m 
TTC 
IT®«:. KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 23.04.1997 
KOM(97) 167 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
SAMLET OVERSIGT OVER ENERGIPOLITIK 
OG ENERGIFORANSTALTNINGER 

WÊËÊÊÊÊ^KSÊÊÊÊÊÊÊÊÊÊ 
Indledning 
A Strategiske udfordringer på energiområdet 
B. En samlet energipolitik nødvendig 
C. Analysens mål og omfang 
I. Energisamarbejde 
A. Samarbejde med medlemsstaterne 
B. Samarbejde med de berørte parter 
II. EF-foranstaltninger 
A. Forsyningssikkerhed og internationalt energisamarbejde 
B. Integrering af energimarkederne 
C. Stimulering afbæredygtig udvikling på energiområdet 
D. Stimulering af forskning og teknologisk udvikling 
Konklusion 
/fe 
CLEANING - j 
Energi holder liv i økonomi og social velfærd. Den er nødvendig for vækst, 
konkurrenceevne og beskæftigelse. Energiproduktion og -udnyttelse har stor indflydelse 
på miljøet. 
Europæerne mærker og erkender imidlertid normalt først energiens centrale rolle, når der 
opstår alvorlige kriser (f.eks. oliekriser, Tjernobyl, Golfkrigen). Den Europæiske Union 
må derfor i de kommende år tage nogle strategiske energiudfordringer op, der direkte 
berører den enkelte europæer som borger og forbruger. Dette kræver en hensigtsmæssig 
strategi. 
1 forbindelse med en del EF-politikker råder EF over en lang række instrumenter, 
hvormed der iværksættes energiforanstaltninger. Som følge af hvidbogen om En 
energipolitik for Den Europæiske Union1 og som svar på et udtrykkeligt ønske fra Rådet2 
gives der her en samlet oversigt over energipolitikken og de midler, man råder over til at 
gennemføre den. Det er første skridt på vejen hen imod en ny, mere sammenhængende 
redegørelse for energiforanstaltninger. Energipolitikkens væsentligste punkter fremgår af 
tabellen i bilag I. De finansielle instrumenter på EF-plan fremgår af tabellen i bilag 2. 
A. STRATEGISKE UDFORDRINGER PÀ ENERGIOMRÅDET 
Efter en grundig debat om grønbogen fra 1995 om rammerne for EF's energipolitik i 
fremtiden3 vedtog Kommissionen hvidbogen om En energipolitik for Den Europæiske 
Union. Hovedlinjerne heri fik bred opbakning fra Rådet, Europa-Parlamentet, Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Energipolitikken skal tilpasses de 
strategiske udfordringer, som Den Europæiske Union vil blive konfronteret med, og dette 
under hensyntagen til at markederne og de internationale forhold udvikler sig hurtigt. 
Tabellen i bilag I viser, at det er nødvendigt at støtte sig på en række foranstaltninger med 
udgangspunkt i forskellige programmer, hvis de udfordringer, der er nævnt i det følgende, 
skal klares tilfredsstillende. 
I. Forvaltning af den eksterne afhængighed for at sikre 
energiforsyningssikkerheden 
Omkring 50% af EF's energiforbrug afhænger af forsyninger udefra. Hvis der ikke træffes 
relevante foranstaltninger, kan denne procentdel inden år 2020 stige til omkring 70%, 
80% og 90% for henholdsvis naturgas, kul og olie4. Unionens voksende afhængighed af 
eksterne energikilder skal tages i betragtning og analyseres i forhold til de politiske risici i 
visse transit- eller leverandørlande og det stigende globale energiforbrug. Ifølge nogle 
prognoser forventes der en stramning i energiudbuddet og en tendens til stigende 
energipriser. 
Forsyningssikkerhed er derfor en stor udfordring for energipolitikken. Der skal gøres en 
indsats for yderligere at diversificere og skabe fleksibilitet for interne og importerede 
Hvidbog - "En energipolitik for Den Europæiske Union ", KOM(95)682 af 13.12.1995. 
Rådets resolution af 8.7.1996 om hvidbogen "En energipolitik for Den Europæiske Union", EFT C 
224 af 1.8.1996, s. 1, og Rådets forordning (EF) nr. 701/97 af 14.4.1997 om vedtagelse af et program 
til fremme af det internationale energisamarbejde - SYNERGY-programmet (artikel 3).. 
Gronbog - "Mod en energipolitik i Den Europæiske Union ", KOM(94)659 af 11.1.1995. 
"Europæisk energi i 2020 - et scenario", Kommissionen, foråret 1996. 
U 
ressourcer, især ved at stimulere udvikling af vedvarende energikilder og at integrere 
energimarkederne bedre. 
Forsyningssikkerheden kan også styrkes gennem et tættere samarbejde med tredjelandene 
og ved at indføre et system, hvormed der hurtigt og smidigt kan sættes ind mod pludselig 
afbrydelse af energiforsyninger, især olie- og gasforsyninger. Den Europæiske Union 
udvikler sig i en verden, der bliver stærkere og stærkere forbundet og hvor den indbyrdes 
afhængighed vokser. Dette rejser spørgsmål som f.eks. betingelserne for energiprodukters 
adgang til det europæiske marked samt europæiske energiselskabers adgang til 
tredjelandes markeder. I sine eksterne forbindelser bør Fællesskabet lægge endnu større 
vægt på energipolitikken for at finde egnede løsninger på dets store og stigende 
afhængighed af eksterne energikilder, især da mange energispørgsmål har international 
rækkevidde. 
En koordineret adfærd over for de eksterne energiforbindelser er derfor nødvendig for at 
skabe fri og åben handel og sikre rammer for energiinvesteringer. Dialog, bistand og 
samarbejde med tredjelande er realistiske løsninger, når det drejer sig om samtidig at 
forbedre energiforsyningssikkerheden, gennemføre miljømålene og fremme udvikling af 
egnet energiteknologi og formidling heraf til tredjelande. 
2. Integrering af de europæiske energimarkeder for at øge konkurrenceevnen 
Energiomkostningerne er en af de kritiske faktorer, når det gælder europæiske 
virksomheders internationale konkurrenceevne, især i forbindelse med markedernes 
stigende internationalisering. 
I forhold til USA betaler europæisk industri meget mere for energi. I den kemiske sektor 
anslås det f.eks., at europæiske selskaber betaler over 45% mere end deres amerikanske 
konkurrenter5. Ud over beskatningsmæssige forskelle er manglende konkurrence en vigtig 
årsag til disse omkostningsforskelle. Det forventes f.eks., at fuldstændig liberalisering af 
det indre elmarked medfører væsentlige gevinster på i størrelsesordenen 10-12 mia. ECU 
om året, dvs. det dobbelte af den forventede fortjeneste af den allerede accepterede 
åbning. Indførelse af tredjepartsadgang på gasområdet ville ligeledes føre til en nedgang i 
omkostningerne på omkring 900 mio. ECU om året, og væsentlige yderligere gevinster 
ville kunne opnås ved gas-til-gas konkurrence. 
En afgørende udfordring for energipolitikken er derfor at sikre en yderligere integrering af 
EF's energimarked på grundlag af princippet om åbne og konkurrenceprægede markeder. 
Dette er afgørende for europæisk konkurrenceevne og væsentligt, når det gælder om at 
fremme fleksibilitet, effektivitet og forsyningssikkerhed på lang sigt i energisektoren og 
styrke den økonomiske og sociale samhørighed. 
En bedre konkurrenceevne som følge af de europæiske energimarkeders integrering må 
ikke komme i modstrid med de almindelige forbrugeres legitime forventninger om 
energiforsyningstjenester og -materiel, der yder garanti for større sikkerhed, bedre kvalitet 
og længere holdbarhed, og som kan erhverves for en rimelig pris. En sådan stærkere 
integrering er heller ikke uforenelig med offentlige forsyningsforpligtelser i den fælles 
interesse, der fastlægges efter klare kriterier, hvis anvendelse gøres gennemsigtig. 
Fjerde rapport fra Den Rådgivende druppe om Konkurrenceevne, december 1996. 
3. Overensstemmelse mellem energi- og miljømålsætninger med sigte på 
bæredygtig udvikling 
Miljøhensynet er blevet et højt prioriteret politisk anliggende på grund af den voksende 
bekymring blandt europæerne. Energien, der har en central betydning for bæredygtig 
udvikling, skal prioriteres politisk, hvis man vil gennemføre alle miljømålsætningerne. 
F.eks. i forbindelse med klimaændringen som globalt anliggende kan Det Europæiske 
Fællesskabs politiske engagement om at begrænse emissionerne af drivhusgasser ikke 
gennemføres effektivt uden energipolitiske foranstaltninger. 
