Direktiv Ö 2011/16/EU, som ændret ved de direktiver, der er nævnt i bilag V, del A, Õ ophæves, Ö uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag V, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne og direktivernes anvendelsesdatoer Õ.

2. Hvert andet år efter den 1. juli 2020 evaluerer medlemsstaterne og Kommissionen relevansen af bilag IV, og Kommissionen forelægger en rapport for Rådet. Denne rapport ledsages eventuelt af et forslag til retsakt.

1. Kommissionen bistås af Udvalget for Administrativt Samarbejde på Beskatningsområdet. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.

Medlemsstaterne fastsætter regler om sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelser af de nationale regler, der er vedtaget i medfør af nærværende direktiv vedrørende artikel 10 og 11, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

5. Oplysninger, der behandles i overensstemmelse med nærværende direktiv, må ikke opbevares længere, end det er nødvendigt for at opfylde formålet med nærværende direktiv, og det skal under alle omstændigheder ske i overensstemmelse med den enkelte registeransvarliges nationale regler om forældelsesfrister.

4. Uanset stk. 1 sikrer hver medlemsstat, at de Indberettende finansielle institutter i dens jurisdiktion underretter hver enkelt berørt Person, hvorom der skal indberettes, om, at oplysningerne om vedkommende, jf. artikel 8, stk. 4, vil blive indsamlet og overført i overensstemmelse med nærværende direktiv, og sikrer, at det Indberettende finansielle institut giver denne person alle de oplysninger, som vedkommende har ret til i henhold til forordning (EU) 2016/679, i tilstrækkelig god tid til, at personen kan udøve sine databeskyttelsesrettigheder, og under alle omstændigheder inden det pågældende Indberettende finansielle institut indberetter de oplysninger, der er omhandlet i artikel 8, stk. 4, til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor det er hjemmehørende.

2. Forordning (EU) 2018/1725 gælder for EU-institutioners og -organers behandling af personoplysninger i henhold til nærværende direktiv. Med henblik på korrekt anvendelse af nærværende direktiv Ö skal Õ rækkevidden af de forpligtelser og rettigheder, der er fastsat i artikel 15, artikel 16, stk. 1, og artikel 17 til 21 i forordning (EU) 2018/1725, begrænses til det omfang, der er nødvendigt for at beskytte de interesser, der er omhandlet i artikel 25, stk. 1, litra c), i nævnte forordning.

1. Al udveksling af oplysninger i henhold til nærværende direktiv er underlagt forordning (EU) 2016/679. Medlemsstaterne begrænser dog med henblik på korrekt anvendelse af nærværende direktiv rækkevidden af de forpligtelser og rettigheder, der er fastsat i artikel 13, artikel 14, stk. 1, og artikel 15 i forordning (EU) 2016/679 i det omfang, det er nødvendigt for at beskytte de interesser, der er nævnt i artikel 23, stk. 1, litra e), i nævnte forordning.

b)det pågældende tredjeland har forpligtet sig til at samarbejde, i det omfang det er nødvendigt for at indsamle bevismateriale om uregelmæssigheder eller ulovligheder i forbindelse med transaktioner, som synes at stride mod eller udgøre misbrug af skattelovgivningen.

2. De kompetente myndigheder kan under overholdelse af deres nationale bestemmelser om videregivelse af personoplysninger til tredjelande videregive de oplysninger, der indhentes i henhold til nærværende direktiv, til et tredjeland, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:

1. Når den kompetente myndighed i en medlemsstat fra et tredjeland modtager oplysninger, som kan forudses at være relevante for administrationen og håndhævelsen af de nationale love i den pågældende medlemsstat vedrørende de i artikel 2 omhandlede skatter, kan denne myndighed, i det omfang det tillades i medfør af en aftale med det pågældende tredjeland, videresende oplysningerne til de kompetente myndigheder i medlemsstater, der kan have gavn af disse oplysninger, og til enhver bistandssøgende myndighed.

2. Oplysninger, der meddeles til Kommissionen af en medlemsstat i medfør af artikel 27, og enhver rapport eller ethvert dokument, som Kommissionen udarbejder under anvendelse af sådanne oplysninger, kan videresendes til andre medlemsstater. Sådanne videresendte oplysninger er omfattet af tavshedspligt og nyder samme beskyttelse som den, der gælder for tilsvarende oplysninger i henhold til den nationale lovgivning i den medlemsstat, der modtager dem.

1. Oplysninger, der meddeles til Kommissionen i medfør af nærværende direktiv, behandles fortroligt af Kommissionen i overensstemmelse med de bestemmelser, der gælder for EU‑myndigheder, og må ikke anvendes til andre formål end dem, der er nødvendige for at fastslå, om, og i hvilken udstrækning, medlemsstaterne efterkommer nærværende direktiv.

2. Medlemsstaterne sender Kommissionen alle relevante oplysninger, der er nødvendige for at evaluere, om det administrative samarbejde, der finder sted i overensstemmelse med nærværende direktiv, er effektivt med hensyn til bekæmpelse af skatteunddragelse og skatteundgåelse.

2. Med henblik på anvendelsen og håndhævelsen af den lovgivning, medlemsstaterne har vedtaget til gennemførelse af nærværende direktiv, og for at sikre, at det administrative samarbejde, der indføres ved nærværende direktiv, fungerer efter hensigten, indføjer medlemsstaterne i deres lovgivning bestemmelser, der giver skattemyndighederne adgang til de mekanismer, procedurer, dokumenter og oplysninger, der er omhandlet i artikel 13, 30, 31 og 40 i direktiv (EU) 2015/849.

Medlemsstaterne sikrer, at hver enkelt Person, hvorom der skal indberettes, underrettes om brud på sikkerheden med hensyn til oplysninger om vedkommende, når det er sandsynligt, at dette brud kan skade beskyttelsen af personoplysninger om den pågældende eller vedkommendes privatliv.

Medlemsstaterne er ansvarlige for den udvikling af deres systemer, der måtte være nødvendig for at muliggøre, at disse oplysninger kan udveksles ved anvendelse af CCN-netværket, og for at garantere deres systemers sikkerhed.

2. Kommissionen er ansvarlig for den udvikling af CCN-netværket, der måtte være nødvendig for at muliggøre udveksling af disse oplysninger mellem medlemsstaterne, og for at garantere CCN-netværkets sikkerhed.

6. Automatisk udveksling af oplysninger vedrørende land for land-rapporterne i henhold til artikel 10 foretages ved hjælp af standardformularen i bilag III, afdeling III, tabel 1, 2 og 3. Kommissionen Ö fastsætter Õ ved hjælp af gennemførelsesretsakter sprogordningerne for denne udveksling. Dette forhindrer ikke medlemsstaterne i at meddele de oplysninger, der er omhandlet i artikel 10, på ethvert af Unionens officielle sprog og arbejdssprog. Disse sprogordninger kan dog omfatte bestemmelser om, at de centrale elementer i disse oplysninger også skal sendes på et andet af Unionens officielle sprog. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter proceduren i artikel 32, stk. 2.

De sprogordninger, der er omhandlet i første afsnit, forhindrer ikke medlemsstaterne i at meddele de oplysninger, der er omhandlet i artikel 9 og 11, på et hvilket som helst af Unionens officielle sprog. Disse sprogordninger kan dog omfatte bestemmelser om, at de centrale elementer i disse oplysninger også skal sendes på et andet af Unionens officielle sprog.

Disse standardformularer må ikke omfatte flere elementer for udveksling af oplysninger end dem, der er anført i artikel 9, stk. 5, og artikel 11, stk. 14, og andre relaterede områder, der er knyttet til disse elementer, og som er nødvendige for at opfylde målene i henholdsvis artikel 9 og artikel 11.

4. Automatisk udveksling af oplysninger i henhold til artikel 8 sker ved hjælp af et standard elektronisk format, der har til formål at lette denne automatiske udveksling, hvilket format benyttes til alle former for automatisk udveksling af oplysninger og Ö udarbejdes Õ af Kommissionen Ö ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages Õ efter proceduren i artikel 32, stk. 2.

Den bistandssøgende myndighed kan i det omfang, det er kendt, og i overensstemmelse med internationale udviklinger opgive navn og adresse på enhver person, der anses for at være i besiddelse af de ønskede oplysninger samt ethvert element, der kan lette den bistandssøgte myndigheds indsamling af oplysninger.

Når en medlemsstat etablerer et bredere samarbejde med et tredjeland, end det samarbejde, der er omhandlet i nærværende direktiv, må den pågældende medlemsstat ikke nægte at etablere et sådant bredere samarbejde med enhver anden medlemsstat, der ønsker at indgå i et sådant bredere gensidigt samarbejde med den pågældende medlemsstat.

3. Uanset stk. 2 kan en medlemsstat nægte at videregive de anmodede oplysninger, hvis sådanne oplysninger vedrører beskatningsperioder, der går forud for den 1. januar 2011, og hvis videregivelsen af sådanne oplysninger kunne have været nægtet på grundlag af artikel 8, stk. 1, i direktiv 77/799/EØF, såfremt der var blevet anmodet herom inden den 11. marts 2011.

2. Artikel 21, stk. 2 og 4, kan under ingen omstændigheder fortolkes således, at de gør det muligt for en bistandssøgt myndighed i en medlemsstat at afslå at levere oplysninger, udelukkende fordi oplysningerne skal indhentes hos en bank, en anden finansiel institution, en forvalter eller en person, der handler som repræsentant eller betroet person, eller fordi oplysningerne vedrører en persons ejerskabsinteresser.

1. Hvis en medlemsstat anmoder om oplysninger i henhold til nærværende direktiv, træffer den bistandssøgte medlemsstat foranstaltninger til at indhente de ønskede oplysninger, selv om denne medlemsstat ikke måtte have behov for disse oplysninger til egne skattemæssige formål. Denne forpligtelse berører ikke bestemmelserne i artikel 21, stk. 2, 3 og 4, der under ingen omstændigheder kan fortolkes således, at de gør det muligt for en bistandssøgt medlemsstat at nægte at levere oplysninger, udelukkende fordi den ikke har nogen national interesse i disse oplysninger.

3. Den bistandssøgte medlemsstats kompetente myndighed kan afslå at meddele oplysninger, når den bistandssøgende medlemsstat af retlige grunde ikke er i stand til at stille tilsvarende oplysninger til rådighed.

2. Nærværende direktiv forpligter ikke en bistandssøgt medlemsstat til at foretage undersøgelser eller meddele oplysninger, hvis det ville være i strid med dens lovgivning at foretage sådanne undersøgelser eller indhente de efterspurgte oplysninger til eget brug.

1. En bistandssøgt myndighed i en medlemsstat giver en bistandssøgende myndighed i en anden medlemsstat de oplysninger, der er nævnt i artikel 5, på betingelse af, at den bistandssøgende myndighed har udtømt de sædvanlige informationskilder, som den efter omstændighederne kunne have brugt til at få de ønskede oplysninger uden fare for, at dets mål bringes i fare.

6. Uanset denne artikels stk. 1-4 anvendes oplysninger, der videregives mellem medlemsstater i henhold til artikel 10, til vurdering af betydelige risici ved interne afregningspriser og andre risici forbundet med udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud, herunder til vurdering af risikoen for, at medlemmerne af den Multinationale Koncern ikke overholder gældende regler for intern afregning, og, hvis det er hensigtsmæssigt, til økonomiske og statistiske analyser. Reguleringer af interne afregningspriser, der foretages af den modtagende medlemsstats skattemyndigheder, må ikke baseres på oplysninger, der er udvekslet i henhold til artikel 10. Uanset ovenstående er der ikke forbud mod at anvende oplysninger, der videregives mellem medlemsstater i henhold til artikel 10, som grundlag for yderligere undersøgelser af den Multinationale Koncerns ordninger for interne afregningspriser eller af andre skattemæssige forhold i forbindelse med en skatterevision og som følge heraf eventuelt foretage passende reguleringer af en Koncernenheds skattepligtige indkomst.

4. Tilladelse til at anvende oplysninger i henhold til stk. 2, der er blevet fremsendt i henhold til stk. 3, kan kun gives af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor oplysningerne har deres oprindelse.

