Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens grønbog om revision af fusionsforordningen« (96/C 295/04)

Kommissionen for Den Europæiske Union besluttede den 2. februar 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens grønbog om revision af fusionsforordningen«.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Edoardo Bagliano til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 19. juni 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 337. plenarforsamling af 10. og 11. juli 1996, mødet den 10. juli 1996, med 96 stemmer for, 1 stemme imod og 2 stemmer hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kommissionens grønbog om revision af fusionsforordningen fremlægges nu to et halvt år efter Kommissionens beretning til Rådet om anvendelsen af fusionsforordningen i de tre første år efter dens vedtagelse (KOM(93) 385 endelig udg. af 28. juli 1993).

1.2. En sådan revision er udtrykkeligt forudset i forordning 4064/89 () (inden udgangen af fjerde år efter forordningens vedtagelse) i artikel 1, stk. 3, hvad angår omsætningstærsklerne, og i artikel 9, stk. 10, hvad angår henvisningsbestemmelserne. Ved selve vedtagelsen af forordningen (som trådte i kraft den 21. september 1990) gav både Kommissionen og Rådet i øvrigt udtryk for, at de agtede at foretage yderligere ændringer (vedrørende kreditinstitutter, beregning af omsætningen og gennemsigtighed). Den foreliggende revision begrænser sig til disse emnekredse.

1.3. På grundlag af beretningen fra 1993 () accepterede Rådet Kommissionens forslag om at udskyde revisionen af forordningen til udgangen af 1996 (den oprindelige frist var udgangen af 1994). Det er således belejligt, at Kommissionen har fremlagt denne grønbog i begyndelsen af 1996.

1.4. Der er tale om et oplæg, som uddyber og supplerer de spørgsmål og betragtninger, der blev gennemgået i beretningen fra 1993.

Følgende hovedemner behandles:

- »one-stop shop«-princippet (én kontrolmyndighed)

- omsætningstærskler

- to tredjedelsreglen

- henvisninger

- joint ventures oprettet i fusions- eller samarbejdsøjemed

- tilsagn i første og anden undersøgelsesfase

- kredit- og finansieringsinstitutter

- gennemsigtighed i beslutningsprocessen.

Hertil har Kommissionen føjet nogle afsnit af særlig interesse i denne sammenhæng:

- anmeldelsespligt i flere medlemsstater

- situationen i medlemsstaterne.

Endelig indeholder grønbogen en grundig gennemgang af følgende emner:

- joint ventures (i henholdsvis fusions- og samarbejdsøjemed)

- henvisningsbestemmelserne (artikel 9 og 22 i forordning 4064/89).

1.5. I visse tilfælde lader Kommissionen forstå eller siger lige ud, hvilke løsningsmodeller den selv - i øvrigt med god grund - foretrækker.

1.6. Der er altså tale om en grønbog, som næsten har karakter af hvidbog. Men det er efter ØSU's opfattelse et meget positivt træk ved dette kommissionsdokument, som således kan fremskynde en debat på et gennemsigtigt grundlag mellem alle berørte parter om emner og problemer, der redegøres for klart og udtømmende.

2. Indledende betragtninger

2.1. ØSU har i de foregående udtalelser fra 1994 og 1995 () taget stilling til langt de fleste af de emner, der er behandlet i grønbogen.

ØSU glæder sig dog over at få lejlighed til at gennemgå hele problematikken igen i lyset af Kommissionens seneste udspil i forbindelse med den forestående revision.

2.2. ØSU vil frem for alt udtrykke sin tilfredshed med, at Kommissionen i dette tilfælde har gjort sig umage med at indhente udtalelser fra erhvervslivet, organisationerne, jurister, eksperter samt medlemsstaterne.

Ved udarbejdelsen af beretningen fra 1993 blev parterne også hørt, men grønbogen bygger på en mere omfattende høring på grundlag af målrettede spørgeskemaer og åbent formulerede spørgsmål. Alle har således haft lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter og egne erfaringer, og Kommissionen har dermed fået flere og mere nuancerede oplysninger til sin rådighed.

