Regionsudvalgets udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets beslutning om fastlæggelse af en fællesskabsordning for koordinering af civilbeskyttelsesindsatsen i katastrofetilfælde"

(2001/C 253/06)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til Kommissionens forslag til Rådets beslutning om fastlæggelse af en fællesskabsordning for koordinering af civilbeskyttelsesindsatsen i katastrofetilfælde - KOM(2000) 593 endelig - 2000/0248 (CNS),

under henvisning til Rådets beslutning af 24. oktober 2000 om i henhold til artikel 265, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab at anmode om Regionsudvalgets udtalelse om dette emne,

under henvisning til formandens beslutning af 27. november 2000 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 4 "Fysisk Planlægning, Bypolitik, Energi, Miljø",

under henvisning til forslag til Regionsudvalgets udtalelse om "udkast til Rådets beslutning om indførelse af et EF-handlingsprogram for civilbeskyttelse" - KOM(1998) 768 endelig udg. (CdR 104/99 fin)(1),

under henvisning til Underudvalg 4's forslag til udtalelse (CdR 8/2001 rev.), som blev vedtaget den 9. februar 2001 med Paris Koukoulópoulos som ordfører (EL, PSE) -

på den 38. plenarforsamling den 4.-5. april 2001 (mødet den 4. april) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

REGIONSUDVALGETS SYNSPUNKTER OG HENSTILLINGER

Indledning

1. Regionsudvalget noterer sig forslaget til Rådets beslutning om fastlæggelse af en fællesskabsordning for koordinering af civilbeskyttelsesindsatsen i katastrofetilfælde. Formålet med beslutningen er at forbedre beskyttelsen af borgere, miljø og formuer i tilfælde af naturkatastrofer, miljøkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer, herunder utilsigtet havforurening, i eller uden for EU gennem indførelsen af en fællesskabsordning for civilbeskyttelsesindsatsen.

2. Det overordnede formål med ordningen er at yde hjælp i nødsituationer og at lette Fællesskabets samordning af hjælpearbejdet, når enten en medlemsstat eller et ansøgerland beder om hjælp. Ordningen er altså under visse betingelser åben for deltagelse af ansøgerlandene i Central- og Østeuropa og for associerede lande (Cypern, Malta og Tyrkiet).

Kommissionsforslagets overordnede ramme:

3. Resolutionen af 8. juli 1991 om forbedring af medlemsstaternes gensidige bistand i tilfælde af naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer(2) er grundlaget for Den Europæiske Unions nuværende ordning for indsats i tilfælde af katastrofer.

4. Desuden har Kommissionen under overholdelse af subsidiaritetsprincippet iværksat en række initiativer vedrørende civilbeskyttelse, især gennem det femårige fællesskabshandlingsprogram (2000-2004)(3). Blandt foranstaltningerne er civilbeskyttelsesdøgnvagten i generaldirektoratet for miljø. Denne struktur er parat til at fremme og koordinere assistance fra andre medlemsstater til den medlemsstat, der anmoder om det, indsamle pålidelige oplysninger og formidle disse til medlemsstaterne. Den nuværende ordnings struktur er dog for svag til at kunne deltage i koordinationen af indsatsen.

5. Erfaringerne gennem de seneste år og de store katastrofer, som har ramt visse egne af EU hårdt, har imidlertid vist, at den nuværende ordning ikke har kapaciteten til at mobilisere betydelige og tilstrækkelige ressourcer fra medlemsstaterne eller til at styrke samordningen af den påkrævede indsats.

6. Det står således klart, at der er behov for at indføre en væsentligt forbedret fællesskabsordning for koordinering af civilbeskyttelsesindsatsen i tilfælde af naturkatastrofer, miljøkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer, herunder utilsigtet havforurening.

7. Forslaget er en reaktion på formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råds møde i Santa Maria da Feira den 19.-20. juni 2000, hvori Kommissionen blev bedt om snarest muligt at forelægge forslag på civilbeskyttelsesområdet. Forslaget om indførelse af en ordning skal supplere Kommissionens igangværende handlingsprogram 2000-2004 og effektivisere den gensidige hjælpeindsats mellem medlemsstaterne.