En større udfordring for energipolitikken er således at skabe bedre overensstemmelse 
mellem energimålsætningerne og miljømålsætningerne. En mere rationel udnyttelse af 
energi og ikke-fossile ressourcer som vedvarende energi kan bidrage betydeligt til dette 
mål. Så vidt muligt bør de samlede energiforbrugs- og energiproduktionsomkostninger, 
inkl. de eksterne omkortninger, opgøres på en gennemskuelig måde og afspejles i priserne. 
Både forbrugerne og erhvervslivet bør også bidrage til at tage denne udfordring op og 
gøre sig klart, at deres personlige valg har direkte konsekvenser for miljøkvaliteten. Det er 
derfor vigtigt, at EF og medlemsstaterne vækker og udvikler denne interesse blandt 
europæerne, hovedsagelig ved tiltag på lokalt niveau. 
4. Teknologiudvikling og forskning på energiområdet 
At udvikle renere og mere effektiv ny energiteknologi og fa den anvendt på 
energimarkederne er en strategisk udfordring, da dette skulle gøre det lettere at opnå de 
prioriterede energipolitiske mål. 
På dette område er målet med foranstaltningerne at udvikle ny teknologi, der bidrager til 
større forsyningssikkerhed og diversificering, energibesparelser og en mere produktiv 
adgang til fossile ressourcer. Den videre udnyttelse af denne teknologi kan således tjene 
de prioriterede energipolitiske mål på bedste vis. 
Til dette formål skal der skabes en tæt sammenhæng mellem de forskellige FTU-stadier og 
energimarkedsmekanismerne, navnlig gennem et bedre samarbejde mellem 
medlemsstaterne og hovedaktørerne på de forskellige trin i denne proces. 
Dette indebærer ligeledes, at der tages hensyn til forbrugerbehov og miljøbeskyttelse i 
enhver form for energiteknologisk forskning, og at der finder en koordinering sted mellem 
de forskellige teknologiudviklingsstadier og foranstaltningerne til bedre anvendelse på 
markedet. 
B. EN SAMLET ENERGIPOLITIK NØDVENDIG 
En række energipolitiske foranstaltninger står til rådighed på energiområdet, både på 
regionalt nationalt plan og på EF-niveau. Der er fem grunde, der taler for en mere global 
tilgang: 
1. Behovet for et klart og specifikt retsgrundlag 
Da der ikke findes et sådant retsgrundlag i traktaten om oprettelse af Det Europæiske 
Fællesskab, er det nødvendigt at anvende artikel 235 eller endog, afhængigt af 
foranstaltningerne, at henholde sig til forskellige artikler om "industri", "miljø" eller "det 
indre marked". 
Her skal Kommissionen erindre om sin holdning i rapporten til Rådet den 3. april 19966, 
hvori den fremhævede, at der bedre kunne skabes kontinuitet og sammenhæng i EF's 
indsats på energiområdet, hvis der i traktaten indføjes bestemmelser, der gør den mere 
synlig og effektiv. 
2. Større gennemsigtighed i EF's energipolitik nødvendig 
Fællesskabets foranstaltningerne på energiområdet iværksættes i dag i forbindelse med 
EF's politik på en række forskellige områder (f.eks. energi, forbindelser med tredjelande, 
miljø, FTU, konkurrence, det indre marked, regional udvikling og landbrug). Dette 
bevirker undertiden, at de igangværende foranstaltninger hverken er gennemsigtige for 
industrien eller for de politiske beslutningstagere. 
Med sammenhængende energipolitiske rammer kan foranstaltningerne optimeres, og der 
kan iværksættes en mere gennemsigtig energipolitik. 
3. Bedre målretning nødvendig 
Energiforanstaltningernes spredning over en række EF-politiske områder gør det ligeledes 
nødvendigt i højere grad at målrette disse foranstaltninger for at optimere anvendelsen af 
midlerne. Tabellen i bilag 2 viser midlernes omfang og rækkevidde i forbindelse med de 
forskellige politikker. 
Det, det hovedsagelig bør dreje sig om, er at fastlægge eventuelle mangler, skabe 
synergieffekter og undgå overlapning mellem disse EF-foranstaltninger for at opnå størst 
mulig effektivitet. Sammenhængende energipolitiske rammer vil bidrage til mere 
målrettede foranstaltninger omkring Fællesskabets prioriterede energimål. 
4. Tættere samarbejde mellem EF og medlemsstaterne nødvendigt 
Medlemsstaterne træffer en lang række energipolitiske foranstaltninger på nationalt, 
regionalt og lokalt niveau. Hvis man vil gennemføre EF's prioriterede energimål, er det 
nødvendigt at skabe rammer for energisamarbejde mellem Fællesskabet og 
medlemsstaterne. Målet er ikke at pålægge national energipolitik nogle bestemte 
løsninger. Hensigten er tværtimod at give medlemsstaterne mulighed for at sikre sig, at 
deres beslutninger kan forenes med EF's prioriterede mål og bistå dem med at gennemføre 
dette. 
6 Kommissionens rapport til Rådet om civilbeskyttelse, turisme og energi (SEK(96) 496 endelig udg. af 
3. april 1996). 
Derme form for samarbejde med medlemsstaterne vil ligeledes kunne fremme udveksling 
af information og erfaringer, bidrage til at fastlægge områder af betydning for EF og 
fremme formidling af optimale løsninger. 
5. Inddragelse af alle berørte parter nødvendig 
EF's energipolitik kan ligeledes gøres mere gennemsigtig og effektiv ved i højere grad at 
inddrage alle berørte parter. Forstærket dialog og partnerskab mellem disse parter og EF 
kan bidrage til at indkredse behovene samt til at fastlægge egnede politiske 
foranstaltninger og gennemføre disse. 
6 
C. ANALYSENS MÅL OG OMFANG 
1. Mål 
Alle fællesskabsforanstaltningerne på energiområdet skal samles indenfor en 
sammenhængende helhed med to mål: 
• Der skal sikres større gennemsigtighed i EF's energipolitik. 
• Det skal undersøges, hvordan EF's energipolitik kan gøres mere effektiv, især ved at 
bidrage til at fastlægge de områder, hvor fællesskabsforanstaltningerne bør forenkles, 
koordineres bedre eller forstærkes. 
2. Omfang 
Analysen dækker alle EF's foranstaltninger på energiområdet. Der skelnes mellem 
følgende to former for foranstaltninger: 
• Fællesskabsforanstaltninger med sigte på at fremme energisamarbejdet mellem 
medlemsstaterne. 
• Fællesskabsforanstaltninger, der iværksættes enten i forbindelse med EF's specifikke 
energipolitik eller i forbindelse med andre relevante EF-politikker (f.eks. 
strukturfondene, FTU, forbindelser med tredjelande, konkurrence, miljø og landbrug) 
eller andre instrumenter, f.eks. Den Europæiske Investeringsbank, Den Europæiske 
Investeringsfond og Den Europæiske Udviklingsfond. 
Alle fællesskabsforanstaltningerne på energiområdet inddeles efter, hvordan de bidrager til 
følgende fire prioriterede mål: 
• Sikring af energiforsyningssikkerhed og styrkelse af internationalt samarbejde på 
energiområdet. 
• Integration af de europæiske energimarkeder. 
• Fremme afbæredygtig udvikling. 
• Fremme af forskning ogteknologisk udvikling. 
Tabellen i bilag 1 viser energipolitikkens vigtigste elementer. Derefter følger en tabel 
med de vigtigste finansieringskilder for EF's energiforanstaltninger (bilag 2). 
t SAMAKBEJÏ)H^Âm^ERqiOMRÂDHT I 
A. SAMARBEJDE MED MEDLEMSSTATERNE 
Medlemsstaterne og Fællesskabet har fælles mål på energiområdet. Disse mål er opstillet i 
Kommissionens nylige forslag om tilrettelæggelse af samarbejdet omkring Fællesskabets 
vedtagne energimål7. I oversigten over målene angives der nogle retningslinjer - bl.a. 
vedrørende forsyningssikkerhed, konkurrenceevne, miljøbeskyttelse, eksterne 
energirelationer og fremme af energieffektivitet og vedvarende energi - der jævnligt er 
blevet bekræftet af medlemsstaterne8. 
For at gøre det lettere at gennemføre disse fælles energimål er det derfor nødvendigt at 
styrke samarbejdet og koordineringen mellem medlemsstaterne inden for organiserede 
rammer, så det sikres, at EF's og de enkelte landes energipolitik stemmer overens med 
disse mål. På Rådets anmodning lægges der rammer for et tættere samarbejde mellem 
medlemsstaterne og Fællesskabet i forslaget til beslutning om tilrettelæggelse af 
samarbejdet omkring Fællesskabets vedtagne energimål. 
