:CMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(92) 591 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 22. december 1992 
RAPPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
FREMLAGT I OVE-RENSSTEMMELSE MED ARTIKEL 2 
I RÅDETS BESLUTNING 89/488/EØF 
AF 28. JULI 1989 
(Anvendelse af en foranstaltning, som fraviger 
artikel 17, stk. 2, i sjette direktiv 77/388/EØF 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 
om omsætningsafgifter) 
Forslag t i I 
RÅDETS BESLUTNING 
om bemyndigelse af Den Franske Republik ti I at forlænge 
anvendelsen af en foranstaltning, som fraviger artikel 17, 
stk. 2, i sjette direktiv 77/388/EØF om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter 
(forelagt af Kommissionen) 

-A 
RAPPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET 
FREMLAGT I OVERENSSTEMMELSE MED ARTIKEL 2 
I RÅDETS BESLUTNING 89/488/EØF 
AF 28. JULI 1989 
(Anvendelse af en foranstaltning, som fraviger 
artikel 17, stk. 2, i sjette direktiv 77/388/EØF 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 
om omsætningsafgifter) 
- 2 -
i. mWÆWHHW 
Ved Rådets beslutning 89/488/EØF af 28. juli 19891* blev Den Franske 
Republik bemyndiget til på basis af artikel 27 i det nugældende sjette 
momsdirektiv at fravige bestemmelserne i artikel 17, stk. 2, i sjette 
momsdirekt iv. 
Fravigelsen består i helt at udelukke fradragsretten for moms på udgifter 
til goder eller tjenesteydelser, når den private anvendelse af disse 
overstiger 90% af deres samlede anvendelse. 
I henhold til Rådets beslutning gælder bemyndigelsen indtil den 31. december 
1992. Af artikel 2 i samme beslutning fremgår det, at Kommissionen, inden 
bemyndigelsens udløb, skal forelægge Rådet en rapport om anvendelsen af 
bemyndigelsen, eventuelt ledsaget af et forslag til Rådets beslutning om 
forlængelse af bemyndigelsen. 
Formålet med denne rapport er at gennemgå den hidtidige anvendelse af 
bemyndigelsen og at vurdere den anmodning om forlængelse af bemyndigelsen, 
som Den Franske Republik har fremsat ved skrivelse registreret i 
Kommissionens generalsekretariat den 22. oktober 1992. 
II- ANVENDELSE AF BEMYNDIGELSEN 
1. Baggrund 
Den 3. februar 1989 forkastede det franske forvaltningsråd i sin dom i 
sagen vedrørende "ALITALIA" bestemmelserne i artikel 230-1 i bilag II i 
den franske "Code général des Impôts" (CGI), i henhold til hvilke der 
ikke var fradragsret for udgifter til goder og tjenesteydelser, der ikke 
udelukkende var bestemt for den afgiftspligtiges virksomhed. 
Som følge af denne dom og i overensstemmelse med fællesskabsretten 
ophørte begrebet ene-anvendelse med i Frankrig at være en af 
betingelserne for fradragsret. Når goder og tjenesteydelser delvis 
anvendes til ikke-erhvervsmæssige formål, kan momsen nu fratrækkes fuldt 
ud, men til gengæld beskattes den private anvendelse af goder eller 
tjenesteydelser på basis af artikel 6, stk. 2, i sjette direktiv. 
Af forenklingshensyn har Den Franske Republik anmodet Rådet om 
bemyndigelse til midlertidigt at opretholde udelukkelsen af fradragsret 
for moms på goder og tjenesteydelser, hvis den private anvendelse af 
disse goder og tjenesteydelser overstiger 90% af deres samlede 
anvendelse. Formålet med denne foranstaltning er at undgå at skulle 
beskatte tjenesteydelser til eget forbrug. Denne beskatning ville skabe 
problemer, idet beskatningsgrundlaget vil skulle beregnes på grundlag af 
værdien af de tjenesteydelser til eget forbrug, der følger af den 
private anvendelse af godet. 
1) EFT L 239 af 16.8.1989. 
