22.1,76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/11 
i oktober,  hvorefter  de generelle  drøftelser  af hovedlinjerne  i den  socio-økonomiske  politik  så 
finder  sted.  Fællesskabets  retningslinjer,  som  udformes  »i fjerde  kvartal«  (artikel  1 i forslaget) 
eller  »tredje  mandag  i november«  (forslagets  begrundelse)  foreligger  derfor  for sent  til, at de på 
passende  måde  kan  påvirke  budgetdrøftelserne  i de nævnte  landes  parlamenter.  Kommissions-
dokumentet  kommer  derfor  i modstrid  med  artikel  5 i Rådets  beslutning  af 18. februar  1974, 
hvori  det  hedder,  at parlamenterne  tager  hensyn  til Fællesskabets  retningslinjer  under  deres 
drøftelser. 
Fristen  den  15. oktober,  som  betragtningerne  i punkt  1.2.  i forslaget  til udtalelse  er baseret  på, 
forekommer  kun  i en ikke-bindende  begrundelse  for kommissionsforslaget  og er kun  en vejled-
ende  frist  for 1975. 
Afstemningsresultat 
For: 7, imod:  34, undlod  at stemme:  9. 
Udtalelse  om årsberetningen  om den  økonomiske  situation  inden  for Fællesskabet 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er ikke  offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den 27. oktober  1975  i medfør  at artikel  4 i rådsbeslutning  af 18. februar 
1974  om opnåelse  af en høj grad  af overensstemmelse  inden  for den økonomiske  politik 
i De europæiske  Fællesskaber  medlemsstater  at høre  Udvalget  om den  nævnte  beretning. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 134.  plenarforsamling,  afholdt  i Bruxel-
les den 29. og 30. oktober  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  4 i Rådets  beslutning  af 
18. februar  1974  om opnåelse  af en høj grad  af over-
ensstemmelse  inden  for den  økonomiske  politik  i De 
europæiske  Fællesskabers  medlemsstater, 
under  henvisning  til Rådets  anmodning  af 27. okto-
ber 1975  om udtalelse  om Kommissionens  årsberet-
ning om den  økonomiske  situation  inden  for Fælles-
skabet, under  henvisning  til dets  præsidiums  beslutning  af 24. 
juni 1975  om at pålægge  Afdelingen  for økonomiske 
og finansielle  anliggender  at udarbejde  denne  udta-
lelse, 
under  henvisning  til den  af ordføreren,  hr. Margot, 
mundtligt  aflagte  beretning  og til den  udtalelse,  der 
blev vedtaget  af afdelingen  på mødet  den  22. oktober 
1975, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  134.  ple-
narforsamling,  der blev  afholdt  den 29. og 30. okto-
ber 1975,  mødet  den  30. oktober  — 
Nr. C 15/12 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22.1.76 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
med 57 stemmer  for og 24 imod,  idet  15 undlod  at 
stemme 
1. Indledende  bemærkninger 
1.10.  Årsberetningen  om den  økonomiske  situation 
inden  for  Fællesskabet  er først  blevet  tilstillet  Det 
økonomiske  og sociale  Udvalg  14 dage  før plenarfor-
samlingen  indledes,  hvorfor  Udvalget  ikke  har  'haft 
lejlighed  til at foretage  en grundig  behandling  af 
denne.  Den  foreliggende  udtalelse  er blevet  udarbej-
det på grundlag  af nogle  mundtlige  redegørelser 
fremsat  af Kommissionens  repræsentanter  og er siden 
blevet  ajourført,  da det  var  muligt  at foretage  en 
hastig  gennemgang  af årsberetningen. 
1.20.  Årsberetningen  har til sammenligning  med  de 
tidligere  fået  en noget  ændret  udformning. 
1.21.  I  kapitlerne  om den  nuværende  situation  og 
perspektiverne  for 1976  koncentrerer  man  sig i årsbe-
retningen  om situationen  i Fællesskabet  og perspekti-
verne  herfor,  men  den  beskrives  ikke  længere  set i en 
international  sammenhæng  eller  på baggrund  af de 
internationale  perspektiver. 
1.22.  Udvalget  er af den  opfattelse,  at det i betragt-
ning  af, at de aktuelle  økonomiske  problemer  er af 
internationalt  omfang,  havde  været  at foretrække,  at 
man som  hidtil  klart  havde  beskrevet  Fællesskabets 
problemer  set i en international  sammenhang. 