Det følger også, at repræsentanter for medlemsstaterne mødes regelmæssigt og bistår 
Kommissionen med at vurdere, hvordan medlemsstaternes og EF's energipolitik bidrager 
til de aftalte energimål. Disse møder bliver et forum med gode muligheder for 
informationsudveksling, fastlæggelse af områder, der har betydning for Fællesskabet, og 
udveksling af optimale løsninger. 
Forslaget indebærer, at Kommissionen tager initiativer til fremme af et tættere samarbejde 
og en bedre koordinering mellem medlemsstaterne. Dette betyder især opfølgning, 
vurdering og udveksling af oplysninger om energipolitik. På basis af oplysninger fra 
medlemsstaterne skulle Kommissionen blive forpligtet til at fremlægge en periodisk 
rapport om, i hvilken grad medlemsstaternes og EF's energipolitik stemmer overens med 
energimålene. Denne rapport skal danne grundlag for en undersøgelse, som Rådet skal 
foretage af energiudviklingen, og er et middel til at identificere nye energipolitiske 
foranstaltninger. 
For at støtte samarbejdet bør der afstikkes nogle rammer for de analyser og 
energiprognoser, der deles af medlemsstaterne og EF. Det kommende europæiske 
energiobservatorium kunne med udgangspunkt i et net af nationale centre bidrage 
væsentligt til analysen af prioriterede emner. Analysearbejdet - der omfatter både 
energimarkederne og den politiske udvikling - bør være rettet mod de prioriterede 
energimål. F.eks. kræver forsyningssikkerhed en permanent opfølgning, især ved en 
regelmæssig undersøgelse af energisituationen og udviklingen på det globale 
energimarked. 
7 
8 Forslag til Rådets afgørelse om tilrettelæggelse af samarbejdet omkring Fællesskabets vedtagne 
energimål, EFT C 27 af 28.1.1997, s. 9. 
For nylig i Rådets resolution af 8.7.1996 om hvidbogen om "En energipolitik for Den Europæiske 
Union". EFT nr. C 224 af 1.8.1996, s. 1. 
I dette arbejde skal der tages hensyn til lignende aktiviteter vedrørende ny teknologi i 
forbindelse med JOULE-THERMffi-programmet og koordineringen af politikken for 
energi-FTU under det fjerde rammeprogram. 
B. SAMARBEJDE MED DE BERØRTE PARTER 
Ved udarbejdelsen af grønbogen og hvidbogen om den europæiske energipolitik har de 
kommentarer, erhvervslivet, forbrugerne og andre organisationer har fremsat om EF-
energipolitikkens fremtidige form, vist sig at være meget nyttige. Disse organisationer har 
ligeledes understreget, hvor stor vægt de lægger på dialog og gennemsigtighed, og de har 
udtrykt deres faste ønske om, at denne høring videreføres og uddybes. Rådet har 
efterkommet dette krav og opfordret Kommissionen til at videreføre høringen på 
energiområdet inden for EF-rammer9. 
Hovedformålet med et tættere samarbejde med de berørte parter er at skabe grundlag for 
en åben, gennemsigtig dialog, hvormed Kommissionen kan tage hensyn til alle de berørte 
parters bemærkninger, når der udarbejdes forslag til energipolitiske beslutninger, som 
vedrører dem. 
Der er ved at blive nedsat et rådgivende energiudvalg i Kommissionens regi, og det skal 
bestå at repræsentanter for de vigtigste økonomiske og sociale aktører på 
energiområdet10. Dette udvalgs væsentligste opgaver består i at (a) fastlægge på hvilke 
områder en EF-indsats er nødvendig, (b) afgive udtalelser om forslag fra Kommissionen, 
før de vedtages officielt, og (c) fremsætte henstillinger om iværksættelse af energipolitiske 
foranstaltninger. 
9 Rådets resolution af 8.7.1996 om hvidbogen "En energipolitik for Den Europæiske Union", EFÏ C 
224 af 1.8.1996, s. 1. 
10 Kommissionens afgørelse 96/642/EØF af 8.11.1996 om oprettelse af et rådgivende energiudvalg, 
EFT L 292 af 15.11.1996, s. 34. 
H, EF*FORÀN$TAkTNm&lIl 
A. FORSYNINGSSIKKERHED OG INTERNATIONALT ENERGISAMAR­
BEJDE 
I øjeblikket afhænger ca. 50% af EF's energiforbrug af forsyninger udefra, og dette tal 
forventes at stige betydeligt op til 70% i 2020. Den voksende afhængighed af forsyninger 
udefra betyder, at energiforsyningssikkerhed skal prioriteres højt i EF-politikken. 
Foranstaltningerne på dette område skal tage udgangspunkt i både diversificering af 
energiforsyningen, påvirkning af energiforbruget, samarbejdsprogrammerne, forberedelse 
af nye landes tiltrædelse, samarbejde med internationale institutioner og 
kriseforanstaltninger. 
1. Foranstaltninger til diversificering af energiforsyningen 
Diversificering af energiudbudet forudsætter, at der gøres en indsats for at opnå både en 
vis spredning af leverandører af energi til Den Europæiske Union og en tilsvarende 
spredning på disponible energikilder. 
• Udvikling af relationerne til leverandørlande 
Det Europæiske Fællesskabs relationer til de nuværende og potentielle leverandører 
kræver, at der gradvis indføres egnede juridiske rammer, der omfatter bilaterale og 
multilaterale aftaler, og at infrastrukturen forstærkes. 
Energichartret er blevet den væsentligste ramme for det tværeuropæiske 
energisamarbejde11. Denne traktat, der blev indgået i december 1994, er den første 
økonomiske aftale mellem på én gang alle SNG-republikkerne, landene i Central- og 
Østeuropa, Det Europæiske Fællesskab, de femten EF-lande og visse OECD-lande. Den 
tager hovedsagelig sigte på at fremme og udvikle samhandelen og beskytte og fremme 
investeringer i energisektoren. Ratificeringen af energichartertraktaten har afgørende 
betydning for øst-vest-samarbejdet på energiområdet. 
Energi og nuklear sikkerhed er prioriteret højt i aftalerne med landene i Central- og 
Østeuropa men også med de fleste SNG-republikker og visse andre tredjelande. At 
Centralasien og området omkring Det Kaspiske Hav er begyndt at producere gas og olie 
giver store muligheder for eksport til Den Europæiske Union. De bilaterale aftaler med 
Asien og Latinamerika lægger stor vægt på samarbejdet på energiområdet og især 
opnåelse af større energieffektvitet. Samarbejdet med Golfstaterne er en anden vigtigt 
faktor for energiforsyningssikkerheden i Den Europæiske Union. Endelig omhandler de 
protokoller, der er underskrevet med tredjelande i Middelhavsområdet, 
energiforanstaltninger, der i øvrigt udgør en konkret del af reformen af de økonomiske og 
sociale strukturer i forbindelse med Euro-Middelhavs-partnerskabet. Endelig indeholder 
Lomé-konventionen bl.a. bestemmelser om udvikling af produktion af både fossile og 
vedvarende energikilder i AVS-landene. 
11 Rådets afgørelse 94/998/EF og 94/1067/EURATOM af 15.12.1994 om Det Europæiske Fællesskabs 
midlertidige anvendelse af energichartertraktaten, EFT L 380 af 31.12.1994, s. 1. 
10 
Udbygning af infrastrukturen til energitransport til Den Europæiske Union er en afgørende 
betingelse for energiforsyningssikkerheden. I forbindelse med foranstaltningerne til 
fremme af de transeuropæiske energinet12 vil Kommissionen støtte arbejdet med at 
fastlægge projekter af fælles interesse med de pågældende tredjelande, således som det 
foreslås i Kommissionens nye meddelelse om "Transeuropæiske energinet - den eksterne 
dimension ". 
• Diversificering af energikilder 
Med diversificering af energikilderne, bl.a. udnyttelsen af nye og vedvarende energikilder, 
og således et større udbud skulle det være muligt at øge energiforsyningssikkerheden i 
Den Europæiske Union. Dette gælder også den nukleare energis andel og ressourcer af 
europæisk oprindelse, for så vidt som disse økonomisk er konkurrencedygtige. 
Energibesparelser og kombineret kraftvarmeproduktion bidrager også til at begrænse 
afhængigheden af eksterne energikilder. 
Det Europæiske Fællesskab støtter nye og vedvarende energikilder (vandkraft, solenergi, 
vindkraft og jordvarme) og fremmer anvendelsen af biobrændsler. På dette område spiller 
programmerne ALTENER13 og JOULE-THERMIE14 en stimulerende rolle. De relativt 
høje omkostninger ved energimæssig udnyttelse af biobrændsler må ikke overskygge 
denne teknologis fordele for energipolitikken samt desuden for beskæftigelsen, miljøet og 
udsigterne for landbrugsbedrifterne. 
