-'."•OS-? ' 
im 
'••Æt &• KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 10 02 1997 
KOM(97) 39 endelig udg 
\ïé¥i BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
om medfinansiering af kontrol af landbrugsstøtteordninger ved telemåling 
i henhold til artikel 6 i forordning (EF) nr. 165/94 
I-% 
it, 
i. 
§§i 
&& 

KOMMISSIONENS RAPPORT TIL RÅDET 
om medfinansiering af kontrol af landbrugsstøtteordninger ved telemåling 
i henhold til artikel 6 i forordning (EF) nr. 165/94 
1. Indledning 
1.1 Reformen af den fælles landbrugspolitik 
I 1992 blev der ved forordning (EØF) nr. 1765/921 gennemfort en "reform" af den fælles landbrugspolitik. Denne 
reform vedrører de vigtigste markafgrøder og visse fodcrarcalcr og indebærer også obligatorisk udtagning af en del 
af det udnyttede landbrugsareal. Ved reformen indførtes der en række direkte tilskud til landbrugerne, som 
beregnes pr. hektar, og som i 1996 beløb sig til i alt ca. 16,2 mia. ECU. 
1.2 Det integrerede system for forvaltning og kontrol 
Ved Rådels forordning (EØF) nr. 3508/922 og Kommissionens forordning (EØF) nr. 3S87/923 blev der oprettet et 
integreret system for forvaltning og kontrol af EF-støltcordninger for at sikre forvaltningen af reformen af den 
fælles landbrugspolitik. Dette system indebærer for landbrugerne i alle medlemsstaterne en fælles ordning med 
årlige støtteansøgninger, en database, identifikationssystemer for marker og dyr saml en integreret kontrolordning. 
Bestemmelserne omhandler to former for kontrol: 
• Administrativ kontrol, der foretages på grundlag af dossiererne og databaserne vedrørende det integrerede 
system. Denne kontrol, der foretages af alle støtteansøgninger, behandles ikke i nærværende rapport. 
• Kontrol på stedet, der skal omfatte et udsnit på mindst 5% af støtteansøgningerne, som udvælges efter 
kriterier, der er fastlagt i bestemmelserne. 
1.3 Telemåling 
Blandt de forskellige former for kontrol på stedet er telemåling udtrykkeligt nævnt som en mulighed (forordning 
(EØF) nr. 3508/92, artikel 8, stk. 4), men det er frit overladt til medlemsstaterne, om de vil anvende dem. 
Alternativet er en "traditionel" kontrol i form af inspektion på stedet. Alle EUs medlemsstater, bortset fra 
Luxembourg og Østrig, har besluttet at deltage i kontrol ved telemåling i 1996. 
Kontrol ved telemåling er en fuldgyldig kontrol på stedet, da der herved opnås oplysninger om den faktiske 
anvendelse af markerne i det pågældende hostår. Oplysningerne indhentes imidlertid ved hjælp af fly eller 
satellitter, medens de ved traditionel kontrol tilvejebringes ved besigtigelse af markerne. 
1.4 Udviklingen med hensyn til kontrol ved telemåling 
Det er Europa-Kommissionens fælles forskningscenter (FFC) i Ispra (Italien), der har udviklet den grundlæggende 
teknik, der anvendes ved kontrol ved telemåling. Dette skete i forbindelse med projektet "MARS" (Monitoring 
Agriculture by Remote Sensing), som godkendtes af Rådet i 1988. Det gik ud på at anvende satellitbilleder til 
udarbejdelse af landbrugsstatistikker på EU-plan. 
Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af 
visse markafgrøder (EFT nr. L 181 af 1.7.1992, s. 12). 
Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 af 27. november 1992 om et integreret system for forvaltning og 
kontrol af visse EF-sløtteordninger (EFT nr. L 355 af 5.12.1992, s. 1). 
Kommissionens forordning (EØF) nr. 3887/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for 
det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger (EFT nr. L 391 af 31.12.1992, 
s. 36). 
/ 
I 1990 begyndte EUGFL på forsøgsbasis at udarbejde en regional fortegnelse over marker med hård hvede i 
Syditalien og i Midtgrækcnland alene på grundlag af statistisk materiale, dvs. uden nogen individuel kontrol af 
landbrugerne og deres marker. 
Fra 1991, dvs. inden iværksættelsen ;if reformen, begyndte EUGFL med hjælp fra FFC ud over den statistiske 
anvendelse at efterprøve kontrollen af de individuelt anmeldte marker. I 1991 blev der på denne måde i 
Grækenland, Spanien, Frankrig og Italien foretaget kontrol af ansøgningerne vedrørende hård hvede, femårig 
jordudtagning, rydning af vinarealer og bomuld. 
I 1992 dellog ti medlemsstater i kontrollen af lo nye foranstaltninger, som lige var blevet indført, nemlig 
ordningerne for midlertidig udtagning af landbrugsarealer4 og midlertidig støtte til olieafgrøder5. 
Det særlige kontrolinstrument var således rede, da reformen af den fælles landbrugspolitik blev iværksat i 1993. 
Dette lettede vedtagelsen af denne reform (de væsentligste erfaringer med arealstøtte var indtil da opnået med hård 
hvede, og der havde her vist sig alvorlige problemer i 1990), ligesom det begrundede omtalen af denne metode i 
bestemmelserne. 
1.5 Medfinansiering 
Siden 1970 har de administrative udgifter ved kontrollen ifølge forordning (EØF) nr. 729/706 skullet afholdes over 
de nationale budgetter. Kontrol ved telemåling er imidlertid en endnu temmelig ny og kompliceret metode. Den vil 
derfor nødvendigvis i begyndelsen medføre øgede udgifter. Der blev derfor som en undtagelse fra den generelle 
regel allerede ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2069/917 og (EØF) nr. 615/928 
(gennemførelsesbestemmelser for den midlertidige udtagning af landbrugsarealer og for støtten til oliefrø) åbnet 
mulighed for at finansiere kontrol ved telemåling over Kommissionens budget. Denne mulighed blev videreført 
ved forordning (EØF) nr. 3887/92. 
Siden 1994 er det Rådet selv, der ved en ad hoc-forordning, forordning (EF) nr. 165/949, tillader medfinansiering 
over fem år af fælles tilrettelagte kontrolprogrammer. Gennemførelsesbestemmelserne herom er festsal i 
Kommissionens forordning (EF) nr. 601/9410. 
De udgifter, der afholdes over EUs budget, udgjorde indtil 1994 100% og udgør nu til og med 1998 50%. 
Desuden er der (ud over medfinansieringen) afsat en særskilt bevilling, fortrinsvis til indkøb afbilleder, sådanne 
indkøb centraliseres ved Generaldirektoratet for Landbrug som nedenfor omtalt. Der kan derimod aldrig over EU-
Rådets forordning (EØF) nr. 1703/91 af 13. juni 1991 om indførelse af en ordning med midlertidig 
udtagning af landbrugsarealer for produktionsåret 1991/92 og om fastsættelse for dette produktionsår af 
særforanstaltninger inden for rammerne af den i forordning (EØF) nr. 797/85 fastsatte ordning med 
udtagning af landbrugsarealer (EFr nr. L 162 af 26.6.1991, s. 1). 