3. Når den kompetente myndighed i en medlemsstat finder, at oplysninger, den har modtaget fra den kompetente myndighed i en anden medlemsstat, kan være til nytte til de formål, der er nævnt i stk. 1, for den kompetente myndighed i en tredje medlemsstat, kan den videregive disse oplysninger til den sidstnævnte kompetente myndighed, forudsat at videregivelsen sker i overensstemmelse med de regler og procedurer, der er fastsat i nærværende direktiv. Den underretter den kompetente myndighed i den medlemsstat, som oplysningerne hidrører fra, om sin hensigt om at meddele en tredje medlemsstat disse oplysninger. Den medlemsstat, som oplysningerne hidrører fra, kan modsætte sig dette inden ti arbejdsdage fra modtagelsen af underretningen fra den medlemsstat, der ønsker at meddele oplysningerne.

1. Oplysninger, der under en eller anden form videregives mellem medlemsstater i medfør af nærværende direktiv, er omfattet af tavshedspligt og nyder samme beskyttelse som den, der gælder for tilsvarende oplysninger i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, der modtager dem. Sådanne oplysninger kan anvendes til administration og håndhævelse af medlemsstaternes nationale love vedrørende de skatter, der er nævnt i artikel 2.

2. Medlemsstaterne kan sammen med Kommissionen udstede retningslinjer om ethvert aspekt, der måtte være nødvendigt for at kunne udveksle bedste praksis og erfaringer.

1. Medlemsstaterne undersøger og evaluerer sammen med Kommissionen det administrative samarbejde, der finder sted i henhold til nærværende direktiv, og udveksler de erfaringer, de har gjort, for at forbedre samarbejdet og, når det er relevant, fastsætte regler inden for de pågældende områder.

1. Når en kompetent myndighed giver oplysninger i henhold til artikel 5 eller 13, kan den bede den kompetente myndighed, der modtager oplysningerne, om at sende feedback herom. Hvis der bedes om feedback, skal den kompetente myndighed, der har modtaget oplysningerne, med forbehold af de regler om fortrolighed med hensyn til skatteforhold og databeskyttelse, der gælder i dens medlemsstat, sende feedback til den kompetente myndighed, der har leveret oplysninger, så hurtigt som muligt og senest tre måneder, efter at resultatet af anvendelsen af de ønskede oplysninger er kendt. Kommissionen fastsætter Ö ved gennemførelsesretsakter Õ nærmere bestemmelser om den praktiske gennemførelse Ö . Disse gennemførelsesretsakter vedtages Õ efter proceduren i artikel 32, stk. 2.

4. Den bistandssøgende myndighed anmoder kun om meddelelse i henhold til denne artikel, når den ikke er i stand til at give meddelelse i overensstemmelse med reglerne for meddelelse af de pågældende akter i den bistandssøgende medlemsstat, eller når en sådan meddelelse ville medføre uforholdsmæssigt store vanskeligheder. Den kompetente myndighed i en medlemsstat kan meddele et dokument ved anbefalet brev eller elektronisk direkte til en person på en anden medlemsstats område.

2. Anmodninger om meddelelse skal indeholde en angivelse af genstanden for den akt eller afgørelse, der skal meddeles, adressatens navn og adresse og enhver anden oplysning, der kan bidrage til at identificere adressaten.

4. Den kompetente myndighed i hver af de berørte medlemsstater udpeger en repræsentant, som har ansvaret for at lede og koordinere kontrollen.

3. Den kompetente myndighed i hver af de berørte medlemsstater beslutter, om den ønsker at deltage i den samtidige kontrol. Den bekræfter over for den myndighed, der foreslår en samtidig kontrol, at den accepterer at deltage i kontrollen, eller giver et begrundet afslag.

1. Når to eller flere medlemsstater aftaler at foretage samtidig kontrol på hver sit område af en eller flere personer, som er af fælles eller komplementær interesse, med henblik på at udveksle de således tilvejebragte oplysninger, finder stk. 2, 3 og 4 anvendelse.

Afviser den person, der undersøges, at respektere de kontrolforanstaltninger, der iværksættes af den bistandssøgende myndigheds embedsmænd, betragtes dette af den bistandssøgte myndighed som en afvisning over for sidstnævnte myndigheds embedsmænd.

2. For så vidt det er tilladt i henhold til den bistandssøgte medlemsstats lovgivning, kan den i stk. 1 omhandlede aftale fastsætte, at embedsmænd fra den bistandssøgende myndighed, når de er til stede under administrative undersøgelser, kan interviewe enkeltpersoner og gennemgå sagsakter.

ANDRE FORMER FOR ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

2. Den kompetente myndighed, til hvilken oplysningerne er meddelt i henhold til artikel 13, bekræfter omgående og under alle omstændigheder senest syv hverdage efter modtagelsen, om muligt elektronisk, modtagelsen af oplysningerne over for den kompetente myndighed, der leverede oplysningerne.

1. Den kompetente myndighed, for hvilken de i artikel 13, stk. 1, omhandlede oplysninger bliver tilgængelige, meddeler disse oplysninger til den kompetente myndighed i enhver anden berørt medlemsstat hurtigst muligt og senest en måned, efter at de blev tilgængelige.

d)en medlemsstats kompetente myndighed har grund til at formode, at der er tale om en skattebesparelse som følge af fiktive overførsler af overskud inden for grupper af virksomheder

c)forretninger mellem en skattepligtig person i én medlemsstat og en skattepligtig person i den anden medlemsstat foretages via et eller flere lande på en måde, der vil kunne indebære, at der opnås en skattebesparelse i en af disse medlemsstater eller i dem begge

a)en medlemsstats kompetente myndighed har grund til at formode, at der kan blive tale om et tab af skatteindtægter i den anden medlemsstat

b)listerne over kategorier og elementer i artikel 8, stk. 1 og 4, udvides til også at omfatte andre kategorier og elementer, herunder royalties.

Ved gennemgangen af et forslag, der er forelagt af Kommissionen, overvejer Rådet en yderligere styrkelse af effektiviteten og funktionaliteten af den automatiske udveksling af oplysninger og en højnelse af standarden herfor med henblik på at fastsætte, at:

Kommissionen forelægger, hvis det er hensigtsmæssigt, et forslag for Rådet om de kategorier og de betingelser, der er fastsat i artikel 8, stk. 1, herunder betingelsen om, at oplysninger om personer, der er hjemmehørende i andre medlemsstater, skal være tilgængelige, eller de elementer, der er omhandlet i artikel 8, stk. 4, eller begge.

16. For at lette udvekslingen af de oplysninger, der er omhandlet i denne artikels stk. 13, vedtager Kommissionen de bestemmelser, der er nødvendige for den praktiske gennemførelse af denne artikel, herunder foranstaltninger, der skal standardisere meddelelsen af oplysninger i henhold til denne artikels stk. 14, som led i proceduren for fastlæggelse af den standardformular, der er omhandlet i artikel 24, stk. 5.

c)en sammenfatning af indholdet af den indberetningspligtige grænseoverskridende ordning, herunder angivelse af et eventuelt navn, hvorunder den almindeligvis er kendt, og en abstrakt beskrivelse af de pågældende forretningsaktiviteter eller ordninger, uden at det fører til offentliggørelse af erhvervsmæssige, industrielle eller faglige hemmeligheder, en fremstillingsmetode eller oplysninger, hvis videregivelse ville stride mod almene interesser

è1 12. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at pålægge mellemmænd og relevante skatteydere at indgive oplysninger om indberetningspligtige grænseoverskridende ordninger, hvor det første skridt blev gennemført mellem den 25. juni 2018 og den 30. juni 2020. Mellemmænd og relevante skatteydere skal indgive oplysninger om disse indberetningspligtige grænseoverskridende ordninger senest den 31. august 2020. ç

11. Hver medlemsstat kan træffe de nødvendige foranstaltninger for at kræve, at hver relevant skatteyder skal indgive oplysninger om sin brug af ordningen til skattemyndighederne i hvert år, vedkommende bruger den.

Enhver relevant skatteyder er kun fritaget fra at skulle indgive oplysninger i det omfang, vedkommende i overensstemmelse med national lovgivning kan godtgøre, at de samme oplysninger, der er omhandlet i stk. 14, allerede er indgivet af en anden relevant skatteyder.

10. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at kræve, at hvis indberetningspligten påhviler den relevante skatteyder, og hvis der er mere end én relevant skatteyder, er den relevante skatteyder, der skal indgive oplysninger i overensstemmelse med stk. 6, den første i følgende liste:

En mellemmand er kun fritaget fra at skulle indgive oplysninger i det omfang, vedkommende kan godtgøre i overensstemmelse med national lovgivning, at de samme oplysninger, der er omhandlet i stk. 14, allerede er indgivet af en anden mellemmand.

9. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at kræve, at hvis der er mere end en enkelt mellemmand, påhviler forpligtelsen til at indgive oplysninger om den indberetningspligtige grænseoverskridende ordning alle mellemmænd, der er involveret i samme indberetningspligtige grænseoverskridende ordning.

8. Hvor der i henhold til stk. 7 er flere forpligtelser til indberetning, er den relevante skatteyder fritaget fra at skulle indgive oplysninger, hvis vedkommende i overensstemmelse med national lovgivning kan godtgøre, at de samme oplysninger er blevet indgivet i en anden medlemsstat.

6. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at kræve, at hvis der ikke findes nogen mellemmand, eller hvis mellemmanden underretter den relevante skatteyder eller en anden mellemmand om anvendelsen af en fritagelse i henhold til stk. 5, påhviler forpligtelsen til at indgive oplysninger om en indberetningspligtig grænseoverskridende ordning den anden underrettede mellemmand eller, hvis der ikke findes nogen mellemmand, den relevante skatteyder.

5. Hver medlemsstat kan træffe de nødvendige foranstaltninger for at give mellemmanden ret til en fritagelse fra at skulle indgive oplysninger om en indberetningspligtig grænseoverskridende ordning, hvis indberetningspligten krænker fortroligheden af korrespondancen mellem advokat og klient, eller en tilsvarende lovbaseret tavshedspligt i henhold til medlemsstatens nationale lovgivning. I sådanne tilfælde træffer hver medlemsstat de nødvendige foranstaltninger for at kræve, at mellemmænd straks underretter enhver anden mellemmand eller, hvis der ikke findes nogen mellemmand, den relevante skatteyder om deres indberetningsforpligtelser i henhold til stk. 6.

4. Hvor der i henhold til stk. 3 er flere forpligtelser til indberetning, er mellemmanden fritaget fra at skulle indgive oplysninger, hvis den pågældende i overensstemmelse med national lovgivning kan godtgøre, at de samme oplysninger er blevet indgivet i en anden medlemsstat.

2. I tilfælde af markedsegnede ordninger skal medlemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger til at kræve, at mellemmanden aflægger periodisk beretning hver tredje måned, som giver en opdatering, der indeholder nye oplysninger som omhandlet i stk. 14, litra a), d), g) og h), der er blevet tilgængelige, siden den seneste beretning blev indgivet.

1. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at kræve, at mellemmænd indgiver oplysninger, som de er bekendt med, i besiddelse af eller kontrollerer, om indberetningspligtige grænseoverskridende ordninger til de kompetente myndigheder inden 30 dage fra:

b)identifikation af alle Koncernenheder i den Multinationale Koncern med angivelse af jurisdiktionen for hver enkelt Koncernenheds skattemæssige hjemsted samt af den jurisdiktion, efter hvis lovgivning Koncernenheden er organiseret, hvis den er forskellig fra jurisdiktionen for det skattemæssige hjemsted, samt af Koncernenhedens primære forretningsaktiviteter.

a)oplysninger for hele Koncernen vedrørende den samlede omsætning, overskud (underskud) før selskabsskat, indbetalt selskabsskat, beregnet selskabsskat, vedtaget kapital, akkumuleret fortjeneste, antal ansatte samt andre materielle aktiver end likvide midler for hver jurisdiktion, som den Multinationale Koncern opererer i

2. Den kompetente myndighed i den medlemsstat, som modtager land for land-rapporten i medfør af stk. 1, skal ved hjælp af automatisk udveksling og inden for den i stk. 4 fastsatte frist meddele land for land-rapporten til enhver anden medlemsstat, i hvilken en eller flere Koncernenheder i den Multinationale Koncern, som den Rapporterende Enhed er en del af, ifølge oplysningerne i land for land-rapporten enten er skattemæssigt hjemmehørende i eller er skattepligtige for så vidt angår de forretningsaktiviteter, der drives gennem et fast driftssted.