- 3 -
2. Ikrafttrædelsen i Frankrig 
Ved artikel 1, 3 og 5 i dekret nr. 89-885 af 14. december 1989, 
offentliggjort i "Journal officiel de la Republique française" af 
15. december 1989 (s. 15578) blev Rådets beslutning omsat til national 
ret. Dekretet trådte i kraft i Paris den 17. december 1989 og i 
provinsen i princippet den 18. december 1989. Dekretet affødte bl.a. en 
ny artikel 230-1 i CGI og blev kommenteret i et cirkulære af 21. februar 
1990, offentliggjort i "Bulletin officiel des Impôts" under nr. 3 D-3-90 
og gengivet i "Documentation administrative" under nr. 3-D-1512 
(ajourført den 1.5.1990). 
3. Den kvantitative beregning af den private anvendelse (tærskel på 90%) 
Denne beregning tager udgangspunkt i følgende elementer: 
godets eller tjenesteydelsens art 
godets eller tjenesteydelsens formål 
den mulige anvendelse af godet eller tjenesteydelsen i den pågældende 
virksomhed 
den tidsmæssige fordeling af anvendelsen af det pågældende gode eller 
den pågældende tjenesteydelse over et helt kalenderår eller over en 
del af et kalenderår, når brugen af godet eller tjenesteydelsen 
tydeligvis er sæsonbestemt (f.eks. en lystbåd). 
*• Den praktiske gennemførelse af fravigelsesforanstaltningen i Frankrig 
Den her omhandlede fravigelse finder anvendelse i følgende situationer: 
ved en virksomheds køb af goder eller tjenesteydelser, der straks 
stilles til rådighed for eller primært anvendes af virksomhedens 
leder, direktører, personale eller en tredjemand. I dette tilfælde 
udelukkes fradragsretten med det samme. 
Eksempler: 
* køb eller leasing af et videokamera til brug for virksomhedens 
direktør, men som undtagelsesvis benyttes i forbindelse med 
interne efteruddannelseskurser 
* lystbåd til hovedsagelig privat brug, men som udlejes én uge om 
året. 
- Køb af goder og tjenesteydelser bestemt til virksomhedens brug, men 
hvor det efter et års forløb viser sig, at over 90% af godets eller 
tjenesteydelsens samlede anvendelse har været af privat karakter. I 
dette tilfælde vil virksomheden ved udgangen af dette første år 
skulle berigtige den oprindeligt fratrukne moms. Berigtigelsen tager 
form af indbetaling af hele den fratrukne moms. 
Såfremt ovenstående forhold konstateres i løbet af den berigtigelses-
periode, der er omhandlet i artikel 20, stk. 2, i sjette direktiv, 
berigtiges momsen i forhold til antallet af år af berigtigelses-
perioden, der er forløbet: berigtigelsen vil dermed være lig med det 
oprindelige fradrag minus en femtedel (ved løsøre) eller en tiendedel 
(ved fast ejendom) pr. forløbet år. 
- 4 -
5. Det særlige tilfælde med Ipkajf myndigheder (ikke afgiftspligtige 
institutioner, jf. artikel 4, stk. 5, i sjette direktiv) 
I Frankrig betragter man i dette tilfælde brug af goder og 
tjenesteydelser til udøvelse af aktiviteter, der ikke pålægges moms, som 
svarende til privat brug. 
Eksempel: 
* en computer, der af en kommune anvendes både til forvaltning af en 
afgiftspligtig form for virksomhed, og til sine ikke-afgiftspligtige 
tjenesteydelser i relation til civilstand og social bistand. 
I øvrigt har den franske forvaltning præciseret over for sine 
forskellige afdelinger, at der af forenklingshensyn under ingen 
omstændigheder er grund til at ændre ved situationen for de lokale 
myndigheder, der, når de anvender et investeringsgode til både ikke-
afgiftspligtige og afgiftspligtige transaktioner, mener, at det 
pågældende gode i 90% af tilfældene anvendes til ikke-afgiftspligtige 
transaktioner, også selv om det ikke reelt er tilfældet. 
6. pen franske forvaltning» opfattelse af anvendelsen af fravigelses-
foranstaltningen 
Den franske forvaltning mener, at denne fravigelsesforanstaltning har 
lettet skatteforvaltningen for både myndighederne og de berørte 
virksomheder. Så vidt den ved, har foranstaltningen i øvrigt heller ikke 
givet anledning til tvister med virksomhederne. Indtil for nylig er 
foranstaltningen under alle omstændigheder kun blevet anvendt meget 
sjældent og kun i marginale tilfælde, som rent statistisk ikke spiller 
nogen rolle. 