1.30.  Udvalget  har med  hensyn  til retningslinjerne 
for den  økonomiske  politik  kun  beskæftiget  sig med 
de generelle  retningslinjer;  den  har ikke  haft  tilstræk-
kelig  tid til at danne  sig en mening  om retningslin-
jerne  for de enkelte  medlemsstater  på grundlag  af de 
oplysninger,  der forefindes  i de enkelte  lande,  og en 
direkte  udveksling  af synspunkter. 
1.31.  Uden  i øvrigt  at udtale  sig om  de særdeles 
kortfattede  redegørelser  for eller  henstillinger  til hver 
enkelt  medlemsstat  konstaterer  Udvalget  at årsberet-
ningen  med  nogle  enkelte  undtagelser  gengiver  de 
store  linjer  i den  politik,  der er blevet  fulgt  af de for-
skellige  regeringer,  og som  i øvrigt  har  været  gen-
stand  for  meningsudvekslinger  og diskussioner  mel-
lem regeringerne  og repræsentanterne  for de økono-
miske  og sociale  kredse  i alle landene. 
2. Recessionens  omfang 
2.10.  Udvalget  bemærker,  at det  i årsberetningen 
bekræftes,  at den  økonomiske  udvikling  i 1975  har 
vist en stadig  tilbagegang  i forhold  til 1974.  Det 
nævnes  i den  forrige  årsberetning,  at der er en risiko for, at der  fortsat  vil  være  såvel  inflation  som 
arbejdsløshed,  og  denne  formodning  er blevet 
bekræftet  af de faktiske  forhold. 
2.20.  Det  bemærker,  at alle  medlemsstaterne  befin-
der sig i omtrent  samme  situation,  men  at det andet-
steds  i årsberetningen  understreges,  at inflationsraten 
og eksportnedgangen  er meget  forskellig  fra land  til 
land.  For  eksempel  var  inflationsraten  på årsbasis 
6,5 % i Forbundsrepublikken  Tyskland,  mens  den  i 
Det forenede  Kongerige  var  helt  oppe  på 22-23  %. 
Arbejdsløsheden  er langt  den  største  i Irland. 
Budgetunderskudder  i Irland  var  helt  oppe  på 16 % 
af bruttonationalindkomsten. 
2.21.  Udvalget  indrømmer,  at der i de sidste  måne-
der er sket  en afdæmpning  i inflationstendenserne, 
men mener  dog,  at inflationsniveuaet  stadig  er for-
uroligende  højt. 
2.22.  Beretningen  lægger  med  rette  vægt  på den 
alarmerende  stigning  i arbejdsløsheden  og  peger  på 
den kendsgerning,  at medlemsstaterne  har  betydelig 
budgetunderskud,  og  at der er sket  et mærkbart  fald  i 
BNI udtrykt  i volumen. 
2.23.  Udvalget  konstaterer,  at der  endnu  ikke  er 
overbevisende  tegn  på bedring  i den  økonomiske 
aktivitet  inden  for Fællesskabet.  Udviklingen  i ordrer 
og investeringer  udviser  stadig  en faldende  tendens, 
mens  man  i hele  Fællesskabet  kan  registrere  en 
mærkbar  stigning  i arbejdsløsheden.  Det  forlyder,  at 
antallet  af arbejdsløse  vil nærme  sig de 5 millioner  i 
september,  hvoraf  en stor  del er unge.  Desuden  er an-
tallet  af gæstearbejdere  faldet.  Da  arbejdsløsheds-
statistikkerne  i almindelighed  ikke  viser,  hvor  omfat-
tende  den  delvise  arbejdsløshed  er, og da der  kun  er 
en ringe  udnyttelse  af produktionskapaciteten,  og da 
der samtidig  er en reel  nedsættelse  af arbejdstiden, 
må det frygtes,  at en økonomisk  bedring  ikke  vil få 
umiddelbar  indflydelse  på beskæftigelsessituationen 
med det samme. 
2.30.  Den  konjunkturafmatning,  der  indtrådte  i 
1974,  og som  Kommissionens  årsberetning  for 1974 
gav udtryk  for ville  ophøre  i løbet  af 1975,  er stadig 
meget  fremherskende,  og har således  medført  et for-
øget fald  i verdensproduktionen  og i verdenshandelen, 
og det  er stadig  vanskelig  at sige,  hvornår  den  vil 
høre  op. 
2.31.  Udvalget  noterer  sig,  at i de fleste  industriali-
serede  lande  er den  økonomiske  aktivitet  stagneret 
eller faldet,  arbejdsløsheden  er steget,  mens  den  øko-
nomiske  situation  i udviklingslandene,  især  de lande, 
der ikke  har egne  energiressourcer,  er forværret  yder-
ligere. 