1. Hver medlemsstat træffer de fornødne foranstaltninger med henblik på at kræve, at det Ultimative Moderselskab i en Multinational Koncern, der er skattemæssigt hjemmehørende i den pågældende medlemsstat, eller enhver anden Rapporterende Enhed, jf. bilag III, afdeling II, indgiver en land for land-rapport vedrørende sit Rapporteringsår senest 12 måneder efter den sidste dag i Rapporteringsåret for den Multinationale Koncern, jf. bilag III, afdeling II.

Anvendelsesområde og betingelser for obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger vedrørende land for land-rapporter

8. Medlemsstaterne kan i henhold til artikel 5 og under henvisning til artikel 25, stk. 4, anmode om yderligere oplysninger, herunder den fulde tekst til et grænseoverskridende forhåndstilsagn eller en forhåndsgodkendt prisfastsættelsesordning.

6. For at lette udvekslingen af de oplysninger, der er omhandlet i stk. 5 i denne artikel, vedtager Kommissionen de praktiske bestemmelser, der er nødvendige for gennemførelsen af denne artikel, herunder foranstaltninger, der skal standardisere meddelelsen af oplysninger i henhold til stk. 5 i denne artikel, som led i proceduren for fastlæggelse af den standardformular, der er omhandlet i artikel 24, stk. 5.

g)beløbet for transaktionen eller rækken af transaktioner vedrørende det grænseoverskridende forhåndstilsagn eller den forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordning, hvis der henvises til et sådant beløb i det grænseoverskridende forhåndstilsagn eller den forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordning

3. Stk. 1 finder ikke anvendelse, i tilfælde af at et grænseoverskridende forhåndstilsagn udelukkende vedrører og involverer skatteanliggender for en eller flere fysiske personer.

2. Bilaterale eller multilaterale forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger med tredjelande er udelukket fra anvendelsesområdet for automatisk udveksling af oplysninger i henhold til denne artikel, hvis den internationale beskatningsaftale, den forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordning er blevet forhandlet i henhold til, ikke tillader dens videregivelse til tredjeparter. Oplysninger om sådanne bilaterale eller multilaterale forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger Ö skal Õ udveksles i henhold til artikel 13, når videregivelsen af oplysninger er tilladt i henhold til den internationale beskatningsaftale, den forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordning er blevet forhandlet i henhold til, og den kompetente myndighed i tredjelandet giver sin tilladelse til, at oplysningerne kan videregives.

8. Hvis medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om automatisk udveksling af oplysninger for yderligere kategorier af indkomst og kapital i bilaterale eller multilaterale aftaler, som de indgår med andre medlemsstater, meddeler de disse aftaler til Kommissionen, som stiller dem til rådighed for alle de øvrige medlemsstater.

Medlemsstaterne sikrer, at disse typer af Ikkeindberettende finansielle institutter og Undtagne konti opfylder alle kravene i afsnit B, punkt 1, litra c), og afsnit C, punkt 17, litra g), i afdeling VIII i bilag I, og navnlig, at et finansielt instituts status som Ikkeindberettende finansielt institut eller en kontos status som Undtagen konto ikke strider mod målene i nærværende direktiv.

7. Med henblik på afsnit B, punkt 1, litra c), og afsnit C, punkt 17, litra g), i afdeling VIII i bilag I, forelægger hver medlemsstat Ö underrette Õ Kommissionen Ö om ændringer i Õ listen over de enheder og konti, der skal behandles som henholdsvis Ikkeindberettende finansielle institutter og undtagne konti Ö , som er forelagt Kommissionen i henhold til artikel 8, stk. 7a, i direktiv 2011/16/EU Õ. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende en samlet liste over de modtagne oplysninger og ajourfører listen efter behov.

Første og andet afsnit i dette stykke har forrang for stk. 1, litra c), eller andre EU‑retsinstrumenter, i det omfang den pågældende udveksling af oplysninger er omfattet af anvendelsesområdet i stk. 1, litra c), eller andre EU-retsinstrumenter.

d)kontoens saldo eller værdi (herunder, for så vidt angår en Forsikringsaftale med kontantværdi eller Annuitetsaftale, Kontantværdien eller tilbagekøbsværdien) ved udgangen af det relevante kalenderår eller anden relevant indberetningsperiode, eller, hvis kontoen er lukket i løbet af et sådant år eller en sådan periode, kontoens lukning

a)navn, adresse, Skatteregistreringsnummer eller -numre samt fødselsdato og fødested (for så vidt angår en person) for hver Person, hvorom der skal indberettes, og som er Kontohaver, og for så vidt angår en Enhed, der er Kontohaver, og som efter iagttagelse af regler for passende omhu i overensstemmelse med bilagene bliver identificeret som havende en eller flere Kontrollerende personer, der er Personer, hvorom der skal indberettes, navn, adresse og Skatteregistreringsnummer eller ‑numre for Enheden og navn, adresse og Skatteregistreringsnummer eller ‑numre samt fødselsdato og fødested for hver Person, hvorom der skal indberettes

I henhold til de gældende regler for indberetning og passende omhu, der findes i bilag I og II, meddeler den kompetente myndighed i hver medlemsstat den kompetente myndighed i en anden medlemsstat ved automatisk udveksling inden for den frist, der er fastsat i stk. 5, litra b), følgende oplysninger vedrørende beskatningsperioder fra og med den 1. januar 2016 om en Indberetningspligtig konto:

4. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på at kræve at dens Indberettende finansielle institutter anvender de regler for indberetning og passende omhu, som er omhandlet i bilag I og II, og med henblik på at sikre en effektiv gennemførelse og overholdelse af sådanne regler i overensstemmelse med afdeling IX i bilag I.

En medlemsstat kan anses for ikke at ønske at modtage oplysninger i henhold til stk. 1, hvis den ikke underretter Kommissionen om én eneste kategori, som den har tilgængelige oplysninger om.

3. En medlemsstats kompetente myndighed kan meddele en anden medlemsstats kompetente myndighed, at den ikke ønsker at modtage oplysninger om en eller flere af de kategorier af indkomst og kapital, der er nævnt i stk. 1. Den underretter også Kommissionen herom.

6. Når den bistandssøgte myndighed ikke er i besiddelse af de ønskede oplysninger og er ude af stand til at besvare anmodningen om oplysninger eller afslår det af de grunde, der er omhandlet i artikel 21, underretter den straks og under alle omstændigheder inden en måned efter modtagelsen af anmodningen den bistandssøgende myndighed om årsagerne hertil.

5. Når den bistandssøgte myndighed ikke er i stand til at besvare anmodningen inden for den relevante tidsfrist, underretter den straks og under alle omstændigheder inden tre måneder efter modtagelsen af anmodningen den bistandssøgende myndighed om årsagerne til, at tidsfristen ikke kan overholdes, og om, hvornår den mener, den vil kunne besvare anmodningen.

4. Inden en måned efter modtagelsen af anmodningen underretter den bistandssøgte myndighed den bistandssøgende myndighed om eventuelle mangler ved anmodningen og om behovet for eventuelle supplerende baggrundsoplysninger. I dette tilfælde begynder fristen i stk. 1 dagen efter, at den bistandssøgte myndighed har modtaget de nødvendige supplerende oplysninger.

1. Den bistandssøgte myndighed lader foretage de administrative undersøgelser, der er nødvendige for at indhente de oplysninger, der er omhandlet i artikel 5.

7. Hvis en forbindelsesafdeling eller en kompetent embedsmand modtager en anmodning om samarbejde, der kræver foranstaltninger, som falder uden for det ansvarsområde, den/han har fået tillagt i overensstemmelse med den nationale lovgivning eller politik i sin medlemsstat, sender den/han straks anmodningen til det centrale forbindelseskontor i sin medlemsstat og underretter den bistandssøgende myndighed herom. I dette tilfælde begynder perioden i artikel 7 dagen efter, at anmodningen om samarbejde er fremsendt til det centrale forbindelseskontor.

5. De embedsmænd, der medvirker i det administrative samarbejde i henhold til nærværende direktiv, anses under alle omstændigheder for at være kompetente til dette formål i overensstemmelse med de regler, som de kompetente myndigheder fastlægger.

4. Den kompetente myndighed i hver medlemsstat kan udpege kompetente embedsmænd. Det centrale forbindelseskontor er ansvarligt for at ajourføre listen over de kompetente embedsmænd og gøre den tilgængelig for de centrale forbindelseskontorer i de andre berørte medlemsstater og for Kommissionen.

3. Den kompetente myndighed i hver medlemsstat kan udpege forbindelsesafdelinger med et ansvarsområde, som er tillagt i overensstemmelse med dens nationale lovgivning eller politik. Det centrale forbindelseskontor er ansvarligt for at ajourføre listen over forbindelsesafdelingerne og gøre den tilgængelig for de centrale forbindelseskontorer i de andre berørte medlemsstater og for Kommissionen.

Det centrale forbindelseskontor kan også udpeges som ansvarligt for kontakter med Kommissionen. Den kompetente myndighed er ansvarlig for at underrette Kommissionen herom.

2. Den kompetente myndighed Ö i hver medlemsstat Õ udpeger ét centralt forbindelseskontor. Den kompetente myndighed er ansvarlig for at underrette Kommissionen og de andre medlemsstater herom.

Kommissionen stiller oplysningerne til rådighed for de andre medlemsstater og offentliggør en liste over medlemsstaternes myndigheder i Den Europæiske Unions Tidende.

24)»markedsegnet ordning«: en grænseoverskridende ordning, som udformes, markedsføres, er klar til gennemførelse eller stilles til rådighed for gennemførelsen uden nødvendigvis at være væsentligt tilpasset

Ved indirekte deltagelse fastsættes opfyldelsen af kravene i litra c) ved at multiplicere procenterne i alle successive led. En person, der råder over mere end 50 % af stemmerettighederne, anses for at råde over 100 %.

For så vidt angår dette nummer skal en person, der handler sammen med en anden person for så vidt angår stemmerettigheder eller kapitalejerskab af en enhed, anses som indehaver af deltagelse i alle stemmerettigheder eller hele kapitalen i den pågældende enhed, der er ejet af en anden person.

a)en person medvirker ved forvaltningen af en anden persons sager i kraft af sin mulighed for at udøve en væsentlig indflydelse på den anden person

22)»relevant skatteyder«: enhver person, for hvem en indberetningspligtig grænseoverskridende ordning stilles til rådighed med henblik på gennemførelse, eller som er parat til at gennemføre en indberetningspligtig grænseoverskridende ordning, eller som har gennemført det første skridt i en sådan ordning

For at være mellemmand skal en person opfylde mindst en af følgende yderligere betingelser:

Det betyder også, at enhver person, som under hensyntagen til alle relevante kendsgerninger og omstændigheder og på grundlag af de foreliggende oplysninger og den relevante ekspertise og forståelse, som er nødvendig for at levere sådanne tjenesteydelser, er bekendt med eller med rimelighed kunne forventes at vide, at vedkommende har forpligtet sig til at yde, direkte eller ved hjælp af andre personer, støtte, assistance eller rådgivning med hensyn til udformning, markedsføring, tilrettelæggelse, tilrådighedsstillelse med henblik på gennemførelsen eller forvaltning af gennemførelsen af en indberetningspligtig grænseoverskridende ordning. Enhver person har ret til at dokumentere, at denne person ikke var bekendt med og ikke med rimelighed kunne forventes at være bekendt med, at denne person var involveret i en indberetningspligtig grænseoverskridende ordning. Til dette formål kan denne person henvise til alle relevante kendsgerninger og omstændigheder samt de foreliggende oplysninger og dennes relevante ekspertise og forståelse.

