28.12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 336/11 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag tU Rådets resolution om De europæiske Fællesskabers handlingsprogram til fore­
byggelse af cancer 
KOM(85) 628 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 18. november 1985) 
(85/C 336/09) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER — 
som henviser til traktaterne om oprettelse af De euro­
pæiske Fællesskaber, 
som henviser til udkastet fra Kommissionen, 
som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
som henviser til udtalelse fra Det økonomiske og sociale 
Udvalg, og 
som tager følgende i betragtning: 
I henhold til artikel 2 i traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab har Fællesskabet 
blandt andet til opgave gennem oprettelsen af et fælles 
marked og gennem gradvis tilnærmelse af medlemsstater­
nes økonomiske politik at fremme en harmonisk udvik­
ling af den økonomiske virksomhed i Fællesskabet som 
helhed, en varig og afbalanceret ekspansion og en hurti­
gere højnelse af levestandarden; 
Det europæiske Råd fremhævede på mødet i Milano den 
28. og 29. juni 1985 betydningen af at opstille et euro­
pæisk handlingsprogram med hensyn til bekæmpelse af 
kræftsygdomme; 
Det europæiske Råd godkendte forslagene fra ad hoc-
komiteen for Borgernes Europa og opfordrede til en pas­
sende opfølgning af Kommissionens meddelelse om sam­
arbejde på fællesskabsplan om sundhedsmæssige proble­
mer; 
der er i henhold til traktaten om oprettelse af Det euro­
pæiske Atomenergifællesskab og traktaten om oprettelse 
af Det europæiske økonomiske Fællesskab allerede 
iværksat adskillige aktioner til forebyggelse af cancer be­
tinget af eksponering for ioniserende stråling og kemiske 
carcinogener; 
aktioner til begrænsning af risikoen for cancer ved eks­
ponering for carcinogener indgår i en række af Fælles­skabets nuværende programmer vedrørende miljø, be­
skyttelse af arbejdstagere, beskyttelse af forbrugere, er­
næring, landbrug og det interne marked; 
dette program skulle tilvejebringe større kendskab til år­
sagerne til cancer og de muligheder, der er for at fore­
bygge og behandle sygdommen; 
ved at sikre større udbredelse af kendskabet til årsager, 
forebyggelse og behandling af cancer samt bedre sam­
menlignelighed af informationer herom, navnlig for så 
vidt angår karakteren og omfanget af risikoen for cancer 
ved eksponering for bestemte stoffer eller processer, vil 
programmet bidrage til opfyldelse af fællesskabsmål, især 
fjernelse af ikke-toldmæssige samhandelshindringer og 
samtidig bidrage til en generel formindskelse af risikoen 
for cancer; 
forskning i cancer og de carcinogene virkninger af fysi­
ske og kemiske agenser indgår i en række af Fællesska­
bets forskningsprogrammer; 
koordinering af det forskningsarbejde, der udføres på 
nationalt plan med henblik på tidlig påvisning og be­
handling af cancer, vil indgå i det forslag til Rådets afgø­
relse om vedtagelse af det fjerde program for Det euro­
pæiske økonomiske Fællesskab inden for forskning i 
medicin og offentligt sundhedsvæsen (1987-1989), som 
skal forelægges i begyndelsen af 1986; 
samarbejde med internationale og nationale organisatio­
ner, der arbejder på dette område, vil sikre større udbre­
delse af kendskabet til cancer og bidrage til, at dobbelt­
arbejde undgås — 
VEDTAGER FØLGENDE RESOLUTION: 
1. / denne resolution opstiller Rådet følgende målsætnin­
ger: 
i) at standse stigningen i forekomsten af cancer i 
Fællesskabet og vende udviklingen, så både antal­
let af cancertilfælde og af cancerbetingede døds­
fald går ned; 
Nr. C 336/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.12.85 
ii) at mindske det antal leveår, der muligvis går tabt 
på grund af cancer. 
