (2) bekezdésében előírt eljárás megindításáról határozott. 1. ELJÁRÁS (1) 2017. augusztus 30-án a Budport Handling Kft (a továbbiakban: Budport), amely az MGH versenytársa a budapesti repülőtéren, panaszt nyújtott be, azt állítva, hogy az MGH összeegyeztethetetlen állami támogatásban részesült. E panaszt a 2017. szeptember 15-i, valamint a 2017. október 9-i és 10-i, a 2017. december 5-i, a 2018. január 24-i, a 2018. április 5-i és a 2018. június 11-i beadványok egészítették ki. (2) A Bizottság 2017. október 26-án, 2018. február 20-án, 2018. június 13-án, 2018. október 9-én és 2019. január 17-én összesen öt információkérést küldött Magyarországnak, amelyekre Magyarország 2018. január 10-én, 2018. április 20-án, 2018. szeptember 11-én, 2018. november 9-én és 2019. február 11-én válaszolt. A Bizottság 2018. június 22-én arra is felkérte a magyar hatóságokat, hogy tegyék meg a Budport 2018. június 11-én kelt beadványára vonatkozó észrevételeiket. A magyar hatóságok ezt 2018. szeptember 11-i beadványuk részeként tették meg. (3) Magyarország 2019. január 11-én benyújtotta továbbá az állítólagos állami támogatási intézkedésekkel kapcsolatos álláspontjának összefoglalását. (4) A Bizottság észrevételezés céljából a Budport rendelkezésére bocsátotta az említett információkérésekre Magyarország által adott első két válasz nem bizalmas változatát. A Budport 2018. július 30-án válaszolt. 2. A KEDVEZMÉNYEZETT 2.1. Az MGH bemutatása (5) A Liszt Ferenc Nemzetközi Repülőtéren földi kiszolgálási szolgáltatásokat nyújtó MGH 2002-ben jött létre. (6) Az MGH, amely a bevétele alapján a vizsgálati időszakban mintegy [20–40 %] ( *1 ) -os piaci részesedéssel rendelkezett a budapesti repülőtér földi kiszolgálási piacán, az alábbi három – szintén a budapesti repülőtéren tevékenykedő – magántulajdonban lévő szereplővel versenyez: Çelebi (török, körülbelül [50–70 %]-os piaci részesedés), Menzies (brit, körülbelül [0-20 %]-os piaci részesedés) és Budport (magyar). A Budport 2012-től 2017 júliusáig az MGH alvállalkozójaként működött, és az MGH-tól származó alvállalkozói bevételt is beleszámítva 2016-ra nagyjából [0–10 %]-os piaci részesedést ért el. A Budport kivételével mindegyik társaság nyújt utas-, rakomány -és előtéri kezelési szolgáltatásokat a budapesti repülőtéren. (7) Az MGH korábban a Magyar Légiközlekedési Zrt. (a továbbiakban: Malév), a piacról 2012 februárjában kilépett hagyományos magyar légitársaság 100 %-os tulajdonában állt. A Malév biztosította az MGH árbevételének több mint [50 %–100 %][…]-át. A Malév 2012. februári felszámolását követően az MGH elvesztette legnagyobb ügyfelét. A MGH saját tőkéje 2011-ben negatívba fordult, amikor céltartalékot kellett képeznie a Malév [0–5 milliárd] HUF-t ([0–17] millió EUR) kitevő követeléseivel szemben. Ebből következően – amint az 1. ábrán szerepel – az MGH saját tőkéje a 2010 végi 2,1 milliárd HUF-ról 2011 végére mínusz 85 millió HUF-ra csökkent. Ennélfogva az MGH 2011 végén a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás ( 3 ) (a továbbiakban: a 2004. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás) értelmében nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak minősült. Jóllehet 2012-ben és 2013-ban az MGH pozitív EBITDA-val rendelkezett, 2014 és 2017 között EBITDA veszteséget termelt. 2018-ban, a jelentős feltőkésítést magában foglaló reorganizációs terv (lásd az 5. intézkedés, v pontját a (17) bekezdésben) végrehajtásának megkezdését, az MGH és [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] közötti szerződés újratárgyalását, valamint a Budporttal kötött szerződésének felmondását követően, az MGH körülbelül [0–2] milliárd […] HUF-tal ([0–6] millió EUR) növelte az árbevételét, és az anyagi és a személyi ráfordítások is ennek megfelelő mértékben növekedtek. Ennek eredményeként az MGH 40 millió HUF (0,1 millió EUR) összegű, kis mértékben pozitív EBITDA-t ért el. 1. táblázat Az MGH historikus pénzügyi adatai (8) A Nemzeti Fejlesztési Minisztérium felügyelete alá tartozó Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt. ( 4 ) (a továbbiakban: MNV) 2012. június 14-én megvásárolta az MGH-t a Malév felszámolás alá tartozó vagyonából. (9) Az MNV általi felvásárlást követően az MGH számos szerkezetátalakítási intézkedést hajtott végre. Az MGH csoportos létszámcsökkentést kezdeményezett (elbocsátott mintegy [0–500][…] munkavállalót) és észszerűsítette a költségeit. Az MGH-nak 2012 óta sikerült megőriznie harmadik felekből álló ügyfélportfóliójának jelentős részét – amelyekkel jellemzően [3–6] évre kötnek szerződést – és új ügyfeleket (WizzAir, Air China, Emirates stb.) is szerzett, bár másokat (LOT, Brussel Airlines) elvesztett. 2012 novemberében az MGH elnyert egy szerződést a WizzAir ( 5 ) diszkont légitársasággal, amelyet 2015-ben […]-ig megújítottak. (10) Mivel [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] az MGH tevékenységének jelentős részét képviseli, [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] szolgáltatási szerződéseinek […] alacsony árrése komoly hatást gyakorol az MGH nyereségességére. 2017-ben az MGH-nak a feltőkésítés keretein belül sikerült újratárgyalnia és […]-val/-vel emelnie [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelének] felszámított díjakat [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] gyorsított tendere során ( 6 ) 2.2. Az MGH és a Budport közötti együttműködés és konfliktus története (11) A Budportnak az MGH-val való együttműködése 2012-ben kezdődött, amikor az MGH a Budport részére alvállalkozásba adta a 2015. [hónap]-ig érvényes […] jegyértékesítési […] ( 7 ) . A jegyértékesítési alvállalkozói szerződés 2014 és 2016 között évi mintegy […] EBIT-et hozott a Budportnak. (12) 2017 júliusában, a gyorsított tendert és [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelével] […] kötött új megállapodást követően az MGH felmondta a Budporttal kötött alvállalkozói szerződést. Ez végül ahhoz vezetett, hogy a Budport állami támogatással kapcsolatos panaszt nyújtott be. A Budport emellett sikertelenül kísérelte meg elérni az MGH felszámolását. (13) […] 2016 augusztusában keresetet indított az MGH ellen a Fővárosi Törvényszéken (amely még folyamatban van), és kártérítést követelt az MGH-tól az alvállalkozói szerződés felmondása miatt, valamint az alvállalkozói szerződés alapján az MGH által a […] részére fizetendő díjak összegével kapcsolatosan a két vállalkozás között kialakult vitával összefüggésben. […] szerint a Bíróság előtti jogvita kimenetelétől függően [a peres eljárások lehetséges pozitív vagy negatív hatásai az MGH pénzügyeire]. 2.3. A Budport panasza (14) 2017. augusztus 30-án a Budport panaszt nyújtott be, amelyben azt állította, hogy az MGH összeegyeztethetetlen állami támogatásban részesült a 465 millió HUF (kb. 1,5 millió EUR ( 8 ) ) összegű 2014. évi tőkeemelés (lásd a 3. intézkedést a (17) bekezdésben) révén, valamint az 5,4 milliárd HUF (kb. 17,6 millió EUR) összegű 2017. évi tőkeemelésre vonatkozó, ezután tervezett intézkedésből (lásd az 5. intézkedést a (17) bekezdésben). 2017. szeptemberi, júniusi és 2018. júliusi további beadványaiban a Budport hozzáfűzte, hogy álláspontja szerint három másik intézkedés (az MNV, illetve a teljesen állami tulajdonban álló bank, az MFB által az MGH-nak nyújtott kölcsönök alaptőkévé konvertálása) összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül (lásd az 1., 2. és 4. intézkedést a (17) bekezdésben). (15) A Budport állítása szerint ezek az intézkedések lehetővé tették az MGH számára, hogy fenntartsa piaci jelenlétét azáltal, hogy költségeinél alacsonyabb áron nyújt szolgáltatásokat a légitársaságoknak. A Budport mindenekelőtt azt állítja, hogy az MGH 2014-ben jelentős árengedményekre kényszerült néhány fontos ügyfelének megtartása érdekében. (16) A Budport szerint ezen intézkedéseknek nincs összeegyeztethetőségi alapja. 3. AZ INTÉZKEDÉSEK LEÍRÁSA (17) A Budport panasza és későbbi beadványai összességében a következő intézkedésekre irányulnak: i. 1. intézkedés: az MFB által 2012. április 24-én nyújtott 400 millió HUF (kb. 1,3 millió EUR) összegű forgótőke-hitel, amelynek kezdeti futamideje 3 hónap, kamatlába pedig 1 havi Bubor + [1–5] % (a kamatlábat 2012. augusztusban [5–10 %]-ra emelték, később pedig lefelé és felfelé is módosították). Magyarország kifejtette, hogy e kölcsön fedezetét az MGH tárgyi eszközei képezték […] eszközök kivételével. Úgy tűnik, hogy a MALÉV felszámolója kérte az MFB-hitelt, hogy áthidalják azt az időt, amíg az MGH hozzáfér a Malév csoportszintű főszámlájához ([1–2 milliárd] HUF) és az MGH értékesítésre kerül a felszámolás alá tartozó vagyonból. Azonban a hitelt végül több alkalommal meghosszabbították a 2012 és 2016 közötti időszakban. Az MGH 2015 végéig visszafizetett 130 millió HUF tőkeösszeget és a kapcsolódó kamatot, a fennmaradó 270 millió HUF hitelösszeg végső kiegyenlítésére pedig 2016 szeptemberében, az MNV általi 2015. évi tőkeemelésből került sor (lásd alább a 4. intézkedést). ii. 2. intézkedés: 580 millió HUF (kb. 1,9 millió EUR) összegű tulajdonosi kölcsön, amelyet egy állami tulajdonban álló vállalkozás, a Tiszavíz 2012. június 16-án, két nappal azt követően nyújtott, hogy az MNV-vel együtt megvásárolta az MGH tulajdonjogát (9). Az MGH-nak nyújtott ezen áthidaló hitel – amelyet 2013. május 31-ig kellett visszafizetni (kamatokat is tartalmazó) egyösszegű kifizetés formájában – a […] HUF összegű […] finanszírozására szolgált. E hitel kamatlába megegyezett a referencia-kamatlábról szóló közlemény (10) [7–12 %]-kal növelt alapkamatlábával, és a hitelt nem fedezték biztosítékkal. 