Udtalelse om Kommissionens forslag til Raadets afgoerelse om aendring af afgoerelse 90/685/EOEF om ivaerksaettelse af et handlingsprogram til fremme af udviklingen af den europaeiske audiovisuelle industri (MEDIA) (1991-1995) (1) (94/C 148/02)

Raadet for Den Europaeiske Union besluttede den 22. november 1993 under henvisning til EF-traktatens artikel 130 at anmode om Det OEkonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennaevnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU's Sektion for Industri, Handel, Haandvaerk og Tjenesteydelser, som udpegede Paul Flum til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 2. marts 1994.

Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog paa sin 314. plenarforsamling, moedet den 23. marts 1994, enstemmigt foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. I Raadets afgoerelse af 21. december 1990 om ivaerksaettelse af et handlingsprogram til fremme af udviklingen af den europaeiske audiovisuelle industri (MEDIA 1991-1995) (2) er det fastsat, at »to aar efter ivaerksaettelsen af programmet ... forelaegger Kommissionen ... en evalueringsrapport om de opnaaede resultater for Europa-Parlamentet, Raadet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg.«

1.2. Kommissionen forelagde naevnte rapport den 23. juli 1993 [KOM(93) 364 endelig udg.] og stoettede sig i den forbindelse til en undersoegelsesrapport af 4. april 1993, som den havde ladet udarbejde af et uafhaengigt konsulentfirma (Roland Berger & Partner: »Interim Evaluation of the Media Programme«). Kommissionen fremhaevede foelgende »maalsaetninger« for og »foranstaltninger« under MEDIA-programmet:

- »skal fremme ... programindustrien«,

- »bidrager saaledes til at bevare og styrke kulturel identitet«,

- »forbedre EF-industriens betingelser paa alle niveauer af den audiovisuelle produktion«.

Kort sagt: »MEDIA (er) et program for oekonomisk udnyttelse af kulturprodukter, der skabes af den audiovisuelle sektor«.

1.3. Programmet er imidlertid tidskraevende. Ifoelge baade Kommissionen selv og undersoegelsesrapporten kan man, hvad angaar programmets kvantitative virkning, efter to aar ikke »konstatere nogen betydelige aendringer paa det europaeiske marked«. »Vaesentlige aendringer vil foerst kunne forventes om 5-10 aar«. Paa baggrund heraf konkluderer Kommissionen, »at med de nuvaerende budgetmidler til MEDIA er de midler, der kan anvendes til omstruktureringer - som dog er af vital betydning - helt utilstraekkelige«.

1.4. Som foelge heraf har Raadet anmodet Kommissionen om at forelaegge et forslag til Raadets afgoerelse om aendring af MEDIA-programmet [KOM(93) 462 endelig udg.], og det har anmodet Europa-Parlamentet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg om at afgive udtalelse herom. Allerede i OESU's foerste udtalelse af 20. september 1990 (3) om det planlagte MEDIA-program hed det: »I betragtning af programmets betydning mener OESU imidlertid, at de afsatte midler maa anses for utilstraekkelige. Det er derfor oenskeligt, at bevillingerne oeges.«

1.5. I Raadets afgoerelse 90/685/EOEF er budgetbeloebet for perioden 1991-1995 fastsat til 200 millioner ECU. Det maa imidlertid konstateres, at der allerede ved udgangen af 1994, som er det fjerde aar efter ivaerksaettelsen af programmet, vil vaere brugt 174,841 millioner ECU. Ifoelge Kommissionen er der gode grunde til, at budgettet overskrides: den vanskelige oekonomiske situation, den oegede konkurrence udefra, de lave tilbagebetalinger af investeringerne (fordi afsaetning og udnyttelse af audiovisuel produktion kraever meget tid) og endelig industriens store deltagelse i programmets uddannelsesforanstaltninger.

OESU redegoer i det foelgende for sin holdning til »Kommissionens forslag til styrkelse af MEDIA-programmet«.

2. Generelle bemaerkninger

2.1. OESU bifalder principielt, at MEDIA-programmets budget oeges, og henstiller, at Kommissionen tager hensyn til nedenstaaende overvejelser.

2.2. MEDIA-programmet boer ikke kun tage sigte paa at stimulere de audiovisuelle produktionsstrukturer inden for EF, fordi der saa hverken tages tilstraekkelig hoejde for ikke-europaeiske oekonomiske interesser (f.eks. amerikanske koncerners virksomhedsandele eller -overtagelser) eller for det pres, deres billigprogrammer udoever paa markedet. Maalet maa snarere vaere at sikre eller genvinde den kulturelle identitet i de europaeiske lande, og her kan TV- og radioprogrammer yde et bidrag.

2.3. Der skal tages hensyn til brede forbrugerkredses oekonomiske, sociale og kulturelle interesser saavel som de hoeje omkostninger, der er forbundet med en egenproduktion af kulturel relevans. Dette forudsaetter, at man ved tildeling af finansieringsmidler stoetter de produktionsstrukturer, der fremmer eller i det mindste bevarer den kulturelle mangfoldighed i Europa. Derudover kunne det vaere hensigtsmaessigt, om man ogsaa satte saadanne projekter i relation til deres anvendelsesmuligheder i europaeiske skoler.