20)»kendetegn«: et træk eller en egenskab ved en grænseoverskridende ordning, som antyder, at der er en potentiel risiko for skatteundgåelse, jf. bilag IV

d)en eller flere af deltagerne i ordningen udfører en aktivitet i en anden jurisdiktion uden at være skattemæssigt hjemmehørende eller oprette et fast driftssted, der er beliggende i denne jurisdiktion

c)en af parterne i transaktionen eller rækken af transaktioner driver virksomhed i en anden jurisdiktion gennem et fast driftssted, og transaktionen eller rækken af transaktioner udgør en del af eller hele det faste driftssteds virksomhed. En grænseoverskridende transaktion eller række af transaktioner omfatter også ordninger, som en person har med hensyn til forretningsaktiviteter i en anden jurisdiktion, som denne person udøver gennem et fast driftssted

c)forud for grænseoverskridende transaktioner mellem forbundne foretagender fastsætter et passende sæt af kriterier for fastsættelsen af interne afregningspriser for disse transaktioner eller fastsætter tildeling af fortjeneste til et fast driftssted.

e)er truffet forud for de transaktioner eller aktiviteter i en anden jurisdiktion, som potentielt skaber et fast driftssted, eller forud for indgivelse af en selvangivelse, som dækker den periode, hvor transaktionen eller rækken af transaktioner eller aktiviteter fandt sted.

d)vedrører en grænseoverskridende transaktion eller et spørgsmål om, hvorvidt aktiviteter, som udøves af en person i en anden jurisdiktion, skaber et fast driftssted

7)»administrativ undersøgelse«: alle former for kontrol, efterprøvning og andre foranstaltninger, som foretages af medlemsstater i forbindelse med udførelsen af deres opgaver med henblik på at sikre en korrekt anvendelse af skattelovgivningen

1)en medlemsstats »kompetente myndighed«: den myndighed, der er blevet udpeget af medlemsstaten. Det centrale forbindelseskontor, en forbindelsesafdeling og en kompetent embedsmand anses også for at være kompetente myndigheder, når de handler i henhold til nærværende direktiv ved delegering i medfør af artikel 4

3. De i stk. 1 omhandlede skatter kan under ingen omstændigheder opfattes således, at de omfatter:

1. Nærværende direktiv finder anvendelse på alle former for skatter, der opkræves af eller på vegne af en medlemsstat eller en medlemsstats territoriale eller administrative underenheder, herunder de lokale myndigheder.

3. Nærværende direktiv berører ikke anvendelsen i medlemsstaterne af reglerne om gensidig retshjælp i straffesager. Det berører heller ikke opfyldelsen af medlemsstaternes forpligtelser til at indgå et bredere administrativt samarbejde på grundlag af andre retsakter, herunder også bilaterale eller multilaterale aftaler.

1. Nærværende direktiv fastsætter de regler og procedurer, hvorefter medlemsstaterne skal samarbejde indbyrdes med henblik på at udveksle de oplysninger, som kan forudses at være relevante for administrationen og håndhævelsen af medlemsstaternes nationale love vedrørende de i artikel 2 omhandlede skatter.

(75)Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag V, del B, angivne frister for gennemførelse af direktiverne i national ret og datoerne for deres anvendelse –

(74)Målet for nærværende direktiv, nemlig at sikre et effektivt administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne på betingelser, som er forenelige med et velfungerende indre marked, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af den påkrævede ensartethed og effektivitet bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går nærværende direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

(73)Nærværende direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. I det omfang, hvor nærværende direktiv kræver, at skattemyndighedernes adgang til persondata skal fastlægges ved lov, kræver dette ikke nødvendigvis en lov fra et parlament, for så vidt andet ikke er fastsat i den pågældende medlemsstats forfatningsmæssige orden. Enhver sådan lov bør dog være klar og præcis, og dens anvendelse bør være klar og forudsigelig for de retsundergivne, jf. EU-Domstolens og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis.

(72)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af nærværende direktiv, og navnlig for den automatiske udveksling af oplysninger mellem skattemyndigheder, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at vedtage Ö standardformularer Õ med et begrænset antal bestanddele, bl.a. med relation til sprogordninger. Af samme årsag bør Kommissionen også tillægges gennemførelsesbeføjelser til at vedtage de nødvendige praktiske foranstaltninger for at opgradere Ö Common communication Network og Õ centralregistret med data om det administrative samarbejde på beskatningsområdet. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011.

(71)Ved gennemførelsen af nærværende direktiv bør medlemsstaterne anvende kommentarerne til modellen for aftaler mellem kompetente myndigheder og den fælles indberetningsstandard, der er udviklet af OECD, som en kilde til illustration eller fortolkning og for at sikre en ensartet anvendelse i alle medlemsstater. EU- indsats på dette område bør fortsat tage særligt hensyn til den fremtidige udvikling på OECD‑niveau.

(70)Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af nærværende direktiv, og bør sørge for, at disse sanktioner gennemføres. Valget af sanktioner henhører fortsat under medlemsstaternes skønsbeføjelse, men de fastsatte sanktioner bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

(68)Indberettende finansielle institutter, afsendermedlemsstater og modtagermedlemsstater bør i deres kapacitet som registeransvarlige ikke opbevare oplysninger, der behandles i overensstemmelse med nærværende direktiv, længere, end det er nødvendigt for at opfylde dets formål. I betragtning af forskellene i medlemsstaternes lovgivning bør den maksimale opbevaringsperiode fastsættes ud fra de forældelsesfrister, der er fastsat i hver registeransvarliges nationale skattelovgivning.

(67)Enhver udveksling af oplysninger i henhold til nærværende direktiv er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725. Det bør dog overvejes at begrænse visse rettigheder og forpligtelser, der er fastsat ved forordning (EU) 2016/679, for at beskytte de interesser, der er nævnt i artikel 23, stk. 1, litra e), i nævnte forordning. Sådanne begrænsninger er nødvendige og forholdsmæssige i betragtning af medlemsstaternes potentielle indtægtstab og den afgørende betydning, som de oplysninger, der er omfattet af nærværende direktiv, har for effektiviteten af bekæmpelsen af svig.

(65)Skattemyndighederne Ö bør derfor have adgang til de oplysninger, procedurer, dokumenter og mekanismer, der er fastlagt i reglerne om bekæmpelse af hvidvask, Õ for at varetage deres opgaver med overvågning af efterlevelsen af Ö nærværende Õ direktiv, og alle former for administrativt samarbejde iværksat i medfør heraf.

(64)Ö Nærværende Õ direktiv omfatter andre udvekslinger af oplysninger og andre former for administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne. Adgang til hvidvaskoplysninger, som enheder er i besiddelse af, i henhold til direktiv (EU) 2015/849 inden for rammerne af det administrative samarbejde på beskatningsområdet Ö bør Õ sikre, at skattemyndighederne er bedre rustet til at overholde deres forpligtelser i henhold til Ö nærværende Õ direktiv og til at bekæmpe skatteunddragelse og skattesvig mere effektivt.

(63)For at sikre en effektiv overvågning af de finansielle institutters efterlevelse af de due diligence-procedurer, der er fastsat i Ö nærværende Õ direktiv, bør skattemyndighederne have adgang til hvidvaskoplysninger. I mangel af adgang hertil vil disse myndigheder ikke kunne overvåge og kontrollere, at de finansielle institutter behørigt efterlever Ö nærværende Õ direktiv ved korrekt at identificere og indberette, hvem der er de retmæssige ejere af mellemliggende strukturer.

(60)Det bør også gøres klart, at når en medlemsstat etablerer et bredere samarbejde med et tredjeland, end det samarbejde, der er omhandlet i nærværende direktiv, bør den ikke nægte at etablere et sådant bredere samarbejde med andre medlemsstater, der ønsker at indgå i et sådant gensidigt bredere samarbejde.

(59)Nærværende direktiv indeholder minimumsregler og bør derfor ikke påvirke medlemsstaternes ret til at indgå i et bredere samarbejde med andre medlemsstater i henhold til egen national lovgivning eller inden for rammerne af bilaterale eller multilaterale aftaler, der er indgået med andre medlemsstater.

(56)Det er vigtigt for at sikre et effektivt administrativt samarbejde, at de oplysninger og dokumenter, der tilvejebringes i henhold til nærværende direktiv, også kan anvendes til andre formål af den medlemsstat, der har modtaget dem, dog med de restriktioner, der er fastlagt i nærværende direktiv. Det er også vigtigt, at medlemsstaterne kan videregive disse oplysninger til et tredjeland på visse betingelser.

(54)Feedback fra den modtagende medlemsstat til den medlemsstat, der sender oplysningerne, er nødvendig, for at der kan være et effektivt system med automatisk udveksling af oplysninger. Det er derfor hensigtsmæssigt at understrege, at medlemsstaternes kompetente myndigheder én gang om året bør sende feedback om den automatiske udveksling af oplysninger til de øvrige berørte medlemsstater. Denne obligatoriske feedback bør i praksis ske ved ordninger, der er indgået aftale om bilateralt.

(53)Eftersom der i nogle medlemsstater er lovkrav om, at en skatteyder skal informeres om beslutninger og akter, der vedrører hans skattepligt, hvilket kan medføre vanskeligheder for skattemyndighederne, hvis skatteyderen f.eks. er flyttet til en anden medlemsstat, er det ønskeligt, at skattemyndighederne i sådanne tilfælde kan anmode de kompetente myndigheder i den medlemsstat, skatteyderen er flyttet til, om samarbejde.

(52)Da den skattemæssige situation for en eller flere skattepligtige personer, der er etableret i flere medlemsstater, ofte er af fælles eller komplementær interesse, bør det være muligt for to eller flere medlemsstater at foretage samtidig kontrol af sådanne personer efter indbyrdes aftale og på frivilligt grundlag.

(51)Det er vigtigt at tillade, at embedsmænd fra en medlemsstats skattemyndigheder kan opholde sig på en anden medlemsstats område.

(50)Der bør fastlægges tidsfrister for fremsendelse af oplysninger i henhold til nærværende direktiv for at sikre, at udvekslingen af oplysninger sker rettidigt og dermed er effektiv.

(48)Selv om direkte beskatning fortsat hører under medlemsstaternes beføjelser, bør der nævnes en virksomhedsskattesats på nul eller næsten nul udelukkende med henblik på en klar afgrænsning af anvendelsesområdet for det kendetegn, der omfatter ordninger med grænseoverskridende transaktioner, som mellemmænd eller eventuelt skatteydere har pligt til at indberette i henhold til Ö nærværende Õ direktiv, og som de kompetente myndigheder automatisk bør udveksle oplysninger om. Der bør i øvrigt erindres om, at grænseoverskridende aggressive grænseoverskridende skatteplanlægningsordninger med det hovedformål, eller der som et af hovedformålene har, at opnå en skattefordel, som virker mod formålet eller hensigten med gældende skatteret, er omfattet af den generelle regel om bekæmpelse af misbrug, som fastsat i artikel 6 i Rådets direktiv (EU) 2016/1164.

(47)For at minimere omkostningerne og de administrative byrder for både skatteforvaltninger og mellemmænd og for at sikre nærværende direktivs effektivitet med hensyn til at afskrække brugere af aggressiv skatteplanlægning bør anvendelsesområdet for automatisk udveksling af oplysninger i forbindelse med indberetningspligtige grænseoverskridende ordninger inden for Unionen være i overensstemmelse med den internationale udvikling. Der bør Ö fastsættes Õ et særligt kendetegn for at imødegå ordninger, der er udformet med henblik på at omgå den indberetningspligt, der omfatter automatisk udveksling af oplysninger. For så vidt angår dette kendetegn bør aftaler om automatisk udveksling af oplysninger om finansielle konti i henhold til den fælles indberetningsstandard sidestilles med indberetningspligten i artikel 8, stk. 4, og bilag I. I forbindelse med gennemførelsen af de dele af nærværende direktiv, der omhandler ordninger til undgåelse af den fælles indberetningsstandard og ordninger, der involverer juridiske personer, juridiske ordninger eller andre lignende strukturer, kan medlemsstaterne anvende OECD's arbejde og mere specifikt dens model for oplysningspligt for at imødegå ordninger til undgåelse af den fælles indberetningsstandard og uigennemsigtige strukturer i udlandet samt kommentarerne hertil, som en kilde til illustration eller fortolkning, for at sikre en ensartet anvendelse i alle medlemsstater, for så vidt som disse tekster er tilpasset bestemmelserne i EU-retten.

(46)I betragtning af, at de ordninger, som der indberettes oplysninger om, bør have en grænseoverskridende dimension, er det vigtigt at dele de relevante oplysninger med skattemyndighederne i de øvrige medlemsstater for at sikre, at nærværende direktiv bliver så effektivt som muligt med hensyn til at afskrække brugere af aggressiv skatteplanlægning.