Rådet, som godkender De europæiske Fællesskabers 
handlingsprogram til forebyggelse af cancer, som er fore­
slået af Kommissionen og knyttet til denne resolution 
som bilag, vedtager følgende prioriterede aktioner: 
i) udformning af en ernæringsstrategi, også omfat­
tende alkohol, til supplering af nuværende aktio­
ner på fællesskabsplan på områderne levnedsmid­
delproduktion og forbrugerbeskyttelse; 
ii) fastlæggelse af en strategi mod cigaretrygning, 
som koordineres med og underbygges af nationale 
programmer og aktioner; 
iii) fastlæggelse af retningslinjer for tildeling af midler 
til præventivt og terapeutisk arbejde; iv) forbedring af epidemiologiske cancerdatas tilgæn­
gelighed og sammenlignelighed; 
v) udarbejdelse af sundhedsoplysende programmer 
vedrørende forebyggelse og behandling af cancer; 
vi) samarbejde med internationale og nationale orga­
nisationer på disse aktionsområder. 
3. Rådet, der noterer sig de cancerforebyggende aktioner, 
som allerede er iværksat på fællesskabsplan, finder det 
nødvendigt, at disse udbygges og koordineres med de af 
nævnte program omfattede aktioner. 
4. Rådet opfordrer Kommissionen til at forelægge etforslag 
til nedsættelse af et udvalg, der skal bistå Kommissionen 
med udarbejdelse og gennemførelse af nævnte program. 
BILAG 
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS HANDLINGSPROGRAM TIL FOREBYGGELSE AF 
CANCER 
1. Indledning 
1.1. Cancer kan forekomme enten som lokale, solide tumorer eller som systemsygdomme, f.eks. de for­
skellige former for leukæmi. Det karakteristiske ved alle former for cancer er, at nogle celler i 
menneskets krop forandres på en sådan måde, at de deler sig og formerer sig hastigt uafhængigt af 
den normale, kontrollerede vækst. De er endvidere karakteristiske ved, at cancercellerne kan brede 
sig til hele kroppen. Hvis en tumor, der breder sig til andre dele af kropen, ikke behandles, vil det 
uundgåeligt medføre døden. 
1.2. De fleste former for cancer er adskillige år om at udvikle sig, og nogle cancerformer kan let helbre­
des, medens andre næsten altid er uhelbredelige på det tidspunkt, hvor de diagnosticeres klinisk; dog 
afhænger dette for en stor del af, i hvilket af kroppens organer (lunge, tarm osv.) de første cellefor­
andringer sker. Den lave helbredelsesprocent ved behandlingen af visse former for cancer, f.eks. 
lungecancer, viser, hvor vigtig en forebyggelsesstrategi er. 
1.3. Næst efter cardiovaskulære sygdomme er cancer den sygdom, som forårsager flest dødsfald pr. år i 
Fællesskabet. Hvert år udvikler ca. 1 million mennesker cancer, og heraf dør ca. 500 000. Betragtet 
som helhed er cancer skyld i ca. 25 % af alle dødsfald. 
1.4. En anden måde at kvantificere indvirkningen af cancer på befolkningens helbred er at beregne de 
potentielle leveår, der går tabt på grund af for tidlig død som følge af denne sygdom. Formålet med 
denne indikator er i alt væsentligt at give et overblik over den relative betydning af de forskellige 
hovedårsager til for tidlig død. Tallene viser, at af de dødsfald, der indtræffer inden 70-års alderen, 
kan op til 20 % tilskrives alle former for cancer. 
1.5. I de seneste 40 år har cancerhyppigheden været stigende. Det viser sig, at hyppigheden af visse 
former for cancer er steget kraftigt, lunge, blære, nyre) og af visse former er den faldet (mave, 
spiserør). 
28. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 336/13 
1.6. Det er nu erkendt, at de almindelige dødelige former for cancer stort set skyldes personlige, sociale 
og miljømæssige faktorer. Disse faktorer omfatter eksponering for naturlige og kunstige carcinoge-
ner, under- eller overernæring, infektioner, forplantningsmæssig adfærd og mange andre faktorer, 
som helt eller delvis afhænger af personlig adfærd. Derfor kan disse cancerformer i princippet fore­
bygges. 