Den fælles landbrugspolitik støtter fremstillingen af råvarer til andre formål end 
menneskeligt eller animalsk forbrug; størstedelen af denne non-food produktion går til 
biobrændsler. 
Kernekraftsektoren leverer over 30% af Den Europæiske Unions elproduktion og bidrager 
derfor til at begrænse energiafhængigheden. Ved anvendelse af kernenergi skal der tages 
hensyn til kravene om ikke-spredning, anlægssikkerhed, sundhed og affaldsbehandling. 
Ifølge EURATOM-traktaten spiller EU-institutionerne en rolle i forbindelse med udvikling 
af kerneenergi, bl.a. ved at offentliggøre vejledende kerneenergiprogrammer15 (der angiver 
retningslinjer for investorer på dette område), anvende bestemmelserne om 
kernekraftforsyning, sikkerhedsforanstaltninger ("safeguards") og beskyttelse af 
arbejdstagerne og befolkningen mod risici på grund af ioniserende stråling samt indgå 
aftaler med tredjelande om handel med kernekraft. I denne forbindelse skal nævnes 
tiltagene i kampen mod ulovlig handel med nukleare materialer (hovedsagelig anvendt til 
militære formål), herunder det toldmæssige og retslige samarbejde. 
12 Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1254/96/EF af 5. juni 1996 om opstilling af et sæl 
retningslinjer for transeuropæiske net på energiområdet, EFT L 161 af 29.6.1996, s. 147. 
13 Rådets beslutning 93/500/EØF af 13. september 1993 om fremme af vedvarende energikilder i 
Fællesskabet (ALTENER), EFT L 235 af 18.9.1993, s. 41. Forslag til Rådets beslutning om et 
flerårigt program til fremme af vedvarende energikilder i Fællesskabet, ALTENER II, KOM(97) 87 
af 12.3.1997. 
14 JOULE-THERMIE er beskrevet i kapitel Dl på baggrund af retsgrundlaget i det fjerde FTU-
rammeprogram. 
15 Med udgangspunkt i EURATOM-traktatens artikel 40 fandt offentliggørelse af det sidste vejledende 
kerneenergiprogram sted i 1996, KOM(96) 339 endelig udg. af 25.9.1996. 
11 
2. Foranstaltninger til påvirkning af energiforbruget 
For at begrænse den stigende afhængighed af importeret energi kræves der en ekstra 
indsats for at begrænse energiforbruget. 
Gennem programmerne SAVE16 og JOULE-THERMIE og de lokale energiagenturer 
forsøger Den Europæiske Union at fremme energibesparelser og et rationelt 
energiforbrug. 
Metoder med højt teknologisk udbytte skal også udnyttes fuldtud. Her skal det nævnes, at 
JOULE og THERMIE bidrager til teknologiudviklingsprojekter og 
demonstrationsprojekter vedrørende energieffektivitet. 
3. Bistands- og samarbejdsprogrammer 
Internationalt samarbejde er et vigtigt led i en sammenhængende energipolitik. 
Energiafhængigheden og klimaændringens globale karakter har gjort ethvert forsøg på at 
løse energiproblemer for et afgrænset geografisk område forældet. 
• Programmer for teknisk bistand 
Med de største programmer på dette område (PHARE, TACIS17 og MEDA18) er det bl.a. 
muligt at yde teknisk bistand og desuden sikre medfinansiering på energiområdet. En 
effektiv energipolitik er en forudsætning for disse landes økonomiske udvikling. I den 
politiske prioritering over for disse regioner gøres der den største indsats for at forstærke 
disse programmers bidrag til oprettelse af effektive energistrukturer og indførelse af de 
nødvendige reformer i disse lande. 
Fællesskabet har i forbindelserne med udviklingslandene i Latinamerika og Asien (ALA -
udviklingslandene) afstukket præcise rammer19 for dette samarbejde, der på 
energiområdet har resulteret i en strategi for samarbejde mellem Europa og Asien20 samt, 
for så vidt angår Latinamerika, nylig iværksættelse af programmet ALURE, der tager sigte 
på at optimere anvendelsen af energiressourcerne i denne region. 
Forbindelserne med AVS-landene varetages med de midler, der er indført med Lomé-
aftalerne, navnlig Den Europæiske Udviklingsfond (ELF). Der kunne sættes nyt skub i 
energiforanstaltningerne, bl.a. med hensyn til vedvarende energi, med sigte på at imødegå 
vandforsynings- og ørkendannelsesproblemer, fremme en økonomisk udvikling, begrænse 
energiimportproblemet og forbedre livskvaliteten for landbefolkningen i disse lande. 
16 Rådets beslutning 96/737/EF af 16. december 1996 om et flerårigt program for fremme af 
energieffektiviteten i Fællesskabet - SAVE II, EFT L 335 af 24.12.1996, s. 50. 
17 Lukningen af Tjernobyl skal bl.a. finansieres med et EURATOM-lån og TACIS-stottc. 
18 Rådets forordning (EF) nr. 1488/96 af 23. juli 1996 om finansielle og tekniske 
ledsageforanstaltninger ( MEDA) i forbindelse med reformen af de okonomiske og sociale strukturer 
inden for rammerne af Euro-Middelhavs-partncrskabct, EFT L 189 af 30.7.1996, s. 1. 
19 Rådets forordning 443/92 af 25. februar 1992 om finansiel og faglig bistand til og økonomisk 
samarbejde med udviklingslandene i Asien og Latinamerika, EFT L 52 af 27.2.1992, s. 1. 
20 Meddelelse fra Kommissionen - Europæisk-asiatisk-samarbejdsstrategi inden for energi, 
KOM(96)308 endelig udg. af 18.7.1996. 
12 
• Hensyn til de europæiske prioritetsområder 
SYNERGY er energisektorens specifikke værktøj til internationalt samarbejde og tager 
fuldt ud hensyn til den europæiske energiindustris væsentlige behov i forhold til 
omverdenen. Dette program opfylder et indlysende, specifikt behov for internationalt 
samarbejde på energiområdet. Programmet omfatter samarbejde med tredjelande om 
fastlæggelse og gennemførelse af energipolitikken. 
Programmet vedrører landene i Central- og Østeuropa, SNG-republikkerne og landene i 
Middelhavsområdet og Mellemøsten, samt Asien, Latinamerika og Afrika. Et særligt 
aspekt af dette program går ud på at prioritere behovene for udvikling af den europæiske 
energipolitik højt. 
Blandt de vigtigste samarbejdsaktiviteter, der er sat i gang af SYNERGY, skal nævnes 
oprettelsen af Euro-Middelhavs-forum21, oprettelsen af Balkan-taskforcen, lignende 
foranstalte rger for de baltiske lande og den nye Kina-EF-gruppe. 
• Eksterne aspekter af forsknings- og miljøpolitik 
Det internationale samarbejde på energiområdet beror også på andre særlige eksterne 
aspekter, der vedrører dels forskningspolitikken (programmet INCO og særprogrammet 
JOULE-THERMIE>? dels energiforanstaltninger i forbindelse med miljøpolitikken. I 
forbindelse med INCO-programmet sikres synergieffekten med JOULE-THERMIE-
programmet med henblik på optimal udnyttelse af mulighederne for partnerskab og 
samarbejde med tredjelande omkring energiteknologi. Der gennemføres også fælles 
energiforskningsprojekter med udviklingslandene. 
• Forbindelserne mellem de forskellige programmer 
Det tilstræbes at opnå komplementaritet mellem programmerne. Dette gælder især den 
nye placering af SYNERGY. Dette program tager fremover først og fremmest hensyn til 
de europæiske energiinteresser på internationalt plan, herunder komplementaritet med 
energiindustriens foranstaltninger, mens det for PHARE/TACIS og Lomé-konventionen 
gælder, at de foranstaltninger, der skal finansieres, fastlægges af Kommissionen på 
grundlag af anmodninger baseret på de behov, som tredjelandene giver udtryk for. 
21 Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om partnerskabet mellem Europa og 
Middelhavslandene om energi, KOM(96)149 endelig udg. af 3.4.1996. 
13 
4. Forberedelse af de nve landes tiltrædelse 
På Det Europæiske Råd i Essen i december 1994 blev der vedtaget en før-tiltrædelses-
strategi22, der omfatter politiske initiativer med sigte på at forberede de associerede lande i 
Central- og Østeuropa til deres medlemsskab. I denne forbindelse gør en struktureret 
politisk dialog mellem Fællesskabet og ansøgerlandene det muligt at drøfte bl.a. 
energispørgsmål af fælles interesse. Denne strategi betyder på energiområdet en 
harmonisering af politikkerne, lovgivningsreformer i overensstemmelse med EF-retten og 
en strukturomlægning af energisektorerne. 