(45)Da det primære formål nærværende direktiv om indberetning af potentielt aggressive grænseoverskridende skatteplanlægningsordninger bør være at sikre et velfungerende indre marked, er det afgørende, at der ikke foretages regulering på EU-plan, ud over hvad der er nødvendigt for at opnå de tilstræbte mål. Derfor Ö bør Õ fælles bestemmelser om indberetning Ö begrænses til Õ grænseoverskridende situationer, altså situationer, der enten involverer mere end én medlemsstat eller en medlemsstat og et tredjeland. Under sådanne omstændigheder kan det på grund af den potentielle indvirkning på det indre markeds funktion retfærdiggøres, at der er behov for at vedtage et sæt fælles regler frem for at overlade spørgsmålet til de enkelte medlemsstater. En medlemsstat kan træffe yderligere nationale indberetningsforanstaltninger af lignende art, men eventuelle indsamlede oplysninger ud over dem, der i henhold til nærværende direktiv er indberetningspligtige, bør ikke automatisk meddeles de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater. Disse oplysninger kan udveksles efter anmodning eller spontant i henhold til gældende regler.

(44)Aggressive skatteplanlægningsordninger er med årene blevet stadig mere komplekse, og de ændres og tilpasses løbende som en reaktion på defensive modforanstaltninger fra skattemyndighedernes side. I betragtning af dette ville det være mere effektivt at forsøge at optrevle potentielt aggressive skatteplanlægningsordninger ved at udarbejde en liste over de egenskaber og elementer, der i særlig grad antyder, at der er tale om skatteundgåelse eller misbrug, i stedet for at definere begrebet aggressiv skatteplanlægning. Disse egenskaber og elementer benævnes også »kendetegn«.

(43)For at sikre et velfungerende indre marked og undgå smuthuller i de foreslåede bestemmelser bør forpligtelsen til at indberette oplysninger pålægges alle aktører, der normalt er involveret i at udforme, markedsføre, tilrettelægge eller forvalte gennemførelsen af en indberetningspligtig grænseoverskridende transaktion eller en række af sådanne transaktioner, og andre, som yder assistance eller rådgivning i den forbindelse. Det bør heller ikke glemmes, at en forpligtelse til at indberette oplysninger i visse tilfælde ikke vil kunne håndhæves over for en mellemmand på grund af fortroligheden af korrespondance mellem advokat og klient, eller en tilsvarende lovbaseret tavshedspligt, eller hvis der ikke findes nogen mellemmand, f.eks. fordi den skattepligtige selv udformer og gennemfører en ordning. Derfor er det afgørende, at skattemyndighederne under sådanne omstændigheder ikke går glip af muligheden for at modtage oplysninger om skatterelaterede ordninger, som kan være knyttet til aggressiv skatteplanlægning. I sådanne tilfælde er det således nødvendigt at flytte forpligtelsen til at indberette oplysninger over på den skatteyder, der nyder godt af ordningen.

(42)Det erkendes, at indberetning af potentielt aggressive grænseoverskridende skatteplanlægningsordninger med større sandsynlighed vil have den ønskede afskrækkende effekt, hvis skattemyndighederne får de relevante oplysninger på et tidligt tidspunkt, dvs. før sådanne ordninger føres ud i livet. For at lette medlemsstaternes forvaltningers arbejde Ö bør Õ den efterfølgende automatiske udveksling af oplysninger om sådanne ordninger finde sted en gang i kvartalet.

(41)Indberetning af potentielt aggressive grænseoverskridende skatteplanlægningsordninger kan bidrage effektivt til bestræbelserne på at skabe et miljø med retfærdig beskatning på det indre marked. På denne baggrund Ö bør der fastsættes Õ en forpligtelse Ö for mellemmænd Õ til at underrette skattemyndighederne om visse grænseoverskridende ordninger, der potentielt kan bruges til aggressiv skatteplanlægning. Efter indberetningen Ö bør skattemyndighederne Õ dele oplysninger med deres kolleger i de øvrige medlemsstater. Sådanne ordninger har også til formål at gøre den fælles indberetningsstandard mere effektiv. Endvidere er det afgørende at give Kommissionen adgang til en tilstrækkelig mængde oplysninger, så den kan kontrollere, at nærværende direktiv har den ønskede effekt. Kommissionens adgang til disse oplysninger fratager ikke medlemsstaterne deres forpligtelse til at anmelde statsstøtte til Kommissionen.

(40)Det er nødvendigt at minde om, hvordan visse finansielle mellemmænd og andre udbydere af skatterådgivning synes at have hjulpet deres kunder aktivt med at skjule penge i udlandet.

(39)I G7-erklæringen af 13. maj 2017 fra Bari om bekæmpelse af skattemæssige overtrædelser og andre ulovlige finansielle strømme blev Ö OECD Õ anmodet om at indlede drøftelser om muligheder for at imødegå ordninger, der er udformet med henblik på at omgå indberetning i henhold til den fælles indberetningsstandard, eller som har til formål at beskytte de reelle ejere ved hjælp af uigennemskuelige strukturer, idet der også tages hensyn til den model for oplysningspligt, som er inspireret af tilgangen til undgåelsesordninger i rapporten om BEPS-aktion 12.

(38)Da de fleste potentielt aggressive skatteplanlægningsordninger spreder sig over flere jurisdiktioner, er automatisk udveksling af oplysninger mellem skattemyndigheder Ö fra forskellige medlemsstater Õ afgørende for at sikre disse myndigheder de oplysninger, der er nødvendige for, at de kan træffe foranstaltninger, hvis de bemærker aggressiv skattepraksis.

(35)Unionens indsats inden for land for land-rapportering bør fortsat tage særligt hensyn til den fremtidige udvikling inden for OECD. Medlemsstaterne bør i forbindelse med gennemførelsen af nærværende direktiv benytte »OECD/G20 Base Erosion and Profit Shifting Project — Action 13 final report« udarbejdet af OECD i 2015 som kilde til illustration eller fortolkning af nærværende direktiv, også med henblik på at sikre en konsekvent anvendelse i samtlige medlemsstater.

(34)Efter at en medlemsstat har konstateret, at en anden medlemsstat systematisk undlader automatisk at give land for land-rapporter, bør den bestræbe sig på at konsultere denne medlemsstat.

(33)I en situation, hvor en Koncernenhed ikke kan opnå eller indhente alle de oplysninger, der er nødvendige for at opfylde indberetningskravet i henhold til nærværende direktiv, kan medlemsstaterne betragte dette som en indikation af, at det er nødvendigt at vurdere betydelige risici ved interne afregningspriser og andre risici for udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud i forbindelse med denne Multinationale Koncern.

(32)Det videre arbejde med aktion 13 i BEPS-handlingsplanen har ført til vedtagelsen af en række standarder for de Multinationale Koncerners indberetning af oplysninger, herunder den overordnede dokumentation, den landespecifikke dokumentation og land for land-rapporten. Der bør derfor tages udgangspunkt i OECD's standarder Ö med hensyn til Õ bestemmelserne vedrørende land for land-rapporteringen.

(31)For at begrænse omkostningerne og den administrative byrde for både skatteforvaltningerne og de Multinationale Koncerner er det nødvendigt at indføre bestemmelser, der er i tråd med den internationale udvikling og bidrager positivt til videreførelsen heraf. Den 19. juli 2013 offentliggjorde OECD sin BEPS handlingsplan, som er et større initiativ for at ændre de nuværende internationale skatteregler. Den 5. oktober 2015 fremlagde OECD sine endelige rapporter, som blev godkendt af finansministrene i G20. G20-lederne tilsluttede sig også OECD-pakken på mødet den 15.-16. november 2015.

(30)Den obligatoriske automatiske udveksling af land for land-rapporter mellem medlemsstaterne bør i hvert enkelt tilfælde omfatte meddelelsen af et fast defineret sæt basisoplysninger, som skal stilles til rådighed for de medlemsstater, som en eller flere enheder i den Multinationale Koncern ifølge land for land-rapporten enten er skattemæssigt hjemmehørende i eller er skattepligtige i for så vidt angår de forretningsaktiviteter, der drives gennem en Multinational Koncerns faste driftssted.

(29)For at garantere et velfungerende indre marked skal Unionen sikre fair konkurrence mellem EU-baserede og ikke-EU-baserede Multinationale Koncerner, hvoraf en eller flere af deres enheder er beliggende i Unionen. Begge koncerntyper bør derfor være underlagt obligatorisk indberetning. For at sikre en smidig overgang bør medlemsstaterne dog kunne udsætte indberetningskravet for Koncernenheder, som er hjemmehørende i en medlemsstat, og som ikke er det Ultimative Moderselskab i en Multinational Koncern, eller deres Stedfortrædende Moderselskaber med ét år.

(28)For at opnå en mere effektiv anvendelse af offentlige midler og mindske den administrative byrde for de Multinationale Koncerner bør indberetningskravet udelukkende gælde for Multinationale Koncerner med en årlig konsolideret omsætning over et vist beløb. Nærværende direktiv bør sikre, at de samme oplysninger indsamles og stilles rettidigt til rådighed for skatteforvaltningerne i hele Unionen.

(27)Rådets og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringers beslutning om en adfærdskodeks for dokumentation om interne afregningspriser for forbundne foretagender i Den Europæiske Union (EU TPD) fastlægger en måde, hvorpå Multinationale Koncerner i Unionen kan sende oplysninger til skattemyndighederne om deres globale forretningsaktiviteter og politik for intern afregning (»den overordnede dokumentation«) samt oplysninger om en lokal enheds konkrete transaktioner (»landespecifik dokumentation«). Adfærdskodeksen indeholder dog ingen bestemmelser om indberetning af land for land-rapporter.

(26)En Ö høj grad af Õ gennemsigtighed over for skattemyndighederne vil kunne tilskynde Multinationale Koncerner til at opgive visse metoder og i stedet betale deres rimelige del af skatten i det land, hvor de genererer deres overskud. Ö At sørge for Õ gennemsigtighed for Multinationale Koncerner er derfor et afgørende element i kampen mod udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud.

(25)Medlemsstaternes skattemyndigheder har behov for omfattende og relevante oplysninger om de Multinationale Koncerner, for så vidt angår deres struktur, deres interne afregningspolitik og deres interne transaktioner inden for og uden for Unionen. Disse oplysninger vil sætte skattemyndighederne i stand til at reagere på skadelig skattepraksis ved at ændre lovgivningen eller foretage målrettede risikovurderinger og skatterevisioner samt til at fastslå, om en virksomhed anvender metoder til kunstigt at flytte en betydelig del af fortjenesten til områder, hvor den kan få en skattefordel.

(24)Eftersom Multinationale Koncerner er aktive i forskellige lande, har de mulighed for at foretage aggressiv skatteplanlægning, hvilket ikke er muligt for nationale virksomheder. En sådan praksis fra de Multinationale Koncerners side risikerer især at have negative følger for rent nationale virksomheder (typisk SMV'er), idet disse beskattes kraftigere end de Multinationale Koncerner. Samtidig risikerer alle medlemsstaterne at miste indtægter og at begive sig ud i en kamp om at tiltrække de Multinationale Koncerner ved at tilbyde dem ekstra skattefordele.

(23)For at opnå en mere effektiv brug af ressourcer, gøre udvekslingen af oplysninger lettere og undgå, at medlemsstaterne hver især bliver nødt til at foretage samme udvikling af deres systemer til oplagring af oplysninger, bør der være en specifik bestemmelse om, at et centralt register Ö bør være Õ tilgængeligt for alle medlemsstater og Kommissionen, hvor medlemsstaterne kan uploade og lagre oplysninger i stedet for at udveksle dem via sikret e-mail.

(22)Medlemsstaterne bør træffe alle rimelige foranstaltninger, der er nødvendige for at fjerne enhver hindring, som kan være til hinder for en effektiv og bredest mulig obligatorisk udveksling af oplysninger om grænseoverskridende forhåndstilsagn og forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger.

(21)Efter fasen med den obligatoriske automatiske udveksling af oplysninger Ö om forhåndsgodkendte grænseoverskridende afgørelser og forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger Õ bør en medlemsstat om nødvendigt kunne henholde sig til artikel 5 hvad angår udveksling af oplysninger efter anmodning for at få yderligere oplysninger, herunder den fulde tekst af grænseoverskridende forhåndstilsagn eller forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger, fra den medlemsstat, der har udstedt sådanne tilsagn eller ordninger.

(20)Medlemsstaterne bør udveksle basisoplysninger, og et begrænset sæt af basisoplysninger bør også meddeles til Kommissionen. Dette bør sætte Kommissionen i stand til på et hvilket som helst tidspunkt at overvåge og evaluere den faktiske anvendelse af den obligatoriske automatiske udveksling af oplysninger om grænseoverskridende forhåndstilsagn og forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger. De oplysninger, som Kommissionen modtager, bør dog ikke anvendes til andre formål. En sådan meddelelse af oplysninger vil endvidere ikke fratage en medlemsstat dens forpligtelse til at anmelde statsstøtte til Kommissionen.