Konkrete forslag til foranstaltninger

8. De væsentligste elementer i Kommissionens forslag, som forekommer nødvendige for at nå frem til en bedre ordning, er - foruden de politiske forpligtelser - følgende:

9. Forudbestemmelse af indsatsressourcer: forhåndsbestemmelse af de indsatshold, der er til rådighed i medlemsstaternes redningsberedskaber med meget kort varsel (normal responstid er 2-24 timer, efter katastrofen er sket), og som omgående vil kunne mobiliseres (deres sammensætning afhænger af katastrofetypen og de særlige behov i forbindelse med den pågældende katastrofe).

10. Uddannelsesprogram for at forbedre indsatskapaciteten: etablering af et uddannelsesprogram for at forbedre disse holds evne til at arbejde sammen og indbyrdes opnå optimal komplementaritet. Dette program vil omfatte fælles uddannelsesaktiviteter og øvelser, og muligheder for holdmedlemmer for i korte perioder at blive indsat i hold i andre medlemsstater.

11. Vurderings- og koordineringshold: forbedring af effektiviteten og koordinationen på stedet og vurdering af, hvilke ressourcer der er de bedst egnede til den pågældende nødsituation - i givet fald skal disse hold fungerer som forbindelsesled til de ansvarlige myndigheder i det land, der anmoder om assistance.

12. Etablering af et fælles katastrofevarslingssystem: oprettelse af et fælles katastrofevarslingssystem mellem medlemsstaternes administrationer og de relevante tjenestegrene i Kommissionen.

13. Ovennævnte indsatshold vil være ordningens hovedhjørnesten. I forbindelse med katastrofestyring er der imidlertid altid behov for betydelig fleksibilitet, og derfor skal medlemsstaterne og tredjelandene også have mulighed for at anmode om anden støtte, der involverer specialuddannet personel og specialudstyr, der eventuelt er nødvendigt til at klare en bestemt nødsituation.

14. Civilbeskyttelsesmyndighederne i medlemsstaterne samt ikke statslige organisationer og andre relevante organer (f.eks. instanser på lokalt eller regionalt niveau), kunne stille disse ressourcer til rådighed. Koordinationen af ressourcerne overdrages til de relevante fællesskabstjenester, mens ansvaret for anvendelsen af dem placeres hos civilbeskyttelsesmyndighederne i medlemsstater, regioner eller provinser i overensstemmelse med de nationale bestemmelser og kompetencefordelingen i de enkelte medlemsstater. Det bemærkes desuden i Kommissionens forslag, at det vil blive nødvendigt med et pålideligt videnskabeligt og teknisk netværk, der kan bidrage til fare- og risikovurderingen. Desuden bør der oprettes nationale registre over de frivillige organisationer med en passende udrustning.

Regionsudvalgets holdning til forslagene

15. Eftersom selv meget store nødsituationer kan opstå på lokalt eller regionalt niveau og de kan have langvarige følger, henleder Regionsudvalget opmærksomheden på, at der må indføres en institutionel ramme for effektiv indsats i forbindelse med naturkatastrofer, miljøkatastrofer og menneskeskabte katastrofer, som med mellemrum rammer EU og tredjelande - en ramme, der overholder subsidiaritetsprincippet, men også tager hensyn til den nødvendige forbedring af det gensidige hjælpearbejde. Den politiske ramme skal

16. tilskynde til, at nationale, regionale og lokale myndigheder deler erfaringer og teknologi;

17. styrke udviklingen af langsigtede planlægningsstrategier (redskaber til forudsigelse af ekstreme vejrfænomener, oversvømmelsesregulerende systemer, jordskælvssikring m.m.);

18. befordre udviklingen af varslings- og kommunikationsnet mellem medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder, der slås med de samme problemer;