2.4. Eftersom det audiovisuelle omraade ikke blev medtaget i GATT-aftalen i december 1993, kan de europaeiske regeringer - isaer ud fra kulturpolitiske bevaeggrunde - skaerme film og fjernsyn mod den overmaegtige amerikanske konkurrence og yde tilsvarende stoette. Med henblik herpaa boer man ogsaa fremme eller styrke europaeiske producenters samarbejde, som stadig lader meget tilbage at oenske. I denne sammenhaeng understreger denne beslutning betydningen af MEDIA-programmet, der dog ikke boer begraenses til film og fjernsyn, men ogsaa boer omfatte konkrete foranstaltninger paa radioomraadet. For kommunikation paa tvaers af graenserne kan netop udvikles og styrkes ved hjaelp af radioprogrammer.

2.5. Konsekvenserne af en udvidelse af MEDIA-programmet til ogsaa at omfatte tredjelande boer imidlertid undersoeges naermere, ikke mindst fordi en alt for stor spredning af midlerne kan begraense den oenskede effekt: styrkelsen af den europaeiske audiovisuelle industri.

2.6. Som helhed betragtet boer man tilsigte en forlaengelse af MEDIA-programmet ud over 1995 paa grund af den lange indkoeringstid og dennes konsekvenser.

3. Saerlige bemaerkninger

3.1. I sit forslag lader Kommissionen en raekke spoergsmaal staa aabne, som efter OESU's opfattelse boer undersoeges naermere og afklares.

3.2. Under »foranstaltninger, som skal ivaerksaettes« (bilag 1) opfoeres saaledes »udbygning af stoetten til tvaernational distribution« (punkt 1.1), selv om Kommissionen tidligere (i punkt 2.3) har slaaet fast, at »spillefilmdistribution i Tyskland (er) 98 % domineret af USA«. Kommissionen boer derfor afklare, hvilke distributionsomraader man konkret boer stoette, og hvilke graenser der skal saettes for stoetten. De disponible midler boer ikke anvendes til distributionsprojekter, som mediekoncerner eller disses datterselskaber oensker finansieret.

Kommissionen boer ogsaa undersoege, hvorvidt koncentrationen i filmudlejningsbranchen giver anledning til konkurrencepolitiske betaenkeligheder.

3.3. Det er heller ikke klart, hvilke maalgrupper der sigtes paa med »udbygning af foranstaltninger med sigte paa fremme af biografsektoren« (punkt 1.1), naar det tages i betragtning, at biografsektoren i stigende grad domineres af nogle faa store, koncernlignende virksomheder. Efter OESU's opfattelse boer man graduere »stoettevaerdigheden« og sondre mellem paa den ene side saadanne »biografkaeder« og paa den anden side provinsbiografer i tyndt befolkede omraader, »den lille biograf henne paa hjoernet« eller den - f.eks. kommunale - biografkultur, som ikke arbejder med gevinst for oeje.

3.4. OESU vil ogsaa gerne have praeciseret, hvad der konkret menes med »udvikling af markederne og stoette til distribution af uafhaengige produktioner« (punkt 1.4). Der er naeppe noget at indvende, hvis der med disse foranstaltninger taenkes paa stoette til audiovisuel kultur, som er uafhaengig af afsaetningsinteresser, f.eks. i forbindelse med en projektlignende sammenslutning af filmproducenter. Man boer derimod ikke yde stoette til mediekoncerners produktion.

3.5. I forbindelse med »bidrag til skabelse af et sekundaert marked, bl.a. ved udnyttelse af arkiver« (punkt 2.4) maa det sikres, at markedsdominerende europaeiske filmforetagender ikke faar stoette under MEDIA-programmet til »katalogisering, bevaring, restaurering og nykopiering af filmvaerker«.

4. Konklusioner

4.1. Sammenfattende konkluderer OESU, at Kommissionens forslag boer udbygges. Ovenstaaende henstillinger og betaenkeligheder boer derfor tages til foelge. Derudover peger OESU paa sin udtalelse af 20. februar 1990, hvor det opfordrede Kommissionen til at »oplyse naermere, for hvilke af de 12 enkeltforanstaltninger det kan komme paa tale at yde tilskud uden tilbagebetaling, laan, der skal tilbagebetales, og henholdsvis resultatbetingede subsidier og forskud paa indtaegter, garantier eller rentegodtgoerelser« (punkt 4.1). OESU understreger sin bemaerkning i naevnte udtalelse om, at »det er saerdeles vigtigt, at de oekonomiske, samfundsmaessige og kulturelle grupper inddrages paa passende vis paa det audiovisuelle omraade« (punkt 3.7.1).

4.2. OESU ville saette pris paa, om det ogsaa fremover blev hoert af Kommissionen allerede foer den endelige udformning af et forslag i de saerlige tilfaelde, hvor de beroerte kredse i vidt omfang inddrages i de forberedende droeftelser af saadanne EF-programmer.

4.3. OESU henstiller derfor allerede nu, at Kommissionen tilsender OESU den groenbog, den skal udarbejde i foerste halvaar 1994, at Kommissionen anmoder officielt om OESU's udtalelse, og at Kommissionen indbyder repraesentanter for OESU til at deltage i de offentlige hoeringer, der er planlagt i den forbindelse.

4.4. Ogsaa i forbindelse med de planlagte aendringer af direktivet om fjernsyn uden graenser boer Kommissionen inddrage OESU paa et tidligt stadium.

Bryssel, den 23. marts 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det oekonomiske og sociale Udvalg

(1) EFT nr. C 322 af 30. 11. 1993, s. 15.

(2) EFT nr. L 380 af 31. 12. 1990.

(3) EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990.