KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 04.04.1995 
KOM(95) 97 endelig udg. 
DEN EUROPÆBSKE UNIOSS BETYDNING FOR TURISMEN 
GRØNBOG FRA KOMMISSIONEN 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
INDLEDNING 
A. FÆLLESSKABETS HIDTIDIGE INDSATS TDL FORDEL FOR TURISMEN 
I. DEN GRUNDLÆGGENDE PROBLEMSTILLING 
1. Udviklingen i turismen 
2. Turistindustrien må tilpasse sig udviklingen 
3. Beskæftigelsen inden for turismen 
IL HVAD KAN FÆLLESSKABET GØRE? 
1. Disponible instrumenter 
2. Udnyttelse af disse instrumenter til gavn for turismen 
B. MERVÆRDIEN I FÆLLESSKABSAKTIONERNE TIL FORDEL FOR TURISME 
I. OPFYLDELSEN AF MÅLSÆTNINGERNE I TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNION 
II. TURISMEN BIDRAGER TIL AT STYRKE DEN ØKONOMISKE OG SOCIALE SAMHØRIGHED I 
EU 
III. TURISMEN ER ET OPLAGT OMRÅDE FOR KONKRETE TILTAG MED HENBLIK PÅ EN 
BÆREDYGTIG UDVIKLING 
IV. TURISMEN BIDRAGER TIL BEVIDSTHEDEN OM EN EUROPÆISK IDENTITET 
V. BEDRE STYRING AF STRUKTURBETINGEDE OG TEKNOLOGISKE ÆNDRINGER OG ØGEDE 
UDVIKLINGSMULIGHEDER FOR SMÅ OG MELLEMSTORE TURISTVIRKSOMHEDER 
VI. DER LIGGER EN MERVÆRDI I EN SAMORDNING AF POLITIKKER OG INSTRUMENTER 
VII. TURISMEN OG NÆRHEDSPRINCIPPET 
C EU'S FREMTIDIGE BETYDNING FOR TURISMEN 
I. INDSKRÆNKNING ELLER OPHÆVELSE AF SPECIFIKKE FÆLLESSKABSFORANSTALTNINGER? 
II. BIBEHOLDELSE AF DEN NUVÆRENDE RAMME OG DET NUVÆRENDE NIVEAU FOR 
INDSATSEN? 
III. INTENSIVERING AF FÆLLESSKABSINDSATSEN PÅ GRUNDLAG AF DEN NUVÆRENDE 
TRAKTAT? 
IV. SKAL FÆLLESSKABET HAVE EN EGENTLIG TURISTPOLITIK? 
ORDLISTE 
BILAG 
l* 
INDLEDNING 
I traktaten om Den Europæiske Union, der blev underskrevet i Maastricht den 7. februar 1992, 
slås det tor første gang fast, at Fællesskabets virke under de betingelser og i det tempo, som 
er foreskrevet i traktaten, også må indebære foranstaltninger på turistområdet (artikel 3, stk. 
t)). Det er desuden fastsat i erklæring nr. 1(1), at spørgsmålet om medtagelse i traktaten om 
oprettelse af Det Europæiske Fællesskab af et afsnit om turisme, som er blandt de områder, 
der er nævnt i artikel 3, stk. t), skal drøftes på regeringskonferencen i 1996 på grundlag af en 
rapport, som Kommissionen vil forelægge Rådet. 
Denne vigtige nyskabelse er udtryk for en erkendelse af, at der her er tre væsentlige forhold 
at tage hensyn til: dels har turisterhvervene stor økonomisk betydning for væksten og 
beskæftigelsen i EU, dels er det i fuld overensstemmelse med nærhedsprincippet med en 
fællesskabsindsats på dette område, hvor Fællesskabet ikke har enekompetence, og endelig er 
det nødvendigt at skabe sammenhæng i indsatsen på tre nært forbundne områder, nemlig 
turisme, forbrugerpolitik og beskyttelse af vore natur- og kulturværdier. 
Det var konklusionen på den debat, der gik forud for revisionen af traktaterne, og som blev 
indledt på det uformelle møde mellem ministrene for turisme den 29. september 1990 i Milano 
og fortsattes dels under behandlingen af flere medlemslandes bidrag til forberedelsen af 
regeringskonferencen (Italien og Grækenland i februar 1991, Luxembourg i juni 1991 og 
Nederlandene i november 1991), dels i Europa-Parlamentet, specielt i forbindelse med 
vedtagelsen af Parlamentets beslutning af 15. juli 1991(2) om en fællesskabspolitik for 
turisme. Fordi begrebet turisme dækker over et meget omfattende og komplekst 
aktivitetsområde, fordi der er tale om meget forskelligartede nationale strategier på området, 
og fordi turismen indvirker på en lang række andre fællesskabspolitikker, er der i 
unionstraktaten hverken fastsat specifikke målsætninger for en fællesskabsindsats inden for 
turisme eller retningslinjer for, hvordan denne indsats skal udmøntes i konkrete 
foranstaltninger, sådan som det ellers er tilfældet for de øvrige områder, der blev inddraget 
under traktaten ved samme revision, f.eks. kultur (artikel 128) eller forbrugerbeskyttelse 
(artikel 129 A). 
Formålet med denne grønbog om Den Europæiske Unions betydning for turismen, der skal 
ses i sammenhæng med drøftelserne på det uformelle møde mellem ministrene for turisme den 
15. april 1994 i Athen, er således at bidrage til en generel debat om EUs rolle i relation til 
turismen med henblik på udarbejdelse af den rapport, som Kommissionen skal forelægge 
Rådet senest i 1996. Uanset hvad konklusionerne bliver på de igangværende drøftelser forud 
for regeringskonferencen i 1996, og uanset om Kommissionen har til hensigt at fremlægge nye 
forslag vedrørende turisme i den forbindelse, er formålet med det foreliggende dokument at 
starte en omfattende høring om EUs betydning for turismen med inddragelse af alle berørte 
kredse, såvel offentlige som private, på både regionalt, nationalt, europæisk og internationalt 
plan. En sådan høring er berettiget på grund af turismens tværfaglige og bredt dækkende 
(1) Jf. erklæringen (nr. 1) om civilbeskyttelse, energi og turisme samt artikel N, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union. 
(2) EFT C 183/91. Med denne beslutning (specielt artikel 6) opfordrer Europa-Parlamentet påny regeringskonferencen om Den 
Politiske Union til at overveje, hvordan turismen omgående og udtrykkeligt kan indarbejdes i traktaterne, da der er tale om et 
område af afgørende betydning for oprettelsen af Den Økonomiske og Monetære Union, selv om også fri bevægelighed for 
personer, varer, tjenesteydelser og kapital i det indre marked omfatter turismen. 
1& 
karakter, og fordi turismen har tilknytning til mange andre brancher i erhvervslivet, hvilket 
også forklarer, hvorfor så mange forskellige sektorpolitikker indvirker på turismen.(3) 
Ifølge Europa-Parlamentet(4) og Det Økonomiske og Sociale Udvalg(5) kunne en europæisk 
turistpolitik bidrage til at konkretisere og synliggøre den indsats, der gøres fra både 
Fællesskabets og nationale, regionale og lokale myndigheders side til fordel for turister og 
turistvirksomheder, gennem større reel sammenhæng mellem de forskellige offentlige 
støtteniveauer på dette område. 
I beslutningen af 18.1.94 om turismen på grænsen til år 2000, som er baseret på hr. 
Cornelissens betænkning, understreges det i punkt 4, at "turismen bør have strategisk prioritet 
i forbindelse med den økonomiske udvikling, og at den bør have status som et særligt erhverv 
". I beslutningens punkt 5 anføres det, at turismen "samtidig med at den er en sektor af 
væsentlig betydning for den økonomiske udvikling i Fællesskabet, er en ubestridelig social 
faktor, der fremmer kendskabet til fremmede kulturer, steder og livsformer og mindsker de 
regionale forskelle ". 
I den beslutning, som Europa-Parlamentet vedtog på grundlag af en betænkning fra fr. Diez 
de Rivera, udtrykker Parlamentet desuden sin overraskelse over, at turismen, som berører alle 
europæiske borgere, hidtil - bortset fra nogle la undtagelser - kun er blevet behandlet udfra 
en økonomisk synsvinkel. Parlamentet erklærer sig overbevist om, at turismen i stigende grad 
kan bidrage til øget forståelse af de grundlæggende elementer i begrebet "unionsborgerskab". 
I beslutningens punkt 1 slås det også fast, at turismen ikke blot er én af de vigtigste 
erhvervssektorer i Den Europæiske Union, men at turismen også - og måske især - berører alle 
europæiske borgere, for hvem den udgør et umistelig socialt gode, til hvis kvalitet der stilles 
stigende krav, hvilket også rent logisk indebærer, at turisten som forbruger skal have en 
central placering i en fællesskabspolitik for turisme. 
I denne sammenhæng skal grønbogen: 
redegøre for Fællesskabets aktuelle indsats til fordel for turismen og de instrumenter 
desangående, det har til sin rådighed; 
klarlægge, hvilken merværdi der i givet fald ligger i en politik, der gennemføres på 
fællesskabsplan; 
pege på fremtidsperspektiverne inden for turismen og på, hvordan EUs fremtidige rolle 
på dette område kan defineres. 
(3) I lele spørgsmålet om definitionen af turisme, som har været debatteret i en lang række fora, skal ikke tages op her; i bilag I 
til denne grønbog gives der dog en kort redegørelse for debatten samt for de data, der normalt anvendes til at afgrænse sektoren. 
(4) PE 178.920/endelig udg. af 18.1.94 og PE 185.379/endelig udg. af 15.12.94. 
(5) CES/1021/94. 
2 
A. FÆLLESSKABETS HIDTIDIGE INDSATS TIL FORDEL FOR TURISMEN 
L DEN GRUNDLÆGGENDE FRCBLElVBTIIliNG 
1. Udviklingen i turismen 
Alle økonomiske analyser viser, at turismen, som i gennemsnit tegner sig for 5,5% af BNP 
i EU og i visse medlemslande næsten det dobbelte, er en af de erhvervssektorer, som i en lang 
periode har oplevet en konstant vækst(6). 
De bekræfter også, at Europa fortsat er den vigtigste drivkraft i den internationale turisme målt 
i relation til antallet af ankomster, størrelsen af indtægter og omfanget af turiststrømme til 
tredjelande. Men den kendsgerning, at Europa har tabt markedsandele (ca. 11% fra 1970 til 
1994 med hensyn til ankomster og 14% med hensyn til indtægter(7)) til nye destinationer i 
Østasien og Stillehavsområdet, vidner om, at disse lande har den fornødne kapacitet til at 
imødekomme den forventede stigning i turistefterspørgslen på et verdensmarked med stadigt 
flere konkurrenter. Debatten omkring markedsandele er dog en smule misvisende i relation til 
den faktiske økonomiske udvikling inden for turismen. På den ene side er det naturligvis 
nødvendigt at vurdere antallet af tilrejsende turister til Europa, som synes at være stigende på 
mellemlang sigt, i relation til en vurdering af udbuddets faktiske og potentielle 
mætningsniveau. På den anden side er den kvantitative udvikling, målt i absolutte tal eller i 
markedsandele af turistefterspørgslen, kun én af indikatorerne for udviklingen i turistsektoren, 
og den kan meget vel være af marginal betydning sammenlignet med udviklingen i 
indtjeningen fra turistefterspørgslen eller udbuddets konkurrenceevne: kombinationen af 
turistmængden (specielt masseturisme) og indtjening (specielt forventet indtjening pr. turist) 
er mere afgørende for europæisk turismes fremtid. 
Der er således gode betingelser til stede for en yderligere vækst i turistmængden, især på inter­
nationalt plan, og bl.a. den højere gennemsnitsalder i befolkningen i de industrialiserede lande, 
højnelsen af uddannelsesniveauet og de øgede muligheder for betalt ferie og mere fleksible 
arbejdstider giver anledning til at forvente en yderligere stigning i antallet af korte 
turistophold, samt flere afrejsemuligheder og øgede ferie- og rejsemuligheder for unge og 
pensionister(8). Sandsynligheden for en kraftig udvikling af weekend-turismen kan danne 
grundlag for en ekspansion af turismen på lokalt plan, hvilket kan skabe øget beskæftigelse 
inden for nogle markedssegmenter, som er forholdsvis beskyttet imod international 
konkurrence. Men samtidig kan den øgede bevidsthed om rejsemulighederne tilligemed 
forbedringen af transportnettene, faldende priser for flytransport og bedre bookingfaciliteter 
som følge af teknologiske fremskridt enten indvirke positivt på det europæiske turistudbud ved 
at øge den indenlandske og internationale efterspørgsel eller tværtimod dreje en hidtil 
(6) En grundig analyse af den seneste udvikling inden for turismen i Europa findes i publikationen fra GD XXIII og Eurostat om 
Turismen i lùtivpa, som er under udgivelse. liilag 2 til denne gronbog indeholder visse nogletal for tendenserne i 1994. 
(7) Jf. World Tourism Organisation, Tourism in 1994 - Highlights. Januar 1995, Madrid. 
(8) Ved siden af disse overvejelser i tilknytning til den demografiske og samfundsøkonomiske udvikling på internationalt plan er 
der visse kommentatorer, der ser turismen som et typisk udtryk for det "globale paradoks", der vil præge samfundet i det 21. 
århundrede og videre frem: Informationssystemernes udbredelse og mediernes tilbud om "rejser i fantasien" vil kun skabe øget 
behov for rejser i virkeligheden, se bl.a. John Naisbitt, The Globed Paradox, W. Marrow, 1994. Vedrørende den "immaterielle 
økonomis" voksende betydning, se Charles Goldllngcr, L'Utile et le futile, Edition Odile Jacob, Paris, 1994. 
forholdsvis "sikker" efterspørgsel væk fra Europa og over mod destinationer uden for 
Fællesskabet. 
2. Turistindustrien må tilpasse sig udviklingen 
Det europæiske turistudbud må tilpasse sig internationaliseringen af markedet og den voksende 
konkurrence fra de nye destinationer, men også udviklingen i turistefterspørgslen, specielt den 
europæiske. De strategier, som de største grupper i sektoren hidtil har fulgt, har været centreret 
omkring to forskellige principper: Enten en specialisering inden for afgrænsede 
markedssegmenter sideløbende med en øget koncentration for at nå op i international 
målestok, eller en differentiering af aktiviteter, der tilbydes lokalt eller internationalt, gennem 
udvikling af i mange tilfælde indbyrdes komplementære markedssegmenter. 
Der er dog flere faktorer, der er afgørende for turistvirksomhedernes evne til at gennemføre 
de fornødne tilpasningsstrategier: 
De skal tilpasse sig den lovgivningsmæssige og administrative kontekst, der er 
gældende for hele erhvervslivet, men som kan omfatte bestemmelser, der tager specifikt 
sigte på turistindustrien, f.eks. i relation til beskyttelsen af turisten eller hensynet til 
miljøet. 
De skal reagere umiddelbart på den direkte og omgående virkning, som faktorer uden 
for turistindustriens kontrol har på efterspørgslen (f.eks. klimaforhold, internationale 
begivenheder, naturkatastrofer). Det kræver en hurtig tilpasning af udbuddet, som i 
mange tilfælde kan være vanskelig i betragtning af sådanne begivenheders 
uforudsigelighed og omfang. 
Det faktum, at visse grene af turistbranchen udelukkende opererer på et lokalt marked, 
kan føre til en fejlagtig fortolkning af udviklingen i den internationale efterspørgsel på 
turistområdet. Denne efterspørgsel vender sig i stigende grad væk fra de hovedsagelig 
kvantitative værdier (disponibelt udbud, priser) over mod stadigt mere kvalitative 
elementer (miljø, service, atmosfære) for at dække turisternes ønsker. Det øgede krav 
om kvalitet kommer til udtryk gennem udvikling af en mere individuel turistbetjening, 
og det betyder, at en rationalisering af turistudbuddet i retning af masseproduktion ud 
fra et ønske om stordrift, der kan give arbejdskraftbesparelser, ikke nødvendigvis er en 
væsentlig konkurrencefordel; tværtimod kan en tilpasningsstrategi medvirke til at 
opdele hvert enkelt markedssegment inden for turismen i delmarkeder eller nicher, hvor 
turistvirksomhederne kan styrke deres konkurrenceevne, eller hvor der eventuelt slet 
ikke vil være nogen egentlig konkurrence. 
Det er uklart, om turistvirksomhedernes størrelse - det er i mange tilfælde små 
virksomheder - udgør en fordel eller en ulempe(9). De små virksomheder skal ikke kun 
slås med virkningerne af de koncentrationer, der gennemføres i sektoren, og den 
generelle udvikling i de internationale konkurrencevilkår, som f.eks. stigende priser på 
(9) F.eks. gælder det i hotel- og restaurationsbranchen, at halvdelen af de anslåede i alt 1,3 mio. virksomheder i EU i 1990 stort 
set drives som enkeltmandsvirksomheder. 80% af de disponible hotelværelser udbydes af selvstændige hoteller, og de meget 
små virksomheder (0-9 ansatte) udgør 96% af virksomhederne i hotel- og restaurationsbranchen. Disse virksomheder tegner sig 
for 57% af omsætningen i sektoren og 63% af arbejdskraften, som i alt anslås til 4,6 mio. beskæftigede. EF, GD XXHI-Eurostat, 
Enterprises in Europe, 3rd report, 1994. 
tjenesteydelser, men har også problemer med virksomhedsledelse, markedsføring, 
indførelse af nye teknologier og innovation i almindelighed, adgang til kapital, specielt 
i forbindelse med udvidelse af aktiekapitalen, eller samarbejdsvanskeligheder mellem 
virksomheder eller virksomhedsgrupper inden for frivillige sammenslutninger og kæder. 
Endelig sker der også i mange tilfælde ændringer i de lokale konkurrencevilkår, når 
udviklingen i efterspørgslen medfører en forøgelse eller spredning af aktørerne på 
turistmarkedet (som eksempel kan nævnes bondegårdsferie). 
De mange vanskeligheder, der kan gøre det svært at tilpasse turistindustrien til udviklingen 
i efterspørgslen, er forklaringen på, at der er germemført forskellige foranstaltninger med 
henblik på at skabe en gunstig ramme for turistvirksomhederne, og her tænkes specielt på øget 
viden og information om sektoren, herunder flere og bedre statistikker, samt visse ændringer 
i lovgivningen omkring virksomhederne, bl.a. i forbindelse med gennemførelsen af det indre 
marked. 
3. Beskæftigelsen inden for turismen 
3.1. Turismen bidrager massivt til beskæftigelsen 
Ca. 9 mio. mennesker arbejder inden for turismen i Fællesskabet, hvilket, målt efter antallet 
af jobs i direkte tilknytning til turistprodukter og -aktiviteter, svarer til næsten 6% af den 
samlede beskæftigelse. Desuden synes en række nyere undersøgelser, foretaget af 
Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD)(10) at bekræfte, at turismen 
kan bidrage direkte til at nedbringe arbejdsløsheden og skabe nye arbejdspladser som følge 
af udviklingen i turiststrømmene og -indtægterne. 
Turismen er således ifølge Kommissionens hvidbog fra december 1993 om vækst, 
konkurrenceevne og beskæftigelse én af vejene ind i det 21. århundrede og et af de områder, 
hvor de seneste Europæiske Råd har krævet en handlingsplan iværksat meget hurtigt. Turismen 
figurerer blandt de 17 hovedområder, hvor udsigterne for beskæftigelsen på mellemlang sigt 
vurderes positivt i lyset af udviklingen i adfærd, levestandard og teknologiske muligheder(l 1). 
På det Europæiske Råd i Essen fremlagde Kommissionen resultaterne af en spørge­
undersøgelse om de mange nyskabende lokale beskæftigelsesinitiativer, problemerne i denne 
forbindelse og forudsætningerne for succes. Konklusionerne er, at med hensyn til udviklingen 
af lokale initiativer kan turismen og de forskellige aktører i turistsektoren bidrage til de 
ønskede ændringer i retning af et "initiativrigt samfund"(12) byggende på en social 
samhørighed og et dertil hørende fintmasket samarbejde. Hvis der i forlængelse af 
konklusionerne fra De Europæiske Råd på Korfu og i Essen skabes grundlag for en mere 
(10) Ifølge de undersøgelser, der blev fremlagt på det seminar, som OECD's Komité for Turisme afholdt om "Turisme og 
Beskæftigelse" (Antalya, den 24.-26. april 1994), har væksten i turistforbruget større indvirkning på beskæftigelsen end væksten 
i de øvrige sektorer i økonomien; se også de overslag, der er foretaget af WTTC og offentliggjort i Travel and Tourism - Special 
Report on fùnployment, Bruxelles, 1993. 
(11) Arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene om de nye beskæftigelsesmuligheder. Dokumentet offentliggøres i nær 
fremtid. 
(12) Kommissionens rapport nr. V om gennemforeisen af hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse. Rapporten 
omhandler nyskabende lokale beskæftigelsesinitiativer. 
sammenhængende indsats til fordel for den lokale beskæftigelse og lokale udviklingsinitiativer, 
vil det også kunne bevirke en bedre udnyttelse af det beskæftigelsesskabende potentiale, der 
ligger i turismen. 