2.40.  Man  er især  bekymret  over,  at de tegn  på 
økonomisk  opsving,  der  har  vist  sig i De forenede 
22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/13 
Stater  og Japan,  ikke  har  været  tilstrækkelige  til at 
genskabe  tilliden.  Stigningen  i industriproduktionen 
og den  voksende  efterspørgsel  efter  forbrugsgoder  i 
De forenede  Stater  har  ikke  haft  nogen  særlig  indvirk-
ning  på ledighedstallet.  Skønt  man  oprindelig  for-
ventede  en mærkbar  stigning  i BNI  for 1975,  må man 
på trods  af en stigning  i løbet  af de sidste  par måne-
der sandsynligvis  forudse  et mindre  fald  for året  som 
helhed,  og inflationsraten  vil atter  stige. 
Efter  Udvalgets  mening  tegner  opsvinget  sig klarere  i 
Japan,  men  fremgangen  i den  japanske  økonomi  vil 
kun få ringe  direkte  indflydelse  på udviklingen  inden 
for Fællesskabet. 
2.50.  Hvad  angår  betalingsbalanceproblemerne  i 
de industrialiserede  lande  bemærkes  det,  at betalings-
balancerne  udvikler  sig i retning  mod  positive  saldi, 
men man  er af den  opfattelse,  at overskuddet  stort  set 
må tilskrives  den  mindskede  efterspørgsel  efter  olie-
produkter,  som  følge  af den  ringerne  økonomiske 
aktivitet  samt  faldet  i råstofpriserne.  Derimod  er 
udviklingslandenes  betalingsbalanceunderskud  blevet 
yderligere  øget,  navnlig  som  følge  af råstofprisfaldet 
og svækkelsen  i industrilandenes  efterspørgsel. 
2.60.  Udvalget  mener,  at den  nuværende  økono-
miske  udvikling  i stor  udstrækning  påvirkes  af pro-
blemer  af strukturel  art og af den  almindelige  uro, 
hvilket  ikke  gør det nemmere  at analysere  og vurdere 
virkningerne  af de rent  konjunkturbestemte  faktorer. lingen  af de generelle  retningslinjer  for den  økono-
miske  politik  i 1976  den  absolutte  nødvendighed  af 
en større  samordning  af den  økonomiske  politik  i 
Fællesskabet.  Udvalget  mener  imidlertid,  at Kommis-
sionen  under  gennemgangen  af den  økonomiske  poli-
tik i 1975  burde  have  anført,  at medlemsstaterne  ikke 
i særlig  høj grad  har  samordnet  deres  aktivitetsfrem-
mende  politik. 
3.21.  Udvalget  ser med  tilfredshed  på, at en række 
medlemsstater  nogenlunde  samtidig  har offentliggjort 
deres  programmer  til stimulering  af den  økonomiske 
aktivitet.  Men  Udvalget  fastslår  også,  at dette  ikke 
har været  tilfældet  over  hele  linjen.  Den  blotte  kends-
gerning,  at foranstaltningerne  meddeles  samtidig,  be-
tyder  ikke  nødvendigvis,  at politikken  er samordnet  i 
det ønskede  omfang. 
3.30.  Udvalget  har  givet  udtryk  for sit syn  på be-
hovet  for  en realistisk  holdning  til spørgsmålet  om 
samordningen  af den  økonomiske  politik,  og det øn-
sker i denne  udtalelse  at gentage,  at en samordnet 
politik  ikke  indebærer,  at alle  medlemsstater  skal 
træffe  de samme  foranstaltninger  og gennemføre  dem 
med samme  intensitet.  Hver  medlemsstat  skal  snarere 
imødegå  de særlige  problemer,  den  står  over  for,  un-
der hensyntagen  til de eksisterende  hindringer  og un-
der anvendelse  af de midler,  den  råder  over.  Målet 
for den  enkelte  medlemsstat  skal  ikke  blot  være  at 
forbedre  dens  egen  situation,  men  også  forhindre,  at 
der opstår  endnu  større  forskelle  mellem  den  økono-
miske  udvikling  i de enkelte  medlemsstater. 
3. Den  økonomiske  politik  i 1975 
3.10.  Udvalget  er klar  over,  at medlemsstaterne  har 
anset  det for klogt  at gå forsigtigt  til værks  med  ind-
førelsen  af en aktivitetsfremmende  politik  for ikke  at 
ødelægge  den  inflationsdæmpende  politik.  Både  i og 
uden  for Fællesskabet  viser  det sig yderst  vanskeligt 
at træffe  de rigtige  forholdsregler  på det  rette  tids-
punkt.  Dette  betyder,  at de ønskede  resultater  enten 
udebliver,  eller  også  at foranstaltningerne  kun  har  en 
meget  kortvarig  virkning. 
