A4-0142/95

Beslutning om den fjerde internationale kvindekonference i Beijing: «Ligestilling, udvikling og fred»

Europa-Parlamentet,

- der henviser til FN's verdenserklaering om menneskerettigheder af 10. december 1948,

- der henviser til FN-konventionen af 31. marts 1953 om kvinders politiske rettigheder,

- der henviser til FN's konvention om afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder (CEDAW) af 18. december 1979,

- der henviser til sin beslutning af 11. juni 1986 om resultaterne af FN- konferencen som afslutning paa kvindetiaaret afholdt i Nairobi den 15.- 26. juli 1985 ((EFT C 176 af 14.07.1986, s. 64.)),

- der henviser til sin beslutning af 14. maj 1992 ((EFT C 150 af 15.06.1992, s. 268.)) om kvinders og boerns situation i udviklingslandene,

- der henviser til sin beslutning af 25. juni 1993 ((EFT C 194 af 19.07.1993, s. 389.)) om vurdering af kvinders uloennede arbejde,

- der henviser til sin beslutning af 11. februar 1994 ((EFT C 061 af 28.02.1994, s. 248.)) om kvinders deltagelse i beslutningsprocesserne,

- der henviser til sin beslutning af 24. februar 1994 ((EFT C 077 af 14.03.1994, s. 43.)) om fattigdom blandt kvinder i Europa,

- der henviser til sin beslutning af 9. marts 1994 ((EFT C 091 af 28.03.1994, s. 124.)) om hvidbog fra Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse,

- der henviser til sin beslutning af 11. marts 1994 ((EFT C 091 af 28.03.1994, s. 340. )) om demografi og udvikling,

- der henviser til sin beslutning af 6. maj 1994 ((EFT C 205 af 25.07.1994, s. 489.)) om kraenkelser af kvinders frihedsrettigheder og andre grundlaeggende rettigheder,

- der henviser til sin beslutning af 29. september 1994 ((EFT C 305 af 31.10.1994, s. 80.)) om resultaterne af verdenskonferencen i Cairo om befolkning og udvikling,

- der henviser til sin beslutning af 19. januar 1995 ((EFT C 043 af 20.02.1995, s. 63.)) om Kommissionens hvidbog om europaeisk socialpolitik, 1994,

- der henviser til arbejdsdokumenterne fra Kommissionen om Den Europaeiske Unions deltagelse i den fjerde internationale kvindekonference om spoergsmaalet: «Ligestilling, udvikling og fred» (SEK(94)1373 og SEK(95)0247),

- der henviser til handlingsplatformen for ECE, som vedtoges i Wien den 17.-21. oktober 1994 (E/ECE/RW/HLM/18),

- der henviser til resolution fra Amnesty International «Ligestilling i aar 2000: henstillinger til den fjerde internationale kvindekonference (september 1994)",

- der henviser til forretningsordenens artikel 148,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Kvinders Rettigheder samt udtalelse fra Udvalget om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender (A4-0142/95),

A. der henviser til det uundvaerlige bidrag, som kvinder yder inden for erhvervs- og samfundslivet,

B. der henviser til, at det paa FN's generalforsamling i 1985 blev paapeget, at der burde saettes tal paa kvinders ikke-loennede bidrag til alle udviklingens aspekter og omraader, og at disse burde indregnes i staternes regnskaber og i de oekonomiske statistikker samt i BNP (Nai- robi-strategierne for kvinder frem til aar 2000, punkt 120),

C. der henviser til tilfaeldene med diskrimination af kvinder inden for erhvervslivet, inden for politik og i samfundet,

D. der er overbevist om, at ligestilling af maend og kvinder er en vaesentlig forudsaetning for en styrkelse af demokratiet, udvikling og forbedring af levevilkaarene, ikke blot i Europa,

E. der henviser til, at paa topmoedet om social udvikling i Koebenhavn i marts 1995 afgav samtlige deltagende lande loefte om saa hurtigt som muligt at fremlaegge nationale planer for at mindske alle former for fattigdom,

F. der udtrykker tilfredshed med, at man under forberedelsesprocessen til den internationale kvindekonference har tillagt en bred deltagelse af ikke-statslige organisationer stor betydning,

