Forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71 for så vidt angår dens udvidelse til at omfatte tredjelandsstatsborgere (98/C 6/06) (EØS-relevant tekst) KOM(97) 561 endelig udg. - 97/0320(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 10. december 1997)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 51 og 235,

under henvisning til forslag fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, forelagt efter høring af arbejdsmarkedets partere samt efter høring af Den Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

I juni 1994 blev det på Det Europæiske Råds møde i Korfu besluttet at intensivere bestræbelserne på inden for rammerne af Den Europæiske Union at fastlægge en samlet strategi til bekæmpelse af racisme og fremmedhad;

i resolutionen af 5. oktober vedrørende bekæmpelse af racisme og fremmedhad i forbindelse med beskæftigelse og sociale anliggender (1) erkender Rådet og medlemsstaterne »den store betydning af, at der i Den Europæiske Union og i medlemsstaterne inden for rammerne af deres respektive kompetence på det social- og arbejdsmarkedspolitiske område iværksættes politikker, der bygger på principperne om ikke-diskrimination og lige muligheder, for derved at bidrage til den fælles bekæmpelse af racisme og fremmedhad«;

Europa-Parlamentet har gentagne gange opfordret til, at der på det sociale område gennemføres ligebehandling af statsborgere i Fællesskabet og statsborgere i tredjelande, navnlig i beslutningen af 30. januar 1997 om racisme, fremmedhad og antisemitisme og om Det Europæiske År mod Racisme (1997) (2);

Det Økonomiske og Sociale Udvalg har ligeledes fremsat samme opfordring, navnlig i udtalelsen af 26. september 1991 om stillingen for vandrende arbejdstagere fra tredjelande (3);

i præamblen til den europæiske fælles akt understreger medlemsstaterne nødvendigheden af at »fremme demokratiet på grundlag af de grundlæggende rettigheder, de er anerkendt i medlemsstaternes forfatninger og love, i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og i den europæiske socialpagt, navnlig frihed, lighed og social retfærdighed«;

i artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union er det fastsat, at »Unionen respekterer de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. november 1950, og således som de følger af medlemsstaternes forfatningsmæssige traditioner, som generelle principper for fællesskabsretten«;

Fællesskabet har som målsætning at fremme et højt socialt beskyttelsesniveau og at forbedre levestandarden og livskvaliteten i medlemsstaterne;

Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (4), finder allerede anvendelse på arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der flytter inden for Fællesskabet, selv om de ikke har gjort brug af retten fri bevægelighed i kraft af deres egenskab af vandrende arbejdstagere;

da en række bestemmelser i forordning (EØF) nr. 1408/71 allerede finder anvendelse på personer, som ikke er vandrende arbejdstagere som omhandlet i traktatens artikel 48, giver EF-traktatens artikel 51 Fællesskabet mulighed for at koordinere de nationale sociale sikringsordninger for alle arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der er forsikret efter en af disse ordninger, selv om de ikke er vandrende arbejdstagere efter traktatens artikel 48;

det store antal retlige instrumenter, som på nuværende tidspunkt finder anvendelse til løsning af problemerne for tredjelandsstatsborgere i forbindelse med koordineringen af medlemsstaternes sociale sikringsordninger, medfører en retligt og administrativt set uholdbar kompleksitet;

manglen på et sæt af klare og sammenhængende koordineringsregler på området for social sikring kan give anledning til særlige problemer, såsom dobbeltopkrævning af bidrag for tjenesteydere, som beskæftiger tredjelandsstatsborgere;

derfor bør forordning (EØF) nr. 1408/71 udvides til at omfatte tredjelandsstatsborgere; følgelig bør forordningen ændres;

det er nødvendigt at fastsætte overgangsbestemmelser, som har til formål at beskytte de personer, som er omfattet af nærværende forordning, og at forhindre, at de ikke mister rettigheder som følge af forordningens ikrafttrædelse;

