12. kræver en generel afkortning og forenkling af anerkendelsesproceduren, samtidig med at det sikres,
at kontrollen er tilstrækkelig omhyggelig; er af den opfattelse, at hurtige eller fremskyndede procedurer kun
bør anvendes i de tilfælde, som er åbenlyst grundløse;
13. henviser til, at der skal findes en klar definition på begrebet »åbenlyst grundløs asylansøgning«for at
imødegå fortolkningsmisbrug og forhindre, at medlemsstaterne benytter sig af denne juridiske konstruktiontil at skaffe sig af med deres asylansøgere uden en ordentlig behandling;
14. gør opmærksom på, at forslaget til retsakt bør indeholde bestemmelser om bevisførelse, der tager
tilstrækkeligt hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for en asylsag; asylansøgeren er forpligtet
til at fremlægge og bevise de omstændigheder, hvormed asylkravet begrundes;
15. er af den opfattelse, at asylansøgere, i princippet og medmindre der er sket væsentlige ændringer,
eller der er fremkommet nye beviser, kun må indgive én asylansøgning inden for EU, og at der ikke bør
indledes asylprocedure, når asylansøgeren allerede nyder tilstrækkelig beskyttelse i et andet land i henhold
til Genève-konventionen om flygtninges retsstilling;
16. er af den opfattelse, at der ikke må ske udvisning efter afvisning af en asylansøgning, når den afviste
asylansøgers liv er truet i oprindelseslandet; mener desuden, at der bør indføres specifikke bestemmelser
for særligt sårbare grupper som f.eks. torturofre, ofre for seksuelle overgreb, mindreårige uden ledsagelseog gravide og syge og handicappede, samt at der desuden bør træffes særlige foranstaltninger for ofre for
ikke-statslig forfølgelse, og derudover at instrumentet »tilbageholdelse med henblik på udvisning«bør tages
op til fornyet overvejelse;
17. gør opmærksom på, at der bør træffes egnede foranstaltninger vedrørende integration og bekæm-
pelse af forskelsbehandling i forbindelse med anerkendte flygtninge, og at afviste asylansøgere bør sikres
sociale og sundhedsmæssige minimumsydelser under deres ophold;
18. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.
13. Ofre for kriminalitet i Den Europæiske Union
A5-0126/2000
Europa-Parlamentets beslutningom meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet og
Det Økonomiske ogSociale Udvalgom ofre for kriminalitet i Den Europæiske Union )dash Overve-
jelser om standarder ogtiltag(KOM(1999) 349 )dash C5-0119/1999 )dash 1999/2122(COS))
Europa-Parlamentet,
/dash der henviser til meddelelse fra Kommissionen (KOM(1999) 349 /dash C5-0119/1999),/dash der henviser til FN-erklæringen om de grundlæggende principper for retfærdighed for ofre for krimi-
nalitet og magtmisbrug (FN-resolution 40/34 fra 1985),
/dash der henviser til den europæiske konvention om erstatning til ofre for voldsforbrydelser, som blev
vedtaget af Europarådet den 24. november 1983,
/dash der henviser til Europarådets henstilling af 17. september 1987 om bistand til ofre og forebyggelse af,
at mennesker bliver ofre for kriminalitet,
/dash der henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Tampere i oktober 1999, særlig
punkt 5, 10, 31 og 38,C 67/304 DA 1.3.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 15. juni 2000
/dash der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 1,
/dash der henviser til betænkning fra Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre
Anliggender og udtalelser fra Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport, Udvalget
om Retlige Anliggender og det Indre Marked samt Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Mulig-
heder (A5-0126/2000);
A. der understreger, at millioner af mennesker verden over lider under følgerne af kriminalitet, hvad
enten der er tale om organiseret kriminalitet eller ej, især terrorisme, menneskehandel og forbrydelser