2.3. Skønt der kun er tale om en revision af en flere år gammel forordning vedrørende et specielt område, bør man holde sig for øje, at forordningen er et kontrolinstrument og ikke et mål i sig selv. Formålet er at fremme såvel konkurrencen som samarbejdet mellem virksomhederne.

2.4. Ved denne nødvendige regelsanering må man først og fremmest omhyggeligt undgå bureaukratiske og restriktive indgreb og i stedet tilstræbe en tidssvarende forenkling af formaliteterne og klarere regler med henblik på et stadigt mere gennemsigtigt og dynamisk konkurrencemiljø.

2.5. Fusionskontrollen skal på den ene side beskytte og fremme en effektiv konkurrence på lige vilkår under særlig hensyntagen til de små og mellemstore virksomheders behov, men på den anden side må man også holde sig for øje, at styrkelsen af økonomien og erhvervsstrukturen har til formål at gøre den europæiske økonomi som helhed mere konkurrencedygtig på verdensplan. Under alle omstændigheder skal EU's fusionskontrol altid ses i et overordnet økonomisk perspektiv, hvor der tages hensyn til, at den internationale situation er præget af en stadig stærkere konkurrence.

2.6. ØSU glæder sig over, at Kommissionen har lagt op til en indgående debat med deltagelse af alle berørte parter.

I samme ånd og i ønsket om at styrke Kommissionens rolle i forhold til Rådet og medlemsstaterne anbefaler ØSU, at debatten ikke bliver for snæver, men at alle berørte parter inddrages, så meget mere som den økonomiske omstrukturering vil få sociale følger.

3. Fællesskabsdimension - subsidiaritet og »one-stop shop«-princippet

3.1. Vurderingen af, om en virksomhedsfusion har fællesskabsdimension (jf. anvendelsen af forordning 4064/89 og følgende), skal baseres på to grundlæggende principper:

- nærhedsprincippet

- »one-stop shop«-princippet.

3.2. I udtalelsen fra 1994 (pkt. 1.5) understregede ØSU nødvendigheden af en korrekt fortolkning af nærhedsprincippet.

3.3. Her kan der hentes hjælp i selve traktatens bestemmelser om aftaler mellem virksomheder (artikel 85), som må være det bedste udgangspunkt for en korrekt fortolkning.

Ved definitionen af begrebet »fællesskabsdimension« er kriteriet om en mulig påvirkning af »handelen mellem medlemsstater« (traktatens artikel 85, stk. 1) - som Kommissionen selv påpeger - i overensstemmelse med kriteriet om en fusions »indvirkninger på konkurrencestrukturerne i et geografisk område, der strækker sig ud over en enkelt medlemsstats grænser«. Det er dette kriterium, som Kommissionen lægger vægt på i grønbogen ved hjælp af den virkningsfulde formulering »fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger«.

3.4. ØSU er principielt enig i, at fusioner med »betydelige grænseoverskridende virkninger« bør betragtes som fusioner af »fællesskabsdimension«.

3.5. Heraf følger på den anden side, at »alle fusioner, der udelukkende involverer virksomheder i ét og samme EU-land... fornuftigvis bør forblive under den pågældende medlemsstats kompetence« (ØSU's udtalelse fra 1995, pkt. 2.3.1).

3.6. På den anden side ligger der naturligvis også i begrebet »fællesskabsdimension«, at Fællesskabet har kompetence til at føre kontrol med fusioner.

Princippet om »én kontrolmyndighed« (one-stop shop) sikrer ensartede regler, betingelser og kriterier for vurderingen og dermed retssikkerhed.

ØSU er - som det gav udtryk for i sin udtalelse fra 1995 (pkt. 2.2) - enig i det synspunkt, som Kommissionen tilegner sig i grønbogens punkt 28: »Det er vigtigt, at fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger kontrolleres i samme omfang og på samme måde overalt i Fællesskabet.«

4. Omsætningstærskler

4.1. En tærskel for de deltagende virksomheders samlede verdensomsætning kombineret med en tærskel for mindst to af de deltagende virksomheders EU-omsætning er et nødvendigt kvantitativt kriterium, som giver tilstrækkelig stor retssikkerhed ved vurderingen af, om en fusion har »betydelige grænseoverskridende virkninger« for EU-markedet.

Der ses her bort fra de foreslåede beløb, som endnu er under drøftelse.