5. Samarbejde med internationale organisationer 
Energispørgsmål behandles ligeledes i specialiserede organisationer som f.eks. Det 
Internationale Energiagentur (EEA), navnlig når det gælder kriseforanstaltninger, Den 
Internationale Atomenergiorganisation (IAEA), når det drejer sig om at anvende 
kerneenergi og navnlig kontrol med anvendelse af nukleart materiale ("safeguards") og 
bistand til de central- og østeuropæiske lande og SNG - og Kerneenergiagenturet under 
OECD, når der er tale om kerneenergi. Energi har også stor betydning for arbejdet i Den 
Europæiske Bank for Økonomisk Genopbygning og Udvikling (EBRD) og 
Verdensbanken, navnlig i forbindelse med økonomisk og teknisk bistand og fremme af 
rationel energiudnyttelse. 
Kommissionen lægger stor vægt på samarbejdet med disse internationale organisationer af 
hensyn til den stigende konvergens mellem energimålene og komplimentariteten mellem de 
midler, der skal anvendes. 
6. Kriseforanstaltninger 
For at imødegå eventuelle energiforsyningsvanskeligheder blev medlemsstaterne i 1968 
pålagt at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter23. I 1973 
blev der truffet yderligere kriseforanstaltninger (lagerafgifter, nedsættelse af forbruget, 
fordeling mellem medlemsstaterne)24. På baggrund af de initiativer, der er truffet på dette 
område i IEA, skal de nuværende lagerforhold og kriseforanstaltninger tilpasses således, 
at der tages hensyn til samtlige aspekter af det kommende indre energimarked samt 
udviklingen på verdensmarkedet. 
22 Hvidbog - Forberedelse af de associerede central- og østeuropæiske landes integration i Unionens 
indre marked, KOM(95)163 endelig udg. af 10.5.1995. 
23 Rådets direktiv 68/414/EØF af 20. december 1968 (EFT L 308 af 23.12.1968, s. 14) fastsatte dette tal 
til en mængde svarende til 65 dages gennemsnitligt forbrug, og direktiv 72/425/EØF af 19. december 
1972 (EFT L 291 af 28.12.1972. s. 154) forhøjede dette tal til 90 dages forbrug. 
Rådets direktiv 73/238/EØF af 24. juli 1973 om foranstaltninger, der kan mindske vanskelighederne 
ved forsyning med mineralolie og mineralolieprodukter, EFT L 228 af 16.8.1973, s. 1; Rådets 
beslutning 77/706/EØF af 7. november 1977 om en målsætning på fællesskabsplan for nedsættelse af 
forbruget af primær energi i tilfælde af vanskeligheder for forsyningen med mineralolie og 
mineralolieprodukter, EFT L 292 af 16.11.1977, s. 9. 24 
14 
B. INTEGRERING AF ENERGIMARKEDERNE 
Energipolitisk set og for Den Europæiske Union generelt er det indre energimarked for 
energi et højt prioriteret område. Det åbner muligheder for bedre konkurrenceevne for 
virksomhederne og lavere priser for de europæiske forbrugere. 
1. Gennemførelse af det indre energimarked 
Det indre energimarked forudsætter, at der indføres et sæt regler for dets funktion og 
midler til at udvikle det. 
Elsektorens struktur gennemgår ændringer i mange af verdens lande og i flere EF-lande. 
Det drejer sig hovedsagelig om modernisering og liberalisering. Direktivet om det indre 
marked for elektricitet, der blev vedtaget ved fælles beslutningstagning i slutningen af 
199625, tager sigte på at skabe reel konkurrence mellem energiproducenterne og give 
forbrugerne mulighed for at vælge. Det er et afgørende skridt i gennemførelsen af det 
indre marked. Direktivet fastslår samtidig den særlige offentlige forsyningspligt for 
elsektoren og falder helt i tråd med synspunktet i Kommissionens meddelelse om 
tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse26. Drøftelserne om reglerne om det 
indre marked for naturgas27 går nu ind i en afgørende fase, og forhandlingsklimaet er 
positivt. 
Direktivet om det indre marked for elektricitet, der trådte i kraft i 1997, vil åbne mindst en 
tredjedel af markedet på seks år, hvilket svarer til en omsætning på 45 mia. ECU. Der er 
her tale om en betydelig liberalisering. En fuldstændig virkeliggørelse af det indre marked 
og streng anvendelse af konkurrencereglerne vil gøre det muligt at fastsætte lignende 
betingelser for udviklingen af samtlige energikilder. Statsstøtte til virksomheder og andre 
organisationer i energisektoren er undergivet de almindelige statstøttebestemmelser, 
undtagen kulindustrien, hvor der er fastsat særlige bestemmelser af hensyn til denne 
sektors tilbagegang og miljøbeskyttelsen28. 
Energitransportnettene er en uundværlig del af infrastrukturen for det indre marked. 
Sammenkoblingen af disse net er i det store og hele operationel på nationalt og regionalt 
plan. Den er ved at blive gennemført på tværeuropæisk plan. På alle niveauer mangler der 
imidlertid endnu forbindelser og kapacitet. Desuden er det nødvendigt at bygge nye 
ledninger fra naturgasfelterne for at tilfredsstille den stigende efterspørgsel efter naturgas. 
De beslutninger29, der i 1996 blev truffet om transeuropæiske net, skaber rammer, 
retningslinjer og midler til at sikre et godt grundlag for handel indenfor og gennemførelse 
af det indre energimarked. 
25 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked 
for elektricitet, EFT L 27 af 30.1.1997, s. 20. 
Meddelelse fra Kommissionen - Tjenesteydelser af alimdelig okonomsk interesse, KOM(96)443 
endelig udg. af 11.9.1996. 
Ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 7. december 1993 om fælles regler for 
det indre marked for naturgas, EFT C 123 af 4.5.1993, s. 26. 
Kommissionens beslutning 3632/93/EKSF af 28. december 1993 om fællesskabsordningen for 
statsstøtte til kulindustrien, EFT L 327 af 30.12.1993, s. 12. 
29 Rådets beslutning 96/391/EØF af 28. marts 1996 om fastlæggelse af en række aktioner med henblik 
på at skabe gunstigere vilkår for udbygningen af transeuropæiske net på energiområdet, EFT L 166 af 
29.6.1996, s. 154. 
Europa-Parlamentet og Rådets beslutning 1254/96/EØF af 5. juni 1996 om opstilling af et sæt 
retningslinjer for transeuropæiske net på energiområdet, EFT L 161 af 29.6.1996, s. 147. 26 
27 
28 
15 
Beskatningen af energiprodukter er en vigtig faktor i gennemførelsen af det indre 
energimarked. Med direktiverne om punktafgifter på mineralolier30 og fri afsætning af 
disse produkter31 er der sket en harmonisering og skabt et egentligt indre marked for 
mineralolier. Kommissionen oversendte den 12. marts 1997 Rådet et direktivforslag med 
sigte på at supplere det førstnævnte direktiv og således uddybe det indre marked for 
energiprodukter32. Med dette forslag bliver fællesskabssystemet for minimumssatser 
udvidet, så det finder anvendelse på samtlige energiprodukter. Det vil kunne standse 
konkurrenceforvridningerne på energimarkederne og fremme princippet om 
afgiftsneutralitet. Forslaget tager også hensyn til, at det er nødvendigt gennem 
beskatningsmæssige incitamenter at fremme vedvarende energi og internalisering af 
miljøomkostningerne. 
Gennemsigtighed er en meget vigtig forudsætning for, at det indre energimarked kan 
fungere tilfredsstillende, ligesom den kan skabe et gunstigt investeringsklima. Denne 
gennemsigtighed gælder både energipolitik, regler, mængder33 og priser for 
energiprodukter samt investeringer. Det var, for eksennpel, væsentligt, at der i denne 
forbindelse blev skabt gennemsigtighed af gas- og elpriserne til den endelige forbruger i 
industrien34. 
Standardisering bidrager til energisektorens integrering. Standardiseringsarbejdet 
omfatter selve energiprodukterne samt produktion, transport og distribution af dem, men 
derudover også energiforbrugende apparater og udstyr. Det er navnlig med støtte fra 
SAVE og ALTENER der udarbejdes direktiver om standardisering af energiforbrugende 
udstyrs virkningsgrad og mærkning35. 
30 Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for 
mineralolier, EFT 316 af 31.10.1992, s. 12. Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om 
indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for mineralolier, EFT L 316 af 31.10.1992, s. 19, 
ændret ved Rådets direktiv 94/74/EF af 22. december 1994, EFT L 365 af 31.12 1994. s. 46. 