2012. november 28-án az MNV megvásárolta a Tiszavíz részesedését, és megszerezte a tulajdonosi kölcsönt, amely lejáratkor nem került visszafizetésre. Ezt követően a tulajdonosi kölcsönt évente meghosszabbították, a kamatláb pedig változatlan maradt. 2013. augusztus 30-án a tulajdonosi kölcsön 250 millió HUF tőkeösszegét az MNV saját tőkévé konvertálta (lásd a 3. intézkedést), a fennmaradó tőkeösszeget (és esedékes kamatait) pedig a 2017. évi tőkeemelés keretében konvertálta saját tőkévé (lásd az 5. intézkedést). A tulajdonosi kölcsön nyújtása ugyanabban az évben történt, mint a 800 millió HUF összegű tőkeemelés és az MGH részvények 500 000 HUF áron történő megvásárlása. Az MNV és a Tiszavíz mindkét intézkedést közösen hajtotta végre. A Budport a beadványaiban felhívta a Bizottság figyelmét erre a kérdésre. iii. 3. intézkedés: az MNV által 2013-ban nyújtott tőkeemelés, amelyre annak révén kerül sor, hogy az említett tulajdonosi kölcsönből – vagyis a 2. intézkedésből – 250 millió HUF (kb. 0,8 millió EUR) összeget saját tőkévé konvertáltak. iv. 4. intézkedés: az MNV által 2014-ben biztosított, és 2015 januárjában folyósított 465 millió HUF (kb. 1,5 millió EUR) összegű új tőkeinjekció. Ebből [200-400] millió HUF összeget a […] társasággal közösen kifejlesztésre kerülő [X projekt], [0-200] millió HUF összeget pedig [Y projekt] fejlesztésére kellett volna fordítani[…]. A tőkejuttatást azonban nem a tervezett célokra fordították, hanem a magyar adóhatóság és az MFB [felé történő hitelrendezésre] (11) […]. v. 5. intézkedés: az MNV által 2017. szeptember 20-án biztosított 5 364 millió HUF (kb. 17,6 millió EUR) összegű tőkeemelés, az alábbi háromütemezés szerint nyújtva: — „0. ütem”: 554 millió HUF (kb. 1,8 millió EUR) hitel-tőke konverzió (már megvalósult), amely az alábbiakból áll: i. 330 millió HUF, a 2012. évi tulajdonosi kölcsönnek (2. intézkedés) a 2013. évi részleges tőkekonverziót (3. intézkedés) követően fennmaradó tőkeösszege, valamint ii. 224 millió HUF, a 2012 óta e hitelhez kapcsolódóan felhalmozott kamatok. — „I. ütem”: 4 110 HUF (kb. 13,5 millió EUR) friss tőkeemelés (már megvalósult); — „II. ütem”: 700 millió HUF (kb. 2,3 millió EUR) későbbi szakaszban megvalósítandó tőkeemelés, amelyet a Magyarország által szolgáltatott információk szerint 2018 végéig nem folyósítottak. (18) A fenti intézkedések összességében láthatólag mintegy 20 millió EUR összegnek ( 12 ) felelnek meg. 4. MAGYARORSZÁG ELŐZETES ÉSZREVÉTELEI 4.1. Általános észrevételek (19) Magyarország azt hangsúlyozta, hogy a Malév csődjét követően az MGH 2012-ben nehézségekkel küzdött, ami arra kényszerítette az MGH-t, hogy a piacon maradás érdekében alacsony árrésű szerződést kössön [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelével]. (20) Magyarország szerint az MGH-nak strukturális kihívásokkal kellett szembenéznie amiatt, hogy régi eszközkészlete magas karbantartási költségeket igényelt, valamint amiatt, hogy viszonylag magas foglalkoztatási költségek jelentkeztek, mivel […]. (21) Az MGH emellett 2012-ben állítólag kedvezőtlen alvállalkozói szerződést kötött a Budporttal, alvállalkozásba adva a Budportnak [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] utasai számára történő jegykiadás jövedelmező üzletágát. Magyarország kifejti, hogy az MGH akkori vezetése által elfogadott alvállalkozás egyértelműen hibás lépés és fenntarthatatlan volt az MGH számára, viszont szokatlanul jövedelmező volt a Budportnak. (22) E nehézségek ellenére az MGH 2012 óta elért bizonyos fokú kedvező eredményeket (2013-ban korlátozott mértékű, de pozitív nyereség, 2016-tól bővülő értékesítés). A jövőben még jobb teljesítmény is várható annak fényében, hogy az MGH 2017-ben újratárgyalta [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelével] megkötött szerződését ( 13 ) , valamint felmondta a Budporttal kötött alvállalkozói szerződését. A 2018-as pénzügyi év tekintetében rendelkezésre álló auditált adatok szerint az MGH 2018-ban 40 millió HUF összegű (kb. 0,1 millió EUR) EBITDA eredményt ért el. (23) Magyarország azt állítja, hogy az MGH 2013 óta már pozitív EBITDA eredményt termelt volna, ha egyrészt 2013-tól élvezte volna [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelével] megkötött új szerződési feltételek előnyeit, másrészt pedig saját maga érte volna el a Budport EBITDA eredményét, ha – alvállalkozásba adás helyett – a társaságon belül biztosították volna a jegykiadási szolgáltatást [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] számára. 4.2. Magyarország egyedi intézkedésekre vonatkozó álláspontja 4.2.1. Az MGH-nak nyújtott előny (24) A magyar hatóságok szerint az állítólagos intézkedések nem minősülnek állami támogatásnak, mivel megfelelnek a piacgazdasági szereplő elvének. 1. intézkedés: az MFB által 2012. április 27-én nyújtott 400 millió HUF összegű hitel és annak későbbi módosításai (25) Magyarország azzal érvel, hogy az MFB-hitel az alábbiak miatt nem tartalmaz támogatást: i. Ezt a forgótőke-hitelt (14) az MGH eredetileg 3 hónapos futamidővel kötötte meg (amit később többször meghosszabbítottak), és a 270 millió HUF összegű kintlevőség egyenlegét 2016-ban végül visszafizették. ii. Tőkeösszege visszafizetésre került a következő kamatteherrel: i. 1 havi Bubor plusz ii. kamatkülönbözet, amely együtt minden esetben meghaladta (2012. július kivételével) az i. EB 2012–2016-os időszakra vonatkozó referencia-kamatlábát, plusz ii. a referencia-kamatlábról szóló közleményben szereplő kamatkülönbözetet (15). Ami a kamatkülönbözetet illeti, az MFB-hitel futamideje alatt az MFB először [pénzügyi nehézségekkel küzdőnek], majd [gyengének] és ismét [pénzügyi nehézségekkel küzdőnek] minősítette az MGH-t. A magyar hatóságok szerint a biztosítékot szokásosnak, később pedig kiváló minőségűnek minősítették. A magyar hatóságok e tekintetben azt állítják, hogy a hitelbiztosíték könyv szerinti értéke fokozatosan [500–1000] millió HUF-ról [400–1000] millió HUF-ra csökkent, ami fedezte a hitel tőkeösszegét. iii. Magyarország szerint továbbá az MGH az MFB-hitelnél kedvezőbb feltételek mellett tudott hitelkeret-megállapodást kötni egy kereskedelmi bankkal: 2013. augusztus 8-án [0–400] millió HUF értékű rulírozó hitelkeret-megállapodást kötött […]-val/-vel, 1 hónapos Bubor plusz [3 %– 6 %]-os kamatláb mellett. Magyarország szerint ez megfelelő viszonyítási alap, amely megerősíti, hogy az MFB-hitel megfelel a piaci feltételeknek. 2. intézkedés: A Tiszavíz által nyújtott, 580 millió HUF értékű 2012-es tulajdonosi kölcsön, és annak MNV általi felvásárlása és részleges meghosszabbítása (26) Ami a tulajdonosi kölcsön piacgazdasági szereplő tesztnek való megfelelését illeti, Magyarország azt állítja, hogy az MNV utasításai alapján eljáró Tiszavíznek a tulajdonosi kölcsön nyújtását megelőzően nem kellett előzetes tanulmányt megrendelnie, mivel támaszkodhatott a BDO tanácsadó cég ( 16 ) által az MGH felvásárlásával összefüggésben készített tanulmányra. Magyarország rámutat, hogy mindössze két nap telt el a BDO-tanulmány által lefedett felvásárlás és a tulajdonosi kölcsön nyújtása között. Magyarország szerint a tulajdonosi kölcsön, valamint a vételár és a [500–1000] millió HUF összegű 2012-es tőkeemelés együttesen megfelel a piacgazdasági szereplő tesztnek, mivel a BDO-tanulmány szerint a saját tőke diszkontált cash flow megközelítés szerint számított valós piaci értéke magasabb volt, mint az MGH vételára ([0–1] millió HUF), az MGH 2012-es tőkeemelése ([500–1000] millió HUF […]), és a tulajdonosi kölcsön (580 millió HUF) együttes összegei. A BDO-tanulmány az MGH tulajdoni hányadának becsült értékét is megadja (nettó eszközértéken [400–800] millió HUF), amit a BDO kevésbé tart relevánsnak az MGH saját tőkéje valós piaci értékének meghatározása tekintetében. (27) Magyarország továbbá azzal érvel, hogy a tulajdonosi kölcsön nem tartalmazott támogatást, mivel a referencia-kamatlábról szóló közleménnyel összhangban lévő kamatláb mellett nyújtották. 