4.2. Kommissionens overvejelser desangående (pkt. 31-47 i grønbogen) bekræfter den kritik, som ØSU fremførte i udtalelsen fra 1994 (pkt. 2.6).

»Et stigende antal fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger falder ikke ind under fusionsforordningen.«

Dette erkender Kommissionen nu bl.a. på grundlag af en rundspørge, som den selv har foretaget (pkt. 33 i grønbogen).

4.3. Kommissionens meget klare redegørelse, som bygger på analyser af forordningens sektordækning, giver utvivlsomt et objektivt billede af de reelle forhold. Når det konkluderes, at forordningen med »de nuværende tærskler« kun omfatter en lille procentdel af de europæiske virksomheder (pkt. 46 i grønbogen), argumenteres der implicit for en sænkning af tærsklerne.

ØSU hælder også til denne anskuelse, selvom visse andre interessante løsningsmodeller som beskrevet nedenfor også kan være brugbare og under alle omstændigheder er at foretrække frem for »status quo« (jf. pkt. 4.6. og 5 samt grønbogens pkt. 72-88).

4.4. ØSU havde faktisk i sin udtalelse fra 1994 overvejet muligheden for en forsigtig og realistisk dvs. »gradvis« sænkning af tærsklerne.

Som et alternativ til en generel sænkning foreslår ØSU nu, at tærsklen på 5 mia. ecu for verdensomsætningen sænkes til et mellemniveau mellem 5 og 2 mia. ecu (mellem 250 og 100 mio. ecu for EU-omsætningen), og det bør ligesom i den nuværende forordnings artikel 1, stk. 3, fastsættes, at der skal foretages en revision 4 år efter, at de nye tærskler er trådt i kraft.

4.5. At foranstaltningerne skal indføres forsigtigt og gradvist og være realistiske og fleksible fremgår i øvrigt implicit af artikel 1, stk. 3, i forordning 4064/89 (og desuden af betragtning 10), ifølge hvilken vurderingen af, om fusionskontrollen lever op til selve forordningens mål, skal foretages på baggrund af den indhøstede erfaring (betragtning 1).

4.6. Det valg, der nu skal træffes uden yderligere udsættelser, må ikke påvirkes af andre overvejelser, som ikke bygger på indvundne erfaringer (f.eks. politiske hensyn). ØSU har allerede i udtalelsen fra 1994 (pkt 2.6.2) klart udtrykt sit eget synspunkt, som her gentages: en ændring af forordningen er nødvendig og påtrængende.

4.7. Enhver forudsigelse af, hvor mange ekstra fusionssager Kommissionen skal tage stilling til, hvis tærsklerne sænkes, vil ikke blot være vanskelig (pkt. 69 i grønbogen), men også i vid udstrækning upålidelig.

ØSU mener dog, at Kommissionen vil være i stand til at forvalte sine egne ressourcer fleksibelt og hensigtsmæssigt - og dermed effektivt - således at den kan klare den større arbejdsbyrde, uden at det går ud over kvaliteten (pkt. 71 i grønbogen). Et særligt samarbejde med de nationale myndigheder kan utvivlsomt være nyttigt i denne forbindelse.

4.8. ØSU er endelig enig med Kommissionen i, at »inflationen og Unionens udvidelse har haft en begrænset indvirkning på de eksisterende tærskler« (pkt. 68 i grønbogen).

5. To tredjedelsreglen

5.1. I artikel 1, stk. 2, fastsættes det, at de sammenslutninger af virksomheder, som har over to tredjedele af deres samlede omsætning på fællesskabsplan i én og samme medlemsstat, ikke er omfattet af forordningen.

Såvel i udtalelsen fra 1994 (pkt. 2.7.2) som i den fra 1995 (pkt. 2.3.2) er ØSU gået ind for en ophævelse af dette kriterium for fritagelse for EU-kontrol.

En stor omsætning i én medlemsstat er ikke altid i sig selv et tilstrækkeligt tegn på, at en fusion ikke har betydelige virkninger på EU-plan. Mange sektorer - i industrien og på tjenesteydelsesområdet - udelukkes dermed, selvom deres geografiske referencemarked rækker langt ud over en enkelt medlemsstat.