Rådets forordning (EØF) nr. 3766/91 af 12. december 1991 om indførelse af en støtteordning for 
producenter af sojabønner, raps-, rybs- og solsikkefrø (EFT nr. L 356 af 24.12.1991, s. 17). 
Rådcis forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT 
nr.L 94 af 28.4.1970, s. 13). 
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2069/91 af 11. juli 1991 om gennernførelsesbestemmelser for 
ordningen med midlertidig udtagning af landbrugsarealer for produktionsåret 1991/92 (EFT nr. L 191 af 
16.7.1991, s. 19). 
Kommissionens forordning (EØF) nr. 615/92 af 10. marts 1992 om gennemførelsesbestemmelser til en 
støtteordning for producenter af sojabønner, raps-, rybs- og solsikkefrø (EFT nr. L 67 af 12.3.1992, s. 11). 
Rådels forordning (EF) nr. 165/94 af 24. januar 1994 om Fællesskabets medfinansiering af kontrol ved 
telemåling og om ændring af forordning (EØF) nr. 3508/92 (EFT nr. L 24 af 29.1.1994, s. 6). 
Kommissionens forordning (EF) nr. 601/94 af 17. marts 1994 om germemførelsesbestemmelser til Rådets 
forordning (EF) nr. 165/94 for så vidt angår Fællesskabets medfinansiering af kontrol af markarealer ved 
telemåling (EFT nr. L 76 af 18.3.1994, s. 20). 
budgettet afholdes udgifter til de tilknyttede administrative omkostninger, som fortsat er omfattet af den generelle 
regel. 
Alle de medlemsstater, der foretager kontrol ved telemåling, har indgivet ansøgning om medfinansiering. Italien 
og de regionale myndigheder i Andalusien har dog inden 1994 foretaget kontrol ved hjælp af luftfotografier, en 
kontrol som ikke indgik i programmet, og som derfor ikke er blevet medfinansieret 
2. Teknisk beskrivelse 
2.1 Det generelle forløb 
Landbrugerne skal indgive deres årlige støtteansøgninger i den form og inden for de frister, der er fastsat i henhold 
til forordning (EØF) nr. 3508/92, normalt i perioden fra udgangen af marts til den 15. maj, afliængigt af 
medlemsstaten. Telemålingen giver mulighed for at sortere disse ansøgninger og uddrage dem, der er korrekte, så 
den fysiske kontrol på stedet kan rettes mod de øvrige dossierer og de marker, der giver ardedning til problemer, 
kontrolbesøgenes antal og varighed og de dermed forbundne omkostninger kan derved reduceres. 
Med henblik herpå underkastes satellitbillederne, der indhentes flere gange i produktionsårets forløb, eller 
luftfotografierne (afhængigt af de lokale forhold), en 'Trilledtolkning", hvor markerne på fotografierne 
sammenholdes med dem, som landbrugerne har angivet, og deres størrelse og afgrøden verificeres. Dette arbejde 
med billedtolkning er meget specialiseret. De fleste af de medlemsstater, der foretager kontrol ved telemåling, 
anvender derfor eksterne kontrahenter til delle arbejde. 
Kontrahenten medvirker udelukkende ved den del af arbejdet, der vedrører billcdlolkningen, idet den forudgående 
og efterfølgende behandling af dossiererne stadig er forbeholdt myndighederne. Ordningen er derfor normalt 
usynlig for landbrugeren, og det undgås derved, at tredjemand involveres i landbrugerens forbindelser med 
myndighederne. Beregningen af eventuelle bøder, sanktioner eller finansielle følger for landbrugeren overlades 
aldrig til kontrahenten. 
De vigtigste etaper og den tilhørende tidsplan fremgår af nedenstående tabel 1. Tidsplanen kan variere fra den ene 
medlemsstat til den anden og til tider endog fra region til region. 
Tabel 1. De vigtigste etaper 
Opgave Periode 
Udvælgelse af de geografiske områder, der skal kontrolleres; vurdering af september-november 
behovet for billedmateriale. 
Udbud, udvælgelse af kontrahenter, underskrivelse af kontrakter. december-marts 
Udvælgelse og administrativ behandling af de indgivne ansøgninger for de april-juni 
udvalgte områder, fremsendelse af sagsakter til kontrahenterne. 
Indsamling af det topografiske materiale eller den GIS-dokumentation, der er marts-juni 
behov for, og digitalisering af grænserne for de anmeldte landbrugsarealer. 
Indkøb af en serie satellitbilleder (Kommissionen) og/eller luftfotografier november, marts, maj, juni 
(kontrahenterne), behandling, geometrisk korrektion,... (august) 
Billedtolkning af de marker, der skal kontrolleres, på satellitbillederne eller maj-august 
luftfotografierne. 
Vurdering af ansøgninger, udarbejdelse og levering af resultater. juni-august 
Kontrol på stedet i de sager, hvor der ved telemålingen er konstateret juli-oktober 
problemer. 
Kontrahenternes rapport til myndighederne og drøftelse af resultaterne. oktober-november 
2.2 Arbejdsbetingelser 
Kommissionen afholder hvert år sammen med medlemsstaterne et offentligt udbud vedrørende hele Den 
Europæiske Union. Der udarbejdes i fællesskab et sæt arbejdsbetingelser, som beskriver de ydelser, der skal 
præsteres. Udbudsbekendtgørelsen og arbejdsbetingelserne offentliggøres i oktober eller november (i 1996 den 
22. november). 
2.3 Udvælgelse af kontrahenter 
Kontrakterne for de første produktionsår, hvor der blev foretaget kontrol (1990-1992) blev indgået direkte af 
Kommissionen. Siden 1993 udvælger den enkelte medlemsstat i samråd med Kommissionen den eller de 
pågældende kontrahenter, hvorefter medlemsstaternes myndigheder indgår en kontrakt i henhold til den nationale 
lovgivning. Det er denne kontrakt, der giver ret til medfinansiering. 
2.4 Kontrol ved hjælp af satellitbilleder 
Billeder til en sådan kontrol kan leveres af satellitterne SPOT 1, 2 og 3 med en pixelstørrelse1 ' svarende til 10 m 
(sort/hvid) og 20 m (farve) og LANDSAT TM 5 (pixel svarende til 30 m). Den nye satellit 1RS IC vil i 1997 
levere billeder med en pixel svarende til 5,8 m i sort/hvid. Disse billeder i sort/hvid eller farve fra de forskellige 
satellitter kan indbyrdes erstatte hinanden. Der indkøbes årligt fire eller fem for hvert kontrolområde, således at en 
fuld vegetationscyklus dækkes. 
Erfaringen har vist, at der, hvis Kommissionen fører centrale forhandlinger med henblik på indkøbet af de 
nødvendige satellitbilleder, kan opnås betingelser, som en enkelt medlemsstat ikke kan opnå, og at der samtidig 
undgås en indbyrdes konkurrence ved programmeringen af satellitterne (en sådan samordning er endnu mere 
nødvendig, hvis ansvaret for kontrollen ligger i de enkelte regioner). Endvidere kan der på denne måde opnås 
betydelige prisreduktioner. EUGFL køber og betaler således satelhtbillederne, som udlånes til kontrahenterne (men 
forbliver EUGFL's ejendom), og som ved kontraktens udløb arkiveres i FFC Ispra. 
