For at skabe overensstemmelse og med henblik på at bistå de kompetente nationale myndigheder med at opfylde deres indberetningspligt tilbød Kommissionens tjenestegrene i 2015 medlemsstaterne en standardformular, som skal anvendes fra den anden referenceperiode og fremefter. De fleste medlemsstater, som indsendte deres nationale rapporter, anvendte standardformularen.

Dette er den anden rapport jf. forordning (EF) nr. 1071/2009, og den dækker perioden fra den 1. januar 2013 til den 31. december 2014. Den første rapport dækkede perioden fra den 4. december 2011 (den dato på hvilken forordningen begyndte at finde anvendelse) til den 31. december 2012. Den aktuelle rapporteringsperiode er koordineret med rapporten om gennemførelsen af de sociale bestemmelser om vejtransport som fastsat i artikel 26, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1071/2009. Denne koordinering giver medlemsstaterne og interessenterne mulighed for at få et samlet overblik over sektoren, når det gælder det indre marked og de sociale bestemmelser i samme rapporteringsperiode.

I overensstemmelse med artikel 3 i denne forordning skal virksomheder, der udøver vejtransporterhvervet, have et faktisk etableret og varigt forretningssted i en medlemsstat, udvise god vandel, have et tilstrækkeligt økonomisk grundlag og de nødvendige faglige kvalifikationer. Endvidere skal vejtransportvirksomhederne i henhold til forordningens artikel 4 udpege en transportleder, som har et bevis for faglige kvalifikationer til attestering af, at den pågældende er i besiddelse af de færdigheder og den viden, der er nødvendige for faktisk og vedvarende at lede transporten i overensstemmelse med alle lovfæstede og branchebestemte krav. Ansvaret for at kontrollere transportvirksomhedernes overholdelse af de betingelser, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1071/2009, ligger hos medlemsstaterne. Desuden spiller et velorganiseret administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne en afgørende rolle for at forbedre effektiviteten af overvågningen af virksomheder, der opererer i Den Europæiske Union.

Denne rapport omhandler udøvelse af vejtransporterhvervet i medlemsstaterne, og formålet hermed er at sikre nøjere overvågning af anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1071/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet og om ophævelse af Rådets direktiv 96/26/EF (i det følgende benævnt "forordning (EF) nr. 1071/2009"). Denne forordning finder anvendelse på alle virksomheder, der er etableret i EU og udøver vejtransporterhvervet, og virksomheder, der har til hensigt at udøve en sådan virksomhed. Vejtransporterhvervet dækker både godstransport ad landevej og personbefordring ad landevej. Visse kategorier af virksomheder, f.eks. dem, der anvender motorkøretøjer med en totalmasse på under 3,5 tons, er undtaget fra forordningens anvendelsesområde. Forordning (EF) nr. 1071/2009 indeholder fælles regler for adgangen til erhvervene godstransport ad landevej og personbefordring ad landevej.

Kommissionen har bestilt en undersøgelse af ex post-evalueringen af forordning (EF) nr. 1071/2009 og 1072/2009. Når det er relevant, trækkes der i den foreliggende rapport på oplysninger fra denne undersøgelse.

III.Analyse af data om udøvelse af vejtransporterhvervet

1. Overblik over sektoren for vejtransport med hensyn til vandel, økonomisk grundlag og faglige kvalifikationer

På grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne vedrører denne del af rapporten præsentationen af nationale krav, kontroltilrettelæggelse, overensstemmelsesgrad og opståede problemer. Som følge af den fragmentariske karakter af de rapporter, medlemsstaterne har udarbejdet, er denne oversigt ikke udtømmende. Når der er behov for det, suppleres rapporterne fra medlemsstaterne med data fra ovennævnte evalueringsundersøgelse.

Som det på visse betingelser er hjemlet i artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1071/2009, stiller adskillige medlemsstater nationale krav, der skal opfyldes ud over de fire krav, som er fastsat i forordningen (et faktisk etableret og varigt forretningssted, god vandel, et tilstrækkeligt økonomisk grundlag og de nødvendige faglige kvalifikationer), for at have adgang til vejtransporterhvervet. Eksempelvis tilføjede Slovakiet et krav om, at en transportleder skal være minimum 21 år. Østrig medtog betingelsen om, at udøvere af vejtransporterhvervet skal have de nødvendige parkeringspladser i kommunen eller i en anden kommune i det samme eller tilstødende administrative distrikt. I Spanien er der et yderligere krav om, at ansøgere skal have tre køretøjer, og man skal have mindst én nyttelast på 60 tons. Frankrig, Italien og Letland besluttede at udvide forpligtelsen til at overholde bestemmelserne om adgang til vejtransporterhvervet til fragtvognmænd, der har køretøjer med en tilladt totalmasse, som ikke overstiger 3,5 tons.