G. beklager, at ytringsfriheden og menneskerettighederne i Kina stadig ikke fuldt ud respekteres,

H. der forventer, at den kinesiske regering opfylder alle forpligtelser indgaaet over for FN-repraesentanter og sikrer adgangen til konferencen for visse ikke-statslige organisationer saasom tibetanske, taiwanesiske lokale kinesiske grupperinger samt sammenslutninger af prostituerede og lesbiske og ligeledes stiller fysiske, transportmaessige, kommunikationstekniske og oversaettelseslogistiske faciliteter samt infrastruktur til raadighed, saaledes at arbejdet i NGO Forum i lighed med den officielle konference kan afvikles paa de bedst mulige vilkaar,

I. der er bekymret over situationen for kvinder i Kina, som er underkastet tvungen «medicinsk» foedselskontrol og obligatorisk sterilisation,

J. der protesterer mod den diskrimination over for kvinder, der skyldes, at ifoelge kinesisk lov kan en mand lade sig skille fra sin kone paa grund af en abort, som kan vaere blevet hende paatvunget,

K. der er bekymret over den kinesiske familieplanlaegningspolitik, som skaber uligevaegt i antallet af foedsler mellem drenge og piger og dermed indebaerer et alvorligt misforhold mellem antallet af maend og kvinder i samfundet,

L. der beklager, at Europa-Parlamentet og foerst og fremmest medlemmerne af Udvalget om Kvinders Rettigheder ikke har faaet mulighed for stoerre deltagelse i forberedelseskonferencerne og konferencen i Beijing,

M. der er af den opfattelse, at Den Europaeiske Union boer vaere et foregangseksempel i bestraebelserne paa at opnaa ligestilling af kvinder inden for politik, erhvervsliv, familie og samfund i naer fremtid,

N. der er af den opfattelse, at handlingsplatformen kun kan yde et positivt bidrag til ligestilling af maend og kvinder, saafremt regeringer og alle politisk og samfundsmaessigt ansvarlige organer og institutioner traeffer lignende foranstaltninger til en hurtig gennemfoerelse,

O. der udtrykker tilfredshed med, at Kommissionen har udarbejdet arbejdsdokumenter og afholdt en udbytterig europaeisk forberedelseskonference i Toledo,

P. der forventer, at Raadet i god tid inden konferencen i Beijing forelaegger en raekke forslag om, hvorledes ligestilling af kvinder i Den Europaeiske Union og medlemsstaterne kan fremskyndes,

1. opfordrer medlemsstaterne i Den Europaeiske Union til at optage et flertal af kvinder i deres delegationer og sikre, at kvindelige repraesentanter for de ikke-statslige organisationer deltager i delegationerne;

2. er af den opfattelse, at det NGO Forum, der moedes sideloebende med den officielle konference i Beijing, boer stoettes, og at alle forudsaetninger i den forbindelse boer skabes, navnlig begge moedesteders naere beliggenhed og sikringen af en regelmaessig og ordnet transport, for at adgangen til og alle taenkelige kontakter med den officielle konference sikres, herunder deltagelse af kvindelige observatoerer i redaktionsudvalget og bekraefter endnu en gang Europa-Parlamentets beslutning af 18. maj 1995 ((Protokol af denne dato, del II, punkt 10 e)).)) om den kinesiske regerings tilrettelaeggelse af den fjerde FN-kvindekonference i Beijing, hvori Kommissionen og Raadet opfordres til at goere en indsats for at faa skabt en konference, der opfylder de ovennaevnte betingelser;

3. kraever i betragtning af moedestedet Beijing en klar og offensiv stoette fra Den Europaeiske Union og medlemsstaternes delegationer til menneskerettigheder og demokrati, hvori det fastslaas, at kvindernes og boernenes rettigheder indgaar som en integreret, uafviselig og uadskillelig del af menneskets universelle rettigheder, saadan som de er fastlagt i De Forenede Nationers verdenserklaering om menneskerettighederne;

4. forventer, at samtlige Den Europaeiske Unions deltagere indtager en faelles holdning paa konferencen for at fremme udvidelsen og beskyttelsen af menneskerettigheder, saerlig for saa vidt angaar kvinder og mere specifikt for saa vidt angaar respekten for kroppens integritet;

5. mener, at kvinders rettigheder, som hoerer ind under det generelle spoergsmaal om menneskerettigheder, boer goeres til genstand for specifik behandling i alle forhandlinger om aftaler med tredjelande, og kraever, at der indfoejes en direkte henvisning hertil i alle forhandlingsmandater til Kommissionen;

6. forventer, at Kommissionen udarbejder en analyse vedroerende konferencen paa alle officielle sprog, som kan anvendes paa bred basis i alle medlemsstater;