Antallet af disponible satellitter og EUGFL's centraliserede forvaltning gør det muligt at sikre tilvejebringelsen af 
de nødvendige optiske billeder for størstedelen af Europa. Selv i tilfælde af udbredt skydække (risikoen herfor er 
størst i Nordeuropa) kan de radarbilleder, som uafhængigt af sol og skyer optages af de europæiske satellitter ERS 
1 og 2, erstatte de manglende optiske billeder, så der stadig kan opnås ret acceptable resultater. 
På grundlag af disse billeder kan ansøgningerne for det pågældende år verificeres, ligesom støtteberettigelsen med 
hensyn til referenceperioder, der er fastlagt i bestemmelserne, i visse tilfælde kan kontrolleres. I sidstnævnte 
tilfælde foretages der på grundlag af arkivbilleder fra billedleverandørernes kataloger f.eks. kontrol af, om de 
anmeldte arealer med "markafgrøder" har været anvendt til græsarealer uden for omdriften, flerårige afgrøder, 
skovarealer eller arealer med ikke-landbrugsmæssig udnyttelse pr. 31.12.1991 (artikel 9 i forordning (EØF) nr. 
1765/92). En sådan kontrol er dog kun mulig, hvis der for de pågældende perioder foreligger arkivbilleder uden 
skydække. 
2.5 Kontrol ved hjælp af luftfotografier 
Navnlig når markerne er små, anvendes der undertiden luftfotografier, enten isoleret eller i kombination med 
satellitbilleder. En pixel på disse luftfotografier svarer normalt til 1 eller 2 m. Tilrettelæggelsen af optagelsen af 
luftfotografier er mere smidig og decentraliseret end programmeringen af satellitter, man har ikke fundet det 
hensigtsmæssigt at lade Kommissionen forhandle om og varetage erhvervelsen heraf. Fra 1999 forventes det, at 
satellitterne vil kunne optage billeder med en pixelstørrelse svarende til 1 m. De vil i så fald kunne erstatte 
luftfotografierne. 
En "pixel" er det mindste synlige element på et billede. 
Luftfotografier er normalt dyrere end satellitbilleder for et område af samme størrelse. Del er ofte svært at foretage 
flere på hinanden følgende optagelser af luftfotografier af samme område, bl.a. fordi behandlingen heraf varer 
længere. Som oftest erhverves der en enkelt optagelse, og for visse afgrøders vedkommende giver dette enkelte 
fotografi ikke mulighed for kontrol, f.eks. hvis afgrøderne allerede er høstet eller endnu ikke er udsået. I så fald må 
der aflægges flere besøg på stedet for at kontrollere den faktiske anvendelse af jorden, men normalt er det ikke 
nødvendigt at opmåle arealerne. 
2.6 Beslutningskriterier 
Kontrol ved telemåling skal som enhver anden teknisk kontrol resultere i en konklusion vedrørende de 
kontrollerede ansøgningers støtteberettigelse. I vort tilfælde træfles denne beslutning i tre særskilte etaper. 
• For det første anvendes der tekniske tolerancer udtrykt i areal og procent, og værdierne herfor afhænger af 
den anvendte teknik og de nationale forhold. I alle tilfælde er medlemsstaterne ifølge bestemmelserne 
ansvarlige for valget af disse tolerancer. 
• Ifølge kontrolsystemet beregnes det derefter for "afgrødegruppen"12 og for ansøgningen, om de ved 
billedtolkningen fundne arealer svarer til de anmeldte. Indtil 1995 sorteredes ansøgningerne i kategorierne 
"accepteret", "afvist" og "usikker". Fra 1996 anvendes der to af hinanden uafhængige vurderinger: 
"accepteret" eller "afvist", og "fuldstændig" eller "ufuldstændig". Ufuldstændig angiver, at en væsentlig del 
af det af ansøgningen omfattede areal ikke har kunnet kontrolleres, det være sig fordi det befandt sig uden 
for kontrolområdet, under et skydække eller af andre grunde. En ansøgning, der er accepteret og 
ufuldstændig, anses ikke for at være kontrolleret, medens en ansøgning kan afvises alene efter en delvis 
kontrol. 
• I de tilfælde, hvor telemålingen resulterer i en afvisning af ansøgningen, tager myndighederne først kontakt 
med landbrugeren, inden de i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EØF) nr. 3887/92 træffer 
afgørelse om at godkende, korrigere, nedsætte eller afslå støtten på grundlag af de eventuelle konstaterede 
arealforskelle. 
3. Den hidtidige anvendelse 
3.1 Den tekniske udvikling 
Arbejdsmetoderne er i tidens løb blevet ændret på grundlag af Kommissionens erfaringer eller forslag fra 
medlemsstaterne eller som følge af tekniske fremskridt. 
• Det var først i 1992 og 1993, at der blev indført hensigtsmæssige bestemmelser (centralisering af 
kompetencen med hensyn til kontrol og udtrykkelig angivelse af telemåling som en mulighed). 
• 11993 blev der første gang anvendt radarbilleder. 
• Fra 1994 blev anvendelsen af luftfotografier foreslået som en mulighed (alene eller kombineret med 
satelhtbilleder). 
• Fra 1994 blev der foreslået en gennemførelse af kontrollen i to faser (afgrøder, der udsås i efteråret eller i 
foråret). 
• Fra 1995 er det blevet forsøgt at opnå en synergivirkning med indførelsen af det integrerede system for 
forvaltning og kontrol. F.eks. udveksles der digitale ortobilleder og digitale filer over markafgrænsningernc 
mellem de to ordninger. Der er mulighed for gradvis at udvide kontrollen til at omfatte andre sektorer som 
12 En afgrødegruppe er en række afgrøder (eller arealanvendelser), for hvilke der ydes samme støtte (korn, 
olieafgrøder, jordudtagning, hård hvede, foderafgrøder osv.). 
f.eks. udligningsbeløb til ugunstigt stillede områder, miljøforanstaltninger inden for landbruget, kontrol med 
fortegnelser over vmdyrkningsarealer og otivendyrkningsarealer. 
• For at sikre et bedre grundmateriale har Kommissionen fremmet den ortokorrektion af luftfotografier, der er 
blevet almindelig fra 1996. Præcisionen vedrørende arealforarøtaltningeme er blevet forbedret, og disse 
ortobilleder kan genanvendes i forbindelse med det integrerede system for forvaltning og kontrol (eller 
overtages herfra, som det er tilfældet i Irland og Portugal). 
• Fra 1996 kan de tekniske tolerancer anvendes på den enkelte mark i stedet for på afgrødegruppen, hvorved 
beslutningskriteriernc nærmer sig dem, der benyttes ved traditionel kontrol. 
3.2 Arbejdets omfang 
Interessen for telemåling har været stadig stigende i medlemsstaterne, hvilket fremgår af antallet af kontrollerede 
områder og ansøgninger, som er vist i tabel 2. 