mod børn, og at ofrenes rettigheder bør sikres en mere effektiv og mere retfærdig juridisk anerken-
delse såvel i medlemsstaterne som i Den Europæiske Union,
B. der mener, at retfærdighed kun kan sikres, hvis der på EU-plan vedtages en ensartet definition af
begrebet offer,
C. der understreger, at visse samfundsgrupper såsom kvinder, børn, indvandrere, homoseksuelle eller
mindretal generelt er mere udsat for at blive ofre,
D. der understreger, at der findes samfundsgrupper, som betjener sig af vold i stedet for de demokratiske
processer til at gennemføre deres mål,
E. der bekræfter behovet for at vedtage foranstaltninger, hvad angår forebyggelse, hjælp til ofrene, ofre-
nes adgang til og stilling under deres egen retssag, ofrenes adgang til erstatning, samt hvad angår
informations-, sprog- og uddannelsesproblemer,
F. der understreger, at hvert offer må have mulighed for at indgive en klage og gøre retskrav gældende,G. der henviser til, at Den Europæiske Union navnlig bygger på de grundlæggende rettigheder, som de er
fastlagt i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende friheds-
rettigheder, særlig artikel 5, 6 og 7, der omhandler retten til en retfærdig rettergang,
H. der understreger, at Unionen i kraft af traktaterne råder over midler til at styrke beskyttelsen af ofre
for kriminalitet på sit territorium, på såvel det civilretlige som det strafferetlige område,
I. der navnlig henviser til, at EU-traktatens artikel 31, litra a), som omhandler fælles handling vedrørende
retligt samarbejde i kriminalsager, hvad angår retspleje og fuldbyrdelse af afgørelser, kan anvendes som
retsgrundlag for foranstaltninger til beskyttelse af ofrene under straffesager,
J. der endvidere henviser til EF-traktatens artikel 65 om foranstaltninger vedrørende samarbejde om civil-
retlige spørgsmål med grænseoverskridende virkninger, der skal træffes i det omfang de er nødvendige
for det indre markeds funktion; der henviser til nævnte artikels litra c) om foranstaltninger med hen-
blik på »fjernelse af hindringer for, at civile retssager forløber tilfredsstillende, om nødvendigt ved
fremme af foreneligheden mellem medlemsstaternes civile retsplejeregler«,
K. der henviser til, at der i tilfælde af mangelfuld beskyttelse af ofre for kriminalitet, der er statsborgere i
en anden medlemsstat end den, hvor de er blevet ofre for en kriminel handling, ikke blot er tale om
en overtrædelse af menneskerettighederne, men også rent faktisk om en negativ indvirkning på det
indre markeds funktion og den frie bevægelighed for personer, som udspringer heraf,
L. der henviser til, at der i henhold til EF-traktatens artikel 66 kan træffes foranstaltninger til at sikre
samarbejde mellem de kompetente tjenester i medlemsstaternes administrationer, særlig med hensyn
til forløbet af civile retssager og foreneligheden mellem medlemsstaternes civile retsplejeregler,
M. der henviser til, at den »resultattavle«, Kommissionen har opstillet til evaluering af fremskridtet med
hensyn til indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed (KOM(2000) 167), bør præ-ciseres for at sikre og fremskynde den lovgivningsmæssige opfølgning af nærværende meddelelse ogfor at tage hensyn til betydningen af, at beskyttelsen af ofre inden for dette område styrkes på tværs afgrænserne,
N. der beklager, at de forskellige initiativer, der er nødvendige for at sikre retfærdighed for ofrene, afhæn-
ger af en enkelt medlemsstats velvilje, eftersom der fortsat kræves enstemmighed i Rådet, jf. såvel EF-
traktatens artikel 65 som EU-traktatens artikel 34,
O. der derfor kræver en ændring af traktaterne på dette punkt i forbindelse med den næste regerings-
konference,1.3.2001 DA C 67/305 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 15. juni 2000
