Udkast til Kommissionens meddelelse

om vurdering af horisontale fusioner efter Rådets forordning om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser

(2002/C 331/03)

(EØS-relevant tekst)

I. INDLEDNING

1. Efter artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser(1) (i det følgende benævnt "fusionsforordningen") skal Kommissionen foretage en vurdering af fusioner, der er omfattet af denne forordning, med henblik på at fastslå, om de er forenelige med fællesmarkedet.

2. Formålet med denne meddelelse er at give en vejledning i, hvordan Kommissionen foretager vurdering af fusioner, hvor de deltagende virksomheder er aktive udbydere på det samme relevante marked eller potentielle konkurrenter på dette marked. Disse fusioner vil i det følgende blive benævnt "horisontale fusioner"(2). Denne meddelelse vil fokusere på, hvorledes det kan påvirke konkurrencen på det relevante marked, at en faktisk eller potentiel konkurrent forsvinder(3).

3. Denne meddelelse bygger på og uddyber de erfaringer med vurdering af horisontale fusioner efter fusionsforordningen, som Kommissionen har gjort siden forordningens ikrafttræden den 21. september 1990, samt på EF-Domstolens og Førsteinstansrettens retspraksis. Kommissionen vil i konkrete sager anvende, udbygge og tilpasse disse principper.

4. Kommissionens vurdering af "horisontale fusioner" foregriber ikke den fortolkning, som EF-Domstolen eller Førsteinstansretten måtte anlægge.

II. OVERSIGT

5. Efter fusionsforordningens artikel 2 erklæres en fusion uforenelig med fællesmarkedet, hvis, og kun hvis, den skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf.

6. Kommissionens vurdering af fusioner, der er anmeldt efter fusionsforordningen, falder i to hoveddele, som indvirker på hinanden:

i) afgrænsning af det relevante produktmarked og det relevante geografiske marked

ii) vurdering af fusionens konkurrencemæssige virkninger.

Hovedformålet med markedsafgrænsningen er på en systematisk måde at identificere det konkurrencemæssige pres, som fusionsparterne står over for. Afgrænsning af såvel produktmarkedet som det geografiske marked tager sigte på at fastslå, hvilke faktiske konkurrenter der kan begrænse de deltagende virksomheders adfærd eller forhindre dem i at handle uafhængigt af et effektivt konkurrencemæssigt pres. Retningslinjer på dette område findes i Kommissionens meddelelse om afgrænsning af det relevante marked i forbindelse med Fællesskabets konkurrenceret(4). Mange af de betragtninger, der fører til afgrænsning af de relevante markeder, kan også være af betydning for vurderingen af fusionens konkurrencemæssige virkninger.

7. Den foreliggende meddelelse er struktureret omkring de følgende elementer:

a) sandsynligheden for, at fusionen skader konkurrencen på de relevante markeder, såfremt der ikke findes faktorer, som danner modvægt

b) sandsynligheden for, at købermagt modvirker en forøgelse af økonomisk styrke som følge af fusionen

c) sandsynligheden for, at tilgang af nye virksomheder ville opretholde en effektiv konkurrence på de relevante markeder

d) sandsynligheden for, at fusionen skaber effektivitetsgevinster

e) betingelserne for anvendelse af nødlidende virksomhed forsvaret.

8. På baggrund af disse elementer vil Kommissionen fastslå, om fusionen skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf. Det er dog ikke alle disse elementer, der er relevante for alle horisontale fusioner. Især undersøges effektivitetsgevinsterne og konkursargumentet normalt kun, hvis de anmeldende parter påviser, at de nødvendige betingelser for, at disse forhold er relevante, er opfyldt (jf. afsnit VI og VII i denne meddelelse). Det er måske heller ikke nødvendigt at undersøge alle elementer lige udførligt. Hvis man for eksempel konstaterer, at der er meget let, hurtig og effektiv adgang til markedet, kan dette være tilstrækkeligt til, at det kan konkluderes, at der ikke kan opstå konkurrencemæssige problemer, uden en detaljeret undersøgelse af andre faktorer.

III. MULIGE KONKURRENCESKADELIGE VIRKNINGER AF HORISONTALE FUSIONER

9. Effektiv konkurrence medfører fordele for forbrugere i form af lavere priser, produkter af højere kvalitet, et bredt udbud af varer og tjenesteydelser samt teknologisk innovation. Gennem fusionskontrollen forhindrer Kommissionen fusioner, der afskærer forbrugere fra at opnå disse fordele, men tillader fusioner, som bidrager til at fremme disse fordele gennem en fortsat effektiv konkurrence.

10. Når Kommissionen vurderer en fusions konkurrencemæssige virkninger, sammenligner den de konkurrenceforhold, som fusioner vil medføre, med de forhold, der vil gøre sig gældende, hvis fusionen ikke gennemføres. I de fleste tilfælde er det mest relevant at sammenligne med de eksisterende konkurrenceforhold, når man skal vurdere en fusions virkninger. Kommissionen vil dog for eksempel tage hensyn til den sandsynlige tilgang eller afgang af virksomheder, når den skal foretage en relevant sammenligning(5).

11. Der er hovedsagelig tre måder, hvorpå horisontale fusioner kan hæmme den effektive konkurrence betydeligt, fordi de skaber eller styrker en dominerende stilling:

a) En fusion kan skabe eller styrke en overlegen markedsstilling. En virksomhed med en sådan stilling vil ofte være i stand til at forhøje priserne(6), uden at dens kunder og faktiske eller potentielle konkurrenter kan begrænse dens adfærd.

b) En fusion kan formindske konkurrencen på et oligopolistisk marked ved at fjerne et betydeligt konkurrencemæssigt pres på en eller flere udbydere, som derfor vil kunne forhøje deres priser.

c) En fusion kan ændre konkurrencens art på et oligopolistisk marked, således at udbydere, der ikke samordnede deres adfærd tidligere, nu er i stand til at foretage en samordning og dermed forhøje priserne. En fusion kan også lette samordningen mellem udbydere, der allerede samordnede deres adfærd inden fusionen.

12. Kommissionen vil vurdere, om de ændringer, som fusionen medfører, vil få nogen af disse virkninger. På oligopolistiske markeder(7) kan en fusion hæmme konkurrencen betydeligt på to måder, nemlig ovennævnte b) og c). De kan begge være relevante for vurderingen af en bestemt transaktion. I begge scenarier vil de højere priser forringe forbrugernes velfærd.

Markedskarakteristika og koncentration

13. Ved undersøgelsen af fusionens eventuelle konkurrenceskadelige virkninger er det nødvendigt at se på en række grundlæggende markedsforhold, som f.eks. markedsandele, koncentrationsgrad og betydningen af innovation.

14. Markedsandele giver ofte en nyttig første indikation om både fusionsparternes og deres konkurrenters konkurrencemæssige betydning(8). De aktuelle markedsandele kan dog være af mindre betydning, hvis der er tegn på, at konkurrencevilkårene kan ændre sig i nærmeste fremtid, f.eks. på grund af sandsynlig virksomhedstilgang eller -afgang eller ekspansion. Dette kan være tilfældet, hvis det er sandsynligt, at fusionsparterne vil miste efterspørgsel fra kunder, der foretrækker at foretage indkøb hos forskellige leverandører. På licitationsmarkeder er det ikke sikkert, at markedsandelene siger noget om en fusions sandsynlige indvirkning på konkurrencen(9). I disse tilfælde må det foretrækkes at indhente direkte oplysninger om markedsdeltagernes rolle i tilbudsgivningen, f.eks. ved hjælp af analyser af tabte og vundne licitationer(10). Jo mere nøjagtige oplysningerne om kundernes præferencer er, desto mindre vægt bør markedsandelene tillægges som indikatorer for en given fusions mulige virkninger for konkurrencen.

15. Ændringer i de historiske markedsandele giver ofte nyttige oplysninger om konkurrencen og de forskellige konkurrenters sandsynlige betydning i fremtiden, for eksempel fordi de viser, hvilke virksomheder der har vundet eller mistet markedsandele.

16. Den samlede koncentration på et marked giver også nyttige oplysninger om konkurrencesituationen på markedet. Kommissionen vil anvende Herfindahl-Hirschman-indekset ("HHI") som en første indikation om det konkurrencemæssige pres på markedet efter fusionen. HHI beregnes som summen af kvadraterne på alle virksomhedernes individuelle markedsandele(11). Store virksomheders markedsandele indgår med forholdsmæssigt større vægt i HHI i overensstemmelse med deres relative betydning for konkurrencen. Kommissionen vil sandsynligvis ikke undersøge sager, hvor det samlede HHI efter fusionen ligger under [1000](12).

17. En vigtig del af konkurrenceanalysen er at fastlægge de vigtigste konkurrenceparametre på et bestemt marked. Der kan normalt skelnes mellem to overordnede typer konkurrence. For det første opstår konkurrence, der hovedsagelig vedrører produktion eller kapacitet, i praksis i situationer, hvor virksomhederne vælger en bestemt produktion eller kapacitet og derpå tilpasser salgspriserne efter efterspørgslen. For eksempel fastsættes prisniveauerne inden for en række råvareindustrier af den samlede produktion på markedet. For det andet opstår konkurrence, der hovedsagelig vedrører priserne, når virksomhederne fastsætter priserne og tilpasser deres produktionsniveau efter efterspørgslen.

18. På nogle markeder er innovation dog den vigtigste konkurrencefaktor. I disse tilfælde undersøger Kommissionen, hvordan fusionen vil påvirke konkurrencen om innovation på markedet.