Det er meget forskelligt, hvordan medlemsstaterne kontrollerer, at de fire krav om adgang til vejtransporterhvervet som fastsat i forordningen er opfyldt, samt hvor mange kontroller der foretages.

Estland indberettede, at kontrollen med, at kravene i forordningen er opfyldt, foretages ifølge et risikobaseret system, der primært er rettet mod virksomheder, som har en forøget risiko for at begå alvorlige eller hyppige overtrædelser af vejtransportbestemmelserne.

I Irland foretages der mindst hvert femte år kontrol af god vandel, økonomisk grundlag og faglige kvalifikationer i forbindelse med fornyelsen af en godkendelse for hver virksomhed. Disse kontroller kan desuden finde sted hyppigere for nogle operatører, der anses for at udgøre en høj risiko, eller som kommer til den kompetente myndigheds kendskab. Vandelskravet kontrolleres ved at tjekke transportlederen eller andre relevante personer gennem den nationale undersøgelsestjeneste, der varetages af den nationale politistyrke. Denne undersøgelsestjeneste giver den kompetente myndighed en oversigt over domme, som kan anvendes til at bestemme god vandel. I den femårige gyldighedsperiode for en operatørs tilladelse vil en operatør sædvanligvis ikke skulle levere yderligere oplysninger til den godkendende myndighed. Dette ville kun være tilfældet, hvis myndigheden har registreret en risiko i forbindelse med den pågældende operatør.

I Letland udføres kontrollen af, at kravet om økonomisk grundlag er opfyldt, ved hjælp af oplysninger fra årsrapporterne fra virksomhedsregisteret. Endvidere kontrolleres alle fire krav inden udstedelse af en tilladelse til transportaktiviteter. Størstedelen af de suspenderede tilladelser hidrører fra anmodninger fra statsskatteinspektoratet, når det har besluttet at suspendere transportvirksomhedens økonomiske aktiviteter. Da der i Letland udstedes bekræftede ægte genparter af fællesskabstilladelser og tilladelser til national transport for hvert individuelt køretøj og kun i en periode på op til tolv måneder, bliver de bekræftede ægte genparter af fællesskabstilladelserne og tilladelserne til national transport ved manglende opfyldelse af de fire krav ikke fornyet. Vandelskravet kontrolleres for transportlederen, virksomheden og dens bestyrelsesmedlemmer. Når transportlederen eller virksomhedens bestyrelsesmedlemmer udskiftes, kontrolleres vandelskravet for hvert af de nye medlemmer.

I Spanien anvendes der to metoder til at kontrollere, at kriterierne for adgang til erhvervet er opfyldt. Den første metode består i at anmode virksomhederne om at indsende dokumentation, der beviser, at de opfylder de fire krav. Den anden metode indebærer, at inspektører tager ud til virksomhederne for at foretage kontrol på stedet. I Spanien skal vejtransportvirksomheder ansøge om en fornyelse af deres tilladelse hvert andet år, og derfor kontrolleres det hvert andet år, at de fire krav er opfyldt. Endvidere foretages der hvert år en række inspektioner for at kontrollere, at de virksomheder, hvis tilladelse ikke er blevet fornyet, ikke udfører nogen form for transportaktivitet. I 2013 blev 354 virksomheder kontrolleret i dette øjemed, og tre fik pålagt sanktioner for at have foretaget transportaktiviteter uden at være godkendt til det, mens der i 2014 blev kontrolleret 1 184 virksomheder, og der blev registreret 36 overtrædelser.

I Polen er der 400 inspektører, som har ansvaret for kontrollen på vejene og hos fragtvognmændene. De oplysninger, som inspektørerne indsamler, fremsendes til det internationale transportkontor og til de lokale myndigheder, der udsteder fællesskabstilladelserne og kontrollerer de fire krav i forordning (EF) nr. 1071/2009. I Polen anses et faktisk etableret og varigt forretningssted for at være et sted med teknisk udstyr, som er egnet til at udføre transportaktiviteter på en struktureret og vedvarende måde, hvilket omfatter mindst ét af følgende elementer: en parkeringsplads, et område til aflæsning og udstyr til vedligeholdelse af køretøjer.

I Tyskland var der kun et risikoklassificeringssystem på regionalt plan, men fra juli 2014 er der et landsdækkende risikoklassificeringssystem. Overtrædelser klassificeres med enten 5 point (de alvorligste overtrædelser), 3 point (mere alvorlige/alvorlige overtrædelser) eller 1 point (andre overtrædelser). En virksomhed klassificeres så som værende i en højere risikogruppe, hvis den i alt har fået enten 5 point (for virksomheder med op til 10 køretøjer), 8 point (op til 50 køretøjer) eller 11 point (mere end 50 køretøjer).

