A4-0016/97

Beslutning om meddelelse fra Kommissionen om fremtiden for social beskyttelse: rammer for en europaeisk debat og Kommissionens beretning om social beskyttelse i Europa, 1995 (KOM(95)0466 - C4-0524/95 og KOM(95)0457 - C4-0518/95)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til artikel 2, 3, 117 og 118 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,

- der henviser til aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken indgaaet mellem Det Europaeiske Faellesskabs medlemsstater med undtagelse af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, saerlig artikel 1 og 2,

- der henviser til meddelelse fra Kommissionen om fremtiden for social beskyttelse - rammer for en europaeisk debat (KOM(95)0466 - C4-0524/95) og til Kommissionens beretning om social beskyttelse i Europa, 1995 (KOM(95)0457 - C4-0518/95),

- der henviser til forslag til beslutning af Ferri om socialsikringsordninger i Faellesskabet (B4-0458/94),

- der henviser til Raadets henstilling 92/441/EOEF af 24. juni 1992 om faelles kriterier i forbindelse med sikring af tilstraekkelige indtaegter og ydelser fra socialbeskyttelsesordninger og til Raadets henstilling 92/442/EOEF af 27. juli 1992 om overensstemmelse mellem maalene og politikken for social tryghed ((EFT L 245 af 26.08.1992, s. 46 og s. 49.)),

- der henviser til sine beslutninger af 13. juli 1995 om en sammenhaengende beskaeftigelsesstrategi i Den Europaeiske Union ((EFT C 249 af 25.09.1995, s. 143.)), af 29. november 1995 om Kommissionens aarsberetning om beskaeftigelsen i Europa 1995 ((EFT C 339 af 18.12.1995, s. 28.)) og af 16. januar 1996 om et socialt handlingsprogram paa mellemlangt sigt 1995-1997 ((EFT C 32 af 05.02.1996, s. 24.)),

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Beskaeftigelse og Sociale Anliggender og udtalelser fra Budgetudvalget og Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik (A4-0016/97),

A. der henviser til, at en solidarisk model for social beskyttelse er af afgoerende betydning for opretholdelse af freden paa arbejdsmarkedet, at der er behov for at reformere disse ordninger, men at en saadan reform ikke maa undergrave de grundlaeggende principper, som de bygger paa, herunder isaer princippet om social solidaritet,

B. der henviser til, at de sociale beskyttelsesordninger alt for ofte betragtes som en belastning for de europaeiske oekonomier, hvor de egentligt burde ses som et uvurderligt aktiv og en vigtig hjoernesten i den europaeiske socialmodel,

C. der henviser til, at de sociale beskyttelsesordninger medvirker til at skabe social konsensus, som er en vigtig forudsaetning for en baeredygtig oekonomisk udvikling,

D. der henviser til, at de sociale beskyttelsesordninger underbygger princippet om socialt statsborgerskab, som sikrer, at loenmodtagere og arbejdstagere inden for liberale erhverv anerkendes og integreres, og bidrager til at bekaempe social udstoedelse, som er en negation af dette princip,

E. . der henviser til, at social sikring paa EU-niveau er et udtryk for alle kollektive ordninger til overdragelse af ydelser, hvis formaal er en solidarisk sikring mod sociale risici,

F. der henviser til, at reformen af de sociale beskyttelsesordninger som vigtigste maalsaetning maa have at goere disse ordninger saa beskaeftigelsesfremmende som muligt, ikke mindst fordi hoej arbejdsloeshed er den vigtigste grund til, at det er blevet saa vanskeligt at finansiere de sociale beskyttelsesordninger,

G. der henviser til, at der i henhold til EF-traktatens artikel 117 skal ske en indbyrdes tilnaermelse af leve- og arbejdsvilkaar »paa et stadigt stigende niveau«,

H. . der henviser til, at den europaeiske model for social beskyttelse blot er et element i en stoerre helhed af politikker, som boer undersoeges naermere i lyset af de nye oekonomiske og politiske vilkaar paa internationalt plan og navnlig af de udfordringer, der er forbundet med markedets stadig mere verdensomspaendende karakter, samt af de stadig mere ekstreme krav til konkurrenceevnen,