19. tilskynde til iværksættelse af koordineringstiltag til løsning af alvorlige samfundsproblemer, der følger i kølvandet på store katastrofer, ikke mindst i fjerntliggende og isolerede dele af EU. Disse egne har særlige karakteristiska (på grund af deres geografiske, sociale og økonomiske vilkår), som forværrer følgerne, og har derfor brug for en særlig hjælpeindsats i tilfælde af katastrofer;

20. støtte tværfagligt samarbejde om studier i forudsigelse af ekstreme vejrfænomener og vurdering af miljørisici;

21. give højere prioritet til anvendelse og videreudvikling af moderne teknologiske applikationer, som kan bidrage til at begrænse konsekvenserne af en katastrofe og ikke mindst nedbringe antallet af ofre;

22. bedst muligt organisere den gensidige hjælp EU-borgerne imellem i tilfælde af naturkatastrofer, miljøkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer;

23. sondre mellem civilbeskyttelsesaktioner som led i krisestyring og andre typer af katastrofehjælp, eftersom sidstnævnte ifølge formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Santa Maria da Feira den 19.-20. juni 2000 har særlige karakteristika(4);

24. afhjælpe de mellem- og langsigtede følger af katastrofer på lokalt og regionalt plan (genopbygning, genoprettelse af aktiviteter og funktioner, lindring af de sociale og psykologiske følger i befolkningen, navnlig i særlig følsomme befolkningsgrupper, og udjævning af udviklingsmæssige tilbageslag i katastroferamt områder);

25. og endelig drage særlig omsorg for EU-egne, som rammes af alvorlige katastrofer, gennem konkrete ordninger og særlige beskyttelses- og lindringsforanstaltninger for en bredere kreds af samfundsgrupper, hvis livsvilkår og livskvalitet er direkte påvirket af katastroferne.

Regionsudvalgets anbefalinger

26. Der bør gives støtte til forskning i og undersøgelser af særlige problemer i europæiske regioner, der gentagne gange er blevet ramt af store katastrofer og således har større risiko for at rammes af den samme eller anden type katastrofe igen (der skal foreligge videnskabeligt og statistisk belæg for at tildele en region en sådan status), ligesom der bør udarbejdes et kort over risikoområderne i Europa med henblik på at styrke de regionale civilbeskyttelsesplaner.

27. Beslutningen bør også omfatte en række institutionelle tiltag, og der bør afsættes midler, som skal kunne anvendes regionalt til at fremme en fælles bevidsthed, metodologi og praksis, der i den nye ordning kan lette samordningen mellem de forskellige involverede hold, som udfører redningsaktioner, yder hjælp, vurderer følger og afhjælper en nødsituation.

28. Ledere og eksperter med stor indsigt i lokale forhold og i problemer i forbindelse med den praktiske gennemførelse af den nye ordning bør med passende midler opfordres til at deltage i indsatsholdene.

29. Der skal skelnes mellem civilbeskyttelsesaktioner til krisestyring og andre typer af katastrofehjælp, eftersom sidstnævnte har særlige karakteristika.

30. I alle medlemsstater bør der i regionalt og lokalt regi og under overholdelse af subsidiaritetsprincippet oprettes beredskabscentre med det nødvendige materiel til krisestyring og nødhjælpsaktioner, og indsatsholdene bør koordineres for at mobilisere betydelige og tilstrækkelige ressourcer ved alvorlige katastrofer.

31. Kommissionen lægger ikke skjul på, at den ønsker en sammenlægning af det eksisterende handlingsprogram og den nye ordning. Regionsudvalget støtter en sådan sammenlægning med henblik på størst mulig konsistens og komplementaritet mellem det gældende handlingsprogram og de foranstaltninger, som skal træffes under den nye ordning.

Bruxelles, den 4. april 2001.

Jos Chabert

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 293 af 13.10.1999, s. 53.

(2) EFT C 198 af 27.7.1991, s. 1.

(3) EFT L 327 af 21.12.1999, s. 53.

(4) ESB 200/2000 ADDI, 19.-20.6.2000, DA, s. 19.