3.2. Beskæftigelsen i turistsektoren er karakteriseret ved specielle arbejdsopgaver og speciel 
organisering af hele erhvervet 
Selve karakteren af turisterhvervet, som hovedsagelig er centreret omkring udbuddet af 
tjenesteydelser i afgrænsede perioder, modsat aktiviteten i andre økonomiske sektorer, 
medfører nogle helt specielle arbejds- og beskæftigelsesvilkår: sæsonarbejde, weekend-arbejde, 
lang daglig arbejdstid, og alle disse faktorer indvirker på hinanden. Bl.a. betyder erhvervets 
sæsonbestemte karakter, at der bliver tale om meget usikker beskæftigelse, og det indebærer 
svingende indtægter, hvilket igen resulterer i en spredning af arbejdet på årsbasis, som er helt 
anderledes end i resten af erhvervslivet. 
Disse særtræk tilligemed det forhold, at sektoren er stærkt domineret af små og mellemstore 
virksomheder, er nok forklaringen på og eventuelt også årsagen til, at ganske bestemte 
kategorier af arbejdskraft er stærkere repræsenteret i turistsektoren end andre steder: mellem 
45 og 65% kvinder, mange unge og mange med ringe eller slet inden kvalifikationer. 
Det har visse konsekvenser: det kraftige "gennemtræk" blandt de ansatte eller - set ud fra løn­
modtagerens synspunkt - den meget usikre beskæftigelse kan gøre det vanskeligt at udvikle 
kompetence og kvalifikationer inden for visse brancher i turistsektoren netop på et tidspunkt, 
hvor efterspørgslen er blevet præget af større kvalitetsbevidsthed og derfor kræver mere 
professionalisme og mere faglig kunnen i turistindustrien. Det kan måske oven i købet føre 
til mangel på bestemte former for arbejdskraft, hvilket kan hæmme udviklingen af 
beskæftigelsen og aktiviteten i turistsektoren. 
Ifølge alle eksperter er det sæsonafhængigheden, som er mest afgørende for beskæftigelses­
vilkårene i turistsektoren. Konsekvensen er, at de arbejdstagere, der får beskæftigelse i turist­
sektoren, ligesom inden for de fleste andre sæsonerhverv, er ringere kvalificeret og kun i 
begrænset omfang får en kompetencegivende uddannelse på grund af enten manglende tid eller 
manglende motivation. Det er klart, at disse aspekter er afgørende for den måde, hvorpå 
turistvirksomhederne ledes, og for hele branchens image, men også for turistsektorens 
muligheder for at styrke sin position over for konkurrencen fra andre turistmål i verden. 
Til gengæld kan den udprægede sæsonbestemthed, der kendetegner turistsektoren, give 
anledning til helt nye overvejelser omkring beskæftigelsen og mere generelt om de sociale 
aspekter, fordi dette område kan bruges som model for forsøg med projekter, baseret på 
udregning på årsbasis af arbejdstiden for sæsonarbejdere og løsarbejdere, hvilket igen fører 
til en grundlæggende nyvurdering af sondringen mellem beskæftigelsesperioder, 
erhvervsinaktive perioder (eller ledighedsperioder) og uddannelsesperioder for store dele af 
den erhvervsaktive befolkning i Europa. Sådanne overvejelser kræver naturligvis inddragelse 
af repræsentanter for arbejdsmarkedets parter, specielt på fællesskabsplan. 
IL HVAD KAN FÆLLESSKABET GØRE? 
1. Disponible instrumenter 
Generelt har Fællesskabet til udførelsen af sine opgaver forskellige lovgivningsinstrumenter 
til rådighed: De kan være enten bindende (forordninger, direktiver, afgørelser og beslutninger) 
eller ikke-bindende (henstillinger, meddelelser og udtalelser). Disse instrumenter kan være af 
overvejende operationel karakter (f.eks. handlingsplaner og arbejdsprogrammer, hvori er fastsat 
en række prioriterede foranstaltninger), eller det kan være egentlige retsakter (der fastsætter 
de berørte parters rettigheder og forpligtelser). Der kan også være tale om forslag til fælles 
retningslinjer, som Fællesskabet gerne ser fulgt (på helt frivillig basis) eller en kombination 
af de forskellige muligheder. I forbindelse med et mere omfattende internationalt samarbejde 
kan Fællesskabet også tiltræde, forhandle eller støtte konventioner og aftaler om specifikke 
emner, der også involverer andre internationale organisationer eller tredjelande. Endelig har 
Fællesskabet i forbindelse med visse opgaver, som ikke har kunnet løses tilfredsstillende 
hverken ved hjælp af partnerskaber eller samarbejde med det private erhvervsliv eller med 
arbejdsmarkedets parter eller ved uddelegering til regional- eller lokalforvaltninger, besluttet 
at oprette decentrale fællesskabsorganer, der beskæftiger sig med et klart afgrænset emne. Det 
behøver dog ikke at berøre institutionernes beføjelser i relation til fællesskabspolitikken på det 
pågældende område. 
2. Udnyttelse af disse instrumenter til gavn for turismen 
Denne vifte af instrumenter er allerede blevet brugt til at udvikle fællesskabsforanstaltninger, 
som det også fremgår af den tidligere nævnte beretning om fællesaktioner med indvirkning 
på turismen(13). 
Direkte foranstaltninger 
En første EF-handlingsplan for turisme (Rådets afgørelse 92/421/EØF af 13.7.92 baseret på 
traktatens artikel 235(14)) af tre års varighed fra 1.1.1993. De prioriterede foranstaltninger, 
der er nævnt i bilaget til handlingsplanen, har gjort det muligt at gennemføre en række 
pilotprojekter bl.a. inden for turisme i landdistrikter, turisme med kulturelt sigte, turisme med 
socialt sigte, uddannelse inden for turisterhvervet samt på miljøområdet. Disse projekter har 
givet anledning til dannelse af partnerskaber mellem aktører fra forskellige lande og regioner 
i Europa. Handlingsplanens gennemførelse vil blive gjort til genstand for en uafhængig 
evaluering. 
Desuden er der siden 1990 gennemført forskellige foranstaltninger i forbindelse med det 
toårige program for udvikling af fællesskabsstatistikker vedrørende turisme(15) med 
henvisning til traktatens artikel 213. 
( 13) KOM(94) 74 endelig udg. af 6. april 1994. 
(14) EFT L 231 af 13.8.92. 
( 15) Rådets afgørelse 90/665/EØF af 17. december 1990, EFT 358 af 21.12.90. 
7 
Foranstaltningerne i EF-handlingsplanen 
(Rådets cfgøreise 92/42l/EØF af 13.7.92) 
1. Forbedring af kendskabet til turisme og øget sammenhæng i foranstaltningerne 
2. Spredning af ferieperioder 
3. Tværnationale foranstaltninger 
4. Turisterne som forbrugere 
5. Turisme med kulturelt sigte 
6. Turisme og miljø 
7. Turisme i landdistrikter 
8. Turisme med socialt sigte 
9. Ungdomsturisme 
10. Uddannelse 
11. Markedsføring i tredjelande 
Indirekte foranstaltninger 
Blandt de vigtigste foranstaltninger er Fællesskabets femte handlingsprogram på 
miljøområdet(16) og miljødirektiverne, bl.a. om vurdering af projekters miljømæssige 
virkninger, kvaliteten af de naturlige miljøer og beskyttelsen af naturen, som alle tager sigte 
på de miljøpolitiske målsætninger i artikel 130 R. I denne sammenhæng skal det også nævnes, 
at Fællesskabets er kontraherende part i nogle internationale konventioner, som vedrører 
regioner, der i særlig grad berøres af turismen, f.eks. Barcelona-konventionen om beskyttelse 
af Middelhavet og konventionen om beskyttelse af Alperne. 
Foranstaltningerne på det kulturelle område (med henvisning til traktatens artikel 128) vedrører 
bl.a. beskyttelsen af den europæiske kulturarv, især i forbindelse med EF-handlingsprogrammet 
RAFAEL(17). 
Turistvirksomhederne har desuden haft gavn af de foranstaltninger, der indgår i Rådets 
afgørelse 93/379/EØF af 14. juni 1993 på grundlag af artikel 235(18) om et flerårigt 
handlingsprogram til styrkelse af de prioriterede områder og med henblik på at sikre 
kontinuiteten og konsolideringen af erhvervspolitikken for navnlig små og mellemstore 
virksomheder i Fællesskabet. 
I forbindelse med forskning og udvikling er der på grundlag af principperne i artikel 130 F 
og 130 G iværksat et projekt Tourism Information Marketing under det tredje FTU-
rammeprogram samt flere pilot- og demonstrationsprojekter om elektroniske 
informationstjenester på turistområdet under programmet IMPACT. I samme program opererer 
(16) Jf. den første situationsrapport, KOM(94) 453 af 30. december 1994. 
(17) KOM(95) 110 af 29. marts 1995. 
(18) EFT L 161 af 2.7.93. 
8 
man med et særligt forskningsområde, der vedrører "Teknologier til beskyttelse og bevaring 
af kulturarven i Europa". 
Inden for det fjerde FTU-rammeprogram(19), specielt særprogrammet Miljø og Klima, emne 
fire om den menneskelige dimension i miljøforandringer, som har til fomiål at forbedre det 
politiske grundlag og intensivere indsatsen for en bæredygtig udvikling i Europa, kan der 
gennemføres projekter af betydning for turismen. 
Også foranstaltningerne med henblik på gennemførelsen af det indre marked'vil, når de bliver 
iværksat, skabe gunstige vilkår for øget samfærdsel, der kan stimulere turismen inden for 
Fællesskabet og gøre det lettere at udvikle det til en fælles turistdestination for turister fra 
andre lande. Det drejer sig f.eks. om afskaffelsen af toldkontrollen og toldformaliteterne ved 
de indre grænser. Visse foranstaltninger om afskaffelsen af den kontrol ved de indre grænser, 
som er fastsat i traktatens artikel 7 A, gælder allerede nu for visse medlemsstater, efter at 
konventionen om anvendelsen af Schengen-aftalerne(20) er trådt i kraft. 
Visse andre foranstaltninger mangler endnu at blive vedtaget af medlemsstaterne, som f.eks. 
konventionen om tredjelandsstatsborgere, der krydser medlemsstaternes ydre grænser. 
Sideløbende hermed gør fremskridtene med hensyn til gennemførelsen af det indre marked i 
relation til arbejdskraftens frie bevægelighed, fri etableringsret og fri udveksling af 
tjenesteydelser samt ophævelsen af de fiskale grænser det lettere at rejse inden for 
Fællesskabet og øger mobiliteten blandt de ansatte i turistsektoren på tværs af landegrænserne, 
hvilket kan bidrage til udviklingen af en tværnational turistindustri, der på grund af 
multiplikatorvirkningen fra de store markeder kan forstærke udviklingen i europæisk turisme. 
Der er således vedtaget forskellige forordninger for at gøre det lettere at krydse landegrænser, 
specielt nr. 3925/91 og 1823/92 om kontrol med og formaliteter for håndbagage. Ligeledes 
findes der en række direktiver på det fiskale område (91/680/EØF og 92/11 l/EØF), der skal 
gøre det lettere for turisterne at foretage indkøb i andre EU-lande, herunder køb med 
afgiftsfritagelse. 
Et andet eksempel på fællesskabsforanstaltningernes positive indvirkning på væksten og 
konkurrenceevnen i turistsektoren er gennemførelsen af det indre marked for transporttjeneste-
ydelser(21). Desuden slås der i hvidbogen om den fælles transportpolitiks fremtidige 
udvikling{22), hvori der lægges stor vægt på at sikre en bæredygtig mobilitet, til lyd for en 
helhedsstrategi, der tager sigte både på en forbedring og en mere rationel udnyttelse af 
infrastrukturerne, og på øget sikkerhed for brugerne samt bedre beskyttelse af miljøet. 
Turismen kan også have stor interesse i de foranstaltninger, der iværksættes fra Fællesskabets 
side med henblik på oprettelse og udvikling af transeuropæiske net inden for 
(19) KOM(94)68. 
(20) Den 22. december 1994 besluttede Schengen-udvalget at konventionen skulle træde i kraft den 26. marts 1995 for syv af de ni 
signatarstater (B, D, ES, FR, LUX NL og FT). For Italiens og Grækenlands vedkommende er de fornødne forudsætninger endnu 
ikke til stede. 
(21) En nærmere redegørelse for de foranstaltninger i tilknytning til det indre marked, der indvirker på udviklingen af turismen, findes 
i Kommissionens beretning om fællesaktioner med indvirkning på turismen (KOM(94) 74 endelig udg. af 6. april 1994). 
(22) Den fælles transportpolitiks fremtidige udvikling (K( )M(92) 494 endelig udg. af 2.12.92). 
9 
transportinfrastruktur, telekommunikation og energi, og som er omhandlet i traktatens artikel 
129 B. 
Derudover søger Kommissionen i forbindelse med anvendelsen af konkurrencereglerne for at 
påtale og straffe visse former for konkurrenceforvridende praksis fra virksomheders eller 
medlemsstaters side, der påvirker markedet for turisme i uheldig retning og dermed forsinker 
eller hæmmer en afbalanceret udvikling på dette marked. Visse former for aftaler eller støtte 
er dog tilladt, hvis de f.eks. bidrager til at fremskynde strukturtilpasninger i turistindustrien 
eller til at fremme udviklingen i tilbagestående regioner. I relation til turismen bidrager således 
også konkurrencepolitikken til udviklingen af et europæisk område uden indre grænser og til 
styrkelsen af den økonomiske og sociale sarnhørighed gennem åbningen af markeder, der har 
været beskyttet af karteller, misbrug af dominerende stilling eller statsstøtte. 
Den anden treårige handlingsplan for forbrugerbeskyttelse(23), der er baseret på artikel 129 
A, har banet vejen for en række undersøgelser om fjernsalg og forbrugeres klageadgang samt 
for vedtagelse af direktiver, om time sharing (94/47/EØF) og urimelige kontraktvilkår 
(93/13/EØF). I relation til beskyttelsen af turisterne som forbrugere skal desuden nævnes 
Rådets henstillinger 86/665/EØF og 86/666/EØF om henholdsvis standardiserede oplysninger 
om hoteller og brandsikring af hoteller samt et direktiv om pakkerejser (90/314/EØF). 
Strukturfondene bidrager også i betydelig grad til at udvikle turismen i Fællesskabet og til at 
opfylde de i artikel 130 A tastsatte målsætninger om økonomisk og social samhørighed. 
Støtten er koncentreret til de mest tilbagestående regioner (mål nr. 2) og landdistrikter (mål 
nr. 5b). Disse regioner er prioriteret højest med hensyn til støtte fra stnjkturfondene (EUGFL-
udviklingssektionen, EFRU og ESF). Turismen indgår blandt de prioriterede områder i 
fællesskabsstøtterammerne, de operationelle programmer og programmeringsdokumenter. Der 
er desuden iværksat forskellige foranstaltninger i forbindelse med en række 
fællesskabsinitiativer (LEADER, INTERREG, REGIS m.fl.) med henblik på den regionale 
udvikling i EU. Endelig er der i fællesskabsprogrammerne ENVIREG, RECITE, PACTE og 
OUVERTURE åbnet mulighed for at iværksætte fælles foranstaltninger til gavn for turismen, 
oprette netværk og eksperimentere med nye former for aktioner til fremme af udvekslingen 
af knowhow og erfaringer, bl.a. til støtte for lokale initiativer. For perioden 1989-1993 gik -
afhængigt af regioner og formål - mellem 2 og 20% af fællesskabsstøtten fra strukturfondene 
til turismen(24), svarende til i alt over 3 mia. ECU til samfinansiering af investerings- og 
infrastrukturprojekter på turistområdet og foranstaltninger til optimering af de kulturelle og 
historiske ressourcer i tilbagestående regioner, forbedring af udbuddet af turistfaciliteter og 
udvikling af nye aktiviteter i regioner i industriel tilbagegang samt foranstaltninger til 
udvikling af indkvarteringsinfrastrukturer, beskyttelse af miljøet og fremme af turisme i 
landdistrikter, bl.a. for at give landmændene nye indtjeningsmuligheder. 
Der er desuden gjort en stor indsats for at tilbyde uddannelsesmuligheder dels fra Den 
Europæiske Socialfonds side (artikel 123-125), dels i forbindelse med de forskellige 
programmer, der er udarbejdet til opfyldelse af målsætningerne i artikel 126 og 127. Der er 
med FORCE-programmet for efter- og videreuddannelse og PETRA-programmet for 
grunduddannelse givet mulighed for at operere med et særligt afsnit om uddannelse inden for 
(23) KOM(93) 378 af 28. juli 1993. 
(24) Mere detaljerede oplysninger findes i Kommissionens beretning om fællesaktioner med indvirkning på turismen (KOM(94) 74 
endelig udg. af 6. april 1994) samt i skemaet i bilag 4. 
10 
turisterhverv, og LEONARDO-programmet, der blev vedtaget for ganske nyligt, skulle med 
sine tværnationale udvekslingsprogrammer og pilotprojekter kunne bidrage til en videreførelse 
af den hidtidige fællesskabsindsats på uddannelsesområdet. 
B. MERWFRDIEN I FÆLLESSKABSAKTIONERNE TIL FORDEL FOR TURISMEN 
Som det fremgår af ovenstående, kan der iværksættes en bred vifte af 
fællesskabsforanstaltninger til fordel for turismen. Fællesskabet forstærker med sine initiativer 
værdien af de foranstaltninger, der hidrører fra nationale og lokale myndigheder, 
erhvervskredse og organisationer, der repræsenterer de forskellige interesser i turistsektoren, 
hvorved turistaktiviteterne er med til at bidrage til opfyldelsen af mange af EUs målsætninger. 
L OPFYLDELSEN AF MÅLSÆTNINGERNE I TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNION 
Som bekendt har EU i henhold til artikel B, første led, i de fælles bestemmelser som mål: 
"at fremme albalaneerede og varige økonomiske og sociale fremskridt, navnlig gennem 
etableringen af et område uden indre grænser, styrkelse af den økonomiske og sociale 
samhørighed og oprettelsen af en økonomisk og monetær union, der i sin endelige 
udformning skal omfatte en fælles valuta i overensstemmelse med bestemmelserne i 
denne Traktat". 
Dette mål danner grundlaget for traktatens definition af Fællesskabets opgave: "... gennem 
oprettelsen af et fælles marked og en økonomisk og monetær union samt gennem 
iværksættelsen af fælles politikker eller aktioner som omhandlet i artikel 3 og 3 A at fremme 
en harmonisk og afbalanceret udvikling af den økonomiske virksomhed i Fællesskabet som 
helhed, en bæredygtig og ikke-inflationær vækst, som respekterer miljøet, en høj grad af 
konvergens med hensyn til de økonomiske resultater, et højt beskæftigelsesniveau, et højt 
socialt beskyttelsesniveau, højnelse af levestandarden og livskvaliteten, økonomisk og social 
samhørighed samt solidaritet mellem Medlemsstaterne" (traktatens artikel 2). 
Den udvidelse af Fællesskabets indsats til også at omfatte turisme, der er banet vej for med 
artikel 3, stk. t), sætter således fokus på de initiativer, der allerede er truffet til fordel for 
turismen, i forbindelse med de forskellige fællesskabspolitikker til opfyldelse af traktatens mål. 
Det bliver stadigt vigtigere at lægge øget vægt på turismen i fællesskabspolitikkerne, 
efterhånden som situationen udvikler sig dels under påvirkning af de internationale 
konjunkturer, dels som følge af ændringer i efterspørgslen, som det også påpeges af flere 
eksperter. Fællesskabets hidtidige indsats, bl.a. via nogle af de politikker, der har deres 
udspring i traktaten, er blevet fortsat i harmoni og sammenhæng med de eksisterende nationale 
foranstaltninger. Også medlemsstaterne iværksætter jo mange foranstaltninger til støtte for 
turismen, enten direkte eller i samordning med andre administrative og politiske forvaltnings­
strukturer, som f.eks. regionale og lokale myndigheder. Der er tale om en bred vifte af 
foranstaltninger, der er tilpasset det enkelte lands udviklingsniveau og karakteren af den 
kulturarv, der er af værdi for turismen. Disse foranstaltninger har iøvrigt ændret karakter i 
11 
tidens løb og afspejler dermed turismens flygtige karakter og den store elasticitet i forholdet 
mellem udbud og efterspørgsel(25). 
n. TURISMEN BIDRAGER TIL AT STYRKE DEN ØKONOMISKE OG SOCIALE SAMHØRIGHED I 
EU 
Det er i artikel 130 A og 130 B præciseret, hvordan Fællesskabet skal bestræbe sig på at 
styrke sin økonomiske og sociale samhørighed, mindske forskellen i udviklingsniveau mellem 
forskellige regioner og forbedre de mindst begunstigede områders stilling, herunder 
landdistrikternes. Midlerne er fællesskabspolitikkerne og -foranstaltningerne, gennemførelsen 
af det indre marked og specielt støtten fra strukturfondene (EFRU, ESF og EUGFL) samt Den 
Europæiske Investeringsbank og andre eksisterende finansielle instrumenter(26). 
Turismen kan bidrage til en bedre fordeling af aktiviteter og beskæftigelse på ELPs område 
og dermed medvirke til at genskabe den ønskede balance mellem de forskellige regioner i 
Fællesskabet. Der har således i de seneste år været tale om et vist sammenfald mellem 
målsætningerne om øget differentiering af turistudbuddet og ønsket om økonomisk og social 
samhørighed i Fællesskabet; det har resulteret i støtte, specielt af økonomisk art, til 
udviklingen af turismen i de mere tilbagestående regioner og i de områder, der er 
støtteberettigede i henhold til strukturfondenes mål nr. 2 og mål nr. 5b. 