6. Anmeldelse til flere nationale myndigheder

6.1. Problemet med fusioner, der anmeldes til flere nationale myndigheder, behandles meget grundigt i grønbogen, og der fremlægges en bred vifte af interessante løsningsmodeller (pkt. 72-88).

6.2. Disse nye forslag til løsning af problemet med fusioner, der ligger under tærsklerne i forordning 4064/89, og som er anmeldelsespligtige i flere medlemsstater, kan også være et interessant og konkret alternativ til en sænkning af tærsklerne, hvis det ikke lykkes at få tilstrækkelig stor opbakning til at ændre ved de kvantitative kriterier for afgrænsningen af fusioner af fællesskabsdimension.

6.3. Der er generel enighed om, at anmeldelse af en fusion til flere nationale myndigheder indebærer flere omkostninger og mindre retssikkerhed.

6.4. Der er også fare for en uensartet eller endog modstridende vurdering, hvilket ikke vil være tilfældet ved én samlet behandling på EU-plan.

6.5. Der er faktisk tale om fusioner, som i en vis udstrækning har »betydelige grænseoverskridende virkninger«, eftersom de er anmeldelsespligtige i mere end én medlemsstat. Følgelig har de betydning på fællesskabsplan, selvom de ikke er af fællesskabsdimension i henhold til artikel 1 i forordning 4064/89 (idet de ligger under de i artikel 1 fastsatte tærskler for omsætningen på verdensplan og i EU).

Det forekommer derfor logisk, at fusioner af denne art behandles på fællesskabsplan.

6.6. Af Kommissionens rundspørge fremgår det klart, at de nationale fusionskontrolordninger er uensartede, både hvad angår formularer og procedurer. Desuden er der forskelle med hensyn til anmeldelsernes frivillige eller obligatoriske karakter.

ØSU er enig med Kommissionen i, at en harmonisering af de nationale ordninger (pkt. 74 i grønbogen) - som under alle omstændigheder er ønskelig for ikke at sige nødvendig - vil tage lang tid og alligevel ikke kunne løse det problem, at kompetencen ligger dels i EU dels i medlemsstaterne. Bortset herfra skal harmoniseringen dog gennemføres.

6.7. Når der er tale om fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger, som imidlertid ligger under tærsklerne i forordning 4064/89, kan man dog heller ikke lade virksomhederne selv vælge, hvilken national myndighed anmeldelsen skal indgives til.

6.8. En løsning på problemerne med indgivelse af flere anmeldelser (pkt. 77 i grønbogen) kunne - hvis de nuværende tærskler ikke ændres - bestå i at udvide Kommissionens kompetence til de fusioner under tærsklerne, der falder ind under mere end én national kontrolordning.

Kriteriet ville i så fald være anmeldelsespligt i flere lande, hvilket i sig selv giver grund til at antage, at fusionen har betydning på EU-plan. Her ses der bort fra, om anmeldelse er fakultativ eller obligatorisk i henhold til national lov. Naturligvis er det stadig medlemsstaterne, der skal vurdere, om de nationale tærskler overskrides.

6.9. Når en fusion falder ind under mindst to nationale systemer, dvs. to medlemsstater, må det »antages«, at den kan have »betydelige grænseoverskridende virkninger«, som Kommissionen udtrykkeligt påpeger (pkt. 80 i grønbogen). Kommissionen konkluderer, at disse fusioner bør »behandles på EU-plan«.

ØSU er enig heri.

6.10. Kommissionen vil dog i betragtning af medlemsstaternes kommentarer til dette spørgsmål først efter fornyet høring tage stilling til, om grænsen skal lægges ved anmeldelsespligt i mindst tre medlemsstater.

Efter ØSU's mening er det slet ikke givet eller overhovedet særligt sandsynligt, at eventuelle problemer kan løses »mere eller mindre tilfredsstillende gennem bilateral samordning« (pkt. 80 slutning), selv om der kun er to medlemsstater involveret.

Der er efter ØSU's mening ingen grund til at indsnævre begrebet »betydelige grænseoverskridende virkninger« - og dermed begrebet »fællesskabsdimension« - til de tilfælde, hvor mindst tre medlemsstater er involveret.