Udvalget  mener  ligesom  Kommissionen,  at den  øko-
nomiske  politik,  der har været  fulgt,  stort  set ikke  har 
givet  de resultater,  man  havde  regnet  med,  som  følge 
af manglende  strukturel  fleksibilitet,  og fordi  reaktio-
nerne  på den  iværksatte  foranstaltninger  har  ladet 
vente  på sig overordentligt  længe.  Endvidere  har  de 
økonomiske  kredse  ofte  reageret  temmlig  uventet. 
Generelt  set  har  den  førte  politik  derfor  ikke  i 
tilstrækkelig  grad  taget  hensyn  til disse  faktorer. 
3.20.  Årsberetningen  omtaler  medlemsstaternes 
økonomiske  afhængighed  og senere  under  behand-4. Perspektiverne  for 1976 
4.10.  Udvalget  mener,  at perspektiverne  må ses  i 
deres  internationale  sammenhæng,  og bemærker,  at 
muligheden  for  at føre  Kommissionens  tanker  ud i 
livet udover  de to nævnte  faktorer  endvidere  vil 
afhænge  af andre  faktorer,  nemlig:  en bedring  af den 
økonomiske  situation  i de mest  betydningsfulde  indu-
strialiserede  tredjelande,  og navnlig  i De forenede  Sta-
ter og Japan,  samt  en forbedring  af de ikke-råstof-
producerende  udviklingslandes  finansielle  situation. 
4.20.  Udvalget  anfører  dog,  hvor  vanskeligt  det 
har været  at opstille  pålidelige  prognoser  på grund  af 
det store  antal  usikkerhedsmomenter  og de struktu-
relle problemers  umiskendelige  indflydelse.  Den  bed-
ring,  som  man  hele  tiden  lover,  synes  ikke  at ville 
indtræde  til det ventede  tidspunkt.  Det  er endnu  for 
tidligt  at sige,  om man  allerede  har nået  eller  passeret 
recessionens  bund.  Det  er frem  for alt usikkert,  om 
fremgangen  vil være  af en sådan  styrke,  at nedbrin-
gelsen  af arbejdsløsheden  bliver  varig. 
Nr. C 15/14 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22.1.  76 
4.21.  Derfor  er Udvalget  forbavset  over,  at Kom-
missionen,  som  i første  kapitel  af årsberetningen  in-
drømmer  omfanget  af fejlvurderingerne  i de foregå-
ende  årsberetninger,  på ny og uden  særlig  forbehold 
udtrykker  sin  mening  om  omfanget  og tidspunktet 
for det økonomiske  opsving,  idet  man  går  ud fra en 
hypotese,  som  er baseret  på muligheden  af en fore-
ning  af følgevirkningerne  af fire  fænomener,  som  det 
er svært  at udtale  sig om,  nemlig  væksten  i verdens-
handelen,  de positive  virkninger  af det  offentliges 
aktivitetsfremmende  foranstaltninger,  interne  og 
spontane  aktivitetsfremmende  faktorer  og  genska-
belse  af tilliden. 
4.30.  Ganske  specielt  hvad  angår  fællesskabsøko-
nomiens  afhængighed  af verdenskonjunkturerne  er 
Udvalget  overbevist  om,  at de positive  virkninger  af 
et økonomisk  opsving  i de vigtigste  industrialiserede 
tredjelande,  navnlig  De  forenede  Stater  og Japan, 
med hensyn  til Fællesskabets  økonomi  ikke  blot  vil 
afhænge  af omfanget  og varigheden  af dette  opsving, 
men ligeledes  vil være  påvirket  af udsving  i valuta-
kurserne. 
4.31.  Udvalget  udtrykker  håb  om,  at Kommissio-
nens  prognoser  om muligheden  af en mængdemæssig 
stigning  i verdenshandelen  på 5 % i 1976  bliver  en 
realitet. 
4.40.  Som  nævnt  ovenfor  mener  Udvalget,  at det 
opsving,  som  efter  sigende  allerede  skulle  være  ind-
truffet  i 1975,  muligvis  vil kunne  slå igennem  i 1976, 
men dets  omfang  og styrke  hersker  der  usikkerhed 
om. Først  ved  udgangen  af året  vil man  kunne  vur-
dere  effekten  af de foranstaltninger,  der  for  nylig  er 
blevet  iværksat  i de forskellige  medlemsstater,  og som 
i en række  lande  er af ret betragteligt  omfang.  Tid-
ligere  har man  i øvrigt  kunne  konstatere,  at de stimu-
lerende  foranstaltninger  ikke  fik  den  forventede 
effekt,  fordi  virksomhederne  ikke  var rede  til at fore-
tage investeringer. 