Differentieringen af turistudbuddet, enten som reaktion på udviklingen i efterspørgslen eller 
for at tiltrække nye kundegrupper, udvider turisttilbuddene med klart definerede aktiviteter, 
som f.eks. turisme med kulturelt sigte og turisme i landdistrikter, eller specialiserer dem med 
yderligere tilbud udover indkvarteringen, som f.eks. samarbejdet mellem forskellige 
turistområder omkring et bestemt tema (vejen til Compostella - et projekt der er udarbejdet 
af Europarådet, og som støttes økonomisk af EU - "vinruter" m.m.). Turismen er derved blevet 
en alternativ - for ikke at sige den vigtigste aktivitetskilde i forsømte områder, som i mange 
tilfælde ligger inden for strukturfondsstøttens geografiske afgrænsning. 
Men netop fordi fællesskabsstøtten til turistsektoren forvaltes under strukturfondene, er der 
stillet spørgsmålstegn ved, hvorvidt man fortsat skal satse på turismen som drivkraft for 
udviklingen af visse lokalområder, og især hvorvidt denne udvikling er forenelig med ønskerne 
om at bevare den kulturelle og miljømæssige mangfoldighed i Fællesskabet(27). Specielt i 
relation til turismen slår Regionsudvalget, der betragter turisme i landdistrikter som et meget 
centralt element i en egentlig politik for landdistrikterne, til lyd for en ny helhedsstrategi, der 
kan sikre en fornuftig udnyttelse af turistmulighederne, baseret på samarbejde og hensyntagen 
til kulturarven. Det vil være en enestående chance for mange områder i landdistrikterne(28). 
(25) Se bilag 3, Oversigtsskemaer over de organer i KQS-landene, der varetager turistpolitikken på nationalt plan. 
(26) Europa-l'arlamentet The Role of the EC in regard to 'Tourism and Regional Development, Generaldirektoratet for Forskning -
arbejdspapir, Luxembourg, oktober 1993. 
(27) Der henvises specielt til Europa-Parlamentets beslutning afl 3. juli 1990 (EFT C 231), hvori det tieklages, at turismen i mange 
tilfælde har udviklet sig på bekostning af miljøet uden nogen form for planlægning, som om det drejede sig om et varigt 
forbrugsgode. Med henvisning til direktivet om undersøgelse af projekters miljøvirkninger opfordres Kommissionen til kun at 
yde støtte fra EFRU og andre fonde til turistprojekter, når det er bevist, at projekterne ikke skader miljøet. 
(28) Udtalelse fra Regionsudvalget om en politik til udvikling af turismen i landdistrikterne i EUs regioner (CdR 19/95 af 2.2.1995). 
12 
Turistsektoren influerer på Europas fysiske udvikling og er samtidig afhængig af denne 
udvikling. En forsvarlig turistpolitik skal derfor også være forenelig med den overordnede 
udviklingsplan for Europa, som EU-landenes ministre med ansvar for fysisk planlægning 
besluttede at lade udarbejde i et samarbejde mellem EU-landene og Kommissionen, bl.a. på 
grundlag af de dokumenter, der blev forelagt på mødet i Ixipzig den 21. og 22. september 
1994(29). En sådan planlægning skal fokusere på tre elementer: et polycentrisk bysystem, et 
effektivt og miljøvenligt infrastrukturnet og et europæisk netværk af åbne områder af 
miljømæssig og landskabsmæssig værdi. 
ffl. TURISMEN ER ET OPLAGT OMRÅDE FOR KONKRETE TILTAG MED HENBLIK PÅ EN 
BÆREDYGTIG UDVIKLING 
Udviklingen af turistsektoren i Europa er led i opfyldelsen af Fællesskabets opgave, således 
som det er beskrevet i artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union, nemlig at "fremme en 
harmonisk og afbalanceret udvikling af den økonomiske virksomhed og en bæredygtig og 
ikke-inflationær vækst, som respekterer miljøet". Det er også et centralt punkt i 
Kommissionens hvidbog(30) om en ny udviklingsmodel for Fællesskabet, hvor en af 
hjørnestenene skulle være "at fa vendt sammenhængen mellem økonomi og økologi fra noget 
negativt til noget positivt", bl.a. gennem en nyorientering af de "eksisterende politiske 
instrumenter ( ), i det omfang de lægger op til ineffektiv ressourceanvendelse i Fællesskabet. 
( ) En sådan revision bør føre til et sæt klare signaler og incitamenter til alle økonomiske 
aktører og beslutningstagere". 
Turismen kan allerede nu indrette sig på denne strategi for en bæredygtig udvikling, for det 
er de færreste sektorer, hvor man i den grad er nødt til at kombinere forskellige politikker, 
som det er tilfældet i turistsektoren. Det er nødvendigt for at tage højde for de mange 
forskelligartede aspekter af turisterhvervet, som skyldes, at der er tale om en økonomisk 
aktivitet, der som oftest udøves som privaterhverv, men som i vidt omfang er baseret på 
offentligt tilgængelige goder (naturområder, kulturarv, fritidsfaciliteter, transportinfrastrukturer 
m.m.). Den økonomiske dynamik i sektoren, tilfredsstillelsen af turisten og bevarelsen af natur-
og kulturværdier hænger nøje sammen. Der er talrige eksempler på, at et ødelagt miljø - hvad 
enten det drejer sig om f.eks. vandkvaliteten eller landskabet - gør et sted mindre attraktivt 
for turister. Omvendt er en uberørt natur og store kulturelle værdier, som er velbevarede og 
tilgængelige for turisterne, et væsentligt aktiv, som vil blive fremhævet i alle turistbrochurer. 
Det forhold, at det er nødvendigt at få forskellige politikker til at sigte mod samme mål, gør 
således turismen til et oplagt område for konkrete forsøg på at skabe bæredygtig vækst. Den 
forventede vækst i turiststrømmene og det deraf følgende pres tilligemed det voksende krav 
om kvalitet fra turisternes side betyder desuden, at man ikke kan tøve længere med at 
(29) Europa efter år 2000: Rapport om samarbejdet omkring fysisk planlægning i Europa (KOM(94) 354 af 27. juli 1994): Principles 
for a European Spatial Development Policy, Committee on Spatial Development (CSD), 4.10.1994.1 dette dokument præciseres 
det, at en overordnet fysisk planlægning for Europa især skal bidrage til gennemførelsen af de fællesskabspolitikker, der influerer 
på det fysiske miljø, for at opfylde en central målsætning, nemlig at skabe en varig og afbalanceret udvikling, der er defineret 
som en økonomisk og social udviklingsproces, der udnytter ressourcerne til gavn for befolkningen både nu og fremover. Det 
betyder, at en bæredygtig udvikling indebærer ændringer i produktions- og forbrugsmønstrene og i den teknologi, der skal 
forbedre produktiviteten og give en mere effektiv udnyttelse af råvarerne, eftersom miljøkvaliteten i sidste ende er en 
forudsætning for den økonomiske udvikling. 
(30) Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse - Udfordringer og veje ind i det 21. århundrede, Kommissionens hvidbog, kapitel 10. 
13 
iværksætte en sådan strategi. Det illustreres særligt tydeligt af debatten omkring de udbredte 
investeringer i tast ejendom, som giver mulighed for at øge inkvarteringskapaciteten, bl.a. i 
form af ferieboliger eller deltidsanvendelse af sådanne boliger. I traktatens artikel 130 R, stk. 
2, står der, at en af de vigtigste metoder til opnåelse af dette mål skal være systematisk 
integrering af kravene med hensyn til miljøbeskyttelse i udformningen og gennemførelsen af 
Fællesskabets politikker på andre områder. En sådan integrering er den centrale idé i 
Fællesskabets femte handlingsprogram på miljøområdet og præger specielt Kommissionens 
indsats; her tænkes på de nye interne regler, der skal sikre øget hensyntagen til miljøet på så 
tidligt et tidspunkt som muligt ved udarbejdelsen af retlige instrumenter og andre 
foranstaltninger. Miljøministrene i Den Europæiske Union erkendte på deres møde på Santorin 
(13. og 14. maj 1994), at det er påtrængende nødvendigt at følge en sådan integreret strategi 
i turistsektoren, og de understregede, at der bør gøres en ekstra indsats for at anvende 
fællesskabslovgivningen i fuldt omfang og reducere turistaktiviteternes miljøskadelige 
virkninger; de var også enige om at tage de nødvendige initiativer desangående. Denne 
opfattelse deles af Europarådet, som har sponsoreret forskellige arrangementer om miljø­
beskyttelse, bl.a. i forbindelse med turisme. 
Turismen i Den Europæiske Union kan derfor allerede nu vurderes og udvikles i 
overensstemmelse med principperne for en bæredygtig udvikling. Det vil kunne sikre 
erhvervets overlevelse, give turisterne større tilfredsstillelse og bidrage til bevarelsen af 
Europas natur- og kulturværdier. Desuden vil denne strategi, som er påtrængende nødvendig 
for turistsektoren selv, kunne bruges som model for andre erhverv, hvis fremtid i lige så høj 
grad - men måske mindre direkte synligt - afhænger af, hvorvidt det lykkes at skabe en 
bæredygtig udvikling. 
Fællesskabet kunne iværksætte forskellige forsøgsforanstaltninger for at støtte en bæredygtig 
udvikling af turismen. Formålet er tredobbelt: at give turisten en bedre betjening, at beskytte 
og optimere natur- og kulturværdier og at fremme turistvirksomhedernes vækst og 
konkurrenceevne. 
Fællesskabet er naturligvis klar over, at det først og fremmest er op til de private 
virksomheder at iværksætte de nødvendige tilpasningsstrategier i relation til udviklingen i 
efterspørgslen, dvs. at lægge øget vægt på de kvalitative aspekter ved turismen (bedre 
betjening af turisterne og beskyttelse og bevarelse af landskaber og kulturrigdomme), når først 
de har forstået, hvor vigtigt det er. Fællesskabet kan dog spille en vigtig rolle ved at forsøge 
at kombinere de forskellige løsninger i relation til de enkelte aspekter af ekspansionen i turist­
sektoren. Det kan f.eks. tage specifikke initiativer med henblik på den nødvendige indregning 
af de eksterne omkostninger ved turistproduktet, der ligger i brugen af offentlige goder som 
produktionsfaktor i turisterhvervet. 1 mange tilfælde opfattes virksomhedernes brug af de 
offentlige goder, som er nødvendige for deres aktivitet (f.eks. smukke landskaber og 
naturområder og nationale kulturrigdomme) ikke som en investering, hvis fortsatte beståen og 
udnyttelse skal sikres, men som et varigt gratis gode (ifølge den klassiske, økonomiske 
definition). Resultatet er i mange tilfælde modstridende holdninger til udnyttelsen af disse 
offentlige goder, som på lang sigt kan skade udviklingen i turistsektoren, afhængigt af om man 
ser det fra turistvirksomhedens, fra turistens eller fra den miljøbevidste borgers synsvinkel. 
Turistsektorens meget uensartede karakter og det faktum, at de fleste turistvirksomheder er 
meget små, betyder, at det på visse områder er vanskeligt at få øje på en fælles interesse. Det 
er derfor vigtigt, at man ikke forsøger at løse de overordnede problemer omkring udviklingen 
i sektoren på grundlag af individuelle reaktioner fra de enkelte turistvirksomheder. 
14 
Fællesskabet kan, eventuelt som supplement til den nationale politik, der i visse lande føres 
til støtte for turismen for at afhjælpe svaghederne på markedet, give indsatsen til fordel for 
sektoren øget værdi ved at stille en række faktorer til rådighed, som er gavnlige for 
udviklingen i turistsektoren. Her tænkes på bygning eller modernisering af de nødvendige 
infrastrukturer(31), optimal udnyttelse af de menneskelige ressourcer(32), beskyttelse og 
forbedring af miljøet(33) samt forsøg med og udbredelse af nye og differentierede 
turistprodukter(34). 
Støtten til forsøg med nye turistprodukter, f.eks. turisme i landdistrikter (bondegårdsferie) og 
turisme med kulturelt sigte, skal være med til at forbedre turisterhvervets konkurrenceevne på 
verdensplan og øge beskæftigelsen i turistsektoren. Den er også begrundet i det forhold, at en 
spredning af udbuddet kan bidrage til at mindske de eksisterende spændinger i sektoren. Ved 
at udvide mulighederne for turistaktiviteter ud over de traditionelle områder og perioder, hvor 
de normalt er koncentreret (f.eks. kystegne, bjergegne, sommer/vinter), kan de offentlige 
myndigheder være med til at reducere belastningen af miljøet og støtte bestræbelserne på at 
give turisterne en bedre betjening i overensstemmelse med udviklingen i efterspørgslen i 
retning af mere kvalitetsprægede og individuelle ydelser. Støtten til forsøg med nye 
turistprodukter imødekommer således et behov på tre fronter, nemlig dels 
turistvirksomhedernes behov for en spredning af udbuddet for at forbedre konkurrenceevnen 
i sektoren som helhed, dels turisternes behov og endelig de offentlige myndigheders ønske om 
en kvalitativ forbedring af udbuddet via en større spredning af turismen både i tid og i rum. 
Fællesskabet kunne således, som det allerede har gjort det på flere andre områder, bistå turist­
virksomhederne og medlemslandene med at udveksle erfaringer og sammenligne god 
praksis og tilbyde målrettede og supplerende støtteforanstaltninger inden for rammerne af de 
fællesskabsinstrumenter, som enten lindes i forvejen, eller som må udvikles. 
IV. TURISMEN BIDRAGER TIL BEVIDSTHEDEN CM EN EUROPÆISK iDENTiTEr 
En vigtig nyskabelse i Maastricht-traktaten var indføjelsen af begrebet "unionsborgerskab" i 
traktatens anden del (artikel 8) for "enhver, der er statsborger i en medlemsstat". Dette unions­
borgerskab er defineret ved en række rettigheder(35), hvoraf den vigtigste er retten til at 
færdes og opholde sig frit på EUs medlemsstaters område (artikel 8 A). 
(31) lit grundlæggende element i de nationale politikker til fordel for turismen er tilvejebringelsen af basisinfrastrukturer som en 
nødvendig forudsætning for private investeringer i sektoren: kommunikations- og anlægsinfrastrukturer samt energiinfrastruktur 
(veje, lufthavne, rensningsanlæg, vandbygningsarbejder, skisportsområder ram.). I de tleste medlemslande er dette stadium dog 
ved at være overstået, og staten koncentrerer sig nu i højere grad omkring fysisk planlægning (specielt modernisering af 
eksisterende infrastrukturer, der er blevet forældede eller uegnede, genskabelse af ødelagte landskaber eller kulturværdier eller 
tilvejebringelse al" den nødvendige infrastruktur for beskyttelsen af eksisterende miljø og kulturarv) samt omkring varetagelse 
af de tekniske opgaver, som er nødvendige for at udvikle turisterhvervet (f.eks. telekommunikationsinfrastrukturer). 
(32) På trods af omfattende uddannelsesforanstaltninger både på nationalt plan og på fællesskabsplan er der fortsat stor 
uoverensstemmelse mellem udbuddet og elterspørgslen efter beskæftigelse i turistsektoren, jf. bl.a "Efter- og videreuddannelse 
i turistvirksomheder", el projekt under lORCK-programmet, oktober 1994 (foreløbigt arbejdsdokument). 
(33) Bl.a på grundlag af drøftelserne på Santorin-mødct om sammenhængen mellem turisme og miljø. 
(34) Bl.a på grundlag af evalueringen af EF-handlingsplancn for turisme (Rådets afgørelse 92/421/EØF). 
(35) Vedrørende valgret og valgbarhed (artikel 8 B), diplomatisk beskyttelse (artikel 8 C) og retten til at indgive andragender til 
Europa-Parlamentet og henvende sig til ombudsmandsinstitutionen (artikel 8 D). 
15 
Størsteparten af de europæiske borgere udøver denne ret til fri bevægelighed og ophold i 
forbindelse med turistrejser, selv om også antallet afrejser og ophold af erhvervsmæssig 
karakter er steget kraftigt med gennemførelsen af det indre marked og indførelsen af en 
europæisk union uden indre grænser. 
Det betyder dog ikke, at man nødvendigvis fornemmer nogen sammenhæng mellem de øgede 
muligheder for at rejse og opholde sig på hele EUs område, selv om de mærkes af borgerne 
på turistrejser, og indførelsen af unionsborgerskabet. Øgede muligheder for at rejse medfører 
ikke automatisk mere samkvem mellem borgere inden for ét og samme politiske område under 
opbygning, nemlig Den Europæiske Union. Tværtimod kan man ofte læse både i økonomiske 
og politiske analyser, at den hurtighed, hvormed Den Europæiske Union er skabt, har ført til, 
at de fysiske barrierer falder hurtigere end de mentale barrierer, og at denne "forsinkelse" 
mellem det rent økonomiske og det adfærdsmæssige på lang sigt kan blive til skade for det 
videre arbejde med at opbygge Den Europæiske Union. Det hævdes fra flere sider(36), at det 
er nødvendigt med en mere direkte oplysningsindsats over for den europæiske borger for at 
få ham til at acceptere de værdier, der ligger til grund for Den Europæiske Union, udover de 
rent institutionelle løsninger, men det er svært at forestille sig, hvordan det kan gennemføres 
på andre områder end det økonomiske. 
Netop turismen er et område, der bør udforskes nærmere, når man skal forsøge at give det 
unionsborgerskab, der er indført ved Maastricht-traktaten, et konkret indhold. Når den 
europæiske borger er turist uden for sit hjemlige område, er han klart mere bevidst omkring 
de kulturelle forskelle mellem medlemslandene og de meget begrænsede eller helt manglende 
fælles referencer, det være sig af økonomisk, miljømæssig eller kulturel art, men uden at disse 
forskelle anskues negativt eller måske endda afvisende, som det kan ske i andre sammenhænge 
(f.eks. fagligt eller økonomisk). Den fremmedhed, der kan ligge i at blive konfronteret med 
andre sprog, andre måder at tænke på, andre skikke og måske endda andre værdier, er i en 
turistmæssig sammenhæng ikke udelukkende en hindring for samkvemmet, men kan tværtimod 
skabe et ønske om at kende og forstå hinanden bedre. 
På denne måde kan turismen bidrage til at udjævne forskellene mellem de mange og 
forskelligartede miljøer, der udgør Den Europæiske Union, og kan gennem øget forståelse af 
disse forskelle i en harmonisk sammenhæng medvirke til at lette kommunikationen mellem 
borgerne og derved bane vejen for flere både økonomiske og kulturelle kontakter og øget 
samkvem mellem medlemslandene. 
Denne synsvinkel, som også er fremherskende i flere beslutninger fra Europa-Parlamentet(37), 
fortjener en vis opmærksomhed, fordi den lægger vægt på en tredje aktør i sektoren, nemlig 
turisten, som ikke kun er aftager af turistindustriens tjenesteydelser og bruger af turistområder 
og seværdigheder, men også en vigtig faktor for den politiske og økonomiske opbygning af 
Den Europæiske Union. 
(36) Specielt D. Wolton, La dernière Utopie - Naissance de l'Europe démocratique. Flammarion, Paris, 1993. 
(37) Især det tidligere nævnte udkast til beslutning (PE 209.897 endelig udg. af 23.11.1994). Desuden har Europa-Parlamentet i sine 
ændringsforslag til budgettet for turisme (PE 184.353 af 27.10.1994) lagt stor vægt på støtten til ungdomsturismen. 
16 
V. BEDRE STYRING AF STRUKIIJRBETINGEDE OG TEKNOLOQSKE ÆNDRINGER OG ØGEDE 
UDVIKUNGSMUUGHEDER FOR SMÅ OG MELLEMSTORE TURISTVIRKSOMHEDER 
De fleste af de brancher, der indgår i turistsektoren, er - ligesom det er tilfældet i så mange 
andre brancher - præget af et utal af meget små virksomheder, der hver for sig har svært ved 
helt at forstå rækkevidden af de igangværende strukturændringer, det være sig udviklingen i 
efterspørgslen, specielt det øgede behov for at tilfredsstille turisterne og beskytte dem som 
forbrugere, eller ændringer i vilkårene for udbuddet som følge af den teknologiske udvikling 
og den skærpede internationale konkurrence eller de miljømæssige og kulturelle aspekters 
betydning for turismens fremtidsperspektiver. En sådan forståelse er imidlertid en forudsætning 
for at kunne bedømme de muligheder og risici, der ligger i disse strukturændringer, og dermed 
kunne fastlægge de fornødne tilpasningsstrategier for hele sektoren. 
Også udnyttelsen af de mange muligheder, der ligger i de avancerede telekommunikations­
systemer og informationsteknologierne, kan bidrage afgørende til udviklingen af 
turistaktiviteter, bedre betjening af turisterne og beskyttelse og bevaring af kultur- og 
naturværdier. Den indsats, der allerede er gjort fra Fællesskabets side på dette felt, og de 
igangværende og planlagte foranstaltninger med henblik på udvikling af 
"informationssamfundet" i Europa kan - til gavn for turismen - føre til åbning af flere 
markeder, mere effektiv ledelse af turistvirksomhederne og bedre kvalitet for de 
tjenesteydelser, de leverer, og gøre europæiske turistprodukter mere konkurrencedygtige og 
bedre kendt(38). 
For at gøre det lettere at foregribe ændringerne skal Fællesskabet forsyne alle aktører i 
sektoren, specielt turistvirksomhederne, herunder også de små og mellemstore virksomheder, 
med de nødvendige informationer omkring turiststrømmene i form af statistikker og 
undersøgelser samt oplysninger, der giver mulighed for at afdække både turisternes og 
turistvirksomhedernes behov, så alle aktører i turistsektoren kan samles omkring en 
fælleseuropæisk strategi som modtræk mod den skærpede internationale konkurrence. 