31 Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige 
varer, om omlægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, EFT L 76 af 23.3.1992, s. 1. 
Forslag til Rådets direktiv om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af 
energiprodukter, KOM(97) 30. 
Rådets forordning 95/2964/EF af 20. december 1995 om registrering i Fællesskabet af indforslcr og 
leverancer af råolie, EFT L 310 af 22.12.1995, s. 5. 
Rådets direktiv 90/377/EØF af 29. juni 1990 om en fællesskabsprocedure med hensyn til 
gennemsigtigheden af prisen på gas og elektricitet til den endelige forbruger i industrien, EFT L 185 
af 17.7.1990. s. 16. 
Rådets direktiv 92/42/EØF af 21. maj 1992 om krav til virkningsgrad i nye varmtvandskedler, der 
anvender flydende eller luftformigt brændsel, EFT L 167 af 22.6.1996, s. 17; Europa-Parlamentets og 
Rådets direktiv 96/57/EF af 3. september 1996 om energieffektivitetskrav til elektriske køleskabe, 
dybfrysere og kombinationsskabe til husholdningsbrug, EFT L 233 af 18.9.1996, s. 36. 32 
33 
34 
35 
16 
2. Energi og økonomisk og social samhørighed 
Energipolitikken berøres ligeledes af EF-foranstaltningerne med sigte på økonomisk og 
social samhørighed36. Muligheden for at råde over tilstrækkelig energi til overkommelige 
priser er en vigtig betingelse for tilbagestående regioners konkurrenceevne. God 
energibalance, rationel energiudnyttelse og vægt på udvikling af vedvarende energikilder 
er ligeledes vigtige hensyn i forbindelse med den europæiske fysiske og regionale 
planlægning. Samhørighedsmålet inddrages i energiprogrammerne. Her skal det nævnes, 
at en tredjedel af THERMIE's foranstaltninger og næsten halvdelen af de lokale og 
regionale energiagenturer gennemføres og oprettes i mål 1-regioner (støtte til 
tilbagestående regioner) og over 20% i regionerne mål 2-regioner (regioner hårdt ramt af 
industriel tilbagegang) og 5b (landdistrikter). 
Med hensyn til strukturfondene rummer næsten alle EF-støtterammer en "energidel". I 
bevillingsrammen under mål 1 udgør beløbet til energiprojekter 2,5 mia. ECU. Nogle 
fællesskabsinitiativer vedrører direkte energi, bl.a. INTERREG II/REGEN 
(grænseoverskridende samarbejde og energinet) og REGIS II (integrering af regioner med 
perifer beliggenhed). 
For så vidt angår Samhørighedsfonden, finansierer denne miljøprojekter og 
transportinfrastrukturprojekter, der indirekte vedrører energi. 
3. Finansiering af energiinvesteringer 
Foruden de midler, der sikres via strukturfondene eller i forbindelse med de 
transeuropæiske net, far energisektoren finansiel støtte fra EIB, EIF, EKSF og 
EURATOM. Med tabellen over "de vigtigste finansieringskilder for EF-
energiforanstaltninger" (jf. bilag 2) gives der et overblik over tilskud til 
energiforanstaltninger 
Lån fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB) til energisektoren udgør ca. 20% af 
samtlige finansieringer gennem EDB. Det Europæiske Fællesskabs energipolitiske mål er 
finansierbare gennem EIB. Med etableringen af det indre marked lægges der ligeledes 
vægt på sammenkoblingen af gas- og elnettene, både inden og uden for Den Europæiske 
Union. 
Edinburgh-ordningen blev indført ved Det Europæiske Råd i Edinburgh i slutningen af 
1992 for bl.a. at støtte finansiering af investeringer i de transeuropæiske energinet og 
udstyr inden for energifremstilling samt andre investeringer, der kan forbedre de 
pågældende regioners adgang til de transeuropæiske energinet (de tildelte beløb er 
inkluderet i tallene for EIB's lån i bilag 2). 
Den Europæiske Investeringsfond's (EIF) interventioner går hovedsagelig ud på at stille 
garanti til bankerne, når der foretages mellem- og langfristede investeringer vedrørende de 
transeuropæiske net. 
EKSE finansierer navnlig omskoling af arbejdstagere og forskningsprogrammer i kul- og 
stålsektoren og sikrer rentegodtgørelse i forbindelse med lån til industriel omstilling. 
Desuden yder EKSF lån, der hovedsagelig vedrører kulindustrien, termiske kraftværker og 
EF-stål. 
36 Meddelelse fra Kommissionen - Energi og Økonomisk og Social Samhørighed, KOM(93)645 endelig 
udg. af 14.2.1994. 
17 
C. STIMULERING AF BÆREDYGTIG UDVIKLING PÀ ENERGI­
OMRÅDET 
"Bæredygtig" økonomisk og social udvikling kan kun ske, hvis miljøhensynet inddrages i 
samtlige politikker og først og fremmest energipolitikken. 
1. Overensstemmelse mellem energi- og miljømålsætninger 
Energisektoren spiller en afgørende rolle for miljøet. I de fleste tilfælde indvirker 
energiproduktion, -transport og -forbrug på miljøet. Virkningerne kan være lokale, når det 
drejer sig om luftkvaliteten i byerne, udledning, opbevaring af nukleart materiale eller støj. 
De kan brede sig til flere regioner eller lande og således undertiden komme til at berøre et 
helt kontinent, hvilket f.eks. gælder visse emissioner. Således er emissioner af 
drivhusgasser som f.eks. C02- blevet et globalt anliggende, som er omfattet af De 
Forenede Nationers Rammekonvention om Klimaændringer. Al indsats til begrænsning af 
emissioner og til udvikling af sikrere energiteknik indebærer fordele for sundheden. I 1991 
gjorde Rådet en begrænsning af CCVemissioner til et strategisk anliggende37, og dette 
bliver hovedtemaet på topmødet i Kyoto i december 1997. Af Rådets konklusioner af 3. 
marts 1997 fremgår det, at målet for begrænsning af emissioner af de vigtigste 
drivhusgasser er 15% inden 2010. I denne forbindelse er Kommissionen i færd med at 
udarbejde en meddelelse om energidimensionen i klimaændringen. 
Ud over lovgivning er beskatning, frivillige aftaler og FTU midler til at skabe 
overensstemmelse mellem energimål og miljømål. Dette aspekt har Kommissionen taget 
hensyn til i sit forslag til direktiv om omstrukturering af EF-bestemmelserne for 
beskatning af energiprodukter38, der skal gøre det muligt at uddybe det indre marked og 
samtidig give medlemsstaterne mulighed for at gennemføre en nationalt tilpasset 
miljøpolitik. I øvrigt forhandler Kommissionen med bilindustrien for at fa en aftale i stand 
om betydelig nedsættelse af de gennemsnitlige C02-emissioner fra nye køretøjer. Desuden 
kan Kommissionen og virksomhederne i energisektoren arbejde sammen gennem 
særprogrammer, f.eks. auto/olie-programmet, hvor olieindustrien og bilindustrien 
inddrages for at finde frem til, hvordan man økonomisk set bedst kan nå 
luftkvalitetsmålene ved at tage hensyn til såvel brændstof- som motorrelaterede 
aspekter39. 
37 På mødet den 29. oktober 1990 satle Rådet som mål at stabilisere de samlede C02-emissioner på 
1990-niveauet inden år 2000 i hele EF. Jf. også ændret forslag til Rådets direktiv om indførelse af en 
afgift af C02-emissioner og af energi, KOM(95)172 endelig udg. af 10.5.1995. 
38 Forslag til Rådets direktiv om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af 
energiprodukter, KOM(97) 30. 
Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om en strategi for bekæmpelse af 
luftforurenende emissioner fra vejtransport baseret på resultaterne af auto/olie-programmcl, 
KOM(96)248 endelig udg. af 18.6.1996. 39 
2. Rationel og effektiv udnyttelse af energikilderne 
En forudsætning for at opnå EF's miljømål og begrænse energiafhængigheden er, at 
energikilderne udnyttes rationelt og effektivt. Med programmet SAVE er der skabt en 
overordnet ramme for Det Europæiske Fællesskab med sigte på at styrke 
energieffektivitetsforanstaltningerne, fremme erhvervslivets og forbrugernes investeringer 
med henblik på energibesparelser samt tilvejebringe betingelser for en bedre 
energiintensitet i slutforbrugsleddet. Supplerende sikrer programmet JOULE-THERMIE 
økonomisk støtte til udvikling af ren og effektiv teknologi. 