1. glæder sig over Kommissionens meddelelse, som har til formål at indlede en debat om behandlingen
af ofre for kriminalitet, og hvori der foreslås foranstaltninger til at forbedre situationen for disse ofre,
herunder ofrene for terrorisme; ønsker imidlertid, at alle, der opholder sig på Unionens område, og som
bliver ofre for kriminalitet, skal være omfattet uden undtagelse og uanset status;
2. understreger, at mange ofre på grund af manglen på tilstrækkelig beskyttelse ofte udsættes for lidelser
to gange, først som ofre for kriminalitet og derefter som ofre for systemet;
3. glæder sig over hensigten bag Kommissionens initiativ, der går ud på at opfordre medlemsstaterne til
at udveksle oplysninger om de bedste metoder til at forebygge, at mennesker bliver ofre for kriminalitet, og
opfordrer Kommissionen til i samarbejde med medlemsstaterne og ansøgerlandene at vurdere sikkerheds-
aspekterne af fysisk planlægning i almindelighed og byplanlægning i særdeleshed og at udarbejde politikker
til forebyggelse af usikre forhold, der opstår i forbindelse med saneringsmodne bygninger, kontorbygningereller områder, der henligger uoplyst om natten, herunder parkeringshuse;
4. fastholder imidlertid, at Kommissionen ikke bør begrænse sig til at opfordre medlemsstaterne til
udveksling af oplysninger om de bedste metoder, og at den bør tage de aktionsmidler i brug, som trakta-
terne giver den på dette punkt;
5. er foruroliget over, at vedtagelsen af foranstaltninger vedrørende bedre adgang til domstolene og
navnlig vedrørende hjælp til ofrene for kriminalitet, jf. punkt 3.1. i ovennævnte »resultattavle«, først erplanlagt til 2004; understreger, at hjælpen til ofrene ikke kan begrænses til blot finansielle erstatninger,og opfordrer derfor Kommissionen til at ændre »resultattavlen«:
/dash dels ved som led i handlingsplanen »Drawing up minimum standards for protection of victims«at
bebude initiativer med EF-traktatens artikel 65, litra c), og artikel 66 samt EU-traktatens artikel 31,litra a), eller andre relevante bestemmelser som retsgrundlag og
/dash dels ved allerede i 2001 og ikke først i 2004 at forelægge forslag til afgørelse på linje med handlings-
planen »Further instruments on approximation of victims’ compensation mechanism«;
6. forventer, at Kommissionen som led i de initiativer, der efterlyses i det forudgående punkt, uden at
dette berører mistænktes eller lovovertræderes rettigheder, navnlig træffer foranstaltninger på følgendeområder:
a) anerkendelse af ofrenes familie eller pårørende og vidner som ofre,
b) ofrenes ret til tolkebistand på deres modersmål,
c) den nødvendige materielle, medicinske, psykologiske og sociale støtte fra statslig, frivillig, EU-baseret
og privat side,
d) indførelse af særlige beskyttelsesforanstaltninger for mindreårige uden værge, eller hvis værge opholder
sig uden for det land, hvor den strafbare handling mod dem har fundet sted,
e) respekt for og hensyntagen til religion og specifikke kulturelle aspekter,
f) uddannelseskurser, herunder sprogkurser og oplysningskampagner for politiet, anklagemyndigheden,
retsmyndighederne og de ansatte i de berørte offentlige tjenester,
g) strukturer for samarbejdet inden for og imellem politienheder og retsmyndigheder på den ene side og
offentlige tjenester på den anden side,
h) hensyntagen til de specifikke aspekter for udenlandske ofre, herunder den pågældendes opholdsstatus
(som turist, arbejdstager, flygtning, asylansøger…) og opholdets varighed,
i) oplysning af ofrene på deres modersmål om deres rettigheder med hensyn til den service, der er til
rådighed på sundheds- og socialområdet, samt anden relevant bistand, og etablering af umiddelbart
tilgængelige informationskanaler og /dash strukturer,