2. táblázat A BDO-tanulmány pénzügyi előrejelzéseinek kivonata (17) (ezer HUF) Üzemi eredmény alakulása (Mastercard Lounge lehetőségek figyelembevétele nélkül) 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 Értékesítés nettó árbevétele 10 016 461 10 589 409 Egyéb bevételek 178 812 92 936 Anyagköltség 5 375 653 5 549 784 Személyi jellegű ráfordítások 3 783 250 3 785 390 Értékcsökkenési leírás 387 547 210 021 Egyéb ráfordítások 510 393 1 216 236 ÜZEMI TEVÉKENYSÉG EREDMÉNYE 138 430 -79 086 Üzemi eredmény alakulása (Mastercard Lounge lehetőségek figyelembevételével) ÜZEMI TEVÉKENYSÉG EREMÉNYE 138 430 -79 086 3. intézkedés: az 580 millió HUF összegű tulajdonosi kölcsönnek az MNV általi 250 millió HUF összegű részleges tőkekonverziója (28) Magyarország szerint a tőkekonverzió nem független a 2. intézkedéstől. Magyarország azt állítja, hogy a 2013-as intézkedés hiányában az MGH jegyzett tőkéje két egymást követő évben a jogszabályban előírt minimális szint alá esett volna, és ezért felszámolásra, fúzióra vagy feltőkésítésre lett volna szükség. (29) Magyarország szerint a 3. intézkedés keretében nem biztosítottak további forrásokat az MGH számára. (30) Tekintettel arra, hogy a tulajdonosi kölcsönt nem látták el fedezettel, az MNV állítólagosan nem került jobb helyzetbe fedezett nélküli kölcsönadóként, mint részvényesként. Emellett Magyarország kezdetben azzal érvelt, hogy mivel akkor az MNV volt az MGH egyetlen, fedezettel nem rendelkező hitelezője és részvényese, nem volt szükség arra, hogy külön értékelést készítsenek erről az ügyletről. Magyarország később előadta, hogy álláspontja szerint erre az ügyletre röviddel a BDO értékelése után került sor, és az nem járt olyan következménnyel, hogy az MNV-nek az MGH-ba eszközölt összes befektetése meghaladta volna azt a maximális összeget, amelyet egy magánbefektető kész lett volna befektetni az MGH-ba az említett értékelés szerint. 4. intézkedés: a 2015-ös tőkeinjekció (31) Magyarország azt állítja, hogy az MGH vezetése által készített előzetes tanulmány alapján, amely alátámasztotta a két beruházás várható nyereségességét, az MNV meg volt győződve a beruházás ésszerűségéről. E tanulmány szerint 8 év […] alatt [0,5–5] milliárd HUF […] összegű nyereség várható [az X projektbe] történő befektetéstől, [az Y projekt] pedig várhatóan összesen [0,3–3] milliárd HUF nyereséget termel. Magyarország szerint eképpen nem volt szükség arra, hogy az MNV „saját előzetes gazdasági értékelést készítsen az MGH vállalkozásáról”, mivel „ismerte” az MGH helyzetét. 3. táblázat Az MGH által készített tanulmánynak [az X projektre] és [az Y projektre] vonatkozó pénzügyi előrejelzései (32) Magyarország azt állítja továbbá, hogy ez az ügylet azonos feltételek mellett jött létre, mivel nem voltak lényeges eltérések az MGH-nak és a […]-nak/-nek a […] projektben való részvétele között. 5. intézkedés: a 2017. évi tőkeinjekció (5364 millió HUF összegű tőkeemelés) (33) Magyarország kifejti, hogy az MNV jogilag köteles volt feltőkésíteni az MGH-t, mivel annak saját tőkéje 2015-ben és 2016-ban a jogszabályban meghatározott határérték alá csökkent. Az MGH vezetése 2017-ben olyan tervet készített, amely előirányozta a […]-val/-vel (magántulajdonban lévő üzemeltető) és [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelével] kötött jelentős szerződések újratárgyalását, a Budporttal kötött szerződésének felmondását, valamint egy eszközkorszerűsítési programot. (34) Magyarország kifejti, hogy a 2017-es tőkeinjekció a következő célra szolgált: i. A 0. ütem (554 millió HUF) arra irányult, hogy visszafizessék az MNV 330 millió HUF tulajdonosi kölcsönének (2. intézkedés) kintlevő egyenlegét, és a kölcsön 224 millió HUF kamatát. ii. Az I. ütem (4110 millió HUF) fő célja a beszállítókkal szembeni lejárt tartozások rendezése ([0-2] milliárd HUF), a berendezések korszerűsítésére fordított beruházási kiadásokhoz források biztosítása ([2–4] milliárd HUF), valamint a 2017-es és 2018-as üzemi tevékenység finanszírozása ([0-1] milliárd HUF) volt. iii. A II. ütemet (700 millió HUF) […] fordítanák. (35) Magyarország szerint a piacgazdasági szereplő teszt teljesült: A Deloitte elkészítette az MGH tervének előzetes „magas szintű felülvizsgálatát”, amely szerint 2019-ben várhatóan helyreáll a nyereségesség, és [8–20] %-os belső megtérülési ráta keletkezik, mely meghaladja a piacgazdasági befektető megtérülési követelményét([8–20] %-os súlyozott átlagos tőkeköltség („WACC”)). Magyarország szerint ez a WACC figyelembe veszi, hogy a hasonló társaságok finanszírozási költsége alapján az MGH adósságát [0–3] %-os kockázati prémium terheli az államkötvényekhez képest. 4. táblázat A Deloitte magas szintű felülvizsgálata alá vont reorganizációs terv pénzügyi kimutatásai (36) Magyarország emellett azt állítja, hogy egy, a vállalattal szemben már gazdasági kitettséggel rendelkező magánbefektető szempontjából gazdaságilag racionális döntés volt az MNV azon döntése, hogy az MGH felszámolása helyett inkább feltőkésíti a vállalkozást. (37) Bár a 0. és az I. ütemről már döntés született és azokat végrehajtották, Magyarország kifejti, hogy Magyarország 2018. szeptember 11-i beadványának megfelelően a II. ütemet még nem hajtották végre. Magyarország szerint a II. ütemet akkor fogják végrehajtani, ha az MNV úgy ítéli meg, hogy az MGH a reorganizációs tervnek megfelelően fejlődik. 4.2.2. Az államnak való betudhatóság (38) A magyar hatóságok az államnak való betudhatóságot nem vitatták (lásd a (45). és a (48) bekezdést). 5. ÉRTÉKELÉS (39) Ez a határozat a fenti (17) bekezdésben említett öt szerkezetátalakítási támogatási eszközre vonatkozik. (40) A Bizottság először azt vizsgálja meg, hogy a szóban forgó intézkedések a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatással járnak-e. A Bizottság ezután megvizsgálja, hogy a támogatást már végrehajtották-e, és az a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető-e. 5.1. A Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás megléte 5.1.1. Bevezetés (41) Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint „a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet”. (42) Ebből következően ahhoz, hogy egy intézkedés állami támogatásnak minősüljön az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében, az alábbi halmozott feltételeknek kell teljesülniük: i. az államtól vagy állami forrásokból kell származnia és az államnak betudhatónak kell lennie; ii. előnyt kell nyújtania egy vállalkozás számára; iii. szelektívnek kell lennie, vagyis előnyt kell nyújtania bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének; és iv. torzítania kell a versenyt, vagy a verseny torzításával kell fenyegetnie, és érintenie kell a tagállamok közötti kereskedelmet. 5.1.2. Állami eredet: állami források használata és az államnak való betudhatóság (43) Amint azt a Bíróság kimondta ( 18 ) , az intézkedéseket akkor lehet az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősíteni, ha a) azokat közvetlenül vagy a rá ruházott hatáskörében eljáró közvetítőn keresztül közvetve állami forrásokból finanszírozzák, és b) azok az államnak betudhatók. A tagállam fogalma a hatóságok összes szintjét magában foglalja függetlenül attól, hogy az országos, regionális vagy helyi szerv ( 19 ) 5.1.2.1. Állami források felhasználása (44) Az 1–5. intézkedés állami források felhasználásával jár, mivel állami tulajdonú szervezetek (MFB, MNV, Tiszavíz ( 20 ) ) nyújtották azokat. 5.1.2.2. Az államnak való betudhatóság (45) A Bizottság megjegyzi, hogy Magyarország nem vitatja az öt fent említett intézkedés államnak való betudhatóságát. (46) Az illetékes minisztérium jóváhagyta az MNV és a Tiszavíz intézkedéseit. Ezenfelül a határozathozatali gyakorlat során ( 21 ) az MNV tekintetében már megállapítást nyert az államnak való betudhatóság, a Tiszavizet – amelynek részvétele főként […] jellegű volt – pedig az MNV képviselte. (47) Úgy tűnik, hogy az államnak tudható be 2. intézkedésnek az MNV és a Tiszavíz – két állami tulajdonban lévő társaság – általi, valamint a 3., 4. és 5. intézkedésnek az MNV általi biztosítása. i. Az MNV a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium felügyelete alá tartozó Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Társaság. A Bizottság korábban arra a következtetésre jutott, hogy az MNV által nyújtott hasonló intézkedések az államnak voltak betudhatók (22). ii. Maguk a magyar hatóságok is úgy tekintik, hogy a Tiszavíz részvétele csupán […] jellegű volt, mivel az MNV […]. Társaságjogi szempontból az MNV képviselte a Tiszavizet, amely néhány hónappal később az MNV-re ruházta át a tulajdonosi kölcsönét. A Tiszavíz 2008. április 30. és 2012. április 2. között az MNV tulajdonában állt. Azóta közvetlenül a Magyar Állam birtokolja a Tiszavíz tulajdonrészét, és a Magyar Állam jogait az MNV gyakorolja. iii. Magyarország 2019. január 11-én kelt beadványában megemlítette, hogy ezen intézkedések tekintetében a Nemzeti Fejlesztési Minisztérium volt az illetékes döntéshozó szerv. (48) Bár Magyarország nem állította, hogy az