7. har til hensigt at droefte sluterklaeringen fra FN's konference om menneskerettighederne i Wien sammen med konklusionerne fra konferencen i Beijing, handlingsplanen fra konferencen «Befolkning og Udvikling» i Cairo, konklusionerne fra konferencen om miljoe og udvikling i Rio samt konklusionerne fra det internationale sociale topmoede i Koebenhavn paa en opfoelgningskonference og udarbejder et handlingskatalog for Den Europaeiske Union;

8. kraever, at Den Europaeiske Unions medlemsstater stiller krav om gennemfoerelse af FN's konvention om afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder som et led i beskyttelsen af menneskerettighederne paa internationalt plan;

9. opfordrer indtraengende alle FN's medlemsstater, som ikke har undertegnet konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder (CEDAW), til at goere det og til at ophaeve stadig tilbagevaerende forbehold; opfordrer til, at der eventuelt indfoeres en tillaegsprotokol med henblik paa at styrke kontrolsystemet;

10. anser det for absolut noedvendigt, at ligebehandling og ligestilling af maend og kvinder er det grundlaeggende krav for alle foranstaltninger, der bliver resultatet af handlingsplatformen, og at denne boer nedfaeldes i alle nationale forfatninger, traktaten om Den Europaeiske Union og grundlove o.l., for saa vidt dette ikke allerede er sket;

11. understreger, at der boer opnaas ligeberettiget og paritetisk deltagelse af kvinder i de politiske, oekonomiske og samfundsmaessige beslutningsprocesser paa alle niveauer, og at der inden for fastsatte tidsrammer boer findes frem til en plan for effektive aktioner, f.eks. kvoter;

12. understreger, at dette ogsaa gaelder for Kommissionens, Raadets og Parlamentets tjenestegrene og understreger noedvendigheden af kvindelig deltagelse og repraesentation i den offentlige sektor;

13. anmoder indtraengende om, at der opnaas enighed om, at alle endnu eksisterende former for diskrimination mod kvinder, de jure og de fac- to, navnlig inden for arbejdsret, arve- og familieret, social sikring og skatteordninger, afskaffes og anmoder om, at Unionen gennemfoerer dette maal i den europaeiske politik saa hurtigt som muligt;

14. gaar ind for nedfaeldelse i lovgivningerne af foranstaltninger til fremme af kvinders interesser, som boer have til formaal at:

- sikre kvinders adgang en kvalitetspraeget undervisning og uddannelse, der giver adgang (eller mulighed for tilbagevenden) til arbejdsmarkedet,

- sikre programmer til bekaempelse af fattigdom og social udstoedelse (eftersom kvinder og boern i saerlig grad rammes af fattigdom),

- sikre programmer og foranstaltninger til nedbringelse af kvindearbejdsloesheden,

- sikre ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til afloenning, adgang og forfremmelse til stillinger samt social sikkerhed,

- give tilstraekkelig social sikkerhed i forbindelse med indtaegtstab, sygdom og alderdom,

- fastlaegge politikker og foranstaltninger, der kan fremme en bedre forening af familielivet og arbejdslivet;

- at beskytte moedre med oekonomiske, sociale og sundhedsmaessige foranstaltninger til fordel for moder og barn saavel foer som efter foedsel;

15. understreger eftertrykkeligt, at tilfredsstillende boernepasningsmuligheder er en af de vigtigste foranstaltninger for at kunne forene arbejds- og familieliv;

16. mener, at enhver politik til fremme af ligestilling og lige muligheder for kvinder og maend boer sikre, at alle mennesker paa ens vilkaar kan paatage sig familiemaessige, erhvervsmaessige og sociale opgaver; mener, at man reelt kun kan forene familieliv og arbejdsliv, hvis den samfundsoekonomiske struktur tillader frie beslutninger;

17. gaar ind for et socialt system, der anerkender opdragelses- og omsorgsarbejde som en samfundsmaessigt noedvendig opgave, der i lige hoej grad boer varetages af maend og kvinder, og som tager hensyn til dette i de offentlige sociale sikringssystemer, saaledes at kvinder og maend faar selvstaendige rettigheder, der ikke er afledt af aegtefaellens;

18. understreger noedvendigheden af, at alle piger og alle kvinder faar en kvalificeret skole- og erhvervsuddannelse, og at de sikres ligeberettiget deltagelse i fremtidige udviklinger, f.eks. paa det teknologiske omraade, og kraever budgetmidler til uddannelsesprojekter og programmer for piger og kvinder, som stilles til raadighed for NGO'er, saaledes at der ogsaa i den informative sektor kan erhverves kvalifikationer;