III. ANMODNING OM FORLÆNGELSE AF BEMYNDIGELSEN 
Fra fransk side bemærkes det, at fravigelsen måske vil blive anvendt oftere 
i fremtiden, eftersom visse liberale erhverv - advokater, sagførere, 
oversættere, tolke, sportsfolk, forfattere og kunstnere - siden 1991 har 
udøvet beskattet virksomhed, der altså ikke længere er fritaget. 
Da der netop er tale om liberale erhverv, er det imidlertid helt 
almindeligt, at disse erhvervsdrivende anvender virksomhedens goder til 
private formål - måske bor og arbejder de i samme lejlighed og måske 
benytter de f.eks. en computer, fotoudstyr eller lignende til både 
erhvervsmæssige og private formål. Uden fravigelsesforanstaltningen ville 
denne private brug kræve et skattemæssigt tilsyn med det pågældende udstyr i 
hele dets levetid og under alle omstændigheder en beskatning af de 
tjenesteydelser til eget forbrug, som følger af denne private brug. 
Beskatningsgrundlaget vil være vanskeligt at beregne, og det vil være 
vanskeligt at få den betalingspligtige til at acceptere dette grundlag. I 
artikel 11, litra A, stk. 1, litra c), i sjette momsdirektiv hedder det 
blot, at beskatningsgrundlaget består af de udgifter, som den 
afgiftspligtige person har haft i forbindelse med tjenesteydelsen til eget 
forbrug svarende til den private brug af virksomhedens gode (eksempel i 
tilfælde af en bil: køb, benzin, reparationer, vedligeholdelse osv.) 
- 5 -
IV. HOLDNINGEN I KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
1. Med hensyn til en forlængelse af fravigelsen 
Kommissionens tjenestegrene mener, at den her omhandlede 
fravigelsesforanstaltning, som tjener til at undgå "afgiftsfrit 
forbrug", er berettiget. 
De er imidlertid også opmærksomme på, at økonomisk betragtet (dvs. 
likviditetsmæssigt) er beskatningen af den private brug af godet eller 
tjenesteydelsen mere fordelagtig for den betalingspligtige end en 
udelukkelse af fradragsretten som sådan. Men når den private brug 
overstiger 90% af den samlede brug, er den likviditetsmæssige fordel 
uberettiget, da virksomheden selv stort set ikke anvender det pågældende 
gode eller den pågældende tjenesteydelse. 
2. Fravigelsens varighed 
Kommissionens tjenestegrene er af den opfattelse, at der må fastsættes 
en bestemt udløbsdato for denne fravigelse, således at der kan gøres 
status i lyset af navnlig arbejdet i EF med forslaget til tolvte 
momsdirektiv og i lyset af anvendelsen af fravigelsen. Fravigelsen vil 
derfor - under hensyntagen til bemærkningerne i det følgende 
midlertidigt kunne forlænges indtil vedtagelsen af tolvte momsdirektiv, 
hvis det sker inden den 31. december 1996. Hvis det ikke sker, ophører 
fravigelsen under alle omstændigheder med at være gyldig den 
31. december 1996. 
3. Frankrigs anvendelse af fravigelsesforanstaltningen 
1.1. Anvendelsen af fravigelsesforanstaltningen på lokale myndigheder 
giver anledning til følgende bemærkninger og spørgsmål fra 
Kommissionens tjenestegrene: 
Frankrig blev bemyndiget til at udelukke fradragsretten for moms 
"i forbindelse med goder eller tjenesteydelser, når den private 
anvendelse af disse overstiger 90% af den samlede anvendelse 
heraf". 
Kommissionens tjenestegrene mener imidlertid, at en lokal 
myndigheds delvise anvendelse af et gode til virksomhedsformer, 
der ligger uden for momsens anvendelsesområde i medfør af 
artikel 4, stk. 5, i sjette direktiv, ikke kan betragtes som 
privat brug i den betydning, der er anvendt i artikel 6, stk. 2, i 
sjette direktiv. I dette tilfælde er der heller ikke tale om brug, 
der er den lokale myndighed uvedkommende, da selve formålet med 
den lokale myndighed er at udøve virksomhed eller transaktioner i 
sin egenskab af offentlig myndighed. 
Der må anlægges den betragtning, at den lokale myndighed delvis 
anvender de pågældende goder til formål, der tjener en "ikke-
afgiftspligtig form for virksomhed". 