Agenturet for standarder for chauffør og køretøjer i Det Forenede Kongerige har siden 2006 haft et system, der kaldes OCRS (Operator Compliance Risk Score (risikoklassificering vedrørende operatøroverholdelse)). Dette system blev forbedret i 2012 for at gøre det mere præcist. OCRS integrerer oplysninger om overtrædelser af trafiksikkerheden, som sammenstilles med oplysninger om andre overtrædelser.

I Danmark kontrolleres alle, der ansøger om en national tilladelse eller fællesskabstilladelse, for, om de har et tilstrækkeligt økonomisk grundlag, faglige kvalifikationer, gæld og et varigt forretningssted. Der foretages kun kontrol af god vandel, hvis politiet har indberettet et problem, eller hvis der er andre tegn på, at der kan være et problem. Overtrædelser registreres i fem år og omfatter de overtrædelser, der registreres af politiet ved vejkontrol. Den danske myndighed kontrollerer typisk alle nye ansøgere samt ca. 250 eksisterende operatører. Sidstnævnte udvælges på grundlag af risikoklassificeringssystemet. Operatører skal indledningsvis opfylde et krav om økonomisk grundlag på 150 000 DKK (ca. 20 000 EUR) for at få de første to tilladelser, mens der i forordning (EF) nr. 1071/2009 kun kræves reserver på 9 000 EUR for det første køretøj og 5 000 EUR for hvert yderligere køretøj. I Danmark kræves der 40 000 DKK (ca. 5 400 EUR) for hvert yderligere køretøj. Desuden må virksomheden ikke have gæld til det offentlige, der overstiger 50 000 DKK (ca. 6 700 EUR). De danske transportmyndigheder foretager en forespørgsel hos det danske skattevæsen om dette, når de skal kontrollere, om virksomheden har tilstrækkeligt økonomisk grundlag.

Rumænien har et risikoklassificeringssystem, der er rettet mod kontrol af overtrædelser og viser alle forseelser ved vejtransport for hver transportvirksomhed. Hvis en virksomhed åbner en afdeling, foretages der kontrol af, at der er et faktisk etableret og varigt forretningssted.

I Nederlandene har den nederlandske vejtransportorganisation for national og international transport udviklet en metode til at registrere transportoperatører, der er i risiko for ikke længere at opfylde kravet om et tilstrækkeligt økonomisk grundlag. Transportoperatører, der er i denne risiko, vil blive overvåget nøje. Hvis en transportoperatør i højrisikogruppen ikke kan opfylde kravet om et tilstrækkeligt økonomisk grundlag inden for de frister, der er fastsat i artikel 13 i forordning (EF) nr. 1071/2009, tilbagekaldes fællesskabstilladelsen. Med denne metode er transportoperatørerne nødt til at opfylde kravet om et tilstrækkeligt økonomisk grundlag i hele fællesskabstilladelsens gyldighedsperiode og ikke kun i anvendelsesperioden. Risikoklassificering finder også anvendelse på de nødvendige faglige kvalifikationer.

I Finland er risikoklassificeringssystemet forbundet med kontrol af god vandel. Systematisk kontrol af god vandel for alle de relevante personer anses for at være en krævende opgave, og præcis derfor er det nødvendigt med risikoklassificering.

Med hensyn til problemerne med at kontrollere, at der er et faktisk etableret og varigt forretningssted, hvilket anses for at være mere ressourcekrævende end andre kontroller, understreger adskillige håndhævelsesmyndigheder, at kontrollerne er krævende, og at der mangler administrativ kapacitet til at kontrollere alle vejtransportvirksomheder, der er registreret i en given medlemsstat.

Antallet af kontroller, der foretages i hver medlemsstat vedrørende de fire krav for adgang til vejtransporterhvervet, varierer meget. Eksempelvis blev 5 640 virksomheder i Bulgarien kontrolleret for et faktisk etableret og varigt forretningssted i 2014, mens der i Estland blev foretaget 120 kontroller i perioden 2013-2014. I Estland blev der foretaget 50 kontroller af god vandel og 50 kontroller af faglige kvalifikationer i perioden 2013-2014. I Rumænien blev der foretaget 2 543 kontroller af god vandel i 2013 og 2 760 i 2014. I Spanien blev der foretaget 12 415 kontrolundersøgelser vedrørende de fire kriterier for adgang til vejtransporterhvervet i perioden 2013-2014 (10 495 angående fragtoperatører og 1 920 angående personbefordringsoperatører).

Endelig viser de tilgængelige data for, hvorvidt kravene om adgang til vejtransporterhvervet bliver opfyldt, at dette sker i forholdsvis høj grad. Ud af de 5 640 virksomheder, der f.eks. i 2014 blev kontrolleret for et faktisk etableret og varigt forretningssted i Rumænien, viste det sig, at kun 49 ikke havde et faktisk etableret og varigt forretningssted. Irland rapporter også, at kravene i høj grad bliver opfyldt, uden at præcisere antallet af overtrædelser.