(19)Ö I Õ standardformularen til obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger Ö om forhåndsgodkendte grænseoverskridende afgørelser og forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger, Õ bør der tages hensyn til det arbejde, der udføres i OECD's forum om skadelig skattepraksis inden for rammerne af handlingsplanen vedrørende udhuling af skattegrundlaget og flytning af overskud Ö (BEPS‑handlingsplanen) Õ. Der bør også arbejdes tæt sammen med OECD på en koordineret måde og ikke kun i forbindelse med udviklingen af en sådan standardformular til obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger. Det endelige mål bør være lige vilkår på verdensplan, hvor Unionen bør indtage en ledende rolle ved at fremme, at omfanget af oplysninger om grænseoverskridende forhåndstilsagn og forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger, der skal udveksles automatisk, bør være temmelig bredt.

(18)Af hensyn til retssikkerheden bør bilaterale eller multilaterale forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger med de tredjelande, der følger rammerne i eksisterende internationale traktater med disse lande, udelukkes fra obligatorisk automatisk udveksling på meget strenge betingelser, hvis disse traktaters bestemmelser ikke tillader videregivelse til et tredjeland af de oplysninger, der modtages i henhold til disse traktater. I disse tilfælde bør de i artikel 9, stk. 5, identificerede oplysninger vedrørende de anmodninger, som fører til udstedelse af sådanne bilaterale eller multilaterale forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger, udveksles i stedet. I disse tilfælde bør de oplysninger, der skal meddeles, derfor indeholde en angivelse af, at de leveres på basis af en sådan anmodning.

(17)For at kunne høste fordelene ved den obligatoriske automatiske udveksling af grænseoverskridende forhåndstilsagn og forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger bør oplysningerne meddeles straks efter, at de er udstedt, ændret eller fornyet, og derfor bør der fastlægges regelmæssige intervaller for meddelelsen af oplysningerne.

(15)Skatteyderne kan påberåbe sig grænseoverskridende forhåndstilsagn eller forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger f.eks. under beskatningsprocesser eller skatterevisioner, forudsat at de faktiske omstændigheder, som det grænseoverskridende forhåndstilsagn eller de forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger bygger på, er beskrevet korrekt, og at skatteyderne overholder betingelserne i det grænseoverskridende forhåndstilsagn eller de forhåndsgodkendte prisfastsættelsesordninger.

(14)Udstedelse af forhåndstilsagn i skattesager, der fremmer en ensartet og gennemsigtig anvendelse af lovgivningen, er almindelig praksis, herunder i Unionen. En præcisering af skattelovgivningen for skatteyderne skaber sikkerhed for erhvervslivet og kan dermed tilskynde til investeringer og overholdelse af lovgivningen og således være fremmende for målet om yderligere at udvikle det indre marked i Unionen på grundlag af de principper og friheder, der ligger til grund for traktaterne. Afgørelser vedrørende skattebegrundede strukturer har dog i visse tilfælde ført til en lav beskatning af kunstigt høje indkomstbeløb i det land, der udsteder, ændrer eller fornyer forhåndstilsagnet, og har medført, at der er kunstigt lave beløb tilbage, som kan beskattes i andre involverede lande. Det er derfor påtrængende, at der skabes Ö en høj grad af Õ gennemsigtighed.

(13)Indberettende finansielle institutter kan opfylde deres oplysningsforpligtelser over for individuelle Personer, hvorom der skal indberettes, ved at følge de nærmere regler for kommunikation, herunder hyppigheden heraf, i deres interne procedurer i overensstemmelse med deres nationale lovgivning.

(12)De kategorier af Indberettende finansielle institutter og Indberetningspligtige konti, der er omfattet af nærværende direktiv, er udformet med henblik på at begrænse skatteyderes muligheder for at undgå at blive indberettet ved at flytte aktiver til finansielle institutter eller investere i finansielle produkter, der ligger uden for nærværende direktivs anvendelsesområde. Dog bør visse finansielle institutter og konti, der udgør en lille risiko for at blive anvendt til skatteunddragelse, undtages fra anvendelsesområdet for nærværende direktiv. Tærskler bør ikke generelt medtages i nærværende direktiv, da de let kan omgås ved at dele konti op på forskellige finansielle institutter. De finansielle oplysninger, der skal indberettes og udveksles, bør ikke alene omfatte al relevant indkomst (renter, udbytter og lignende former for indkomst), men også kontosaldi og salgsindtægter fra finansielle aktiver med henblik på at tage højde for situationer, hvor en skatteyder forsøger at skjule kapital, som i sig selv udgør indkomst eller aktiver, hvor skatten er unddraget. Behandling af oplysninger i henhold til nærværende direktiv er derfor nødvendig og forholdsmæssig, så medlemsstaternes skatteforvaltninger korrekt og utvetydigt kan identificere de pågældende skatteydere, kan forvalte og håndhæve deres skattelovgivning i grænseoverskridende situationer, kan vurdere sandsynligheden for, at der begås skatteunddragelse, og kan undgå unødvendige yderligere undersøgelser.

(11)Med henblik på at minimere omkostningerne og de administrative byrder for både skatteforvaltninger og økonomiske aktører er det desuden vigtigt at sikre, at anvendelsesområdet for automatisk udveksling af Ö finansielle Õ oplysninger i Unionen er i overensstemmelse med den internationale udvikling. For at nå dette mål bør medlemsstaterne pålægge deres finansielle institutter at gennemføre regler for indberetning og passende omhu (due diligence), som er fuldt ud i overensstemmelse med dem, der er fastsat i Ö CRS Õ, der er udviklet af OECD. Anvendelsesområdet for Ö obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger Õ bør endvidere omfatte de samme oplysninger, som er omfattet af OECD-modellen Ö og CRS Õ for aftaler mellem kompetente myndigheder og den fælles indberetningsstandard. Hver medlemsstat Ö bør Õ kun have en enkelt liste over nationalt definerede Ikkeindberettende finansielle institutter og Undtagne konti, som den Ö bør Õ anvende både ved gennemførelsen af nærværende direktiv og ved anvendelsen af andre aftaler om gennemførelse af den globale standard.

(10)Ö Dette Õ direktiv Ö bør også Õ omhandle obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne for visse kategorier af indkomst og kapital, som skatteydere har i andre medlemsstater end deres bopælsstat. Det Ö bør Õ fastsætte en trinvis tilgang til at styrke automatisk udveksling af oplysninger ved en gradvis udvidelse til nye kategorier af indkomst og kapital.

(9)I 2014 offentliggjorde OECD Ö de forskellige Õ elementer i en global standard for automatisk udveksling af oplysninger om finansielle konti på skatteområdet, Ö der omfattede Õ en model for aftaler mellem kompetente myndigheder, en fælles indberetningsstandard Ö ("CRS") Õ, kommentarerne til modellen for aftaler mellem kompetente myndigheder og den fælles indberetningsstandard og IT‑modaliteterne for gennemførelsen af den globale standard. Hele den globale standardpakke blev godkendt af G20-finansministrene og -centralbankcheferne i september 2014.

(8)Betydningen af automatisk udveksling af oplysninger som et middel til at bekæmpe grænseoverskridende skattesvig og skatteunddragelse er også blevet anerkendt på det internationale plan (G20 og G8). Efter forhandlingerne med Amerikas Forenede Stater og en række andre lande, herunder alle medlemsstaterne, om bilaterale aftaler om automatisk udveksling med henblik på at gennemføre USA's lov om efterrettelighed vedrørende beskatning af konti i udlandet (Foreign Account Tax Compliance Act — FATCA) fik Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) mandat af G20 til med udgangspunkt i disse aftaler at udvikle en samlet global standard for automatisk udveksling af oplysninger på beskatningsområdet.

(7)Udfordringerne med grænseoverskridende skattesvig og skatteunddragelse er blevet stadig større og er kommet stærkt i fokus inden for Unionen og på globalt plan. De nationale skatteindtægter bliver reduceret meget på grund af indkomst, der ikke angives og ikke beskattes. Derfor er der brug for en effektiv og virkningsfuld skatteopkrævning. Ö Desuden er udfordringen ved grænseoverskridende skatteunddragelse, aggressiv skatteplanlægning og skadelig skattekonkurrence også øget betydeligt. Samlet set hindrer dette medlemsstaterne i at anvende vækstvenlige skattepolitikker Õ. Den automatiske udveksling af oplysninger er et vigtigt værktøj i den forbindelse, og bør på det kraftigste fremmes som fremtidens europæiske og internationale standard for gennemsigtighed og udveksling af oplysninger på skatteområdet.

(6)Medlemsstaterne bør udveksle oplysninger om konkrete tilfælde, hvis en anden medlemsstat anmoder om det, og bør foretage de nødvendige undersøgelser for at tilvejebringe disse oplysninger. Det er meningen, at standarden »forventet relevans« skal muliggøre udveksling af oplysninger om skatteanliggender i den størst mulige udstrækning, men samtidig præcisere, at det ikke står medlemsstaterne frit for at benytte såkaldte »fishing expeditions« eller at anmode om oplysninger, der højst sandsynligt ikke er relevante for en given skatteyders skatteanliggender. Selv om artikel 24 i nærværende direktiv indeholder proceduremæssige krav, skal disse bestemmelser fortolkes bredt for ikke at hindre en effektiv udveksling af oplysninger.

(5)Der bør være direkte kontakt mellem de af medlemsstaternes lokale eller nationale kontorer, der står for det administrative samarbejde, mens hovedreglen er, at al kommunikation foregår via de centrale forbindelseskontorer. Den manglende direkte kontakt resulterer i manglende effektivitet, dårlig udnyttelse af de administrative samarbejdsordninger og langsom kommunikation. Direkte kontakt bør finde sted mellem tjenesterne, så samarbejdet kan blive effektivt og hurtigt. Tildelingen af kompetence til forbindelsesafdelingerne bør underlægges de nationale bestemmelser i de enkelte medlemsstater.

(4)Nærværende direktiv fastlægger klare og præcise regler for det administrative samarbejde mellem medlemsstaterne, for at opnå et bredt administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne, især om udveksling af oplysninger. Klare regler skulle også gøre det muligt især at dække alle juridiske og fysiske personer i Unionen og tage hensyn til det stadig større antal juridiske ordninger, herunder ikke alene traditionelle ordninger som f.eks. truster, stiftelser og investeringsfonde, men også alle nye instrumenter, som eventuelt oprettes af skatteborgere i medlemsstaterne.

(3)Ö Nærværende direktiv Õ bør gælde for direkte skatter og indirekte skatter, der endnu ikke er omfattet af anden EU-lovgivning. Dette direktiv anses i den forbindelse for at være det rette instrument til at sikre et effektivt administrativt samarbejde.

(2)Ö Dette direktiv bør Õ bemyndige medlemsstaterne til at samarbejde effektivt på internationalt plan med henblik på at afhjælpe de negative virkninger af den stigende globalisering på det indre marked.

5.Forslaget til kodifikation er udarbejdet på grundlag af en foreløbig konsolidering på 23 officielle sprog af direktiv 2011/16/EU og retsakterne om ændring heraf, som er foretaget af Kontoret for Den Europæiske Unions Publikationer ved hjælp af et edb‑system. Hvor artiklerne har fået nye numre, vises sammenhængen mellem de gamle og de nye numre i en tabel i bilag VI til dette direktiv.

4.Formålet med dette forslag er at foretage en kodifikation af Rådets direktiv 2011/16/EU af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/EØF. Det nye direktiv træder i stedet for de forskellige retsakter, som er indarbejdet i det; forslaget ændrer ikke indholdet af de retsakter, der kodificeres, men er blot en sammenskrivning af dem, og der foretages kun de formelle ændringer, der er nødvendige af hensyn til selve kodifikationen.

Kodifikationen skal foretages under fuldstændig overholdelse af den normale procedure for vedtagelse af Unionens retsakter.

3.Dette blev bekræftet i formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Edinburgh (december 1992), hvori det understreges, at en kodifikation er vigtig, fordi den giver sikkerhed med hensyn til, hvilke retsforskrifter der gælder vedrørende et bestemt spørgsmål på et bestemt tidspunkt.