Medlemslandenes egen indsats med hensyn til indsamling af statistikker og gennemførelse af 
undersøgelser får således øget værdi, hvis de indgår i en fællesskabsstrategi, der giver 
mulighed for at sammenligne de nationale data og dermed mulighed for på europæisk plan at 
afdække de områder i turistsektoren, hvor EU-landene kan supplere hinanden, og de områder, 
hvor der er problemer. Desuden vil en sådan fællesskabsstrategi indebære, at man kan opnå 
bedre resultater af de nationale og regionale statistikker og undersøgelser gennem en 
samordning af indsatsen på alle niveauer(39). 
Fællesskabet kan også støtte virksomhedernes tilpasningsbestræbelser over for de struktur­
betingede og teknologiske ændringer ved at fremme etableringen af en lovgivningsmæssig og 
administrativ ramme, som kan følge med udviklingen i turistefterspørgslen og støtte 
(38) "Mod infonnationssamfundet i Europa: En handlingsplan", KOM(94) 347 endelig udg. af 19.7.1994: konklusioner fra G7-
topmødet om informationssamfundet, Bruxelles den 25. og 26. februar 1995. 
(39) I den forbindelse blev der laget et første skridt med Rådets beslutning (90/665/EØF; EFT L 358 af 12.12.1990) om el toårigt 
arbejdsprogram for udvikling af fællesskabsstatistikkerne for turisme. Programmet omfattede forskellige aktioner, bl.a analyse 
af brugernes behov og udarbejdelse af definitioner og metoder til indsamling og formidling af eksisterende data. På grundlag 
af erfaringerne fra iværksættelsen af denne beslutning har Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne udarbejdet et udkast 
til direktiv, som er forelagt for Rådet (K0M(94) 582 endelig udg. af 4. januar 1995). Det drejer sig om en tilpasning og 
videreudvikling af turiststatistikkerne på europæisk plan ved hjælp af et system, der er foreslået af brugerne. Systemet tager først 
og fremmest sigte på at få undersøgt udbuddet og dets udnyttelse og på at få undersøgt efterspørgslen. Sideløbende hermed er 
man i færd med at forberede et udkast til henstilling om statistiske standarder, definitioner og indsamlingsmetoder. 
17 
tilpasningen til udviklingen i udbuddet. En sådan gunstig ramme skal ikke kun dreje sig om 
de traditionelle foranstaltninger med henblik på at lette turisterhvervets vilkår generelt (feks. 
gennem liberalisering eller undtagelsesregler), men skal også omfatte en kombination af 
specifikke bestemmelser vedrørende turisterhvervet, miljøbeskyttelsen og betjeningen og 
beskyttelsen af turisten. 
Fællesskabet kunne skabe en sådan gunstig ramme via initiativer, der falder ind under 
fællesskabskompetencen, som det f.eks. er sket med de tidligere nævnte foranstaltninger 
vedrørende gennemførelsen af det indre marked, en række foranstaltninger i forbindelse med 
den økonomiske politik (feks. på det monetære område) samt foranstaltninger vedrørende 
forbrugerbeskyttelse, dækning af uddannelsesbehov og miljøbeskyttelse(40). I denne 
sammenhæng kunne Fællesskabet desuden basere sin indsats på forskellige tiltag i samordning 
med medlemslandene eller handle i medfør af internationale konventioner, som direkte eller 
indirekte berører turismen. 
Ifølge Det Økonomiske og Sociale Udvalg er det ikke tilstrækkeligt at skabe de 
grundlæggende fomdsætninger for gennemførelsen af det indre marked og Den Økonomiske 
og Monetære Union, hvis man vil optimere alle turistsektorens aktiver og sikre, at den 
udvikler sig harmonisk. Det vil kræve en mere omfattende europæisk politik for turisme(41). 
VL Dm UGG^ EN MERVÆRDI I EN SAMORDNING 
Som tidligere nævnt afhænger løsningen af turistsektorens problemer af sektorens evne til at 
integrere sig i økonomien i det 21. århundrede, og dermed dens evne til at opfylde de 
forskellige mål, der tilsammen skal føre til en bæredygtig og afbalanceret udvikling af 
turistaktiviteterne. 
Der kan på grundlag af Fællesskabets tidligere undersøgelser og drøftelser og 
tilkendegivelserne fra Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og 
Regionsudvalget samt de nationale politikker peges på tre prioriterede målsætninger: 
støtte til forbedring af kvaliteten inden for turisme med øget vægt på udviklingen i 
turistefterspørgslen, 
tilskyndelse til spredning af turistaktiviteterne og -produkterne for at gøre udbuddet 
mere konkurrencedygtigt og mere rentabelt, 
øget vægt på begrebet "bæredygtig og afbalanceret udvikling" inden for turismen med 
henblik på en bedre forståelse for de kulturelle og miljømæssige dimensioner i turist-
udbuddet. 
Hvis det virkeligt skal lykkes at gøre det klart, at de tre problemstillinger i relation til turismen 
er lige påtrængende og alvorlige, og at de kræver samlede løsninger, må man mobilisere alle 
berørte aktører, dvs. både turistvirksomhederne, borgerne i deres egenskab af turister samt 
myndighederne og andre organer med ansvar for forvaltningen af de offentlige goder, og det 
kan vanskeligt lade sig gøre, medmindre Fællesskabets indsats er klart synlig. 
(40) Jf. den tidligere nævnte beretning om fællesskabsaktioner med indvirkning på turismen. 
(41) ØSU, Initiativudtalelse om turisme, vedtaget den 15.9.94 (CES/1021/94). 
18 
Som det fremgår af det foranstående, kan Fællesskabet iværksætte programmer og 
foranstaltninger til forfølgelse af de nævnte målsætninger, uden at det dog løser den - i bedste 
fald latente - konflikt mellem omfanget afvæksten, tilfredsstillelsen af turisternes behov og 
hensynet til miljøet og kulturværdierne. Hvert enkelt af disse tre aspekter (udvikling af 
turistvirksomhederne, bedre betjening og beskyttelse af turisterne og beskyttelse og bevaring 
af natur- og kulturværdier) har i dag lige stor vægt i et globalt politisk perspektiv, også selv 
om det ene eller det andet på forskellige økonomiske udviklingsstadier måske er blevet 
prioriteret højere end de to øvrige. Sammenkoblingen af private interesser (turistudbuddet) og 
offentlige interesser (hensynet til natur- og kulturværdier og til turisterne) medfører således, 
at man i visse tilfælde kan foregribe og forhindre konflikter og om nødvendigt forlige 
tilsyneladende modstridende interesser til gavn for alle involverede parter (f.eks. hensynet til 
beskyttelsen af forbrugerne og hensynet til udviklingen af udbuddet, eller hensynet til miljøet 
og hensynet til beskæftigelsen osv.). 
Det er klart, at nogle af medlemslandenes og Fællesskabets eksisterende politikker og 
foranstaltninger allerede på nuværende tidspunkt på hvert deres niveau bidrager til at 
imødekomme én eller flere af de interesser, der spiller ind i turistsektoren, men som oftest 
sker det på en usammenhængende måde, som meget vel kan vanskeliggøre opfyldelsen af 
målsætningen om en afbalanceret og bæredygtig udvikling af turismen. Alle medlemslandene 
er dog klar over, at det er nødvendigt at forlige oftest indbyrdes modstridende interesser og 
i de senere år også at finde en helhedsløsning, der kan opfylde de tre sammenhængende 
målsætninger (udvikling af udbuddet, bedre betjening af turisterne og hensynet til natur- og 
kulturværdier). Medlemsstaternes forsøg på at løse de komplekse problemstillinger i sektoren 
synes dog at variere, afhængigt af om landet hovedsagelig er "afsender" af turister eller 
"modtager" af turister, hvilket i EU som helhed ofte er blevet karakteriseret som en Nord/Syd­
opdeling af turismen. 
De undersøgelser, der er gennemført i de enkelte medlemslande, og de prioriterede mål for 
deres respektive politikker synes på nuværende tidspunkt at vise en forskel i strategi mellem 
"afsenderlandene" (hovedsagelig i nord), som lægger større vægt på miljøproblemerne i 
forbindelse med turismen, hensynet til natur- og kulturværdier og kvaliteten af turistudbuddet 
ud fra den holdning, at det vigtigste er at opfylde behovene i tilknytning til efterspørgslen, 
mens "modtagerlandene" (hovedsagelig i syd) til gengæld lægger større vægt på den 
kvantitative udvikling af udbuddet i den private turistsektor som følge af en næsten "sikker" 
efterspørgsel, eventuelt til skade for de offentlige elementer i udbuddet (natur- og 
kulturværdier og beskyttelse af turisterne). Der er ofte tale om sådanne interessekonflikter i 
de enkelte turistområder, og her kunne Fællesskabet fungere som mægler mellem de 
modstridende holdninger. På grund af turismens grænseoverskridende karakter med hensyn til 
både turistmål og turiststrømme er det lettere på fællesskabsplan at sikre den samordning, der 
er nødvendig for udviklingen af turismen i de enkelte medlemslande, i fuld overensstemmelse 
med principperne i traktatens artikel 3 B. 
Netop inden for turisme kan Fællesskabet i højere grad, end det er tilfældet på mange andre 
områder, eksperimentere konkret med samordningen på tværs af fællesskabspolitikkerne, 
eftersom hver enkelt af de tre problemstillinger, der er afgørende for udviklingen i turismen, 
længe har været omfattet af specifikke fællesskabspolitikker, men også rent vertikalt, eftersom 
der er så mange forskellige niveauer (lokale, regionale, nationale, faglige osv.), der er 
involveret til fordel for - eller til modstand imod - turismen, hvorfor en sådan dobbelt 
samordning er den eneste garanti for en effektiv mobilisering af alle aktører. 
19 
Den merværdi, der skal ligge i en fællesskabspolitik for turismen, skulle således med 
udgangspunkt i det eksisterende have et dobbelt sigte: Dels må der tages effektivt hensyn til 
turismedimensionen i de fællesskabspolitikker, der indvirker på sektorens udvikling 
(infrastrukturer, transport, kultur, uddannelse, miljø osv.), dels - og måske især - må 
kombinationen af de tre aspekter ved hele turismebegrebet konkretiseres, det vil sige, at der 
må skabes en vis konvergens mellem de interesser, der har udviklet sig på fællesskabsniveau 
- i bedste fald uden indbyrdes sammenhæng, i værste fald i direkte konflikt med hinanden. En 
effektiv løsning på det akutte behov for samordning, udvikling og integreret styring i sektoren 
kan således være udarbejdelse af retningslinjer, der tager hensyn til de tre indbyrdes 
komplementære aspekter ved turismen. Disse retningslinjer skal fastsættes på fællesskabsplan 
i samordning med medlemslandene og de berørte erhvervskredse. 
VEL TURISMEN OG NÆRHEDSPRINCIPPET 
De mange foranstaltninger, der gennemføres fra medlemslandenes side, udelukker ikke, at 
Fællesskabet kan spille en vigtig rolle på dette område, hvilket udviklingen også tyder på. 
Disse fællesskabsforanstaltninger defineres og iværksættes under skyldig hensyntagen til artikel 
3 B, hvori der står, at Fællesskabet handler "i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, 
kun hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan 
opfyldes af medlemsstaterne og derfor, på grund af den påtænkte handlings omfang eller 
virkninger, bedre kan gennemføres på fællesskabsplan". Det er dog i denne sammenhæng et 
spørgsmål om, hvorvidt Fællesskabet skal have særlig kompetence på turistområdet i lighed 
med den kompetence, det er tillagt i relation til de vigtigste politikker, der kan influere på 
turismen, og som er nærmere omhandlet i detaljerede bestemmelser i den nuværende traktat, 
bl.a. inden for transport, miljø, forbrugerbeskyttelse, kultur, uddannelse og, afhængigt af 
udviklingen i de igangværende forhandlinger, inden for fysisk planlægning. 
20 
C EU'S FREMTIDIGE BETYDNING FOR TURISMEN 
Der er i de følgende forslag taget hensyn til ELTs hidtidige indsats med henblik på opfyldelsen 
af de grundlæggende målsætninger i traktaten og inden for de beføjelser, der er tillagt 
Fællesskabet. 
L INDSKRÆNKNING ELLER OPHÆVELSE AF SPECIFIKKE FÆIIJ^KABSFORANSTALTNINGER? 
Eftersom de eksisterende fællesskabspolitikker i forvejen tager højde for de tre forskellige 
former for hensyn, der gør sig gældende i turistsektoren, kunne én af mulighederne være helt 
at afskaffe alle specikke foranstaltninger på turistområdet. Det kunne således hævdes, at 
turistområdet ville være tilstrækkeligt - for ikke at sige fuldt ud - dækket via individuelle 
foranstaltninger, som ganske vist ville være noget usammenhængende, men som dog i et vist 
omfang har vist sig effektive. 
På den ene side ville en tilfredsstillende betjening af turisten være sikret gennem 
foranstaltninger i forbindelse med forbrugerbeskyttelsespolitikken og støtte til foranstaltninger 
med henblik på en øget differentiering af turistproduktet, bl.a. inden for strukturfondenes 
rammer (turisme med kulturelt sigte, turisme i landdistrikter), eller via foranstaltninger med 
det formål at øge sikkerheden ved brug af transportmidler i Fællesskabet. 
Samtidig kunne turistindustriens interesser sikres gennem en sammenhængende og stabil 
politik på områder som skatter og afgifter, bygning af infi^trukturer, konkurrence og mere 
generelt gennem forskellige foranstaltninger i forbindelse med gennemførelsen af det indre 
marked. 
I relation til strukturfondene skal EU sikre overholdelsen af en række fællesskabspolitikker, 
som udover konkurrencereglerne, reglerne om indgåelse af kontrakter og ligestillingsreglerne 
også vedrører miljøbeskyttelsen. EU fører en aktiv politik til beskyttelse og bevaring af natur-
og kulturværdier, dels via politikken for udvikling i landdistrikter, dels via miljøpolitikken og 
kulturpolitikken, men også i kraft af, at der ved udarbejdelse af foranstaltninger i forbindelse 
med andre fællesskabspolitikker skal tages udpræget hensyn til målsætningen om en 
bæredygtig udvikling. 
Man kunne således udmærket forestille sig en udvikling af turismen i Fællesskabet, uden at 
der blev gjort noget for at samordne indsatsen, og udelukkende baseret på korrekt anvendelse 
af de eksisterende politikker, som er formuleret med henblik på andre og mere omfattende mål 
end turismen. Eftersom indsatsen til fordel for turismen i denne situation ikke ville indgå i en 
specifik ramme, ville det naturligvis ikke være muligt at foretage en sammenligning af praksis 
på de forskellige niveauer (europæisk, nationalt, regionalt og lokalt) og udveksle erfaringer 
om de bedste resultater. 
IL BIBEHOLDELSE AFDEN NUVÆRENDE RAMVE OG DET NUVÆRENDE NIVEAU FOR INDSATSEN? 
Det fremgår af det foranstående, at Fællesskabet har fundet midler til at gøre en indsats for 
turismen under skyldig hensyntagen til nærhedsprincippet i forbindelse med en række 
politikker, der ligger inden for traktatens rammer, og som giver mulighed for at udnytte 
forskellige instrumenter til fordel for individuelle udviklingsmål i turistsektoren, hvad enten 
21 
det drejer sig om at skabe en gunstig ramme for turisternes mobilitet, forbedre 
uddannelsesniveauet i turistsektoren, beskytte miljøet eller støtte forsøg med nye 
turistprodukter. 
Fællesskabet råder dog ikke over et specifikt retsgrundlag i så henseende. Artikel 3, stk. t), 
hvori turismen for første gang nævnes i traktaten, er udtryk for, at lovgiverne erkender, at 
områder som energi, civil beskyttelse og turisme er af betydning for opfyldelsen af 
målsætningerne i artikel 2. En målrettet indsats fra Fællesskabets side på disse områder kan 
kun baseres på artikel 235. 
Mangelen på et specifikt retsgrundlag for en indsats til fordel for turismen i traktaten om 
oprettelse af Det Europæiske Fællesskab har ikke afholdt Kommissionen fra at forelægge et 
forslag til handlingsplan for turisme i medfør af artikel 235, og det har heller ikke afholdt 
Rådet fra at vedtage denne handlingsplan(42). Formålet var at få alle parter i EU til at gøre 
en fælles indsats på dette område. 
EF-handlingsplanen fra juli 1992 danner et godt grundlag for et samarbejde mellem medlems­
landene og en øget samordning med turistindustrien og de berørte kredse. Den giver således 
mulighed for at alprøve idéer og erfaringer, udarbejde fælles projekter og udvikle fælles 
strategier. Men handlingsplanen er dog kun af begrænset varighed og begrænset rækkevidde. 
Alle EU-landenes aktive deltagelse i forsøgsforanstaltningerne i forbindelse med 
handlingsplanen er et konkret bevis på det tværnationale samarbejdes betydning for 
udviklingen af turismen og den europæiske integration. En effektiv samordning mellem alle 
involverede parter og på alle administrative niveauer (regionalt, nationalt og internationalt) 
betragtes som den allervigtigste forudsætning for en effektiv fællesskabsplan, og derfor er de 
planlagte foranstaltninger baseret på et samarbejde mellem forskellige operationelle 
forvaltningsgrene - uden indgreb i disses respektive beføjelser - for at give de bedste 
muligheder for deltagelse i indsatsen til fordel for turismen i Fællesskabet. Det skal bl.a. være 
lettere at sammenligne nationale og regionale initiativer i turistsektoren for at fremme 
indbyrdes kontakter og fælles tiltag og sikre størst mulig gennemsigtighed i de 
foranstaltninger, der gennemføres på forskellige niveauer, i en helt ny samarbejdsånd. Det kan 
ikke blot give mulighed for at overføre eksempler på effektive metoder, men også for at 
udnytte de eksisterende muligheder mere rationelt. 
HL INTENSIVERING AF FÆLLESSKABSFNDSATSEN PÅ GRUNDLAG AF DEN NUVÆRENDE TRAKTAT? 
Gennemførelsen af den første handlingsplan har vist, at der er stor interesse for et 
tværnationalt samarbejde inden for turisme, men planen har ikke været tilstrækkelig til at 
mobilisere det fulde potentiale, der ligger i turismen og i planens egne foranstaltninger, til 
gavn for en EU-indsats. 
En af løsningerne kunne være at styrke de eksisterende foraristaltninger, der indvirker på 
turismen, og som er omtalt tidligere, og afsætte større bevillinger til dem under skyldig 
hensyntagen til de særskilte iværksættelsesprocedurer for hvert enkelt instrument. 
(42) Rådets afgørelse 92/421/EØF af 13. juli 1992. 
' 22 
Fællesskabet kunne inden for traktatens rammer dels støtte bestræbelserne på at skabe øget 
vækst og konkurrenceevne i turistindustrien, dels bidrage til en bedre betjening af turisterne 
og samtidig som et vigtigt element fremme beskyttelsen og den optimale udnyttelse af natur-
og kulturværdierne(43): 
Her tænkes f.eks. på støtte til udvikling af transeuropæiske net, udvikling af "informations­
samfundet" (hvis konsekvenser skal vurderes meget omhyggeligt), forbrugerpolitikken, 
foranstaltninger på uddannelsesområdet og foranstaltninger til højnelse af kvaliteten af 
turistudbuddet, regionalpolitikken, foranstaltninger på det kulturelle område, forsknings- og 
udviklingsprogrammer, gennemførelsen af det indre marked, foranstaltninger på 
transportområdet, industripolitikken, specielt til fordel for små og mellemstore virksomheder 
og håndværksvirksomheder, samt specifikke foranstaltninger til fordel for turismen. 
Fællesskabet kunne også bidrage til, at der i højere grad blev taget hensyn til de specifikke 
interesser på turistområdet, f.eks. i forbindelse med foranstaltninger vedrørende infrastruktur 
og de transeuropæiske net, herunder informationsnettene, bl.a. ved at indarbejde et særligt 
afsnit om turisme i de procedurer, der gælder for de enkelte politikker, programmer eller 
foranstaltninger, med henvisning til de opgaver, der er nævnt i den nuværende artikel 3, stk. 
t). En styrkelse af de forskellige fællesskabsforanstaltninger til fordel for turismen kunne 
således imødekomme såvel sektormæssige behov som specifikke behov inden for turismen. 
Spørgsmålet er dog, om man ved at gøre fællesskabsindsatsen mere synlig vil kunne skabe en 
multiplikatorvirkning med hensyn til den merværdi, der ligger i de enkelte politikker, hvis man 
derved kunne opnå en bedre sammenkobling af de forskellige politikker (industripolitikken, 
forbrugerpolitikken, regionalpolitikken, miljøpolitikken osv.(44)) og mellem de forskellige 
aktionsniveauer (fællesskabsniveauet og det nationale, regionale og lokale niveau), bl.a. 
gennem et øget samarbejde mellem den offentlige og den private sektor. 
IV. SKAL FÆLLESSKABET HAVE EN EGENTLIG TURISTPOLITIK? 
I de seneste år er spørgsmålet om, hvorvidt Fællesskabet i højere grad skal beskæftige sig med 
turismen, rejst ved flere lejligheder. Svaret kræver, at man tager stilling til følgende: 
Vil Fællesskabet i tilstrækkelig grad kunne fungere som formidler mellem de forskellige 
involverede parter (medlemsstaterne, erhvervskredse, større organisationer, der er aktive inden 
for sektoren, forbrugerne, tredjelande og internationale organisationer), så medlemsstaterne far 
mulighed for at konsultere hinanden i kontakt med Kommissionen og om nødvendigt 
samordne deres foranstaltninger med henblik på at skabe balance mellem de forskellige 
interesser, der gør sig gældende inden for turismen? Hvis det er tilfældet, vil Kommissionen 
tage de nødvendige initiativer til at fremme en sådan samordning. 
(43) Bibeholdelsen af det eksisterende retsgrundlag ville iøvrigt ikke forhindre Kommissionen i at tage initiativer til at styrke den 
interne samordning af sine egne aktiviteter for at opnå en bedre sammenhæng i relation til turismen. 
(44) For at løse uddannelsesproblemerne i turistsektoren stiller Fællesskabet f.eks. forskellige instrumenter til rådighed for 
turistvirksomhederne, såsom deltagelse i målrettede programmer eller finansiel støtte fra Socialfonden, men uden at have garanti 
for, at de normale uddannelsesmodeller i industrien uden videre kan overføres til en aktivitet, som hovedsagelig er sæsonpræget. 
23 
Skal Fællesskabet stimulere samordningen af nationale initiativer for at fremme konvergensen 
af politikker via fornuftig organisering af informations udveksling og overførsel af de bedste 
metoder, medlemsstateme imellem ? Sådan en rolle kunne udvides til at formulere og 
gennemføre initiativer, som supplement til medlemsstaternes egne initiativer, og derved 
udfylde eventuelle huller der måtte opstå, hvis de nationale politikker ikke er tilstrækkelige 
og som kunne være ødelæggende for Europæiske turisme som helhed. 
Det er også muligt at forestille sig en fællesskabspolitik der som supplement til 
medlemsstaternes politikker, kan anvendes som grundlag ved fastsættelsen af andre 
fællesskabspolitikker med mulig indflydelse for turismen. Vil en fællesskabspolitik som denne 
frembringe et svar der vil være i stand til at opfylde behovene for balance mellem tredelingen 
af interesser i turismen og for integrationen af disse interesser i en bæredygtig udvikling ? 
Medlemsstaterne 
Rådet 
Europa-Parlamentet 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
Regionsudvalget 
repræsentative turistorganisationer, arbejdsmarkedets parter og andre organer med 
tilknytning til turismen på europæisk plan og på nationalt og regionalt plan 
opfordres derfor til at tilkendegive deres holdning til de institutionelle valgmuligheder, 
der er præsenteret i denne grønbog om Den Europæiske Unions betydning for turismen, 
inden den 30. juni 1995. 
Europa-Kommissionen 
Generaldirektorat XXIII 
'^Grønbog om turisme" 
200, rue de la Loi 
B - 1049 Bruxelles 
Yderligere oplysninger fås på: Tlf: +32-2-295.25.17. 
Fax:+32-2-296.13.77. 
24 
BILAG 
1. Forslag til en definition af turisme 
2. Turismen i Den Europæiske Union: Tendenser i 1994 
3. Oversigtsskemaer over de vigtigste organer i EØS-landene, der varetager 
turistpolitikken på nationalt plan (udarbejdet på grundlag af oplysninger fra de enkelte 
lande pr. 30.9.94). 
4. Skema over, hvor meget der i fællesskabsstøtterammerne var afsat til turismen i 
perioden 1989-1993. 
5. Ordliste. 
25 
BILAG 1 
FORSLAG TIL EN DEFINITION AF TURISME 
Det er en meget kontroversiel opgave at skulle definere hele referenceuniverset i relation til 
turisme, fordi det indvirker direkte på anerkendelsen af sektorens betydning og vægt på det 
institutionelle plan. 
Udover de tekniske definitioner, der skal bruges til at identificere de forskellige elementer, der 
indgår i turisme, og til at afdække deres økonomiske betydning, er der to begrebsmæssige 
faktorer, der kendetegner turistsektoren: 
forbrugerens/turistens centrale rolle i og med, at det er turisten der ved køb og brug af 
såvel kommercielle som ikke-kommercielle varer og tjenesteydelser kvalificerer de 
pågældende varer og tjenesteydelser som værende af "turistmæssig karakter"(45); 
offentlige goders store betydning både for produktionsprocessen og for turistforbruget, 
bl.a. fordi disse goder i mange tilfælde i sig selv kan have en stor tiltrækningskraft på 
turistefterspørgslen. 
Det er meget få menneskelige aktiviteter, der er så direkte involveret i det moderne samfunds 
transformations- og udviklingsproces, som det er tilfældet med turismen. Turismen, som må 
betragtes som andet og mere end et vanefænomen eller et sæt uensartede økonomiske 
aktiviteter, er på mindre end et århundrede blevet en afgørende faktor for millioner af borgeres 
tilværelse. Turismen udvikles parallelt med forbedringen af leve- og arbejdsvilkårene og er på 
en gang et afgørende element i denne udvikling og et resultat deraf. Ferie med løn var ét af 
de allerførste overenskomstmæssige krav i forhandlingerne mellem arbejdsmarkedets parter, 
og manglende mulighed for at rejse på ferie, specielt af økonomiske eller sundhedsmæssige 
årsager, opfattes som medvirkende til social udstødelse. 
Turismen opleves dog ikke udelukkende som en indikator for social fremgang. I den kollektive 
begrebsverden og i praksis er turismen, selv i det globale mediesamfund, som er præget af 
omfattende formidling af øget viden om forskellige kulturer og livsformer, det bedste 
"medium" for det direkte møde med og oplevelse af det fremmedartede og bliver dermed også 
det ideelle redskab for øget forståelse og samvær mellem borgerne. 
I takt med, at turismen er blevet et alment behov på det intellektuelle, det fysiske, det 
kulturelle, det sociale og det faglige niveau, opstår og videreudvikles nye og eksisterende 
økonomiske aktiviteter for at imødekomme dette behov, der betragtes som et nyt marked. Set 
(45) 1 modsætning til andre økonomiske aktiviteter kan turismen vanskeligt defineres ud fra sine produkter og tjenesteydelser eller ud 
fra produktionsprocessen eller selve sit emne. (A. Bull, The Economics of Travel and Tourism, Pitman-Wiley, London, 1991). 
World Tourism Organisation's (OMT) definition, som I)e Forenede Nationers Statistiske Kommission overtog i 1993, er baseret 
på en løsningsmodel, der tager sigte på at definere turismen ud Ira efterspørgsel og behov. Ifølge OMT omfatter turismen "de 
aktiviteter til fritidsformål, forretningsformål og andre formål, der udføres af personer under deres rejse og ophold på et sted uden 
for deres normale miljø i en sammenhængende periode på højst et år" (IJN-WTO, Recommendctions on Tourism Statistics, 
"Statistical Papers", SÏ7ESA/STAT/SER, M/83, 1993). 
26 
ud fra et økonomisk synspunkt opfattes turismen i mange tilfælde på grund af sine 
strukturmæssige karakteristika snarere som et marked end som en sektor. 
De mange forskelligartede facetter ved turistforbruget omfatter dels de varer og 
tjenesteydelser, der kan betegnes som "typisk turistmæssige" (f.eks. indkvartering og 
planlægning, tilrettelæggelse og salg af rejser og ophold), dels en række varer og 
tjenesteydelser, som ikke bruges udelukkende af turisterne, men som både turister og 
fastboende i forskellig grad har fordel af (f.eks. passagerbefordring, restaurationsvirksomhed, 
udlejning af transportmidler osv.). Hertil kommer en afledt produktion, der som på så mange 
andre områder fungerer som støtte for produktionen af de førnævnte varer og tjenesteydelser 
(for kun at nævne nogle fa eksempler kan man pege på levnedsmiddelindustriens og 
byggeindustriens tilknytning til hotel- og restaurationssektoren). 
Samtidig omfatter turistudbuddet langt mere end selve turistindustrien, fordi det indebærer 
brug af ressourcer - naturlige, kulturelle og kunstneriske værdier - som i mange tilfælde er 
unikke og knyttet til et bestemt sted, hvad der giver dem karakter af offentlige goder. Det 
offentlige spiller således en vigtig rolle som garant for den optimale balance mellem udvikling 
og beskyttelse af ressourcerne for fremtidige generationer og balancen mellem effektivitet og 
retfærdig fordeling(46). 
De meget forskelligartede aktiviteter, der indgår i betjeningen af turisterne, de 
interessekonflikter, der kan opstå mellem forskellige erhverv inden for samme sektor, samt de 
offentlige goders store betydning for et turistmåls succes er alt sammen forskellige sider af 
samme sag. 
Sammenhængen og samspillet mellem turistforbrug og turistproduktion præger således hele 
samfundet og udvikler sig sammen med det, hvilket gør det vanskeligt at danne sig et klart 
billede af relationerne og vurdere, hvor stor vægt der bør lægges på turismen på det 
institutionelle plan. 
Disse problemer, som i forvejen mærkes tydeligt i de enkelte lande, bliver endnu større, når 
de placeres i en europæisk sammenhæng, og det gør det lettere at forstå det tilsyneladende 
paradoks mellem den udbredte opfattelse af turismen som en altafgørende faktor på 
verdensplan og det noget upræcise billede af, hvad turismen rent faktisk er. Det er sikkert også 
medvirkende til, at turismen har svært ved at blive anerkendt som en regulær industri(47). 
(46) Vedrørende den generelle problematik se: K. Arrow, The Trade-off between Growth and Equity i Theory for Economics and 
Efficiency, MIT press, Gimbridge, 1979. 
(47) På trods af. at turistudbuddet består afså mange heterogene elementer, og på trods af de involverede branchers forskelligartede 
produktionsfunktioner betragter man dog i moderne økonomisk analyse i stigende grad turismen som en regulær industri. 
Se især den analyse, der er udviklet af J. van der Iiorg, M. Manente, M. Tamma i Dimensione delTindustria Itdiana dei viaggi 
e del Turismo", Costa-Risnoli, CONFINDUSTRIA, SIPI, Rom, 1992. R.W. Mc Intosh og C.R. Goeldner, Tourism Principles, 
Practises, Philosophy, John Willy & Sons, New York, 1986. 
Denne betragtningsmåde forudsætter først og fremmest, at man kan vurdere den økonomiske vægt af de forskellige aktiviteter i 
tilknytning til turismen ved at samle dem til et enkelt element, selv om det ikke er muligt med de nuværende metoder inden for 
nationalregnskab. (Se specielt resultaterne af OECDs undersøgelser i Manuel sur les comptes économiques du tourisme, OECD, 
Paris, 1991). 
De Forenede Nationer har fattet interesse for denne hypotese og har i samarbejde med OMT foreslået udarbejdelse af 
"satellitregnskaber" for rejser og turisme for at kunne samle hele turistproduktionen (en grundig analyse af dette koncept findes 
i J. Lappiere, A Proposai for a Satellite Account and Information System for Tourism, Den Internationale Konference om Rejse-
og Turiststatistikker, Ottawa, 1991). 
27 
De undersøgelser, der er foretaget de seneste år i Fællesskabet, har, selv om de endnu ikke 
er færdige, givet et langt bedre kendskab til sektoren og i høj grad bidraget til et bedre 
samarbejde både mellem EU-landene indbyrdes og med andre internationale organisationer 
såsom OECD og OMT(48). 
(48) Jf. KOM(93) 345 endelig udg. af 1. september 1993. 
28 
BILAG 2 
TURISMEN I DEN EUROPÆISKE UNION: TENDENSER 11994 
Indledning 
De data, der foreligger på nuværende tidspunkt, giver kun mulighed for en tilnærmelsesvis 
vurdering af udviklingen i turismen i 1994. For de fleste landes vedkommende vedrører de 
disponible data bevægelserne i de tre første kvartaler af 1994. Med hensyn til overnatninger 
dækker dataene mellem 80 og 95% af det samlede antal overnatninger i 1994. De overslag, 
der kan udarbejdes på nuværende tidspunkt, vil således næppe afvige ret meget fra de endelige 
tal. 
For visse landes vedkommende råder Eurostat ikke over 1994-dataene. Disse lande er derfor 
ikke medtaget i nedenstående analyse. 
Vigtigste konklusioner 
Efter ca. tre års stagnation uden markante udsving i turistbevægelserne i de fleste EU-lande 
har 1994 været præget af store ændringer. For flere lande er der tale omen særdeles positiv 
udvikling med hensyn til antallet af overnatninger og størrelsen af turistindtægterne. 
Generelle tendenser: 
Den internationale turisme er vokset, mens der er tale om en svag nedgang i den indenlandske 
turisme. Antallet af overnatninger anslås at være steget med 11% for udlændinges 
overnatninger og faldet med 2,3% for indenlandske borgeres overnatninger. For hele EU er 
der tale om en stigning på 4,4% i det samlede antal overnatninger. 
De supplerende overnatningsfaciliteter har haft den største fremgang med stigninger på ca. 
13% i antallet af overnatninger i hele EU, medens stigningen for hoteller o.lign. ligger på ca. 
3%. 
29 
*&•&". 
*& •A 
I de sydeuropæiske lande kan der konstateres en overraskende stigning i antallet af 
overnatninger: 20% i Spanien, 14,2% i Italien og 9,4% i Grækenland. Ser man kun på antallet 
af udlændinges overnatninger, er stigningerne endnu større, nemlig henholdsvis 23,8%, 24,7% 
og 11,7%. 
EU: Udviklingen fra 1993 til 
1994 
Indenlandske borgeres 
overnatninger 
Udlændinges overnatninger 
Overnatninger i alt Hoteller o.lign. 
-1,8 
10,5 
3,1 Supplerende 
faciliteter 
11,1 
23,4 
13,4 lait 
-2,3 
1U 
4,4 
Kilde: Eurostats overslag 
Der er tale om en stigning i både indtægter (4,1%) og udgifter (2,4%) på posten "Rejser" på 
betalingsbalancen i 1994. 
De udsving, der har kunnet konstateres i 1994 i forhold til tidligere, kan til dels forklares ved 
det økonomiske opsving i EU og ved valutakursudsvingene, som har styrket 
konkurrenceevnen i de pågældende lande. 
Udviklingen i overnatninger 
Udsvingene i de indenlandske borgeres andel af det samlede antal overnatninger er 
forholdsvis beskedne i 1994 i forhold til 1993. Kun i Italien kan der konstateres en kraftig 
stigning på 8%, mens der i flere lande er tale om en mindre nedgang. Med hensyn til 
udlændinges overnatninger er udsvingene mere markante for de sydeuropæiske lande, medens 
30 
de for de øvrige EU-lande ligger omkring 0%, bortset fra Finland, hvor stigningen anslås til 
12,6%. 
En undersøgelse af overnatningerne efter indkvarteringsform viser, at der har været tale om en 
kraftig stigning i udlændinges overnatninger på hoteller, men endnu større stigninger på 
supplerende overnatningsfaciliteter, ikke kun med hensyn til udlændinges overnatninger, men 
også med hensyn til indenlandske borgeres overnatninger. 
HOTELLER B DK D GR E F I NL P FIN lait 
Indenlandske borgere 
Overnatninger i alt i 1993 
(1000) 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 
(måneder) 2 557 
4,6% 
10 5 639 
6,8% 
II 142 130 
-1,5% 
10 12 059 
1,4% 
9 54 879 
3,4% 
12 90 160 
-10,7% 
9 122 270 
0,3% 
9 7 640 
4,8% 
6 7 201 
-3,8% 
8 7 985 
0,0% 
9 452 519 
-1,8% 
-
Udlændinge 
Overnatninger i alt i 1993 
(1000) 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 
(måneder) 6 751 
1,8% 
9 5 880 
-6,5% 
II 26 030 
0,3% 
10 36 475 
11,6% 
9 82 872 
17,9% 
12 55 455 
-1,7% 
9 64 495 
16,0% 
9 7 973 
-7,1% 
6 15 965 
14,5% 
8 2 588 
15,9% 
9 304 484 
10,5% 
-
lait 
Overnatninger i alt i 1993 
(1000) 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 
(måneder) 9 305 
2,5% 
9 11 519 
-4,6% 
11 168 160 
-1,2% 
10 48 534 
9,2% 
9 137 751 
12,1% 
12 145 614 
-7,2% 
9 186 765 
5,7% 
9 15613 
-1,6% 
6 23 166 
8,7% 
8 10 572 
4,0% 
9 757 003 
3,1% 
-
31 
SUPPLERENDE 
AKTIVITETER B DK D GR E I NL P FIN lait 
Indenlandske borgere 
Overnatninger i alt i 1993 
(1000) 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 
(måneder) 9 695 
-1,5% 
9 8191 
-1,0% 
10 134 252 
1,9% 
10 478 
14,9% 
9 13 634 
53,2% 
8 45 912 
35,9% 
9 31351 
0,5% 
6 6 257 
-4,3% 
8 1753 
-0,7% 
9 251521 
11,1% 
-
Udlændinge 
Overnatninger i alt i 1993 
(1000) 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 
(måneder) 4 930 
-2,6% 
9 4 573 
8,6% 
10 8 664 
-3,3% 
10 633 
21,4% 
9 5 260 
55,3% 
8 20 849 
42,9% 
9 9 205 
7,5% 
6 1 866 
-20,7% 
8 341 
-8,4% 
9 56 320 
23,4% 
-
lait 
Overnatninger i alt i 1993 
(1000) 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 
(måneder) 14 625 
-1,9% 
9 12 764 
2,4% 
10 142 915 
1,5% 
10 1 110 
18,6% 
9 18 894 
53,8% 
8 66 761 
38,1% 
9 40 555 
2,2% 
6 8 123 
-8,2% 
8 2 094 
-2,0% 
9 307 841 
13,4% 
• 
1 ALT(HOTELLER + 
SUPPL. FACILITETER) B DK D GR E W) I NL P FIN lait 
Indenlandske borgere 
Overnatninger i alt i 1993 
(1000) 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 
(måneder) 12 253 
-0,3% 
9 13 830 
-1,8% 
11 276 381 
0,1% 
10 11863 
2,1% 
9 68 513 
0,0% 
11 90 160 
-10,7% 
9 168 182 
8,0% 
6 38 991 
1,5% 
6 13 457 
-4,1% 
8 9 737 
-0,2% 
9 703 367 
-2,3% 
-
Udlændinge 
Overnatninger i alt i 1993 
(1000) 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 
(måneder) 11 681 
-0,2% 
9 10 453 
0,1% 
11 34 694 
-0,7% 
10 37 108 
11,7% 
9 88 132 
23,8% 
8 55 455 
-1,7% 
9 85 344 
24,7% 
6 17 178 
-0,4% 
6 17 831 
10,0% 
8 2 929 
12,6% 
9 360 804 
11,1% 
-
lait 
Overnatninger i alt i 1993 
(1000) 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 
(måneder) 23 934 
-0,2% 
9 24 283 
2,2% 
10 311075 
0,1% 
10 49 617 
9,4% 
9 156 644 
19,9% 
8 145 614 
-7,2% 
9 253 526 
14,2% 
6 56 169 
0,5% 
6 31289 
3,7% 
8 12 666 
2,8% 
9 1064 816 
4,4% 
• 
0) Kun hoteller 
Turistindtægter og -udgifter på betalingsbalancen - Kursudsving 
Generelt kan der konstateres en stigning i turistindtægterne i samtlige lande, for hvilke der 
foreligger data, bortset fra Portugal (-15%) og Tyskland (-4,4%). Udgifterne følger samme 
tendens, bortset fra et ganske betydeligt fald i Spanien (-17%), Italien (-17%) og Portugal (-
13%). UELB (Belgien og Luxembourg) ligger generelt på førstepladsen med en stigning i 
indtægter og udgifter på henholdsvis 29,3% og 20,6%. 
BETALINGSBALANCEN: 
REJSER (Mio. ECU) 
Indtægter 
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 (måneder) 
^//tø-
Variation 1994/1992 
Disponible data for 1994 (måneder) UEBL 
3 479 
29,3% 
10 
5 439 
20,6% 
10 DK 
2 599 
2,8% 
9 
7 738 
11,7% 
9 D 
8 974 
-4,4% 
10 
32 041 
9,2% 
10 GR 
2 861 
10,1% 
10 
857 
11,5% 
10 E 
16 516 
8,3% 
10 
4 021 
-17,0% 
10 F 
19 922 
2,1% 
10 
10919 
6,8% 
10 I 
18 840 
5,3% 
9 
12 006 
-17,6% 
9 NL 
4015 
0,3% 
9 
7 672 
-0,4% 
9 P 
3 568 
-15,0% 
8 
1574 
-13,1% 
8 lait 
80 775 
4,1% 
93 130 
2,4% 
En undersøgelse af valutakursudsvingene i 1994 i forhold til 1993 viser ganske store udsving, 
som til dels forklarer den øgede konkurrenceevne i de sydeuropæiske lande (GR, I, E, P) og 
dermed også de konstaterede stigninger. 
VALUTAKURS I FORHOLD TIL 
ECU 
Gennemsnitsværdi i 1993 
Gennemsnitsværdi i 1994 
Variation 1994/1993 B 
40,47 
39,66 
2,0% DK 
7,59 
7,54 
0,7% D 
1,94 
1,92 
0,6% GR 
268,57 
288,03 
-7,2% E 
149,12 
158,92 
-6,6% F 
6,63 
6,58 
0,8% I 
1 841,23 
1 915,06 
-4,0% IRL 
0,80 
0,79 
0,8% NL 
2,18 
2,16 
0,8% P 
188,37 
196,90 
-4,5% FIN 
6,70 
6,19 
7,5% , SW 
9,12 
9,16 
-0,5% UK 
0,78 
0,78 
0,5% -
34 
BILAG 3 
OVERSIGTCSKEMAER OVER DE VIGnGSTE ORGANER I EØS-LANDENE, 
DER VARETAGER TURISTPOUITKEN PÅ NATIONALT PLAN 
(udarbejdet på grundlag af oplysninger fra de enkelte lande pr. 30.9.94). 
35 
ØSTRIG 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ NATIONALT BUNDESMINISTER FUR WIRTSCHAFTLICHE 
PLAN ANGELEGENHEITEN (økonomiminister) 
BUNDESMINISTERIUM FUR WIRTSCHAFTLICHE 
ANGELEGENHEITEN (økonomiministeriet) 
ABTEILUNG FUR NATIONALE TOURISMUS-
ANGELEGENHEITEN (afdeling for nationale 
turistanliggender) 
Ansvarsområde: 
- Generel turistpolitik, (transportpolitik, regionalpolitik, 
uddannelsespolitik, statistik, undersøgelser og 
reklamefremstød); 
- Det nationale østrigske turistkontor og turistindustrien. 
ABTEILUNG FUR TOURISMUSFORDERUNG (atdeling for 
national bistand til fremme af turismen) 
Ansvarsområde: 
- Forvaltning af og økonomisk støtte til nationale 
turistprojekter med vægten lagt på kvalitetsudvikling. 
ABTEILUNG FUR INTERNATIONALE 
TOURISMUSANGELEGENHEITEN (afdeling for 
internationale turistanliggender) 
Ansvarsområde: 
- Repræsenterer Østrigs turistpolitik i udlandet og repræsenterer 
Østrig i HU og andre internationale organisationer; 
- Forhandler bilaterale allaler på turistområdet og sørger for 
gennemførelsen af disse. 
36 
(på nationalt 
plan) 
PÅ 
REGIONALT 
PLAN WIRTSCHAFTSKAMMER ÔSTERREICH, SEKTION 
TOURISMUS UND FREIZEITWIRTSCHAFT (det østrigske 
kontor for økonomiske anliggender, afdeling for turisme og 
fritidsindustri) - Offentligretligt organ. Medlemsskab er 
obligatorisk for alle selvstændige erhvervsdrivende inden for 
turisterhvervet. 
Ansvarsområde: 
- Repræsenterer selvstændige i turistindustrien og varetager 
deres interesser; 
- Tage initiativ til og evaluere lovforslag; 
- Samarbejde med parlament, regering og administrative 
myndigheder; 
- Rådgivning; 
- Bidrag til arbejde udført af det nationale østrigske 
turistkontor; 
.- Erhvervsuddannelse; 
- Ixxlelseskonsulentbistand til virksomheder i turistindustrien. 
BUNDESARBEITSKAMMER (det føderale arbejdskammer) 
Ansvarsområde: 
- Repræsenterer de ansatte i turistindustrien og varetager deres 
interesser; 
- Tage initiativ til og evaluere lovforslag. 
LANDESREGIERUNGEN (delstatsregeringer) 
TÔURISMUSABTEILUNG (turistafdeling) 
Ansvarsområde: 
- En regeringsembedsmand er særlig ansvarlig for turisme; 
- Lovgivning; 
- Kompetence til at fremme og støtte turistprojekter og 
udviklinssforanstaltninger; 
- Kontrol med de lokale turistkontorers gennemførelse af disse. 
OFFENTIIGEyPRIVATE INSTITUTIONER 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN ÔSTERREICH WERBUNG (det nationale østrigske 
turistkontor - ANTO) 
En sammenslutning af det føderale økonomiministerium, de ni 
delstater og den østrigske turistindustri (repræsenteret af 
kontoret for økonomiske anliggender), der har til formål at 
fremme turismen i Østrig på hjemmemarkedet og i udlandet. 
37 
(på nationalt 
plan) 
PÅ 
REGIONALT 
PLAN 
PÅ LOKALT 
PLAN KURATORIUM DES ÔSTERREICHISCHEN FREMDEN-
VERKEHRS (Fondsbestyrelse for østrigsk turisme) 
Ansvarsområde: 
- Koordineringsudvalg for staten, delstaterne og det føderale 
økonomiske kontor. 
BURGES. Det føderale økonomiministeriums bank til 
administration af støtteordninger for SMV inden for 
turisterhvervet. 
LANDESFREMDENVERKEHRSVERBÀNDE (regionale 
sammenslutninger) - sammenslutninger af turistkontorer fra 
forskellige regioner. 
Ansvarsområde: 
- Fælles reklame- og markedsføringsaktiviteter. 
LOKALE FREMDEN VERKEHRSBUROS (lokale 
turistinfbrmationskontorer) 
Ansvarsområde: 
- Oplysninger om overnatningsmuligheder og lokale 
begivenheder; 
- Reklame- og markedsføringsaktiviteter på lokalt plan. 
DEN PRIVATE SEKTOR 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN ÔSTERREICHISCHER KURORTE- UND HEILBÀDER-
VERBAND (den østrigske sammenslutning af kur- og 
spabade). 
HOTELTREUHAND GmbH (turistinvesteringstjenester). 
ÔSTERRHICHISCI 1ER REISEBÛROVERVAND (den 
østrigske sammenslutning af rejsebureauer). 
ÔSTERREIŒQSCHE HOTELIERVEREINIGUNG (den 
østrigske hotelsammenslutning). 
BUND ÔSTERREICHISCHER GASTLICHKEIT - restauranter 
(den østrigske gæstgiversammenslutning). 
38 
BELGIEN 
PÅ NATIONALT 
PLAN 
PÅ REGIONALT 
PLAN 
VLAANDEREN 
BRUXELLES OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
INTET KOMPETENT MINISTERIUM 
VLAAMS MINISTER VAN KUULTUR EN BRUSSELSE 
AANGELEGENHEDEN (minister for kulturelle anliggender og 
Bruxelles). 
VLAAMS COMMISSARIAT GENERAL VOOR TOERISME 
- VCGT (det flamske turistkontor) 
Ansvarsområde: 
- Udarbejdelse og gennemførelse af turismelovgivninng 
vedrørende hoteller, campingpladser, social turisme og 
rejsebureauer; 
- Økonomisk støtte til turistsektoren med henblik på udvikling 
af turistirifrastruktur og turistaktiviteter i Flandern; 
- Udvikling og forvaltning af egne investeringsprojekter i 
turistsektoren; 
- Forskning, planlægning, udvikling og markedsføring, både i 
Belgien og i udlandet, ai turismen i Flandern samt i Bruxelles 
og omegn; 
- Samarbejde med "Office de Promotion du Tourisme" 
vedrørende markedsløring, reklamefremstød, drift af otte 
nationale turistkontorer i udlandet og turistkontoret i Bruxelles. 
VLAAMSE ADVIESRAAD V(X)R TOERISME (det flamske 
turistrådgivningskontor) 
Ansvarsområde: 
- Rådgivning om alle politiske spørgsmål inden for VCGTs 
kompetenceområde; 
.- Nedsættelse af seks tekniske udvalg. 
MINISTRE POUR TRAVAUX PUBLICS, COMMUNICA­
TIONS, RENOVATION DES SITES D'ACTIVITES 
ECONOMIQUES DESAFFECTES, SANTE ET TOURISME / 
MINISTER VOOR OPENBARE WERKEN, 
COMMUNICATEE, ECONOMSCHE HEROPLEVING, 
GEZONDHEID EN TOERISME (minister for offentlige 
arbejder, kommunikation, økonomisk genoprettelse, sundhed og 
turisme). 
39 
(Enecelles) COMMISSARIAT GENERAL AU TOURISME 
(turistkontoret i Bruxelles). CGT 
WALLONIE Efter den 1. januar 1994 forvaltes turisme to steder, i Bruxelles 
og Wallonien. Man er derfor ved at etablere CGT-
administrationer i de fransk- og flamsktalende sprogsamfund i 
Bruxelles. 
MINISTRE POUR ECONOMIE, PME, TOURISME, 
RELATIONS EXTERIEURES, COMMERCE EXTERIEUR 
ET PATRIMOINE (minister for økonomi, SMV, turisme, 
eksterne relationer, udenrigshandel og den nationale arv). 
COMMISSARIAT GENERAL DU TOURISME - CGT 
(turistkontoret for Wallonien). 
Ansvarsområde: 
- Udarbejdelse og gennemførelse af turismelovgivning 
(hoteller, rejsebureauer, ferieparker og turisme i landdistrikter 
og social turisme); 
- Turismeudvikling, tildeling af støtte til social turisme, 
markedsføring, hotelombygninger og -udvikling samt 
turistbygninger (kun hoteller, overnatning i det fri og 
overnatning uden forplejning). 
OFFICE DE PROMOTION DU TOURISME - OPT 
(turistfremmekontor) 
Ansvarsområde: 
- Markedsføring af regionerne Wallonien og Bruxelles: strategi, 
aktioner rettet mod handel og offentligheden i Belgien samt 
mod de otte udenlandske markeder. 
Sammen med VCGT ansvarlig for: 
- Forvaltning af de otte nationale turistkontorer i udlandet; 
- "Maison du Tourisme" i Bruxelles; 
- Fremme af forretningsturisme i Belgien. 
CONSEIL SUPERIEUR DU TOURISME (det høje udvalg for 
turisme). 
Ansvarsområde: 
- Rådgivning i forbindelse med alle lovforslag, der vedrører 
turisme; 
-Nedsættelse af seks "COMITES TECHNIQUES", der er 
ansvarlige for turistsammenslutninger i provinsen; byer og 
landsbyer, turistkontorer; turisme i landdistrikter; 
budgetsturisme; virksomheder, der tilbyder 
overnatningsmuligheder; rejsebureauer, overnatningsmuligheder 
i det fri samt social turisme. 
40 
OST- MINISTER - "MINISTERPRASIDENT' (præsident for det 
KANTONE tysktalende samfund) 
VERKEHRSAMT DER OSTKANTONE - VAK 
(transportkontoret) 
Ansvarsområde: 
- Markedsføring, reklame, information, ikke lovgivning. 
PÅ LOKALT 10 FEDERATIONS PROVINCIALES/PROVINCIALE 
PLAN FEDERATTES (provinsforbund) 
Ansvarsområde: 
- Fremme af turisme i provinsen samt turistinformation. 
PLAATSELIJK BUREAUS VOOR TOERISME / 
SYNDICATS D'INITIATIVES (lokale turistkontorer). 
Ansvarsområde: 
- Information om lokale landsbyer. 
41 
DANMARK 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN 
PÅ 
REGIONALT 
PLAN ERHVERVSMINISTER 
ERHVERVSMINISTERIET 
Hovedområder: 
- Strategisk planlægning og udvikling af turisme; 
- Juridiske aspekter; 
- Etablering af gode forhold for turisterhvervet, herunder 
forhandlinger med andre ministerier og organisationer; 
- Arbejde for bevaring og udvikling af kultur- og naturarven i 
samarbejde med andre relevante myndigheder; 
- Administration af et "branchenetværk . 
DANMARKS TURISTRÅD - (en markedsforingsorganisation 
for turisme) 
Ansvarsområde: 
- Koordinering af foranstaltninger til fremme af Danmark som 
turistmål i udlandet og i Danmark (omfatter både fritids- og 
forretningsturisme); 
- Analyse og forvaltning af markeder samt udvikling af nye 
markeder. 
TURIST POLITISK KONTAKTUDVALG. 
Udvalget er en rådgivende gruppe for ministeren. Udvalgets 
medlemmer er repræsentanter for de største turistorganisationer 
og andre relevante organisationer. 
Det fungerer som politisk forum til drøftelse af bredt 
definerede turistrelaterede emner. 
AMTSKOMMUNER 
Ansvarsområde: 
- Udvikling af regionale strategier og koordinering med andre 
politiske områder. 
42 
PÅ LOKALT 
PLAN KOMMUNER 
Hovedaktiviteterne omfatter: 
- Information og tjenesteydelser til turister gennem 
turistbureauer: 
- Lokale strategier og udvikling. 
TURISTBUREAUER 
Hovedopgaver: 
- Information, rådgivning osv.; 
- Reservation af hotelværelser. 
OFFENTIIGEyPRIVATE INSTITUTIONER 
PÅ 
REGIONALT 
PLAN TURISTEKSPORTGRUPPER 
Turisteksportgrupper består af deltagere fra både den private og 
den offentlige seKtor. 
Hovedopgaver: 
- Markedsføring i udlandet og i Danmark af det geografiske 
område, eksportgruppen dækker; 
- Udvikling af turisme i regionen. 
KONGRESBUREAUER 
Der er etableret kongresbureauer i de fire største byer i 
Danmark. 
Hovedopgaver: 
- Reklamefremstød; 
- Hjælp til arrangementernes praktiske gennemføfrelse. 
DEN PRIVATE SEKTOR 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN 
PÅ LOKALT 
PLAN TURISMENS FÆLLESRÅD 
En paraplyorganisation for den private industri (f.eks. større 
hotelkæder, SAS osv.). 
Fællesrådet fungerer som partner og rådgiver for 
turistministeriet. 
Det koordinerer aktiviteter i turismeindustrien. 
TURISTFORENINGER 
Ansvarsområde: 
- Drift af de lokale turistburauer i samarbejde med de lokale 
myndigheder; 
- Oprettelse af et forum til drøftelse af udviklingen af den 
lokale turisme. 
43 
FINLAND 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ UIXOASIANM1NISTERIÔ (minister for udenrigshandel) 
NATIONALT KAUPPA- JA TEOLLISUUSMINISTERIÔ 
PLAN (erhvervsministeriet) 
KAUPPAOSASTO (handelsministeriet) 
Ansvarsområde: 
- Koordinering og gennemførelse af turistpolitik; 
- Forvaltning af det finske turistråd; 
- Internationalt samarbejde. 
YRITYSKEHITYSOSASTO (ministeriet for erhvervsudvikling) 
Ansvarsområde: 
- Udvikling og finansiering af små og mellemstore 
virksomheder. 
YMPÀRISTÔMINISTERIÔ (miljøministeriet) 
Ansvarsområde: 
- Integration af miljøpolitik; 
- Planlægning af anvendelse af områder; 
- Naturbevaring; 
- Udendørs rekreative aktiviteter; 
- Bevaring af kulturarven og naturen. 
LIIKENNEMINISTERIÔ (transport- og 
kommunikationsministeriet) 
Ansvarsområde: 
- Transport; 
- Telekommunikation. 
OPETUSMINISTERIÔ (undervisningsministeriet) 
Ansvarsområde: 
- Erhvervsuddannelse inden for turisme; 
- Ungdomsturisme. 
44 
(på nationalt MAA- JA METSÂTALOUSMINISTERIÔ (landbrugs- og 
plan) skovbrugsministeriet) 
Ansvarsområde: 
-Administration af statsejede områder: rekreation, fiskeri og 
jagt. 
SISÀASIAINMINISTERIÔ (indenrigsministeriet) 
Ansvarsområde: 
- Regional turismeudvikling. 
SOSIAALI- JA TERVEYSMINISTERIÔ (ministeriet for 
sociale anliggender og sundhed) 
Ansvarsområde: 
- Social turisme. 
KULUTTAJAVIRASTO (national forbmgeradministration) 
Ansvarsområde: 
- Forbrugeranliggender vedrørende turisme; 
- Overvågning af et garantisystem vedrørende pakkerejser. 
MATXAILUN EDISTAMSKESKUS (det finske turistråd) 
Et regeringsorgan, hvis bestyrelsesmedlemmer hovedsagelig 
kommer fra turistindustrien. Formanden er viceminister for 
handels- og industriministeriet. 
Ansvarsområde: 
- Markedsføring af turisme i Finland, både for finske og 
udenlandske turister; 
- 14 turistbureauer i udlandet. 
EU-ASIAIN KOMITEAN ALAINEN 
MATXAILUPALVELUT JAOSTO (EØS/EU-underudvalg for 
turistydelser) 
Dette organ består af repræsentanter for handels- og 
industriministeriet, udenrigsministeriet, transport- og 
kommunikationsministeriet, miljøministeriet, det finske 
turistråd, den nationale forbrugeradministration, 
sammenslutningen af finske lokalmyndigheder, hotel- og 
restaurationsrådet, sammenslutningen af regionale 
turistorgansationer, sammenslutningen af finske rejsebureauer, 
sammenslutningen af finske skibsredere og Finnair. 
Ansvarsområde: 
- Forslag og koordinering. 
45 
PÅ 
REGIOVALT 
PLAN 
PÅ KOMMU­
NALT PLAN LÅANINHALLITUKSET (statslige provinskontorer) 
Ansvarsområde: 
- 'Riristrelaterede spørgsmål. 
MAAKUNNAN LIITOT (regionalråd) 
Nedsat af kommunerne med henblik på varetagelse af 
anliggender vedrørende turisme. 
Ansvarsområde: 
- Udvilkling af initiativer i lighed med dem, der tages inden for 
rammerne af EU's strukturfonde. 
Alle kommuner er medlem af sammenslutningen af finske 
lokalmyndigheder. 
De større kommuner har turistkontorer, turistanliggender 
behandles af erhvervslivet i de øvrige kommuner. 
DEN PRIVATE SEKTOR 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN MATKAILUN KOULUTUS- JA TUTKIMUSKESKUS 
(center for turistundersøgelser - CTS) 
Ansvarsområde: 
- Fremme af turisterhvervet på regionalt, nationalt og 
internationalt plan; 
- Indsamling og formidling af information; 
- Forskning i turisme; 
- I løring ai rejsebureauer; 
- Uddannelse til ansættelse og ydelse af tjenester inden for 
turismeområdet. 
HOTELLI- JA RAVINTOLANEUVOSTO (hotel- og 
restaurationsrådet) 
Paraplyorganisation for hotelkæder og private virksomheder. 
KESKUSKAUPPAKAMARI (det centrale handelskammer) 
Mindre rolle i udviklingen af turisme. 
SUOMEN MATKATOIMISTOALAN LIITTO 
(sammenslutningen af finske rejsebureauer) 
Paraplyorganisation for rejsearrangører og rejsebureauer. 
SUOMEN VARUSTAMOYHDISTYS (sammenslutningen af 
finske rederier) 
Paraplyorganisation for finske rederier. 
46 
(på nationalt LINJA-AUTOLIITTO (den finske sammenslutning af 
plan) busselskaber) 
Paraplyorganisation for finske busselskaber. 
SUOMEN RETKEILYMAJAJARJESTO (sammenslutninen af 
finske ungdomsherberger) 
Paraplyorganisation for ungdomsherberger. 
SUOMEN MATKAILULIITTO (den finske 
rejsesammenslutning) 
¥ 
Ansvarsområde: 
- Forvaltning af campingpladser, der hører ind under 
sammenslutningens nationale net. 
LOMARENGAS (feriekæden) 
Den største hytteudlejnmgssammenslutning i Finland. 
HELSINKI - FINLANDS KONGRESBUREAU 
Paraplyorganisation for kongres- og konferencebyer, -centre og 
-tjenesteydere. 
FINLAND FESTIVALS 
Paraplyorganisation for større kulturbegivenheder. 
AUTOLIITTO (Finlands Automobil- og Touringklub) 
SUOMEN LATIJ (den finske skisammenslutning) 
SF-CARAVAN 
Forbrugerorganisationer, der leverer oplysninger og 
tjenesteydelser vedrørende turisme til deres medlemmer. 
MATKAILUASIAMEHET SUUUOMEN OPASLIITTO 
(turistorganisation og sammenslutning af finske turistguider) 
Faglige organisationer. 
PÅ SOUMA - SUOMEN MATKAILUN 
REGIONALT ALUEORGANISAATIOIDEN YHDISTYS (sammenslutning af 
PLAN regionale turistorganisationer) 
Paraplyorganisation for regionale turistorganer. 
47 
FRANKRIG 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ MINISTRE DE L'EQUIPEMENT, DES TRANSPORTS ET 
NATIONALT DU FOURISME (minister for infrastruktur, transport og 
PLAN turisme) 
MINISTERE DE L'EQUIPEMENT, DES TRANSPORTS ET 
DU TOURISME - DIRECTION DU TOURISME (ministeriet 
for infrastruktur, transport og turisme, direktoratet for turisme) 
Ansvarsområde: 
- Lovgivningsmæssige beføjelser; 
- Internationale relationer; 
- Forvaltning af økonomipolitik samt kontrol med 
regionalpolitik; 
- Aktiviteter vedrørende reklamefremstød; 
- Finans- og budgetbeføjelser. 
COMITE INTERMINISTERIEL POUR LE TOURISME 
SOCIAL (tværministerielt udvalg for social turisme) 
AGENCE NATIONALE DU CHEQUE VOYAGE (nationalt 
organ for rejsechecks) - hører under le Ministère de l'Economie 
et du Tourisme. 
Hovedaktiviteter: 
- Fremme af social turisme; 
- Høring. 
CONSEIL NATIONAL DU TOURISME (det nationale 
turistråd) - består af repræsentanter fra erhvervslivet og lokale 
myndigheder og hører under den minister, der er ansvarlig for 
turisme. 
Hovedaktiviteter: 
- Rådgivende organ vedrørende turistspørgsmål; 
- Kontrollerer kvaliteten af det arbejde, der udføres i 
turistindustrien; 
- Inddragelse af fagfolk fra branchen i udfærdigelsen af den 
nationale politik. 
48 
PÅ DELEGATIONS REGIONALES AU TOURISME 
REGIONALT (statstjenester - regionale kontorer for den nationale 
PLAN centraladministration) 
Ansvarsområder: 
- Deltagelse i gennemførelsen af turistmelovgivning; 
- Planlægning af anvendelsen af offentlige midler, 
budgetmæssig og finansiel styring af planlægningskontrakter; 
- Rådgivning for rådsmedlemmer og erhvervsdrivende 
- Økonomisk overvågning. 
