Et Europa, der skaber resultater - Institutionelle muligheder for at gøre Den Europæiske Unions arbejde mere effektivt Europa-Kommissionens bidrag til det uformelle møde mellem Unionens ledere den 23. februar 2018

"For at få succes i Europa, bliver vi nødt til at gøre en ende på denne evige kunstige modsætning mellem Unionen og dens medlemsstater.

Et Europa, der skaber resultater — Institutionelle muligheder for at gøre Den Europæiske Unions arbejde mere effektivt

Europa-Kommissionens bidrag til det uformelle møde mellem Unionens ledere

den 23. februar 2018

På et afgørende tidspunkt, nemlig den 16. september 2016, mødtes Europas stats- og regeringschefer om en positiv europæisk dagsorden i form af Bratislavaerklæringen og -køreplanen. Dette var udtryk for såvel en anerkendelse af, at EU er den bedst placerede til at løse de udfordringer, vi står overfor, som et løfte om at tjene europæernes behov bedre ved at skabe håndgribelige resultater vedrørende en række centrale prioriteter. Lederne anerkendte, at kun en fælles vilje til sammen at skabe resultater vedrørende de ting, der betyder noget, kan bidrage til at lukke hullet mellem løfterne, som de står på papiret, og borgernes forventninger.

Mere end et år senere virker Bratislavametoden. EU har gjort reelle fremskridt på områder som grænseforvaltning, forsvar, investeringer, digital økonomi, uddannelse og kultur og den sociale dimension af det indre marked. Denne nye metode er blevet styrket med ledernes dagsorden fra oktober 2017, som tydeligt fastlægger, hvad EU agter at gennemføre i løbet af de næste 16 måneder frem til valget til Europa-Parlamentet.

Det rette fokus for vores fælles indsats er at skabe et Europa, der skaber resultater for alle europæerne og opfylder deres forventninger. Spørgsmål af institutionel karakter har derfor med rette haft sekundær betydning.

Europa-Kommissionen mener fortsat, at tiden ikke er inde til abstrakte drøftelser af institutionelle reformer. Men der kan på grundlag af de eksisterende traktater træffes en række praktiske foranstaltninger for at gøre EU mere effektivt med hensyn til gennemførelsen af nøgleprioriteter. Det er, når alt kommer til alt, i kraft af vores fælles institutioner og de beslutningsprocesser, som vi i fællesskab har vedtaget, at vi kan levere, hvad vi lovede, og hvad borgerne forventer af os.

Europa-Kommissionen glæder sig derfor over formand Donald Tusk's initiativ til at invitere stats- og regeringscheferne til en drøftelse om institutionelle anliggender den 23. februar 2018. For at bidrage til drøftelserne indeholder den foreliggende meddelelse forskellige muligheder for at gøre EU's arbejde mere effektivt inden for de nuværende traktatrammer. Meddelelsen er ledsaget af en henstilling om en mere synlig europæisk dimension og en mere effektiv gennemførelse af valget til Europa-Parlamentet i 2019, hvori Europa-Kommissionen opdaterer og supplerer visse elementer af sin henstilling fra 2013.

1. Spidskandidater: grundlaget for en politisk Europa-Kommission, som er mere i tråd med dagens Europa

Den Europæiske Union er både en union af stater og en union af borgere. Borgerne repræsenteres direkte gennem Europa-Parlamentet og indirekte gennem deres egne regeringer, som arbejder sammen i Rådet og Det Europæiske Råd. Europa-Kommissionens formand trækker på begge kilder til legitimitet: han eller hun foreslås af lederne i Det Europæiske Råd og vælges derefter af Europa-Parlamentet.

Det nye system med "Spitzenkandidaten", der blev indført i 2014, indebærer, at de europæiske politiske partier udpeger "spidskandidater" forud for valget til Europa-Parlamentet. Gennem dette system bliver der sat ansigter på konkurrencen mellem forskellige politiske programmer, og valgkampens fælleseuropæiske tilsnit blev skærpes. Systemet med spidskandidater medførte ikke, at den nedadgående tendens i valgdeltagelsen fra tidligere valg til Europa-Parlamentet blev vendt, men betød en opbremsning i faldet, da det tilførte et større element af oplysning og flere valgmuligheder.

Systemet med spidskandidater er ikke et direkte præsidentvalg. Det er ikke automatisk kandidaten fra det parti, som opnår den største stemmeandel, der bliver formand for Europa-Kommissionen, men den, som er i stand til at finde flertalsstøtte i først Det Europæiske Råd i overensstemmelse med traktaterne, dernæst i Europa-Parlamentet. Der mindes om, at Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd i henhold til traktaterne i fællesskab er ansvarlige for, at den proces, der fører til valg af formanden for Europa-Kommissionen, forløber hensigtsmæssigt. Medlemsstaterne har tiltrådt, at repræsentanter for Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd forud for Det Europæiske Råds afgørelse afholder de nødvendige høringer.

I 2014 var det den spidskandidat, hvis parti opnåede den største stemmeandel, som var den bedst placerede til at finde flertalsstøtte i såvel Det Europæiske Råd som Europa-Parlamentet.

Efter at resultatet af spidskandidatprocessen var blevet bekræftet af Det Europæiske Råd den 27. juni 2014 og af Europa-Parlamentet den 15. juli 2014 var den en vigtig faktor, der gjorde det muligt for Juncker-Kommissionen at være mere politisk og mere fokuseret i sine politiske valg. En anden faktor var den strategiske dagsorden for nøgleprioriteter, der blev opstillet af Det Europæiske Råd i juni 2014, og som indgår i de 10 punkter i de politiske retningslinjer, som udgjorde grundlaget for Europa-Parlamentets valg af formand Jean-Claude Juncker og naturligt afspejlede det program, som han havde ført kampagne på i hele Unionen. Dette var med til at vise, at EU-institutionerne og medlemsstaterne kan arbejde sammen og skabe resultater på områder, som betyder noget for borgerne og virkelig kræver en europæisk indsats. Alt dette skulle bidrage til at reducere den oplevede kløft mellem "Bruxelles" og medlemsstaterne.

Det bidrog til at ansvarliggøre den succesfulde spidskandidat i 2014, at denne havde ført kampagne i hele Europa og været i direkte kontakt med borgerne og valgte repræsentanter på lokalt, regionalt og nationalt plan. Denne proces gjorde, at Europa-Kommissionens formand kunne være mere selektiv i valget af prioriteter for en indsats på europæisk plan baseret på en fælles dagsorden med fælles ejerskab på tværs af institutionerne. Dette har hjulpet Europa-Kommissionen til at identificere, hvor der er brug for handling på EU-plan, og hvor der ikke er. At være "stor i store sager og lille i små sager" er derfor den metode, som Juncker-Kommissionen gør sig til talsmand for, og som godkendes i Romerklæringen.

Samlet set har systemet med spidskandidater haft en positiv indvirkning på forholdet mellem EU's institutioner og dermed effektiviteten af arbejdet i dem alle.

At gå skridtet videre ville svare til, at borgerne valgte formanden for Europa-Kommissionen direkte, som nogle har foreslået. Dette ville imidlertid kræve en ændring af traktaterne.

På grundlag af de nuværende traktater bør eksperimentet fra 2014 fortsætte og forbedres. Europa-Kommissionen mener, at der kan tages praktiske skridt for at forbedre processen, samtidig med at balancen mellem EU-institutionerne og mellem medlemsstaterne respekteres.