MFB-hitel nem az államnak tudható be, beadványa szerint az MFB-hitelről nem született külön kormányzati határozat. Mindazonáltal úgy tűnik, hogy az 1. intézkedés nyújtása és annak későbbi módosítása a Stardust Marine kritériumokon alapuló alábbi okokból az államnak tudható be ( 23 ) i. Az MFB 2012. évi éves jelentése szerint: „MFB Zrt. feladata a kormányzat fejlesztési politikájának támogatása és a rendelkezésére álló teljes eszközkészlet felhasználásával a gazdasági növekedés elősegítése, a versenyképesség javítása, a munkahelyteremtés, a foglalkoztatás megszilárdítása és a regionális különbségek enyhítése .” A MFB tevékenysége „kiterjed kedvezményes hitelek nyújtására belföldi vállalkozások számára” (24). ii. Az MFB finanszírozási szükségleteiből eredő fizetési kötelezettségeinek teljesítésére kiterjedő állami kezességvállalás megléte szintén azt támasztja alá, hogy az állam szigorúan felügyeli az MFB tevékenységét. iii. Az MFB 2011. december 29-én kelt alapító okirata szerint a tulajdonosi jogokat gyakorló miniszter (jelenleg az állami tulajdonban lévő vagyoni eszközökért felelős nemzeti fejlesztési miniszter) az MFB felügyelő bizottságának, elnökének és vezérigazgatójának kinevezéséért viselt felelőssége mellett arra is jogosult, hogy kinevezze és visszahívja az MFB Igazgatóságának (amelyen a vezérigazgató elnököl) tagjait. A miniszter bármikor indokolás nélkül felmentheti az Igazgatóság tagjait. Ezenfelül az Igazgatóság hagyta jóvá az 1. intézkedést és annak több módosítását. iv. Továbbá a határozathozatali gyakorlat során az MNV-vel kapcsolatos döntések tekintetében már megállapítást nyert az államnak való betudhatóság (25). v. A Cimos-határozatban (26) a Bizottság hasonlóképpen úgy ítélte meg, hogy az állami tulajdonú SID bank által nyújtott intézkedés az alábbi okokból az államnak tudható be: i. a döntésért felelős felügyelőbizottságnak az állam általi kinevezése, valamint ii. a bank stratégiai célkitűzései. (49) A fentiek alapján az öt intézkedés az államnak tudható be. 5.1.3. Gazdasági előny Előzetes megjegyzés (50) Amint a (23) bekezdésben szerepel, Magyarország azt állítja, hogy az MGH 2013 óta már pozitív EBITDA-val rendelkezett volna, ha egyrészt 2013-tól […] a(z) […]-val/-vel újratárgyalt feltételek […], másrészt pedig saját maga érte volna el a Budport EBITDA-ját, ha alvállalkozásba adás helyett a társaságon belül biztosították volna a jegykiadási szolgáltatást [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] számára. Ezek az érvek azonban nem oszlatják el az MGH számára nyújtott előny esetleges fennállásával kapcsolatos aggályt. Magyarország ugyanis nem igazolta meggyőzően, hogy 2013-tól észszerűen elvárható volt egyrészt, hogy [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] észszerű időn belül hajlandó újratárgyalni a feltételeket oly módon, hogy az MGH-val megkötött szerződését nyereségessé tegye az utóbbi számára, másrészt pedig, hogy az MGH képes lett volna a társaságon belül legalább a Budporthoz hasonló hatékonysággal biztosítani a Budport szolgáltatásait. Mindenesetre, még ha a magyar hatóságok azt feltételezik is, hogy az MGH nyereséges lett volna [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelével] 2017-ben ismételten újratárgyalt feltételek mellett, valamint akkor, ha saját maga végzi a Budport számára alvállalkozásba adott tevékenységet, az ilyen utólagosan kialakított érvelés nem releváns annak értékelése tekintetében, hogy milyen megfontolások vezérelték az intézkedések biztosítóit a döntéshozatal idején. (51) Ezen túlmenően a Bizottság a társaság finanszírozásával kapcsolatosan megjegyzi, hogy (a iii. pontban említett [0–400] millió HUF rulírozó hitel kivételével) a magyar hatóságok semmilyen bizonyítékot nem nyújtottak be arra nézve, hogy 2012 óta valamely magánbank vagy befektető az MNV-hez és az MFB-hez hasonló pénzösszeget (azaz mintegy 7 milliárd HUF) adott volna kölcsön az MGH-nek vagy fektetett volna be az MGH-ba: tehát az MGH által 2012 óta megkötött legtöbb finanszírozási szerződés, valamint a társaság teljes közép/hosszú távú finanszírozása láthatólag állami tulajdonban lévő szervezetek közreműködésén nyugszik. Következésképpen előzetesen úgy tűnik, hogy az MGH hosszú távú szükségleteit csak az állami tulajdonban lévő szervezetek beavatkozása tette lehetővé. Bár ez a megállapítás önmagában nem bizonyítja az MGH-nak nyújtott előny fennállását, rávilágít arra, hogy a társaság 2012 óta folyamatosan állami tulajdonban lévő szervezetek pénzügyi támogatására szorult. 1. intézkedés: az MFB által 2012. április 27-én nyújtott 400 millió HUF összegű hitel és annak későbbi módosításai (52) A következő okok miatt kétséges, hogy az MFB által nyújtott hitel és annak későbbi módosításai megfelelnek-e a piaci feltételeknek: i. Magyarország nem szolgáltatott bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy az MFB alapos előzetes értékelést végzett volna annak felmérésére, hogy az MGH képes-e visszafizetni a hitelt: mivel az MGH-nak nyújtott hitel állítólag áthidaló hitelként szolgált arra az időszakra, amíg az MGH nem fért hozzá a Malév Zrt. csoportszintű főszámlájához […] (lásd a 1. intézkedés leírását a (1) bekezdésben), egy magánhitelező felmérte volna különösen azt, hogy mennyire valószínű, hogy az MGH visszakapja a Malév Zrt.-vel közös pénzeszközök rá eső részét. Úgy tűnik azonban, hogy az MFB ezzel nem foglalkozott. Ezenfelül a (26) bekezdésben említett, a BDO által készített tanulmányra Magyarország nem az 1. intézkedés (hanem a 2. és a 3. intézkedés) vonatkozásában hivatkozott, és a tanulmány nem is kapcsolódik az 1. intézkedéshez. ii. Megkérdőjelezhető, hogy egy piaci hitelező hajlandó lett volna ilyen hitelt nyújtani, tekintettel arra, hogy az MGH éppen akkor vesztette el legnagyobb ügyfelét (a Malévet), és még nem kötött szerződést [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelével] (ezt a szerződést 2012. szeptember 3-án írták alá). Magyarország nem szolgáltatott bizonyítékot különösen arra vonatkozóan, hogy az MFB felmérte volna egy ilyen szerződés létrejöttének valószínűségét (például [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] vagy más lehetséges jövőbeli ügyfelek szándéknyilatkozata alapján) vagy megvizsgálta volna bármely olyan jelentős jövőbeli ügyfél pénzügyi helyzetét, amellyel az MGH tárgyalásokat folytatott a hitelnyújtás idején. iii. Emellett – ellentétben Magyarországnak a (25) bekezdéiii. pontban foglalt állításával – az MFB által 2012 áprilisában nyújtott hitel nem tekinthető egyenrangúnak azzal a hitellel, amelyet egy magán [kereskedelmi bank] nyújtott 2013 augusztusában, és ennek okai a következők: — a két hitelt több mint egy év különbséggel nyújtották; emellett időközben az MGH finanszírozási struktúrája több szempontból is jelentősen megváltozott: amikor […] hitelmegállapodást kötött az MGH-val, akkor az MGH már szerződést kötött [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelével] 2012 novemberében, és tulajdonosi kölcsönt kapott az MNV-től (2. intézkedés); amikor az MFB hitelt nyújtott az MGH-nak, akkor a fentiek még nem történtek meg (lásd az (52)ii. pontot); ezért nem tekinthető úgy, mintha a két hitelt egyidejűleg nyújtották volna, hanem a két hitelnyújtás között eltelt valamennyi idő, és ezalatt megváltoztak a gazdasági körülmények. — Továbbá […] a hitelnyújtás sem tekinthető egyenrangúnak az MFB-hitelek módosításaival, mivel amikor az MFB a hitel meghosszabbítása mellett döntött, akkor már volt korábbi gazdasági kitettsége az MGH-val szemben, míg […] esetében úgy tűnik, hogy ez nem volt elmondható. iv. Még ha egy piaci hitelező hajlandó is lett volna a szóban forgó hitelnyújtásra, akkor is kétséges, hogy azt ilyen kamatlábak mellett tette volna, tekintetbe véve az MGH rossz pénzügyi helyzetét és a felajánlott biztosíték minőségét, ellentétben azzal, amit Magyarország a (25) bekezdés ii. pontjában állít: Magyarország állítása szerint az MGH által az MFB-nek nyújtott biztosíték ingó javakból állt, amely az MFB megítélése szerint „általános” (azaz szokásos) […] (27) volt a hitel összegéhez (400 millió HUF) képest. Ez az érvelés a fedezetként szolgáló eszközök könyv szerinti értékének és a fennálló tőketartozásnak az összehasonlításán alapul. A Bizottság rendelkezésére álló információk alapján ebben a szakaszban valóban kétséges, hogy a fedezetként szolgáló eszközök – az MGH-nak valószínűleg az MFB felé való nemteljesítés miatti felszámolása esetén bekövetkező – kényszerértékesítéséből származó bevétel nem lett volna lényegesen alacsonyabb, mint a könyv szerinti érték. A Bizottság bekérte különösen az MFB igazgatótanácsának vagy a hitelnyújtásról (és a hitelfeltételek későbbi módosításairól) döntő egyéb belső szervének jegyzőkönyveit, valamint arról érdeklődött, hogy készült-e külső szakértői becslés a hitelhez kapcsolódó biztosíték értékéről; a Bizottsághoz