6.11. Med hensyn til definitionen af begrebet »betydelige grænseoverskridende virkninger« må man nødvendigvis - hvis kriteriet om anmeldelsespligt i flere medlemsstater ikke anses for at være tilstrækkeligt (jf. pkt. 6.8) - ty til kvantitative parametre for at sikre, at fusioner, der er anmeldelsespligtige i flere medlemsstater, falder ind under kategorien »fusioner af fællesskabsdimension«.

For eksempel kan der fastsættes en tærskel med en øvre grænse for den samlede verdensomsætning på 5 mia. ecu og en nedre grænse, der kan fastlægges senere (f.eks. 2 mia. ecu). For omsætningen i EU foreslås en tærskel med en øvre grænse på 250 mio. ecu og en nedre grænse, der kan fastlægges senere (f.eks. 100 mio. ecu). De fusioner, der er anmeldelsespligtige i flere medlemsstater, og som falder inden for disse grænser, betragtes som værende af »fællesskabsdimension«.

6.12. Hvad proceduren angår foretrækker Kommissionen fornuftigvis, at det overlades til medlemsstaterne at vurdere, om deres nationale tærskler finder anvendelse.

Af denne og andre proceduremæssige grunde mener ØSU som Kommissionen, at der vil blive lejlighed til at undersøge dette spørgsmål i tiden efter udsendelsen af grønbogen (pkt. 85 i grønbogen).

Det er under alle omstændigheder vigtigt at fastlægge hurtige procedurer, enkle formularer og korte frister, således at omkostningerne bliver mindre end ved indgivelse af flere nationale anmeldelser. Anmeldelse til én kontrolmyndighed skal være bekvem, økonomisk fordelagtig og juridisk set mere hensigtsmæssig.

7. Procedurer for henvisning af fusioner

7.1. Henvisning til medlemsstaterne

7.1.1. ØSU er såvel i udtalelsen fra 1994 (pkt. 2.10) som i den fra 1995 (pkt. 3.3.2) klart gået ind for en snæver fortolkning af denne bestemmelse, som er en undtagelsesbestemmelse.

De få tilfælde, hvor bestemmelsen er blevet anvendt, viser, at Kommissionen har fulgt denne linje.

7.1.2. En sænkning af tærsklerne og en eventuel stigning i anmodningerne om henvisning bør under alle omstændigheder ikke føre til en mere fleksibel fortolkning af artikel 9 i forordning 4064/89.

7.1.3. Det grundlæggende kriterium bør fortsat være indvirkningen på markedet: hvis fusionen ikke vedrører en væsentlig del af fællesmarkedet eller kun vedrører et lokalt eller regionalt marked i en enkelt medlemsstat, er anvendelsen af artikel 9 korrekt. ØSU støtter Kommissionen i dens ønske om ikke at forrykke »den hårfine balance«, der er skabt af de nuværende henvisningsbestemmelser (pkt. 94 i grønbogen). Balancen kan dog aldrig siges at være »hårfin«, når en bestemmelse anvendes i overensstemmelse med dens egen målsætning på grundlag af en korrekt vurdering af de mangeartede markedsforhold.

7.1.4. »One-stop shop«-princippet og bestræbelsen på at sikre alle virksomheder den størst mulige retssikkerhed under alle forhold må være de grundlæggende forudsætninger for, at den påkrævede fleksible anvendelse af forordningen kan gennemføres på en konsekvent måde.

7.1.5. ØSU er enig med Kommissionen i, at der er brug for en fortolkningsmeddelelse om dette spørgsmål, idet målsætningen naturligvis skal være en effektiv fusionskontrol og beskyttelsen af en sund konkurrence på lige vilkår både i EU og på internationalt plan.

7.2. Henvisning til Kommissionen

7.2.1. I henhold til artikel 22, stk. 3, i forordning 4064/89 kan medlemsstaterne anmode Kommissionen om, at forordningen anvendes på fusioner uden »fællesskabsdimension«, som kan skabe eller styrke en dominerende stilling, »således at den faktiske konkurrence bliver hæmmet betydeligt på den pågældende medlemsstats område«.

Kommissionen foreslår at bibeholde dette »nyttige værktøj« (pkt. 97 i grønbogen) med visse proceduremæssige ændringer.