1.7. De forskelle, som i de senere år er blevet bemærket i forbindelse med hyppigheden af forskellige 
cancerformer, tjener til at understrege, at de agenser eller vaner, som i væsentlig grad øger eller 
mindsker sandsynligheden for, at der udvikles en bestemt form for cancer, kan have meget lidt 
indvirkning på andre former for cancer, hvilket betyder, at hver enkel cancerform må forebygges 
særskilt. 
1.8. Formålet med definitivt helbredende behandling er at destruere de forandrede celler ved at fjerne 
dem kirurgisk, ved kemoterapi eller radioterapi. Den vigtigste parameter til måling af behandlingens 
effektivitet er andelen af overlevende patienter fem år efter behandlingen. For visse cancerformer er 
overlevelsesprocenten lav, det vil sige ca. 5 % for lungecancer; for andre cancerformer er tallet 
større, det vil sige ca. 50 % for blærecancer. Der er betydelig forskel i tallene for fem-års overlevelse 
både mellem og inden for medlemsstaterne. 
1.9. Generelt er det således, at jo tidligere en cancer diagnosticeres, jo mere effektiv vil behandlingen 
sandsynligvis være. Men som nævnt tidligere er der mange cancerformer, som ikke længere kan 
behandles definitivt helbredende på det tidspunkt, hvor tegn eller symptomer på deres tilstedeværelse 
har ført til diagnose. 
1.10. Derfor har der i de seneste år været mange bestræbelser på at udvikle og evaluere screening- og 
diagnosticeringsmetoder til tidlig påvisning af cancer. Det viser sig især i forbindelse med to cancer­
former (livmoderhals, bryst), at screening af befolkningen er et effektivt middel til nedbringelse af 
dødeligheden. Endvidere tyder det på, at det samme kan være tilfældet for cancer i tyktarmen; 
derimod viser det sig, at screening af befolkningen ved hjælp af røntgenundersøgelser for lungecan­
cer ikke fører til nedsat dødelighed. 
1.11. Det stigende antal cancerpatienter, udviklingen af nye diagnosticeringsteknikker og terapier og ud­
arbejdelsen af programmer til screening af befolkningen er alle faktorer, som har været medvirkende 
til, at efterspørgslen efter de midler, der er til rådighed til sundhedspleje, har været stigende. Det er 
nok ikke urimeligt at regne med, at denne efterspørgsel fortsat vil stige. 
1.12. Sygdommens karakter, behandlingens resultater og den stigende belastning på behandlingsinstitutio­
ner er faktorer, som underbygger påstanden om behovet for en strategi til forebyggelse eller fjernelse 
af risikofaktorer. Når denne strategi skal fastlægges, bør der tages hensyn til de seneste offentlig­
gjorte analyser, som viser, at af de forskellige faktorer, der spiller ind, kan ca. 'A af alle cancerdøds­
fald tilskrives kost, herunder alkohol, 'A kan tilskrives cigaretrygning, og 'A kan tilskrives en række 
faktorer, hvoraf de vigtigste er infektion, forplantningsmæssig og seksuel adfærd og erhverv. 
2. De seneste fællesskabsaktioner og aktiviteter i forbindelse med forebyggelse af cancer 
2.1. På fællesskabsplan er der blevet gjort en indsats for at identificere carcinogener (både kemiske og 
fysiske) og forhindre, at offentligheden og arbejdstagere eksponeres for sådanne stoffer. Disse aktivi­
teter har indgået i en række forskellige fællesskabsprogrammer, f.eks. fjernelse af tekniske handels­
hindringer, miljø, sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, forbrugerbeskyttelse og landbrug. 
2.2. Disse aktiviteter er blevet suppleret med fællesskabsforskningsprogramrner. Endvidere har der været 
et nært samarbejde med Verdenssundhedsorganisationen og Det internationale Kræftforskningscen­
ter. 
2.3. Euratom-traktaten indeholder bestemmelser om beskyttelse af befolkningen og arbejdstagerne mod 
de langsigtede virkninger (cancer) af ioniserende stråling. Siden 1959 er der vedtaget direktiver til 
begrænsning af befolkningens og arbejdstagernes eksponering. For nylig blev der vedtaget et direk­
tiv, hvormed hensigten er at begrænse den eventuelle carcinogene risiko ved medicinsk bestråling. 
Nr. C 336/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.12. 85 
2.4. Fællesskabsretten om kemiske carcinogener i henhold til EØF-traktatens artikel 100 dækker etikette­
ring, forbud mod anvendelse, forbud eller begrænsning af udledning og begrænsning af eksponering. 
I et direktiv fra 1979 opstilledes princippet om etikettering af carcinogene forbindelser, og i 1983 
blev der fastlagt praktiske retningslinjer. Samtidig blev det obligatorisk at afprøve nye kemikalier for 
et eventuelt indhold af carcinogener. 
2.5. Der eksisterer en mulighed for at forbyde eller begrænse anvendelsen af bestemte forbindelser og 
præparater, f.eks. blev der nedlagt forbud mod salg og anvendelse af krokydolit, blå asbest, ved et 
direktiv af 1983. På samme måde er der inden for området kosmetiske produkter og tilsætningsstof­
fer til levnedsmidler blevet udarbejdet lister over de carcinogener, som ikke må anvendes som tilsæt­
ningsstoffer eller indgå i kosmetiske præparater. Endvidere er der udarbejdet lister over toksiske 
kemikalier, herunder carcinogener, som ikke må udledes eller kun udledes i meget begrænset om­
fang i vandmiljøet. 
2.6. Af hensyn til beskyttelse af arbejdstagere er der vedtaget direktiver, som begrænser eksponering for 
vinylklorid og asbest, og der er udarbejdet et forslag til direktiv om forbud mod visse farlige (carci­
nogene) stoffer. Direktivet af 1982 i henhold til EØF-traktatens artikel 100 om risikoen for større 
uheld i forbindelse med en række industrielle aktiviteter, hvormed formålet er at beskytte arbejds­
tagere og befolkningen, er mere omfattende og indeholder en liste over 178 stoffer og kategorier af 
stoffer, herunder carcinogener. 
2.7. Denne korte oversigt over retsakter på fællesskabsplan inden for forskellige områder kunne tyde på, 
at det er let finde frem til kemiske carcinogene stoffer. Dette er imidlertid ikke tilfældet, og det er 
vigtigt, at der som grundlag for alle retsakter på fællesskabsplan bruges de samme videnskabelige 
beviser og konklusioner. Det videnskabelige rådgivende udvalg, som skal undersøge toksiciteten og 
økotoksiciteten ved kemiske forbindelser, og som blev nedsat af Kommissionen i 1978, har på op­
fordring af Kommissionen påtaget sig at fremkomme med sådanne videnskabelige udtalelser. Som 
led i det toksikologiske handlingsprogram med henblik på beskyttelse af befolkningens sundhed, som 
blev forelagt Rådet i 1984, er det hensigten at uddybe og fremskynde udvalgets arbejde på dette 
område. For at undgå dobbeltarbejde og for at sikre, at Kommissionen har alle oplysninger om 
carcinogenitet til rådighed, er der til stadighed nær kontakt med internationale og nationale institut­
ter og organer. 
3. Hensigten med programmet og dets målsætninger 
3.1. Først og fremmest er hensigten med programmet at bidrage til en forbedring af fællesskabsborgernes 
sundhedstilstand og livskvalitet ved at forebygge cancer. 
3.2. Programmets målsætninger er: 
i) at standse stigningen i forekomsten af cancer i Fællesskabet og vende udviklingen, så både antal­
let af cancertilfælde og af cancerbetingede dødsfald går ned, 
ii) at mindske det antal leveår, der muligvis går tabt på grund af cancer, 
iii) at fastlægge sundhedsstrategier vedrørende cancerforårsagende faktorer, 
iv) at forbedre de eksisterende data om cancerhyppighed og -dødelighed og data til epidemiologiske 
undersøgelser til monitering af sundheden hos bestemte grupper af befolkningen og til identifice­
ring af nye eller uforudsete risikofaktorer i forbindelse med cancer, 
v) at fremme samarbejdet på fællesskabsplan og udvekslingen af oplysninger om programmer for 
screening og behandling af befolkningen med henblik på at forbedre disses effektivitet, 
vi) at samarbejde med internationale og nationale organisationer om cancerforebyggelse med hen­
blik på at opfylde disse målsætninger og anvende resultaterne af cancerforskningen. 