nem jutott el semmilyen, az MFB által a biztosítékra vonatkozóan készített értékelés, és az MFB igazgatótanácsának vagy a hitelnyújtásról döntő legmagasabb szervének Magyarország által megküldött jegyzőkönyveiből nem egyértelmű, hogy az MFB mekkora értékűnek tekintette a hitel biztosítékát. A Bizottság ezért úgy véli, hogy a hitel nemteljesítéskori veszteségrátája valószínűleg nem tekinthető 60 %-nál alacsonyabbnak. A referencia-kamatlábról szóló közlemény (konkrétan annak 6. lábjegyzete) alapján ez azt jelenti, hogy a biztosítékot előzetesen alacsony minőségűnek lehetett volna tekinteni szemben azzal, hogy az MFB 2012. május és 2016. június között általános minőségűnek, 2016 júliusában és augusztusában pedig magas minőségűnek tekintette. Ennek következtében az MFB által az MGH felé felszámított kamatláb alacsonyabb volt annál, amit a referencia-kamatlábról szóló közlemény az alacsony minőségű biztosíték esetére meghatároz. v. Az MFB kevesebb mint 4 év alatt [5–10] alkalommal módosította az MGH-nak nyújtott hitel feltételeit a lejárat többszöri meghosszabbítása révén, mivel az MGH képtelen volt az ütemezés szerint törleszteni. Semmi nem bizonyítja, hogy e módosítások tekintetében az MFB mennyiségi értékelést végzett volna, sem pedig azt, hogy törekedett volna a biztosíték érvényesítésére. vi. Ezzel szemben az MFB különböző igazgatósági és hitelbizottságainak a hitel nyújtásával és későbbi módosításaival kapcsolatos jegyzőkönyveiből úgy tűnik, hogy több belső eljárási követelmény alól mentességet biztosítottak, így konkrétan az alól is, amelynek értelmében a hitel [80–100 %]-át biztosítékkal kellett volna fedezni. Az MFB elfogadta, hogy a hitelösszegnek csupán [40–59] %-át fedezze biztosíték. Nem világos, hogy mi indokolta az említett mentesség megadását. vii. A Bizottság megjegyzi azt is, hogy önmagában Magyarország azon állítása, miszerint az MFB által nyújtott hitelt végül visszafizették (lásd: a (25) bekezdést), olyan utólagos megállapításon alapul, amelyet az MFB a hitel odaítélésének idején nem ismerhetett. A hitel jelentős részét (270 millió HUF-ot) ráadásul egy olyan másik intézkedés (a 4. intézkedés) révén fizették vissza, amely az előzetes értékelés szerint állami támogatásnak tűnik (lásd a (60) bekezdést). (53) A fentiek és különösen az (52) bekezdés ii. és iii. pontja alapján a Bizottságnak kétségei vannak afelől, hogy egy piaci hitelező hajlandó lett volna hitelt nyújtani. (54) Még ha egy piaci szereplő hajlandó is lett volna ilyen hitelt nyújtani, a Bizottság az (52) bekezdés iv. pontjában ismertetett indokok miatt előzetesen kétségbe vonja azt is, hogy a felszámított kamatteher mértéke összhangban volt az MGH hitelképességével és a hitel biztosítékokkal való fedezettségével. Tekintettel a biztosíték alacsony értékére, az MFB-nek – ha már nem tagadta meg a hitelt – legalább azt biztosítania kellett volna, hogy a kamatláb magasabb legyen, mint az 1000 bázisponttal megnövelt referencia-kamatláb. Mivel ez nem történt meg, úgy tűnik, hogy az MGH legalább a kamatláb-különbözetből fakadóan előnyhöz jutott. 2. intézkedés: A Tiszavíz által nyújtott, 580 millió HUF értékű 2012-es tulajdonosi kölcsön, és annak MNV általi felvásárlása és részleges meghosszabbítása (55) Kétséges, hogy ez – az MGH felvásárlása után két nappal nyújtott – tulajdonosi kölcsön megfelel a piacgazdasági szereplő elvének: i. Egy mezzanine vagy alárendelt (azaz közepes vagy alacsonyabb ranghelyű, vagyis természetszerűleg az előresorolt adósságnál magasabb kockázatú) hitelekre szakosodott piacgazdasági hitelező előzetes hitelminősítést végzett volna. Magyarország azt állítja, hogy a Tiszavíz a BDO által a felvásárlást megelőzően készített összehasonlításra támaszkodott, amely szerint az MGH valós nettó értéke az MNV által nyújtott tőkeinjekció és a Tiszavíz által nyújtott tulajdonosi kölcsön értékét egyaránt meghaladta. Mindazonáltal ez nem tekinthető a megfelelő előzetes hitelminősítésre vonatkozó bizonyítéknak: a BDO által készített tanulmány annak kiszámítására összpontosít, hogy egy tőkebefektető az MGH-ban való részesedésszerzése nyomán mekkora megtérülésre számíthat. Egyáltalán nem tartalmaz olyan értékelést, amely az MNV által az MGH-nak nyújtott tulajdonosi kölcsönre vonatkozna adott kamatláb és lejárati időpont figyelembevételével, és nem szolgált az MNV-nek arra vonatkozó értékeléssel sem, hogy a tulajdonosi kölcsönt [7–12] %-os kamatláb mellett várhatóan visszafizetik-e a tervezett lejárati időpontig (2013. május 31.). ii. Magyarország állítása szerint akkor sem került sor előzetes hitelképességi vizsgálatra, amikor 2012 novemberében az MNV átvette a Tiszavíz követelését, vagy amikor „évente, azonos kereskedelmi feltételekkel” meghosszabbította, mielőtt a tulajdonosi kölcsönt végül a 3. és 5. intézkedés keretében saját tőkévé alakította. Tekintettel az MGH pénzügyi helyzetében a hitelnyújtást követően bekövetkezett változásokra, egy piacgazdasági szereplő a Tiszavíz tulajdonosi kölcsönének átvételekor és a tulajdonosi kölcsön meghosszabbításakor is új hitelminősítést végzett volna. iii. Önmagában az a tény, hogy a tulajdonosi kölcsönt az alapkamatnál 1000 bázisponttal (a nehéz helyzetben lévő adósok esetén biztosíték hiányában alkalmazandó különbözet) magasabb kamatláb mellett nyújtották, nem zárja ki az előnyhöz jutást, tekintetbe véve, hogy az MGH adott pillanatban fennálló, jelentős pénzügyi nehézségeinek fényében valószínűleg semmilyen magánhitelező nem lett volna hajlandó hitelt nyújtani még ilyen feltételek mellett sem. (56) A Bizottság előzetesen úgy ítéli meg, hogy a tulajdonosi kölcsön előnyt biztosított az MGH számára. 3. intézkedés: az 580 millió HUF összegű tulajdonosi kölcsön 250 millió HUF összegű részleges tőkekonverziója (57) Előzetesen úgy tűnik, hogy a 3. intézkedés az MGH-nak nyújtott előnynek minősül, mivel egy piaci szereplő csak akkor döntött volna a tőkekonverzió mellett, ha a jövőbeni tőkenyereség valószínűsíthetően meghaladta volna a kölcsön konverziója nélküli felszámolás nyomán az MGH eszközeiből befolyó bevételt. i. A szóban forgó intézkedéssel kapcsolatban Magyarország eredetileg azt állította, hogy az ilyen alternatív forgatókönyvek külön értékelésére nem került sor. ii. Magyarország későbbi állítása szerint a 3. intézkedés megfelelt a piaci feltételeknek, mivel annak nyomán az MNV által az MGH-ba befektetett teljes összeg nem haladta meg azt az összeget, amelyet egy magánbefektető hajlandó lett volna befektetni az MGH-ba a BDO által készített azon becslés szerint, amely az MGH 2012. február végi valós nettó értékére vonatkozott. A 3. intézkedés célja azonban az volt, hogy 2013-ban egy olyan nehéz pénzügyi helyzetet kezeljen, amelyben feltőkésítés nélkül az MGH nem felelt volna meg a legalacsonyabb jegyzett tőkére vonatkozó, jogszabályban meghatározott követelménynek. Az eltelt idő miatt többé már nem lehetett érvényesnek tekinteni a BDO által az MGH 2012. február végi valós nettó értékének becslésére irányulóan készített 2012. áprilisi tanulmányát. A jelentésben maga a BDO is kifejti, hogy „a jelentést a kiadásától számított [0–6 hónapig] tekinti érvényesnek, amennyiben az értékelés alapját képező feltételrendszer egyik elemében sem következik be materiális változás”. iii. Önmagában az a tény, hogy a 3. intézkedés keretében nem nyújtottak további forrásokat az MGH-nak, nem zárja ki, hogy az MGH előnyhöz jutott. Épp ellenkezőleg, a tulajdonosi kölcsön tőkekonverziója révén az MNV növelte az ügylethez kapcsolódó hitelkockázatot és a visszafizetés valószínűségét. A tulajdonosi kölcsön esetében valójában meghatároztak egy konkrét lejárati időpontot (2013. május 31.), és az MNV jogosult volt a [7–12] % kamatra. A tőkekonverzió részeként az MNV lemondott arról a szerződéses jogáról, hogy egy adott lejárati időpontban visszafizessék számára a kölcsönt, valamint arról, hogy egy meghatározott kamatra legyen jogosult, cserébe azért, hogy tőketulajdonosként joga legyen egy olyan bizonytalan osztalékhoz, amelyre vonatkozóan látszólag nem készült értékelés. (58) A Bizottság előzetesen úgy ítéli meg, hogy a 3. intézkedés előnyt biztosított az MGH számára. 