7.2.2. ØSU understreger endnu en gang, at henvisning til de nationale myndigheder ikke bør »have karakter af envejskommunikation« (pkt. 3.3.3 i ØSU's udtalelse fra 1995), og at medlemsstaterne derfor »i tilfælde, hvor fusionen har faktiske eller potentielle indvirkninger på det fælles marked, bør være forpligtede til at forelægge Kommissionen anmeldte fusioner til vurdering«. Henvisning kunne ske på anmodning af en berørt virksomhed, en medlemsstat eller automatisk, det vil sige også på Kommissionens initiativ. ØSU mener derfor som Kommissionen, at denne bestemmelse er nyttig, men at proceduren for dens anvendelse bør forbedres.

8. Joint ventures

8.1. Definition

Efter Kommissionens meddelelse af 21. december 1994 (), hvori kriterierne blev revideret, afklaret og udvidet, er det nu muligt at sondre mere sikkert mellem joint venture-selskaber oprettet i henholdsvis fusions- og samarbejdsøjemed (pkt. 2.15 i ØSU's udtalelse fra 1994).

8.2. Der er endnu uløste problemer af procedure- og indholdsmæssig art, og - som Kommissionen selv erkender - er der brug for at »gøre systemet mere enkelt, gennemsigtigt og effektivt« (pkt. 106 i grønbogen). De strukturelle joint ventures oprettet i samarbejdsøjemed behandles faktisk - også efter ændringerne af gennemførelsesforordningerne vedrørende traktatens artikel 85, stk. 3 - efter en procedure (lange frister og juridisk usikkerhed), der anses for at være diskriminerende i forhold til proceduren for joint ventures oprettet i fusionsøjemed (korte frister og juridisk sikkerhed). Dette gælder også, hvis der er tale om oprettelse af joint ventures med samme virkninger for markedsstrukturerne som joint ventures oprettet i fusionsøjemed.

8.3. Kommissionen foreslår fem forskellige løsninger (pkt. 107 i grønbogen): tre, der består i procedureændringer alene, og to, der også består i ændringer af materielle kriterier.

8.3.1. Med hensyn til ændringerne af materielle kriterier mener ØSU, at de præciseringer og analyser, der hidtil er foretaget, ganske vist er omhyggelige, men endnu ikke tilstrækkelige til at give fortolkningsmæssig tryghed. Der må indhøstes flere erfaringer og foretages endnu grundigere overvejelser, før der kan vælges løsninger, som ændrer de grundlæggende kriterier for vurderingen.

8.3.2. Eksempelvis dækker definitionen af »strukturelle selvstændigt fungerende joint ventures oprettet i samarbejdsøjemed« faktisk to forskellige begreber, nemlig »selvstændigt fungerende joint ventures« og »strukturelle joint ventures oprettet i samarbejdsøjemed«.

De juridiske og økonomiske aspekter er i denne sammenhæng tæt forbundne, og desuden varierer de konkrete vilkår alt efter, hvilken produktions- eller servicesektor der er tale om. Det er indlysende, at det ikke er nemt at finde frem til en definition, der er anvendelig i såvel juridisk som økonomisk henseende.

8.3.3. Hertil kommer - som Kommissionen også påpeger (pkt. 105 i grønbogen) - at der er »grundlæggende forskel mellem konkurrencebegrænsninger, der skal vurderes efter artikel 85, og fusioner« (der er omfattet af forordning 4064/89). Det er derfor vanskeligt inden for kort tid at nå til enighed om, hvilken definition der giver den største retssikkerhed.

8.3.4. ØSU er af den opfattelse, at den bedste løsning på kort sigt skal søges mellem de tre forslag til procedureændringer, på grundlag af hvilke Kommissionen givetvis hurtigere og med bedre resultater kan udarbejde et forslag, der kan accepteres af alle parter, især virksomhederne, som er mest direkte berørt.

8.3.5. Af de tre forslag til procedureændringer foreslår ØSU, at Kommissionen arbejder videre på løsning a), som indebærer vedtagelse af en »ad hoc«-forordning med henblik på at forenkle procedurerne, fremskynde beslutningstagningen og dermed skabe større retssikkerhed.