COMTES REGIONAUX DU TOURISME (regionale 
turistudvalg) 
Ansvarsområde: 
- Udvikling og opfølgning al' den regionale plan for turisme og 
fritidsaktiviteter; 
- Markedsføring af regionen i Frankrig og udlandet; 
- Budgetplanlægning og planlægningskontrol; 
- Økonomisk styring. 
COMMISSION REGIONALES D'ACTIVITES 
TOURISTIQUES (rådgivningsudvalg) - oprettet ved lov 
(13.07.92), består af repræsentanter fra den offentlige og 
private sektor. 
- Rådgivende organ vedrørende alle emner knyttet til turisme. 
PREFECTURES DE DEPARTEMENT 
(departmentsadministrationer) 
Ansvarsområde: 
- Gennemførelse af national lovgivning. 
COMITES Di;PAR'fEMENfALES DU TOURISME 
(dcpartmenternes turistudvalg) 
Ansvarsområde: 
Bidrager til udvikling, fremme og markedsføring af 
turistprodukter i samarbejde med erhvervsdrivende og andre 
berørte organer. 
COMMISSIONS DEPARTEMENTALES D'ACTIONS 
TOURISTIQUES (rådgivende turistudvalg for departementerne) 
Ansvarsområder: 
- En rådgivende rolle i disciplinære spørgsmål og 
klassifikationer; 
- Administrative beføjelser vedrørende udøvelse af 
kommercielle turistaktiviteter. 
49 
OFFENTOGE/PRIVATE INSTITUTIONER 
PÅ MAISON DE LA FRANCE - (partnerskab mellem den 
NATIONALT nationale administration, de lokale myndigheder og industrien, 
PLAN nedsat under direktoratet med ansvar for turisme) 
Ansvarsområde: 
- Reklamefremstød for Frankrig i udlandet. 
AGENCE FRANÇAISE D'INGENIERIE TOURISTTQUE 
(AFIT) - (offentligt organ under staten) 
Ansvarsområde: 
- Udvikling af turismeprodukter på hjemme- og 
eksportmarkedet. 
OBSERVATOIRE NATIONAL DU TOURISME (det nationale 
turistobservatorium) 
Hovedaktiviteter: 
- Socio-økonomisk analyse af turisme; 
- Statistik. 
50 
TYSKLAND 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN OFFENTLIGEINSTHUTIONER 
DEUTSCHER BUNDESTAG (Forbundsdagen) - Et 
parlamentsudvalg for turisme blev nedsat i 1991. 
Hovedaktivitet: 
- Forberedelse af beslutninger på forbundsdagsplan. 
WIRTSCHAFTSMNISTER (økonomiminister) 
PARLAMENTARISŒER STAATSSEKRETÀRIM BMWi 
(statssekretær i forbundsøkonomiministeriet) 
BUNDESMINISTERIUM FUR WIRTSCHAFT - BMWi 
(økonomiministeriet) 
Turistenhed i generaldirektoratet for virksomhedspolitik, 
tjenesteydelses-, forsknings- og teknologipolitik i 
forbunosministeriet. 
Ansvarsområde: 
- Koordinering af interesser på forbundsplan: (udenrigsforhold, 
retsvæsen, transport og miljø); 
- Udvikling af politiske retningslinjer og forbedring af 
erhvervsmiljøet, udarbejdelse og opertholdelse af 
rammeforhold; 
- Forbedring af effektiviteten og konkurrenceevnen i den tyske 
turistindistn (navnlig SMV); 
- Udformning af aktiviteter i delstaterne. Samarbejde med det 
rådgivende turistudvalg; 
- Repræsenterer Tyskland i EU og internationale 
organisationer. 
OFFENTLIGE/PRIVATE INSTITUTIONER 
PÅ DT. ZENTRALE FUR TOURISMUS - DZT (den nationale, 
NATIONALT tyske turistorganisation) - Et organ med offentlige og private 
PLAN medlemmer (sammenslutninger fra den private sektor), der 
modtager midler til den offentlige og private sektor; 
bestyrelsen består af repræsentanter for industrien, 
forbundsministerierne og delstaterne. Den officielle 
turistorganisation er ansvarlig for reklamefremstød i udlandet. 
Aktiviteterne omfatter: 
- Strategisk markedsføringsplanlægning for Tyskland som 
turistmål, navnlig for internationale gæster; 
- Varetager de nationale turistkontorers og tysk turismes 
interessser i nationale og internationale organer. 
51 
(på nationalt DITJTSCI 1ER FREMDENVERKEIIRSVERBAN1) e.V. - DfV 
plan) (den tyske sammenslutning af regionale turistorganisationer) -
En sammenslutning, der beskæftiger sig med udvikling og 
fremme af turisme for tyskere i Tyskland. DFV er medlem af 
DZT. 
Aktiviteterne omfatter: 
- Varetagelse af medlemmernes interesser på nationalt plan; 
- Repræsentation af egne medlemmer i DZT; 
- PR og markedsføringstjenester ydes til medlemmerne. 
DEN PRIVATE SEKTOR 
PÅ DEUTSCHER REISEBUROVERBAND - DRV (den tyske 
NATIONALT sammenslutning af rejsebureauer og rejsearrangører) 
PLAN 
Aktiviteterne omfatter: 
-Varetagelse af medlemmernes interesser på nationalt og 
internationalt plan; 
- Specialydelser til medlemmerne (rådgivning om spørgsmål 
vedrørende ledelse, økonomi, uddannelse og markedsføring). 
DEUTSCHER HOTEL- UND GASTSTÀTTENVERBAND -
DEHOGA (den tyske hotel- og restaurationssammenslutning) 
Aktiviteterne omfatter: 
- Varetagelse af medlemmernes interesser (økonomi, 
arbejdsforhold, faglige forhold osv.) på nationalt plan; 
- Dér ydes hjælp til medlemmerne pa områder som 
reklamefremstøa/markedsføring og lederuddannelse. 
DEUTSCHER BÀDERVERBAND e.V. - DBV (Den tyske 
sammenslutning af spa-badesteder og kursteder) 
Aktiviteterne omfatter: 
- Varetagelse af medlemmernes interesser på nationalt plan; 
- Støtte til og udvikling af spa- og kur-lunsmc; 
- Bevarelse af natur- og rekreationsressourcer; 
- Støtte til videnskabelig forskning; 
- Udvikling af kvalitetsstandarder. 
VERBAND MITTELSTÀNDISCHER 
REISEUNTERNEHMEN asr (sammenslutning af uafhængige 
rejsebureauer og rejsearrangører). 
BUNDESVERBAND DEUTSCHER OMNIBUSUNTER-
NEHMEN (sammenslutning af tyske busselskaber). 
INTERNATIONALER BUSTOURISTTK VERBAND, RDA 
(international sammenslutning for busturisme). 
52 
(på nationalt DEUTSCHES FREMDENVERKEHRSPRASIDIUM (den tyske 
plan) sammenslutning for turist- og rejseindustrien) 
Aktiviteterne omfatter: 
- Varetagelse af den tyske turistindustris fælles interesser over 
for forbundsdag og regering; 
- Teoretisk arbejde med udvikling af fremtidens turistpolitik. 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ DELSTATSPARLAMENTER OG -REGERINGER 
REGIONALT 
PLAN (Parlamentsudvalg og økonomiministerier) 
Hovedopgaver: 
- Førende rolle på delstatsplan i forbindelse med turisme; 
- Støtte til infrastrukturudvikling; 
- Støtteordninger for SMV inden for turisme og rejsemål (spa­
bade og sociale anliggender, markedsføring og forskning). 
LANDES- UND REGIONALFREMDENVERKEHRS-
VERBÀNDE (turistsammenslutning for de tyske delstater og 
regioner). 
53 
GRÆKENLAND 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN 
PÅ LOKALT 
PLAN rnoYProi TOYPIXMOY 
YIIOYPfEIO TOYPIIMOY ( turislmi nister) 
( turistministeriet) 
Ansvarsområde: 
- styring og koordinering af den nationale, græske 
turistorganisation og dens lokale kontorer: 
- udvikling og gennemførelse af turistpolitik; 
- det græske notelforbund; 
- statens skole for turisterhvervet. 
YnoYProi TOYPIZMOY < . prm 
YnOYPrEIO TOYPIIMOY " . . . ™US9*) 
(aen nationale, græske turistorganisation - GNTO) 
Dette er det væsentligste organ for gennemførelse og 
udarbejdelse af programmer for udvikling og koordinering af 
turismerelaterede aktioner. 
Ansvarsområde: 
- Reklamefremstød for Grækenland - på hjemmemarkedet og i 
udlandet; 
- Alfioldelse af kulturbegivenheder; 
- Etablering af turismens infrastruktur; 
- Information til turistindustrien (f.eks. rejsearrangører osv.) og 
turister; 
- Licens til og kontrol med hoteller, alle turistfaciliteter, 
rejsebureauer og turisterhverv. 
A10IKHT1KO ZYMBOYAIO EOT 
GNTO's bestyrelse består af formanden og sekretæren, en 
repræsentant for kulturministeriet og fire repræsentative 
medlemmer for turistsektoren, udvalgt af ministeren.) 
EENOAOXEIAKO EniMEAHTHPIO EAAAAOI 
(DEN GRÆSKE HOTELSAMMENSLUTNING - XEE) 
Repræsenterer græske hotelejere og rådgiver GNTO. 
11 DEPIOEPEIAKEZ AIEYØYNZEIZ E.O.T. E.O.T. 
( 11 REGIONALE GNTO-BESTYRI11 .SER) 
Ansvarsområde: 
- Drift af turistkontorer; 
- Oplysninger om turisme både til branchen selv (f.eks. 
rejsearrangører) og rejsende på hjemmemarkedet og i udlandet. 
54 
ISLAND 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ RÅHERRA FEHAMÅLA (turistminister). 
NATIONALT SAMGONGURADUNEYTIO (ministeriet for kommunikation, 
PLAN transport og turisme) 
Ansvarsområde : 
- Koordinering; 
- Repræsentation på internationalt plan. 
OFFENnJGEÆRIVATE INSTITUTIONER 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN 
PÅ LOKALT 
PLAN FERAMALARA ISLANDS (Islands turistråd) 
23 medlemmer (fem medlemmer udpeges af ministeren og 18 
af branchen selv.) 
Ansvarsområde: 
- AfVikling og planlægning af turistaktiviteter i Island; 
- Markedsføring og PR i udlandet; 
- Internationale relationer; 
- Rådgivning og hjælp til leverandører af turistydelser og 
koordinering afderes aktiviteter; 
- Miljøinitiativer; 
- Styring af kvaliteten på turistydelser; 
- Drift af kontorer i udlandet. 
LOKALE KONTORER 
- Fremme af turisme i regionen; 
- Informationsydelser. 
55 
IRLAND 
OFFENTUGE INSTITUTIONER 
PÅ MINISTER FOR TOURISM AND TRADE (turist- og 
NATIONALT handelsminister) 
PLAN 
DEPARTMENT OF TOURISM AND TRADE - TOURISM 
DEPARTMENT (Turist- og handelsministeriet -
turistdepartementet) 
Ansvarsområde: 
- Formulering af politik; 
- Finansiering og overvågning af ansvarlige organer; 
- Overordnet koordinering af "Operational Programme for 
Tourism" (det operationelle turismeprogram), herunder udgifter 
til et vist antal statslige departementer og organer samt 
initiativer inden for den private sektor. 
BOARD FAILLE EIREANN (BFE) 
(det irske turistråd) 
Organ, der er ansvarligt for fremme og udvikling af turisme på 
hjemmemarkedet (irske og udenlandske turister) gennem 
gennemførelse af regeringspolitikken. 
Ansvarsområde: 
- Administration af støtteordninger til udvikling af 
overnatningsfaciliteter ved hjælp af midler fra nationale fonde 
og EU-fonde; 
- Markedsføring i udlandet og markedsundersøgelser; 
- Koordinering af branchens aktiviteter; 
- Overvågning af kvalitet og standarder. 
COUNCIL FOR EDUCATION, RECRUITMENT AND 
TRAIMNG FOR THE HOTEL, CATERING AND TOURIST 
INDUSTRY (CERT) (rådet for uddannelse, ansættelse og 
oplæring for hotel-, restaurations- og turistindustrien) 
Ansvarsområde: 
- Uddannelse af nytilkomne inden for hotel-, restaurations- og 
turistindustrien; 
Efteruddannelse. 
56 
INSTITUTIONER I DEN OFFENTIJGŒyPRIVATE SEKTOR 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN 
PÅ 
REGIONALT 
PLAN 
PÅ LOKALT 
PLAN TOURISM COUNCIL (turistråd) - Et rådgivende organ under 
forsæde af turistministeren, bestående af 24 medlemmer, der 
repræsenterer regeringsdepartementer, statsorganer og større 
turistsektorer, f.eks. Aer Lingus, det nationale luftfartselskab. 
Ansvarsområde: 
- Nationalt forum for samråd mellem turistindustrien, statslige 
turistkontorer og regeringsdepartementer; 
- Rådgivende organ for turistministeren - fungerer gennem tre 
ekspertarbejdsgrupper, hvor man fokuserer på centrale områder, 
som har betydning for turismens udvikling. De pågældende 
områder er adgang, markedsføring samt produktkvalitet og -
udvikling. 
6 REGIONAL TOURISM ORGANISATIONS (RTO'er) (6 
regionale turistorganisationer, etableret og overvåget af BFE). 
Ansvarsområde: 
- Information og tjenesteydelser til turister gennem et nationalt 
net af turistinformationskontorer; 
- Regional markedsføring; 
- Udarbejdelse af regionale og lokale turistudviklingsplaner; 
- Tilskyndelse til miljøbevidsthed; 
- Forudgående bedømmelse af investeringsprojekter, hvortil der 
søges økonomisk støtte; 
- Inspektion af overnatningsmuligheder og kontrol med 
standarder; 
- Forvaltning af de kommunale turistudvalg; 
- Afholdelse af et årligt regionalt forum for alle udvalg. 
COUNTY TOURISM COMMITTEES (kommunale 
turistudvalg - nye institutionelle strukturer, der er under 
etablering, og som er baseret på amtsgrænserne.) 
Ansvarsområde: 
- Fremme og koordinering af turistprojekter på lokalt plan; 
- Udarbejdelse af amtslige turistaktionsplaner, der skal 
medtages i de regionale turistplaner udarbejdet af RTO'erne. 
57 
(på lokalt plan) SHANNON FREE AIRPORT DEVELOPMENT1 COMPANY 
LIMITED (SFADCO) (aktieselskab til udvikling af lufthavnen 
i Shannon) - Fungerer som RTO for Shannon-regionen. 
Ansvarsområde: 
- Fremme og udvikling af aktiviteter vedrørende 
luftfartselskabers ydelser, passagertrafik og godstrafik gennem 
Shannon lufthavn; 
- Udvikling og markedsføring af SFADCO-ejede 
turistprodukter i udlandet. 
58 
JlJLifVI il Fil i 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN 
PÅ REGIONALT 
PLAN 
PÅ LOKALT 
PLAN OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
SOTTO-SEGRETARIO DI STATO ALLE PRESIDENZA 
DEL CONSIGLIO (viceminister ved statsrådet) 
PRESIDENZA DEL CONSIGLIO DEI MINISTRI -
DIPARTIMENT O DEL TURISMO (formand for statsrådet -
turistdepartementet) 
Ansvarsområde: 
- Definition af overordnet politik, navnlig vedrørende 
internationale forhandlinger og aftaler; 
- Deltagelse i definitionen og gennemførelsen af lokale 
aktiviteter; 
- Retningslinjer for og koordinering af aktiviteterne i 
regionerne og lovgivning vedrørende turisterhvervet; 
- Indsamling og udarbejdelse af statistiske oplysninger; 
- Kontrol med relevante, nationale organer: ACI 
(automobillklub), CAI (alpinklub) og ENIT (det nationale 
turistråd). 
ENTE NAZIONALE ITALIANO PER IL TURISMO - ENIT 
(det italienske statslige turistkontor) 
Ansvarsområde: 
- Planlægning og gennemførelse af fremstød i udlandet. 
ASSESSORATO (regionalt "ministerium") i alle regioner 
Ansvarsområde: 
- Planlægning og gennemførelse af turistudvikling og alle 
administrative beføjelser til regulering af sektoren. 
AZIENDA DI PROMOZIONE TURISTTCA (turistfremmeråd). 
I nogle regioner kan det dække hele området. 
PRO-LOCO (lokal afdeling) 
PROVINCIA (distrikt) 
COMMUNE (kommune) 
Ansvarsområde: 
- Fremme og forvaltning af lokale ressourcer. 
59 
LUXEMBOURG 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ MINISTRE DU TOURISME (turistminister) 
NATIONALT 
PLAN MINISTERE DU TOURISME (turistministeriet) 
Ansvarsområde: 
- Gennemførelse af det 5. femårsprogram for udvikling af 
turistinfrastrukturen; 
- Gennemførelse af projekter fra kommunerne, turistkontorerne, 
modemiseringsprojekter for hotelbranchen og miljøprojekter; 
- Internationale relationer og grænseoverskridende samarbejde; 
- Gårdferieprojekt; 
- Bevaring af den kulturelle arv; 
- Forbedring af informationsmuligheder såsom databaser; 
- Undersøgelser af turistinfrastrukturen; 
- Campingferier; 
- Cykelstier; 
- Afholdelse af turistmesser i udlandet; 
- Kongresturisme; 
- Ungdomsherberger; 
- Forvaltning af lokale turistkontorer. 
OFFICE NATIONAL DU TOURISME (det nationale 
turistkontor) 
- Markedsanalyser; 
- Reklamefremstød (reklamekampagner, udstillinger osv.); 
- Uddannelse af ansatte i turistbranchen. 
60 
NEDERLANDENE 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
STAATSECRETARIS V(X)R ECONOMISCUf; XAKEN 
(økonomiminister) 
MINISTERIE VAN ECONOMSCHE ZAKEN - Afdeling 
Tourisme 
(økonomiministeriet - turistdepartementet) 
Ansvarsområde: 
- Koordinering, udarbejdelse og gennemførelse af turistpolitik; 
- Samarbejde med følgende ministerier: velfærd, offentlig 
sundhed og kultur, transport og offentlige anlæg, landbrug, 
naturforvaltning og fiskeri; 
- Økonomisk ansvar for NBT - det nederlandske turistråd, der 
arbejder for fremme af turisme i Nederlandene og udlandet; 
- Internationale relationer og repræsentation i internationale 
organisationer. 
MINISTERIE VAN LANDBOUW NATUURBEIIEER EN 
VI SVANGST (ministeriet for landbrug, naturforvaltning og 
fiskeri) 
Ansvarsområde: 
- Fremme af friluftsrekreation. 
O 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN NEDERLANDSBUREAU VOOR TOERISME - NBT (det 
nederlandske turistråd) 
Ansvarsområde: 
- 50-50 samfinansiering fra branchens og regeringens side; 
- Forøgelse af antallet af indenlandske og udenlandske turister. 
KONINKLIJKE NEDERLANDSE TOERISTENBOND -
ANWB (den kongelige, nederlandske luristsammenslutning) -
en forbrugerorganisation til fremme af turisme og 
fritidsaktiviteter. 
Ansvarsområde: 
- Udarbejdelse og indførelse af klassifikationssystemer; 
- Forbrugeroplysning og undersøgelser; 
- Internationale nrissammenlienineer. ruimugciujpiy snu lg ug unucisrøgciss 
Internationale prissammenligninger. 
61 
(på nationalt STICHTING TOERISME & RECREATIE (turist- og 
plan) fritidsfbnden) - AVN (ANWB, VW, NBT) 
- Nedsat af ovenstående tre organisationer til koordinering af 
fremstød for indlandsturisme. 
PÅ LOKALT VERENIGINGEN VOOR VREEMDELINGEN VERKEER 
PLAN (sammenslutning af lokale turistkontorer) 
- 400 lokale turistkontorer, 15 regionale "fremstøds"-kontorer; 
- Forskellige initiativformer, budgetter og personale (de mindre 
er afhængige af frivilligt personale). 
62 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN 
PÅ 
REGIONALT 
PLAN NORGE 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
NARINGS - OG ENERGIDEPARTEMENT (ministeriet for 
industri og energi, departementet for industripolitik) 
Ansvarsområde: 
- Officiel turistpolitik; 
- Interdepartmentalt samarbejde; 
- Større rentabilitet i turistindustrien; 
- Grundlæggelse af det nationale turistråd (NORTRA), den 
norske turistindustris centrale markedsføringsorgan. 
INTERDEPARTMENTAL GRUPPE FOR 
TURISTSP0RSMÂL I EØS 
Ansvarsområde: 
- Koordinering af turistpolitik. 
KOMMUNER KONTORER 
63 
PORTUGAL 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ MINISTERIO IX) COMI«RCIO 11 TI JRISMC) (handels- og 
NATIONALT turistministeriet) 
PLAN 
SECRETERIA DE ESTADO DO TURISMO (turistminister) 
Ansvarsområde: 
- Generaldirektorat for turisme (se nedenfor); 
- Nationalt institut for uddannelse inden for turisme (se 
nedenfor); 
- Generelt inspektorat for spilleaktiviteter (kontrol med og drift 
af spilleaktiviteter); 
- National turistvirksomhed (ENATUR, SA) (ledelse og drift af 
"Pousadas"-kæden, udnyttelse af den nationale arv til 
turistformål); 
- Turistfond (til fremme af investeringer i form af bevillinger 
til sektoren); 
- Investeringer, handel og turisme - ICEP (turistinformation og 
reklamefremstød, PR, teknisk bistand); 
- Koordinering mellem de nationale og regionale myndigheder. 