4. intézkedés: a 2015-ös tőkeinjekció (59) A következő okok miatt kétséges, hogy ez az intézkedés megfelel a piacgazdasági szereplő elvének: i. Magyarország úgy érvel, hogy az MNV egy, az MGH vezetősége által készített tanulmányra támaszkodott. Mindazonáltal Magyarország nem nyújtott be ilyen tanulmányt, sem pedig olyan bizonyítékot, amely igazolná azt, hogy az MNV belső értékelésnek vetette alá az MGH tanulmányát, valamint azt, hogy figyelembe vette-e azt, és ha igen, milyen módon. Magyarország továbbá azt állítja, hogy „nem volt rá szükség, hogy az MNV előzetes gazdasági értékelésnek vesse alá az MGH-t, mivel az MNV ismerte az MGH gazdasági helyzetét”. Ez inkább azt támasztja alá, hogy az MNV nem végzett belső értékelést. A tőkeinjekció piacgazdasági szereplő elvének való megfelelésével kapcsolatos ezen beadvány alapján a Bizottság felhívta a magyar hatóságok figyelmét arra, hogy önmagában az a tény, hogy az MNV az MGH részvényese volt, az állami támogatási szabályok szempontjából nem teszi szükségtelenné a tőkeinjekció előzetes gazdasági értékelését, és megkérdezte a magyar hatóságokat, hogy vannak-e egyéb érvek, amelyek alátámasztanák, hogy az intézkedés megfelel a piacgazdasági szereplő elvének. A magyar hatóságok az utóbbi kérdésre adott válaszukban kifejtették, hogy az MNV meg volt győződve arról, hogy egy piacgazdasági befektető az MGH számításai alapján észszerűnek ítélné a befektetést, és nem szolgáltak semmilyen bizonyítékkal az MNV által esetleg elvégzett belső értékelésre vonatkozóan (28). ii. A magyar hatóságok emellett nem igazolták, hogy az MGH-nak [az X projekttel] kapcsolatos befektetése egyenrangú volt a […] befektetésével. A Bizottság előzetes következtetése szerint [az X projekttel] kapcsolatos befektetés – szemben Magyarország állításával – nem tekinthető egyenrangúnak a […] befektetésével, mivel a közigazgatási szervek és a magánszereplők beavatkozása nem egy időben történt: ténylegesen […] nem folyósított forrásokat [az X projektre], az MNV azonban igen (mivel az MGH végül más célra használta fel az MNV által nyújtott finanszírozást). iii. Végezetül, egy piacgazdasági szereplő biztosította volna, hogy a finanszírozást azokra a célzott projektekre fordítsák, amelyek jövedelmezőségére az MGH hivatkozott. Úgy tűnik azonban, hogy az MNV ezt nem biztosította – például oly módon, hogy csak [az X projekt] megvalósulásakor folyósította volna a forrásokat –, és a szóban forgó összegeket valójában a magyar adóhatóság és az MFB felé fennálló kötelezettségek rendezésére használták fel. (60) A Bizottság előzetesen úgy ítéli meg, hogy a 4. intézkedés előnyt biztosított az MGH számára. 5. intézkedés: a 2017. évi tőkeinjekció (5364 millió HUF összegű tőkeemelés) (61) A Magyarország által szolgáltatott információk alapján a Bizottság előzetesen kétségesnek találja, hogy egy piacgazdasági befektető a rendelkezésre álló információk alapján végrehajtott volna egy ilyen befektetést. E megállapítás indokai a következők: i. Magyarország azzal érvel, hogy az 5. intézkedés egyrészt az MGH által kidolgozott reorganizációs terven, másrészt a reorganizációs terv Deloitte által elvégzett felülvizsgálatán (29) alapul. Tekintettel arra, hogy a Deloitte nem értékelte a reorganizációs terv bevételekre és költségekre vonatkozó feltételezéseinek hitelességét, hanem csupán a „reorganizációs tervben” tervezett szabad pénzáramlások alapján számította ki a belső megtérülési rátát, és ennek keretében nem vizsgálta az MGH reorganizációs tervében felvázolt bevételi és költségterveknek a hitelességét, kétséges, hogy egy piacgazdasági szereplő reálisnak tekintette volna-e az említett feltételezéseket. A Magyarország által benyújtott információk alapján például kétségbe vonható, hogy egy piacgazdasági szereplő reálisnak tekintette volna azt a feltételezést, amely szerint az MGH értékesítései […] HUF-ról 2021-re [5–8] milliárd HUF-ra növekednek úgy, hogy közben az operatív kiadások szinte változatlanul [4,5–5,5] milliárd HUF […] körül alakulnak. Összehasonlításképpen, az MGH 2018-as beszámolója alapján az MGH tényleges kiadásai 2018-ban meghaladták a 6,1 milliárd HUF-ot, tényleges árbevétele pedig körülbelül 6,2 milliárd HUF volt. A rendelkezésre álló információk alapján nem egyértelmű különösen az, hogy az 5. intézkedésről való döntés idején [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] mennyire határozottan kötelezte el magát az MGH-val fennálló szerződése újratárgyalása mellett, és e szerződésnek [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] általi újratárgyalása milyen mértékben függött attól, hogy az MNV végrehajtja-e az 5. intézkedés keretében tervezett tőkeemelést. ii. Továbbá pénzügyi szempontból a Bizottság előzetesen úgy véli, hogy megkérdőjelezhető és esetleg túl alacsony a Deloitte [8–20] % -os […] súlyozott átlagos tőkeköltségre vonatkozó becslése, különös tekintettel arra, hogy az abban feltételezett adósságkomponens esetleg nem tükrözi megfelelően az MGH pénzügyi helyzetét az alább kifejtett okok miatt. Ennek következtében a reorganizációs program belső megtérülési rátája ([8–20] %) túlbecsült lehet. A Deloitte a súlyozott átlagos tőkeköltség számításánál valójában egy tipikus tőkeeszköz-árazási modellt alkalmazott, amely számos – előzetesen kétségesnek tűnő – feltételezésen alapul: — az alkalmazott átlagos béta tényező olyan, szilárd alapokon álló földi kiszolgálók esetében érvényes, mint a Çelebi vagy a John Menzies, amelyek nem tekinthetők olyan kockázatosnak, mint amilyen az MGH volt az 5. intézkedés biztosításakor, tekintetbe véve a társaság nagyon nehéz pénzügyi helyzetét, valamint azt, hogy teljesen rá volt utalva néhány kulcsfontosságú ügyfélre, például [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfelére]. Tekintettel arra, hogy az MGH kockázatos társaság volt, egy piacgazdasági szereplő magasabb béta tényezővel számolt volna. — [4,5–6,5 %]-os […] adósságköltség, amely [0–3] %-os […] hitelkockázati felárat is tartalmaz és a „hasonló társaságok” adósságprofilján alapul. Tekintetbe véve az MGH pénzügyi helyzetét (konkrétan azt, hogy a saját tőke értéke 2016 végén - 755 millió HUF volt, és a társaság 2014 óta veszteséget termelt), a [0–3] %-os […] hitelkockázati felár alulbecsültnek tűnik. — A fentiek alapján egy piaci befektető valószínűleg magasabb béta tényezőt és adósságköltséget vett volna figyelembe, így az ügylet belső megtérülési rátája alacsonyabb lett volna, mint a súlyozott átlagos tőkeköltség, ami azt jelenti, hogy az ügylet nem volt nyereséges. Az is lehet, hogy inkább (a súlyozott átlagos tőkeköltségnél természetszerűleg magasabb) tőkeköltséggel számolt volna, mivel ez az intézkedés csupán egy részesedésszerzésre vonatkozik. iii. A Deloitte azon következtetése, amely előnyösebbnek találja a tőkeemelést, a reorganizációs program ([8–20] %-os) belső megtérülési rátájának és egy magánpiaci befektető ([8–20] %-os) hozamelvárásának összehasonlításán alapul. Amint azt a Deloitte kifejti, elemzése a reorganizációs tervben bemutatott „reális forgatókönyvön” alapul, és nem kapott olyan igazoló dokumentumokat, amelyek lehetővé tennék alternatív forgatókönyvek vagy valószínűségi számítások alkalmazását. Tekintettel a két ráta közötti csekély [0,1 %-nál alacsonyabb] különbségre, egy piacgazdasági szereplő megvizsgálta volna az érzékenységeket (pl. alacsonyabb értékesítés, a vártnál magasabb működési költségek, a tervezett reorganizációs terv késedelmes végrehajtása) vagy az alternatív forgatókönyveket, mielőtt úgy dönt, hogy 4 milliárd HUF (14 millió EUR) értékű tőkeemelést hajt végre egy veszteséges társaságban, amely 2012 és 2017 között körülbelül 2,6 milliárd HUF veszteséget termelt (lásd az 1. táblázatot). iv. Amint arra az intézkedéssel kapcsolatos ülésen az MNV igazgatótanácsának elnöke rámutatott (majd ennek ellenére az 5. intézkedés mellett szavazott, csakúgy mint a másik 4 igazgatósági tag), úgy tűnik, hogy nem volt reális esély az MGH pénzügyi helyzetének helyreállására: [az MNV igazgatótanácsa elnökének személyes véleménye az MGH pénzügyi helyzetéről]. Az MNV által a Budapest Airportnak küldött megerősítő levél szintén arra utal, hogy az MNV kész volt minden áron támogatni az MGH műveleteit. v. Végezetül az MNV azt állítja, hogy még nem döntött az 5. intézkedés II. fázisának végrehajtásáról. Ez nem áll összhangban azzal az állítással, amely szerint az MNV a Deloitte tanulmányában szereplő belső megtérülési ráta alapján döntött, mivel az említett tanulmány az 5. intézkedés mindhárom szakaszának teljes megvalósulását feltételezve számította ki a belső megtérülési rátát. A tanulmány nem számolt az intézkedés szakaszokra bontásával. (62) A Bizottság ezért előzetesen úgy ítéli meg, hogy az 5. intézkedés gazdasági előnyt biztosított az MGH számára. 5.1.4. Szelektivitás, a verseny torzítása és a kereskedelem befolyásolása (63) Az intézkedéseket csak az MGH számára biztosították, és azok nem voltak elérhetőek a budapesti repülőtér földi kiszolgálási piacán tevékenykedő más társaságok számára. Amint azt a Bíróság megállapította, az egyedi támogatások esetében a gazdasági előny azonosítása főszabály szerint lehetővé teszi az intézkedés szelektivitásának vélelmezését ( 30 ) . Az intézkedések tehát egyértelműen szelektívek voltak. (64) Emellett a földi kiszolgálás piaca nyitva áll a verseny előtt, és az MGH a Budporton kívül török és az egyesült királyságbeli társaságok uniós leányvállalataival is versenyez, ezért az intézkedések torzíthatják a versenyt és befolyásolhatják az Unión belüli kereskedelmet. Továbbá a budapesti repülőtéren – Magyarország legnagyobb repülőterén – keresztül Magyarországra érkező és azt elhagyó nemzetközi utasokat és árukat szállító légitársaságokat szolgál ki. 5.1.5. A támogatás meglétére vonatkozó következtetés (65) A 1–5. intézkedés az államnak betudható, állami forrásokat érint, és úgy tűnik, hogy szelektív gazdasági előnyt biztosít az MGH számára. Mivel az intézkedések torzítják a versenyt és befolyásolják az Unión belüli kereskedelmet, a Bizottság előzetesen arra a következtetésre jutott, hogy az intézkedések az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében az MGH-nak juttatott állami támogatásnak minősülnek. 