udvidelsen af forordning (EØF) nr. 1408/71 til at omfatte tredjelandsstatsborgere er i overensstemmelse med det mål, der søges nået med hensyn til ligebehandling af disse personer og af statsborgere i Fællesskabet på området for social sikring, og navnlig med hensyn til koordineringen af medlemsstaternes sociale sikringsordninger, samt ønsket om anvendelse af enkle og klare lovbestemmelser i Fællesskabet;

udvidelsen af forordning (EØF) nr. 1408/71 til at omfatte tredjelandsstatsborgere må ikke tillægge de berørte personer rettigheder til hverken indrejse, ophold, bopæl eller adgang til arbejdsmarkedet i en medlemsstat;

for at nå disse mål er det nødvendigt og hensigtsmæssigt, at en ændring af reglerne til koordinering af de nationale sociale sikringsordninger foretages ved et bindende, juridisk fællesskabsinstrument, som umiddelbart gælder i hver medlemsstat;

dette er i overensstemmelse med bestemmelserne i traktatens artikel 3 B, stk. 3 -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EØF) nr. 1408/71 foretages følgende ændringer:

1) Artikel 1, litra d) og e), udgår.

2) Artikel 2 ændres således:

a) Stk. 1 affattes således:

»1. Denne forordning finder anvendelse på arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, som er eller har været omfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, samt på deres familiemedlemmer og efterladte.«

b) Stk. 2 ophæves.

3. Artikel 22a affattes således:

»Artikel 22a

Særlige regler for visse personkategorier

Uanset artikel 2 finder artikel 22, stk. 1, litra a) og c), ligeledes anvendelse på personer, der er forsikret efter en medlemsstats lovgivning, samt de familiemedlemmer, som bor sammen med dem.«

4) Følgende artikel 95c indsættes:

»Artikel 95c

Overgangsbestemmelser for anvendelse af forordning (EF) nr. . . . (*)

1) Forordning nr. . . . giver ikke ret til ydelser for noget tidsrum, der ligger forud for . . . (**).

2) Enhver forsikringsperiode eller i givet fald beskæftigelses- eller bopælsperiode eller periode med selvstændig erhvervsvirksomhed, der er tilbagelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for . . ., skal medregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efter bestemmelserne i denne forordning.

3) Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 kan rettigheder tilkendes i medfør af denne forordning, også selv om de vedrører en begivenhed, der er indtrådt før den . . .

4) Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller bopæl ikke har været fastsat eller har været suspenderet, skal på den pågældendes begæring fastsættes eller udredes på ny fra den . . ., medmindre tidligere anerkendte rettigheder har givet anledning til udbetaling af en kapitalydelse.

5) Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension eller rente før den . . ., kan på begæring tages op til revision under hensyntagen til forordning (EF) nr. . . .

6) Hvis den i stk. 4 eller 5 omhandlede begæring indgives inden for en frist på to år efter den . . ., erhverves rettigheder i medfør af denne forordning med virkning fra nævnte dato, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald eller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for de pågældende.

7) Hvis den i stk. 4 eller 5 omhandlede begæring indgives efter udløbet af den i stk. 6, omhandlede frist, erhverves de rettigheder, som ikke er bortfaldet eller forældet, fra datoen for begæringens indgivelse, med forbehold af mere gunstige bestemmelser i en medlemsstats lovgivning.«

(*) Nummer på den forordning, der udstedes på grundlag af dette forslag.

(**) Dato for ikrafttrædelse af den forordning, der udstedes på grundlag af dette forslag.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft den første dag i den måned, der følger efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

(1) EFT C 296 af 10. 11. 1995, s. 13.

(2) EFT C 55 af 24. 2. 1997, s. 17.

(3) EFT C 339 af 31. 12. 1991, s. 82.

(4) EFT L 149 af 5. 7. 1971, s. 2. Forordningen er ajourført ved forordning (EF) nr. 118/97 (EFT L 28 af 30. 1. 1997, s. 1) og senest ændret ved forordning (EF) Nr. 1290/97 (EFT L 176 af 4. 7. 1997, s. 1).