19. understreger behovet for undervisning i ligestillingstanken, og opfordrer derfor regeringerne til at gennemfoere bevidstgoerelseskampagner om ligebehandlingsspoergsmaal;

20. kraever statslige kampagner mod handel med kvinder og pigeboern, boernearbejde og udbytning af kvinder til lav loen og oensker, at det gratis omsorgsarbejde, som udfoeres i familien, medregnes i nationaloekonomien;

21. kraever, at der tilrettelaegges oplysnings- og forebyggelseskampagner om AIDS rettet mod kvinder og unge piger, der i oejeblikket er de potentielt mest udsatte ofre for den stadig hastigere udbredelse af denne epidemi;

22. understreger noedvendigheden af en faelles europaeisk fremgangsmaade med henblik paa en international gennemfoerelse af foranstaltninger til bekaempelse af kvindehandel og tvungen prostituering samt sexturisme;

23. opfordrer regeringerne, de faglige organisationer, erhvervsorganisationerne og andre interesserede organisationer til regelmaessigt at gennemfoere informationskampagner om kvinders rettigheder;

24. opfordrer regeringerne til at gennemfoere bevidstgoerelseskampagner i medierne og reklamebureauer med henblik paa at opstille en adfaerdskodeks, der sigter paa at give et mere vaerdigt billede af kvinden i reklamer;

25. kraever konkrete stoetteforanstaltninger for kvinder i udviklingslandene og i de nye demokratiske stater og herunder for de kvinder, der anmoder om asyl - i Den Europaeiske Union og andre steder - begrundet i forfoelgelse knyttet til deres koen, og som ikke kan nyde beskyttelse i deres hjemland; kraever, at en vurdering af virkningen for koennene er en betingelse for alle stoetteforanstaltninger;

26. gaar ind for, at hensynet til kvindepolitiske maalsaetninger for og krav til udviklingspolitikken goeres til et overordnet maal, og for, at kvinder deltager paa lige fod i planlaegning, gennemfoerelse, kontrol og evaluering;

27. er af den opfattelse, at EU-institutionerne boer udforme et altomfattende og sammenhaengende politisk koncept for udviklingssamarbejdet, hvori det goeres til et centralt punkt at fremme kvinders stilling og forlanger af medlemsstaterne, at de inden aar 2000 gradvist omsider naar op paa at anvende de for laengst aftalte 0,7% af BNP hertil;

28. opfordrer Kommissionen til at forelaegge en europaeisk «hastehjaelpeplan» til forbedring af situationen for kvinderne i de fattigste udviklingslande og i kriseomraader eller flygtningelejre, hvori de primaere maalsaetninger er bekaempelse af fattigdom og foranstaltninger lagt an paa ernaeringssikkerhed, basissundhedsfaciliteter og vaccinationskampagner, adgang til rent vand og maalrettede stoetteprogrammer f.eks. gennem haandvaerksmaessig uddannelse eller tildeling af smaa laan til sikring og etablering af mindre virksomheder;

29. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at foranledige de inter- nationale finansorganisationer til at se bort fra strukturtilpasningsforanstaltninger, som beviseligt foerer til stoerre fattigdom og underforsyning af brede befolkningslag og navnlig kvinder og boern, samt at arbejde for gaeldsafviklingsforanstaltninger for de fattigste udviklingslande;

30. kraever, at der gennemfoeres oplysningskampagner med henblik paa at styrke kvindernes rettigheder i udviklingslandene, f.eks. med henblik paa juridisk, oekonomisk og politisk eller samfundsmaessig ligestilling, med henblik paa at faa anerkendt kvindernes rettigheder som grundlaeggende menneskerettigheder, forbud mod og retsforfoelgning af vold mod kvinder og respekt for kvindernes seksuelle selvbestemmelsesret;

31. gaar ind for, at lokale kvindenet og nationale ikke-statslige organisationer inddrages om gennemfoerelsen af kvindepolitiske aktiviteter i forbindelse med udviklingssamarbejdet;

32. kraever oplysning af og kurser for alle kommissionsmedarbejdere, der beskaeftiger sig med eksterne forbindelser;

33. kraever, at der optages kvindepolitiske maalsaetninger i samarbejdsaftaler med ikke-AVS-lande;

34. opfordrer Den Paritetiske Forsamling AVS-EU til at droefte resultaterne af den internationale kvindekonference i Beijing, isaer de udviklingspolitiske konsekvenser, som hovedpunkt under det naeste moede;