2.Den 1. april 1987 besluttede Kommissionen derfor at pålægge sine medarbejdere at kodificere alle retsakter senest efter den tiende ændring af dem, idet den understregede, at dette var et minimumskrav, og at tjenestegrenene skulle bestræbe sig på at kodificere de tekster, de var ansvarlige for, med endnu kortere mellemrum for at sikre, at EU-reglerne var klare og lette at forstå.

1.I forbindelse med Borgernes Europa lægger Kommissionen stor vægt på at forenkle EU-lovgivningen for at gøre den klarere og lettere tilgængelig for almindelige borgere, således at de får nye muligheder og kan udnytte de specifikke rettigheder, som EU-lovgivningen giver dem.

EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 12.2.2020 COM(2020) 49 final BILAG til Forslag til



RÅDETS DIREKTIV om administrativt samarbejde på beskatningsområdet (kodifikation)



ê 2014/107/EU Art. 1, nr. 6 og bilag (tilpasset) BILAG I REGLER FOR INDBERETNING OG PASSENDE OMHU FOR OPLYSNINGER OM FINANSIELLE KONTI I dette bilag fastsættes de regler for indberetning og passende omhu, der skal anvendes af Indberettende finansielle institutter med henblik på at gøre det muligt for medlemsstaterne automatisk at udveksle de oplysninger, der er omhandlet i artikel 8, stk. 4, i dette direktiv. Dette bilag beskriver også de regler og administrative procedurer, som medlemsstaterne skal indføre for at sikre en effektiv gennemførelse og overholdelse af de procedurer for indberetning og passende omhu, der er anført nedenfor. AFDELING I Generelle indberetningskrav A.Med forbehold af litra C, D og E skal hvert Indberettende finansielle institut indberette følgende oplysninger til den kompetente myndighed i sin medlemsstat om hver Indberetningspligtig konto i sådanne Indberettende finansielle institutter: 1.navn, adresse, hjemmedlemsstat eller -stater, Skatteregistreringsnummer eller ‑numre samt fødselsdato og fødested (for så vidt angår en person) for hver Person, hvorom der skal indberettes, og som er Kontohaver, og for så vidt angår en Enhed, der er Kontohaver, og som efter iagttagelse af procedurerne for passende omhu i overensstemmelse med afdeling V, VI og VII bliver identificeret som havende en eller flere Kontrollerende personer, der er Ö personer Õ, hvorom der skal indberettes, navn, adresse, hjemmedlemsstat eller ‑stater, (eventuelt) anden jurisdiktion eller andre jurisdiktioner, hvor den er hjemmehørende, og Skatteregistreringsnummer eller -numre for Enheden og navn, adresse, hjemmedlemsstat eller -stater og Skatteregistreringsnummer eller -numre samt fødselsdato og fødested for hver Person, hvorom der skal indberettes 2.kontonummer (eller hvad der til praktiske formål svarer dertil, hvis et kontonummer ikke forefindes) 3.det Indberettende finansielle instituts navn og (eventuelle) identifikationsnummer 4.kontoens saldo eller værdi (herunder, for så vidt angår en Forsikringsaftale med kontantværdi eller Annuitetsaftale, Kontantværdien eller tilbagekøbsværdien) ved udgangen af det relevante kalenderår eller anden relevant indberetningsperiode, eller, hvis kontoen er lukket i løbet af et sådant år eller en sådan periode, kontoens lukning 5.for så vidt angår en Forvaltningskonto: a)det samlede bruttobeløb af renter, det samlede bruttobeløb af udbytter og det samlede bruttobeløb af anden indkomst genereret med hensyn til de aktiver, der indestår på kontoen, i hvert enkelt tilfælde betalt eller tilskrevet kontoen (eller med hensyn til kontoen) i løbet af kalenderåret eller anden relevant indberetningsperiode, og b)det samlede bruttoafkast ved salg eller indløsning af Finansielle aktiver, der er betalt eller tilskrevet kontoen i løbet af kalenderåret eller anden relevant indberetningsperiode, hvor det Indberettende finansielle institut har optrådt som depositar, mægler, forvalter, eller på anden måde som befuldmægtiget for Kontohaveren 6.for så vidt angår en Indskudskonto, det samlede bruttobeløb af renter betalt til eller tilskrevet kontoen i løbet af kalenderåret eller anden relevant indberetningsperiode, og 7.for så vidt angår en konto, der ikke er beskrevet i litra A, nummer 5 eller 6, det samlede bruttobeløb betalt til eller godskrevet Kontohaveren med hensyn til kontoen i løbet af kalenderåret eller anden relevant indberetningsperiode, hvor det Indberettende finansielle institut er betalings- eller godskrivningsforpligtet, herunder det samlede beløb af eventuelle indløsningsbeløb betalt til Kontohaveren i løbet af kalenderåret eller anden relevant indberetningsperiode. B.De indberettede oplysninger skal identificere den valuta, hvori hvert beløb er denomineret. C.Uanset litra A, nummer 1, for så vidt angår hver Indberetningspligtig konto, der er en Allerede eksisterende konto, kræves der ikke indberetning af skatteregistreringsnummer eller -numre eller fødselsdato, hvis Skatteregistreringsnummeret eller -numrene eller fødselsdatoen ikke indgår i det Indberettende finansielle instituts sagsakter og ikke i øvrigt skal indsamles af sådanne Indberettende finansielle institutter i henhold til national ret eller et EU‑retsinstrument. Imidlertid er et Indberettende finansielt institut forpligtet til at udfolde rimelige bestræbelser for at indhente Skatteregistreringsnummeret eller ‑numrene og fødselsdatoen for Allerede eksisterende konti ved udgangen af det andet kalenderår efter det år, i hvilket Allerede eksisterende konti identificeres som indberetningspligtige konti.

D.Uanset litra A, nummer 1, skal Skatteregistreringsnummeret ikke indberettes, hvis den relevante medlemsstat eller anden jurisdiktion, hvor den pågældende person er hjemmehørende, ikke har udstedt et Skatteregistreringsnummer. E.Uanset litra A, nummer 1, skal fødested ikke indberettes, medmindre: 1)det Indberettende finansielle institut på anden vis er forpligtet til at indhente og indberette det i henhold til national ret, eller det Indberettende finansielle institut på anden vis er, eller er blevet, forpligtet til at indhente og indberette det i henhold til et EU-retsinstrument som var gældende den 5. januar 2015, og 2)det er tilgængeligt blandt de elektronisk søgbare data, der opbevares af det Indberettende finansielle institut. AFDELING II Generelle krav vedrørende passende omhu A.En konto behandles som en Indberetningspligtig konto fra og med den dato, den er identificeret som sådan i henhold til procedurerne for passende omhu i afdeling II‑VII, og oplysninger vedrørende en Indberetningspligtig konto skal, medmindre andet er bestemt, indberettes årligt i kalenderåret efter det år, oplysningerne vedrører. B.En kontos saldo eller værdi fastsættes pr. den sidste dag i kalenderåret eller anden relevant indberetningsperiode. C.Når en saldo- eller værdigrænse skal fastsættes pr. den sidste dag i et kalenderår, skal den relevante saldo eller værdi fastsættes pr. den sidste dag i den indberetningsperiode, der udløber med eller i det pågældende kalenderår. D.Hver medlemsstat kan tillade, at Indberettende finansielle institutter gør brug af tjenesteydere til at opfylde de forpligtelser til indberetning og passende omhu, der pålægges sådanne Indberettende finansielle institutter i henhold til national ret, men disse forpligtelser forbliver de Indberettende finansielle institutters ansvar. E.Hver medlemsstat kan tillade, at Indberettende finansielle institutter anvender de procedurer for passende omhu, der gælder for Nye konti, på Allerede eksisterende konti, og de procedurer for passende omhu, der gælder for Højværdikonti, på Lavværdikonti. Hvis en medlemsstat tillader, at de procedurer for passende omhu, der gælder for Nye konti, anvendes på Allerede eksisterende konti, finder de regler, der i øvrigt gælder for Allerede eksisterende konti, fortsat anvendelse. AFDELING III Passende omhu for allerede eksisterende personkonti A.Indledning. Følgende procedurer finder anvendelse med henblik på at identificere Indberetningspligtige konti blandt Allerede eksisterende personkonti. B.Lavværdikonti. Følgende procedurer gælder for Lavværdikonti. 1.Bopælsadresse. Hvis det Indberettende finansielle institut har arkivført en nuværende bopælsadresse for den enkelte Kontohaver på baggrund af Bevisdokument, kan det Indberettende finansielle institut behandle den enkelte Kontohaver som en person, der er skattemæssigt hjemmehørende i den medlemsstat eller anden jurisdiktion, hvor adressen findes, for at afgøre, hvorvidt en sådan enkelt Kontohaver er en Person, hvorom der skal indberettes. 2.Søgning i Elektroniske arkiver. Hvis det Indberettende finansielle institut ikke baserer sig på en nuværende bopælsadresse for den enkelte Kontohaver på baggrund af Bevisdokument som fastsat i litra B, nummer 1, skal det Indberettende finansielle institut undersøge de elektronisk søgbare data, der opbevares af det Indberettende finansielle institut, med henblik på følgende indicier under anvendelse af litra B, nummer 3-6: a)identifikation af Kontohaver som hjemmehørende i en medlemsstat b)nuværende post- eller bopælsadresse (herunder en postboksadresse) i en medlemsstat c)et eller flere telefonnumre i en medlemsstat og intet telefonnummer i den medlemsstat, hvor det Indberettende finansielle institut er hjemmehørende

d)stående instrukser (undtagen med hensyn til en Indskudskonto) om at overføre midler til en konto, der føres i en medlemsstat e)gældende fuldmagt eller underskriftsret tildelt en person med en adresse i en medlemsstat, eller f)en opbevaringsinstruks eller c/o-adresse i en medlemsstat, hvis det Indberettende finansielle institut ikke har registreret nogen anden adresse på Kontohaveren. 3.Hvis ingen af de indicier, der er angivet i litra B, nummer 2, opdages i den elektroniske søgning, er der ingen pligt til yderligere handling, indtil der sker en ændring i omstændighederne, som resulterer i, at et eller flere indicier sættes i forbindelse med kontoen, eller kontoen bliver en Højværdikonti. 4.Hvis nogen af de indicier, der er angivet i litra B, nummer 2, litra a)-e), opdages i den elektroniske søgning, eller hvis der sker en ændring i omstændighederne, som resulterer i, at et eller flere indicier sættes i forbindelse med kontoen, skal det Indberettende finansielle institut behandle Kontohaveren som skattemæssigt hjemmehørende i hver medlemsstat, for hvilken et indicium er identificeret, medmindre det vælger at anvende litra B, nummer 6, og en af undtagelserne i nævnte afsnit gælder for denne konto. 5.Hvis en opbevaringsinstruks eller c/o-adresse opdages i den elektroniske søgning og ingen anden adresse og ingen af de øvrige indicier, der er anført i litra B, nummer 2, litra a)-e), er identificeret for Kontohaveren, skal det Indberettende finansielle institut i den mest hensigtsmæssige rækkefølge under de foreliggende omstændigheder gøre brug af søgningen i papirarkiver som beskrevet i litra C, nummer 2, eller søge at indhente en egenerklæring eller et Bevisdokument fra Kontohaveren, der kan fastslå det eller de skattemæssige hjemsteder for denne Kontohaver. Hvis søgningen i papirarkiver ikke giver et indicium, og forsøget på at indhente en egenerklæring eller et Bevisdokument ikke giver resultat, skal det Indberettende finansielle institut indberette kontoen til den kompetente myndighed i sin medlemsstat som en ikkedokumenteret konto. 6.Uanset en konstatering af indicier under litra B, nummer 2, er et Indberettende finansielt institut ikke forpligtet til at behandle en Kontohaver som hjemmehørende i en medlemsstat, hvis: a)Kontohaverinformationerne indeholder en nuværende post- eller bopælsadresse i den pågældende medlemsstat, et eller flere telefonnumre i den pågældende medlemsstat (og intet telefonnummer i den medlemsstat, hvor det Indberettende finansielle institut er hjemmehørende) eller stående instrukser (med hensyn til Finansielle konti bortset fra Indskudskonti) om at overføre midler til en konto, der føres i en medlemsstat, og det Indberettende finansielle institut indhenter eller tidligere har undersøgt og arkivfører dokumentation i form af: i)en egenerklæring fra Kontohaveren i den eller de medlemsstater eller den anden eller de andre jurisdiktioner, hvor Kontohaver er hjemmehørende, som ikke omfatter den pågældende medlemsstat, og ii)et Bevisdokument, som fastslår Kontohaverens ikkeindberetningspligtige status b)Kontohaverinformationerne indeholder en gældende fuldmagt eller underskriftsret tildelt en person med en adresse i denne medlemsstat, og det Indberettende finansielle institut indhenter eller tidligere har undersøgt og arkivfører dokumentation i form af: i)en egenerklæring fra Kontohaveren i den eller de medlemsstater eller den anden eller de andre jurisdiktioner, hvor Kontohaver er hjemmehørende, som ikke omfatter den pågældende medlemsstat, eller ii)et Bevisdokument, som fastslår Kontohaverens ikkeindberetningspligtige status. C.Udvidede undersøgelsesprocedurer for Højværdikonti. Følgende udvidede undersøgelsesprocedurer gælder for Højværdikonti: 1.Søgning i elektroniske arkiver. Med hensyn til Højværdikonti, skal det Indberettende finansielle institut undersøge elektronisk søgbare data opbevaret af det Indberettende finansielle institut for hvert af de indicier, som er beskrevet i litra B, nummer 2. 2.Søgning i papirarkiver. Hvis det Indberettende finansielle instituts elektronisk søgbare databaser indeholder felter for og opfanger alle oplysninger som beskrevet i litra C, nummer 3, er der ingen pligt til yderligere søgning i papirarkiver. Hvis de elektroniske databaser ikke opfanger alle disse oplysninger, skal det Indberettende finansielle institut, for så vidt angår Højværdikonti, også undersøge de nuværende kundesagsakter og, i det omfang de ikke indgår i de nuværende kundesagsakter, følgende dokumenter med tilknytning til kontoen, som det Indberettende finansielle institut har indhentet inden for de seneste fem år, for hvert af de indicier, som er beskrevet i litra B, nummer 2: a)det seneste Bevisdokument indhentet med hensyn til kontoen b)den seneste kontooprettelsesaftale eller -dokumentation c)den seneste dokumentation indhentet af det Indberettende finansielle institut i henhold til procedurer til bekæmpelse af hvidvaskning af penge/»know your customer«-procedurer (AML/KYC-procedurer) eller andre reguleringsmæssige formål d)enhver gældende fuldmagt eller underskriftsret, og