9. Tilsagn i fusionssager (pkt. 122-126 i grønbogen)

9.1. I henhold til artikel 8, stk. 2, i forordning 4064/89 kan der først i fase 2 (dvs. når fase 2-proceduren, der varer fire måneder, er indledt) knyttes betingelser og påbud til en beslutning om godkendelse af en fusion, således at det sikres, at parterne overholder deres tilsagn til Kommissionen om at ændre det oprindelige udkast til sammenslutning.

9.2. Det er dog Kommissionens praksis også i fase 1 (dvs. når der skal træffes afgørelse inden for en måned) at acceptere tilsagn i fusionssager, hvor de konkurrencemæssige problemer er åbenbare, begrænsede og let kan afhjælpes, og hvor der uden besvær kan føres kontrol med, at tilsagnene indfries.

9.3. Retssikkerheden kunne dog efter Kommissionens opfattelse øges, hvis forordningen ændres således, at der for fase 1 udtrykkeligt fastsættes samme fremgangsmåde som i fase 2.

ØSU er enig heri.

9.4. Hvad proceduren angår, har ØSU i sine tidligere udtalelser taget klar og uforbeholden stilling (ingen forlængelse af tidsfristerne). Af de tre løsninger, der foreslås i grønbogen, er den bedst egnede og den, der er i størst overensstemmelse med forordning 4064/89, indførelse af »en mekanisme svarende til artikel 9, således at tilsagn kræves forelagt senest tre uger efter anmeldelsen, og fase 1 forlænges til 6 uger« (pkt. 126 i grønbogen). Kortere tidsfrister kan man vanskeligt forestille sig.

10. De minimis-transaktioner

Kommissionens analyser og overvejelser (pkt. 127 og 134 i grønbogen) falder i tråd med de synspunkter, som ØSU har fremført i udtalelserne fra 1994 (pkt. 2.16) og 1995 (pkt. 3.4.2).

Hvis man ud over den allerede forenklede anmeldelsesprocedure yderligere lemper kravene til oplysninger på CO-formularen og indfører en kort beslutningsprocedure, således som Kommissionen foreslår, vil ethvert udestående problem være løst på en fornuftig måde.

11. Kredit- og finansieringsinstitutter - Beregning af omsætningen

11.1. Kommissionen erklærer sig rede til at foretage ændringer (pkt. 135-141 i grønbogen), der i vid udstrækning tager hensyn til den kritik, som ØSU har fremført i udtalelserne fra 1994 (pkt. 2.13) og 1995 (pkt. 2.4.2).

11.2. ØSU påpeger især, at det vil være hensigtsmæssigt at ændre den nuværende regnskabsbaserede definition af omsætning (en tiendedel af statussummen) og i stedet anvende driftsresultatet (»bankindkomsten«), der ikke blot »vil afspejle banktransaktionernes økonomiske realitet mere korrekt« (pkt. 138 i grønbogen), men også vil være mere i overensstemmelse med virksomhedernes beregning af omsætningen.

11.3. Tilbage står valget mellem bruttobankindkomst og nettobankindkomst. Kommissionen påpeger, at det kan være mere hensigtsmæssigt at anvende bruttobankindkomsten til beregning af omsætningen, men den anfører, at det nærmere bør undersøges, »hvilken af de to typer bankindkomst der bedst afspejler de økonomiske realiteter i hele banksektoren«.

ØSU er enig med Kommissionen i, at bruttobankindkomsten bør foretrækkes som grundlag for beregningen af omsætningen: denne metode harmonerer med Kommissionens generelle indfaldsvinkel i forbindelse med beregning af omsætningen inden for sektorerne »fremstillingserhverv« og »servicefag«.

12. Konklusioner

12.1. ØSU udtrykker tilfredshed med, at Kommissionen i dette tilfælde har gjort sig umage med at indhente udtalelser fra erhvervslivet, organisationerne, jurister, eksperter samt medlemsstaterne.