I. . der henviser til, at den nuvaerende krise i de sociale beskyttelsesordninger i hoej grad skyldes den utilstraekkelige finansiering, men ogsaa de strukturelle problemer, som beskyttelsesordningerne i medlemsstaterne er stoedt paa,

J. der henviser til, at problemerne i forbindelse med de sociale beskyttelsesordninger er en faelles udfordring for baade medlemsstaterne og Den Europaeiske Union, og at de derfor boer loeses gennem et samarbejde mellem medlemsstaterne og Faellesskabet for at undgaa problemer for arbejdstagere, som oensker at benytte deres ret til fri bevaegelighed inden for det indre marked; der henviser til, at Den Europaeiske Union allerede har betydelige befoejelser paa dette omraade, isaer fordi den er ansvarlig for at sikre fri bevaegelighed for personer og fri udveksling af tjenesteydelser,

1. hilser Kommissionens meddelelse velkommen som et konstruktivt bidrag til debatten om reformen af de europaeiske socialbeskyttelsesordninger og deler som foelge af behovet for en dybtgaaende analyse, fuldt ud Kommissionens opfattelse af, at debatten boer finde sted paa europaeisk plan;

2. mener, at begrebet social beskyttelse ikke blot skal forstaas som »social forsikring«, dvs. en kollektiv forsikring men ogsaa social beskyttelse fra det offentlige og ordninger i forbindelse med kollektive arbejdsoverenskomster og private ordninger;

3. er imidlertid af den opfattelse, at Den Europaeiske Union i forbindelse med social beskyttelse skal spille en mere aktiv rolle, der tager hensyn til de eksisterende forskelle mellem de enkelte medlemsstaters sociale beskyttelsesordninger, og gennemfoere aktioner paa dette omraade i samarbejde med medlemsstaterne, de ikke-statslige organisationer, der er aktive paa velfaerdsomraadet, f.eks. gennem et undersoegelsesudvalg eller et ikke-staaende udvalg (et styringsvalg); mener, at Raadets henstillinger af 1992 om konvergens med hensyn til maalsaetningerne og politikken for social beskyttelse samt henstillingerne om faelles kriterier, for saa vidt angaar tilstraekkelige indtaegter til og ydelser fra de sociale beskyttelsesordninger maa bekraeftes i medlemsstaternes politik og konkretiseres naermere i form af faelles instrumenter;

4. mener derfor, samtidig med at medlemsstaternes enebefoejelser med hensyn til organisering og udbetaling af sociale sikringsydelser respekteres, at Den Europaeiske Union boer arbejde for at sikre, at medlemsstaterne overholder forpligtelsen til »at fremme ... et hoejt socialt beskyttelsesniveau«, jf. traktatens artikel 2, at bistaa med den gradvise samordning af medlemsstaternes sociale beskyttelsesordninger ved at udarbejde mindstenormer for medlemsstaternes sociale beskyttelsesordninger, ikke mindst for at forhindre en oedelaeggende konkurrence paa det indre marked paa grundlag af en udhuling af den sociale beskyttelse, at medvirke til at definere en konsensus omkring reformen af de sociale beskyttelsesordninger, saaledes at disse ordninger i hoejere grad tilpasses den nuvaerende oekonomiske og sociale virkelighed, og at sikre en bedre samordning mellem de nationale socialbeskyttelsesordninger med henblik paa at fjerne eksisterende hindringer for den fri bevaegelighed;

5. . er derfor af den opfattelse, at Den Europaeiske Unions rolle inden for den sociale beskyttelse bestaar i en harmonisering af grundlagene for kravene;

6. mener, at Unionen boer raade over passende instrumenter til at gennemfoere ovenstaaende opgaver, og fremhaever det presserende behov for, at den sociale protokol indarbejdes i traktatteksten i forbindelse med regeringskonferencen, og at proceduren for afstemning med kvalificeret flertal anvendes i forbindelse med denne protokol;

7. . betragter det som en afgoerende forudsaetning for den fremtidige bevarelse af den europaeiske model for social beskyttelse, at OEMU'en faar en social dimension, og at man kontrollerer de negative konsekvenser, som de af konvergenskriterierne fremtvunge udgiftsbesparelser kan faa paa det sociale plan, samt presset paa finansieringen af socialsikringsordningerne;