- 6 -
Kommissionens tjenestegrene gør opmærksom på, at strengt juridisk 
set giver sjette direktiv kun mulighed for beskatning af "en 
afgiftspligtig persons udtagelse af et gode til en ikke-
afgiftspligtig form for virksomhed", hvilket i dette tilfælde vil 
sige ved levering af goder til eget forbrug. I forbindelse med 
anvendelse, der tjener en ikke-afgiftspligtig form for virksomhed, 
indeholder sjette direktiv hverken en fakultativ eller en 
obligatorisk "parallel" bestemmelse til den i artikel 5, stk. 7, 
litra b), som kan benyttes til at gøre tjenesteydelser til eget 
forbrug momspligtige. 
I sådanne tilfælde bør lokale myndigheder unægteligt behandles på 
samme måde som fuldt afgiftspligtige personer, og når de delvis 
anvender goder eller tjenesteydelser til formål, der tjener en 
ikke-afgiftspligtig form for virksomhed, bør denne anvendelse 
beskattes, såfremt de pågældende goder og tjenesteydelser 
tidligere har givet ret til fradrag. Med henblik herpå må 
medlemsstaterne acceptere en ligestilling mellem denne form for 
anvendelse og anvendelse, der er virksomheden uvedkommende, jf. 
artikel 6, stk. 2, i sjette direktiv. Momsudvalget kunne træffe 
beslutning om denne ligestilling. 
Kommissionens tjenestegrene foreslår derfor at ændre den juridiske 
indretning af den bemyndigelse, som er indrømmet Frankrig, med 
henblik på at fastslå, at bemyndigelsen også dækker den her 
omhandlede form for anvendelse: Frankrig vil da være bemyndiget 
til "at udelukke fradragsretten for moms i forbindelse med goder 
og tjenesteydelser, når anvendelsen af disse goder og 
tjenesteydelser til formål, der tjener en ikke-afgiftspligtig form 
for virksomhed, overstiger 90% af deres samlede anvendelse". 
1.2. Helt generelt bemærker Kommissionens tjenestegrene, at Frankrig 
gør bred anvendelse af den bemyndigelse, som landet blev 
indrømmet, idet den bringes i anvendelse, så snart brug til ikke-
erhvervsmæssige formål overstiger 90% af den samlede brug. 
Artikel 1 i Rådets beslutning om bemyndigelse af fravigelsen 
omhandler imidlertid alene det tilfælde, hvor den private 
anvendelse overstiger 90% af den samlede anvendelse. Bemyndigelsen 
dækker derfor udtrykkeligt ikke andre former for anvendelse end 
den afgiftspligtiges eller hans personales private anvendelse. 
Bemyndigelsen omfatter således f.eks. ikke de tilfælde, hvor en 
tredje person anvender godet eller tjenesteydelsen til private 
formål. 
Kommissionens tjenestegrene, der ønsker at sikre, at momsen 
forbliver neutral, og som mener, at det er nødvendigt at forhindre 
enhver form for afgiftsfrit forbrug, foreslår med henblik herpå at 
forbedre fravigelsens juridiske indretning ved at genetablere en 
parallel til artikel 6, stk. 2, i sjette momsdirektiv, der uden en 
fravigelsesbemyndigelse ville finde anvendelse i sin helhed, 
således kunne fravigelsen finde anvendelse i alle de tilfælde, 
hvor et gode under alle omstændigheder anvendes til formål, der er 
virksomheden uvedkommende. 
> 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
om bemyndigelse af Den Franske Republik til at forlænge anvendelsen 
af en foranstaltning, som fraviger artikel 17, stk. 2, 
i sjette direktiv 77/388/EØF om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter 
- ? 
BEGRUNDELSE 
1. Ved skrivelse registreret i Kommissionens generalsekretariat den 
22. oktober 1992 anmodede den franske regering om en forlængelse af den 
bemyndigelse, som den tidligere var blevet indrømmet for et begrænset 
tidsrum ved Rådets beslutning 89/488/EØF af 28. juli 1989 ). Denne 
beslutning blev truffet på basis af artikel 27 i Rådets sjette 
momsdirektiv ' med henblik på at forhindre svig og afgiftsunddragelse. 
2 \ Fravigelsen fra artikel 17, stk. 2, i sjette momsdirektiv ' tager Sigte 
på helt at udelukke moms på udgifter til goder og tjenesteydelser, når 
den private anvendelse af disse overstiger 90% af deres samlede 
anvendelse. 