En virksomhed med en overlegen markedsstilling

19. Nogle planlagte fusioner ville, hvis de blev godkendt, give en virksomhed en overlegen markedsstilling. Dette ville være tilfældet, hvis den fusionerede virksomhed(13) som følge af transaktionen ikke ville være begrænset væsentligt i sin adfærd af de faktiske konkurrenter på det relevante marked. Det fastlægges på grundlag af en række forskellige kriterier, om der er tale om en overlegen markedsstilling.

20. Ifølge fast retspraksis kan meget store markedsandele - på over 50 % - undtagen i særlige tilfælde, være tegn på en dominerende markedsstilling(14), især når de øvrige konkurrenter på markedet har langt mindre andele. Det kan nemlig forholde sig således, at de små virksomheder ikke kan udøve nogen begrænsende indflydelse, hvis de for eksempel ikke har incitament til eller mulighed for at øge deres produktion eller ikke har tilstrækkeligt fodfæste overalt på markedet. En virksomhed, hvis markedsandele fortsat vil ligge under 50 % efter fusionen, kan også anses for at indtage en overlegen markedsstilling på grund af andre faktorer, såsom antallet af konkurrenter og deres styrke(15).

21. En række andre faktorer kan også tages i betragtning for at fastlægge den fusionerede virksomheds økonomiske styrke.

- Stordriftsfordele: i tilfælde, hvor masseproduktion eller -distribution giver virksomheden med den overlegne markedsstilling en strategisk fordel frem for mindre konkurrenter(16).

- Privilegeret forsyningsadgang: virksomheden med den overlegne markedsstilling kan være vertikalt integreret eller kan have etableret en sådan kontrol med udbuddet af produkter i de foregående omsætningsled(17), at det kan være vanskeligt eller dyrt for små konkurrenter at ekspandere.

- Et veludbygget distributions- og salgsnet: virksomheden med den overlegne markedsstilling kan have sit eget tætte salgsnet(18), etableret distributionslogistik(19) eller en bred geografisk dækning(20), som det vil være vanskeligt for konkurrenter at gentage.

- Adgang til vigtige faciliteter eller førende teknologier kan give fusionsparterne en strategisk fordel frem for deres konkurrenter(21),

- Privilegeret adgang til særlige basismaterialer, såsom fysisk eller finansiel kapital. I langt de fleste tilfælde er det usandsynligt, at finansiel styrke er et problem. I nogle tilfælde kan den dog være en af de faktorer, der bidrager til, at en fusion giver anledning til konkurrencemæssige betænkeligheder(22). Det gælder især, hvis i) finansiering er relevant for konkurrencen inden for den pågældende industri, ii) der er betydelig asymmetri mellem konkurrenterne, når det gælder deres selvfinansieringsevne, og iii) hvis særlige træk ved industrien gør det vanskeligt for virksomhederne at tiltrække lånekapital.

- Andre strategiske fordele, såsom ejendomsretten til de vigtigste varemærker(23), et kendt image eller et omfattende kendskab til bestemte kundepræferencer.

22. Nogle af ovennævnte faktorer vil sandsynligvis være til gavn for virksomhedens kunder (jf. afsnit VI). De kan dog også gøre det vanskeligt for konkurrenterne, enten alene eller i fællesskab, at lægge et tilstrækkeligt effektivt pres på virksomheden. For eksempel kan de vanskeliggøre små virksomheders ekspansion eller nye konkurrenters adgang til markedet. Kommissionen vil derfor undersøge, om fusionsparterne vil blive udsat for en konkurrence efter fusionen, der er tilstrækkelig til at gøre det urentabelt for dem at forhøje priserne eller sænke produktionen.

23. En fusion kan enten skabe en virksomhed med en overlegen markedsstilling eller styrke den ved yderligere at eliminere en del af den resterende konkurrence. For at fastlægge en fusions konkurrencemæssige virkninger, vil det blandt andet være hensigtsmæssigt at se på det konkurrencemæssige pres, som fusionsparterne udøver på hinanden før fusionen, og at undersøge, om fjernelsen af dette pres vil få den fusionerede virksomhed til at forhøje priserne betydeligt. Elimineringen af konkurrence mellem mærker(24) eller mere generelt det forhold, at konkurrencen mellem parterne har været den største konkurrenceskabende faktor på markedet(25), kan være et vigtigt element i undersøgelsen. Den omstændighed, at en af fusionsparterne, selv om der var tale om en mindre virksomhed, havde stor konkurrencemæssig betydning, kan også være relevant, især når markedet i forvejen er koncentreret(26). Denne undersøgelse ville svare til den, der er beskrevet udførligt i det følgende afsnit om oligopoler uden samordning.

24. Når Kommissionen skal tage stilling til, om en fusion skaber eller styrker en dominerende stilling, som sandsynligvis bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt, vil den også tage i betragtning, om undersøgelsen af adgangsbarrierer, købermagt eller effektivitetsgevinster (jf. afsnit IV-VI) peger i negativ retning.

Oligopoler uden samordning

25. Mange oligopolistiske markeder er præget af en sund konkurrence. Ikke desto mindre kan fusioner under visse omstændigheder mindske konkurrencen ved at fjerne et betydeligt konkurrencemæssigt pres på en eller flere udbydere, som derfor vil finde det rentabelt at forhøje priserne eller nedskære produktionen efter fusionen. Den mest direkte virkning vil være fjernelsen af det konkurrencemæssige pres, som tidligere eksisterede mellem fusionsparterne. Før fusionen kan fusionsparterne have udsat hinanden for et konkurrencemæssigt pres. Hvis en af parterne således havde forhøjet prisen eller nedsat produktionen, ville virksomheden have mistet kunder til den anden fusionspart, og det ville derfor have været urentabelt. Fusionen fjerner denne konkurrence(27). Virksomheder, der ikke deltager i fusionen, kan også drage fordel af den mindskede konkurrence, som fusionen medfører, da fusionsparternes prisforhøjelser eller produktionsnedskæringer betyder, at noget af efterspørgslen går over til konkurrenterne, som til gengæld kan finde det fordelagtigt at forhøje priserne. Afskaffelsen af denne konkurrence kunne medføre en betydelig prisforhøjelse eller produktionsnedskæring på det relevante marked.

Markedsandele og koncentrationstærskler

26. Ved vurderingen af horisontale fusioner inden for oligopoler uden samordning vil Kommissionen betragte en række mål for koncentrationen. En høj koncentrationsgrad kunne tyde på manglende konkurrence på markedet. Kommissionen vil benytte forskellige mål afhængigt af, om produkterne er forholdsvis homogene(28) eller differentierede(29).

27. I forbindelse med forholdsvis homogene produkter er HHI en særlig god indikator for konkurrencesituationen på markedet. Det er sandsynligt, at en fusion vil give anledning til alvorlig tvivl, som omhandlet i fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c), når den medfører et samlet HHI på [2000] eller mere og en forhøjelse af HHI på [150] eller mere(30).

28. På et differentieret produktmarked afhænger konkurrencen af substituerbarheden mellem de forskellige produkter. Når oplysningerne er tilstede, kan substituerbarheden vurderes på grundlag af undersøgelser af kundepræferencer, en analyse af indkøbsmønstrene, et skøn over krydselasticiteten for de pågældende produkter(31) eller afledningsandele(32).

29. Selv om markedsandelene giver et ufuldstændigt billede af konkurrencens intensitet på et differentieret produktmarked, kan de alligevel give oplysninger om det sandsynlige konkurrencemæssige pres på markedet. Fusioner, der medfører en begrænset markedsandel vil sandsynligvis ikke føre til en økonomisk styrke, der kan hæmme den effektive konkurrence betydeligt. Dette kan være tilfældet, når de deltagende virksomheders markedsandel ikke overstiger 25 % inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del deraf, forudsat at de øvrige konkurrenters produkter er tilstrækkeligt nære substitutter.

Markeder, hvor virksomhederne fortrinsvis konkurrerer på produktion/kapacitet

30. På markeder, hvor oligopolisternes vigtigste strategiske beslutninger drejer sig om produktions- eller kapacitetsniveauet, er virksomhedernes største problem, hvordan deres produktions- eller kapacitetsbeslutning påvirker priserne på markedet. Når produkterne er forholdsvis homogene, kan fusionsparterne have et incitament til at formindske produktionen eller kapaciteten til under det samlede niveau, der gjorde sig gældende før fusionen, og dermed forhøje markedspriserne. Før fusionen ville en prisforhøjelse som følge af, at en af fusionsparterne havde indskrænket produktionen, kun have været til gavn for den pågældende virksomhed gennem højere avancer på dens egen omsætning. Efter fusionen vil de højere avancer også gælde den anden fusionsparts afsætning. Hvor stor prisforhøjelsen bliver efter fusionen vil dog afhænge af konkurrenternes mulighed for og incitament til at forøge produktionen.

31. Når de konkurrerende virksomheder har tilstrækkelig kapacitet, vil kunderne let kunne finde alternative forsyningskilder, så længe det kan betale sig for konkurrenterne at øge produktionen. I dette tilfælde kan prisforhøjelsen efter fusionen være begrænset, og Kommissionen ser i så fald ingen grund til betænkeligheder. Det kan dog forholde sig således, at konkurrenterne ikke kan eller ikke vil øge produktionen tilstrækkeligt til at opveje fusionsparternes produktionsnedskæring. En forøgelse af produktionen er især usandsynlig, når konkurrenterne står over for bindende kapacitetsbegrænsninger, eller hvis den eksisterende overskudskapacitet er væsentligt dyrere at udnytte end den kapacitet, der udnyttes i forvejen(33).