4.41.  Hvad  angår  den  forøgelse  af bruttonational-
indkomsten  på 1 %, som  genopbygningen  af lagrene 
vil kunne  medføre,  bemærker  Udvalget,  at dette  tal 
afhænger  af en række  forhold,  bl.a.  af hvor  hurtigt 
lagrene  kan  genopbygges,  af inflationsraten  og af de 
generelle  økonomiske  forhold. 
4.50.  Udvalget  indrømmer,  at en udvidelse  af det 
private  forbrug  og en mindskelse  af den  for  store 
opsparing  er påkrævet,  og forudsætter,  at tilliden 
genskabes  på grund  af den  usikre  indvirkning  på 
beskæftigelsen  samt  den  kendsgerning,  at forbruger-
nes handlemåde  i udstrakt  grad  påvirkes  af psykolo-
giske  faktorer. 4.51.  Udvalget  bekræfter,  at det  er en forudsæt-
ning  for  det  snævre  samarbejde  mellem  arbejdsmar-
kedets  parter  om  indkomstpolitikken,  beskæftigelses-
og socialpolitikken,  som  der  tilskyndes  til i årsberet-
ningen,  at alle  de økonomiske  og sociale  kredse  gør 
sig situationens  alvor  og deres  del af ansvaret  klart, 
samt  at medlemsstaternes  regeringer  indtager  en 
holdning,  som  skaber  en atmosfære,  der virker  frem-
mende  på viljen  til samarbejde. 
4.60.  Hvad  angår  de  private  investeringer  kan 
Udvalget  tilslutte  sig Kommissionens  synspunkt.  Man 
må faktisk  forvente  en vedvarende  reserve  i de kom-
mende  måneder. 
4.70.  Hvis  det  er sandt,  at den  gradvise  produk-
tionsfremgang,  som  Kommissionen  forudsiger,  (3.8.) 
først  vil betyde  en forlængelse  af den  effektive  arbejds-
tid og en mindskelse  af den  partielle  arbejdsløshed, 
før den  resulterer  i et totalt  fald  i arbejdsløsheden,  så 
mener  afdelingen,  at denne  prognose,  der hviler  på en 
realistisk  betragtning  af kendsgerningerne,  bør  til-
skynde  myndighederne  og alle  de ansvarlige  kredse  til 
at øge  kampen  mod  arbejdsløsheden  og til at træffe 
de nødvendige  sociale  foranstaltninger  for at mindske 
virkningerne  heraf. 
4.71.  Udvalget  mener,  at det  under  alle  omstæn-
digheder  ikke  er sikkert,  at det økonomiske  opsving  i 
1976  vil  være  af et sådant  omfang,  at der  kan 
dæmmes  op for stigningen  i arbejdsløsheden. 
4.80.  Udvalget  mener,  at en stigende  efterspørgsel 
forbundet  med  forhøjelsen  af priserne  på olie-  og 
råstoffer  ligeledes  vil kunne  resultere  i, at vækstraten 
i forbrugspriserne  næppe  vil blive  mindsket  i 1976. 
4.81.  Udvalget  kan  tilslutte  sig  Kommissionens 
forudsigelser  om,  at man  kan  forvente  en mindre 
gunstig  udvikling  i betalingsbalancerne  samt  nye  bud-
getunderskud  i 1976. 
5. Retningslinjer  for den  økonomiske  politik 
5.10.  Udvalget  forbavses  over,  at årsberetningen 
som en positiv  faktor  nævner,  at man  har  undgået  en 
alvorlig  tilbagegang.  Udvalget  mener  nemlig,  at den 
tilbagegang,  vi er udsat  for i øjeblikket,  er den  alvor-
ligste  siden  anden  verdenskrig.  Under  de  givne 
omstændigheder  må de vigtigste  mål  for den  økono-
miske  politik  derfor  være  en effektiv  bekæmpelse  af 
den store  arbejdsløshed,  som  konjunkturafmatningen 
har forårsaget,  samt  skabelsen  af fuld  beskæftigelse 
og økonomisk  stabilitet. 
22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/15 
5.11.  Udvalget  er enig  med  Kommissionen  i, at en 
koordinering  af enkeltstaternes  politik*  på fælles-
skabsniveau  er påkrævet,  hvis  man  vil mindske  ulighe-
derne  mellem  medlemsstaterne,  idet  de kan  medføre, 
at erhverv  i vanskeligheder  og tilbagestående  regioner 
bliver  stillet  over  for endnu  større  problemer.  Denne 
samordning  bør  ske  på en international  baggrund  og 
bør i stadig  større  udstrækning  omfatte  de ikke-
råstofproducerende  udviklingslandes  evne  til at finan-
siere  deres  udvikling. 
5.12.  På  grund  af den  betydelige  indflydelse,  som 
strukturproblemerne  har haft  på den  nuværende  øko-
nomiske  udvikling,  mener  Udvalget  at konjunkturpo-
litikken  ikke  kan  løsrives  fra den  politik,  der føres  på 
mellemlang  sigt.  I denne  forbindelse  minder  afdelin-
gen om de retningslinjer,  der blev  fremsat  i Det  øko-
nomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse  om omstruktu-
reringen  af økonomierne.  Udvalget  beklager  derfor, 
at der  i Kommissionens  årsberetning  ikke  lægges 
større  vægt  på dette  forhold. 
5.20.  Hvad  angår  den  budgetpolitik,  der skal  føres, 
understreger  Udvalget  at forskellen  på den  økono-
miske  situation  i de enkelte  medlemsstater,  især  når 
det drejer  sig om inflationsraten,  nødvendiggør,  at der 
iværksættes  foranstaltninger  af forskellig  karakter  i 
de enkelte  lande  og i hvert  fald  foranstaltninger  af 
forskellig  styrke.  Det  er vigtigt,  at der overalt  navige-
res forsigtigt  mellem  inflation  og recession. 
5.21.  Dette  betyder,  at lande  med  høj inflationsrate 
må søge  at undgå  foranstaltninger,  som  får inflatio-
nen til at blusse  endnu  mere  op. På samme  måde  må 
lande  med  særligt  store  budgetunderskud  undgå  at 
træffe  foranstaltninger,  der  øger  underskuddet  på 
budgettet. 
5.22.  Hvis  Kommissionen  påtænker  skattelettelser 
i 1976,  tilslutter  Udvalget  sig fuldt  ud den  kendsger-
ning,  at disse  lettelser  især  skal  neutralisere  inflatio-
nens  virkninger  på skattebyrden. 
5.23.  Udvalget  er ligeledes  enig  med  Kommissio-
nen i, at man  på dette  område  bør  udvise  forsigtig-
hed, især  hvad  angår  stimuleringen  af forbruget,  lige-
som det  er vigtigt  at tage  hensyn  til de strukturelle 
vanskeligheder  og til sådanne  foranstaltningers  mang-
lende  fleksibilitet. 
5.24.  Udvalget  mener,  at den  stabilisering  eller 
mindskelse  af budgetunderskuddet,  som  forudsiges  i 
årsberetningen,  afhænger  af mulighederne  for et op-
sving  i den  økonomiske  aktivitet,  et opsving,  som 
Kommissionen  fremsætter  som  en hypotese. 
5.25.  Selv  om  Kommissionen  i prognoserne  tager 
højde  for risikoen  for en ny opblussen  af inflationen, konstaterer  Udvalget  med  beklagelse,  at de økono-
misk-politiske  retningslinjer  ikke  påpeger  nødvendig-
heden  af en inflationsbekæmpelsespolitik.  I denne 
forbindelse  minder  Afdelingen  for  økonomiske  og 
finansielle  anliggender  om  sin informationsberetning 
af 29. januar  1975,  der behandler  dette  fænomen. 
5.26.  Udover  de eksterne  faktorer,  som  staterne  og 
Fællesskabet  ikke  har mulighed  for at øve  indflydelse 
på, bør  inflationsbekæmpelsespolitikken  påvirke  de 
forskellige  relevante  faktorer,  specielt  udviklingen  i 
pengemængden,  i de offentlige  budgetter  samt  i priser 
og omkostninger. 
5.27.  Hvis  der skal  drives  en acceptabel  inflations-
bekæmpelsespolitik,  er det  nødvendigt,  at pris-  og 
indkomstudviklingen  holdes  inden  for  de grænser, 
som dikteres  af nødvendigheden  af at bevare  eller 
styrke  virksomhedernes  rentabilitet,  beskæftigelsen  og 
forbrugernes  købekraft. 
5.28.  Alt  efter  det enkelte  lands  særlige  situation 
skal den  økonomiske  aktivitet  stimuleres  enten  ved 
en forøgelse  af den  offentlige  sektors  indkøb  og en 
stigning  i aktiviteten  inden  for den  offentlige  sektor 
eller ved  en stimulering  af forbruget  eller  de private 
investeringer  eller  også  ved  en kombination  af disse 
forskelllige  foranstaltninger. 
5.30.  Udvalget  billiger  Kommissionens  holdning  til 
den valutariske  politik  og nødvendigheden  af en sam-
ordning  af rentepolitikken.  Ligesom  Kommissionen 
understreger  nødvendigheden  af en vis forsigtighed 
for at undgå  en for voldsom  likviditetsudvidelse. 
5.31.  Hvad  angår  betalingsbalancerne  konstaterer 
Udvalget  at Kommissionen  ikke  giver  særlige  ret-
ningslinjer.  Det  mener,  at for at mindske  forskellene 
medlemsstaternes  betalingsbalancer,  må underskuds-
landene  koncentrere  bestræbelserne  om  at udnytte 
deres  eksportmuligheder,  medens  overskudslandene  i 
højere  grad  bør  stimulere  forbruget  på hjemmemar-
kedet. 
5.40.  Udvalget  har  med  stor  interesse  behandlet 
kapitel  4.4 i årsberetningen,  eftersom  Kommissionen 
især appellerer  til de socio-økonomiske  kredse  og 
til de offentlige  myndigheder  om at bidrage  til gen-
skabelsen  af den  tillid,  der er nødvendig  for enhver 
forbedring  i konjunkturerne.  Udvalget  mener  i virke-
ligheden,  at den  økonomiske  situations  økonomiske 
og sociale  aspekter  udgør  en helhed,  da det  økono-
miske  opsving  bør tilsigte  at mindske  arbejdsløsheden 
og opretholde  samt  forbedre  EF-borgernes  leve 
standard. 
Nr. C 15/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 22.1.76 
5.41.  Udvalget  er enig  med  Kommissionen  i, at en 
væsentlig  forudsætning  for en bedring  af konjunktu-
rerne  og for en nedbringelse  af arbejdsløsheden,  er en 
snarlig  genskabelse  af en atmosfære  af tillid,  hvilket 
især skal  ske  ved  tilbagevenden  til mere  stabile  øko-
nomiske  forhold,  både  på internationalt  plan  og in-
den for Fællesskabet. fornødne  finansielle  midler  til deres  investeringer  og 
træffer  beslutning  om at anvende  disse. 
5.48.  I  denne  forbindelse  understreger  Udvalget  at 
staten  må føre  en kreditpolitik,  der indebærer,  at de 
små og mellemstore  virksomheder  kan  realisere  deres 
investeringsprojekter. 
5.42.  Derfor  anser  det det ligesom  Kommissionen 
for nødvendigt  at repræsentanterne  for erhvervs-  og 
samfundslivet  medvirker  ved  tilvejebringelsen  af 
denne  atmosfære  af tillid,  der ikke  blot  skal  gøre  det 
muligt  at vinde  offentlighedens  tilslutning  til de foran-
staltninger,  som  medlemsstaterne  ser sig forpligtede 
til at iværksætte,  men  ligeledes  gøre  det  muligt  at 
opmuntre  investorer  og forbrugere  til at yde  et bidrag 
til at skabe  det nødvendige  opsving. 
5.43.  I  denne  sammenhæng  konstaterer  Udvalget 
at midlertidige  foranstaltninger  som  led i en konjunk-
turpolitik  på kort  sigt  ofte  har vist  sig virkningsløse. 
Dette  skyldes,  at sådanne  midlertidige  foranstaltnin-
ger ikke  frembringer  den  ønskede  effekt,  især  med 
hensyn  til opmuntring  af investeringerne,  stimulering 
af forbruget  eller  fremme  af inflationsbekæmpelsen, 
men det kan  også  forklares  ved,  at der forløber  en vis 
tid fra beslutningen  træffes  til den  gennemføres,  eller 
ved at effekten  af foranstaltningen  forsvinder  i det 
øjeblik,  den  ophører,  hvilket  ikke  blot  medfører,  at 
problemerne  ikke  bliver  løst,  men  tillige  at der skabes 
et klima,  der ikke  befordrer  problemløsningen. 
5.44.  Udvalget  finder  det  også  nødvendigt,  at de 
konjunkturpolitiske  foranstaltninger  integreres  i en 
sammenhængende  politik  på mellemlang  sigt. 
5.45.  I  øvrigt  understreger  Udvalget  betydning  af 
foranstaltninger,  der fremmer  investeringsti\bø')e\ighe-
den, da de stimulerende  foranstaltninger  i den  nuvæ-
rende  situation  med  arbejdsløshed  specielt  bør  med-
føre beskæftigelsesskabende  investeringer. 
5.46.  Udvalget  understreger  imidlertid,  at investe-
ringerne  ikke  kan  stimuleres  alene  gennem  skattelem-
pelser  og konjunkturpræmier. 