Energiforvaltningen for regioner og byer forbedres gennem en bedre styring af forbruget, 
større energieffektivitet og bedre udnyttelse af regionale ressourcer. Efter vellykkede 
pilotprojekter til fordel for regioner, byer og øer har Kommissionen koncentreret sin 
indsats om lokale eller regionale energiagenturer, hvis oprettelse fremmes af SAVE. Det 
skal især understreges, at det vellykkede tværnationale samarbejde på dette område har 
skabt merværdi. Det anslås, at der er ca. 1 600 lokale eller regionale energiagenturer i EU. 
3. Fremme af nye og vedvarende energikilder 
De nye former for vedvarende energi forårsager kun lidt forurening, medfører så at sige 
ikke klimaændringer, produceres lokalt og er som oftest uden videre tilgængelige. Ved at 
øge deres andel i EU's energibalance forbedres miljøbeskyttelsen og 
forsyningssikkerheden, og der opnås også andre fordele. Disse energiformer forventes at 
udvikle sig i fremtiden på grund af teknologiske og omkostningsmæssige fremskridt. 
Kommissionen har fremlagt en grønbog om vedvarende energi, der vil danne grundlag for 
en bred debat, hvori alle berørte parter inddrages40. En hvidbog, der vil indeholde en 
handlingsplan, vil blive fremlagt før udgangen af 1997. 
Programmet ALTENER er et særligt vigtigt middel til at fremme vedvarende energikilder, 
som det hjælper til at trænge igennem på markedet. Formålet med programmet er at øge 
de vedvarende energikilders andel af energiefterspørgslen og anvendelsen af biobrændsler 
i motorkøretøjer. JOULE-THERMIE, men også FAIR41 sikrer teknologisk støtte til 
udvikling af vedvarende energi 
4. Forbindelserne mellem de forskellige programmer. 
Energiprogrammerne tager sigte på forskellige målsætninger. Ved udarbejdelsen af de 
programmer, der er vedtaget for nylig (SAVE II), eller der er ved at blive vedtaget 
(ALTENER II), har Kommissionen sikret sig, at der ikke sker overlapninger. Der er eller 
er ved at blive taget en række forholdsregler for at undgå overlapninger på det 
operationelle plan Til eksempel kan nævnes udveksling af de personer, der forvalter de 
forskellige programmer - både ved udarbejdelsen af foranstaltningerne og i evaluerings-
og udvælgelseskomiteerne - hvilket i praksis giver mulighed for at konstatere eventuelle 
overlapninger. Dette er begyndelsen til en eventuelt nødvendig senere videreførelse. De 
vedlagte tabeller kan analyseres nærmere for potentielle overlapninger og vil gøre det 
muligt at tage de nødvendige skridt. 
40 Meddelelse fra Kommissionen: Fremtidens Energi: Vedvarende Energi - Grønbog: Mod en 
fællesskabsstrategi, KOM(96)576 af 20.11.1996. 
41 Rådets beslutning 94/805 af 23. november 1994 om et særprogram for forskning, teknologisk 
udvikling og demonstration inden for landbrug og fiskeri (herunder agroindustri, 
levnedsmiddelteknologi, skovbrug, akvakultur og udvikling i landdistrikter) (1994-1998). 
19 
D. STIMULERING AF FORSKNING OG TEKNOLOGISK UDVIKLING 
Forskning og teknologisk udvikling og herunder også demonstration spiller en væsentlig 
rolle i udarbejdelsen af metoder, der frembyder høj energieffektivitet, og nye metoder til 
udnyttelse af fossile, nukleare eller vedvarende energikilder. FTU-rammeprogrammet 
omfatter en "forsknings- og udviklingsdel" (JOULE) og en "demonstrationsdel" 
(THERMIE). Hermed kan der mobiliseres en væsentlig indsats omkring ny 
energiteknologi blandt EF-landenes industrier, forskningscentre og universiteter. Der er 
ligeledes iværksat et FTU-program vedrørende nuklear sikkerhed og kontrolleret 
termonuklear fusion, baseret på EURATOM-traktaten. Det Fælles Forskningscenter 
deltager i denne indsats. 
1. Ikke-nuklear energi 
Til de almindelige teknologiudviklingsmål føjes således gennem programmet JOULE-
THERMIE42 mål vedrørende energi sikkerhed (i bred forstand, dvs. under hensyntagen til 
økonomisk konkurrenceevne og bæredygtig udvikling), miljøbeskyttelse (jf. især 
klimaændringen) og sammenhæng mellem FTU og energimarkederne. 
Programmet omfatter tre prioritetsområder, nemlig rationel energiudnyttelse, udvikling og 
integrering af vedvarende energi og bedre udnyttelse af fossil energi. Det suppleres af en 
del, der skal støtte FTU-strategien og ligeledes omfatter forskning i modelkonstruktion. 
Hvad angår bedre energiudnyttelse og omdannelse af fossile brændstoffer, er målet 
hovedsagelig at nedsætte de forurenende emissioner og øge energieffektiviteten med 
positive virkninger for virksomhedernes konkurrenceevne. I øvrigt finansierer 
Fællesskabet FTU-aktiviteter vedrørende faste brændstoffer (kul, brunkul, tørv). 
Kommissionen vil forelægge en meddelelse om faste brændstoffers betydning i 
energipolitikken og om teknologiaspekterne samt ren og effektiv anvendelse af disse 
brændstoffer. Emnet vil blive behandlet i et perspektiv, der rækker ud over EKSF-
traktaten og tager hensyn til udvidelsen. 
Hvad angår vedvarende energi omfatter de finansierede aktiviteter forskellige 
energiformer (omdannelse af biomasse, fotovoltaisk elektricitet, integrering af solenergi i 
byggeri, nye vindmøllegenerationer osv.) og omhandler ligeledes de nye energiformers 
indvirkning på samfunds-, erhvervs- og miljøstrukturen. 
Der gøres en indsats for at koordinere FTU-programmer på nationalt plan og EF-niveau. 
Denne koordinering forstærkes af fælles analyser af omkostningerne og den nye 
teknologis muligheder. 
Det er vigtigt at videreføre disse aktiviteter og supplere dem med innovative projekter, 
bl.a. "fremtidens by", der omfatter forsknings- og demonstrationsaktiviteter med sigte på 
især energieffektivitet inden for byggeri. 
42 Rådets beslutning 94/806/EF af 23. november 1994 om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling, herunder demonstration, indpn for ikke-nuklear energi (1994-1998) EFT nr. L 334 af 
22.12.1994, s. 87. 
20 
Andre særprogrammer under det fjerde FTU-rammeprogram bidrager indirekte til at 
forbedre energisystemets effektivitet. Dette gælder f.eks. informationsteknologi 
(ESPRIT), industri- og materialeteknologi (IMT), transportteknologi (IMT og 
"morgendagens bil"). Aktiviteter vedrørende biomasseproduktion (FAIR), supplerer 
tværgående de specifikke energiaktiviteter under JOULE-THERMIE. 
Forslaget til det femte rammeprogram for perioden 1998-2002 er vedtaget af 
Kommissionen. Formålet med en af dets vigtigste foranstaltninger om "avancerede 
energisystemer og -tjenester" er at bidrage til at opfylde EF's energibehov og samtidig 
begrænse C02-emissionerne og styrke konkurrenceevnen ved gennem disse målrettede 
projekter at fremme udvikling af effektive energisystemer, både på produktions- og 
forbrugsniveauet. 
2. Kerneenergi 
I forbindelse med det fjerde FTU-rammeprogram tager aktiviteterne vedrørende nuklear 
sikkerhed sigte på reaktorsikkerhed, sikkerhed i hele brændselskredsløbet (herunder 
affaldsforvaltning), nedlukning af anlæg, kontrol med nukleare materialer og ikke-
spredning samt strålingsvirkninger for sundheden og miljøet. Undersøgelsen af virkningen 
af ioniserende stråling har oven i købet ført til udvikling indenfor den medicinale 
anvendelse. 
Den anden del af forskningen inden for kerneenergi vedrører kontrolleret termonuklear 
fusion, der er en yderst interessant mulighed, fordi det drejer sig om en næsten 
uudtømmelig energikilde43 
43 Efter JET (Joint European Torus) er forsøgsreaktoren ITER (International Thermonuclear 
Experimental Reactor) kommet ind i dctailprojektcringsfasen. Formålet er at påvise, at det 
videnskabeligt og teknisk er muligt at anvende fusionsenergi til fredelige formål. 
21 
(1) Formålet med denne meddelelse er at gøre EF's energipolitik mere gennemsigtig. 
For første gang gives der en fuldstændig oversigt over Det Europæiske 
Fællesskabs foranstaltninger på energiområdet med redegørelse for både 
samarbejdet mellem medlemsstaterne og Fællesskabets egne foranstaltninger. 