2. I henhold til Rådets beslutning er bemyndigelsen gyldig indtil den 
31. december 1992. Af artikel 2 fremgår det, at Kommissionen, inden 
bemyndigelsens udløb, skal forelægge Rådet en rapport om anvendelsen af 
nævnte bemyndigelse, eventuelt ledsaget af et forslag til beslutning om 
forlængelse af bemyndigelsen. 
3. Som støtte for sin anmodning om forlængelse fremfører den franske 
regering, at den pågældende fravigelse formentlig vil finde anvendelse 
oftere i fremtiden, eftersom et vist antal liberale erhverv (advokater, 
sagførere, oversættere, tolke, sportsfolk, forfattere og kunstnere) 
3 \ siden 1991, på basis af attende momsdirektiv ', har udøvet beskattet 
virksomhed, som altså ikke længere er fritaget, men i kraft af at være 
udøvere af netop liberale erhverv benytter disse erhvervsdrivende 
virksomhedens goder til private formål også. Hvis fravigelsen ikke 
fandtes, ville skattemyndighederne være nødsaget til at føre tilsyn med 
disse goder i hele deres levetid og i hvert fald beskatte tjeneste­
ydelser til eget forbrug, der følger af denne private anvendelse. Det 
vil være vanskeligt at beregne beskatningsgrundlaget for sådanne 
tjenesteydelser til eget forbrug, og det vil heller ikke være ligetil at 
overbevise den betalingspligtige om beregningens korrekthed. På denne 
1) EFT L 239 af 16.8.1989. 
2) EFT L 145 af 13.6.1977. 
3) EFT L 226 af 3.8.1989. 
- 3 
baggrund vil det være hensigtsmæssigt at udelukke enhver ret til fradrag 
snarere end at beskatte tjenesteydelser til eget forbrug, navnlig for at 
hindre svig og afgiftsunddragelse, som hidtil har været let at begå. 
Imidlertid fremgår det af Kommissionens rapport om anvendelsen af 
fravigelsen i årene 1990-92, at det er nødvendigt at ændre fravigelsens 
juridiske indretning for at sikre, at den også omfatter lokale myndig­
heder og alle former for anvendelse til formål, der er virksomheden 
uvedkommende. Kommissionens forslag til beslutning indeholder også en 
fast dato for fravigelsens udløb, således at der om fire år på ny kan 
gøres status over dens anvendelse. 
4. Kommissionen har ved skrivelse af 20. november 1992 underrettet de 
øvrige medlemsstater om den franske regerings anmodning om forlængelse. 
_ y) o _ 
Forslag til 
RÅDETS BESLUTNING 
om bemyndigelse af Den Franske Republik til 
at forlænge anvendelsen af en foranstaltning, som fraviger 
artikel 17, stk. 2, i sjette direktiv 77/388/EØF 
om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 
om omsætningsafgifter 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, 
under henvisning til Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering 
af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdi­
afgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag ', senest ændret ved Rådets 
direktiv af 16. december 1991 med henblik på afskaffelse af de fiskale 
gramser2', 
under henvisning til Kommissionens forslag i forlængelse af dens rapport om 
Frankrigs anvendelse af Rådets beslutning 89/488/EØF af 28. juli 1989, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF kan Rådet med 
enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til 
at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i nævnte 
direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå visse 
former for svig eller unddragelse; 
1) EFT nr. L 145 af 13.6.1977, s. 1. 
2) EFT nr. L 376 af 31.12.1991, s. 1. 