e)enhver gældende stående instruks (undtagen med hensyn til en Indskudskonto) om at overføre midler. 3.Undtagelse i det omfang, hvor databaser indeholder tilstrækkelige oplysninger. Et indberettende finansielt institut er ikke forpligtet til at foretage søgningen i papirarkiv som beskrevet i litra C, nummer 2, i det omfang det Indberettende finansielle instituts elektronisk søgbare oplysninger indeholder følgende: a)Kontohaverens bopælsstatus b)Kontohaverens bopælsadresse og postadresse, som på det aktuelle tidspunkt er registreret hos det Indberettende finansielle institut c)Kontohaverens eventuelle telefonnummer eller -numre, som på det aktuelle tidspunkt er registreret hos det Indberettende finansielle institut d)i tilfælde af Finansielle konti, bortset fra Indskudskonti, om der er stående instrukser om at overføre midler fra kontoen til en anden konto (herunder en konto i en anden filial af det Indberettende finansielle institut eller et andet Finansielt institut) e)om der er en aktuel c/o-adresse eller opbevaringsinstruks for Kontohaveren, og f)om der er nogen fuldmagt eller underskriftsret for kontoen. 4.Forespørgsel til en kundeansvarlig om aktuelt kendskab. Ud over søgningerne i elektroniske arkiver og papirarkiver som beskrevet i litra C, nummer 1 og 2, skal det Indberettende finansielle institut behandle enhver Højværdikonto tildelt en kundeansvarlig (herunder enhver Finansiel konto lagt sammen med denne Højværdikonti) som en Indberetningspligtig konto, hvis den kundeansvarlige har aktuel viden om, at Kontohaveren er en Person, hvorom der skal indberettes. 5.Virkning af, at der opdages indicier a)Hvis ingen af de indicier der er angivet i litra B, nummer 2, bliver opdaget i den udvidede undersøgelse af Højværdikonti som beskrevet i litra C, og kontoen ikke er identificeret som ejet af en Person, hvorom der skal indberettes, efter litra C, nummer 4, er der ingen pligt til yderligere handling, indtil der sker en ændring i omstændighederne, som resulterer i, at en eller flere indicier sættes i forbindelse med kontoen. b)Hvis nogen af de indicier, der er angivet i litra B, nummer 2, litra a)-e), opdages i den udvidede undersøgelse af Højværdikonti som beskrevet i litra C, eller hvis der sker en efterfølgende ændring i omstændighederne, som resulterer i, at et eller flere indicier sættes i forbindelse med kontoen, skal det Indberettende finansielle institut behandle kontoen som en Indberetningspligtig konto i forhold til hver medlemsstat, for hvilken et indicium er identificeret, medmindre det vælger at anvende litra B, nummer 6, og en af undtagelserne i nævnte afsnit gælder for denne konto. c)Hvis en opbevaringsinstruks eller c/o-adresse opdages i den udvidede undersøgelse af Højværdikonti som beskrevet i litra C, og ingen anden adresse og ingen af de øvrige indicier, der er anført i litra B, nummer 2, litra a)-e), er identificeret for Kontohaveren, skal det Indberettende finansielle institut indhente en egenerklæring eller et Bevisdokument fra denne Kontohaver, der kan fastslå det eller de skattemæssige hjemsteder for Kontohaveren. Hvis det Indberettende finansielle institut ikke kan indhente denne egenerklæring eller dette Bevisdokument, skal det indberette kontoen til den kompetente myndighed i sin medlemsstat som en ikkedokumenteret konto. 6.Hvis en Allerede eksisterende personkonto ikke Ö var Õ en Højværdikonto pr. 31. december 2015, men bliver en Højværdikonto pr. den sidste dag i et efterfølgende kalenderår, skal det Indberettende finansielle institut gennemføre de udvidede undersøgelsesprocedurer beskrevet i litra C med hensyn til en sådan konto i kalenderåret efter det år, hvor kontoen bliver en Højværdikonto. Hvis en sådan konto på grundlag af denne undersøgelse bliver identificeret som en Indberetningspligtig konto, skal det Indberettende finansielle institut indberette de krævede oplysninger om den pågældende konto med hensyn til det år, hvor den er identificeret som en Indberetningspligtig konto, og de efterfølgende år på årlig basis, medmindre Kontohaveren ophører med at være en Person, hvorom der skal indberettes. 7.Når et Indberettende finansielt institut anvender de udvidede undersøgelsesprocedurer, der er beskrevet i litra C, på en højværdikonto, er det Indberettende finansielle institut ikke forpligtet til at anvende sådanne procedurer igen, bortset fra i forbindelse med en forespørgsel til den kundeansvarlige som beskrevet i litra C, nummer 4, på den samme Højværdikonto i et efterfølgende år, medmindre kontoen er ikkedokumenteret, hvorefter det Indberettende finansielle institut bør anvende dem igen årligt, indtil denne konto ophører med at være ikkedokumenteret. 8.Hvis der sker en ændring i omstændighederne med hensyn til en Højværdikonto, som resulterer i, at et eller flere indicier som beskrevet i litra B, nummer 2, sættes i forbindelse med kontoen, skal det Indberettende finansielle institut behandle kontoen som en Indberetningspligtig konto i forhold til hver medlemsstat, for hvilken et indicium er identificeret, medmindre det vælger at anvende litra B, nummer 6, og en af undtagelserne i nævnte afsnit gælder for denne konto. 9.Et Indberettende finansielt institut skal indføre procedurer, som sikrer, at en kundeansvarlig identificerer enhver ændring i omstændighederne vedrørende en konto. Hvis en kundeansvarlig for eksempel bliver underrettet om, at Kontohaveren har en ny postadresse i en medlemsstat, er det Indberettende finansielle institut forpligtet til at behandle den nye adresse som en ændring i omstændighederne, og hvis det vælger at anvende litra B, nummer 6, er det forpligtet til at indhente den relevante dokumentation fra Kontohaveren. D.Enhver Allerede eksisterende personkonto, som er blevet identificeret som en Indberetningspligtig konto i henhold til denne afdeling, skal behandles som en Indberetningspligtig konto i alle efterfølgende år, medmindre Kontohaveren ophører med at være en Person, hvorom der skal indberettes. AFDELING IV Passende omhu for nye personkonti

Følgende procedurer finder anvendelse med henblik på at identificere Indberetningspligtige konti blandt Nye personkonti. A.Med hensyn til Nye personkonti skal det Indberettende finansielle institut ved oprettelsen af kontoen indhente en egenerklæring, der kan være en del af kontooprettelsesdokumentationen, og som sætter det Indberettende finansielle institut i stand til at fastslå Kontohaverens skattemæssige hjemsted(er) og bekræfte rimeligheden af en sådan egenerklæring på grundlag af oplysninger indhentet af det Indberettende finansielle institut i forbindelse med oprettelse af kontoen, herunder eventuel dokumentation indhentet i henhold til AML/KYC-procedurer. B.Hvis egenerklæringen fastslår, at Kontohaveren er skattemæssigt hjemmehørende i en medlemsstat, skal det Indberettende finansielle institut behandle kontoen som en Indberetningspligtig konto, og egenerklæringen skal også omfatte Kontohaverens Skatteregistreringsnummer i denne medlemsstat (med forbehold af afdeling I, litra D, samt fødselsdato. C.Hvis der sker en ændring i omstændighederne med hensyn til en Ny personkonto, som medfører, at det Indberettende finansielle institut får viden om eller grund til at vide, at den oprindelige egenerklæring er forkert eller upålidelig, kan det Indberettende finansielle institut ikke basere sig på den oprindelige egenerklæring og skal indhente en gyldig egenerklæring, som fastslår Kontohaverens skattemæssige hjemsted(er). AFDELING V Passende omhu for allerede eksisterende enhedskonti Følgende procedurer finder anvendelse med henblik på at identificere Indberetningspligtige konti blandt Allerede eksisterende enhedskonti. A.Enhedskonti, hvor der ikke er pligt til undersøgelse, identifikation eller indberetning. Medmindre det Indberettende finansielle institut vælger andet enten med hensyn til alle Allerede eksisterende enhedskonti eller særskilt med hensyn til en klart identificeret gruppe af sådanne konti, er der ikke pligt til at undersøge, identificere eller indberette en Allerede eksisterende enhedskonto med en samlet kontosaldo eller værdi, der den 31. december 2015 ikke Ö oversteg Õ et beløb, der er denomineret i hver medlemsstats nationale valuta, og som svarer til 250 000 USD, som en Indberetningspligtig konto, indtil den samlede kontosaldo eller værdi overstiger dette beløb den sidste dag i et efterfølgende kalenderår. B.Enhedskonti, der skal undersøges. En Allerede eksisterende enhedskonto, der har en samlet kontosaldo eller værdi, der den 31. december 2015 Ö oversteg Õ et beløb, der er denomineret i hver medlemsstats nationale valuta, og som svarer til 250 000 USD, og en Allerede eksisterende enhedskonto, der ikke den 31. december 2015 Ö oversteg Õ dette beløb, men hvor den samlede kontosaldo eller værdi overstiger dette beløb den sidste dag i et efterfølgende kalenderår, skal undersøges efter procedurerne, der er omhandlet i litra D. C.Enhedskonti, hvor indberetning er påkrævet. Med hensyn til Allerede eksisterende enhedskonti beskrevet i litra B skal kun konti, der ejes af en eller flere Enheder, der er Personer, hvorom der skal indberettes, eller af Passive ikkefinansielle enheder (Non Financial Entities (NFE'er)) med en eller flere Kontrollerende personer, der er Personer, hvorom der skal indberettes, behandles som Indberetningspligtige konti. D.Undersøgelsesprocedurer til identifikation af enhedskonti, hvor indberetning er påkrævet. Med hensyn til Allerede eksisterende enhedskonti beskrevet i litra B skal et Indberettende finansielt institut anvende følgende undersøgelsesprocedurer for at afgøre, om kontoen ejes af en eller flere Personer, hvorom der skal indberettes, eller af Passive NFE'er med en eller flere Kontrollerende personer, som er Personer, hvorom der skal indberettes: 1.afgøre, om Enheden er en Person, hvorom der skal indberettes. a)Undersøge