32. Valg med hensyn til produktion og kapacitet kan også bestemme priserne på markeder, hvor virksomhederne udbyder differentierede produkter. Selv om prisen på de enkelte produkter kan variere alt efter produktets egenskaber, er det generelle prisniveau på denne type marked nært knyttet til virksomhedernes produktionsbeslutninger og den samlede efterspørgsel. I denne forbindelse vil en nedsættelse af produktionen af et af fusionsparternes produkter sandsynligvis medføre øget efterspørgsel efter konkurrenternes produkter. Jo større substituerbarheden mellem det fusionerede selskabs produkter er, jo større er fusionsparternes incitament til at formindske produktionen. Konkurrenternes reaktioner vil sandsynligvis være mindre betydelige, når de står over for kapacitetsbegrænsninger, og når deres produkter ikke er gode substitutter for fusionsparternes produkter.

33. For at fastlægge fusionens virkninger vil Kommissionen undersøge fusionsparternes mulighed for og incitament til at formindske produktionen, som beskrevet ovenfor. Kommissionen vil også analysere adgangsbarrierer, købermagt eller effektivitetsgevinster (jf. afsnit IV-VI).

Markeder, hvor virksomhederne fortrinsvis konkurrerer på priser

34. På visse markeder vedrører oligopolisternes vigtigste strategiske beslutning prissætningen. For eksempel kan produktdifferentiering give virksomhederne en vis prisfleksibilitet. Der kan opstå negative virkninger for konkurrencen i de tilfælde, hvor det fusionerede selskab finder det rentabelt at forhøje priserne, fordi der ikke længere er konkurrence mellem fusionsparterne. Før fusionen kan fusionsparterne have udøvet et konkurrencemæssigt pres på hinanden i den forstand, at den ene virksomhed ville miste kunder til den anden, hvis den forhøjede sine priser. Fusionen ville fjerne dette særlige pres.

35. Incitamentet til at forhøje priserne er stærkt knyttet til, hvor stor en andel af afsætningstabet de enkelte fusionsparter ville forvente at få genoprettet gennem øget afsætning af den anden fusionsparts produkt. Kommissionen vil for det første koncentrere sig om substitutionsgraden mellem fusionsparternes produkter. Jo større substitutionsgraden mellem fusionsparternes produkter er, jo stærkere ville fusionsparternes incitament til at forhøje priserne være, og jo større kan den sandsynlige prisforhøjelse efter fusionen være.

36. Kommissionen vil for det andet vurdere produktdifferentieringen mellem fusionsparternes og deres konkurrenters produkter. Fusionsparternes incitament til at forhøje priserne er mere begrænset, når konkurrenterne producerer nære substitutter, end når de udbyder fjerne substitutter. Kommissionen vil nære færre betænkeligheder, når der er tale om en høj substitutionsgrad mellem fusionsparternes og konkurrenternes produkter. For eksempel kan en fusion mellem to producenter, der udbyder produkter, som forbrugerne anser for at være særlig nære substitutter, medføre en betydelig prisstigning. Hvis konkurrenterne udbyder produkter, der er nære substitutter i forhold til fusionsparternes, kan prisstigningen efter fusionen være begrænset.

37. På nogle markeder kan det være forholdsvis let og ikke for dyrt for de aktive virksomheder at repositionere deres produkter eller udvide deres produktsortiment. Kommissionen vil undersøge, om fusionsparternes eller konkurrenternes mulighed for repositionering eller udvidelse af produktsortimentet kan påvirke det fusionerede selskabs incitament til at forhøje priserne. Repositionering eller udvidelse af sortimentet er mindre sandsynligt, når det medfører store irreversible omkostninger.

38. For at fastlægge fusionens virkninger vil Kommissionen undersøge fusionsparternes mulighed for og incitament til at formindske produktionen, som beskrevet ovenfor. Kommissionen vil også analysere adgangsbarrierer, købermagt eller effektivitetsgevinster (jf. afsnit IV-VI).

Licitationsmarkeder

39. I situationer, hvor udbyderne konkurrerer om at afgive et bestemt tilbud til de enkelte købere, kan undersøgelsen af en fusions indvirkning på konkurrenceforholdene være anderledes end anført ovenfor. I forbindelse med licitationsmarkeder sikres det ved adskillige konkurrerende tilbud, at der opnås et konkurrencebaseret resultat. Kommissionen vil undersøge, om der ved tilbudsgivning foreligger situationer, hvor fusionsparterne sandsynligvis ville være hinandens mest realistiske konkurrenter. Det kan være tilfældet, når fusionsparterne er de to tilbudsgivere med de laveste omkostninger, og hvor der ikke er andre tilbudsgivere, som har tilstrækkelig lave omkostninger til at kunne lægge et konkurrencemæssigt pres på den, der får tildelt kontrakten.

Øget risiko for samordning

40. En fusion kan ændre konkurrencen på et oligopolistisk marked, så udbydere, der ikke tidligere har samordnet deres adfærd, nu er i stand til at foretage en sådan samordning og dermed forhøje deres priser, uden at de behøver at indgå en aftale eller anvende en samordnet praksis som omhandlet i EF-traktatens artikel 81(34). Ændringen af markedsstrukturen kan være af en sådan art, at de vil anse det for muligt og rentabelt og dermed det mest tillokkende at anlægge en permanent adfærd på markedet med det formål at sælge til priser, der ligger over et konkurrencebaseret niveau.

41. En fusion kan også lette samordningen mellem udbydere, der allerede samordnede deres adfærd inden fusionen, enten ved en styrkelse af denne samordning eller ved, at der lægges yderligere afstand til konkurrencebaserede resultater. Det er usandsynligt, at Kommissionen ville godkende en fusion, hvis der allerede inden fusionen var tale om en samordning, medmindre den fastslår, at det er sandsynligt, at fusionen vil bryde denne samordning.

42. Samordning kan antage en række forskellige former. På nogle markeder er det mest sandsynligt, at samordningen vil tage sigte på at forhøje priserne ud over det konkurrencebaserede niveau eller holde dem over dette niveau. På andre markeder kan samordningen tage sigte på at begrænse produktionen eller den nye kapacitet, der kommer på markedet. Virksomhedernes samordning kan også bestå i opdeling af markedet, f.eks. efter geografisk område(35) eller efter andre kundekarakteristika eller ved på skift at vinde kontrakterne i forbindelse med licitationer.

43. Der er større sandsynlighed for samordning på markeder, hvor det er forholdsvis enkelt at etablere samordningsbetingelserne. Det gælder både samordningens art og de implicitte regler for samordningen. Parterne skulle således kunne nå frem til en fælles opfattelse af, hvilke handlinger der vil blive betragtet som aggressive ("snyderi") og dermed give anledning til reaktioner ("afstraffelse") fra de øvrige oligopolisters side.

44. For at samordningen kan være bæredygtig, skal tre grundlæggende kriterier være opfyldt. For det første skal de samordnende virksomheder kunne overvåge i tilstrækkeligt omfang, om samordningsbetingelserne overholdes, det vil sige, at de skal kunne afsløre, om en virksomhed i gruppen afviger fra samordningsbetingelserne. For det andet må der være afskrækkelsesforanstaltninger, som kan iværksættes, når der afsløres afvigelser. Sådanne afskrækkelsesforanstaltninger bør være tilstrækkelig strenge til, at de kan overbevise de samordnende virksomheder om, at det er i deres egen interesse at overholde samordningsbetingelserne. For det tredje bør udenforstående, såsom nuværende og fremtidige konkurrenter, og kunderne ikke kunne bringe de forventede resultater af samordningen i fare(36).

45. På et marked, hvor det er forholdsvis let at etablere samordningsbetingelser, og hvor ovennævnte tre kriterier er opfyldt i tilstrækkelig grad, er der en tendens til samordnet adfærd. Det betyder ikke nødvendigvis, at der vil opstå en betydelig samordning. Men jo færre virksomheder oligopolet omfatter, desto mere sandsynligt er det, at virksomhederne vil kunne udnytte de gunstige markedsforhold og etablere eller forbedre en situation med indbyrdes samordning. En fusion i denne forbindelse ville i de fleste tilfælde enten styrke en eksisterende samordning eller øge sandsynligheden for, at der finder en samordning sted.

46. Kommissionen undersøger, om det vil være muligt at etablere samordningsbetingelser, og om det er sandsynligt, at ovennævnte tre kriterier er opfyldt i tilstrækkeligt omfang efter fusionen og de ændringer, fusionen medfører i denne forbindelse. Herved vil Kommissionen kunne vurdere, om en fusion ville medføre øget risiko for, at der opstår samordning, eller for at samordning gøres lettere eller mere vellykket.

47. Kommissionen tager hensyn til såvel de relevante markeders strukturbestemte karakteristika som virksomhedernes tidligere adfærd på disse markeder. Mange strukturbestemte karakteristika er af betydning for mere end en af betingelserne.

48. Når man skal undersøge mulighederne for samordning på et bestemt relevant marked, kræver det typisk, at man analyserer en lang række oplysninger, som måske ikke alle peger i samme retning. Beviser på tidligere samordning på tilsvarende produktmarkeder eller geografiske markeder kan i så fald være nyttige oplysninger, som viser, at ovennævnte nødvendige kriterier sandsynligvis også vil være opfyldt på de markeder, der er relevante for fusionen. Der kan også være tale om skarp konkurrence mellem virksomhederne inden fusionen på måder, som gør samordning usandsynlig.