j) udarbejdelse af handlingsplaner indeholdende de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at ofre får
tilstrækkelig juridisk bistand og orienteres om deres rettigheder, som f.eks. let genkendelige første-
hjælpsinstanser på kontaktsteder, hvor ofrene er klar over, at de trygt kan henvende sig med deres
klage; etablering af et net af hjælpecentre med personale, der er uddannet til at løse denne specielle
opgave med at give information og bistand til offentligheden på mange sprog,C 67/306 DA 1.3.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 15. juni 2000
k) etablering eller tilpasning af retsmekanismer, der giver ofrene mulighed for via retfærdige, billige og
lettilgængelige procedurer at bringe skader, de har lidt, for domstolen i den medlemsstat, hvor de blev
påført denne skade, eller hvor de har bopæl,
l) foranstaltninger til beskyttelse af ofres og vidners privatliv og anonymitet samt garanti for deres sik-
kerhed under alle faser af retssagen, herunder også for så vidt angår terrorisme, idet adskillelsen af
offer og gerningsmand er en absolut betingelse,
m) foranstaltninger vedrørende måden, hvorpå massemedierne offentliggør borgernes indblanding i rets-
sager, både så længe disse verserer ved domstolen, og når sagerne er afsluttet, for således at undgå
overtrædelse af retten til beskyttelse af privatlivet og de personlige rettigheder generelt,
n) de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at der i tilfælde, hvor ofre for kriminalitet er mindreårige,
sker strafforfølgelse af dem, der er ansvarlige for offentliggørelsen af oplysninger vedrørende privat-
livet, enten i form af økonomisk erstatning til ofrene eller inddragelse af de pågældendes tilladelse til at
udøve erhverv (når det drejer sig om fysiske personer) eller driftstilladelse,
o) strukturer til oplysning af ofre om deres rettigheder og til at give dem mulighed for at få kendskab til
de enkelte faser i retssagen og deres rolle,
p) muligheden for, at ofre for en forbrydelse i en EU-medlemsstat, uanset deres status, også hvis de
opholder sig ulovligt i medlemsstaten, har adgang til de samme domstole og de samme muligheder
som EU-borgere,
q) ofrets ret til at blive afhørt på sit modersmål og til at få en oversættelse til sit modersmål,r) pligt til at optage forhøret af mindreårige på video, således at de ikke skal konfronteres mere end en
gang med den traumatiske oplevelse,
s) programmer til sikring af erstatning til ofre og deres familie eller pårørende, som er blevet fysisk eller
psykisk uarbejdsdygtige som følge af kriminalitet begået mod dem,
t) oprettelse af et europæisk net af fonde, der yder skadeserstatning til ofre for kriminalitet, herunder ofre
for terrorisme,
u) i tilfælde af grænseoverskridende kriminalitet, hvor det ikke er indlysende, hvordan de konfiskerede
midler eller genstande skal fordeles mellem de stater, der er berørt af konfiskationen, fordeles disse
midler via et koordineret net i alle medlemsstater til ofrene for kriminalitet ved etablering af passende
erstatningsordninger;
7. opfordrer Kommissionen til at være særlig opmærksom på behovet for uddannelse af politi og rets-
udøvende myndigheder, for så vidt angår seksualforbrydelser, mishandling og menneskehandel; opfordrer
Kommissionen og medlemsstaterne til også at etablere et koordineret europæisk system af programmer for
hjælp til ofre for kriminalitet, hvorunder der ydes rets- og psykologhjælp til og fysisk beskyttelse af ofre for
voldtægt, vold i hjemmet, forfølgelse, skamfering af kønsorganerne og overfald;
8. opfordrer medlemsstaterne til omgående i samarbejde med ikke-statslige organisationer, der beskæf-
tiger sig med denne problematik, at styrke beskyttelsen af ofre for kriminalitet i overensstemmelse med