5.2. A támogatás jogszerűsége (66) A Bizottság megjegyzi, hogy az intézkedéseket a Bizottságnak történő bejelentést megelőzően, az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdésének és az abban megállapított felfüggesztési kötelezettségeknek a megsértésével nyújtották. Ezért a Bizottság előzetes következtetése az, hogy az intézkedések az MGH-nak juttatott jogellenes állami támogatásnak minősülnek. 5.3. Az összeegyeztethetőség előzetes értékelése (67) A nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló 2004. évi iránymutatás, valamint a nehéz helyzetben lévő, nem pénzügyi vállalkozásoknak nyújtott megmentési és szerkezetátalakítási állami támogatásról szóló iránymutatás ( 31 ) (a továbbiakban: a 2014. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás) meghatározza a nehéz helyzetben lévő vállalkozások fogalmát a megmentési és szerkezetátalakítási támogatások összeegyeztethetőségének a Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében történő értékelése céljából. (68) A 2014. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 137. pontja értelmében „[m]inden olyan megmentési vagy szerkezetátalakítási támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét, amelyet a Bizottság engedélye nélkül és ezáltal a Szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével nyújtottak, a Bizottság ezen iránymutatás alapján vizsgálja meg, amennyiben a támogatás egy részét, illetve egészét az iránymutatásnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzététele után nyújtották”. (69) A 2014. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 138. pontja szerint „[a] Bizottság minden egyéb esetben a támogatás nyújtásának időpontjában alkalmazandó iránymutatás alapján folytatja le a vizsgálatot”. (70) Amint azt a (17) bekezdés kifejti, az 1–3. intézkedések végrehajtására 2012 és 2013 között, a 2014. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás közzétételét megelőzően került sor. A 4. és az 5. intézkedést 2015-ben, a 2014. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás közzététele után hajtották végre. (71) Az MGH 2012-ben és 2014 első félévében nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak minősült a 2004. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás értelmében, mivel saját tőkéje nem érte el a jegyzett tőkéje felét, és emellett jegyzett tőkéjének egynegyedét (25 millió HUF-ot) elvesztette az azt megelőző 12 hónapban. Amint azt Magyarország elismerte, az MGH 2014 második fele és 2016 között is nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak minősült a 2014. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás értelmében, mivel saját tőkéje ezen időszak alatt kevesebb volt, mint a jegyzett részvénytőke fele. (72) 2013-ban és 2017-ben az MGH hivatalosan nem felelt meg a 2004. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. cikkének a) pontjában, illetve a 2014. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 20. cikkének a) pontjában foglalt kritériumoknak. Pénzügyi szempontból azonban ez csak a fent említett intézkedések miatt volt így. Az 5. szakaszban kifejtettek szerint a Bizottság úgy véli, hogy ezek a tőkeinjekciók állami támogatásnak minősülhettek, mivel kétséges, hogy azokat piaci feltételek mellett nyújtották. Így torzíthatták az MGH valós pénzügyi helyzetét, mivel az, hogy az MGH ezekben az években növelte saját tőkéjét, nem pénzügyi teljesítménye javulásának, hanem kizárólag olyan, az állam által nyújtott finanszírozásnak volt köszönhető, amelyre a vállalat piaci körülmények között nem lett volna képes szert tenni. Ezért a Bizottság úgy véli, hogy az MGH pénzügyi helyzetéről csak az intézkedések hatásainak kizárásával és az MGH korrigált saját tőkéjének kiszámításával lehet valós képet kapni. A Bizottság előzetes következtetése az, hogy az MGH 2013-ban és 2017-ben nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak volt tekinthető, mivel a 2. és 4. intézkedés keretében végrehajtott tőkeemelés nélkül elvesztette volna jegyzett tőkéjének felét (lásd a korrigált tőke értékét az 5. táblázatban). 5. táblázat Az MGH korrigált tőkéje 2012 és 2017 között (millió HUF) 2012 2013 2014 2015 2016 2017 Saját tőke - 176 93 - 102 - 242 - 755 3 537 Saját tőke a 3. és 5. intézkedés hatásának kizárásával - 176 - 157 - 352 - 492 -1 005 -1 125 A jegyzett részvénytőke 50 %-a 50 51 51 101 101 101 (73) Magyarország nem szolgált olyan indokokkal, amelyek alapján az intézkedések összeegyeztethetőnek minősülhetnének. (74) Mivel az MGH nehéz helyzetben volt, az 1., a 2. és a 3. intézkedés tekintetében a 2004. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás, a 4. és az 5. intézkedés tekintetében pedig a 2014.évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás szolgálhat az összeegyeztethetőség alapjaként. Úgy tűnik, hogy az 1–5. intézkedés nem felel meg az említett iránymutatásokban foglalt összeegyeztethetőségi feltételeknek, nevezetesen a tényleges, valós és támogatástól mentes saját hozzájárulás követelményének (Magyarország a 2012–2017-es időszak tekintetében csak egyetlen magánfinanszírozásról – egy [0–400] millió HUF értékű rulírozó hitelről – tett említést, ezzel szemben az intézkedések összesített értéke körülbelül 7 milliárd HUF volt), a kompenzációs intézkedésekre vagy az „először és utoljára” elvre vonatkozó követelményeknek, tekintettel arra, hogy i. az intézkedéseket hosszú időn keresztül (2012 és 2017 között) biztosították, valamint arra, ii. hogy az intézkedésekre látszólag nem egyetlen szerkezetátalakítási művelet részeként került sor. Ezért úgy tűnik, hogy az 1–5. intézkedés nem egyeztethető össze a belső piaccal. A Bizottság azt is megjegyzi, hogy ez az előzetes következtetés akkor is változatlan maradna, ha az 1., 2. és 3. intézkedést a 2014. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás szerint értékelné, figyelembe véve a hitelek 2014 utáni meghosszabbításait, amelyekre kiterjed az 1. és 2. intézkedés meghatározása. (75) A fent ismertetett okokból kifolyólag a Bizottság arra az előzetes következtetésre jutott, hogy komoly kétségek merülnek fel azzal kapcsolatban, hogy az intézkedések az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében összeegyeztethetők-e a belső piaccal, valamint felkéri Magyarországot és az érdekelt feleket észrevételeik megtételére. 6. HATÁROZAT Az említett megfontolások fényében a Bizottság az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (2) bekezdés megállapított eljárásnak megfelelően felkéri Magyarországot, hogy e levél kézhezvételétől számított egy hónapon belül tegye meg észrevételeit, és adjon meg minden olyan információt, amely segítheti a jelen eljárás tárgyát képező intézkedések értékelését. A Bizottság felkéri a magyar hatóságokat, hogy e levél másolatát haladéktalanul továbbítsák a támogatás potenciális kedvezményezettjének. A Bizottság emlékeztetni kívánja Magyarországot, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (3) bekezdése felfüggesztő hatállyal bír, és felhívja a figyelmet az (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet 16. cikkére, amely előírja, hogy a jogellenes támogatást vissza lehet téríttetni a kedvezményezettel. A Bizottság emlékezteti Magyarországot, hogy e levélnek és érdemi összefoglalójának az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzététele útján tájékoztatni fogja az érdekelt feleket. Az Európai Unió Hivatalos Lapjának EGT-kiegészítésében való közzététel útján tájékoztatni fogja továbbá az EGT-megállapodást aláíró EFTA-országok érdekelt feleit, valamint e levél másolatának megküldésével az EFTA Felügyeleti Hatóságot is. Minden érdekelt felet fel fog kérni arra, hogy észrevételeit e közzététel időpontjától számított egy (1) hónapon belül tegye meg, Ha e levél olyan bizalmas információt tartalmaz, amely nem hozható nyilvánosságra, kérjük, erről a kézhezvételtől számított tizenöt munkanapon belül tájékoztassa a Bizottságot. Amennyiben az említett határidőig a Bizottsághoz nem érkezik be indokolt kérelem, úgy tekintjük, hogy hozzájárult a levél teljes szövegének közzétételéhez. Kérjük, hogy a kérelmet elektronikus úton küldjék meg a következő címre: European Commission, Directorate-General for Competition State Aid Greffe 1049 Bruxelles/Brussel BELGIQUE/BELGIË Stateaidgreffe@ec.europa.eu