8. er overbevist om, at de sociale sikringsordninger maa tilpasses til og udvides til at omfatte de nye behov paa arbejdsmarkedet, idet de beroerte ikke vil vaere interesseret i, at den sikkerhed, der er forbundet med ydelserne under normale arbejdsforhold, erstattes af usikkerheden og den forringede beskyttelse ved »atypisk« arbejde; goer opmaerksom paa, at atypiske beskaeftigelsesforhold og den dermed forbundne mangelfulde sociale sikring paa nuvaerende tidspunkt navnlig beroerer kvinder; forventer, at der i forbindelse med den staerkt forsinkede vedtagelse af direktivet om atypisk arbejde, gennemfoeres den noedvendige sociale sikring og rimelig fleksibilitet paa arbejdsmarkedet; opfordrer Kommissionen til at forelaegge forslag om at garantere arbejdstagernes sociale sikring og beskyttelse i forbindelse med »atypiske« ansaettelsesforhold;

9. tror, at visse elementer i den sociale beskyttelse kan goeres mere beskaeftigelsesfremmende, hvis de anvendes sammen med en aktiv arbejdsmarkedspolitik, ved at overfoerselsydelser ikke blot anses for en mulig indtaegtskilde, men som samfundets investering i fremme af det enkelte menneskes beskaeftigelses- og uddannelsespotentiale, ved i hoejere grad at samordne de instanser, der er ansvarlige for ydelser, beskaeftigelse og uddannelse, ved at goere det mere attraktivt for arbejdsgivere at medvirke til uddannelse, omskoling og erhvervserfaring og ved at fjerne stigmatiseringen i forbindelse med arbejdsloeshed, idet disse muligheder ogsaa stilles til raadighed for mennesker i arbejde (orlovsmuligheder, stoette til omskoling, nye arbejdserfaringer);

10. . minder om, at det er vigtigt med incitamenter til uddannelse og livslang videreuddannelse frem for kun arbejdsloeshedsunderstoettelse uden videreuddannelse;

11. forkaster enhver form for tvunget arbejde som betingelse for at kunne faa adgang til sociale ydelser;

12. paapeger, at et stigende beskaeftigelsestal ville bidrage vaesentligt til finansiel stabilisering af de sociale beskyttelsesordninger,

13. er af den opfattelse, at i de tilfaelde, hvor medlemsstaterne opfordrer borgerne til at traeffe egne supplerende foranstaltninger til daekning af sociale risici, boer det samtidig undersoeges, hvorledes dette vil indvirke paa det sociale beskyttelsesniveau, saaledes at det ikke undergraver solidariteten i samfundet; mener desuden, at solidaritetsprincippet fortsat boer danne grundlaget for den sociale beskyttelse, og at den generelle ordning boer sikres og om noedvendigt forbedres; mener, at opretholdelse og - om noedvendigt - udbygning af den statslige pensionsordning maa staa centralt og at en udvikling af supplerende pensionsordninger ikke maa bruges som en begrundelse for nedskaeringer og forringelser i den statslige pensionsordning; advarer mod privatisering af de sociale risici, navnlig inden for sundhedsvaesenet; ser frem til at der vil blive gennemfoert foranstaltninger i medlemsstaterne og af EU for at oege ungdommens erkendelse af vaerdien af solidariske sikringsordninger, isaer alderspensionen;

14. er af den opfattelse, at lavere arbejdsloeshed og et hoejere beskaeftigelsesniveau vil bidrage til at afhjaelpe de finansielle vanskeligheder, som de statslige pensionsordninger i oejeblikket staar over for; bemaerker, at der i medlemsstaterne er en tendens til at fremme supplerende pensioner baseret paa forudfinansierede ordninger, en udvikling, der kan accepteres; henstiller indtraengende til, at der i de sociale beskyttelsesordninger tages hensyn til nye former for sociale risici som foelge af den demografiske udvikling, herunder isaer langtidspleje af aeldre; goer opmaerksom paa, at samfundet boer goere sig klart, hvilke muligheder de aeldres viden og erfaring udgoer, og derfor boer tilvejebringe de noedvendige rammebetingelser herfor;

