KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
Bruxelles, den 14.1.2003
KOM(2003) 6 endelig
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET,
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET
Den fremtidige europæiske beskæftigelsesstrategi (EBS)
”En strategi for fuld beskæf tigelse og bedre job til alle”
2Indledning ..................................................................................................................... ..............3
1. EBS: Et centralt element på Lissabon-dagsordenen.....................................................4
1.1. Imødekommelse af udfordringer på mellemlang og lang sigt ......................................4
1.2. Instrumenter med fokus på ge nnemførelse og resultater..............................................5
1.3. Sikring af sammenhæng med andre processer..............................................................7
1.4. Bedre forvaltning .......................................................................................................... 8
2. En ny generation af beskæftigelsesretningslinjer .........................................................82.1. Tre overordnede målsætninger .....................................................................................92.1.1. Fuld beskæftigelse ....................................................................................................... .9
2.1.2. Kvalitet og produktivitet på arbejdspladsen .................................................................9
2.1.3. Samhørighed og et ru mmeligt arbejdsmarked............................................................10
2.2. Fokus på prioriteter.....................................................................................................102.2.1. Aktive og forebyggende foranstaltninger for ledige og inaktive................................102.2.2. Gennemgang af skatte- og so cialsikringsordningerne................................................11
2.2.3. Fremme af iværksætterå nd med henblik på skabelse af flere og bedre
arbejdspladser .............................................................................................................11
2.2.4. Omdannelse af sort arbejd e til almindeligt arbejde ....................................................12
2.2.5. Fremme af aktiv aldring..............................................................................................122.2.6. Indvandring.............................................................................................................. ...13
2.2.7. Fremme af tilpasningsevne n på arbejdsmarkedet.......................................................13
2.2.8. Investeringer i menneskelige ressourcer og  strategier for livslang uddannelse..........14
2.2.9. Ligestilling mellem mænd og kvinder........................................................................142.2.10. Støtte til integration og bekæmpelse af forskelsbe handling af dårligt stillede
på arbejdsmarkedet .....................................................................................................15
2.2.11. Afhjælpning af regionale skævhe der på beskæftigelsesområdet................................15
2.3. Gennemførelse og forvaltning ....................................................................................162.3.1. Effektive og virkningsf ulde ydelsesinstanser .............................................................16
2.3.2. Omfattende inddragelse af arbejdsmarkedets parter...................................................17
2.3.3. Mobilisering af alle relevante ak tører.........................................................................18
2.3.4. Tilstrækkelige økonomiske midler .............................................................................18Bilag: Eksempler på mulige indikatorer og mål for EBS .........................................................20
3MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET,
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET
Den fremtidige europæiske beskæftigelsesstrategi (EBS)
”En strategi for fuld beskæfti gelse og bedre jobs til alle”
INDLEDNING
Da den europæiske beskæftig elsesstrategi blev lanceret  på beskæftigelsestopmødet i
Luxembourg i november 1997 på grundlag af de nye bestemmelser i traktatens afsnit om
beskæftigelse, var målet, at der skulle ske af gørende fremskridt inden for en femårsperiode.
I meddelelsen af 17. juli 20021 blev erfaringerne efter fem år med EBS inden for rammerne af
”Luxembourg-processen” gennemgået, og det blev fastlagt, hvilke hovedpunkter der skalindgå i drøftelserne om den fremtidige EBS.
Meddelelsen skabte en livlig debat på tværs af institutionerne, der navnlig medførte en
beslutning fra Europa-Parlamentet
2 og en fælles indstilling fra Beskæftigelsesudvalget og
Udvalget for Økonomisk Politik, som blev forelagt  Rådet. Arbejdsmarke dets parter i Europa
og andre interesserede parter har ligeledes bidraget til debatten. I debatten blev det bekræftet,at EBS havde ydet betydelige bidrag til de n forbedrede beskæftigelse og konvergensen
mellem beskæftigelsespolitikkerne inden for EU i løbet af de foregående fem år. Det blevligeledes fremhævet, at det er nødvendigt at æ ndre EBS for at tilpasse den Lissabon-strategien
og tage fat på nye problemer.
Kommissionens meddelelse af 3. september 2002 om strømlining af den årlige koordinering
af den økonomiske politik og  beskæftigelsespolitikken
3, der blev udarbejdet som opfølgning
og til færdiggørelse af meddelelsen om evaluering, fik bred opbakning fra EU’s institutionerved slutningen af 2002. Dette blev i november ef terfulgt af fremlæggels en af udkastet til den
fælles rapport om beskæftigelsen
4, hvori Kommissionen udstak genere lle retningslinjer for det
videre forløb.
I overensstemmelse med den nye strømlinede procedure er formålet med denne meddelelse at
forelægge en skitse af den reviderede st rategi suppleret med eksempler på konkrete
målsætninger og mål samt overvejelser og forslag til eventuelle nye mål med henblik påvedtagelse af beskæftigelsesretningslinjerne i lyset af de politiske retningslinjer, der udstikkespå Det Europæiske Råds forårs møde. Meddelelsen vil skabe grundlag for en åben drøftelse
med alle de interesserede parter, navnlig medlemsstater ne, Europa-Parlamentet, de
repræsentative organisationer for arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet. I
overensstemmelse med den nye og strømlinede strategi for den generelle opfølgning afLissabon-dagsordenen vil Kommissionen fremsætte et formelt forslag til
beskæftigelsesretningslinjer og henstillinger i lyset af denne drøftelse og de generellepolitiske retningslinjer, der fastlægges på Det Europæiske Råds forårsmøde. Dette forslag vilblive vedtaget af Rådet ved udgangen af første halvår 2003.
                                                
1KOM(2002) 416 af 17.7.2002 ”Status over fem år med den europæiske beskæftigelsesstrategi”.
2PE 316.370 af 25.9.2002.
3 KOM(2002) 487.
4KOM(2002) 621 af 13.11.2002.
4Nærværende dokument er et debatoplæg . I april 2003 vil Kommissionen i lyset af
konklusionerne fra Det Europæiske Råd forårs møde fremsætte et detaljeret forslag til
overordnede økonomiske retningslinjer og be skæftigelsesretningslinjer, som sikrer
sammenhængen mellem de to dokumenter.
Som en del af overgangen til en strømlining af  de politiske koordinati onsprocesser forelægges
denne meddelelse samme n med Kommissionens sa mmenfattende rapport og
gennemførelsesrapporten for de overo rdnede økonomiske re tningslinjer samt
gennemførelsesrapporten for strategien for det indre marked som et bidrag til Det EuropæiskeRåds forårsmøde. Den samme nfattende rapport indeholder de vigtigste budskaber fra
Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, men denne meddelelse indeholder fleredetaljer om de beskæfti gelsespolitiske konsekvenser af disse budskaber.
1. EBS: E
T CENTRALT ELEMENT PÅ LISSABON -DAGSORDENEN
På Det Europæiske Råds møde i Lissabon fastlagde Den Europæiske Union en
helhedsstrategi, der skal sikre langsigtet  økonomisk vækst, fuld beskæftigelse, social
samhørighed og bæredygtig udvikling i et vide nbaseret samfund. Der hersker nu bred enighed
om, at EBS bør udformes, således at den spiller en central rolle som grundlag for Lissabon-strategien i EU efter udvidelse n. Hvis dette bliver tilfældet,  vil EBS ligeledes komme til at
bidrage til den økonomiske og sociale samhørighed.
1.1. Imødekommelse af udfordringer på mellemlang og lang sigt
Tidligere reformer har bidraget til at øge arbejdsmarkedets evne til at opretholde
beskæftigelsesniveauet i situa tioner med lavkonjunktur, øge besk æftigelsen med flere end 10
mio. job og reducere arbejdsløsheden fr a 10,1 % til 7,4 % (dvs. med 4 mio. personer) og
langtidsledigheden fra 5,2 % til 3,3 % i perioden siden Luxembourg-processen blev igangsat.
Dette betyder, at reformerne skal fortsættes og udvides for at skabe yderligere de 15 mio.
arbejdspladser, der er nødvendige for at opfylde den beskæftigelsesmålsætning, der vedtoges i
Lissabon Selv om der er sket strukturelle forbed ringer på EU’s arbejdsmarkeder, er der stadig
vigtige strukturelle mangler, de r beslutsomt skal afhjælpes. Den samlede beskæftigelse og
arbejdsmarkedsdeltagelse  i EU er fortsat utilstrækkelig. I en række medlemsstater er der
fortsat en høj arbejdsløshed , der navnlig rammer visse befolkningsgrupper, som f.eks. unge
mennesker (3. mio. ledige i 2001), ældre ar bejdstagere, kvinder eller dårligt stillede.