ovennævnte retningslinjer i afventning af udarbejdelse af harmoniserede bestemmelser for grænseover-skridende beskyttelse af ofre på EU-plan; opfordrer i denne ånd ansøgerlandene til at handle på samme
måde i synergi med Kommissionen og medlemsstaterne;
9. mener, at terrorisme skaber en særlig kategori af ofre, hvis problemer ikke kun kan betragtes som
personlige anliggender, og som ud over den direkte berørte person omfatter nære slægtninge, enker eller
enkemænd, forældreløse osv., og opfordrer Kommissionen til at tage hensyn hertil både i forbindelse medfastlæggelse af begrebet offer og i forbindelse med gennemførelse af den materielle eller psykologiske
hjælp, som den henviser til i sin meddelelse;
10. opfordrer Kommissionen og Rådet til at fremme rehabiliteringen af gerningsmænd, især for så vidt
angår ungdomsforbrydere, for at undgå, at de begår nye lovovertrædelser og anretter yderligere skader på
samfundet;1.3.2001 DA C 67/307 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 15. juni 2000
11. opfordrer de medlemsstater, der endnu ikke har gjort det, dvs. Østrig, Belgien, Grækenland, Irland,
Italien, Portugal og Spanien, til at ratificere den europæiske konvention fra 1983 om erstatning til ofre for
kriminalitet;
12. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen samt til medlemssta-
ternes og ansøgerlandenes parlamenter og regeringer.
14. Strukturfondene 1998
A5-0138/2000
Europa-Parlamentets beslutningom Kommissionens tiende årsberetningom strukturfondene 1998
(KOM(1999) 467 )dash C5-0325/1999 )dash 1999/2211(COS))
Europa-Parlamentet,
/dash der henviser til Kommissionens tiende årsberetning (KOM(1999) 467 /dash C5-0325/1999),/dash der henviser til forordning (EØF) nr. 2081/93 (
1), særlig artikel 16, og forordning (EØF) nr. 2082/93 (2),
særlig artikel 31,
/dash der henviser til Revisionsrettens årsberetning for 1998 (3), jf. EF-traktatens 248, og særberetninger
14/1998 (4), 15-16/1998(5) og 6/1999 (6),
/dash der henviser til Kommissionens første beretning om den økonomiske og sociale samhørighed, jf.
EF-traktatens artikel 159,
/dash der henviser til sjette periodiske beretning om den økonomiske og sociale situation og udvikling i Den
Europæiske Unions regioner, jf. artikel 8 i forordning (EØF) nr. 2083/93 om Den Europæiske Fond for
Regionaludvikling,
/dash der henviser til sin beslutning af 5. september 1996 (7) om meddelelse fra Kommissionen om en euro-
pæisk strategi til fremme af lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer,
/dash der henviser til Kommissionens dokumenter om udvikling af hjemmearbejde (rapport udarbejdet af
eksperter fra Kommissionens GD V og GD XXIII i oktober 1994) og om de lokale udviklings- og
beskæftigelsesinitiativer /dash undersøgelse i EU (SEK(1995) 564),
/dash der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 1,/dash der henviser til betænkning fra Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme og udtalelser fra
Fiskeriudvalget, Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og fra Udvalget om Industripolitik,Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi (A5-0138/2000),
A. der henviser til, at der i den foreliggende tiende årsberetning om strukturfondene redegøres for anven-
delsen af forordningerne om strukturfondene i 1998, især gennemførelsen af strukturfondsinterventio-
nerne under mål 1-6,
B. der henviser til, at 1998 var det fjerde og dermed næstsidste år med fuld strukturfondsaktivitet i pro-
grammeringsperioden 1994-1999,
(1) EFT L 193 af 31.7.1993, s. 5.
(2) EFT L 193 af 31.7.1993, s. 20.
(3) EFT C 349 af 3.12.1999, s.1.
(4) EFT C 368 af 27.11.1998, s.1.
(5) EFT C 347 af 16.11.1998, s.1 og 48.
(6) EFT C 68 af 9.3.2000, s.1.
(7) EFT C 277 af 23.9.1996, s. 45.C 67/308 DA 1.3.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 15. juni 2000