(1) Meddelelse fra Kommissionen — Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (EUT C 244 af 1.10.2004, s. 2).

(2) Meddelelse fra Kommissionen — Rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder (EUT C 249 af 31.7.2014, s. 1).

(*1) Bizalmas információ

(3) A Bizottság közleménye – A Közösség iránymutatása a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásról (HL C 244., 2004/02. o.).

(4) Magyarország szerint [okok] miatt egy másik állami tulajdonban lévő vállalat, a Tiszavíz Vízerőmű Kft. (a továbbiakban: Tiszavíz) is részt vett az MGH felvásárlásában. A Tiszavíz 2012. október 31-én eladta az MGH-n belüli részesedését az MNV-nek, így az MGH az MNV 100 %-os tulajdonába került.

(5) A Budport szerint a WizzAir a budapesti repülőtér teljes utasforgalmának mintegy 40 % -át teszi ki.

(6) [Az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] 2016. […]-án/-én írta ki a gyorsított tendert; a panaszos szerint [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] körülbelül [2 –5] évvel az MGH-val megkötött […] szerződésének rendes lejárata előtt tette közzé a gyorsított tendert; [az MGH egyik kulcsfontosságú ügyfele] az MGH pénzügyi nehézségei miatt írta ki a gyorsított tendert.

(7) A Budport ebben az időben olyan tevékenységeket végzett, amelyekhez nem volt szüksége földi kiszolgálási engedélyre, és a szükséges földi kiszolgálási engedélyek egy részét 2013-ban, más részét pedig 2015-ben kapta meg.

(8) Ellenkező jelzés hiányában valamennyi összeg HUF-ban értendő, és az annak megfelelő EUR-ban megadott összeg csak tájékoztatásul, 1 EUR = 305 HUF árfolyamon szerepel.

(9) Magyarország kifejti, hogy a felvásárlás azon alapult, hogy BDO diszkontált cash flow módszerek alapján megállapította az MGH értékét.

(10) A Bizottság közleménye a referencia-kamatláb és a leszámítolási kamatláb megállapítási módjának módosításáról (HL C 14., 2008.1.19. o.).

(11) Ez az MFB-hitel kintlevő egyenlegének behajtásához kapcsolódott.

(12) Nem számítva a 3. és az 5. intézkedés részét képező tőkekonverziót (2. intézkedés).

(13) A járatonkénti földi kiszolgálási díj az új szerződés alapján 2017 negyedik negyedévében [50 –200] EUR-val emelkedett 2016 negyedik negyedévéhez képest.

(14) Eredeti feltételek: biztosíték: valamennyi tárgyi eszköz a lízingelt eszközök kivételével (1 ranghely). […]

(15) A Bizottság közleménye a referencia-kamatláb és a leszámítolási kamatláb megállapítási módjának módosításáról (HL C 14., 2008.1.19.).

(16) A BDO 2012. áprilisi becslése szerint az MGH saját tőkéjének diszkontált cash flow megközelítés szerinti valós piaci értéke 2012. február 29-én [1000–2000] millió HUF volt. Magyarország szerint az MNV/Tiszavíz azért rendelte meg ezt a tanulmányt, mivel „tisztában voltak azzal, hogy az MGH »megmentése« állami támogatással kapcsolatos problémákat vethet fel”.

(17) Az üzleti terv két forgatókönyvet mérlegelt. Az első abból a feltételezésből indult ki, hogy a bevételek a jelenlegi bevételi struktúra szerint alakulnak. A második forgatókönyv esetében a vállalat figyelembe vette a […]-t is. A pénzügyi előrejelzés 2016-ig mindkét terv szerint viszonylag közel áll egymáshoz, és a második forgatókönyv esetében [0–1] millió HUF 2017-es üzemi eredményre vonatkozó kiegészítő előrejelzést tartalmaz.

(18) Lásd: C-482/99, Franciaország kontra Bizottság (Stardust Marine) ügy, ECLI:EU:C:2002:294.

(19) C-248/84, Németország kontra Bizottság ügy, ECLI:EU:C:1987:437, 17. pont.

(20) A Tiszavíz a 2. intézkedés időpontjában, 2012. június 16-án közvetlenül állami tulajdonban volt. (említést érdemel, hogy a későbbiekben a Tiszavíz az MNV közbeiktatásával közvetett állami tulajdonba került 2012. november 28-tól, amikor az MNV megvásárolta a Tiszavízen belüli állami részesedést).

(21) A Magyar Légiközlekedési Zrt.-ről szóló 2012. január 9-i határozat, SA.30584, HL L. 92., 2013.

(22) A Magyar Légiközlekedési Zrt.-ről szóló 2012. január 9-i határozat, SA.30584, HL L. 92., 2013.

(23) A Bíróság 2002. május 16-i ítélete, Franciaország kontra Bizottság, C-482/99, ECLI:EU:C:2002:294.

(24) Az MFB weboldalán 2018. szeptember 6-án található szöveg – https://www.mfb.hu/en/about-the-bank-s1812

(25) A Bizottság 2011/269/EU határozata (2010. október 27.) a Magyarország által a Péti Nitrogénművek Zrt. részére nyújtott C 14/09 (korábbi NN 17/09) állami támogatásról (HL L 118., 2011., 9. o).

(26) A Bizottság 2015. június 8-i határozata a Szlovénia által a Cimos csoport javára megvalósítani tervezett SA.37792. (2014/C) (korábbi 2013/N.) számú állami támogatásról.

(27) Magyarország tájékoztatása szerint az MFB 2012. május és 2016. június között általános minőségűnek, 2016. júliusban és augusztusban pedig magas minőségűnek értékelte a biztosítékot.

(28) T-93/17. számú Duferco Long Products SA kontra Európai Bizottság ügyben hozott, 2018. szeptember 18-i ítéletében a Törvényszék megállapította, hogy Belgium előnyhöz juttatta a Duferco Long Products vállalatot, mivel az FSIH, a SOGEPA leányvállalata (a Vallon régió teljes tulajdonában álló vállalat) nem felelt meg a piacgazdasági szereplő elvének, amikor 100 millió EUR összegű tőkeemelést hajtott végre a Duferco Long Products vállalatban. a Törvényszék úgy vélte, hogy a Bizottság helyesen ítélte elégtelennek a belga hatóságok által benyújtott tanulmányokat, amelyek nagyrészt a Duferco belső dokumentumain alapultak.

(29) A Deloitte kifejti, hogy az MGH reorganizációs tervére vonatkozó „magas szintű felülvizsgálat” egy „korlátozott felülvizsgálat”, amely nem helyettesíti a hitelintézetek esetében alkalmazott részletes átvilágítást.

(30) Lásd: a Bíróság 2015. június 4-i ítéletét, Bizottság kontra MOL, C-15/14 P EU:C:2015:362, 60. pont.

(31) A Bizottság közleménye – Iránymutatás a nehéz helyzetben lévő, nem pénzügyi vállalkozásoknak nyújtott megmentési és szerkezetátalakítási állami támogatásról, HL C 249., 2014.7.31., 1. o.