Sideløbende hermed opstår der flaskehalse  i visse sektorer og regioner i EU. De
kønsbetingede forskelle er stadig betydelige med hensyn til beskæftigelse, arbejdsløshed,
lønninger og den ulige repræsentation af kønn ene i de enkelte sektorer og erhverv. Den
effektive hensyntagen til kønsaspektet er langt fra gennemført i alle medlemsstaterne. Der er
fortsat store forskelle inden for og mellem regioner. Det er ligeledes yderst nødvendigt at
vende den faldende vækst i arbejdsproduktiviteten .
Der er strukturelle mangle r i både de nuværende og de kommende medlemsstater , selv om
omfanget af manglerne er forskelligt. Selv om beskæftigelsessituationen i kandidatlandenevarierer væsentligt, omfatter de største udfordringer, behovet for at øge udbuddet af
arbejdskraft for at bidrage til varig økonomisk vækst, behovet for at beskæftigelsesniveauet
højnes, især for mænd og navnlig for ældre arbe jdstagere, behovet for at sikre en jævn strøm
fra landbruget og industrien til se rvicesektoren uden at skabe st igende regionale forskelle på
mellemlang sigt, og behovet for at forbed re og opdatere færdigheder, således at
kandidatlandene kan konkurrere effektivt i Unionen efter udvidelsen og i den globale
økonomi. Alle kandidatlande ne har gennemført omfattende ar bejdsmarkedsreformer i løbet af
de seneste ti år, og det er nødvendigt, at EB S støtter landene i de res håndtering af den
økonomiske og sociale omstilling.
5EBS bør afhjælpe de tilbageværende strukturelle mangler, der kendetegner EU’s
arbejdsmarked, men bør ligelede s afspejle de nye udfordring er på arbejdsmarkedet, som
ligger forude.
På mellemlang og lang sigt udgør den demografiske udvikling en særlig udfordring. Den viser
en aldrende arbejdsstyrke og vil på lang sigt medføre en reduktion i antallet af personer i denarbejdsdygtige alder, samtidig med at den vil gå  i retning af en indskrænkning af udbuddet af
arbejdskraft, det økonomiske væks tpotentiale og de sociale si kringsordningers bæredygtighed.
Som følge heraf er det blevet prioriteret at øge deltagelsen i arbejdsstyrken
5, og arbejdstagere
fra tredjelandes potentielle  rolle overvejes nøjere.
Globaliseringen og udviklingen he n imod et videnbaseret samfund  er med til at sætte
yderligere skub i den økonomiske omstrukturering,  hvorved det risikeres,  at kvalifikationer
bliver ubrugelige, og der sker social uds tødelse. En positiv håndtering af økonomiske og
sociale forandringer bliver en af de vigtigste prioriteringer i beskæftigelsespolitikken.Investeringer i menneskelige ressourcer er et centralt element i at nå Lissabon-målsætningen
om at blive den mest konkurrencedygtige vide nbaserede økonomi. Tjenesteydelsernes øgede
andel af økonomien, det hastige tempo i teknologiudviklingen, stigningen i den andel, som
viden/information udgør af produktionsværdien, samt omfanget af den økonomiske og sociale
omstrukturering underbygger behovet for sådanne  investeringer. EU’s problemer består i
underinvesteringer i menneskelige ressourcer og utilstrækkelige invester inger i ikt-værktøjer,
som er nødvendige for at øge produktivite ten og forhøje kva liteten i arbejdet.
Arbejdslivet bliver mere komplekst i takt med, at arbejdsmønstrene bliver mere
uregelmæssige. Der skal nu tages højde for en række overgange , herunder overgangen fra
skoleliv til arbejdsliv, fra ét job til et andet, fra én arbejdsstatus til en anden, fra arbejdsliv tilpensionering og mellem arbejde og uddannelse , karriereafbrydelser og omsorgsperioder.
Sidstnævnte gør spørgsmålet om ligelig fo rdeling af lønnet og ulønnet arbejde mellem
kvinder og mænd aktuelt. Balancen mellem fleksibilitet og jobsikkerhed bliver en håndgribelig
problemstilling for en stadig stigende del af arbejdsstyrken.
EBS skal være en politisk reaktion på ovenstående udfordringer baseret på den ambitiøse
Lissabon-målsætning om fuld beskæftigelse, kvalitet i arbejdet (”bedre job”) og social
integration.
Den overordnede sammenhæng  mellem EBS og dagsorde nen fra Lissabon støttes af
justeringen af tidsrammerne for EBS til den me llemlange tidshorisont 2010, idet der foretages
en midtvejsevaluering i 2006
6. Evalueringen falder sammen med evalueringen af
strukturfondene, hvilket vil si kre den fornødne sammenhæng og  et gensidigt understøttende
forhold mellem politikkerne og de  finansielle instrumenter, herunder især Den Europæiske
Socialfond.
1.2. Instrumenter med fokus på gennemførelse og resultater
Den åbne koordinationsmetode for EBS, der er baseret på trakta tens artikel 128, har bevist sit
værd. Som svar på anmodningen fra Det Eur opæiske Råd i Barcelona, der indeholdt en
opfordring til at styrke EBS, og konklusionen på Rådets drøftelse om ”strømlining”, skal der
tages hensyn til den optimale anvendelse af de instrumenter, der er fastlagt i traktaten, og somer udviklet som følge af den hidtidige praksis.
                                                
5Se den fælles rapport ”Forøgelse af arbejdsmarkedsdeltagelsen og fremme af aktiv aldring”, der blev forelagt
Det Europæiske Råd i Barcelona, og som blev vedtaget på grundlag af KOM(2002) 9 endelig af 24.1.2002.
6Se konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Barcelona, punkt 30.
6Stabile og resultatorienterede retningslinjer for beskæftigelsen
Der er nu en udbredt opfattelse af, at retningslin jerne, efter de vellykkede ændringer, der er
blevet gennemført siden 1997, er blev et for komplekse, og at de bør forenkles . I Unionen efter
udvidelsen bør retningslinjernes  generelle vejledning sfunktion styrkes og retningslinjerne bør
indeholde flere strategier til reformer af beskæftigelsespolitikken samt en fastlæggelse afprioriteter og klart definerede ansvarsområder , idet der ligeledes bør tages højde for det
bredere spektrum af aktører, som retningslinjerne vil finde anvendelse på.
Rådets aftale om strømlining understøtter Kommissionens forslag om en større stabilitet i
retningslinjerne. Erfaringerne har vist, at det ofte tager tid at udforme , vedtage og gennemføre
vigtige arbejdsmarkedsforanstaltninger, og at det tager endnu længere tid at demonstrere deres
indvirkning på arbejdsmarkedet.  Selv om det i traktaten best emmes, at der skal fastlægges
retningslinjer for hvert år, og at denne bestemmelse i behørigt begrundede tilfælde kanfraviges, bør ændringer før mid tvejsevalueringen i 2006 undgås.
Effektivitet kræver ligeledes mere resultatorienterede  retningslinjer, der vil medføre, at der
lægges mindre vægt på, hvilke metoder der skal anvendes, og mere vægt  på, hvilke resultater
der skal opnås. Disse retningslin jer bør, hvor dette er muligt, baseres på passende kvantitative
mål.
Specifikke politiske retningslinjer gennem henstillinger
Beskæftigelseshenstillingerne har, siden de blev brugt for første gang i 2000, vist sig effektive
med hensyn til at holde gang i de politiske reformer. Den stigende mangfoldighed i EU ogmere resultatorienterede retningslinjer vil gradvist øge betydningen af henstillingerne.Henstillingerne gør det muligt at foretage en rimelig differentiering i de enkeltemedlemsstaters politiske retningslinjer i overensstemmelse med landenes respektive situationog er en måde, hvorpå der kan sættes fokus  på gennemførelse i overensstemmelse med
strømliningsstrategien. Henstillingerne evalueres årligt og kan, såfremt dette er nødvendigt,
ajourføres som følge af ændringer i det pågæld ende lands økonomiske eller sociale situation
eller i landets politik.
Fokus på gennemførelse gennem NAP
Traktaten indeholder be stemmelser om NAP, og NAP skal fortsat udgøre grundlaget for en
effektiv indberetning om gennemførelsen af beskæftigelsesretningslinjerne som en
selvstændig del af den nationale ”gennemførelsespakke”. NAP har vist sig at spille en centralrolle i den multilaterale overvågning inden for rammerne af EBS. NAP skal fungere som envigtig informationskilde, for så vidt angår oplysninger om de centrale elementer i en politiskreaktion på retningslinjerne, virkningen af tidligere iværksatte foranstaltninger, opfølgningenpå henstillingerne, fremskridt mod målene, nye politiske retningslinjer og initiativer og dedertilhørende budge tter, specielt med hensyn til Den Europæiske Socialfond.
En stabilitet i retningslinjerne vil lette indberetningsprocesse n og mindske medlemsstaternes
byrde.
Den fælles rapport om beskæftigelsen
I traktaten fastlægges det, at Den Fælles Ra pport om Beskæftigelsen udgør grundlaget for Det
Europæiske Råds konklusioner om  beskæftigelsessituationen. I den strømlinede strategi vil
rapporten udgøre det specifikke bidrag fra Rådet (beskæftigelse, socialpolitik, sundhed og
7forbrugerpolitik) til Det Europæiske Råds forårsmøde, og den skal indeholde de centrale
politiske budskaber om beskæftigelse  og arbejdsmarkedsspørgsmål.
Evaluering og gensidig indlæring
EBS’ merværdi er tæt forbunde t med strategiens evne til at fremme gensidig indlæring og
udvikle en evalueringskultur til forbedring af kvaliteten af politikkerne og foranstaltningerne.
Peer review-programmet7 har vist sig at være et  værdifuldt redskab i denne forbindelse og vil
i fremtiden lette overførslen af viden mellem de nuværende og de nye medlemsstater.
Programmet bør anses for at være et af de centrale elementer i EBS, og der bør gøres en størreindsats for at formidle de resultater, der opnås inden for dets rammer.
På grundlag af erfaringerne fra det stor e EBS-evalueringsprogram, som Kommissionen og
medlemsstaterne iværksatte  i 2001/2002, bør der udarbejdes et kontinuerligt program på såvel
EU-plan som nationalt plan. Det nye program for tilskyndelsesforanstaltninger påbeskæftigelsesområdet
8 bør udnyttes med henblik på at  støtte relevante projekter.
Indikatorer spiller en stor rolle i evalueringen af de nationale beskæftigelsespolitikker og af
arbejdsmarkedssituationen i EU, og de skal understøttes af pålidelige statistikker og
sammenlignelige informationer. Medlemsstater ne bør foretage de investeringer, der er
nødvendige for at kunne indsamle de relevante informationer. Den nyligt udviklede database
for arbejdsmarkedspolitikken9 vil blive et værdifuldt redskab til overvågning af de kommende
retningslinjer.
1.3. Sikring af sammenhæng med andre processer
En bedre samordning med re laterede politiske koordinations processer – enten i form af
processer, der er veletablerede eller fastlagt i traktaten, som det er tilfældet med deoverordnede økonomiske retningslin jer, eller i form af nyere processer, som inden for
uddannelsesområdet, iværksæ tterkulturen, social integration, pensions- eller
indvandringsområdet – vil være en prio ritet og opgaver i den fremtidige EBS.
Den nylige aftale om strømlining
10 udgør et godt grundlag for en bedre komplementaritet og
sammenhæng mellem EBS og de overordnede økonomiske retnings linjer. I aftalen bekræftes
de overordnede økonomiske retningslinjers ro lle som et overordnet koordinationsinstrument
for den økonomiske politik og EBS’ vigtigste ro lle som retningsgiver og koordinator for de
beskæftigelsespolitiske prioriteter, som medlemsstaterne bør følge.
Den 3. december 2002 bekræftede Rådet, at fremme af arbejd smarkedsdeltagelsen for dem,
som ønskede og var i stand til at arbejde, var en af de vigtigste målsætninger i strategien forsocial integration, der skulle opfylde s inden for rammerne af EBS. Selv om
anvendelsesområdet for den åbne koordinati onsmetode inden for integration i stor
udstrækning ligger uden for beskæftigelses- og arbejdsmarkedsområdet, har begge strategier
et fælles formål på området og bør derfor nøje koordineres.
                                                
7Http://peerreview.almp.org.
8Afgørelse nr. 1145/2002/EF af 10.6.2002.
9Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 2001.
Kat.nr. KS-36-01-920-EN-N.
10Rapport om strømlining af den årlige koordinering af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikkenvedtaget af Rådet (beskæftigelse, socialpolitik, sundhed og forbrugerpolitik/økonomi og finans) den
3.12.2002.
8På samme måde er der et vi gtigt samspil mellem EBS og de n åbne koordinationsmetode for
pensioner, inden for rammerne af hvilken me dlemsstaterne har vedtaget en række fælles
målsætninger og en ramme for udveksling af politikker vedrørende passende og bæredygtige
pensioner i lyset af den demografiske aldrin g. Der er således mange vigtige aspekter af
medlemsstaternes strategier for de fremtidige pensionsordninger, der skal behandles inden forrammerne af EBS.
I juni 2002 meddelte Det Europæ iske Råd, at det var fast besluttet på at fremskynde
udviklingen af en fælles EU-politik om indvandr ing. Indvandringens stig ende betydning med
hensyn til at hjælpe EU med at afbøde indvi rkningerne af den de mografiske aldring på
beskæftigelsen og den økonomiske vækst understr eger nødvendigheden af at sikre en bedre
koordination med EBS.
1.4. Bedre forvaltning
Helt fra begyndelsen har EBS været en åb en proces. På beskæftigelsestopmødet i
Luxembourg i november 1997 blev der opfordret til ”at mobilisere alle aktører:
medlemsstater, regioner, arbejdsmarkedets parter og fællesskabsinstitutionerne, for at gribeden enestående chance, der er i dag for at ændre begivenhedernes gang ved at slutte op om
den nye sammenhængende og resolutte  metode, som Det Europæiske Råd...” . Siden da er
dette budskab blevet bekræftet på mange møder i Det Europæ iske Råd. I hvidbogen om nye
styreformer anerkendes det, at den ”åbne koordinationsmetode” er en positiv nyskabelse, daden kan bidrage til et nyt system med mere effektive, mere virkningsfulde og meredemokratiske regeringer i EU.
En overbevisende og bæredygtig gennemfør else af EBS kræver øget oplysning af
befolkningen og øget synlighed. I overen sstemmelse med Kommissi onens principper om
minimumsstandarder for høring bør alle de interesserede parters deltagelse fremmes, ikke blotfor at øge effektiviteten af udviklingen og genn emførelsen af politikker, men ligeledes for at
forbedre forvaltningen af processen, hvilket samtidig bidrager til en øget indarbejdelse afEBS-målsætningerne i de generelle rammer for de nationale politikker. Dette kræver enyderligere udvikling af den territoriale dimens ion af EBS på både regionalt og lokalt plan
gennem en partnerskabsbaseret strategisk kombination af politiske virkemidler, aktivering afcivilsamfundets organisationer for at fre mme udarbejdelsen af politikker og en øget
inddragelse af de parlamentariske organe r i processen. Desude n er det Kommissionens
hensigt at intensivere den sociale trepartsdialog om beskæftigelse.
2. E
N NY GENERATION AF BESKÆFTIGELSESRETNINGSLINJER
Den nye generation af beskæftigelsesretningslinjer vil afspejle de ovenstående principper. Det
er tilsyneladende nødvendigt med en omstrukt urering, hvor man fjerner sig fra de nuværende
”horisontale målsætninger” og specifikke retnings linjer, der er samlet unde r fire ”søjler”, set i
lyset af behovet for at afspejle  de nye udfordringer, som EU står over for, samt behovet for
forenkling. Uden på forhånd at afgøre de kommende retningslinjers nøjagtige opbygning vilde tilsyneladende skulle afspejle følgende elementer:
– tre overordnede målsætninger, der afspejler den balance, der blev vedtaget i Lissabon
– større vægt på gennemførelsen og forvaltningen af EBS
– fastlæggelse af et begrænset antal prioriteter
– særlige budskaber til arbejdsmarkedets parter
9– fastlæggelse af  passende mål.
Fastsættelsen af mål er en stor sejr og succes for den europæiske beskæftigelsesstrategi.
Ændringen af strategien i retning af mere resultatorienterede retningslinjer kræver entilpasning af målene. Målene bør  understøtte de tre overordned e målsætninger og de konkrete
indsatsområder, der defineres nedenfor. B ilaget indeholder eksempler på områder og
indikatorer for eventuelle mål, hvoraf mange allerede er vedtaget  på EU-plan, og disse
eksempler kan behandles forud for Kommissionens forelæggelse af sit formelle forslag tilretningslinjer efter Det Europæiske Råds forårsmøde.
2.1. Tre overordnede målsætninger
I de kommende retningslinjer bør der sigtes m od at fortsætte de strukturelle reformer på
arbejdsmarkedet som led i en strategi til fremme og forvaltning af forandringer i såvel denuværende som kommende medlemsstater. Tre kom plementære og ligestillede målsætninger
bør støttes i forslaget til retningslinjer for således at af spejle Lissabon-dagsordenens politiske
balance.
2.1.1.  Fuld beskæftigelse
Det er af afgørende betydning for EU 's økonomiske vækst og for de sociale
sikringsordningers bæredygtighed at målsætningen om fuld beskæftigelse  opfyldes ved at øge
beskæftigelsesfrekvensen til de mål, der blev fastlagt i Lissabon og Stockholm. I den fælles
rapport om beskæftigelsen 2002 blev det påvist, at  selv om medlemsstater ne indtager en mere
strategisk holdning til disse målsætninger (ved at foretage en bedre afdækning af depotentielle arbejdskraftsreserver og overveje omfattende politiske løsninger), kræves der enfortsat indsats, navnlig set i lyset af de us ikre økonomiske betingelser, for at der kan opnås
fremskridt mod fuld beskæftigelse.Lissabon- og Stockholm-må lsætningerne for den generelle beskæftigelsesfrekvens  (EU-
gennemsnit på 67 % i 2005 og 70 % i 2010), for kvinder  (henholdsvis 57 % og 60 %) og for
ældre arbejdstagere  (50 % i 2010) er derfor af væsen tlig betydning for retningslinjerne.
Medlemsstaterne er blevet tilskyndet til at fastlægge deres egne nationale mål på detteområde. Desuden skal øget beskæftigelse og økonomisk vækst understøttes af vækst i
udbuddet af arbejdskraft.
For at forhøje beskæftigelses- og deltagels esfrekvenserne er det nødvendigt med en bred
kombination af politiske virkemidler, der skal  omfatte foranstaltninger på både udbuds- og
efterspørgselssiden. I denne forbindelse er andre EU-politikker og nationale politikker,herunder især de politikker, der påvirker den makroøkonomiske situa tion og det generelle
miljø for jobskabelse, relevante.
2.1.2.  Kvalitet og produktivite t på arbejdspladsen
På mødet i Lissabon blev der anmodet om flere og bedre job, og denne afbalancerede strategi
bør afspejles i EBS. Kvalitet udgør selve kernen i den europæiske sociale model og omfatteren række faktorer, som fastlagt af Det Eur opæiske Råd i Laeken i slutningen af 2001. Disse
omfatter navnlig tilfredshed med lønnen og arbejdsforholdene, sikkerhed og sundhed på
arbejdspladsen, en fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet og arbejdstidsordningerne og balancemellem fleksibilitet og sikkerhed.
Som fremhævet i den fælles ra pport fra Rådet og Kommissione n til Det Europæiske Råd i
Barcelona om ”Forøgelse af arbejdsmarkedsdeltagelsen og fremme af aktiv aldring” harkvaliteten af de job, som tilbydes , indflydelse på den enkeltes beslutning om at stille sin
10arbejdskraft til rådighed for arbejdsmarkedet, men ligeledes på beslutningen om at forblive i
et job og på arbejdsmarkedet. Overgangen til job af højere kvalitet er ligeledes tæt forbundet
med overgangen til et videnbaseret samfund, og det er påvist, at det faglærte område og de
videnintensive sektorer står bag den senere tids omfattende jobskabelse. Kvalitet hængerligeledes tæt sammen med produktivitet , og kan således bidrage væsentligt til at forøge EU’s
konkurrenceevne.
Det er yderst nødvendigt, at der lægges mege t stor vægt på at øge produktiviteten, navnlig
gennem løbende investeringer i menneskelige re ssourcer, teknologi og ar bejdstilrettelæggelse.
2.1.3.  Samhørighed og et rummeligt arbejdsmarked
Nedbringelse af arbejdsløsheden og  afhjælpning af de resterende skævheder  i
arbejdsmarkedsadgangen, så vel i samfundsøkonomisk som i re gional forstand, er både et
spørgsmål om EBS’ retfærdighed og effektivitet.
De faktorer, der er vigtige i forbindelse med fremme af social integration, omfatter adgangen
til et arbejde, sikring af muligheden for at erhverve de nødvendige kvalifikationer for at få
adgang til og blive på arbejdsmarkedet (der navnlig tager højde for den udbredte anvendelseaf ikt og udviklingen hen imod et videnbaseret  samfund) samt muligheden for at stige i løn og
forbedre sine kvalifikationer. Der er behov for en helhedsstrategi over for dårligt stillede, der
skal afhjælpe de problemer, som ikke blot le dige, men ligeledes alle  personer, der ikke er
erhvervsaktive, men som ønsker et arbejde, st år over for. De langtidsledige (ca. 5,5 mio. i
2001) udgør en gruppe, der i høj grad risikere r social udstødelse. Hvis man medregner alle
ledige og personer, der ikke er erhvervsaktiv e, men som ønsker et arbejde, havde EU i 2001
uudnyttet potentiel arbejdskraft bestående af godt 23 mio. personer. Alene de handicappede
udgør 38 mio. af EU’s befolkning: Kun 46 % af  dem, der er let handicappede, og 24 % af
dem, der er svært handicappede, er i arbejde. Når EU lancerer Det Europæiske Handicapår i
2003 er det afgørende at anerkende de vanskelig heder, som de pågældende personer står over
for, når de ønsker at indtræde eller forblive på arbejdsmarkedet, og tage afgørende skridt mod
en bedre udnyttelse af de handi cappedes arbejdskraftpotentiale.
Udstødelse fra arbejdsmarkedet har ofte en st ærk regional eller loka l dimension. I mange af
de nuværende og fremtidige medlemsstater er de r store regionale skævheder med hensyn til
beskæftigelse og arbejdsløshed. I visse land- eller byområder er  der særlig høj arbejdsløshed
eller inaktivitet. EBS bør afhj ælpe disse uligheder og stø tte den økonomiske og sociale
samhørighed.
2.2. Fokus på de prioriteterede indsatsområder
Under hensyntagen til evalueringen af de første fem år med EBS samt til de seneste måneders
drøftelser om den fremtidige EBS, mener Kommissionen, at de følgende prioriteredeindsatsområder, der støtter de tre overordnede  målsætninger, der nævnes ovenfor, vil være de
mest relevante for de fremtidig e retningslinjer. Nedenfor, under hvert af indsatsområderne,
undersøges nogle konkrete forslag, der er base ret på erfaringerne med EBS, og som kan
anvendes til drøftelser og overvejelser, forud for Kommissionens formelle forslag tilbeskæftigelsesretningslinjer.
2.2.1.  Aktive og forebyggende foransta ltninger for ledige og inaktive
Indtil videre har en af de mest betydelige virkninger af EBS været indførelsen eller
forstærkningen af forebyggende og mere aktive st rategier i alle medlemsstaterne over for de
ledige. Denne form for strategi er særlig  relevant i forbindelse med lavkonjunkturer og
omfattende omstruktureringer.
11Strategien bør konsolideres med henblik på at minimere antallet af personer, der bliver
langtidsledige. I denne forbindelse kunne princippet være  ”giv det rigtige tilbud til den rigtige
person på det rigtige tidspunkt” . En sådan tilgang ville skulle baseres på en tidlig afdækning
af den enkelte arbejdssøgendes behov og  en tidlig udarbejdelse af en personlig handlingsplan
med henblik på en bæredygtig integration på arbejdsmarkedet.
Der kunne sættes mere ambitiø se mål for tilbuddene om aktive foranstaltninger for
arbejdssøgende. Set i lyset af, at  de fleste medlemsstater alle rede har nået det nuværende mål
for aktivering på 20 %, og i lyset af nødvendighed en af fortsat at forbedre resultaterne med
hensyn til effektiv integration af de ledige på arbejdsmarkedet, ville det være hensigtsmæssigtat fastlægge et væsentligt højere mål. Dette mål bør ledsages af en øget vægt på kvaliteten afprogrammerne, effektiv integration af arbejdssøgende på arbejdsmarkedet og på
omkostningseffektivitet , idet der bør trækkes på erfaringern e fra de hidtidige evalueringer. Det
bør prioriteres højere at tilbyde aktive foranstaltninger til alle personer uden arbejde, derønsker at genindtræde på arbejdsm arkedet – uanset om de er regi strerede som ledige eller ej –
set i lyset af behovet for at øge arbejdsmarke dsdeltagelsen. Der kunne ligeledes i højere grad
tages højde for de personer, der for øjeblikket er  i arbejde, men som er i fare for at blive
ledige.
De positive resultater, der forventes i kølvandet på den forebyggende og aktive strategi,
omfatter mindskelse af ungdomsarbejdsløsheden  og langtidsledigheden.
2.2.2.  Gennemgang af skatte- og socialsikringsordningerne
De økonomiske incitamenter er en  af de afgørende faktorer fo r arbejdsmarkedsdeltagelsen og
har været et vigtigt emne i forbindelse me d både beskæftigelsesretningslinjerne og de
overordnede økonomiske retnings linjer. Balancen mellem arbe jdsindkomst – som resultat af
løn- og skatteniveauet – og arbejdsløshe dsunderstøttelse eller de inaktives indkomst er
afgørende for beslutningen om  at indtræde og forblive på  arbejdsmarkedet. Både den
arbejdssøgende og arbejdsgiveren bør tilstræbe at opfylde målsætningen om, at det skal kunnebetale sig at arbejde. I ove rensstemmelse med henstillingern e i den fælles rapport om øget
arbejdsmarkedsdeltagelse er det nødvendigt at fo retage en systematisk gennemgang af skatte-
og socialsikringssystemerne, idet der særligt bør  lægges vægt på at udrydde arbejdsløsheden
og fattigdomsfælderne, tilskynde kvinder til at indtræde, forblive eller genindtræde påarbejdsmarkedet efter en afbrydelse og bevare de ældre arbejdstagere længere påarbejdsmarkedet. Desuden bør beskatninge n af arbejde for navnlig de lavtuddannede
arbejdstagere ligge på et niveau, der fjerner tilskyndelsen til sort arbejde og fremmerjobskabelse.
2.2.3.  Fremme af iværksætterånd me d henblik på skabelse af fle re og bedre arbejdspladser
Nyskabelse og iværksætteraktiv iteter er centrale drivkraftf aktorer for øget konkurrenceevne,
vækst og skabelse af bæredygtige arbejd spladser med højere produktivitet og af bedre
kvalitet. For at fremme ivær ksætterånden er det nødvendigt med en bred kombination af
politiske virkemidler, der især skal omfatte: bedre lovgivningsmæssige og administrativerammer, adgang til en kvalificeret arbejdsstyrke, fremme af mere positive holdninger tiliværksætterkulturen og ledelseskvalifikationer, understøttende finansielle rammer,velfungerende produkt- og arbejdsmar keder og gunstige vilkår for forskning og nyskabelser.
Samordningen af beskæftigelsesstrategien me d andre relevante processer og overgangen til
enklere og mere resultatorienterede retningslinjer ville forudsætte en mere målrettet strategi,idet der skal fokuseres på aspekter, der mere direkte er forbundet med menneskelige
ressourcer, og på nye virksomheders jobs kabelsespotentiale. St rategien kunne omfatte
følgende elementer: Fokusering på opl ysning om iværksætterkulturen som en
12karrieremulighed og fremme af de nuvæ rende eller potentie lle iværksætteres
lederkvalifikationer gennem hele uddannelsessystemet for at støtte etableringen og
udviklingen af virksomheder; kvinders muligheder som iværksættere og lediges, inaktives og
unges etablering af virksomhed; mindskelse af de administrative, skattemæssige ogøkonomiske hindringer for ansættelse af personale  i navnlig nyskabende og små
virksomheder; oplysningskampagner om virksomhedernes sociale ansvar ; bistand til
virksomheder med henblik på fremme af forbedringer i tilrettelæggelsen af arbejdet og i
arbejdsvilkårene , herunder i forbindelse med indførelse n af nye teknologier, f.eks. gennem
relevante oplysningskampagner og rådgivning.
2.2.4.  Omdannelse af sort arbejde til almindeligt arbejde
Sort arbejde vedrører alle me dlemsstaterne i forskelligt omfang  og er almindeligvis forbundet
med job af lav kvalitet med kun lidt eller næsten ingen si kkerhed for arbejdstagerne og
indbefatter i nogle tilfælde  ulovlige indvandrere. Sort arbejde underminerer finansieringen og
ydelsen af social beskyttelse og offentlige tjenesteydelser. Håndteringen af sort arbejdekræver en kombination af politiske virkemidler, der kombinerer både forebyggelse og
anvendelse af sanktioner . De politiske initiativer, der sk al fremmes, kunne omfatte en
forenkling af fremgangsmåderne og lovgivning en; øget bevidsthed i offentligheden om de
mulige negative virkninger af sort arbejde og den sorte økonomi; udveksling af oplysningerog øget kommunikation; samarb ejde mellem myndighederne; sænkning af skat på arbejde;
effektiv overvågning og sanktioner og fuld stændig gennemførelse af handlingsplanen til
bekæmpelse af ulovlig indvandring
11.
Det er yderst nødvendigt, at medlemsstaterne forbedrer indsamlingen af informationer og
overvåger, hvilke fremskridt der sker på område t, samt foretager en evaluering af virkningen
af de politiske initiativer.
2.2.5.  Fremme af aktiv aldring
Opfyldelse af målsætningen fra Stockholm om en beskæftigelsesfrekvens på 50 % for ældre
arbejdstagere (55-64 år) i 2010 og målsætningen fra Barcelona om en forhøjelse på fem år
inden udgangen af 2010 af den gennemsnitlige alder, hvor mennesker forladerarbejdsmarkedet, udgør vigtige udfordringer fo r EU og medlemsstaterne. Som anført i den
fælles rapport om ”forøgelse af  arbejdsmarkedsdeltagelsen og fremme af aktiv aldring”
12,
kræver dette en dynamisk, forebyggende strategi baseret på vigtige målsætninger, som f.eks.:
skabelse af flere arbejdspladser og bedre kva litet i arbejdet; at det skal kunne betale sig at
arbejde; fremme af bedre og fleksible kvalifika tioner på arbejdspladsen og forandring, således
at arbejde bliver en reel mulighed for alle. Inden for denne ramme opfordres der i rapporten
til, at der lægges vægt på udarbejdelsen af helhedsstrategier og på fælles initiativer mellemregeringen og arbejdsmarkedets parter for at beholde arbejdstagerne længere på
arbejdsmarkedet; målrettet gennemgang af skatte- og socialsikringssystemerne; flerehelhedsorienterede grænseovers kridende strategier til at fj erne de kønsbetingede forskelle
med hensyn til løn og adgang til arbejdsmarkedet; øget støtte til personer med plejeansvar ogevaluering af indsatsen for en effektiv mi ndskelse af antallet af unge uden uddannelse.
                                                
11 Vedtaget af Rådet den 28.2.2002 (EFT C 142 af 14.6.2002).
12Se den fælles rapport ”Forøgelse af arbejdsmarkedsdeltagelsen og fremme af aktiv aldring”, der blev forelagt
Det Europæiske Råd i Barcelona, og som blev vedtaget på grundlag af KOM(2002) 9 endelig af 24.1.2002.
132.2.6.  Indvandring
Set i lyset af aldringen og de  dertilhørende kva lifikationskløfter afhænger opfyldelsen af
Lissabon-målsætningerne i 2010 og i årene efter i meget høj grad af EU’s indvandrings form
og dynamik. Økonomisk beste mt indvandring kunne blive rele vant i forbindelse med
afhjælpning af kortvarig mangel på  arbejdskraft i mange sektorer.  På lang sigt kan
indvandring få indvirkning på  den måde, hvorpå EU håndter er aldring og demografisk
ubalance, samt disse faktores indvirkning på  beskæftigelsen og den økonomiske vækst. EU
skal først og fremmest mobilisere sine nuvæ rende menneskelige ressourcer, herunder de
indvandrere, der på nuværende tidspunkt har l ovlig bopæl i EU. Indvandringspolitikkerne kan
imidlertid også spille en rolle med hensyn til afhjælpningen af ubalance på arbejdsmarkedet.Der skal udformes politikker, der støtter oprindelseslandenes langsigtedeudviklingsmålsætninger.
Indvandrernes bidrag til besk æftigelsen og den økonomiske vækst vil afhænge af, om de
indtræder på arbejdsmarkedet, og om det lykkes at integrere dem i samfundet.
Arbejdsløshedskløfte n mellem EU-borgere og tredjelandsborgere skal mindskes.
Beskæftigelsesorienterede foranstaltninger bør forbindes med helhedsorienteredeintegrationsstrategier under behørig he nsyntagen til udvandringens indvirkning på
oprindelseslandene. Disse strategier skal omhandle en række centrale udfordringer. Disse kan
bl.a. omfatte fremme af fuld arbejdsmarkedsdeltagelse og beskæftigelse forandengenerationsindvandrere (der ofte står over for alvorlige sociale og
beskæftigelsesmæssige problem er); håndtering af indvand rerkvinders særlige behov og
bekæmpelse af ulovlig indvandring og sort arbe jde (idet der skal tages højde for, at de to
fænomener er gensidigt forstærkende). Der bør ligeledes udarbejdes andre politikker medsigte på at give indvandrerne rettigheder og plig ter, der svarer til EU-borgernes, for at sikre
indvandrernes fulde deltagelse i det social e og kulturelle liv og i samfundslivet.
Videreudviklingen af EU’s indvandringspolitik, herunder fastlæggelsen af en gennemsigtig,
fælles ramme for de vandrende  arbejdstageres indrejse og ophold samt mobilitet i EU
prioriteres.
2.2.7.  Fremme af tilpasningsevnen på arbejdsmarkedet
Virksomhedernes og de ansattes evne til at håndtere forandringer positivt er et
succeskriterium for de fremtidige beskæftigelses politikker. Den afhænger af en god balance
mellem fleksibilitet og jobsikkerhed. Ud over de lovgivningsmæssige rammer, der skalfastlægges af regeringerne, spiller forhandlingerne mellem arbejdsmarkedets parter en centralrolle inden for dette indsatsområde.
Der bør fortsat tilskyndes til fleksibilitet, navnlig for så vidt angår tilstedeværelsen af
forskellige kontrakt- eller arbejd stidsordninger. Der bør samtidig tages skridt til at forebygge
en segmentering af arbejdsmarkedet mellem forskellige arbejdstagergrupper og at letteovergangen mellem forskellige former for arbejd e. Der bør tilskyndes til en øget udbredelse af
initiativer til modernisering af arbejdstilrettelæggelsen og til forbedring af den internefleksibilitet i virksomhederne.
En dynamisk strategi for jobsikkerhed bør ligel edes fremmes, idet den bør afspejle den store
betydning adgang til uddannelse har. Virksomh edernes investeringer i uddannelse af voksne
arbejdstagere udgør i henhold til de nyeste opl ysninger 2,3 % af de samlede lønomkostninger,
men det er tvingende nødvendigt at øge i nvesteringerne for at fremme arbejdsstyrkens
tilpasningsevne, øge produktiviteten og fremme aktiv aldring. Forbedrede arbejdsvilkår –
herunder arbejdsmiljøet  – er ligeledes en del af den nødvendige balance me llem fleksibilitet
14og sikkerhed og er især nødvendige for at opnå en stigning i arbejdsmarkedsdeltagelsen for
navnlig de ældre arbejdstagere og de handicappede. En mindskelse af antallet af
arbejdsskader og erhvervssygdomme  kunne således prioriteres hø jt på både EU- og nationalt
plan.
2.2.8.  Investeringer i menneskelige ressource r og strategier for livslang uddannelse
I løbet af de senere år er der sket væse ntlige fremskridt med hensyn til udviklingen af
strategier for livslang uddannelse. Der er imidlertid stadig lang vej igen. Strategierne er encentral forudsætning for bedre kvalitet i arbejd et og højere produktivitet og som en faktor til
fremme af arbejdsmarkedsdeltagelse og social integration.
En effektiv politisk reaktion kræver en indsats fra alle de interesserede parter, herunder
offentlige myndigheder, enkeltpersoner, arbejdsmarkedets parter, ngo’er oguddannelsesinstitutioner. Regeringer ne bør føre an ved at lægge byggestenene til strategier for
livslang læring
13. De bør gennemgå de offentlige udgifter  med henblik på at omdirigere dem
til akkumulation af mennesk elige ressourcer og for at øge e ffektiviteten af investeringer i
almen uddannelse og erhvervsudda nnelse. Det at mindske antallet af børn, der går ud af
skolen uden eksamensbevis og antalle t af unge uden uddannelse og hæve
uddannelsesniveauet samt skabe grundlag for fremtidig adgang til livslang uddannelse udgørfortsat vigtige udfordringer for mange af de  nuværende og fremtidige medlemsstater. Desuden
bør de offentlige myndigheder fastlægge kvalitetsstandarder og udarbejde incitamenter forarbejdstagere og enkeltpersoner for at øge omfanget og højne kvaliteten af de privateinvesteringer i menneskelige ressourcer.
Det er nødvendigt, at virksomhederne øger de res investeringer i voksenuddannelse for at øge
produktiviteten, ajourføre de besk æftigedes kvalifikationer og be holde arbejdstagerne længere
på arbejdsmarkedet. Den stadig større ul ighed i adgangen til udda nnelse, der skader de
lavtuddannede og ældre arbejdstagere, give r anledning til alvorlige overvejelser. Den
nuværende udvikling, hvor virksomhedernes inve steringer i uddannelse falder i takt med
arbejdstagernes alder, bør vendes.
I Kommissionens nylige meddelelse om europæis ke benchmarks inden for almen uddannelse
og erhvervsuddannelse
14 fastsættes der relevante benchmarks til anvendelse i forbindelse med
EBS.
2.2.9.  Ligestilling mellem mænd og kvinder
En fortsat forøgelse af kvindernes deltagelse på  arbejdsmarkedet er afgørende for opfyldelsen
af Lissabon-målsætningerne for beskæftigelse. Di sse målsætninger skal især opfyldes ved at
tilskynde ældre kvinder til at blive længere på arbejdsmarkedet og gøre deltagelse mulig forkvinder med små børn.
Det vil tilsyneladende blive nødvendigt at tage større hensyn til kønsaspektet  inden for andre
arbejdsmarkedspolitiske områder, f.eks. ved at vedtage en helhedsstrategi, ved at udarbejdesystematiske kønsspecifikke konsekvensanalyser  i forbindelse med nye forslag til politikker,
                                                
13Disse byggesten blev defineret i Kommissionens meddelelse “Realiseringen af et europæisk område for
livslang læring”, KOM(2001) 678, og består af en partnerskabsmodel, indblik i den lærendes behov,tilstrækkelige midler, hvordan man gør det lettere at få adgang, skabelsen af en læringskultur og stræbe efterdet optimale.
14KOM(2002) 629 af 20.11.2002.
15ved at udvikle institutionelle mekanismer og overvågningssystemer og ved at styrke
uddannelse og bevidstgørelse.
For at øge væksten i beskæftigelsen og forbed re kvaliteten i arbejdet  vil det være nødvendigt
at lægge vægt på de stru kturelle uligheder  på arbejdsmarkedet i arbejdsmarkedspolitikkerne.
Disse uligheder omfatter kønsbetingede skævhe der, for så vidt angår beskæftigelse,
arbejdsløshed og atypisk beskæftigelse; køns opdeling i sektorer og erhverv; kønsbetingede
lønskævheder og kvinders muligheder for forfremmelse til stillinger som beslutningstagere.Underrepræsentationen af kvinder på de centrale områder, der former det fremtidigevidenbaserede samfund, ne mlig inden for de videregående uddannelser og forskning, skal
mindskes væsentligt.
Det er desuden vigtigt at fremme gunstigere vilkår  for kvinder og mænd, således at de vælger
at indtræde, genindtræde eller forblive på arbejdsmarkedet. Disse politikker til forening afarbejds- og familieliv omfatter bl.a.: passende tilvejebringelse, adgang til og kvalitet af pleje-og pasningsordninger for børn og andre plejea fhængige personer; lige fordeling af ansvaret
for pleje, pasning og husholdning; tilskyndelse til, at mænd afholder forældreorlov ogbenytter sig af andre orlovsordninger; og mulig heder for fleksible arbejdsordninger for både
kvinder og mænd.
I denne forbindelse er målet fra Barcelona med hensyn til tilbud om børnepasning  centralt
15.
2.2.10.  Støtte til integration og bekæmpelse af  forskelsbehandling af dårligt stillede på
arbejdsmarkedet
Integrationen af de dårligt stillede på arbejdsmarkedet er vigtig i lyset af ønsket om at
forebygge social udstødelse, forøge beskæftige lsesfrekvensen og skabe bæredygtige sociale
sikringsordninger.
Det forekommer at være nødvendigt, at medlem sstaterne afdækker, hvilke personer eller
grupper der i særligt begrænset omfang delta ger på arbejdsmarkedet (f.eks. som følge af
handicap, etnisk oprindelse, familiesituation, alder, bopæl osv.), og udarbejder passende
politikker, der om muligt skal baseres på kvantitative mål. Det ville kræve en større indsats atforbedre informationerne om og overvågningen af de mennesker, der anses for at være dårligtstillede, uden at krænke  disse menneskers ret til beskyttelse af personoplysninger. På grundlag
af de foreliggende evalueringer bør politikkerne omfatte en kombination af målrettede aktiveog forebyggende arbejdsmarkedsforanstaltninger; foranstaltninger til fremme af passendejobmuligheder; ansættelsesincitamenter for arbejdsgivere og bevidstgørelsesforanstaltningerog mulighederne for jobskabelse i erhvervsdrivende  foreninger eller i sektorer, der lever op til
de nye krav, bør yderligere udnyttes. Der sk al ligeledes ydes støtte fra en lang række
ledsageforanstaltninger, politikker, der gør ar bejde til en reel mulighed for de pågældende
personer, og foranstaltninger til fjernelse af forskelsbehandling på arbejdsmarkedet, somnavnlig bør baseres på de  relevante EU-direktiver
16.
2.2.11.  Afhjælpning af regionale skævhe der på beskæftigelsesområdet
Regionale skævheder med hensyn til beskæftigelse og arbejdsløshed er fortsat et problem. Det
ville navnlig være vigtigt for beskæftigelsespolitikken, at disse skævheder blev afhjulpet, da
                                                
15I konklusionerne fra Barcelona blev der fastlagt et mål om ”at tilbyde børnepasning for mindst 90 % af alle
børn i aldersgruppen fra tre år til den skolepligtige alder og for mindst 33 % af alle børn under tre år indenudgangen af 2010”.
16Rådets direktiv 2000/43/EF af 29.6.2000 og Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000.
16regioner, der klarer sig dårligt, gør det va nskeligere at nå Lissabon-målsætningerne for
beskæftigelse. Det er ligeledes yderst nødvendigt at yde en i ndsats for at slå bro over de
regionale skævheder, da samhørigheden i Den Europæiske Union således styrkes.
I denne forbindelse er det centralt, at kvaliteten af de menneskelige ressourcer forbedres
gennem væsentlige investeringer i færdighede r, og livslang uddannelse er et væsentligt
element i denne sammenhæng. Sammensætningen af arbejdsstyrkens kvalifikationer adskillersig betydeligt fra region til region med de lavt uddannede koncentreret i de regioner, der klarer
sig dårligt. I disse regioner er kvindernes  arbejdsmarkedsdeltagelse ligeledes lav.
Partnerskabet på det l okale og regionale plan er yderst nødvendigt for fuldt ud at kunne
udnytte jobskabelsespotentialet og udvikle stra tegier til en mere effektiv håndtering af
kvalifikationskløfter. Den offentlige arbejdsformidling er ligeledes vigtig med hensyn til bådeat afdække de regionale og lo kale muligheder og forbedre ar bejdsmarkedet ved at afhjælpe
kvalifikationskløfter og flaskeha lse. Endelig kunne der ydes en større indsats for at øge
socialøkonomiens kapacitet med henblik på at skabe flere arbejdspladser og forbedre
kvaliteten af disse.
I mange medlemsstater skal der i lønaftalerne tages mere højde for de  regionale forskelle i
produktivitet og arbejdsmarkedsvilkår.
2.3. Gennemførelse og forvaltning
I evalueringen af de første fem år med EBS blev merværdien af den politiske
koordinationsmetode på beskæftigelsesområdet afsløret, men en bedre forvaltning blev
ligeledes fremhævet som værende et af de centrale emner for fremtiden. I sin beslutning fraseptember 2002 fremhævede Europa -Parlamentet nødvendigheden af bedre at integrere EBS i
national, regional og lokal arbejdsmarkedspolitik i medlemsstaterne og i Den EuropæiskeSocialfonds politikker. Der blev navnlig opfordr et til at inddrage de nationale parlamenter,
lokale aktører, ngo’er og civilsamfundet mere  i den europæiske beskæftigelsesproces og til et
stærkere engagement fra arbejdsmarkedets parter.
En forbedring af gennemførelsen af EBS bør derfor være et vigtigt punkt i den næste
generation af retningslinjer.
2.3.1.  Effektive og virkningsfulde ydelsesinstanser
En vellykket gennemførelse af beskæftigelsespolitikkerne afhænger af en række operationelle
tjenester. Dette blev tydeligt anerkendt i de nylige tiltrædelsesforhandlinger, hvori der blevlagt meget vægt på ”institutionsopbygning” som en del af ”Fællesskabets regelværk”.
De ydelsesinstanser, der spiller en særlig vigtig rolle i forbindelse med EBS, fortjener
opmærksomhed. Disse ydelsesi nstanser omfatter navnlig:
– Arbejdsformidlingerne: Det er  nødvendigt med moderne arbejdsformidlinger for effektivt
og virkningsfuldt at kunne gennemføre aktive og forebyggende strategier, der indebærer
individuel sagsbehandling. Arbejdsformidlingerne er ligeledes ansvarlige for, at processenmed at matche udbud og efterspø rgsel på arbejdsmarkedet er effektiv. Dette indebærer i
høj grad, at de skal fremme gennemsigtighed en af arbejdsmarkederne på lokalt, regionalt
og nationalt plan samt på EU-plan for at fremme arbejdstagernes mobilitet.Arbejdsformidlingerne har ligeledes ofte ansvaret for forvaltningen afmigrationsstrømmene.
17– De sociale reintegrationstjenester i forbindelse med deres integrationsopgaver på
arbejdsmarkedet. Erfaringerne har vist, at de t er nødvendigt med et tæt samarbejde mellem
arbejdsformidlingerne og de sociale tjenester for at undgå at opbygge et tostrenget system,hvor den arbejdssøgendes status er afgøre nde, samt at fremme ve je til integration.
– Uddannelsestjenesterne, der – idet de er afhængige af et blandet offentligt/privat marked –
skal levere uddannelser af høj kvalitet, som er tilpasset de  individuelle behov, samt matche
arbejdsmarkedets efterspørgs el efter kvalifikationer
– Arbejdstilsynene, der kan hjælpe virksomhederne med at forbedre arbejdsvilkårene og
sanktionere alvorlige lovovertræd elser, herunder sort arbejde.
2.3.2.  Omfattende inddragelse af arbejdsmarkedets parter
Det Europæiske Råd i Barcelona opfordrede indtrængende “arbejdsmarkedets parter til at
fastlægge deres strategier på de forskellige territoriale niveauer (europæisk, nationalt,regionalt og lokalt) og inden for de forskellig e sektorer således, at de støtter Lissabon-
målsætningerne og Lissabon-målene. Med henblik  herpå skulle de årligt udarbejde en rapport
om deres indsats såvel nationa lt i beskæftigelsesplanerne so m på europæisk plan. Denne
rapport skulle direkte forelægges det social e topmøde. I Barcelona blev det ligeledes
fremhævet, at den reviderede EBS skal ”styrke arbejdsmarkedets parters rolle og ansvar i
forbindelse med udmøntningen og overvågningen af retningslinjerne
17.”
Som meddelt i deres fælles erklæring til Det Europæiske Råd i Laeken vedtog
arbejdsmarkedets parter den 28. november 2002 et  flerårigt arbejdsprogram med henblik på
drøftelse af en række vigtige emner, der støtter Lissabon-strategien i perioden 2003-2005.
Den omfatter indberetning af arbejdsmarkedets parters tiltag i medlemsstaterne med henblikpå gennemførelse af beskæftigelsesretningslinjerne samt andre relevante initiativer, dervedrører ligestilling mellem mænd og kvinder, stress og chikane, aktiv aldring og mobilitet,fjernarbejde, sort arbejde og håndterin g af de sociale konsekvenser af økonomiske
forandringer. I Laeken udtrykte arbejdsmarkede ts parter ligeledes ønske om, at Det Stående
Udvalg for Beskæftigelse erstattes af et socialt trepartstopmøde om vækst og beskæftigelse.Forslaget blev taget op af Kommissionen, de r foreslog, at der hvert år afholdes et
trepartstopmøde om vækst og beskæftige lse umiddelbart før Det Europæiske Råds
forårsmøde.
Selv om arbejdsmarkedets part ers uafhængighed fuldt ud respekteres, vil der være god grund
til:
– at opfordre medlemsstaterne til at bygge deres beskæftigelsespolitikker på et stærkt
partnerskab med arbejdsmarkedets parter på alle niveauer lige fra udformningen af
politikkerne til gennemførelsen, indberetningen og evalueringen
– at opfordre arbejdsmarkedets parter på nationalt plan til at bidrage til en vellykket
gennemførelse af retningslinjerne på alle de områder, hvor arbejdsmarkedets parter har et
ansvar; i denne forbindelse kan arbejdsmar kedets parter blive gjort opmærksomme på
nogle af de centrale emner i retningslinjern e, som f.eks. økonomisk omstrukturering, aktiv
aldring, menneskelige ressourcer, livslang uddannelse
18, tilrettelæggelse af arbejdet og
                                                
17Barcelona-konklusionerne, punkt 29 og 30.
18 Arbejdsmarkedets parter opfordres til at gennemfø re de vedtagne fælles ”Rammer for foranstaltninger
vedrørende livslang udvikling af kompetencer og kvalifikationer”.
18balancen mellem fleksibilitet og jobsikkerhe d, mindskelse af den kønsbetingede lønforskel
og bekæmpelse af forskelsbehandling
– at opfordre arbejdsmarkedets parter til på EU-plan at bidrage til, at strategien bliver en
succes, navnlig gennem deres fælles arbejdsp rogram og deres bidrag til det sociale
trepartstopmøde om vækst og beskæftigelse.
2.3.3.  Mobilisering af alle relevante aktører
Med den første generation af beskæftigelsesretningslinjer blev det forsøgt at fremme
inddragelsen af de interesserede parter i EBS, herunder især arbejdsmarkedets parter og de
regionale myndigheder. Der blev gjort store frem skridt vedrørende udviklingen af en egentlig
territorial dimension, men civ ilsamfundet deltager stadig ikke  i processen. Desuden opfattes
de nationale handlingsplaner ofte som ”ejet” af ministerierne og er ikke fuld og heltindarbejdet i de overordnede nationale politiske rammer, hvilket delvist skyldes denmanglende inddragelse af de nationale parlamenter.
Medlemsstaterne kan tilskyndes til at udbrede flere målrettede informationer om EBS’
målsætninger og fremgangsmåder, hvorved EBS’ profil og de potentielle interesserede parters
vilje og evne til at deltage styrkes. Medlemsst aterne bør aktivt inddrag e alle de interesserede
parter (herunder civilsamfundet), og det bør  tilskyndes og støttes at inddrage passende
politiske eller administrative niveauer i forbindelse med udarbejdelsen og gennemførelsen afde nationale strategier . Partnerskabsbaserede lokale og regionale beskæftigelsesstrategier bør
tilskyndes og støttes. De nationale handlingsplaner bør indarbejdes fuldt ud i de nationalerammer for beslutningstagning for derved at sikre en forbedring af sammenhængen ogensartetheden. Nogle medlemsstaters gode pr aksis, navnlig vedrørende inddragelse af
parlamentet, bør udbredes.
2.3.4.  Tilstrækkelige økonomiske midler
Forudsætningen for en effektiv EBS er, at  gennemførelsen af retningslinjerne for
beskæftigelse ligeledes afspejler sig i de finansielle tilde linger. En øget inddragelse af de
parlamentariske organer i processen for udarbejde lse af de nationale handlingsplaner bør i sig
selv medføre en øget indarbejdelse af beskæftigelsesstrategierne i de nationale politiskerammer, og de foreslåede ændringer af tidsplanen i henhold til strømliningsaftalen bør
muliggøre en bedre indarbejdelse i den na tionale budgetprocedure, da de nationale
handlingsplaner færdiggøres om efteråret.
På Det Europæiske Råds møde  i Berlin i 1999 blev Den Europæiske Socialfond udset som
værende et centralt økonomisk instrument til støtte  for den europæiske be skæftigelsesstrategi.
Den Europæiske Socialfond og de andre struktu rfonde skal imidlertid st adig lægge mere vægt
på gennemførelsen af EBS. Udfordringen består  i at sikre, at strukturfondsprogrammerne i
højere grad opfylder de svingende behov på de re gionale og nationale arbejdsmarkeder, og at
programmerne fortsat får tilde lt passende midler, så ledes at disse konkrete problemer kan
afhjælpes. Midtvejsevalueringen af programme rne, der skal foretages i 2003, gør det først og
fremmest muligt at gennemgå og om nødvendigt  omdirigere programmerne for bedre at
kunne virkeliggøre målene i de nationale handlingsplaner for beskæftigelsen og for bedre at
kunne afhjælpe de landespecifikke svagheder på arbejdsmarkederne.
*
******
19Nærværende meddelelse er udarbejdet som støtte for og supplement til Kommissionens
forårsrapport, som er Kommissionens bidrag til Det Europæiske Råds forårsmøde. Den skal
udgøre grundlaget for en omfattende høring af EU -institutionerne samt af a lle de interesserede
parter i den periode, der går forud for møde t. Med udgangspunkt i disse høringer og i
konklusionerne fra Det Europæiske Råds forå rsmøde fremlægger Kommissionen et formelt
forslag til beskæftigelsesretnings linjer og henstillinger i april 2003.
20BILAG : EKSEMPLER PÅ MULIGE INDIKATORER OG MÅL FOR EBS
INDIKATOR Nuværende mål på EU-plan
(2010)Nuværende
situation i EUMål for
den nye
EBS
(2010)19
Fuld beskæftigelse
/g216 beskæftigelsesfrekvens
- Generelt
- Kvinder
- Ældre arbejdstagereStockholm- og Lissabon-
målsætninger
67 % (2005), 70 %57 % (2005), 60 %
50 %64,5 % (2001)
55 % (2001)
38,8 % (2001)
/g216 Årlig stigning i
udbuddet af
arbejdskraft i EU0,7 % (årligt
gennemsnit 1995 -
2001)
Aktive og forebyggendeforanstaltninger for
ledige og inaktive
/g216 Forebyggelse mod
langtidsledighedEnhver ung og voksen ledig skal
tilbydes en nye start inden for
henholdsvis 6 måneder og et år(Beskæftigelsesretningslinjerne)5 medlemsstater
opfylder målene
(Udkast til den fællesrapport om beskæfti-
gelsen 2002
(KOM(2002) 621)
/g216 Andel af ledige, der
deltager i aktive
foranstaltninger20 %
(Beskæftigelsesretningslinjerne)Gennemsnit 33 %
(2001)
Tre bedste 51 %
(2001)
/g216 Mindskelse af
ungdomsarbejdsløshedenEU-gennemsnit
2001: 7,1 %
Gennemsnittet for de
tre bedste
medlemsstater: 3 %
(1997-2001)
/g216 Mindskelse af
langtidsledighedenEU-gennemsnit:3,1
% 2001
Gennemsnittet for de
tre bedste
medlemsstater: 1 %
                                                
19Efter Det Europæiske Råds forårsmøde vil der kunne opstilles passende mål for relevante emner inden for de
områder, der fremgår af skemaet.
21(1997-2001)
Gennemgang af skatte- og
socialsikringsordningerne
/g216 Lettelse af skattebyrden for
lavtlønnedeMedlemsstaterne skal fastlægge
nationale mål
(Beskæftigelsesretningslinjerne)37,8 %
/g216 Mindskelse af antallet af
fattige arbejdstagere20 som %
af den arbejdsdygtige
befolkning (arbejdstagere og
selvstændige
erhvervsdrivende)Arbejdstagere:
6 %
Selvstændige
erhvervsdriven
de: 17 %
(1997)
Fremme af iværksætteråndmed henblik på skabelse af
flere og bedre arbejdspladser
/g216 Antal nye virksomheder
/g216 Overlevelsesrate for nye
virksomheder
Omdannelse af sort arbejde tilalmindeligt arbejde
/g216 Begrænsning af sort arbejde Store forskelle
medlemsstater
ne imellem
Fremme af aktiv aldring
/g216 Forhøjelse af den faktiske
gennemsnitlige
fratrædelsesalderForhøjes med 5 år, dvs. til 65 år 59,9 år
Indvandring
/g216 Mindskelse af
arbejdsløshedsdifferencen
mellem tredjelandsborgere og
EU-borgere8,3
procentpoint
Fremme af tilpasningsevnen på
                                                
20Fattige arbejdstagere defineres som personer, der er i arbejde, og som har en ækvivalent disponibel indkomst
på under 60 % af det nationale gennemsnit for den ækvivalente disponible indkomst. Den ækvivalentedisponible indkomst defineres som husholdningens samlede disponible indkomst, der divideres med dens
”ækvivalente størrelse”.
22arbejdsmarkedet
/g216 Mindskelse af forskellen i
adgang til uddannelse for
arbejdstagere på deltid eller
med tidsbegrænsede
ansættelseskontrakter i
forhold tilfuldtidsansatte/tidsubegrænse
de ansættelser
/g216 Virksomhedernes
investeringer i uddannelse af
voksne arbejdstagere2,3 % (1999)
af de samlede
lønomkostning
er
/g216 Antallet af arbejdsskader og
erhvervssygdomme pr.
100.000 arbejdstagereIndekstal
(1994=100,
1999=90)
Investeringer i menneskeligeressourcer og strategier for
livslang uddannelse
21
/g216 Mindskelse af antallet af unge
uden uddannelse10 % på EU-plan og halvering af
2000-niveauet (%) i alle
medlemsstater19,4 %
/g216 Forbedring af niveauet for
uddannelseskvalifikationer for
de 25-64-årige(ungdomsuddannelse)80 % 63,8 %
/g216 Voksnes deltagelse i almen
uddannelse og
erhvervsuddannelse15 % på EU-plan og mindst 10 % i
alle medlemsstater8,4 %
/g216 Investeringer per capita i
menneskelige ressourcerVæsentlige årlige stigninger. Mål
skal fastlægges på nationalt plan
Ligestilling mellem mænd ogkvinder
/g216 Kønsskævheder
- beskæftigelse
- ledighed18
procentpoint
2,3
procentpoint
                                                
21Kommissionen har foreslået disse mål inden for rammerne af sin meddelelse om europæiske benchmarks
inden for almen uddannelse og erhvervsuddannelse (KOM(2002) 629).
23/g216 Kønsbetingede lønforskelle 16 % (1998)
/g216 Kønsskævheder med hensyn
til lederstillinger7
procentpoint
(1998)
/g216 Dækning af udgifterne til
pasning af børn under tre år33 % 7-70 %
/g216 Dækning af udgifterne til
pasning af børn i
aldersgruppen fra 3 år til den
skolepligtige alder90 % 50-90 %
Støtte til integration og
bekæmpelse afforskelsbehandling af dårligt
stillede på arbejdsmarkedet
/g216 Mindskelse af
arbejdsløshedsdifferencen for
dårligt stillede (f.eks. etniske
minoriteter og handicappede)Medlemsstaterne skal fastlægge
nationale mål
(Beskæftigelsesretningslinjerne)
Afhjælpning af regionale
skævheder på
beskæftigelsesområdet
/g216 Spredning i regionale
beskæftigelsesfrekvenserSe forårs-
rapporten for
2003