Etablering af samordningsbetingelser

49. Der er størst sandsynlighed for samordning, hvis oligopoldeltagerne let kan nå frem til en fælles opfattelse af, hvordan samordningen fungerer. Deltagerne skal have samme holdning til, hvad der kan anses for at være i overensstemmelse med den samordnede adfærd, og hvilke handlinger der sandsynligvis vil medføre afstraffelse fra oligopolets øvrige deltagere.

50. Jo enklere og mere stabile de økonomiske forhold er, jo lettere er det generelt for virksomhederne at etablere samordningsbetingelserne. Det er lettere at samordne prisen for et enkelt, homogent produkt end at samordne hundredvis af priser på et marked med mange differentierede produkter. På tilsvarende måde er det lettere at samordne prisen, når udbuds- og efterspørgselsbetingelserne er forholdsvis stabile, end når de ændrer sig konstant. I denne forbindelse kan en række virksomheders betydelige organiske vækst på markedet være tegn på, at den aktuelle situation ikke er tilstrækkelig stabil til at gøre samordning sandsynlig. Samordning i form af markedsopdeling vil være lettere, hvis kunderne har enkle karakteristika, der giver de samordnende virksomheder mulighed for let at fordele dem. Disse karakteristika kan være baseret på geografiske forhold, på kundekategorier eller simpelthen på det forhold, at der findes kunder, som typisk foretager deres indkøb hos en bestemt samordnende virksomhed.

51. Samordnende virksomheder kan dog finde løsninger på problemer, der skyldes komplicerede økonomiske forhold. De kan for eksempel fastlægge enkle regler for prissætning, der gør det mindre kompliceret at samordne en lang række priser. Som eksempel på en sådan regel kan nævnes fastlæggelse af et begrænset antal referencepriser, hvilket vil formindske samordningsproblemet kraftigt. Et andet eksempel er etablering af et fast forhold mellem visse basispriser og en række andre priser, således at samtlige priser stort set bevæger sig parallelt.

52. Udførligt kendskab til de øvrige virksomheder kan også bidrage til at løse nogle af problemerne med etablering af samordningsbetingelser. Især kan gennemsigtighed i omkostningsstrukturen være af betydning. Strukturelle forbindelser, såsom gensidig aktiebesiddelse eller deltagelse i joint ventures, kan bidrage til at skabe overensstemmelse mellem oligopolvirksomhedernes incitamenter. En anden måde, hvorpå der kan etableres fælles samordningsbetingelser, er offentlig udveksling af strategiske oplysninger gennem pressen. Hvis for eksempel virksomhederne står over for at skulle samordne, hvor stor en ekstra kapacitet der skal sættes på markedet fra det ene år til det næste, kan dette problem løses ved, at det meddeles offentligt, hvor meget efterspørgslen forventes at stige. Jo mere kompliceret markedssituationen er, jo større gennemsigtighed eller kommunikation kræves der for at etablere samordningsbetingelser.

53. Det er også lettere for virksomhederne at etablere samordningsbetingelser, jo mere symmetriske de er(37). Symmetri blandt virksomhederne øger sandsynligheden for, at virksomhederne har forenelige incitamenter til at samordne deres adfærd og især, at de er enige om, hvad der er ønskelige samordningsbetingelser. For eksempel er det sandsynligt, at virksomheder, der har de samme omkostningsstrukturer og markedsandele, som opererer på det samme kapacitetsniveau, og som har samme vertikale integration, vil finde det forholdsvis let at samordne de ønskede priser.

54. Kommissionen vil være særlig opmærksom på, om fusionen kan medføre ændringer i, hvor let det ville være for virksomhederne at etablere samordningsbetingelser. For eksempel kan en fusion øge symmetrien i en gruppe virksomheder ved at skabe større ensartethed i disse virksomheders markedsandele, kapacitetsudnyttelsesgrad, vertikal integration eller omkostningsstrukturer. En fusion kan også omfatte en enegængervirksomhed ("maverick"), der konsekvent tidligere har vist, at den foretrækker lavere priser end konkurrenterne. Hvis den fusionerede virksomhed skulle følge samme prisstrategi som de øvrige konkurrenter, ville de resterende virksomheder finde det lettere at samordne de ønskede priser, og fusionen ville øge sandsynligheden for samordning.

Overvågning

55. De samordnende virksomheder er altid fristede til at forøge deres markedsandel ved at afvige fra samordningsbetingelserne, f.eks. ved at sænke priserne, forøge deres kapacitet eller forsøge at vinde flere licitationer end planlagt. Kun truslen om hurtig afstraffelse afholder virksomhederne fra at afvige fra betingelserne. For at vide, hvornår sådanne afskrækkelsesforanstaltninger skal iværksættes, må de samordnende virksomheder kunne overvåge i tilstrækkelig grad, om der finder en sådan afvigelse sted. Markederne må derfor være tilstrækkelig gennemsigtige til, at de samordnende virksomheder kan konstatere i tide, hvordan andre virksomheder vælger at handle.

56. Hvor stor gennemsigtigheden er afhænger blandt af, hvordan transaktionerne gennemføres på et bestemt marked. Gennemsigtigheden er større på et marked, hvor transaktionerne finder sted på en offentlig børs, hvor udbud og efterspørgsel afstemmes efter hinanden, end på markeder, hvor transaktionerne forhandles fortroligt mellem aftagere og udbydere på bilateralt grundlag. Offentligt tilgængelige prislister kan skabe gennemsigtighed, fordi de hyppigt afspejler de faktiske salgspriser. Gennemsigtigheden kan blive mindre, hvis de faktiske priser også omfatter usynlige rabatter.

57. Gennemsigtighedsgraden afhænger på licitationsmarkeder især af den anvendte licitationstype. Ved lukket licitation får de enkelte tilbudsgivere måske ikke adgang til oplysninger om de bud der afgives af andre tilbudsgivere. Ved åben licitation kan en tilbudsgivers adfærd hurtigt aflæses af de øvrige. På samme måde er det på andre markeder af betydning for vurderingen af gennemsigtighedsgraden, at man undersøger, hvilken type oplysninger om de enkelte transaktioner der er offentligt tilgængelige. På nogle markeder er priserne offentligt tilgængelige.

58. Ved vurderingen af gennemsigtighedsgraden på markedet er det vigtigste at fastslå, hvad der af de foreliggende oplysninger kan uddrages om de andre oligopolisternes handlinger. De samordnede virksomheder bør med en vis sikkerhed kunne fastslå, om en uventet adfærd faktisk er et resultat af afvigelser fra samordningsbetingelserne. Under ustabile forhold kan det for eksempel være vanskeligt for en virksomhed at vide, om dens afsætningstab skyldes et lavt efterspørgselsniveau generelt, eller om den har mistet markedsandele til en konkurrent, der tilbyder særligt lave priser. I en situation, hvor der er udsving i de generelle efterspørgsels- eller omkostningsforhold, kan det også være vanskeligt at fastslå, om en konkurrerende virksomhed nedsætter prisen, fordi den forventer, at de samordnede priser vil falde, eller fordi den handler aggressivt.

59. På nogle markeder, hvor de generelle betingelser tilsyneladende vanskeliggør overvågning med andre virksomheders adfærd, kan virksomhederne alligevel anvende en praksis, som bevirker at overvågningsopgaven lettes, også selv om denne praksis ikke nødvendigvis iværksættes med dette formål for øje. En sådan praksis, som f.eks. frivillig offentliggørelse af oplysninger eller meddelelser, kan øge gennemsigtigheden eller gøre det lettere for konkurrenterne at fortolke virksomhedernes valg. Gensidige bestyrelsesposter, deltagelse i joint ventures og tilsvarende arrangementer kan også gøre overvågningen lettere.

60. Kommissionen vil især være opmærksom på, om fusionen medfører ændringer i de samordnende virksomheders muligheder for at overvåge hinanden. For eksempel kan ændringer i en vertikal integration give mulighed for en bedre kontrol med priserne. En fusion kan også omfatte en virksomhed, der ikke tidligere har fulgt en erhvervspraksis, der gjorde overvågningen lettere.

Afskrækkelsesforanstaltninger

61. Samordning kan ikke finde sted, hvis ikke der findes afskrækkelsesforanstaltninger, som er tilstrækkelig strenge til at overbevise alle de samordnende virksomheder om, at det er i deres egen interesse at overholde samordningsbetingelserne. Det er således truslen om fremtidig afstraffelse, der gør samordningen bæredygtig. Denne trussel er dog kun realistisk, hvis afskrækkelsesforanstaltningerne virkelig iværksættes, når det afsløres, at en af virksomhederne afviger fra betingelserne. Selv om afskrækkelsesforanstaltningerne ofte også betegnes som "afstraffelse", skal dette ikke forstås i bogstavelig forstand, således at en foranstaltning nødvendigvis individuelt straffer en virksomhed, der har afveget fra betingelserne. Hvis virksomhederne forventer, at samordningen bryder sammen i en tilstrækkelig lang periode, såfremt der afviges fra betingelserne, og at de derfor vender tilbage til en situation uden samordning, udgør dette i sig selv en afskrækkelsesforanstaltning. Den er dog måske ikke tilstrækkelig til at disciplinere stiltiende samordning, og i så fald må der anvendes andre foranstaltninger.

62. En virksomhed vil kun vælge at afvige fra den samordnede praksis, hvis den forventer, at de diskonterede fordele derved er større end de diskonterede omkostninger ved afstraffelsen. I forhold til alternativet, nemlig at opretholde den samordnede praksis, vil en afvigelse i begyndelsen medføre en større fortjeneste, men vil senere medføre en lavere fortjeneste, når de øvrige oligopoldeltagere iværksætter afstraffelsen. Afvigelserne undgås, når nettonutidsværdien af den fremtidige nedgang i fortjenesten på grund af afstraffelse opvejer nettonutidsværdien af den højere fortjeneste, som virksomheden opnår i afvigelsesperioden. Jo hurtigere afstraffelsen kan iværksættes, jo mindre er gevinsten ved afvigelsen, og jo større er det tab, som afstraffelsen medfører.

63. Der er mindre sandsynlighed for, at afstraffelse, der først iværksættes efter en vis periode eller sandsynligvis slet ikke iværksættes, er tilstrækkelig streng. Hvis et marked for eksempel er præget af sjældne, store ordrer, kan en virksomhed være fristet til at afvige for at opnå en stor kontrakt. Det kan være vanskeligt at indføre tilstrækkeligt strenge afskrækkelsesforanstaltninger på et sådant marked, fordi der er en stor, sikker og umiddelbar gevinst ved at afvige, mens tabene på grund af afstraffelse kan være usikre og måske først er mærkbare efter en vis periode. Det afhænger af gennemsigtigheden, hvor hurtigt afskrækkelsesforanstaltningerne kan iværksættes. Hvis virksomhederne først kan få kendskab til deres konkurrenters handlinger længe efter, at de er gennemført, vil afstraffelsen blive tilsvarende forsinket, og det kan få indflydelse på, om den ville være tilstrækkelig til at afværge afvigelsen.

64. Afskrækkelsen behøver ikke nødvendigvis at finde sted på det samme marked som afvigelsen. Hvis oligopoldeltagerne har et kommercielt samarbejde på andre markeder, kan der være forskellige muligheder for afskrækkelse(38). Den kan antage mange former, herunder ophævelse af joint ventures eller andre former for samarbejde eller salg af aktier i fællesejede virksomheder.

65. Deltagerne i et oligopol kan kun basere samordningen på afskrækkelsesforanstaltninger, når det er hensigtsmæssigt for de enkelte deltagere at iværksætte dem, hvis der skulle finde en afvigelse sted. Om en oligopoldeltager overhovedet ville iværksætte en disciplinær foranstaltning, afhænger af en afvejning mellem de kort- og langsigtede konsekvenser i lighed med den afvejning, som den potentielle afviger foretager. Hvis en afvigelse ikke straffes, vil samordningen bryde sammen, og den fremtidige fortjeneste vil sandsynligvis blive lav. På den anden side vil samordningen blive genoprettet, hvis afstraffelsen gennemføres, og dermed føre til større fortjeneste i fremtiden. Det kan således være hensigtsmæssigt at iværksætte afstraffelse, selv om den medfører en række kortsigtede omkostninger for oligopoldeltagerne, så længe de opvejes af den langsigtede forøgelse af fortjenesten, som genoprettelsen af samordningen ville medføre.

66. I nogle tilfælde er bestemte afskrækkelsesforanstaltninger måske ikke realistiske, fordi de i sig selv forhindrer en genoprettelse af samordningen. Et eksempel herpå er et stagnerende marked, hvor kapacitetsudvidelser kun kan finde sted i store ryk (f.eks. ved bygning af en ny fabrik), og hvor kapaciteten er værdiløs, medmindre den udnyttes på dette bestemte marked. Under dette scenario er en samordning, der tager sigte på at holde den samlede kapacitet under konkurrenceniveauet, usandsynlig, fordi der ikke findes realistiske disciplinære foranstaltninger i det tilfælde, hvor en oligopoldeltager afviger ved at øge kapaciteten til et sådant niveau, at yderligere kapacitetsforhøjelser ville føre til permanent overforsyning.

67. I nogle tilfælde kan afvigelsen i sig selv medføre en varig konkurrencemæssig fordel, som ingen afstraffelse fra de øvrige oligopolvirksomheders side kunne modvirke effektivt. På et marked med stærke netværkseffekter, dvs. markeder, hvor en forbruger foretrækker at foretage sine indkøb hos den samme leverandør som de øvrige forbrugere(39), kan afvigelsen medføre et definitivt skifte i den konkurrencemæssige balance på markedet, hvorved de øvrige konkurrenter permanent sakker agterud.

68. Fusionen kan medføre ændringer i, hvor stærk afstraffelsen kan være på et bestemt marked. Dette kunne for eksempel skyldes ændringer i fordelingen af markedsandele eller overskudskapacitet. Kommissionen vil være særlig opmærksom på sådanne ændringer i analysen af fusionens virkninger for konkurrencen.

Reaktioner fra udenforstående virksomheder

69. For at samordningen kan blive vellykket, må nuværende og fremtidige konkurrenter samt forbrugerne ikke kunne bringe de forventede resultater af samordningen i fare. Hvis for eksempel samordningen tager sigte på at nedbringe den samlede kapacitet på markedet, vil det kun skade forbrugerne, hvis der ikke er nogen uden for oligopolet, der ville reagere på denne reduktion ved at forøge deres egen kapacitet tilsvarende. Analysen af disse elementer svarer til den måde, de analyseres på ved undersøgelsen af andre typer konkurrencebegrænsninger som følge af fusioner. Virkningerne af tilgang til markedet og købermagt behandles i de efterfølgende afsnit. Man bør dog være særlig opmærksom på disse elementers eventuelle indvirkning på samordningens stabilitet. For eksempel kan en stor kunde ved at ændre sin kommercielle praksis og koncentrere en stor del af sine indkøb hos én leverandør eller ved at tilbyde langfristede kontrakter være i stand til at friste en af de samordnende virksomheder til at afvige for at gøre store nye forretninger.

Særlige tilfælde

Innovation

70. På oligopolistiske markeder uden samordning eller på markeder, der er karakteriseret ved, at en virksomhed indtager en overlegen markedsstilling, og hvor innovation er den vigtigste konkurrencefaktor, undersøger Kommissionen, hvordan fusionen vil påvirke konkurrencen om innovation på markedet. Konkurrencen på sådanne markeder kan blive reduceret, hvis fusionen indgås af de eneste to konkurrenter, der tidligere stod for den største innovation. Det kan for eksempel være tilfældet ved en fusion mellem to medicinalfirmaer, der var de eneste med produkter under udvikling på et bestemt produktmarked. Hvis fusionen i stedet øger virksomhedernes mulighed for at markedsføre nye innovative produkter, kan dette øge konkurrencen om innovation. På markeder, hvor der er større sandsynlighed for samordning, gør innovation det vanskeligere at opretholde samordningen. Det skyldes, at innovation, især drastisk innovation, kan give en virksomhed mulighed for at opnå en betydelig fordel frem for sine konkurrenter. Dette kan således mindske både værdien af den fremtidige samordning og omfanget af den skade, som konkurrenterne ville kunne forårsage.

Potentiel tilgang til markedet

71. Når en virksomhed, der i forvejen opererer på det relevante marked, fusionerer med en potentiel konkurrent på dette marked, kan fusionen få samme konkurrencebegrænsende virkninger som fusioner mellem to virksomheder, der i forvejen opererer på det samme relevante marked. Kommissionen vil derfor anvende de samme analysemetoder på de to fusionstyper.

72. En fusion med en potentiel konkurrent på markedet kan få horisontale konkurrencebegrænsende virkninger, fordi den potentielle konkurrent i forvejen begrænser de eksisterende virksomheders markedsadfærd betydeligt. Dette er tilfældet, hvis den potentielle konkurrent er i besiddelse af aktiver, som denne let kunne benytte til at komme ind på markedet uden at skulle afholde betragtelige irreversible omkostninger. Det er også tilfældet, hvis det er meget sandsynligt, at den potentielle konkurrent vil afholde de nødvendige irreversible omkostninger for at komme ind på markedet på relativt kort tid og derefter vil begrænse de eksisterende virksomheders adfærd på markedet.

73. For at en fusion med en potentiel konkurrent kan få betydelige konkurrencebegrænsende virkninger, skal to grundlæggende betingelser være opfyldt. For det første skal den potentielle konkurrent i forvejen udøve en betydelig begrænsende indflydelse eller med stor sandsynlighed blive en effektiv konkurrent. Beviser på, at en potentiel konkurrent har planer om at vinde godt fodfæste på et marked, kunne gøre det lettere for Kommissionen at nå frem til en sådan konklusion(40). For det andet må der ikke være tilstrækkelig mange andre potentielle konkurrenter, der kunne udøve samme konkurrencemæssige pres som den potentielle konkurrent, der deltager i fusionen.

Fusioner, der skaber eller forøger købermagt

74. Kommissionen kan også undersøge, i hvilket omfang en fusioneret virksomhed vil øge sin økonomiske styrke som køber på markederne i de foregående omsætningsled. På den ene side kan en fusion, der skaber eller forøger en købers økonomiske styrke, forhindre den effektive konkurrence. Især vil den fusionerede virksomhed måske kunne reducere sine indkøb af inputs for at opnå lavere priser. Dette kan igen få den til at nedsætte sin produktion på det endelige produktmarked til skade for forbrugerne. På den anden side kan øget køberstyrke ofte være til gavn for forbrugerne. Hvis øget købermagt medfører lavere udgifter til inputs uden at begrænse konkurrencen i de efterfølgende omsætningsled eller den samlede produktion, vil en del af denne besparelse sandsynligvis komme forbrugerne til gode i form af lavere priser. Konkurrencen på markederne i de efterfølgende omsætningsled kan også blive påvirket negativt, hvis den fusionerede virksomhed kan udnytte sin købermagt til at pålægge leverandørerne vertikale begrænsninger og derved udlukke konkurrenterne.

IV. MODSTÅENDE KØBERMAGT

75. En virksomhed udsættes ikke blot for et konkurrencemæssigt pres af konkurrenterne, men undertiden også af kunderne. Kommissionen vil i de tilfælde, hvor det er relevant, undersøge, i hvilken udstrækning kunderne vil kunne imødegå den øgede markedsstyrke, som en fusion forventes at medføre.

76. Selv virksomheder med meget store markedsandele kan ikke altid handle uafhængigt af deres kunder, hvis sidstnævnte har købermagt(41). Købermagt i denne forbindelse skal forstås som store kunders mulighed for inden for en rimelig periode at benytte realistiske alternativer, hvis leverandøren beslutter at forhøje priserne eller forringe leveringsbetingelserne(42). Et eksempel på en sådan købermagt er, at køberen omgående kan skifte til andre leverandører, fremsætte realistiske trusler om at foretage en vertikal integration ind i de foregående omsætningsled eller sponsorere tilgang af nye virksomheder til disse omsætningsled(43), f.eks. ved, med tilsagn om store ordrer, at overtale en potentielt ny virksomhed til at komme ind på et eller flere af disse markeder. Der er større sandsynlighed for, at store avancerede kunder har en sådan købermagt end små virksomheder inden for en fragmentarisk industri. Det er dog vigtigt at undersøge købernes incitamenter til at udnytte deres købermagt på denne måde. For eksempel vil en virksomhed i et efterfølgende omsætningsled måske ikke investere i sponsorering af ny virksomhedstilgang, hvis fordelene derved i form af lavere omkostninger ved inputs også kommer konkurrenterne til gode.

77. Kommissionen kan konkludere, at købermagten er tilstrækkelig til at forhindre etablering eller styrkelse af en dominerende stilling, der ville hæmme den effektive konkurrence betydeligt, hvis mindre kunder uden købermagt ikke udsættes for væsentligt højere priser eller forringede vilkår efter fusionen(44). Det er ikke tilstrækkeligt, at der er tale om købermagt før fusionen, den skal også eksistere og fortsat være effektiv efter fusionen. Det skyldes, at en fusion mellem to udbydere kan reducere købermagten, hvis den fjerner et realistisk alternativ.

V. TILGANG TIL MARKEDET

78. Under dynamiske konkurrenceforhold kan antallet af virksomheder og deres identitet inden for en industri variere i tidens løb som følge af de ændrede vilkår. Hvis indtjeningen i en sektor er høj, fordi de eksisterende virksomheder ikke er udsat for et konkurrencemæssigt pres, må det forventes, at foretagsomme virksomheder forsøger at opnå en del af denne indtjening ved at trænge ind i den pågældende sektor. Hvis det er let at få adgang til markedet, kan selve truslen om potentielt nye virksomheder være tilstrækkelig til at forhindre fusionsparterne i at udnytte deres markedsstyrke. I så fald kan enhver prisforhøjelse skabe incitament til ny virksomhedstilgang.

79. Ved vurderingen af om tilgang af nye virksomheder kan betragtes som et tilstrækkeligt konkurrencemæssigt pres på fusionsparterne, må det påvises, at det er sandsynligt, at der hurtigt vil komme nye virksomheder på markedet i et tilstrækkeligt omfang til, at det hindrer fusionens potentielt konkurrencebegrænsende virkninger. Kommissionen vil sandsynligvis ikke nære betænkeligheder med hensyn til konkurrencen, hvis der foreligger stærke beviser på, at disse betingelser er opfyldt.

80. Kommissionen vil undersøge, om der er stor sandsynlighed for tilgang af nye virksomheder efter fusionen. I denne forbindelse vil Kommissionen især tage hensyn til adgangsbarriererne på det relevante marked, dvs. til de særlige markedskarakteristika, der kan give de eksisterende virksomheder på markedet en afgørende fordel frem for potentielle konkurrenter. Når adgangsbarriererne er lave, er der større sandsynlighed for, at ny virksomhedstilgang vil begrænse fusionsparternes handlefrihed. Når adgangsbarriererne derimod er høje, kan det forventes, at fusionsparterne udnytter deres markedsstyrke og hæver priserne uden at deres handlefrihed begrænses af de nye virksomheder på markedet.

81. Adgangsbarrierer kan bestå i retlige, tekniske eller strategiske fordele.

- Retlige fordele omfatter situationer, hvor forskriftsmæssige barrierer skabt ved lovgivning begrænser antallet af markedsdeltagere ved f.eks. at begrænse antallet af tilladelser.

- De eksisterende virksomheder har måske også tekniske fordele, såsom præferencemæssig adgang til væsentlige faciliteter, naturressourcer, innovation og F& U eller immaterialrettigheder, der gør det vanskeligt for andre virksomheder at konkurrere effektivt. For eksempel kan det inden for visse industrier være vanskeligt at skaffe de væsentlige inputs, ligesom produkter eller processer kan være patentbeskyttede. Andre faktorer såsom stordriftsfordele, distributions- og salgsnet og adgang til vigtig teknologi kan også danne adgangsbarrierer.

- Desuden kan der være strategiske barrierer som følge af de eksisterende virksomheders veletablerede stilling på markedet. Det kan især være vanskeligt at trænge ind i en bestemt sektor, fordi der for at kunne konkurrere effektivt kræves erfaringer eller image, som det i begge tilfælde kan være vanskeligt for en ny virksomhed at opnå. Der vil også blive taget hensyn til faktorer som forbrugerloyalitet over for et bestemt mærke, spørgsmålet om, hvor tætte forbindelserne er mellem leverandørerne og kunderne, betydningen af salgsfremstød eller reklamevirksomhed eller andre fordele med hensyn til image. Strategiske adgangsbarrierer omfatter også situationer, hvor de eksisterende virksomheder i forvejen har en stor overskudskapacitet, eller hvor omkostningerne for kunderne ved at skulle skifte til en ny leverandør også kan hindre tilgang af nye virksomheder.

82. For at ny tilgang til markedet er sandsynlig, må den være tilstrækkelig rentabel, når de eksisterende virksomheders potentielle reaktioner tages i betragtning. Det er derfor vanskeligere at få adgang til markedet, hvis de eksisterende virksomheder kan føre nøje tilsyn med, hvilke kunder den nye virksomhed forsøger at overtage, og beskytter deres markedsandele ved forinden at tilbyde disse kunder målrettede prisnedslag.

83. Den sandsynlige markedsudvikling bør tages i betragtning ved vurderingen af, om det vil være rentabelt for en virksomhed at komme ind på markedet. Det vil sandsynligvis være mere rentabelt på et marked, der forventes at opnå stor vækst i fremtiden, end på et marked, der forventes at gå tilbage. Stordriftsfordele eller netværkseffekter kan gøre det urentabelt at trænge ind på markedet, medmindre den nye virksomhed kan opnå en tilstrækkelig stor markedsandel.

84. Tilgang til markedet er i særlig grad sandsynlig, hvis leverandører på andre markeder i forvejen er i besiddelse af produktionsanlæg, som kunne benyttes til at trænge ind på det pågældende marked. En sådan omfordeling af produktionsanlæggene er mest sandsynlig, hvis de to alternativer er næsten lige rentable inden fusionen.

85. Kommissionen vil nøje undersøge de tidligere forhold inden for sektoren, når den vurderer adgangsbarriererne. Det er ikke sandsynligt, at Kommissionen vil finde adgangsbarrierer inden for en sektor, hvor der ofte tidligere med success er kommet nye virksomheder på markedet. På den anden side vil ny tilgang til markedet antagelig være mindre sandsynlig i fremtiden, hvis tidligere forsøg på at komme ind på markedet er mislykkedes, måske på grund af de eksisterende virksomheders afskrækkende adfærd.

86. Det bør ikke kun være sandsynligt, at der kommer nye virksomheder på markedet, det skal også ske hurtigt og i tilstrækkeligt omfang. Når Kommissionen vurderer, om det vil ske hurtigt, undersøger den, om udnyttelse af markedsstyrke vil kunne forhindres tilstrækkelig hurtigt og vedvarende af den potentielle nye tilgang af virksomheder. Hvilken periode der er rimelig, afhænger af markedets karakteristika og dynamik og de potentielt nye virksomheders specifikke muligheder(45). Hvis virksomhedstilgangen ikke er tilstrækkelig omfattende, er det ikke sandsynligt, at den vil begrænse de eksisterende virksomheders handlefrihed og hindre, at fusionen får konkurrencebegrænsende virkninger. For eksempel vil det ikke nødvendigvis udgøre et realistisk pres, hvis der kommer nye virksomheder ind i en markedsniche. Truslen om ny tilgang skal også være tilstrækkelig til at afskrække fusionsparterne fra at forhøje priserne.

VI. EFFEKTIVITETSGEVINSTER

87. Kommissionen ser positivt på strukturændringer i erhvervslivet i form af fusioner, som den anser for at tilgodese behovet for en dynamisk konkurrence og være egnet til at forøge den europæiske industris konkurrenceevne, forbedre vækstbetingelserne og højne levestandarden i Fællesskabet(46). Ved vurderingen af horisontale fusioner tager Kommissionen derfor hensyn til udviklingen i det tekniske eller økonomiske fremskridt, for så vidt som dette er til fordel for forbrugerne, og det ikke udgør en hindring for konkurrencen(47).

88. Kommissionen undersøger ved sin samlede vurdering af fusionen alle underbyggede påstande om effektivitetsgevinster. Den kan fastslå, at fusionen som følge af de effektivitetsgevinster, den medfører, ikke skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt. Dette er tilfældet, når Kommissionen på grundlag af tilstrækkelige beviser kan konkludere, at de effektivitetsgevinster, som fusionen medfører, vil kunne øge den fusionerede virksomheds incitament til at deltage aktivt i konkurrencen til fordel for forbrugerne, fordi de opvejer de konkurrencemæssige virkninger, som fusionen ellers kunne få. Af hensyn til forbrugerne må det sikres, at den fusionerede virksomhed vil have tilstrækkelige incitamenter til ikke blot at udnytte de effektivitetsgevinster, som fusionen direkte medfører, men også at bestræbe sig på til stadighed at forbedre effektiviteten. Dette forudsætter et tilstrækkeligt konkurrencemæssigt pres fra de resterende virksomheders side og fra potentiel virksomhedstilgang til markedet.

89. Det er mest sandsynligt, at effektivitetsgevinsterne vil udgøre en forskel, når de er betydelige, og de konkurrencebegrænsende virkninger, der ellers kunne opstå, er små. Jo større disse mulige negative virkninger for konkurrencen er, jo mere må Kommissionen sikre sig, at de påståede effektivitetsgevinster er betydelige, realistiske og til direkte fordel for forbrugerne. Det er ikke sandsynligt, at en markedsstilling, der nærmer sig et monopol, kan erklæres forenelig med fællesmarkedet ud fra effektivitetshensyn.

90. For at Kommissionen kan nå frem til den konklusion, at en fusion som følge af effektivitetsgevinster ikke skaber eller styrker en dominerende stilling, der bevirker at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt, må gevinsterne være til direkte fordel for forbrugerne, ligesom de skal være fusionsspecifikke, betydelige, hurtigt opnåelige og verificerbare.

91. Effektivitetsgevinsterne bør direkte gavne forbrugerne på de relevante markeder, hvor det ellers er sandsynligt, at fusionen skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at konkurrencen hæmmes betydeligt. Da det er nødvendigt at påvise, om effektivitetsgevinsterne kommer forbrugerne til gode, vil omkostningsbesparelser, der medfører en reduktion i de variable eller marginale omkostninger, sandsynligvis være mere relevante for vurderingen af effektivitetsgevinsterne end en reduktion i de faste omkostninger, da det er mest sandsynligt, at de førstnævnte medfører lavere forbrugerpriser.

92. Effektivitetsgevinster, der medfører nye eller forbedrede produkter eller tjenester, kan også være til direkte fordel for forbrugerne. For eksempel kan et joint venture-selskab, der oprettes til udvikling af et nyt produkt, medføre den type effektivitetsgevinster, som Kommissionen kan tage i betragtning.

93. Effektivitetsgevinster er fusionsspecifikke, når de er en direkte følge af fusionen. I denne forbindelse koncentrerer Kommissionen sig ikke om rent teoretiske, men realistiske og opnåelige alternativer. Kommissionen tager især hensyn til fast erhvervspraksis og fusionsparternes respektive muligheder. Kommissionen betragter heller ikke omkostningsbesparelser, der skyldes en konkurrenceskadelig nedskæring af produktionen, som effektivitetsgevinster.

94. Effektivitetsgevinsterne skal være påviselige, så Kommissionen kan være rimelig sikker på, at de kan realiseres. Jo længere ud i fremtiden effektivitetsgevinsterne projekteres, jo mindre vægt kan Kommissionen lægge på, at de realiseres(48). Kommissionen skal også være i stand til at vurdere, om effektivitetsgevinsterne er store nok til at opveje en fusions potentielle skadelige virkninger for forbrugerne. Hvis det er rimeligt muligt, skal effektivitetsgevinsterne derfor opgøres talmæssigt. For at efterprøve, om omkostningsbesparelser direkte vil komme forbrugerne til gode, vil reduktionen af de variable eller marginale omkostninger som nævnt ovenfor sandsynligvis være mere relevante for analysen end reduktionen af de faste omkostninger. På tilsvarende måde er det mere sandsynligt, at Kommissionen tager hensyn til påviselige effektivitetsgevinster, der medfører nye eller bedre produkter, som direkte er til fordel for forbrugerne, end til rene påstande herom.

95. De fleste af de relevante oplysninger, som kan sætte Kommissionen i stand til at vurdere, om fusionen medfører den type effektivitetsgevinster, der betyder, at den kan godkendes, er udelukkende i fusionsparternes besiddelse. De anmeldende parter har derfor pligt til i god tid at meddele alle de relevante oplysninger, der er nødvendige for at påvise, at effektivitetsgevinsterne er fusionsspecifikke, betydelige, hurtigt opnåelige og verificerbare. Det er også op til anmeldende parter at levere de nødvendige beviser for at kunne vise, hvorfor effektivitetsgevinsterne vil opveje de negative virkninger for konkurrencen, som fusionen ellers kunne medføre, og derfor direkte gavner forbrugerne.

VII. NØDLIDENDE VIRKSOMHED

96. Kommissionen kan beslutte, at en fusion, der skaber eller styrker en dominerende stilling, alligevel er forenelig med fællesmarkedet, hvis den ene af parterne er en nødlidende virksomhed, der overtages af en anden. Det grundlæggende krav er, at den forringede konkurrencestruktur efter fusionens gennemførelse ikke kan siges at være forårsaget af fusionen(49).

97. Kommissionen betragter følgende tre kriterier som relevante for anvendelse af "nødlidende virksomhed forsvaret". For det første at den overtagne virksomhed i nær fremtid ville blive tvunget ud af markedet på grund af finansielle vanskeligheder, hvis ikke den blev overtaget af en anden virksomhed. For det andet at der ikke findes en mindre konkurrenceskadelig overtagelse som alternativ til den anmeldte fusion. For det tredje at den nødlidende virksomheds aktiver uvægerligt ville forlade markedet, hvis ikke fusionen gennemførtes. Under sådanne omstændigheder kan fusionen blive anset for ikke at skabe eller styrke en dominerende stilling, der bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt inden for fællesmarkedet, hvis det forhold, at den nødlidende virksomhed enten forsvandt(50) eller blev overtaget af en anden potentiel køber(51), også ville medføre etablering eller styrkelse af en dominerende stilling.

98. Det er op til de anmeldende parter at vise, at ovennævnte tre kriterier er opfyldt, og at den forværrede konkurrencestruktur efter fusionens gennemførelse ikke skyldes fusionen.

VIII. OPFORDRING TIL BEMÆRKNINGER

99. Den igangværende offentlige høring er led i en mere omfattende proces med revision, ændring og afklaring af fusionsforordningens indhold og anvendelse. Interesserede parter opfordres til at fremsætte deres bemærkninger til det foreliggende udkast til meddelelse. Bemærkningerne bør være Kommissionen i hænde senest den 31. marts 2003.

Postadresse: Europa-Kommissionen Generaldirektoratet for Konkurrence Horisontale retningslinjer B - 1049 Bruxelles

E-post: COMP-MTF-horizontal-guidelines@cec.eu.int

(1) EFT L 395 af 30.12.1989, s. 1; berigtiget i EFT L 257 af 21.9.1990, s. 13. Forordningen blev ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1310/97 af 30. juni 1997 (EFT L 180 af 9.7.1997, s. 1), berigtiget i EFT L 40 af 13.2.1998, s. 17 og i EFT L 199 af 26.7.1997, s. 69.

(2) Udtrykket "fusion" i fusionsforordningen omfatter forskellige typer transaktioner, såsom fusioner, erhvervelse af kontrol, virksomhedsovertagelser og bestemte typer joint ventures. I resten af denne meddelelse omfatter udtrykket "fusion" derfor alle ovennævnte typer transaktioner, medmindre andet er udtrykkeligt anført.

(3) Denne meddelelse omfatter ikke vurderingen af en fusions virkninger for konkurrenceforholdene på andre markeder, herunder vertikale virkninger og konglomeratsvirkninger. Den omfatter heller ikke vurdering af virkningerne af et joint venture, som omhandlet i fusionsforordningens artikel 2, stk. 4.

(4) EFT C 372 af 9.12.1997, s. 5.

(5) Jf. afsnittene om en fusion med en potentielt ny virksomhed, om en fusion, der øger fusionsparternes købermagt, og om konkursargumentet.

(6) I denne meddelelse benyttes udtrykket "højere priser" ofte kort for forhøjede priser, færre valgmuligheder og dårligere kvalitet på varer og tjenester, mindre teknologisk innovation og andre mulige konsekvenser af, at der ikke er en effektiv konkurrence. Udtrykket omfatter også situationer, hvor f.eks. priserne falder mindre eller sandsynligvis vil falde mindre, end det ville være tilfældet uden fusionen.

(7) Et oligopolistisk marked henviser til en markedsstruktur med et begrænset antal større virksomheder. Da en virksomheds adfærd påvirker de samlede markedsvilkår mærkbart, og dermed indirekte hver af de øvrige virksomheders situation, er oligopolistiske virksomheder indbyrdes afhængige.