35. mener, at der i foranstaltninger og projekter til fremme af kvinders deltagelse i udviklingsprocessen boer laegges vaegt paa tvaerfaglighed, saaledes at der inddrages aspekter i tilknytning til erhvervsuddannelse, landbrug, miljoebeskyttelse, familieplanlaegning og kvindens situation set i forhold til hendes omgivelser; det er noedvendigt med deltagelse af kvinder i udformningen, gennemfoerelsen og evalueringen af projekterne;

36. kraever af den europaeiske delegation, at den gaar ind for foelgende:

- en klar moralsk fordoemmelse af systematisk voldtaegt som krigsvaaben som f.eks. i Bosnien-Hercegovina, Rwanda og andre globale konflikter,

- en grundig FN-eftersoegning efter gerningsmaendene hertil og berettigelsen til at oprette en permanent international domstol,

- anerkendelse af seksuel vold som berettigelse for tildeling af asylret;

- international enighed om fordoemmelse af seksuel vold mod kvinder baade i og uden for hjemmet,

- erkendelsen af, at seksuel vold mod kvinder er en kraenkelse af de universelle menneskerettigheder,

- foranstaltninger til bekaempelse af seksuel vold mod kvinder,

37. forventer, at der opnaas enighed paa verdensplan vedroerende fordoemmelse af vold mod kvinder og opfordrer Den Europaeiske Union til paa konferencen at rejse spoergsmaalet om fred set i relation til kvinder;

38. bekraefter udtrykkeligt, at kvinder har selvbestemmelsesret over deres krop, inklusive deres reproduktive og seksuelle rettigheder, og at afgoerelsen om, hvorvidt, hvornaar og hvor mange boern der oenskes, udelukkende traeffes af kvinderne, der paa frivillig basis boer have tilstraekkelig adgang til raadgivning og information i spoergsmaal vedroerende reproduktiv sundhedspleje, herunder familieplanlaegning og seksualoplysning, samt til raadgivning og oplysning om svangerskabsafbrydelse og information om forebyggelse af HIV og af andre sygdomme, der overfoeres seksuelt, samt sikre og sundhedsmaessigt forsvarlige praeventionsmidler;

39. mener, at privatiseringen og omstruktureringen af sundhedsforsorgen ikke maa ske paa bekostning af adgang til oplysning og raadgivning;

40. anser ikke svangerskabsafbrydelse for at vaere et velegnet middel til praevention og mener, at kvinder, der efter egen afgoerelse ikke ser nogen anden loesning paa deres problemer, faar mulighed for en legal svangerskabsafbrydelse under de bedste laegelige forhold;

41. erklaerer eftertrykkeligt, at tvangsforanstaltninger vedroerende foedselsregulering, isaer tvungen abort, boer afvises konsekvent; undersoegelser, der kun har til formaal at fastslaa fosterets koen og i nogle lande ofte ender med abort paa grund af et kvindeligt foster, boer forbydes ved lov;

42. fordoemmer:

- anvendelse af tvang og straffeforanstaltninger under den nuvaerende etbarnspolitik, som den kinesiske regering foerer og som foerer til tvungen abort i stor stil,

- den nye racehygiejnelov, der den 1. juni 1995 traadte i kraft i Kina og som bevirker tvungen abort af foetus med fysiske og psykiske afvigelser,

- den praksis, der er afsloeret i Kina, hvor isaer kvindelige fostre aborteres, hvor pigeboern saelges paa grund af reglen om et (drenge)barn, og hvor der sker handel med aborterede fostre,

- den oegede anvendelse af disse foranstaltninger i Tibet, som udmunder i et snigende folkemord paa den indfoedte tibetanske befolkning,

og kraever af den europaeiske delegation, at den paa konferencen behandler disse kraenkelser af menneskerettighederne;

43. opfordrer Den Kinesiske Folkerepubliks regering til at tillade, at kvinder fra Taiwan og Tibet og fra sammenslutninger af lesbiske og prostituerede deltager i forummet for ikke-statslige organisationer, og til at finde en loesning, som muliggoer disse repraesentanters naere associering med selve konferencen;

44. opfordrer Kommissionen og Raadet til at overveje at stoette en flytning af baade den officielle konference og NGO-Forummet til et foreslaaet sted i Australien, hvis Kina ikke imoedekommer anmodningerne;

45. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og parlamenter, FN's generalsekretaer og konferencens generalsekretaer.