15. understreger, at aendringer i familiestrukturerne saavel som befolkningens »graaning« er vigtige tendenser, og gentager sit gamle synspunkt om, at social beskyttelse boer aendres til to selvstaendige ordninger for henholdsvis maend og kvinder, hvis der skal tages tilstraekkeligt hensyn til denne udvikling, dog saaledes at ogsaa beskyttelsen af familien tilgodeses;

16. erkender, at fri bevaegelighed for personer er en af de grundlaeggende oekonomiske og sociale maalsaetninger i Den Europaeiske Union; tror, at der er et virkeligt oenske blandt Europas borgere om at kunne udoeve deres ret til fri bevaegelighed, men at dette oenske ofte hindres, isaer paa grund af utilstraekkelig koordinering og samordning af de sociale beskyttelsesordninger paa nationalt plan, hvilket kan bidrage til at beskytte visse omraader af arbejdsmarkedet for konkurrence fra andre EU- lande, f.eks. ved tjenestemandsstatus; anmoder Kommissionen om at udarbejde en handlingsplan, hvori den anfoerer, hvilke foranstaltninger der skal traeffes inden for den sociale beskyttelse for at fremme den fri bevaegelighed og for at sikre daekning for arbejdstagere fra tredjelande med lovlig opholdstilladelse;

17. mener, at hvis udbud og efterspoergsel paa arbejdsmarkederne skal tilpasses hinanden, er det noedvendigt at indfoere en forlaengelse af tremaanedersfristen, inden for hvilken den arbejdsloese kan soege arbejde i en anden medlemsstat, samtidig med at han modtager arbejdsloeshedsunderstoettelse fra hjemlandet;

18. mener, at man samtidig med at man yder arbejdsloeshedsunderstoettelse til arbejdsloese, som soeger arbejde i en anden medlemsstat, ogsaa skal fremme de paagaeldendes adgang til de noedvendige oplysninger;

19. bemaerker, at graensearbejdere som foelge af ringe koordinering mellem nationale skatte- og forsikringsordninger staar over for diskriminerende praksis, og anmoder indtraengende Kommissionen om at bruge alle de instrumenter, den raader over, til at fjerne alle former for forskelsbehandling paa dette omraade. Minder om, at Kommissionen agtede at offentliggoere en undersoegelse om gennemfoerelse af dens henstilling 94/79/EF af 21. december 1993 om beskatning af visse indkomster oppebaaret i en anden medlemsstat end bopaelsstaten ((EFT L 39 af 10.02.1994, s. 22.)); mener, at de aendringer, der foreslaas af Kommissionen, maa vaere med til at loese graensearbejdernes problemer, som skyldes den fiskale behandling af visse sociale bidrag; anmoder om en forudgaaende efterproevning af enhver aendring af finansieringen af de sociale sikringsordninger med henblik paa de mulige konsekvenser heraf for vandrende arbejdstageres og navnlig graensearbejderes rettigheder (Europa-proeven);

20. er foruroliget over, at der stadig er mange borgere i Den Europaeiske Union, som rammes af social marginalisering, og at det rammer visse grupper saerlig haardt, nemlig boern under 16, og opfordrer derfor Kommissionen til at forelaegge reviderede forslag til, hvorledes alle borgere kan sikres en rimelig levestandard;

21. finder, at Kommissionen med henblik paa at sikre effektiviteten af stoetteforanstaltningerne for den europaeiske socialsikringsmodel paa baggrund af globaliseringen af oekonomien boer stille sig forrest i kampen - i WTO-regi - for ivaerksaettelse af mestbegunstigelsesklausulen og for indfoejelse i multilaterale aftaler af miljoerelaterede og sociale klausuler efter ILO's model;

22. gaar ind for, at erklaering nr. 23 i EF-traktaten indfoeres i traktaten i forbindelse med regeringskonferencen;

23. opfordrer Kommissionen til hurtigt at gennemfoere en undersoegelse af den demografiske udvikling og dens indvirkning paa socialsikringsordningerne med henblik paa at forebygge de sociale og oekonomiske foelger af EU- befolkningens stadig hoejere gennemsnitsalder;

24. mener, at der straks boer gennemfoeres en undersoegelse af produktionsudviklingen i de kommende aar, af udviklingen i beskaeftigelsen og arbejdstiden og af, hvordan fritiden - som vil stige foer eller senere - kan omdannes til et oekonomisk gode;

25. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og arbejdsmarkedets parter i Europa.