DIRECÇÂO GERAL DO TURISMO (generaldirektorat for 
turisme) 
Ansvarsområde: 
- Organisation og udbredelse af dokumentation om portugisisk 
turisme; 
- Forvaltning og beskyttelse af turistressourcer og den 
nationale, kulturarv; 
- Udvikling og forvaltning af turisttjenesteydelser; 
- Definition ar turistpolitiKken; 
- Reklamefremstød. 
INSTITUTO NACIONAL DE FORMAÇÂO TURISTTCA 
(nationalt institut for uddannelse inden for turistsektoren) 
Ansvarsområde: 
- Fremme og koordination af (videre)uddannelse for 
arbejdsgivere i turistindustrien; 
- Fremme af turisterhvervet i udlandet. 
64 
(på nationalt COMITÉ CONSULTIVO DE TURISMO (rådgivende 
plan) turistudvalg) 
Ansvarsområde: 
-1 løring af og koordinering mellem departementet, 
turistregionerne og offentligheden samt repræsentanter fra den 
private del af turistindustrien. 
PÅ LOKALT DEPARTAMENTOS REGIONAIS E LOCAIS DE TURISMO 
PLAN (regionale og lokale turistdepartementer) 
Ansvarsområde: 
- Regionale turistressourcer og den lokale arv; 
- Fremme af turisme på hjemmemarkedet og i udlandet. 
65 
SPANIEN 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ NATIONALT COMISION FNTERMINISTERIAL DE TURISMO 
PLAN (regeringsorgan nedsat ved kongeligt dekret af 14. januar 
1994). 
Ansvarsområde: 
- Udvikling af tættere koordinering mellem de forskellige 
regeringsdepartementer i den nationale administration om 
emner vedrørende turisme; 
- Nedsættelse af arbejdsgrupper, der skal beskæftige sig med 
turistrelaterede emner; 
- Gennemgang af alle aktioner og foranstaltninger, der kan lå 
betydning for turismen. 
MINIS TOO DE COMERCIO Y TURISMO (handels- og 
turistminister) 
MINISTERIO DE COMERCIO Y TURISMO (handels- og 
turistministeriet) 
Ansvarsområde: 
- Koordinering af alle turistrelaterede politikker i de forskellige 
ministerier og den offentlige administration; 
- Evaluering og formulering af regeringens grundlæggende 
aktionsplaner; 
- Regulering af akademiske kvalifikationer i forbindelse med 
turisme; 
- Internationale og diplomatiske relationer; 
- Turiststatistik. 
66 
(på nationalt SECRETARIA GENERAL DE TURISMO (generalsekretariat 
plan) for turisme). 
Ansvarsområde: 
- Gennemførelse og administration af regeringens turistpolitik; 
- Kontrol med regeringens turisttjenester; 
- Koordinering at udlandsturistpolitikken mellem staten og de 
autonome regioner; 
- Koordinering og fremme af eksterne reklameaktiviteter og -
initiativer i den offfentlige og den private sektor; 
- Fastlæggelse af generelle retningslinjer til fremme af turisme 
i udlandet; udarbejdelse af det årlige "generelle program til 
fremme af udlandsturisme" til fordel for de autonome regioner; 
- Gennemførelse af arkitekturproiekter, der omfatter Paradores 
de Turismo (den offentlige hotelkæde); 
- Økonomisk støtte til virksomheder til gennemførelse af 
turistfremstød i udlandet samt adgang til nye turistmarkeder; 
- Statsstøtte til virksomheder i forbindelse med iværksættelse 
og udvidelse af kommercielle aktiviteter i udlandet; 
- Uddannelse inden for turisterhvervet - dette ansvarsområde 
deles med de autonome regioner; 
- Statistik, undersøgelser og evaluering af markedstendenser. 
DIRECCION GENERAL DE ESTRATEGA TURISTTCA 
(generaldirektorat for turiststrategi) 
Ansvarsområde: 
- Koordinering af turistrelaterede forhold og 
kompetenceområder mellem de autonome regioner og 
territoriale enheder. 
- Internationale relationer; 
- Udarbejdelse af internationale instrumenter såsom 
konventioner; 
- Administration af midler til turistprojekter; 
- Undersøgelser af de forskellige aspekter og virkninger af 
turisme, navnlig for den berørte sektors infrastrukturer; 
- Udvikling af turistprojekter (fornyelse af sektoren, nye 
fremstødsordninger osv.); 
- Statsstøtte til virksomheder og offentlige eller private spanske 
institutioner: analyse af virksomhedens bidrag, produkter og 
destination. 
67 
(på nationalt DIRECCION GENERAL DE PROMOCION TURISTICA 
plan) (generaldirektorat for fremme af turisme) 
Ansvarsområde: 
- Fremme af turisme og markedsføringsaktiviteter i udlandet i 
henhold til anvisninger fra Secretaria General de Turismo på 
grund af sektorens vigtighed for den nationale økonomi; 
- Integreret præsentation af det spanske turismeudbud med 
vægten lagt på de forskellige regioners særpræg; 
- Gennemførelse af informationskampagner, PR, reklamer og 
samarbejde med pressen; 
- Offentliggørelse af trykt materiale, fremstilling af audio­
visuelt informationsmateriale; 
- Distribution af turistinformation i Spanien og udlandet; 
- Etablering af turistrelaterede databanker; 
- Fritagelse i turistudstillinger og - messer; 
- Samarbejde med lokaladministrationer og den lokale industri. 
OFICINAS ESPANOLAS DE TURISMO EN EL 
EXFRANJERO (spanske turistkontorer i udlandet) 
Ansvarsområde: 
- Fremstød og markedsføringsaktiviteter i udlandet efter 
TURESPANA's anvisninger; 
- Samarbejde med de autonome regioner om disses 
reklamefremstød i udlandet, der skal være i overensstemmelse 
med det overordnede program for turistfremstød i udlandet. 
INSTITUTO DE ESTUDIOS TURISTTCOS (institut for 
turistundersøgelser) 
Ansvarsområde: 
- Indsamling af dokumentation, information og undersøgelser 
vedrørende turisme; 
- I^kspertbistand vedrørende markedsundersøgelser og 
uddannelse af menneskelige ressourcer; 
- Udvikling af distributionssystemer og formidling af 
oplysninger. 
ESCUELA OFICIAL DE TURISMO (den officielle turisstkole) 
- Den nationale turistskole til uddannelse af ansatte i 
turisterhvervet og leverandører af turisttjenester. 
PARADORES DE TURISMO (offentlig hotelkæde) 
Ansvarsområde: 
- Kvalitetskontrol af overnatningssteder for turister; 
- Beskyttelse af den nationale kulturarv og miljøet. 
68 
PÅ 
REGIONALT 
PLAN 
PÅ LOKALT 
PLAN "CONSEJERIAS" (administrative regionalråd i de autonome 
provinser) 
Ansvarsområde: 
- Turistfremstød og -planlægningsaktiviteter på regionalt plan; 
- Kontrol med virksomhedernes turistaktiviteter. 
MUNICIPALIDAD (kommunen) 
Ansvarsområde: 
- Fremme af turistaktiviteter på lokalt plan. 
DEN PRIVATE SEKTOR 
PÅ GONFEDERACION ESPANOLA DE ORGANIZACIONES 
NATIONALT EMPRESARIALES - CEOE (den spanske 
PLAN branchesammenslutning) 
Ansvarsområde: 
- Repræsentation af turistindustrien som en 
arbejdsmarkedsorganisation; 
- Aktiv deltagelse i udarbejdelsen af en turistpolitikker. 
69 
SVERIGE 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN OFFENTLTGE INSTITUTIONER 
NÀRINGSMINISTER (erhvervsminister) 
NÀRINGSDEPARTEMENTET (erhvervsministeriet) 
Ansvarsområde: 
-Varetagelse af den svenske turistbranches interesser i 
internationale organisationer; 
- Udvikling af samarbejde mellem stat og industri. 
OFFENTUGFTPRIVATE INSTITUTIONER 
PÅ STYRELSEN FOR SVERIGEBILDEN 
NATIONALT 
PLAN (Image of Sweden - nedsat af regeringen) 
Image of Sweden's bestyrelse består hovedsagelig af 
repræsentanter for erhvervslivet og reklamebranchen. 
Ansvarsområde: 
- Strategisk planlægning af reklameaktiviteter; 
- Evaluering af gennemførte reklameaktiviteter; 
- Internationale Kontakter inden for turistverdenen; 
- Formidling af informationer om Sverige i udlandet. 
TRAVEL AND TOURISM COUNCIL Inc. ("Next Stop 
SWEDEN") - nedsat ifølge en rigsdagsbeslutning. 
Virksomheden omfatter store dele af turistsektoren. 
Ansvarsområde: 
- Praktisk gennemførelse af fælles reklameaktiviteter på vegne 
af Image of Sweden; 
- Administration af kontorer i udlandet, der har til formål at 
fremme turismen i Sverige. 
SVERIGES EXPORTRÅD (Sveriges eksportråd) 
- Leverandør af ydelser til Image of Sweden. 
SVENSKA INSTITUTET (det svenske institut) 
- Leverandør af ydelser til Image of Sweden. 
PÅ Fællesaktioner mellem kommuner og turistindustrien med 
REGIONALT/L henblik nå at lede kontorer med informationstjenester, der 
OKALT PLAN gennemfører reklameaktiviteter. Koordinerede aktioner på 
nationalt og regionalt plan. 
70 
DET FORENDE KONGERIGE 
OFFENTLIGE INSTITUTIONER 
PÅ MINISTER - SECRETARY OF STATE FOR NATIONAL 
NATIONAL HERITAGE (minister for den nationale arv) 
TPLAN 
MINISTERIET - DEPARTEMENT OF NATIONAL 
HERITAGE (ministeriet for den nationale arv) 
Ansvarsområde: 
- Turistpolitikken for England; 
- Samordning af den britiske turistpolitik. 
MINISTER FOR TOURISM (turistminister) 
Ansvarsområde: 
- Daglig koordinering. 
DEPARTEMENT OF NATIONAL ITERITAGE (departementet 
for den nationale arv) - Turistdivisionen er inddelt i to 
afdelinger. 
Afdeling 1 
Ansvarsområde: 
- Sponsorering af turistindustrien i England; 
- Koordinering på departementsplan af emner som 
liberalisering; 
- Turistrepræsentation på internationalt plan. 
Afdeling 2 
Ansvarsområde: 
Alle emner vedrørende den britiske turistmyndighed og det 
britiske turistråd; 
- Turiststatistik udarbejdet i en turistenhed under det nationale 
statistikkontor; 
- Turisme i England; 
- Fremme af indenlandsk og udenlandsk turisme; 
- Koordinering af forbindelsen mellem de forskellige 
departementer; 
- Repræsenterer den britiske turistindustri over for udlandet og 
internationale organisationer; 
- Finansiering afthe British Tourist Authority (BTA) (den 
britiske turistmyndighed), der er ansvarlig for reklamefremstød 
for Storbritannien i udlandet, og som skal fremme udviklingen 
af turistfaciliteter i Storbritannien; 
- Finansiering af the English Tourist Board (ETB) (det 
engelske turistråd), der er ansvarligt for udvikling og fremme 
af turismen i England. 
71 
(på nationalt REGIONAL UNIT of the Department of National I Ieritage 
plan) (den regionale enhed under departementet for den nationale 
arv) 
Ansvarsområde: 
- Koordinering mellem regionale organer, f.eks. turistbureauer, 
kunst- eller sportsråd mecfhenblik på at skabe tættere 
forbindelser og begrænse antallet af overlappende 
foranstaltninger; 
- Rådgivning af miljøministeriet vedrørende finansiering af 
projekter gennem den Europæiske Fond for Regionaludvikling. 
BRITISH TOURIST AUTHORITY - BTA (den britiske 
turistmyndighed) 
(Finansieres af departementet for den nationale arv og råder 
over 32 kontorer og repræsentanter i udlandet). > 
Ansvarsområde: 
- Markedsføring af Storbritannien i udlandet; 
- Udvikling af turistfaciliteter i Storbritannien. 
PÅ MINISTER - SECRETARY OF STATE FOR WALES 
LANDEPLAN (minister for Wales) 
WELSH OFFICE (ministeriet for Wales) 
Ansvarsområde: 
- Turisme i Wales; 
- Finansiering af the Wales Tourist Board (turistrådet i Wales) 
MINISTER - SECRETARY OF STATE FOR SCOTLAND 
(minister for Skotland) 
SCOTTISH OFFICE (ministeriet for Skotland) 
Ansvarsområde: 
- Turisme i Skotland; 
- Finansiering af the Scottish Tourist Board (turistrådet i 
Skotland) 
MINISTER - SECRETARY OF STATE FOR NORTIIERN 
IRELAND (minister for Nordirland) 
DEPARTMENT OF ECONOMIC DEVELOPMENT 
(NORTHERN IRELAND) (departement for økonomisk 
udvikling (Nordirland)) 
Ansvarsområde: 
- Turisme i Nordirland; 
- Finansiering af the Northern Ireland Tourist Board (turistrådet 
i Nordirland) 
ENGLISH TOURIST BOARD - ETB (Turistrådet i England) 
(Finansieres af departementet for den nationale arv.) 
Ansvarsområde: 
- Udvikling og fremme af turisme i England; 
- Informationer om turismen i England. 
72 
(på landeplan) WALES TOURIST BOARD - WTB (turistrådet i Wales) 
(Finansieres af ministeriet for Wales.) 
Ansvarsområde: 
- Udvikling og fremme af turismen i Wales; 
- Informationer om turismen i Wales. 
SCOTTISH TOURIST BOARD - STB (turistrådet i Skotland) 
(Finansieres af ministeriet for Skotland.) 
- Udvikling og fremme af turismen i Skotland; 
- Informationer om turismen i Skotland. 
- Fremme og markedsføring af Skotland i udlandet i 
samarbejde med BTA. 
NORTHERN IRELAND TOURIST BOARD - NITB 
(turistrådet i Nordirland) 
(Finansieres af departementet for økonomisk udvikling -
Nordirland.) 
Ansvarsområde: 
- Udvikling af turistfaciliteter i Nordirland, 
- Informationer om turisme i Nordirland; 
- Fremme og markedsføring af Nordirland i udlandet. 
PÅ LOKALT LOKALE MYNDIGHEDER 
PLAN 
Ansvarsområde: 
- Tilvejebringelse af faciliteter; 
- Fremme, udvikling og markedsføring af turismen i området; 
- Finansiering og drift af turistinformationscentre; 
- Påvirkning af turismens udvikling gennem 
planlægningsprocesser; 
- Støtte til de regionale turistråd. 
TOURIST INFORMATION CENTRES 
(tidstiriformationscentre) 
(Finansieres og drives hovedsagelig af de lokale myndigheder.) 
Ansvarsområde: 
- Finansieres og drives hovedsagelig af de lokale myndigheder; 
- Tiiristinformationstjenester; 
- Reservationstjenester; 
- Indsamling af tal fra turistirrformationscentrene til brug for de 
regionale turistråd og andre. 
73 
PÅ 
REGIONALT 
PLAN 
PÅ LOKALT 
PLAN OFFENTIlGŒyPRIVATE INSTITUTIONER 
11 REGIONAL TOURIST BOARDS (RTBs) FOR ENGLAND 
(11 regionale turistråd for England.) 
Ansvarsområde: 
- Gennemførelse af programmer på vegne af det engelske 
turistråd; 
- Varetager den private sektors og de lokale myndigheders 
interesser; 
- Driver et net af 570 turistinforrnationscentre i landet. 
32 AREA TOURIST BOARDS FOR SCOTLAND (32 
egnsturistråd for Skotland.) 
(De varetager den private sektors og de lokale myndigheders 
interesser.) 
Ansvarsområde: 
- Gennemførelse af programmer under det skotske turistråd; 
- Rådgivningstjenester vedrørende turisme til industrien samt 
information til turister. 
TRAIMNG AND ENTERPRISE COUNCILS - TECs 
(uddannelses- og virksomhedsråd) 
(I Wales og England) 
Finansieres af regeringen. Turistindustrien er repræsenteret i 
disse råds bestyrelser. 
Ansvarsområde: 
- Leverer informationer, rådgivning og uddannelse til SMV; 
- Uddannelse inden for området, der rører til National 
Vocational Qualification (NVQS) (nationalt turistdiplom); 
- Kontakt med de regionale turistrad. 
LOCAL ENTERPRISE COUNCILS - LECs (lokale 
virksomhedsråd) 
Samme ansvarsområder som turistsirrformationscentrene. Kun i 
Skotland. 
DEN PRIVATE SEKTOR 
PÅ 
NATIONALT 
PLAN BRITISH HOSPITALITY ASSOCIATION (den britiske hotel­
og restaurationssammenslutning) 
Repræsenterer hovedsagelig hoteller, restauranter og lignende. 
Velorganiseret, indflydelsesrig gruppe, der driver 
lobbyvirksomhed over for regeringerne på vegne af 
medlemmerne. Tager initiativer i Forbindelse med uddannelse 
og kvalitetsstandarder. 
(på nationalt 
plan) TOURISM SOCIETY (turistsammenslutning) 
Medlemmer er de væsentligste repræsentanter for den britiske 
turistindudstri. 
74 
Ansvarsområde: 
- Lobbyvirksomhed over for regeringen; fremlægger branchens 
synspunkter om turisme; 
- Rådspørger både officielt og uofficielt regeringen; 
- JICTOURS-initiativet - sigter mod at øge kvanteten af 
statistikker, branchen råder over. 
ASSOCIATION OF LARGE VISITOR ATTRACTIONS -
ALVA (sammenslutningen af større turistattraktioner) 
Varetager større britiske turistattraktioners interesser over for 
regeringen. 
PÅ 3 REGIONAL TOURIST COMPAMES FOR WALES (3 
REGIONALT regionale turistvirksomheder for Wales) 
PLAN 
(Nyligt oprettede organer inden for den private sektor) 
Ansvarsområde: 
- Koordinering af turistaktiviteterne på lokalt plan; 
- Varetager turistindustriens interesser. 
75 
BILAG 4 
SKEMA OVER, HVOR MEGET DER I 
FÆUUESSKABSSTØTIERAMMERNE VAR AFSAT TIL TURISMEN 
I PERIODEN 1989-1993 
LAND 
GRÆKENLAND 
SPAMEN 
FRANKRIG 
IRLAND 
ITALIEN 
PORTUGAL 
STORBRITANMEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
NEDERLANDENE 
BELGIEN 
LUXEMBOURG 
TALT Målnr. 1 
(1989-93) 
243,6 
182 
34,3 
188,6 
786 
203 
46,2 
-
-
-
-
-
1683,7 Mål nr. 2 
(1989-93)* 
-
-
44,1 
24,7 
-
173,9 
0,5 
5,7 
10,1 
12,9 
-
271,9 Mål nr. 5 
(1989-93) 
-
17,68 
105,6 
-
51,2 
-
5,8 
-
-
9 
4,4 
0,4 
194,08 I ALT 
243,60 
199,68 
184,00 
188,60 
861,90 
203,00 
225,90 
0,50 
5,70 
19,10 
17,30 
0,40 
2149,68 
Mål nr. 2 (1992-1993): 156,2 mio. ECU 
76 
ORDLISTE 
Schengen-aftalerne 
og konventionen om 
deres anvendelse 
BNP 
EF 
EFRU 
EFT 
ESF 
ENVIREG 
EUGFL 
Eurostat 
FORCE 
FlU-ramrneprogram 
IMPACT 
INTERREG 
LEADER 
OECD 
OUVERTURE 
PACTE 
PE 
PETRA 
RAFAEL 
RECITE 
REGIS 
WTO 
ØSU Aftaler, der blev undertegnet den 14. juni 1985 af Tyskland, Belgien, Frankrig, 
Luxembourg og Nederlandene, om gradvis afskaffelse af kontrollen ved de fælles 
grænser. Konventionen om anvendelsen af Schengen-aftalerne blev undertegnet 
den 12. juni 1990 af de samme medlemslande. Italien (27. november 1990), 
Spanien og Portugal (25. juni 1991) og Grækenland (6. maj 1992) har 
efterfølgende tiltrådt aftalerne og konventionen om deres anvendelse. 
Bruttonationalprodukt 
Det Europæiske Fællesskab 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling 
De Europæiske Fællesskabers Tidende 
Den Europæiske Socialfond 
Fællesskabsinitiativ vedrørende miljø 
Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget 
De Europæiske Fællesskabers Statistiske Kontor 
Fællesskabets handlingsprogram til styrkelse af efter- og \ddereuddannelse 
Fællesskabets rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling 
Handlingsplan for etablering af et marked for informationstjenester 
Fællesskabsinitiativ vedrørende grænseområder 
Fællesskabsinitiativ vedrørende udvikling af landdistrikterne 
Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling 
Net for samarbejde med østeuropæiske regioner 
Europæisk grænseoverskridende handlingsprogram 
Europa-Parlamentet 
Handlingsprogram for erhvervsuddannelse af unge og forberedelse af unge til 
arbejds- og voksenlivet 
Handlingsprogram til beskyttelse og bevaring af kulturarven 
Fællesskabsprogram for regioner og byer i Europa 
Fællesskabsinitiativ vedrørende regioner med meget perifer beliggenhed 
(isolerede regioner) 
World Tourism Organization 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
77 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 97 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 16 
Katalognuimner : CB-CO-95-143-DA-C 
ISBN 92-77-87678-6 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
K I