Det er et første skridt til en fuldstændig analyse af energipolitikkens forskellige 
aspekter. Hvad angår forbindelsen mellem særlige energipolitiske tiltag og andre 
EF-politikker skal der foretages en grundigere analyse ud fra det enkelte programs 
særlige karakter, reglerne for gennemførelsen og omfanget af medlemsstaternes, 
disses regioners eller tredjelandes deltagelse. Disse faktorer er væsentlige for en 
korrekt forståelse af strukturfondene eller af programmer som 
PHARE/TACIS/MEDA. 
(2) Ud over at denne meddelelse skaber større gennemsigtighed, viser den på to 
områder, hvordan den fremtidige politik kan føres i praksis: 
• Energiforanstaltningerne bør styrkes, så de er bedre i stand til ad bidrage til 
løsning på den formodentlig betydeligt stigende eksterne afhængighed, og til at 
målene for konkurrenceevne og miljøbeskyttelse bedre kan opfyldes. 
Målet er at stimulere samarbejdet mellem medlemsstaterne omkring fælles 
energimål. 
EF-foranstaltningerne skal, hvadenten de iværksættes i forbindelse med 
energipolitikken eller andre EF-politikker, gøres mere målrettede ud fra disse 
prioriterede mål. 
Foranstaltningerne skal gøre EF-indsatsen mere effektiv og optimere 
anvendelsen af de finansielle midler ved at fremme synerenergieffekter og ved at 
identificere de områder indenfor hvilke de energipolitiske foranstaltninger skal 
styrkes. 
• Uanset spørgsmålet om et særligt retsgrundlag for energi i den nye traktat, må 
der arbejdes på klarlægning og forenkling. EF's energipolitik har brug for 
sammenhængende rammer for at kunne løse de prioriterede opgaver med 
egnede midler. 
Med de store udfordringer, der ligger i forsyningssikkerhed, konkurrenceevne, der 
respekterer forbrugernes rettigheder og legitime forventninger, og bæredygtig 
udvikling står der meget på spil for de europæiske borgere, både når det gælder 
levevilkår og levestandard. Det haster derfor med at finde frem til løsninger under 
hensyntagen til de igangværende ændringer inden og uden for EU. 
BILAG 1 
SAMLET OVERSIGT OVER ENERGIPOLITIK OG 
ENERGIFORANSTALTNINGER 
Mål og foranstaltninger Gennemførelse/finansiering 
• samarbejde med medlemsstaterne • samarbejdsrammer 
• samarbejde med de berørte parter • rådgivende udvalg 
Mål og foranstaltninger Gennemførelse/finansiering 
WÊÊ^ÊÊÊKÊÊÊÊÊÊ^MÊiMSÊ^ÊÊSKÊÊ^ 
• diversificering af energiforsyningen 
- forbindelser med leverandørlande 
- energikilder 
• forbrugspåvirkende foranstaltninger 
• bistands- og samarbejdsprogrammer 
- programmer for teknisk bistand 
- hensyntagen til europæiske prioritets­
områder i det internationale energi­
samarbejde 
• forberedelse på de nye landes tiltrædelse 
• samarbejde med internationale organisa-tioner 
- kriseforanstaltninger det europæiske energicharter 
bilaterale aftaler 
vedvarende, biobrændstoffer, kerne 
SAVEfTHERMIE 
• PHARE, TACIS, MEDA 
• Asien, Latinamerika, (ALURE), EFF 
SYNERGY, Euro-Middelhavs-forum + Balkan-
taskforcen og Kina-EF-gruppcn 
konvergens mellem energipolitikkerne 
den eksterne dimension af transeuropæiske net 
IEA, IAEA, EBRD, Verdensbanken 
af de eksisterende rammer 
gennemførelse af det indre energimarked 
• bidrag til økonomisk og social samhørighed 
• finansiering af energiinvesteringer det indre energimarked for gas og elektricitet 
transeuropæiske energinet 
konkurrencepolitik 
energibeskatning 
gennemsigtighed på energimarkedet 
standardisering 
strukturfondene og Samhørighedsfonden 
EIB, EIF, EKSF 
iiii rationel og effektiv udnyttelse af energikilderne 
nye og vedvarende energikilder 
overensstemmelse mellem energi- og 
miljømålsætninger SAVE, herunder regionale og lokale 
energiagenturer 
strategi for vedvarende energi, ALTENER 
klimaændring/auto-olic 
forslag/samarbejde med industrien om 
begrænsning af C02 
WÊÊ^^MÊB^K^^ÊÊÊ^^^KÊ 
• fremme af forskning og demonstration/ 
formidling af energiteknologi 
• nuklear forskning JOULEmfERMIE/INCO 
EURATOM 
51 
BILAG 2 
DE VIGTIGSTE FINANSEERNGSKBLDER FOR 
EF-ENERGEFORANSTALTNINGER 
A. Finansiering af energipolitiske foranstaltninger 
1. THERMIE (vedrørende forvaltning og iværksættelse) 
2. SAVE II 
3. ALTENER 
4. SYNERGY 
5. Obervationscentret 1995-1998 
1996-2000 
1993-1997 
1997 
1997 (punkt C.2 nedenfor) 
45 
40 
7 
2 (a)(b) 
(a)(c) 
(e) 
B. Finansiering af de transeuropæiske net - energi 1995-1999 112 (h) 
C. FTU på energiområdet 
1. JOULE 
2. THERMIE 
3. Nuklearsikkerhed 
4. Termonuklear fusion 
5. Det Fælles Forskningscenter 
6. INCO (FTU udadtil) 1995-1998 
1995-1998 
1995-1998 
1995-1998 
1995-1998 
1995-1998 464 
566 
170,5 
846 
312,5 
30 (a) 
(a) 
(a) 
(a) 
ta) 
(a) 
D. Strukturfondene 
1. EF-støtterammer 
2. Fællesskabsinitiativer (REGEN, REGIS) 
E. Finansiering af internationalt samarbejde 1994-1999 
1994-1999 2500 
534 (0 
(a) 
PHARE (Central- og Østeuropa) 
TACIS (SNG og Mongoliet) 
MEDA (Middelhavet) 
Udviklingslande i Asien 
Udviklingslande i Latinamerika (herunder ALURE) 
Den Europæiske Udviklingsfond (AVS) 
SYNERGY 
Eksterne aspekter af miljøpolitikken 1994-1996 
1994-1996 
1995-1996 
1994-1996 
1994-1996 
1995-1996 
1997 
1995-1996 158,7 
415,4 
p.m. 
20 
28,5 
18,2 
(punkt A.4 ovenfor) 
4,6 (d) 
(d) 
(g) 
(d) 
(d) 
(d) 
(d) 
F. Sikkerhedskontrol under EURA TOM 1997 15,8 
G. EKSF-støtte til kul 
1. Støtte til omskoling 
2. Støtte til forskning 
3. Den sociale del af "kuf 1994-1996 
1994-1996 
1994-1996 164,7 
69.6 
103.2 (d) 
(d) 
(d) 
//. Lån fra Den Europæiske Investeringsbank 
1. Den Europæiske Union 
2. Tredjelande 1996 
1996 4975 
702,4 
/. EKSF-lån 1996 97,3 
J. EURATOM-lån 1996 p.m. 
K. Garantier fra Den Europæiske Investeringsfond 
1. Den Europæiske Union 
2. Tredjelande 1996 
1996 88 
182 
(a) Referencebclob ifølge det pågældende flerårige program. 
(b) I 1997 vil Rådet på ny se på refcrcnccbelobct for 1998-2000 på grundlag af et forslag fra Kommissionen. 
(c) Kommissionen har vedtaget et forslag til program ALTENER II (1998-2002) med et budget på 30 mio. ECU for 
1998-1999. 
(d) Bclob afsat til hele perioden på grundlag af årlige foranstaltninger. 
(e) Der er opnået en aftale i Rådet om cl retsgrundlag for SYNERGY for 1997 og et budget på 6,9 mio. ECU Fra 
1993 til 1996 er der afsat et samlet bclob på 38,8 mio. ECU til denne form for foranstaltning. 
(0 Bclob som folgc af foranstaltninger fastsat inden for EFSR for energisektoren i mål 1-regioner, 
(g) Ingen sektorfordeling; ingen forpligtelse indtil nu. 
(h) Vejledende rammebeløb for de transeuropæiske energinet inden for det samlede refcrenceløb på 2.345 mio. ECU, 
der er fastsat til samtlige TEN (transport, energi, telekommunikation). 
<2 S 

ISSN 0254-1459 
KOM(97) 167 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 
Katalognummer : CB-CO-97-171-DA-C 
ISBN 92-78-18978-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg