DA    DA DA 
 
DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 16.7.2009 
SEK(2009) 980 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
Ledsagedokument til 
 
revisionen af direktiv 2004/67 om fora nstaltninger til opretholdelse af 
forsyningssikkerheden for naturgas 
 
Resumé af KONSEKVENSANALYSEN  
 
{KOM(2009) 363 endelig} 
{SEK(2009) 979 endelig} 
 
 
 
DA 2   DA ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
Ledsagedokument til 
 
revisionen af direktiv 2004/67 om  foranstaltninger til oprethold else af forsyningssikkerheden 
for naturgas  
 
Resumé af KONSEKVENSANALYSEN  
 
{KOM(2009) 363 endelig} 
{SEK(2009) 979  endelig } 
 
DA 3   DA 1. P ROBLEMSTILLING  
I "Anden strategiske energiredegørelse" ha r Kommissionen fremsat forslag om en EU-
strategi for energiforsyningssi kkerhed, som bl.a. omfatter en fempunktshandlingsplan 
for energiforsyningssikkerhed og solidaritet1 i EU . Strategien og handlingsplanen har 
fået solid opbakning fra Rådet, Euro pa-Parlamentet, Det Europæiske Råd2 og aktørerne3. 
Denne konsekvensanalyse vedrører et af elementerne i handlingsplanen, nemlig 
styrkelsen af kriseberedskabsmekanismern e for gas, herunder navnlig revision af 
direktiv 2004/67  om foranstaltninger til opretholdelse  af naturgasforsyningssikkerheden. 
Den grundlæggende tanke bag direktivet er (som  den var for tidligere og vil være det for 
kommende direktiver om det indre gasmar ked), at det indre gasmarked skal være 
velfungerende, fleksibelt og råde over de n fornødne infrastruktur til at kunne afbøde 
konsekvenserne af de fleste t ilfælde af forsyningsafbrydelser . Samtidig indføres der med 
2004-direktivet en beredskabsmekanisme, der er i overensstemmelse med det indre 
marked, og som kan aktiveres i tilfælde af  afbrydelser, som mark edet ikke selv kan 
afbøde konsekvenserne af. Denne dobbelt e fokus på markedets funktion og 
beredskabsforanstaltninger er hjørnestenen i EU's politik for gasforsyningssikkerhed.  
Der er meget, der har ændret sig i de seneste år, når det gæ lder gasforsyningssikkerheden 
i EU. EU er i stigende grad afhængig af im porteret gas samtidig med, at risiciene i 
forbindelse med forsyning og transit øges.  Gasstriden mellem Rusland og Ukraine i 
januar 2009 medførte en afbrydelse af gasfors yningen til EU af hidtil uset omfang. I to 
uger blev 30 % af gasforsyni ngerne til EU afbrudt. Sådanne afbrydelser repræsenterer nu 
et realistisk scenarie. Også inden for EU 's grænser har situationen ændret sig. 
Efterhånden som langdistancegasledninger få r større betydning, og det indre gasmarked 
udvikles, får gasforsyningskriser  hurtigt konsekvenser for store dele af Europa. Samtidig 
udgør det indre gasmarked et stadig mere  effektivt middel til netop at afbøde 
konsekvenserne af forsyningsafbrydelser. I takt med, at fællesskabsdimensionen får 
stadig større betydning, er der behov for at have en solid lovgivningsramme for 
forsyningssikkerhed på EU-niveau. 
Der er indkredset to hovedspørgsmål. Det første spørgsmål går på, om det indre 
gasmarked udvikler sig fleksibelt nok t il at kunne afbøde konsekvenserne af 
forsyningsafbrydelser af den kaliber, som vi  oplevede i januar 2009. Bør standarderne 
strammes op, eller er der eventuelt behov fo r andre incitamenter? Det andet spørgsmål 
går på, om de beredskabsforanstaltninger, der i øjeblikket gennemføres på nationalt og 
regionalt plan og på EU-plan, er effektive nok t il, at det indre marked for gas kan afbøde 
konsekvenserne af afbrydelser, og om de  er solidariske. Er der behov for bedre 
tilrettelæggelse?  
                                                 
1 KOM(2008) 781 "Anden strategiske energiredegørelse: EU-handlingsplan for 
energiforsyningssikkerhed og –solidaritet". 
2 Europa-Parlamentets beslutning af 2. februar 2009 om den anden strategiske energiredegørelse 
(2008/2239(INI)), Rådets konklusioner af 19. februar 2009 (6692/09) og formandskabets 
konklusioner fra Det Europæiske Råds møde i marts 2009. 
3 Se bilag 5 i rapporten om den offentlige høring. 
 
DA 4   DA Gaskrisen i januar 2009 var en praktisk dem onstration af, hvordan EU-medlemsstaterne 
påvirkes af og i fællesskab reagerer på gasforsyningsafbrydelser. Inden de russiske 
forsyninger nåede EU igen via Ukraine, havde foranstaltninger inden for EU allerede i 
vidt omfang kompenseret for de manglende fo rsyninger. Krisen viste samtidig, at der 
stadig er behov for at invester e i infrastruktur i hele Eur opa, f.eks. i lagerkapacitet, 
reverse flow og nye sammenkoblingslinjer, såle des at forsyningsafbrydelser hindres i at 
udvikle sig til egentlige kriser. Det blev ligeled es tydeligt, at en yde rligere integration af 
markedet vil højne forsyningssikkerheden. Der er rejst spørgsmål om, hvorvidt medlemsstaternes beredskabsforanstaltninger er  forenelige med det indre marked. Krisen 
har således understreget de to hovedspørgsmål. 
Foruden risikoen for, at der ikke investeres  nok i infrastruktur og forsyninger, som har til 
formål at afbøde konsekvenserne af afbrydels er og hindre kriser, er der tilsyneladende 
også mangler, hvad angår det lovgivningsmæssige aspekt og/eller gennemførelsen af de 
gældende bestemmelser. De begreber, der er anvendt i 2004-direktivet til at definere forsyningsstandarder og beskrive beredskabs planlægning, er ikke præcise og effektive 
nok under de nuværende omstændigheder. Dire ktivet er desuden ikke gennemført 
ensartet i alle medlemsstaterne, hvilk et fremgår af Komm issionen rapport om 
gennemførelsen af direktiv 2004/67
4.  
Det er i sidste ende de europæiske borgere, der bruger gas til madlavning og 
opvarmning, enten direkte eller indirekte fr a fjernvarmeværker, og el fra gasfyrede 
elværker, og industrien  (f.eks. energisektoren og kemikalie- og 
kunstgødningsindustrien), der betaler prisen for ineffektive gasforsyningssikkerhedsaftaler. Selvom  omkostningerne i forbindelse med 
forsyningssikkerhedsforanstaltninger ganske vist normalt indregnes i tarifferne, vil 
konsekvenserne af forsyningsafbrydelser sand synligvis være langt dyrere. Hvis vi 
fortsætter med de ineffektive gasforsynings sikkerhedsaftaler vil det kunne resultere i 
omfattende tab af arbejdspladser. Det vil desuden kunne få alvorlige konsekvenser for 
miljøet, klimaet og den bæredygtige udvikling . Usikre gasforsyning er betyder, at der 
gribes til erstatningsbrændsle r, som ofte har et højere CO
2-udslip. Tvivl om 
forsyningssikkerheden kan desuden risikere at  udvande det bidrag, som gas forventes at 
yde til et højeffektivt energisystem med lavt CO2-udslip, særlig i tiden indtil vedvarende energikilder bliver  konkurrencedygtige.  
2. A
NALYSE AF SUBSIDIARITETSPRINCIPPET  
Inkluderingen af spørgsmålet om energifors yningssikkerhed i Lissabon traktatens artikel 
vedrørende energi og blåstemplingen af den an den strategiske energire degørelse taler for, 
at EU har en rolle at spille som følge af de n stigende betydning af det indre marked for 
energi. Vedtagelsen af den 3. pakke vedrørende de t indre energimarked vil styrke markedet.  Med 
integreringen af de nationale marked er, kan man ikke længere betragte 
forsyningssikkerhed som et primært nationalt anliggende. Retsgrundlaget for EU-
lovgivning på dette område bør derfor nu væ re i overensstemmelse med EU-traktatens 
bestemmelser om det indre marked. Ethvert fo rslag bør således være baseret på artikel 
95, dvs. retsgrundlaget for det indre energimarke d, som forslaget vel må anses for at være 
                                                
 
4 Rapport fra november 2008 om gennemførelsen af direktiv 2004/67. 
 
DA 5   DA en udvidelse af. Artikel 95 er også retsgrundlaget for et ligne nde instrument vedrørende 
el, som blev vedtaget i 2005 (direktiv 2005/89/EF). 
Ingen medlemsstat, der handler alene, ka n sørge for den fornødne lovgivningsramme og 
tilstrækkelige investeringer på det indre marked  for gas til at sikre forsyningerne. Dette 
kan kun opnå ved en fælles indsats på EU-pla n. Ingen medlemsstat kan sikre, at alle 
andre medlemsstater har vedtaget effek tive foranstaltninger til håndtering af 
gasforsyningskriser. Hvis de enkelte medlem sstater handler indivi duelt, risikerer det 
desuden at hindre udviklingen af det indre marked, medføre diskriminerende behandling 
eller endda at skade forsyningssi kkerheden i andre medlemsstater.  
3. F ORMÅLET MED EU- INITIATIVET : HVILKE POLITISKE HOVEDMÅLSÆTNINGER 
FORVENTES OPFYLDT ?  
Det overordnede politiske mål er at sikre, at EU er tilstrækkeligt forberedt  på 
gasforsyningsafbrydelser. De svagheder, der viste sig i forbindelse med gaskrisen i 2009, 
bør afhjælpes hurtigst muligt og hels t før en eventuel ny krise.  
Dette initiativ supplerer den 3. energipa kke, som fremmer markedets gennemsigtighed, 
letter samhandelen og investeringer på tv ærs af grænserne og styrker solidariteten 
mellem medlemsstaterne.  
I overensstemmelse med de to hovedspørgsmål tage r initiativet sp ecifikt sigte på at opnå: 
i) et fleksibelt indre gasmarked, der kan afbøde konsekvenserne af de fleste 
forsyningsafbrydelser, ved at ti lvejebringe de nødvendige inc itamenter til investeringer i 
infrastruktur og gas, således at markedet fungerer optimalt 
ii) et effektivt samarbejde om håndteringe n af gasforsyningskris er i EU på grundlag 
af forudfastlagte beredskabsplaner, der inddr ager alle parter på medlemsstats- og EU-
niveau, og som er gearet til at kunne tackle kriser af samme kalib er og omfang, som den 
vi oplevede i januar 2009.  
4. L ØSNINGSFORSLAG : HVILKE ALTERNATIVER ER OVERVEJET , OG HVILKE ER 
VURDERET UDFØRLIGT ?  
Der blev udpeget fem løsningsforslag: 
1. Ingen nye EU-foranstaltninger 2. Bedre håndhævelse af  direktiv 2004/67/EF 
3. Frivillige tiltag fra erhvervssektorens side 4. Et revideret direktiv 5. En ny forordning. Grundscenariet, dvs. ingen nye EU-foranstaltn inger, kan meget vel tænkes delvis at 
opfylde målene i løbet af de kommende år  som følge af den 3. energipakke, den 
europæiske økonomiske genopretningsplan, revi sionen af Rådets forordning (EF) nr. 
736/96 om indberetning til Kommissionen om investeringsprojekte r af interesse for 
Fællesskabet inden for olie-,  naturgas- og elektricitetsse ktorerne, TEN-E-programmet, 
 
DA 6   DA det gældende direktiv fra 2004 om fo ranstaltninger til opretholdelse af 
naturgasforsyningssikkerheden og samarbejde t om beredskabsplanlægning som følge af 
gaskrisen i januar. Den 3. ener gipakke træder først i kraft fuldt ud i 2011, og da der når 
som helst kan ske nye forsyningsafbrydelser, er samarbejdet om netudviklingsplanerne 
allerede iværksat. Der er ikke desto mindre behov for klare retningslinjer og støtte på 
EU-plan, f.eks. i form af en aftale om fo rsyningssikkerhedsstandarder  for infrastruktur, 
som kunne sætte de regulerende myndighede r og transmissionssystemoperatørerne i 
stand til på både nationalt og  regionalt niveau og på EU-niv eau at tackle de vanskelige 
spørgsmål om, hvilke yderliger e investeringer der giver mest mening, og hvem der skal 
betale for dem. De gældende forsyningssi kkerhedsstandarder, so m er fastsat i 2004-
direktivet, er for upræcise.  
Hvad angår løsningsforslag nr. 2, viser Ko mmissionens rapport, at gennemførelsen af 
direktivet fra 2004 var meget uensartet og re sultaterne ligeså. Da det er umuligt at 
håndhæve så upræcise standarder og uklare fo rpligtelser, er dette løsningsforslag ikke 
blevet undersøgt yderligere.  
Man kunne tænke sig den mulighed, at de  berørte aktører træffer frivillige 
foranstaltninger med henblik på bestemte as pekter af forsyningssikkerheden, som ikke er 
ordentligt dækket af direktivet. Der er i øvrig t allerede truffet såda nne foranstaltninger. 
Ulempen ved frivillige ordninger er dog de begrænsninger, der er forbundet med at overlade det til markedskræfterne at sørge for forsyningssikkerhed. Det kan helt sikkert 
ikke overlades til markedet at træffe nødfor anstaltninger. Endnu en ulempe er, at man 
ikke kan garantere, at alle aktører deltager.  Mange aspekter af forsyningssikkerheden er 
afhængige af en kollektiv indsats. Ethvert  forsøg fra erhvervssektorens side på at 
udarbejde standarder vil skulle følges op af et bindende instrument. Derfor er 3. 
løsningsforslag ikke blevet undersøgt yderligere.  
Løsningsforslag nr. 4 og 5 indebærer nye elem enter, nemlig indførelsen af utvetydige 
standarder for forsyningssikkerhed og tiltro til,  at de opfyldes, og præcise definitioner på 
beredskabsplaner på medlemsstatsniveau og EU-niveau. Disse to løsningsforslag samt 
forslaget "ingen nye EU-foranstaltninge r" er udførligt vurde ret under punkt 5 og 6.  
5. K
ONSEKVENSANALYSE : HVILKE VÆSENTLIGE ØKONOMISKE , MILJØMÆSSIGE 
OG SOCIALE VIRKNINGER HAR HVERT LØSNINGSFORSLAG , NAVNLIG HVAD 
ANGÅR (KVANTIFICEREDE /VÆRDISATTE ) FORDELE OG OMKOSTNINGER 
(HERUNDER SKØN OVER DEN ADMINISTRATIVE BYRDE ) OG ANDRE 
OMKOSTNINGER , SOM BÆRES AF DE OFFENTLIGE ADMINISTRATIONER I 
FORBINDELSE MED OVERHOLDELSE OG GENNEMFØRELSE ?  
De økonomiske virkninger af de to udvalgte  løsningsforslag kan hovedsagelig tilskrives 
investeringsudgifterne og de fordele, der følg er af gennemførelsen af N-1-standarden og 
senere af de forebyggende handlingsplaner. De n foreløbige beregning af N-1 viser et 
skøn over, hvilke infrastrukturforbedring er og forsyningsforanstaltninger der er 
nødvendige på EU-plan med henblik på at reducere risikoen for uhåndterlige 
forsyningsafbrydelser. Grafen viser projekter, der kan få støtte inde n for rammerne af den 
europæiske økonomiske genopretningsplan borts et fra reverse flow-projekter, som er 
udeladt (pga. mangle nde oplysninger):  
 
DA 7   DA FORELØBIGE BEREGNINGER AF N-1  FOR MEDLEMSSTATERNE : 
 
 
0%50%100%150%200%250%300%
DK GR DE BE SK AT PL NL LV CZ EE ES IT HU FR UK RO SE LU PT BG SI LT IE FI EUN-1
Normal EERP
 
Den vigtigste infrastruktur ("1" i "N-1") er for de fleste me dlemsstaters vedkommende 
hovedgasimportledningen. I Det Forenede Konge rige, Nederlandene og Danmark er det 
den vigtigste produktionsfacili tet. I Spanien og Portugal er det den vigtigste LNG-
terminal. Til trods for, at  oplagring har stor betydni ng for mange importlande, har 
hovedimportledningen normalt højere kapacite t end den vigtigste lagerfacilitet.  
Ud fra denne beregning er de r ni af medlemsstaterne, som ikke opfylder den foreslåede 
N-1-standard. Medlemsstaterne befinder sig i forskellige situationer og kan anvende 
forskellige forsyningssikkerhedsforanstaltninger.  Det er muligt at danne sig et rimelig 
godt overblik over den krævede infrastruktur. Mange, hvis ikke næsten alle de krævede 
infrastrukturprojekter er omfattet af listen ov er foranstaltninger, de r kan få støtte inden 
for rammerne af den europæiske økonomi ske genopretningsplan. Den samlede støtte, 
som kan ydes til gasinfrastrukturprojekter inden for rammerne af genopretningsplanen, 
beløber sig til 1 440 mio. EUR over en toårsper iode, hvilket svarer til højst 50 % af de 
støtteberettigede projektomkostninger. Indføres  N-1-standarden i hele EU, vil det således 
kunne resultere i investeringsomkostninger på no gle mia. EUR. Hvis projekterne allerede 
iværksættes inden for rammerne af genopretningsplanen, vil de ekstra 
investeringsomkostninger dog være lavere.  Der vil kunne spores et positivt samsp il med det indre marked i kraft af, at 
incitamenterne til investeringer vil blive fr emmet, der vil blive skabt lige vilkår med 
hensyn til forpligtelserne vedrørende forsyning ssikkerhed, og det vil klart blive fastlagt, i 
hvilke nødsituationer instrumenter, der ikke er  markedsinstrumenter, kan tages i brug. 
Den forbedrede infrastruktur, f.eks. i form af mere fleksible sammenkoblinger, skulle 
 
DA 8   DA ikke blot resultere i større forsyningssikke rhed, men også give bedre handelsmuligheder, 
likviditet og prisfastsættelse  på det indre marked.  
De administrative omkostninger, som de to løsningsforslag indebærer for de 
erhvervsdrivende og de offentlige myndighe der, er ubetydelige sammenlignet med 
investeringsomkostningerne og de øvrige omkostninger.  Hvad angår beskæftigelsen, tyder industriens  omfattende brug af gas på, at manglende 
tiltro til forsyningerne kan give sig direkte udslag i tab af arbejdspladser. Ca. 25 % af 
EU's gasforbrug går til industrien (kem ikalie- og kunstgødningsindustrien osv.).  
Hvad angår miljøet, vil utilstrækkelige bestemmelser på forsyningssikkerhedsområdet tilskynde til vilkårlig anvendelse af erstatni ngsbrændsler. Når det gælder elproduktion 
betyder dette, at der i tiden før de vedvare nde energikilder bliver konkurrencedygtige, de 
nødvendige net er færdigudviklet og CO
2-opsamling og –lagring bliver en kommerciel 
realitet, kan være risiko for, at der bliver investeret i kulfyrede el kraftværker, og at vi 
dermed låser os fast i teknologier med høje CO 2-emissioner.  
6. S AMMENLIGNING AF LØSNINGSFORSLAGENE : HVILKET FORSLAG ER DET 
FORETRUKNE OG UD FRA HVILKE KRITERIER ELLER MED HVILKEN BEGRUNDELSE
?  
Virkningerne af grundscenariet, dvs. ingen nye EU-foranstaltn inger, og de to udvalgte 
løsningsforslag kan sammenlignes således:  
Løsnings-
forslag: Relevans i forhold til 
målene Effektivitet Sammenhæng 
Ingen nye 
EU-foranstalt-ninger Dette løsningsforslag 
kan delvis give de ønskede resultater i kraft af den 3. energi-pakke, den europæiske økonomiske genopret-ningsplan, TEN-E og erkendelsen af, at der er behov for effektivt samarbejde i tilfælde af kriser. Der er imidlertid et problem med timingen, eftersom den 3. energipakke først iværksættes i 2011. Mangelen på en utvetydig forsyningssikkerheds-standard for infrastruk-turen kan også vanskeliggøre transmissionssystem-operatørernes og de regulerende myndigheders arbejde Gennemførelsen af 
den 3. energipakke vil sandsynligvis kræve støtte, navnlig i form af vurderinger af potentielle forsyningsafbrydelser på EU-plan og praktisk vejledning til de regulerende myndigheder. De gældende forsyningssikkerheds-standarder, som er fastsat i 2004-direktivet, er for upræcise. Ikke relevant 
 
DA 9   DA med netudvikling. 
Revision af 
direktivet  Ja Forudsætter mål-
rettede, begrænsede investeringsomkost-ninger og foranstaltninger truffet af markedsdeltagerne, der er lige så målrettede, og som vil 
resultere i lige vilkår 
for alle. Fjerner hindringerne for markedsdeltagernes investering i forsyningssikkerhed, hvilket letter offentlighedens og de offentlige myndigheders byrder. Indebærer en administrativ byrde for de offentlige myndigheder med hensyn til beredskabs-bestemmelser.  Dette løsningsforslag vil 
indvirke positivt på udviklingen af det indre marked og dets funktion. Indvirker ligeledes positivt på miljøet, navnlig fordi det til en vis grad vil kunne hindre vilkårlig anvendelse af 
brændstoffer med højere 
emissioner. Desuden positiv indvirkning på konkurrenceevnen og beskæftigelsen i de gasforbrugende industrier og på husholdningerne. 
Ny forordning  Ja Fordelen ved en ny 
forordning sammenlignet med en revision af direktivet er, at den hurtigere vil være operationel. Der kan til enhver tid ske en væsentlig afbrydelse af gasforsyningerne. En forordning har desuden større direkte indvirkning på markedsdeltagernes foranstaltninger og investeringer. En mere effektiv løsning, når det gælder om at nå 
frem til utvetydige 
aftaler om samarbejde i tilfælde af kriser, Hvis denne løsning 
gennemføres, vil den indebære en mere direkte inddragelse af de offentlige myndigheder og markedsdeltagerne i spørgsmålet om gasforsyningssikkerhed på EU-niveau, og ordningerne vil kunne indføres hurtigere. Omkostningerne adskiller sig ikke meget fra de omkostninger, der følger af en revision af direktivet.  
 
DA 10   DA idet der fastsættes 
klare samarbejdsfor-pligtelser. Den administrative byrde for de offentlige myndigheder med hensyn til beredskabs-bestemmelser er næsten den samme.  
 
Begge udvalgte løsningsforslag har næsten  ens økonomiske, sociale og miljømæssige 
virkninger sammenlignet med muligheden "Ingen nye EU-foran staltninger". Den største 
forskel ligger i, hvor hurtigt og effektivt de kan gennemføres. En forordning vil uden 
tvivl være mere effektiv, fordi markedsdelta gerne pålægges et utvetydigt ansvar, den vil 
være retfærdig, fordi den tilvejebringer lige vilkår, når det gælder forsyningssikkerhedsforpligtelser, og den vil hurtigere kunne være operationel.  
7. O
VERVÅGNING OG EVALUERING : HVORDAN FASTLÆGGES DE FAKTISKE 
OMKOSTNINGER OG FORDELE , OG HVORDAN OPNÅS DE ØNSKEDE VIRKNINGER ? 
Der findes allerede en rapporterings- og overv ågningsordning for det indre energimarked. 
Gaskoordineringsgruppens opgaver kunne desude n udvides til at omfatte regelmæssig 
overvågning og evaluering på grundlag  af den planlagte gennemgang af 
medlemsstaternes risikovurdering er. Analyser på EU-plan bør  støtte evalueringerne af 
risiciene for forsyningssikkerheden.