5.47.  Der  skal  kun  investeres,  hvis  markedssitua-
tionen  giver  investorerne  forhåbning  om,  at de kan 
finde  rentabel  afsætning  for de producerede  varer  og 
de udbudte  tjenester,  og hvis  virksomhederne  har de 6. Konklusioner 
6.10.  Udvalget  konstaterer,  at årsberetningens  kon-
klusioner  er udtrykt  i forsigtige  vendinger.  På grund 
af omfanget  af de fejlvurderinger,  der blev  foretaget  i 
den foregående  årsberetning,  forekommer  det  rime-
ligt at udvise  forsigtighed,  når udsigterne  for recessio-
nens  lavpunkt  og opsvingets  start,  omfang  og varig-
hed beskrives. 
6.11.  Nødvendigheden  af at se realistisk  på situa-
tionens  alvor,  således  at offentligheden  gør  sig 
omfanget  af de udfoldede  bestræbelser  klar,  behøver 
ikke at munde  ud i en atsmofære  af panik  eller  fata-
lisme.  Hvis  en moderat  optimisme  kan  fremme  en 
beslutsom  politik,  kan  dette  i øvrigt  ikke  føre  til en 
kamouflering  af de virkelige  vanskeligheder. 
6.12.  Udvalget  konstaterer,  at selv  om årsberetnin-
gen erkender,  at »den  »konjunkturafmatning«,  der 
startede  i De forenede  Stater  og i Japan,  har bredt  sig 
til alle  de industrialiserede  lande  samt  til de ikke-olie-
producerende  udviklingslande«,  erklærer  Kommisio-
nen i sine  konklusioner,  at »Fællesskabet  ikke  i den 
nærmste  fremtid  skal  regne  med  aktivitetsskabende 
impulser  fra tredjelande«,  men  på grund  af dets  vægt 
i den  internationale  handel,  bør  det »selv  bidrage  til 
opsvinget  i verdenskonjunkturerne«. 
6.13.  På  grund  af den  usikkerhed,  der præger  den 
internationale  økonomiske  situation,  bør  Det  euro-
pæiske  økonomiske  Fællesskb  skabe  sig mulighed  for 
fuldt  ud at påtage  sig en del af ansvaret  for de nye 
problemer,  de industrialiserede  lande  stilles  over  for. 
Udvalget  beklager,  at årsberetningen  ikke  behandler 
dette  spørgsmål  mere  indgående.  Det  mener  i øvrigt, 
at man  med  større  opmærksomhed  end  nogen  sinde 
før bør  følge  de internationale  konsekvenser  af den 
økonomiske  udvikling. 
6.14.  Udvalget  tilslutter  sig konklusionen  i årsbe-
retningen  om  nødvendigheden  af hyppige  konsulta-
tioner  og en snæver  samordning  mellem  medlemssta-
terne,  som  solidarisk  er ansvarlige  for  det  økono-
miske  opsving  inden  for Fællesskabet. 
22.1.  76 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 15/17 
6.15.  Udvalget  konstaterer,  at lige  så snart  Rådet 
har godkendt  årsberetningen  dekreterer  den  de ret-
ningslinjer,  som  hver  medlemsstat  skal  følge  i sin 
økonomiske  politik  for  1976.  Udvalget  udtrykker ønske  om,  at de enkelte  regeringer  vil være  i stand  til 
at føre  Rådets  beslutning  ud i praksis,  og dette  på en 
sådan  måde,  at resultaterne  denne  gang  kommer  til at 
overstige  forventningerne. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  30. oktober  1975. 
Henri  CANONGE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  direktiv  om  ændring  af direktiv  72/464/EØF  om 
forbrugsbeskatning  af forarbejdet  tobak  bortset  fra omsætningsafgift 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 150  af 5. juli 1975,  side  4. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  27. juni  1975  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om 
det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 134.  plenarforsamling,  afholdt  i Bruxel-
les den 29. og 30. oktober  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  især  artikel  100, 
under  henvisning  til Rådets  anmodning  om udtalelse 
af 27. juni  1975, 
under  henvisning  til den  beslutning,  formanden  traf 
den 24. juni  1975  om at pålægge  Afdelingen  for øko-, 
nomiske  og finansielle  anliggender  at udarbejde  udta-
lelsen  herom, under  henvisning  til Udvalgets  tidligere  udtalelser  om 
etaperne  for harmonisering  af de indirekte  afgifter  på 
forarbejdet  tobak, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning  aflagt  af ord-
føreren,  hr. O'Ceallaigh, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for økonomiske  og finansielle  anliggender  på mødet 
den 30. september  1975, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  134.  ple-
narforsamling  den  29.  og 30.  oktober  1975,  mødet 
den 29. oktober,  —