Tabel 2. Omfanget af den medfinansierede telemåling 
Medlemsstat og antal 
kontrakter i 1996 
Belgien (1) 
Danmark (2) 
Tyskland (2) 
Grækenland (2) 
Spanien (2) 
Finland (1) 
Frankrig (2) 
Irland (1) 
Italien (1) 
Nederlandene (1) 
Portugal (2) 
Sverige (1) 
Det Forenede 
Kongerige (1) 
I ALT 1996 Antal udvalgte 
kontrolområder 
Satellitter 
0 
4 
13 
6 
12 
4 
9 
2 
21 
4 
5 
4 
6 
90 Alene 
luftfotos 
3 
0 
0 
0 
8 
0 
3 
0 
18 
0 
8 
0 
0 
40 Antal kontrollerede ansøgninger i 1996 
Alene 
satellitter 
0 
3 052 
1514 
3 602 
15 367 
0 
4 112 
0 
0 
3 110 
3 543 
0 
2 249 
36 549 Alene 
luftfotos 
2 007 
0 
0 
0 
921 
0 
1466 
0 
37 851 
0 
7 001 
0 
0 
49 246 Satellitter 
+ 
luftfotos 
0 
0 
1391 
700 
1660 
4 177 
0 
2 045 
20 500 
0 
0 
2 621 
0 
33 094 Ansøgninge 
ri alt 
2 007 
3 052 
2 905 
4 302 
17 948 
4 177 
5 578 
2 045 
58 351 
3 110 
10 544 
2 621 
2 249 
118 889 
I ALT 1995 
I ALT 199* 
I ALT 1993 
I ALT 1992 86 
56 
44 
30 21 
20 
0 
0 46 910 
32 833 
24 502 
14 712 38 832 
24 431 
0 
0 14 456 
9 382 
10 172 
0 100 198 
69 811 
34 674 
14 712 
Landbrugerne indgiver årligt ca. 3,06 mio. ansøgninger. Der skal foretages fysisk kontrol af mindst 5% heraf. I 
1996 kontrollerede Italien 8,4% af sine ansøgninger og ikke 5%. Hvis der ved beregningen af gennemsnittet ikke 
tages hensyn til denne overskydende mængde, dækker telemålingen 63% af nævnte minimum 
3.3 Indkøb af billeder 
Tabel 3 viser de af Kommissionen indkoble billeder for de i label 2 anførte kontrolområder 
Tabel 3. Indkøbte billeder 1994 - 1996 
1996 
1995 
1994 SPOT 
390 
340 
232 Landsat TM 
127 
155 
90 ERS (radar) 
33 
6 
7 Antal i alt 
550 
501 
379 
3.4 Samlede resultater 
De samlede resultater for ansøgningerne fra 1993 til 1996 er vist i nedenstående tabel. Vurderingerne "usikker" og 
"ufuldstændig" er ikke helt sammenlignelige. De under "i alt" anførte tal svarer ikke til summen af de 
kontrollerede ansøgninger (se tabel 2), da der i visse tilfælde ikke foreligger resultater for de enkelte ansøgninger. 
Tabel 4. Kontrolresultater 1993 - 1996 
1996 
(delvis) Accepteret, 
fuldstændig 
41492 /o 
72,57% Afvist, 
fuldstændig eller 
ufuldstændig 
13 766 % 
24,08% Accepteret, 
ufuldstændig 
1 914 % 
3,35% I ALT 
57 172 
1995 
1994 
1993 Accepteret 
35 737 
24 969 
21462 % 
57,64% 
58,31% 
65.38% Afvist 
18 557 
11956 
7 658 % 
29,93% 
27,92% 
23.33% Usikker 
7 706 
5 896 
3 709 % 
12,43% 
13,77% 
11.30% I ALT 
62 000 
42 821 
32 829 
4. Drøftelse 
4.1 Analyse af tclcmålingsrcsullalcrnc 
I 1996 kunne der ved billcdlolkningcn i gennemsnit accepteres ca. 73% af ansøgningerne, medens 23% afvistes 
efter fuldstændig kontrol og 1% efter ufuldstændig kontrol; 3% accepteredes efter ufuldstændig kontrol. 
Procentsatserne for de accepterede og afviste ansøgninger varierer meget fra den ene medlemsstat til den anden, 
først og fremmest på grund af kvaliteten af ansøgningerne og af det matrikelsystem, som landbrugerne har til 
rådighed, og i mindre grad som følge af antallet af svigstilfælde, hvor afvigelserne er af mere lokal karakter. 11996 
varierede antallet af godkendte ansøgninger fra 60 til 93% for de enkelte medlemsstater, og i 1995 fra 45 til 96%. 
Når det efter telemålingen besluttes at foretage kontrol på stedet, ved kontrolløren, hvilke marker og 
afgrødegrupper der har givet anledning til afslaget, og han kan således koncentrere sin kontrol herom. Antallet af 
sådanne marker pr. ansøgning er normalt forholdsvis beskedent; kontroltiden begrænses således, også fordi visse 
afslag kun er begrundet i arealets anvendelse og ikke gør det nødvendigt at opmåle marken. Kontrollen lettes også 
ved den dokumentation (udsnit afkort og billeder), der modtages fra kontrahenten til belysning af de problemer, 
denne har fundet, navnlig hvis de anvendte referencekort er af ældre dato. 
4.2. Kvalitetskontrol 
Ud over den interne kvalitetskontrol, som forlanges af enhver kontrahent, foretages der en dobbelt kontrol af 
kontrahenternes arbejde. Dels kontrollerer Kommissionen (FFC i Ispra i samarbejde med GD VI) i 
medlemsstaternes interesse og med disses samtykke på grundlag af et udsnit af oplysninger, der modtages fra 
kontrahenterne, om arbejdet er blevet korrekt udført. Dels foretager medlemsstaterne kontrol på stedet såvel af de 
afviste ansøgninger som af et udsnit af de godkendte ansøgninger, så det derved kan verificeres, at 
beslutningskriterierne er blevet anvendt korrekt, og konstateres, hvilke uregelmæssigheder der ikke er blevet 
afsløret ved telemålingea Noget tilsvarende findes ikke i forbindelse med den traditionelle kontrol. Formålet 
hermed er at gøre det muligt at tilpasse de forskellige kontrolmetoder og at kombinere dem, så de kan supplere 
hinanden frem for at konkurrere indbyrdes. 
I 1995 foretog FFC en første afprøvning af oplysningerne fra tre kontrahenter. I 1996 kontrollerede en af FFC 
engageret underleverandør og for en dels vedkommende FFC selv elleve ud af atten kontrahenter. Denne kontrol 
finansieres over FFCs budget Alt efter tidspunktet for fremsendelsen til Ispra af de oplysninger, der skal 
kontrolleres, vil nogle resultater af denne kontrol foreligge ved udgangen af 1996, andre i begyndelsen af 1997. 
4.3 Resultaternes pålidelighed 
Telemålingens pålidelighed kan vurderes ud fra resultaterne af den kvalitetskontrol, som FFC foretager (der 
foreligger kun foreløbige oplysninger), og ud fra resultaterne af kontrolbesøg på stedet, som medlemsstaten sender 
til kontrahenten, og som medtages i dennes rapport. Der foreligger kun anvendelige delresultater for 1995 og 
1996. Indsamlingen af sådanne oplysninger er meget vanskelig, da vurderingen til dels er subjektiv, da der er 
mange tilfælde, der ikke kan klassificeres, og da oplysningerne om den fysiske kontrol, der til tider er meget 
koncentrerede, kommer fra de lokale myndigheder og kan være vanskelige at fortolke. 
• Ud af 12 294 ansøgninger, der blev afvist og derefter kontrolleret på stedet i 1995, kunne det i 42% af 
tilfældene konstateres, at der virkelig var tale om uregelmæssigher. I 1996 (ufuldstændige tal, 2 545 
ansøgninger) var det tilsvarende lal 61%. Det kan således antages, at filterets selektivitet er ved at blive 
tilfredsstillende, eftersom det ikke i alt for mange tilfælde giver "falske alarmer" vedrørende ansøgninger, 
som burde være accepteret. 
• Det skal også kontrolleres, om filteret standser alle de ansøgninger, der udviser uregelmæssigheder, dvs. om 
accepterede ansøgninger burde være afvist Denne kontrol har ikke kunnet foretages systematisk, da der 
foreligger meget få oplysninger, nemlig fra fire kontrahenter i 1995 og fra tre i 1996 (foreløbige). I 
forbindelse med 241 ansøgninger, der accepteredes i 1995, men hvor der blev foretaget kontrol på stedet, 
fandtes der uregelmæssigheder i 71 tilfælde (hovedsageligt hos to kontrahenter). I 1996 er der konstateret 
uregelmæssigheder vedrørende 24 ansøgninger ud af 198. Disse oplysninger om et meget beskedent 
stikprøveudsnit af ansøgningerne og kontrahenterne kunne tyde på en dårlig tolkning af de leverede 
resultater eller på en forskellig opfattelse af begrebet "uregelmæssigheder". Disse høje procentsatser er i 
øvrigt ikke hidtil blevet bekræftet ved den kvalitetskontrol, der foretages af FFC. For at få klarhed over dette 
punkt er det nu blevet anbefalet alle medlemsstaterne fremover at foretage kontrol på stedet i et minimum af 
tilfælde blandt de ansøgninger, der er blevet accepteret Det skal også bemærkes, at visse typer 
uregelmæssigheder hverken kan afsløres eller forsøges afsløret ved telemålingen. Det gælder f.eks. 
hvedesorter, rapssorter og pleje af udtagne arealer, og dette kan forklare visse forskelle. 
• I øvrigt har kontrahenterne tilbagesendt ca. 25% af de modtagne ansøgninger til myndighederne med 
anmodning om supplerende oplysninger eller korrektioner, inden de har kunnet behandle dem, og de har 
modtaget 21% på ny (gennemsnit 1995-1996). Nogle af disse ansøgninger er utvivlsomt blevet afvist for 
anden gang ved billedtolkningen, hvilket udelukker en simpel sammenlægning af de "korrigerede" og 
"afviste" ansøgninger. Andre har utvivlsomt efter korrektionen af indlysende fejl eller fremsendelsen af 
supplerende oplysninger kunnet accepteres. I de 4% af tilfældene, hvor der ikke har kunnet foretages 
billedtolkning, er der derimod sandsynligvis foretaget kontrol på stedet selv om dette ikke er blevet tilskrevet 
telernålingen. I betragtning heraf er telemålingen lige så effektiv som den traditionelle kontrol (eller endog 
endnu mere effektiv). 
5. Omkostningerne ved telemåling 
5.1 Omkostningerne for medlemsstaterne 
Nedenstående label 5 og 6 viser enhedsomkostningerne ved telemåling, henholdsvis for salcllitkontrol og for 
kontrol ved hjælp af luftfotografier. Disse omkostninger varierer meget fra den ene medlemsstat til den anden, 
afhængigt af antallet af kontrollerede ansøgninger, deres omfang (areal) og kompleksitet (antal marker). 
Endvidere er tallene for 1996 foreløbige, bortset fra antallet af kontrollerede ansøgninger. 
Der kan konstateres et jævnt fald i disse omkostninger, hvilket skyldes en forbedring af teknikken og af 
kontrahenternes kompetence, en forøgelse af den behandlede mængde, og på det seneste rådigheden over 
databaser fra det integrerede system for forvaltning og kontrol. Udviklingen er mindre jævn, hvad angår 
luftfotografier, hvor Italien tegner sig for en fremtrædende del (se tabel 2). Italien har nemlig i årenes løb anvendt 
meget forskellige teknikker inden for meget forskellige sektorer. 11994 og 1995 var telemålingskontrollen i Italien 
summarisk med en efterfølgende kontrol hos landmændene, og den blev ikke medfinansieret af Fællesskabet. I 
1996 førte alene ortokorrektionen, som efter anmodning fra Kommissionen gennemførtes generelt til en forøgelse 
af omkostningerne på ca. 29 ECU pr. ansøgning. 
Tabel S. Omkostningsudviklingen for telemåling ved hjælp af satellit, 
inkl. billeder, ckskl. moms 
1996 
(foreløbig) 
1995 
1994 
1993 Antal 
ansøgninger 
69 643 
53 388 
42 269 
34 674 Antal 
marker 
1 023 771 
797 067 
472 975 
331 567 Areal i ha 
2 929 454 
2 498 218 
1 471 363 
937 055 Samlede 
omkostninger 
i ECU 
11320 188 
9 720 793 
8 779 903 
8 806 351 ECU/ 
ansøgning 
162,55 
182,08 
207,71 
253,98 ECU/ 
mark 
11,06 
12,20 
18,56 
26,56 ECU/ 
ha 
3,86 
3,89 
5,97 
9,40 
Tabel 6. Omkostningsudviklingen for telemåling ved hjælp af 
luftfotografier, ckskl. moms 
1996 
(foreløbig) 
1995 
1994 Antal 
ansøgninger 
50 146 
46 810 
27 426 Antal 
marker 
719 236 
553 169 
285 386 Areal i ha 
769 110 
700 953 
313 864 Samlede 
omkostninger 
i ECU 
7 154 987 
4 427 547 
2 465 382 ECU/ 
ansøgning 
142,68 
94,59 
89,89 ECU/ 
mark 
9,95 
8,00 
8,64 ECU/ 
ha 
9,30 
6,32 
7,85 
De ovenfor anførte omkostninger omfatter indkøb af billeder eller luftfotografier og hele honoraret til 
kontrahenterne (en del betales af medlemsstaterne og en del af EUGFL) for behandling afbilleder og ansøgninger, 
billedtolkning og levering af resultater. 
5.2 EUGFL's udgifter 
EUGFL indkøber og betaler billederne. Indtil 1994 dækkede EUGFL 100% af omkostningerne ved kontrakterne 
og siden da højst 50%. Disse udgifter er sammenfattet i tabel 7. De er ikke direkte sammenlignelige med tabel 5 og 
6, da der for nogle udgifters vedkommende ikke er indgivet ansøgninger om eller godkendt medfinansiering (se 
punkt 5.3), og da nogle former for kontrol ved telemåling (f.eks. af fortegnelser over vindyrkningsarealer eller 
olivendyrkningsarealer) ikke er omfattet af tabel 5 og 6. Der er i øvrigt over samme budget finansieret supplerende 
foranstaltninger vedrørende telemåling: 
• En undersøgelse af præcisionen ved opmåling af markafgrænsninger (en kontrakt i 1992) til 31 560 ECU. 
• En undersøgelse vedrørende automatisk segmentering af markafgrænsningcr ved hjælp af satellitbilleder (3 
kontrakter i 1992-1993) til 101 910 ECU. 
• En undersøgelse vedrørende anvendelsen af radarbilleder i stedet for optiske billeder (en kontrakt i 1993) til 
26 230 ECU. 
• Udvikling (efter offentligt udbud) af software til kontrol ved telemåling og afprøvning af dette software ved 
tre erfarne kontrahenter (82 800 ECU i 1993, 372 729 ECU i 1994 og 223 506 ECU i 1995). Dette software 
("CACHOO") anvendes i øjeblikket i Danmark, Finland og Portugal samt af FFC til kvalitetskontrol. 
Tabel 7. EUGFL's udgifter til telemåling i ECU 
År 
1990 (100 %) 
1991 (100 %) 
1992 (100 %) 
1993 (100 %) 
1994(100 %) 
1995 (50 %) 
1996 (50 %, 
foreløbig) 
I alt 1990-1996 Billeder (100 %) 
138 718 
73 286 
437 022 
1 059 482 
1 184 134 
1 367 966 
1 408 662 
5 669 270 Kontrol 
584 500 
713 931 
4 142 227 
7 577 104 
8 314 638 
7 000 000 
9 653 150 
37 985 549 Andre kontrakter 
0 
0 
31560 
210 940 
372 729 
223 506 
0 
838 735 lait 
723 218 
787 217 
4 610 809 
8 847 526 
9 871501 
8 591472 
11061812 
44 493 554 
Da forordning (EF) nr. 165/94 blev vedtaget var der i finansieringsoversigten afsat en udgift på 20 mio. ECU om 
året indtil 1998 (forhøjet til 21,5 mio. ECU ved tiltrædelsesakten af 1994). Dette beløb var anslået på grundlag af 
de da foreliggende oplysninger: 6 mio. ansøgninger, hvoraf 5% skulle kontrolleres, anslåede enhedsomkostninger 
på 200 ECU og behandling af to tredjedele ved telemåhng. På grundlag af de nuværende tal kan dette overslag 
ændres i nedadgående retning. Under hensyntagen til den nylige udvidelse af anvendelsesområdet for kontrol ved 
telemåling på den ene side og faldet i enhedsomkostningerne på den anden synes det nu rimeligt at forvente en 
årlig udgift på 15 mio. ECU (inkl. billeder). 
5.3 Fordelingsnøgle 
I de successive bestemmelser om medfinansieringen har det været fastsat, at de disponible bevillinger skal fordeles 
mellem medlemsstaterne efter en fordelingsnøgle, som er anført i et bilag til forordning (EØF) nr. 3887/92 og (EF) 
nr. 165/94. Hidtil har det kun været nødvendigt at anvende denne begrænsning i 1993. De øvrige år har 
bevillingerne nemlig oversteget medlemsstaternes støtteberettigede ansøgninger. I 1993 bekræftede Grækenland 
ikke sin ansøgning om medfinansiering. 11995 kunne den italienske ansøgning kun imødekommes med 48% i 
stedet for 50% Italien havde arrangeret et supplerende kontrolprogram med Kommissionens samtykke, men de 
oplysninger, &i efterfølgende skulle give Kommissionen mulighed for at indgå forpligtelser for de nødvendige 
supplerende bevillinger, blev ikke indgivet rettidigt 
10 
6. Omkostninger og effektivitet 
6.1 Kommissioneas undersøgelse 
EUGFL indledte i 1996 med støtte fra FFC en undersøgelse af omkostningseffektiviteten, hvor der blev foretaget 
en analyse af oplysninger fra tre kilder: kontrahenternes rapporter om telemåling (1993 - 1995), medlemsstaternes 
årlige rapporter om indførelsen af det integrerede system for forvaltning og kontrol (1993 - 1995) og endelig et 
spørgeskema til medlemsstaterne for året 1995 vedrørende supplerende kontrol i forbindelse mod telemåling og 
traditionel kontrol. Syv medlemsstater og fire tyske delstater besvarede spørgeskemaet; Kommissionen rådede 
allerede over en del af oplysningerne (omkostningerne) for to andre medlemsstater. Oplysningerne er af et 
betydeligt omfang, men de er undertiden vanskelige at fortolke og sammenligne. 
De første resultater viser ud fra de valgte kriterier, at forholdene er meget forskellige fra medlemsstat til 
medlemsstat og at visse nationale myndigheder har svært ved at beregne omkostningerne ved den traditionelle 
kontrol og at fastslå de elementer, som indgår i disse omkostninger. Kommissionen ønsker ikke at risikere at 
udlægge nogle af svarene på spørgeskemaerne forkert Da situationen er i hurtig udvikling - og normalt til det 
bedre - som følge af den endelige indførelse af det integrerede system for forvaltning og kontrol, er det i øvrigt ofte 
vanskeligt at sammenligne rapporterne for de forskellige år. Kommissionen foreslår derfor at komplettere analysen 
med 1996-resultateme og at validere og drøfte den med medlemsstaterne i de kommende måneder, inden der 
uddrages endelige konklusioner. 
En sådan komplettering vil gore det nemmere for medlemsstaterne at foretage deres valg efter 1998 (hvis 
medfinansieringen bringes til ophør), men vil også give Kommissionen bedre mulighed for at fastlægge sit 
standpunkt med hensyn til dette ophør. 
6.2 Kontrollens rentabilitet 
Hvis antallet af kontrollerede ansøgninger og de fra medlemsstaterne modtagne bruttotal lægges til grund (uden at 
der tages hensyn til effektiviteten af de forskellige former for kontrol), er kontrollen ved telemåling (inkl. alle 
tilknyttede omkostninger og moms) mindre bekostelig end traditionel kontrol i Danmark, Italien, Nederlandene, 
en tysk delstat (Sachsen), Sverige (kun 1996) og Portugal (samlet skøn fra myndighedernes side). I Spanien og 
Grækenland var omkostlungerne ved de to metoder af næsten samme størrelse i 1995, og en sådan ligevægt blev 
opnået i 1996.1 Frankrig, Det Forenede Kongerige og de fleste tyske delstater er kontrollen ved telemåling den 
mest bekostelige. For de øvrige medlemsstater foreligger der ingen oplysninger om den traditionelle kontrol. 
Telemålingen anvendes fortrinsvis ved ansøgninger med store arealer (normalt 1,5 - 6 gange større end 
gennemsnittet under det integrerede system for forvaltning og kontrol). En eventuel beregning af rentabiliteten i 
forhold til det kontrollerede areal ville i de fleste tilfælde falde ud til fordel for telemålingen. Da der imidlertid ikke 
foreligger oplysninger om størrelsen af de arealer, der er kontrolleret ved traditionel kontrol, kan der stadig stilles 
spørgsmål ved en sådan vægtning. 
Til de samlede omkostninger, der er anført i tabel 5 og 6, skal myndighederne lægge prisen for behandling og 
forberedelse af ansøgningerne inden og efter deres fremsendelse til kontrahenten, erhvervelsen af eventuelt 
støttemateriale (f.eks. matrikelkort, der fremsendes til kontrahenterne) og kontrollen på stedet af de afviste 
ansøgninger. Endelig betales momsen af kontraktbeløbene normalt af den ansvarlige myndighed, hvilket ikke er 
tilfældet i forbindelse med traditionel kontrol. 
For 1995 og 1996 er der forelaget en samlet sammenligning (vægtede gennemsnit) af omkostningerne ved den 
traditionelle kontrol og ved kontrollen før og efter telemåling. Alle disse oplysninger fremgår af nedenstående 
tabel 8. 
11 
Tabel 8. Sammenligning af enhedsomkostninger ved kontrol i ECU 
Omkostninger pr. 
ansøgning, i ECU 
Forberedende administrativ 
behandling af ansøgningen 
Telemålingskontrakt, 
ekskl. moms 
Billeder leveret af 
Kommissionen 
Kontrol på stedet 
Moms på 
telemålingskontrakter 
Samlede omkostninger pr. 
ansøgning 
Gennemsnitligt 
medfinansieringsbeløb Gennemsnit 
telemåling (1995, 
8 medlemsstater) 
24 
173 
24 
34 
29 
284 
86 Gennemsnit telemåling 
(1996, 8 medlemsstater) 
24 
164 
21 
34 
28 
271 
82 Gennemsnit traditionel 
kontrol (1995, 
9 medlemsstater) 
31 
0 
0 
198 
0 
229 
0 
Hvis man ser på de medlemsstater, for hvilke der foreligger oplysninger for 1995, viser tabel 8, at kontrol ved 
telemåling gennemsnitlig er mere bekostelig for disse medlemsstater, inkl. moms, men at medfinansieringen 
udligner denne ulempe. En sammenholdelse for de samme medlemsstater af tallene for telemåling i 1996 og 
kontrol på stedet 1995 bekræfter denne udligning. Disse gennemsnit dækker imidlertid over meget forskellige 
forhold i de forskellige medlemsstater. 1 1995 varierede omkostningerne ved telemåling fra 160 til 714 ECU pr. 
ansøgning, og for den traditionelle kontrol varierede de fra 132 til 933 ECU pr. ansøgning. Det gennemsnitlige 
areal for de kontrollerede ansøgninger varierer fra 4 til 201 ha, alt efter medlemsstat 
6.3 Sammenligning af kontrollens effektivitet 
Hvis man forsøger at vurdere den relative effektivitet af de forskellige former for kontrol på grundlag af antallet af 
anvendte sanktioner eller afslørede uregelmæssigheder, kan dette kun gøres på grundlag af de af medlemsstaterne 
fremsendte statistikker over antallet af ansøgninger. Tallene vedrører kontrollen efter telemåling og den 
traditionelle kontrol (oplysninger fra rapporterne om det integrerede system for forvaltning og kontrol). 
En sammenligning af disse oplysninger uden korrektion kunne forlede til at tro, at der næsten altid i de seneste tre 
år (1993 - 1995) er afsløret færre problematiske ansøgninger ved telemåling end ved den traditionelle kontrol 
(normalt 2-4 gange mindre, alt efter medlemsstat). Hvis der imidlertid tages hensyn til de ansøgninger, der 
tilbagesendes til myndighederne inden telemåling (se punkt 4.3), mindskes denne forskel, og i visse tilfælde bliver 
antallet af afslørede ansøgninger endog større for telemålingens vedkommende. Hvis der på den anden side lægges 
vægt på de af sanktionerne omfattede arealer (og ikke antallet af ansøgninger), kan resultaterne også blive 
gunstigere for telemålingen, ved hvilken der kontrolleres større arealer og foretages en mere fuldstændig kontrol af 
de enkelte ansøgninger. Endvidere er der en tendens til, at mindre uregelmæssigheder overses i højere grad ved 
telemåling, mui dette har meget beskeden indflydelse på de arealer, for hvilke der faktisk anvendes sanktioner. 
Tilbage står imidlertid, at risikoanalysen er mindre fleksibel ved telemåling (kontrollen foretages for 
"kontrolområder", medens den traditionelle kontrol kan målrettes mod bestemte ansøgninger), og at der også er 
forskelle mellem de forskellige former for kontrol på stedet. Den traditionelle kontrol kan vedrøre detaljer eller en 
verifikation af forhold, der ikke kan konstateres ved hjælp af satellitter (f.eks. sorter af hård hvede eller af raps, 
vedligeholdelse af udtagne arealer osv.), ligesom der kan foretages korrektioner på grundlag af oplysninger fra 
landbrugeren, og lejligheden kan benyttes til at foretage en optælling af dyrene. 
12 
6.4 Evaluering af den traditionelle kontrol på stedet 
Undersøgelsen af omkostningseffektiviteten er nødvendigvis baseret på en sammenhgning med den traditionelle 
kontrol. Kommissionen modtager i forbindelse med rapporterne om det integrerede system for forvaltning og 
kontrol statistikker over den foretagne kontrol og resultaterne heraf, men den råder kun over få oplysninger om 
kontrollens faktiske art, om de faktisk anvendte målemetoder og om de benyttede tolerancer. Det er karakteristisk 
for den traditionelle kontrol, at den i langt højere grad kan være forskellig fra det ene land til det andet men også 
fra den ene ansøgning til den anden i samme medlemsstat 
I praksis begrænses den traditionelle kontrol af de logistiske forhold (afstande, den af inspektørerne krævede 
indsats) og af den varighed, som en landbruger med rimelighed må forventes at acceptere i forbindelse med en 
såkaldt rutinekontrol. Den gennemsnitlige varighed af en kontrol er ifølge medlemsstaterne ca. en dag. Bortset fra 
visse undtagelser (mindre omfattende ansøgninger) følger det heraf, at det er fysisk umuligt for inspektøren at 
besigtige alle marker for i det mindste ved en afskridtning at foretage en tilnærmelsesvis kontrol af arealet 
Under hensyntagen til det faste tidsforbrug (forudgående kontakt og kontrol af dokumenter, håndtering afkort på 
landbrugsbedriften) er det ifølge realistiske overslag for størstedelen af medlemsstaternes vedkommende kun 
mellem 15 og 40% af markerne, der faktisk kontrolleres ved en traditionel kontrol. 
Hvis der ikke er konstateret noget alvorligt problem, som kan begrunde en grundig kontrol, foretager inspektøren i 
praksis en stikprøveudvælgelse af de marker, der besigtiges i forbindelse med en rutinekontrol. En sådan 
udvælgelse kan være meget effektiv, afhængigt af de afslørede uregelmæssigheder og inspektørens intuition, men 
den kan alligevel influeres af den landbruger, der kontrolleres, eller af eksterne forhold (adgangsmuligheder, 
afstande osv.). 
På en måde begrænses den traditionelle kontrol ofte af de ressourcer, der er til rådighed, medens kontrollen ved 
telemåling, som er fastlagt ved en omfattende arbejdsbeskrivelse, indebærer en behandling, der både er ensartet og 
mere objektiv, selv om den i visse henseender er mindre nøjagtig. 
Det er derfor klart, at hvis kontrollens ensartethed og objektivitet anvendes som det fremtrædende 
effektivitetskriterium, så vil telemåling være fordelagtig i de fleste medlemsstater. 
7. Status 
Telemålingen har nu nået cl tilfredsstillende udviklingstrin; der hersker ikke længere tvivl med hensyn til 
pålideligheden, berettigelsen og grundlagene. Omfanget af de ansøgninger, der behandles ved telemåling, 
overstiger omfanget af den tilsvarende traditionelle kontrol. Telemålingsteknikken har uden større vanskeligheder 
kunnet udbredes til en lang række kontrahenter under tilsyn af tretten nationale administrationer. 
Kommissionen har fremmet og medfinansieret kontrol ved telemåling, da den mener, at denne form for kontrol 
indebærer en række vigtige fordele, nemlig en afskrækkende virkning, navnlig i den kritiske periode for 
indførelsen af det integrerede system for forvaltning og kontrol, rådighed over fuldstændige dokumenter for hver 
kontrolleret ansøgning og dermed en mulighed for at gå tilbage i tiden ved senere indsigelser, fælles overvejelser 
vedrørende kontrolteknikken og endelig en mere og mere åbenbar synergi med de mest avancerede aspekter af det 
integrerede system for forvaltning og kontrol. 
De medlemsstater, der har anvendt denne teknik, har også haft visse ulemper. De tekniske begrænsninger i 
forbindelse med genkendelsen af bestemte afgrøder, markernes minimumsstørrelse og skydække er velkendte, men 
der er mulighed for at afhjælpe disse svagheder, f.eks. ved hjælp af luftfotografier eller radarbilleder. Desuden 
bliver den administrative forvaltning mere kompliceret da det er nødvendigt at anvende kontrahenter, og da 
ansøgningerne må samles pr. kontrolområde; dette kan indebære en ulige regional fordeling af kontrollen på 
stedet Endelig er tidsplanen for kontrollen stram, og der forekommer ret ofte forsinkelser. Der er dog nu visse 
kontrahenter, som er i stand til at afslutte den væsentlige del af arbejdet på tre eller endog to måneder. 
13 
Kommissionens tilskyndelse af medlemsstaterne til denne form for kontrol har kunnet medføre en vis overførsel af 
medlemsstaternes ansvar til Kommissionen. Denne udvikling er nu vendt så ansvaret igen går tilbage til 
medlemsstaterne, og disse har foreslået adskillige forbedringer: anvendelsen af luftfotografier, kontrol i to faser, 
anvendelse af marktolerancer, uddannelseskurser i telemåling osv. 
På den anden side har denne støtte været en værdifuld informationskilde og givet mulighed for at følge de opståede 
problemer og vurdere kvaliteten af ansøgningerne og af det integrerede system for forvaltning og kontrol i de 
enkelte medlemsstater. Ved denne medfinansiering har Kommissionen på området for kontrol ved telemåling 
skabt en vis gennemsigtighed mellem medlemsstaterne. Man råder således over et instrument der kan sikre 
kvalitet nøjagtighed og ligebehandling ved den fysiske kontrol. 
Et sådant krav bør også stilles til den traditionelle kontrol på stedet som gennemføres på meget varierende måde. 
Dette kunne føre til en forøgelse af omkostningerne ved den traditionelle kontrol på stedet og dermed skabe 
ligevægt med hensyn til omkostningseffektivitet i forhold til kontrol ved telemåling. 
8. Konklusioner 
Kommissionen har nedenfor anført sine foreløbige konklusioner, som den vil uddybe på baggrund af de 
oplysninger, der inden for kort tid vil stå til rådighed, nemlig den endelige rapport om undersøgelsen af 
omkostningseffektiviteten, analysen af de fuldstændige kontrolresultater for 1996 og eventuelt 1997 og de 
konklusioner og anbefalinger, som FFC vil fremsætte på grundlag af den foretagne kvalitetskontrol. 
1) Kommissionen foreslår at anvende forordning (EØF) nr. 165/94 fuldt ud til dens udløb. Den vil således 
anmode budgetmyndigheden om de nødvendige bevillinger til medfinansiering for 1998. 
2) Hvis princippet om medlemsstaternes fulde ansvar nøje følges, vil det efter 1998 være ønskeligt at 
Kommissionen indstiller enhver medfinansiering af telemåling, og at medlemsstaterne på grundlag af deres 
egne analyser vedrørende omkostningseffektiviteten træffer afgørelse om, hvilken metode de vil anvende. 
3) Det synes i øjeblikket absolut nødvendigt at Kommissionen også efter 1998 tager sig af leveringen af 
satellitbilleder. Dette vil gøre det muligt at opretholde den nuværende forsyningssikkerhed og at sikre 
fordelagtige priser samt at undgå en eventuel konkurrence mellem kontrolområder, der grænser op til 
hinanden. Varetagelsen af denne opgave repræsenterer mindre end 10% af de samlede kontrolomkostninger 
ved telemåling, og billederne og det tilhørende materiale vil kunne tilvejebringes på forskellig måde, enten 
direkte af GD VI eller af FFC eller eventuelt i forbindelse med en kontrakt med en udvalgt underleverandør 
blandt udbyderne af satellitbilleder. 
4) I øvrigt kunne Kommissionen, selv uden medfinansiering, fortsætte sin støtte til de medlemsstater, der måtte 
ønske det enten i form af ren teknisk bistand fra FFC, eller, hvis der er tale om teknisk/administrativ 
bistand, i form af støtte fra GD VI og FFC. En sådan støtte kunne også give sig udslag i videreførelsen af en 
ekstern og uafhængig kvalitetskontrol efter 1998, hvis der er et tilstrækkehgt ønske herom, efter regler der 
kunne fastlægges i samarbejde med de deltagende medlemsstater. 
5) Endelig synes det hensigtsmæssigt at videreføre visse former for medfinansiering med 50% for de 
medlemsstater, som efter at have gennemført deres integrerede system for forvaltning og kontrol på grundlag 
af en bestående matrikelfortegnelse ønsker at forbedre deres system gennem oprettelsen af en mere 
hensigtsmæssig eller ajourført matrikelfortegnelse eller gennem en sammenkædning med andre melde- eller 
kontrolsystemer (f.eks. fortegnelserne over vindyrkningsarealer eller ohvendyikningsarealer). Dette vil både 
kunne begrundes ud fra den betydning, som kvaliteten afmelde- og identifikationssystemerne for marker har 
for den samlede administrative kontrol (som bør omfatte alle oplysninger), og ud fra en sådan investerings 
flerårige karakter (mindst fem år). 
14 

ISSN 0254-1459 
KOM(97) 39 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 15 
Katalognummer : CB-CO-97-036-DA-C 
ISBN 92-78-15496-2 
Kontoret for De europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
/S"