12.2. Fusionskontrollen skal på den ene side beskytte og fremme en effektiv konkurrence på lige vilkår under særlig hensyntagen til de små og mellemstore virksomheders behov, men på den anden side må man også holde sig for øje, at styrkelsen af økonomien og erhvervsstrukturen har til formål at gøre den europæiske økonomi som helhed mere konkurrencedygtig på verdensplan. Under alle omstændigheder skal EU's fusionskontrol altid ses i et overordnet økonomisk perspektiv, hvor der tages hensyn til, at den internationale situation er præget af en stadig stærkere konkurrence.

12.3. ØSU anbefaler, at debatten ikke bliver for snæver, men at alle berørte parter inddrages, så meget mere som den økonomiske omstrukturering vil få sociale følger.

12.4. ØSU understreger, at »one-stop shop«-princippet er hensigtsmæssigt, da det sikrer ensartede regler, betingelser og kriterier for vurderingen og dermed retssikkerhed. ØSU anbefaler en tidssvarende forenkling af formaliteterne samt klarere bestemmelser.

12.5. ØSU går ind for en sænkning af tærsklerne. Hvis der ikke kan opnås enighed om en nedsættelse af tærsklerne til 2 mia. ecu (for verdensomsætningen) og til 100 mio. ecu (for EU-omsætningen), kan en nedsættelse til et mellemniveau overvejes. Men der skal træffes en afgørelse uden yderligere udsættelser. Hvis man ikke når til enighed om en sænkning af »tærsklerne«, kan Kommissionens nye, detaljerede forslag til løsning af problemet med anmeldelsespligt i flere lande være et interessant og konkret alternativ.

12.6. Hvad angår fusioner, som ikke er omfattet af artikel 2 i forordning 4064/89, og som er anmeldelsespligtige i to eller flere medlemsstater, anser ØSU det for naturligt, at de vurderes på EU-plan. ØSU foreslår nogle kvantitative parametre for omsætningen med en øvre og en nedre grænse i overensstemmelse med begrebet »betydelige« grænseoverskridende virkninger.

12.7. Kommissionen må tilpasse sine egne ressourcer til en eventuel større arbejdsbyrde, bl.a. i samarbejde med de nationale myndigheder.

12.8. ØSU bekræfter, at det går ind for en ophævelse af to tredjedelsreglen, eftersom det indre marked nu er en realitet.

12.9. ØSU understreger endnu en gang, at proceduren for henvisning til medlemsstaternes myndigheder (artikel 9, stk. 2, i forordning 4064/89) er brugbar, men at den ikke bør føre til envejskommunikation.

Derfor bør artikel 22, stk. 3, i forordning 4064/89, der vedrører henvisning til Kommissionen, forbedres for så vidt angår gennemførelsesproceduren.

Henvisning kunne ske på anmodning af en berørt virksomhed, en medlemsstat eller automatisk, det vil sige også på Kommissionens initiativ.

12.10. Med hensyn til joint ventures oprettet i henholdsvis samarbejdsøjemed og fusionsøjemed erkender ØSU, at det er en svær opgave at finde en løsning, som ikke medfører proceduremæssig forskelsbehandling af disse to former for joint venture-selskaber (med hensyn til procedurens varighed og retssikkerhed).

Derfor foreslår ØSU, at Kommissionen vælger den løsning, der består i en »ad hoc«-forordning med henblik på at forenkle procedurerne, fremskynde beslutningstagningen og dermed øge retssikkerheden.

12.11. Med hensyn til virksomhedernes tilsagn om at ændre det oprindelige udkast til fusion - som forordning 4064/89 egentlig kun giver mulighed for i fase 2 - er ØSU enig med Kommissionen i, at denne fremgangsmåde udtrykkeligt bør indføres også i fase 1.

12.12. De minimis-transaktioner: ØSU går ind for yderligere forenkling af formaliteterne i forbindelse med anmeldelse i kort form.

12.13. ØSU er enig med Kommissionen i, at bruttobankindkomsten bør foretrækkes som grundlag for beregningen af omsætningen i banksektoren.

Bruxelles, den 10. juli 1996.

Carlos FERRER

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Forordning 4064/89 af 21. 12. 1989, EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989.

() ØSU har afgivet udtalelse herom (EFT nr. C 388 af 31. 12. 1994).

() EFT nr. C 388 af 31. 12. 1994 og EFT nr. C 18 af 22. 1. 1996.

() EFT nr. C 385 af 31. 12. 1994.