-li­
ved skrivelse registreret i Kommissionens generalsekretariat den 22. oktober 
1992 har Den Franske Republik anmodet om bemyndigelse til at forlænge 
anvendelsen af den fravigelsesforanstaltning, som Frankrig tidligere fik 
bemyndigelse til at anvende i en afgrænset periode på grundlag af artikel 27 
i direktiv 77/388/EØF, jf. Rådets beslutning 89/488/EØF af 28. juli 19893>; 
ovennævnte foranstaltning består i helt at udelukke fradragsret for 
merværdiafgift på udgifter i forbindelse med goder og tjenesteydelser i de 
tilfælde, hvor den private anvendelse af disse overstiger 90% af deres 
samlede anvendelse, for ikke at skulle beskatte tjenesteydelser til eget 
forbrug, for hvilke det under disse omstændigheder vil være særdeles 
vanskeligt at fastsætte beskatningsgrundlaget; 
den omhandlede foranstaltning giver i øvrigt mulighed for at undgå visse 
former for svig eller unddragelse, og under alle omstændigheder bidrager den 
til at bekæmpe visse former for afgiftsfrit forbrug, samtidig med at 
momsbehandlingen af visse transaktioner forenkles; 
den omhandlede foranstaltning fraviger artikel 17, stk. 2, i sjette 
direktiv, ifølge hvilken den afgiftspligtige person er berettiget til at 
fradrage afgiften på de goder og tjenesteydelser, han anvender i forbindelse 
med sine afgiftspligtige transaktioner; 
som det fremgår af Kommissionens rapport vedrørende foranstaltningens 
anvendelse i perioden 1990-1992, fraviger omhandlede foranstaltning 
ligeledes artikel 6, stk. 2, i sjette direktiv, ifølge hvilken anvendelsen 
af et gode, der er bestemt for virksomheden, til privat brug for den 
afgiftspligtige person selv eller for hans personale eller i øvrigt til 
virksomheden uvedkommende formål, såfremt dette gode har givet ret til fuldt 
eller delvis fradrag af merværdiafgiften, sidestilles med tjenesteydelser 
mod vederlag; 
anmodningen om forlængelse af ovennævnte foranstaltning kan godkendes, 
såfremt visse betingelser opfyldes og foranstaltningens juridiske 
bestemmelser ændres i overensstemmelse med Kommissionens bemærkninger til 
anvendelsen af foranstaltningen i perioden 1990-1992; 
3) EFT nr. L 239 af 16.8.1989. 
- 12 -
forlængelsen af den pågældende foranstaltning kan ikke uden en ny bemyn­
digelse fra Rådet truffet på forslag af Kommissionen gælde længere end til 
den 31. december 1996, inden hvilken dato Kommissionen skal forelægge Rådet 
en rapport om dens anvendelse; 
en midlertidig forlængelse af den pågældende fravigelsesforanstaltning vil 
ikke nødvendigvis have nogen indvirkning på størrelsen af den skyldige af­
gift ved det endelige forbrug i betragtning af bestemmelserne i artikel 11, 
litra A, stk. 1, litra b), i direktiv 77/388/EØF, som omhandler beskatnings­
grundlaget for tjenesteydelser til eget forbrug, der falder ind under 
artikel 6, stk. 2, i ovennævnte direktiv; 
foranstaltningen vil heller ikke nødvendigvis have nogen negativ indflydelse 
på de af De Europæiske Fællesskabers egne indtægter, der hidrører fra 
merværdiafgiften; 
de øvrige medlemsstater blev den 20. november 1992 underrettet om den 
franske regerings anmodning om forlængelse af den pågældende 
fravigelsesforanstaltning -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: 
Artikel 1 
Som en fravigelse fra bestemmelserne i artikel 6, stk. 2, og artikel 17, 
stk. 2, i Rådets sjette momsdirektiv 77/388/EØF, senest ændret ved direktiv 
91/680/EØF, bemyndiges Den Franske Republik til, indtil den 31. december 
1996, at udelukke fradragsret for merværdiafgift på udgifter vedrørende 
goder og tjenesteydelser, når anvendelsen af disse til privat brug for den 
afgiftspligtige person selv eller for hans personale eller i øvrigt til 
virksomheden uvedkommende formål udgør mere end 90% af deres samlede 
anvendelse. Den Franske Republik bemyndiges ligeledes til, indtil den 
31. december 1996, at udelukke fradragsret for merværdiafgift på udgifter 
vedrørende goder og tjenesteydelser, når anvendelsen af disse til formål, 
der tjener en ikke-afgiftspligtig form for virksomhed, udgør mere end 90% af 
deres samlede anvendelse. 
- 13 -
Artikel 2 
På grundlag af en rapport om anvendelsen af de i artikel 1 nævnte 
bemyndigelser, eventuelt ledsaget af et forslag til beslutning, tager Rådet 
på basis af dette forslag stilling til, inden den 31. december 1996, om 
bemyndigelserne skal forlænges. 
Artikel 3 
Denne beslutning er rettet til Den Franske Republik. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
ISSN 0254-1459 
KOM(92) 591 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 09 
Katalognummer : CB-CO-92-618-DA-C 
ISBN 92-77-51309-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg