1.Rapportens formål

Ifølge direktivet om energimærkning (2010/30/EU) skal Kommissionen evaluere effektiviteten af direktivet og forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport senest den 31. december 2014. Ifølge direktivet skal der også forelægges rapport om delegationen af beføjelser senest den 19. juni 2015 og en sammenfatning af de nationale tilsynsrapporter, som medlemsstaterne skal forelægge hvert fjerde år.

I rapporten fra 2012 om revisionen af direktivet om miljøvenligt design (2009/125/EF) blev det konkluderet, at en øjeblikkelig revision af direktivet ikke var nødvendig, men også at specifikke aspekter, for hvilke der ikke forelå tilstrækkelige oplysninger på tidspunktet for revisionen, kunne tages op til fornyet overvejelse i forbindelse med revisionen af direktivet om energimærkning i 2014, f.eks. effektiviteten af gennemførelsesbestemmelser og harmoniserede standarder og en tættere koordinering af gennemførelsen af de to direktiver.

Denne rapport opfylder rapporteringskravene.

2.Vurdering af nyttevirkning, effektivitet, sammenhæng, EU-merværdi og relevans

Målene for direktiverne om energimærkning og miljøvenligt design er:

at øge produkters energieffektivitet og højne niveauet for beskyttelse af miljøet

fri bevægelighed for energirelaterede produkter i Den Europæiske Union

at give forbrugerne oplysninger, der giver dem mulighed for at vælge mere effektive produkter.

En evaluering af politikken viser:

1.De nuværende foranstaltninger vedrørende miljøvenligt design og energimærkning er effektive, idet de fører til konkrete og betydelige energi- og omkostningsbesparelser. Efterfølgende evaluering i forbindelse med gennemgangen af specifikke energimærkningsforanstaltninger siden 1990’erne viste en hurtig markedsomstilling i retning af mere effektivitet inden for de fleste energimærkede produktgrupper. Gennemførelsen af de to direktiver anslås at spare 175 Mtoe primærenergi pr. år i 2020 (ca. 15 % af disse besparelser skyldes energimærkningsforanstaltninger; der erindres om, at ca. halvdelen af produktgrupperne kun er omfattet af miljøvenligt design). Dette svarer til besparelser på 19 % i forhold til et uændret (business as usual) energiforbrug for disse produkter. De pågældende politikker vil levere næsten halvdelen af målet om 20 % større energieffektivitet i 2020. Afhængigheden af importeret energi vil blive reduceret med 23 % og 37 % for henholdsvis naturgas og kul. I alt anslås de aktuelle foranstaltninger vedrørende miljøvenligt design og energimærkning at spare slutbrugere af produkter 100 mia. EUR pr. år i 2020 gennem lavere energiregninger (svarende til en besparelse på 400-500 EUR årligt pr. husstand).

2.Der er ingen hindringer for energirelaterede produkters frie bevægelighed i Den Europæiske Unions indre marked.

3.Fordelene er større end omkostningerne, både for virksomhederne og for samfundet som helhed. Omkostningerne, der følger af kravene og energimærkningen, pålægges producenterne i første omgang, men vil blive videregivet til slutbrugerne (husstande og andre virksomheder), der får fordel af omkostningsbesparelser i form af et lavere energiforbrug, der væsentligt overstiger købsomkostningerne. Detaljerede data for EU som helhed foreligger ikke. For Det Forenede Kongerige er cost/benefit-forholdet blevet anslået til 3,8 for de gældende bestemmelser i 2012 .

4.Størstedelen af forbrugerne (ca. 85 %) genkender og forstår energimærkningen, og anvender den ved deres købsbeslutninger.

5.Indførelsen af A+-klassen og højere klasser i direktivet om energimærkning fra 2010 mindskede energimærkets effektivitet til at motivere forbrugerne til at købe mere energieffektive produkter. Den ændrede udformning, som anvender yderligere plusser til at angive højere energieffektivitetsklasser end klasse A, er mindre effektiv med hensyn til at motivere til køb af mere energieffektive produkter end den oprindelige A til G-skala. Forbrugerundersøgelser viser, at den nye mærkningsskala er forståelig for forbrugerne, men den har reduceret deres villighed til at betale mere for mere energieffektive produkter, fordi de er mindre motiveret af en forskel mellem energiklasse A+ og A+++ end en forskel mellem energiklasse C og A . Nogle af de piktogrammer, der anvendes til at repræsentere andre parametre på energimærket er også vanskelige at forstå, f.eks. "afbryderlogoet" på tv-energimærket og tørreevnen på energimærket for opvaskemaskiner.

6.Tendensen går i retning af at købe større produkter, som er energieffektive og derfor placeres i en god energiklasse, men som har et langt højere absolut energiforbrug end mindre apparater af samme type.

7.En svag håndhævelse fra de nationale markedsovervågningsmyndigheders side bidrager til manglende overholdelse og reducerer dermed de forventede energibesparelser med skønsvis 10 %. Se også afsnit 3.

8.Foranstaltningerne for visse produkter har vist, at ambitionsniveauet er for lavt i forhold til det teknisk og økonomisk mulige.

9.Selv om nogle foranstaltninger har været rettet mod andre miljøvirkninger end energiforbruget i brugsfasen, er der potentiale for yderligere reduktion af virkningerne, f.eks. når det gælder aspekter af holdbarhed, reparationsmuligheder, genbrugelighed, genvindelighed og nyttiggørelsesmuligheder, genanvendt indhold, anvendelse af prioriterede materialer og farlige stoffer.