(8) Med hensyn til beregningen af markedsandele henvises til Kommissionens meddelelse om afgrænsning af det relevante marked i forbindelse med Fællesskabets konkurrenceret (EFT C 372 af 9.12.1997, s. 3, punkt 54-55).

(9) I mange tilfælde vil det i højere grad være markedsdeltagernes og de pågældende kunders nøjagtige karakteristika end markedsdeltagernes andel af den samlede afsætning, der er afgørende for, hvor stærkt et konkurrencemæssigt pres der eksisterer mellem de forskellige markedsdeltagere. Markedsandelene kan under sådanne omstændigheder angive de konkurrencemæssige virkninger for lavt eller for højt.

(10) En analyse af tabte og vundne licitationer viser, hvilke udbydere der har deltaget i tilbudsgivningen over en række kundekategorier, og i hvilket omfang de har vundet kontrakten eller er blevet højt placeret i kundernes vurdering af buddene.

(11) For eksempel har et marked bestående af fem virksomheder med markedsandele på henholdsvis 40 %, 20 %, 15 %, 15 % og 10 % et HHI på 2550 (402 + 202 + 152 + 152 + 102 = 2550). HHI varierer fra et tal, der nærmer sig nul (i tilfælde af et atomistisk marked) til 10000 (når der er tale om et rent monopol). Selv om det er ønskeligt, at alle virksomheder medtages i beregningen, er det ikke alvorligt, hvis der mangler oplysninger om små virksomheder, fordi disse virksomheder ikke påvirker HHI væsentligt.

(12) Det samlede HHI er HHI efter fusionen, beregnet ud fra den antagelse, at de to fusionsparter opretholder deres respektive markedsandele.

(13) I særlige tilfælde kan en fusion også give en virksomhed, der ikke deltog i den anmeldte transaktion, mulighed for at opnå eller styrke en stærk markedsstilling (jf. Kommissionens beslutning af 29. september 1999, IV/M.1383, Exxon/Mobil, betragtning 225-229).

(14) Sag T-221/95, Endemol/Kommissionen, Sml. 1999 II, s. 1299, præmis 134 og sag T-102/96, Gencor/Kommissionen, Sml. 1999 II, s. 753, præmis 205; sag IV/M.890, Blokker/Toys "R" Us (EFT L 316 af 25.11.1998, s. 1, nr. 74).

(15) Jf. f.eks. sag IV/M.1221, Rewe/Meinl (EFT L 274 af 23.10.1999, s. 1, nr. 28). Jf. også sag C-250/92, Gottrup-Klim, Sml. 1994 I, s. 5641, præmis 48.

(16) Stordriftsfordele opnås ved at sprede de faste omkostninger over en større produktion eller et bredere produktsortiment.

(17) Jf. f.eks. sag T-102/96, Endemol/Kommissionen, Sml. 1999 II, s. 753, præmis 167.

(18) Jf. f.eks. sag T-22/97, Kesko/Kommissionen, Sml. 1999 II, s. 3775, præmis 141 ff.

(19) Jf. f.eks. sag COMP/M.2097, SCA/Metsä Tissue (EFT L 57 af 27.2.2002, s. 1, nr. 147).

(20) Sag COMP/M.2033, Metso/Svedala, 2001, endnu ikke offentliggjort, nr. 195.

(21) Sag IV/M.603, Crown Cork & Seal/Carnaud/MetalBox (EFT L 75 af 23.3.1996, s. 38, nr. 66 ff).

(22) Sag T-156/98, RJB Mining/Kommissionen, Sml. 2001 II, s. 337.

(23) Jf. f.eks. sag IV/M.623, Kimberly-Clark/Scott (EFT L 183 af 23.7.1996, s. 1).

(24) Jf. f.eks. sag M.430, Procter & Gamble/VP Schickedanz (II) (EFT L 354 af 31.12.1994, s. 32) og sag T-290/94, Kaysersberg/Kommissionen, Sml. 1997 II, s. 2137, præmis 153.

(25) Sag T-310/01, Schneider/Kommissionen, Sml. 2002 II, s. 000, præmis 418; sag IV/M.1628, TotalFina/Elf Aquitaine (EFT L 143 af 29.5.2001, s. 1); sag COMP/M.2097, SCA/Metsä Tissue (EFT L 57 af 27.2.2001, s. 1, nr. 94-108).

(26) Sag IV/M.877, Boeing/McDonnell Douglas (EFT L 336 af 8.12.1997, s. 16, nr. 58 ff).

(27) Jf. f.eks. sag COMP/M.2817, Barilla/BPS/Kamps, nr. 34; sag COMP/M.1672, Volvo/Scania (EFT L 143 af 29.5.2001, nr. 148).

(28) Selv om der på de fleste markeder er en vis produktdifferentiering, findes der markeder, hvor produkterne er forholdsvis homogene. Produkterne er forholdsvis homogene, hvis kunderne betragter en virksomheds produkter som tilstrækkelig gode substitutter for en anden virksomheds produkter.

(29) Der kan være tale om forskellige typer produktdifferentiering. Differentieringen kan bero på afdelingers eller forretningers geografiske beliggenhed. F.eks. er beliggenheden af betydning for detailsalg, banker, rejsebureauer eller benzinstationer. Differentiering kan også bero på mærkeimage, tekniske specifikationer, kvalitet eller serviceniveau. Reklamevirksomheden på et marked kan være en indikator for virksomhedernes bestræbelser på at differentiere deres produkter. I forbindelse med andre produkter kan det være nødvendigt for kunderne at afholde en række omkostninger for at skifte til en konkurrents produkt.

(30) Forøgelsen af markedskoncentrationen, som målt ved HHI, kan beregnes uafhængigt af den samlede markedskoncentration ved at fordoble produktet af fusionsparternes markedsandele. For eksempel vil en fusion mellem virksomheder med en markedsandel på henholdsvis 30 % og 15 % forøge HHI med 900 (30 × 15 × 2 = 900). Denne metode kan forklares således: Før fusionen bidrager fusionsparternes markedsandele hver især til HHI med deres kvadrater: (a)2 + (b)2. Efter fusionen bidrager de med kvadratet på deres sum: (a + b)2, hvilket svarer til (a)2 + (b)2 + 2ab. Forhøjelsen af HHI angives derfor ved 2ab.

(31) Krydselasticiteten er et mål for, hvor meget den efterspurgte mængde af et produkt ændrer sig som følge af en ændring i prisen på et andet produkt, alt andet lige. Priselasticiteten er et mål for, hvor stærkt efterspørgslen efter et produkt ændrer sig som følge af ændringer i samme produkts pris.

(32) Afledningsandel ("diversion ratio") er et mål for den andel af salget af et produkt, der overtages af et andet produkt i tilfælde af en prisstigning.

(33) Sag COMP/M.1693: Alcoa/Reynolds.

(34) Sag T-102/96, Gencor/Kommissionen, Sml. 1999 II, s.-753, præmis 277; sag T-342/99, Airtours/Kommissionen, Sml. 2002 II, s. 000, præmis 61.

(35) Dette kan være tilfældet, hvis oligopolvirksomhederne koncentrerede deres salg på forskellige områder af historiske årsager.

(36) Sag T-342/99, Airtours/Kommissionen, Sml. 2002 II, s. 000, præmis 62.

(37) Sag T-102/96, Gencor/Kommissionen, Sml. 1999 II, s. 753, præmis 222.

(38) Jf. sag T-102/96, Gencor/Kommissionen, Sml. 1999 II, s. 753, præmis 281.

(39) For eksempel er markedet for spilkonsoller præget af stærke netværkseffekter. Den enkelte forbruger ønsker at købe den spilkonsol, der er mest populær blandt andre brugere, fordi det antal spil, der er udviklet til den bestemte konsol, sandsynligvis vil være større, og der ville være flere andre brugere at udveksle spil med.

(40) Jf. f.eks. sag IV/M.1681, Akzo Nobel/Hoechst Roussel Vet, nr. 64.

(41) Jf. f.eks. sag IV/M.1882, Pirelli/BICC, nr. 77-80.

(42) Sag IV/M.1313, Danish Crown/Vestjyske Slagterier (EFT 20 af 25.1.2000, s. 1, nr. 171-173).

(43) Sag IV/M.1225, Enso/Stora (EFT L 254 af 29.9.1999, s. 9, nr. 89).

(44) Sag IV/M.1225, Enso/Stora (EFT L 254 af 29.9.1999, s. 9, nr. 95-96).

(45) Jf. f.eks. sag COMP/M.1693, Alcoa/Reynolds (EFT L 58 af 28.2.2002, s. 25, nr. 31-32 og 38).

(46) Jf. betragtning nr. 4 i fusionsforordningen.

(47) Jf. artikel 2, stk. 1, litra b) i fusionsforordningen.

(48) Fordele ved fremtidsprojekterede effektivitetsgevinster skal diskonteres med tiden. I de fleste tilfælde skyldes dette til dels følgende: jo længere ude i fremtiden effektivitetsgevinsterne forventes, jo mindre sandsynligt er det for Kommissionen, at de realiseres.

(49) Sag C-68/94, Frankrig/Kommissionen, Sml. 1998 I, s. 1375, præmis 110.

(50) Sag C-68/94, Frankrig/Kommissionen, Sml. 1998 I, s. 1375, præmis 117-120.

(51) Sag M.2810, Deloitte & Touche/Andersen UK; M.2816, Ernst & Young France/Andersen France; M.2824 Ernst & Young/Andersen Germany.