3.3. Dernæst er hensigten med programmet at skabe grundlag for en bedre koordinering af nuværende 
aktioner og fremtidige initiativer på forebyggelsesområdet. 
4. Initiativer på fællesskabsplan 
4.1. At opfylde disse målsætninger kræver mange initiativer under medvirken af sundhedsplejefagene, 
undervisere og administratorer. Dette forudsætter, at den enkelte deltager effektivt i plejen af eget 
helbred. I store træk kan cancer kun forebygges eller undgås ved hjælp af midler, som er socialt og 
individuelt acceptable. 
28.12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 336/15 
4.2. Derfor er det vigtigt at indse, at der vil gå lang tid, før nogen af disse aktioner får indvirkning. 
Problemerne og aktionerne er af en sådan beskaffenhed, at der ikke kan forventes nogen form for 
virkning på befolkningens sygelighed og dødelighed inden for relativ kort tid. 
4.3. Der skal tages fat på følgende områder: 
i) udformning af en ernæringsstrategi, også omfattende alkohol, til supplering af nuværende aktio­
ner på fællesskabsplan på områderne levnedsmiddelproduktion og forbrugerbeskyttelse; 
ii) fastlæggelse af en strategi mod cigaretrygning, som koordineres med og underbygges af natio­
nale programmer og aktioner; 
iii) fastlæggelse af retningslinjer for tildeling af midler til præventivt og terapeutisk arbejde; 
iv) etablering af en database til evaluering af forebyggelsesinitiativer og til identificering af nye og 
uforudsete risikofaktorer i forbindelse med cancer; 
v) udarbejdelse af sundhedsoplysende programmer vedrørende forebyggelse og behandling af can­
cer; 
vi) samarbejde med internationale organisationer, som er aktive på dette område. 
5. Ernæring 
5.1. Der er stærke, men indirekte vidnedsbyrd om, at mange af de hyppigst forekommende former for 
cancer kunne blive mindre hyppige ved en passende omlægning af nationale kostvaner. Kosten ind­
virker på forekomsten af cancer i maven og i tyktarmen såvel som i selve livmoderen og galdeblæren. 
Kosten kan eventuelt også have en væsentlig indvirkning på hyppigheden af brystcancer og cancer i 
bugspytkirtelen og muligvis ved forskellige micronæringsstoffers anti-carcinogene virkninger på hyp­
pigheden af cancer i meget andet væv. 
5.2. Der er mange måder, hvorpå kosten kan have en cancerfremmende virkning. Der kan findes carci-
nogener i levnedsmidler, dels som naturligt forekommende stoffer eller som stoffer, der dannes un­
der tilberedelsen eller fremkommer ved kontaminering. Kostens bestanddele har indflydelse på for­
døjelse og ekskretion. Der kan være mangel på micronæringsstoffer. Og endelig sættes overdreven 
kalorieindtag og fedme i forbindelse med en øget cancerrisiko. 
5.3. Alkohol kan også være medvirkende årsag til cancer i munden, svælget og spiserøret, og de er tegn 
på, at et alkoholforbrug, som er tilstrækkelig stort til at forårsage leversygdomme, også øger hyppig­
heden af levercancer. Af særlig betydning er det imidlertid, at alkohol også kan øge effekten af 
andre stoffer. Der er f.eks. tegn på, at alkohol og tobak påvirker hinanden, således at effekten bliver 
større, end når hver faktor optræder alene. 
5.4. Medlemsstaterne har i deres ernæringspolitik hovedsagelig beskæftiget sig med et hensigtsmæssigt 
samlet kalorieindtag og væsentlige næringsstoffer. Der er for tiden stigende bekymring over de be­
standdele af kosten, som forårsager eller medvirker til sygdomsmønstre i befolkningen, ikke alene 
cancer, men også f.eks. hjerte/kar-sygdomme. 
5.5 Det bliver derfor mere og mere nødvendigt, at Fællesskabet fastlægger en målsætning på ernærings­
området, bl.a. af hensyn til cancerforebyggelse. Kommissionen vil gennemgå udviklingen i den natio­
nale politik på dette område og dens indvirkning på kost og sygdomme. Kommissionen vil med 
regelmæssige mellemrum aflægge beretning og udarbejde henstillinger. 
6. Tobak 
6.1. Man kender ingen enkel forholdsregel, som ville have så stor en indvirkning på antallet af dødsfald 
som følge af cancer, som hvis man begrænsede anvendelsen af tobak eller fandt en mindre farlig 
anvendelse. Cigaretrygning er den største enkeltfaktor, som er skyld i lungecancer og cancer i mun­
den, svælget, spiserøret, bugspytkirtlen og blæren. 
6.2. Cigaretrygnings indvirkning på cancerdødelighed er nu almindelig anerkendt, og alle medlemsstater 
har iværksat en eller flere anti-rygningsforanstaltninger. Der mangler sammenhæng mellem de for­
skellige foranstaltninger både i de enkelte medlemsstater og medlemsstaterne imellem. 
Nr. C 336/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.12.85 
6.3. Det er vigtigt, at der så hurtigt som muligt fastlægges en fælles strategi til begrænsning af antallet af 
ofre for rygerelaterede sygdomme. Derfor vil Kommissionen vurdere virkningen af de foranstaltnin­
ger, medlemsstaterne allerede har truffet, og derefter foreslå harmonisering af velegnede regulerende 
bestemmelser og koordinering af støtteaktioner. 
7. Screening og diagnosticering på et tidligt stadium 
7.1. Screening af befolkningen eller konstatering hos befolkningen af cancer i livmoderhalsen og i brystet 
er nu etablerede aktiviteter i medlemsstaterne, selv om faciliteterne og den geografiske fordeling er 
forskellig. Nye metoder evalueres i øjeblikket, og der øves et fortsat og stadigt stigende pres på de 
ansvarshavende for at få udbygget faciliteterne. 
7.2. For at forbedre anvendelsen af ressourcer inden for medlemsstaterne bør der finde en udveksling af 
oplysninger sted om udvikling og evaluering af sådanne faciliteter. 
7.3. Kommissionen agter at etablere et center for denne udveksling, foretage en række undersøgelser af 
cost-effektiviteten ved forskellige fremgangsmåder inden for nationale rammer og med regelmæssige 
mellemrum udarbejde rapporter om brug og virkning af sådanne forebyggende initiativer. 
8. Dødeligheds- og sygelighedsdata 
8.1. I 1979 gik en gruppe videnskabsmænd og læger fra 8 medlemsstater i gang med at sammenligne 
oplysninger fra dødsattester med henblik på at undersøge mulige risici i forbindelse med erhverv og 
miljø, herunder faktorer i forbindelse med cancer. Man fandt frem til, at disse data ikke direkte var 
sammenlignelige på grund af forskelle i de enkelte landes procedurer. Resultaterne af undersøgelsen 
tjente kun til at understrege vanskelighederne i forbindelse med sammenligninger tværs over græn­
serne og nødvendigheden af at udvise forsigtighed ved tolkning af tilsyneladende forskelle i dødelig­
hedstallene selv mellem nabolande. 
8.2. En anden undersøgelse viste, at det kun i et fåtal af medlemsstaterne var muligt, og da endog med 
betydelige vanskeligheder, at foretage opfølgningsundersøgelser af arbejdstagergrupper, der var eks­
poneret for særlige risici, med henblik på at opdage langsigtede risici, især cancer. Faktisk er største­
delen af sådanne undersøgelser kun blevet foretaget i to medlemsstater. 
8.3. Igangværende projekter viser, at cancerregistreringssystemer ikke med den nuværende dækningsgrad 
og datasammenlignelighed er brugbar til monitering af potentielle cancerrisici, især ikke specifikke 
eller begrænsede risici. 
8.4. Derfor er det nødvendigt at forbedre systemerne til indsamling af befolkningsstatistikker og registre­
ring af cancertilfælde og at afsætte midler til, at individuelle journaler kan sammenlignes nøjagtigt 
og fuldstændigt. 
8.5. Med det formål for øje vil Kommissionen rådføre sig med de ansvarlige organer i medlemsstaterne 
og søge at opnå bedre sammenlignelighed og anvendelse af data til identificering af faktorer, der 
forårsager cancer og har indvirkning på behandlingen deraf. 
8.6. Kommissionen vil på fællesskabsplan søge at nå frem til en fælles holdning til beskyttelse af medicin­
ske data i journaler. 
9. Sundhedsoplysning 
9.1. Sundhedsoplysning er hjørnestenen i ethvert program for befolkningen mod cancer. Sundhedsoplys­
ning er nødvendig, når de pågældende foranstaltninger skal gøres socialt acceptable, og når den 
enkeltes adfærd i forbindelse med ændring af vaner og livsstil skal påvirkes. Den er af afgørende 
betydning for den rigtige anvendelse af de ressourcer, som er afsat til sundhedspleje. Sundhedsoplys­
ning indvirker indirekte på de politiske processer, idet den er en hjælp til at fastlægge befolkningens 
behov og krav. 
28.12.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 336/17 
9.2. Alle medlemsstaterne har sundhedsoplysningsprogrammer, hvori nogle af eller alle disse mål indgår. 
Imidlertid varierer omfanget, arten og indholdet samt virkningen heraf betydeligt. Der er praktisk 
talt ingen koordinering af programmer mellem medlemsstaterne, og derfor kan der opstå forvirring. 
Der er ofte blevet sat spørgsmålstegn ved programmernes effektivitet, skønt grundlaget for mange 
tidligere vurderingsundersøgelser har været forkert eller ufuldstændigt, eller tidspunktet har været 
uhensigtsmæssigt. 
9.3. Den stadig øgede medieproduktion kræver, at der bliver større sammenhæng mellem aktionerne på 
sundhedsoplysningsområdet, og det vil også medføre besparelser, hvis materialet kan udarbejdes i 
fællesskab og deles af medlemslandene. 
9.4. Sundhedsoplysning er en kollektiv aktivitet, som medfører, at enkeltpersoner, forældre og gruppele­
dere bringes i kontakt med undervisere, sundhedsplejere og mediefolk. Som oplysende virksomhed 
betragtet er behovene her, dvs. udveksling, tættere forbindelser, information og opøvelse, ikke ander­
ledes end inden for anden oplysende virksomhed i almindelighed og aktioner på dette område, i og 
med at der er tale om identificering af fælles forståelsesmåder. 
9.5. Kommissionen vil derfor stå bag en række samarbejdsinitiativer, fælles projekter og seminarer for at 
forbedre cost-effektiviteten for midler til sundhedsoplysning. 
10. Internationalt samarbejde 
10.1. Mange organisationer er aktive på cancerområdet, og en af de mest aktive er Verdenssundhedsorga­
nisationen og Det internationale Kræftforskningscenter. Der er allerede etableret et tæt samarbejde, 
f.eks. på områderne toksikologi, beskyttelse mod farlige stoffer og arbejdstageres sundhed. 
10.2. I 1984 gav Det regionale udvalg for Europa sin tilslutning til et dokument om »Regional Targets in 
Support of the Regional Strategy for Health for All by the Year 2000«. En af målsætningerne vedrø­
rer specifikt cancer, og det foreslås, at dødeligheden nedbringes med 15 °/o hovedsagelig ved at 
begrænse rygning. Cancer indgår også i en række andre målsætninger. 
10.3. Med dette program tilstræbes det at bidrage til at opfylde WHO's og IARC's målsætninger ved at 
koordinere medlemsstaternes bestræbelser, således at der arbejdes hen imod de erklærede målsætnin­
ger. 
10.4. På lignende måde har Kommissionen etableret et samarbejde med andre internationale organisatio­
ner, f.eks. International Union for Health Education, European Organization for Cooperation in 
Cancer Prevention Studies, European School of Oncology og med nationale organisationer. 
10.5. Kommissionen vil fortsætte og udvikle dette samarbejde, idet den vil lægge vægt på fælles aktiviteter 
og således undgå overflødigt dobbeltarbejde samtidig med, at der sker en bedre udnyttelse af de 
knappe ressourcer.