Forslag til Rådets forordning (EF) om ændring af forordning (EØF) nr. 1696/71 om den fælles markedsordning for humle (97/C 127/11) KOM(97) 98 endelig udg. - 97/0066(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 10. marts 1997)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 42 og 43,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og

ud fra følgende betragtninger:

Det er vigtigt, at producentstøtten først og fremmest tjener til at sikre en bedre og mere stabil indkomst; enhver tilbageholdelse i støtten med henblik på virkeliggørelsen af de mål, der er opstillet af producentsammenslutningerne, jf. artikel 7, stk. 1, litra a)-d), i Rådets forordning (EØF) nr. 1696/71 af 26. juli 1971 (1), bør derfor ikke kunne overskride en rimelig maksimumsstørrelse; artikel 7, stk. 1a, bør derfor ændres;

en forhøjelse af støtten til de øvrige sorter vil kunne resultere i en betydelig forøgelse af de arealer, der anvendes til dyrkning af de nævnte sorter, og en tilsvarende forringelse af kvaliteten; som følge af det overvældende store udbud og den ringe efterspørgsel vil priserne for disse sorter kunne falde til et meget lavt niveau, hvorved producentsammenslutningerne vil blive tvunget til at udøve deres vetoret og tilbagekøbe humlen; denne humlemå ikke afsættes på markedet, og der er således fare for, at producentsammenslutningerne vil komme til at ligge inde med store lagre af sorter af mindre god kvalitet; dette vil kunne destabilisere markedet; for at undgå denne situation bør producentsammenslutningerne beslutte, hvilke sorter deres medlemmer må dyrke; artikel 7, stk. 1, litra d), samt stk. 3, litra b), første afsnit, i samme artikel bør derfor ændres;

i artikel 7, stk. 3, litra b), i forordning (EØF) nr. 1696/71 er fastsat det princip, at producenter, der er medlemmer af sammenslutninger, og anerkendte producentsammenslutninger, der er medlemmer af en forening, skal afsætte hele deres produktion via sammenslutningen eller foreningen; det har vist sig, at dette princip er meget vanskeligt at anvende for de fleste EF-producenter, som er medlemmer af en enkelt sammenslutning; den overgangsperiode, der er fastsat i sidste afsnit i ovennævnte stykke, og i hvilken medlemmerne af en sammenslutning, hvis de får tilladelse til det af sammenslutningen, selv kan afsætte alle eller en del af deres produkter efter regler, som er fastlagt og kontrolleres af sammenslutningen, udløb den 31. december 1996; det bør derfor besluttes, hvilken ordning der skal anvendes fra den 1. januar 1997, og artikel 7, stk. 3, litra b), bør derfor ændres;

det vil være urimeligt at tilbagekalde anerkendelsen af producentsammenslutninger, der i øvrigt er meget aktive, når det gælder de andre opgaver, der påhviler dem, såsom forvaltning af producentstøtten og virkeliggørelsen af de mål, der er nævnt ovenfor; det bør derfor fastsættes, at medlemmer af en anerkendt sammenslutning kan afsætte alle eller en del af deres produkter, uden at de herved rammes af en støttenedsættelse, hvis de har fået bemyndigelse hertil af sammenslutningen, idet det dog er en betingelse, at sammenslutningen fører kontrol med de priser, der forhandles mellem producenterne og de handlende, og at den har vetoret; i samme forbindelse bør det fastsættes, at producenter, som ønsker det, kan afsætte en del af deres produktion gennem en anden af deres egen sammenslutning valgt producentsammenslutning, når det gælder produkter med særlige karakteristika, som ikke automatisk indgår i førstnævntes handelsaktiviteter.

hver producentsammenslutning har sin egenart, hvad angår produktions- og afsætningsbetingelser; derfor er sammenslutningen selv bedst i stand til på ethvert tidspunkt at afgøre for sine medlemmer, hvilke skridt der hurtigt skal tages, for at produktionen kan blive tilpasset til markedsbehovet; en sådan smidighed kræver, at der indføres en fleksibel ordning, hvad angår budgetmidler og budgetforvaltning;

derfor er det vigtigt, at støtten betales på tidspunktet for den pågældende høst, uden at der skelnes mellem sortsgrupper; dette forudsætter, at den beregningsmetode, der er fastsat i artikel 12, stk. 5, litra a) og b), og som er baseret på medlemsstaternes erklæringer, ikke længere anvendes; den bør erstattes af en beregning af en fast hektarstøtte, der er baseret på de historiske gennemsnitsudbytter; i tilfælde af markedsforstyrrelser er der mulighed for kun at yde støtte til en del af de dyrkede arealer; i sådanne tilfælde bør der også være mulighed for at graduere støtteniveauet; det er derfor nødvendigt at ændre ovennævnte stykke og stk. 6 samt at ophæve stk. 7 i samme artikel;

producentsammenslutningerne bør kunne vælge, om de vil betale denne enhedsstøtte fuldt ud til deres medlemmer i forhold til deres dyrkede arealer - efter fradrag af 5 %, som skal tilbageholdes til sortsomlægningen - eller blot en del af støtten, nærmere bestemt mellem 80 % og 95 %; artikel 7, stk. 1, litra e), der omhandler forvaltningen af støtteordningen, bør derfor ændres;

producentsammenslutningerne bør kunne tilbageholde indtil 20 % af støtten til virkeliggørelsen af de mål, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, litra a)-d), især eller endog udelukkende til sortsomlægning, hvis der fortsat er behov herfor;

hvis producentsammenslutningerne ikke afsætter hele deres medlemmers produktion, bliver ovennævnte mulighed en forpligtelse; denne bør indføjes i artikel 12, stk. 5;

for at udbetalingerne kan blive rationaliseret og forenklet, er det hensigtsmæssigt, at de finder sted som en enkelt årlig udbetaling, der omfatter både producentstøtten og sortsomlægningen; dette beløb bør udbetales på en dato, der ligger nær høsten, dog senest den 31. december det pågældende år; for 1996-høstens vedkommende er denne dato imidlertid allerede passeret, og der må derfor findes en fornuftig løsning; til det formål bør artikel 17 ændres;

det er nødvendigt, at de iværksatte foranstaltninger og deres indvirkning på sektorens økonomiske situation vurderes; der bør indsættes en bestemmelse herom i artikel 18 -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EØF) nr. 1696/71 foretages følgende ændringer:

1) Artikel 7 ændres således:

a) Stk. 1, litra d), affattes således:

»d) at beslutte, hvilke humlesorter medlemmerne må producere, og at fastsætte fælles produktionsregler.«

b) Stk. 1. litra e), affattes således:

»e) at forvalte den i artikel 11 fastsatte støtteordning ved at tildele hver producent, der er medlem af sammenslutningen, hans andel af støtten i forhold til de dyrkede arealer, jf. dog stk. 5 i nævnte artikel.«

c) Stk. 1a affattes således:

»1a. Producentsammenslutningerne kan anvende indtil 20 % af støtten til at træffe foranstaltninger til gennemførelse af de i stk. 1, litra a)-d), nævnte mål.«

d) Stk. 3, litra b), affattes således:

»b) deres vedtægter skal for de tilsluttede medlemmer eller de tilsluttede anerkendte producentsammenslutninger indeholde forpligtelse til:

- at overholde de fælles produktionsregler og beslutningerne om, hvilke sorter der kan produceres

- at sælge deres samlede produktion gennem sammenslutningen eller foreningen.

Denne forpligtelse gælder ikke for produkter, for hvilke producenterne har indgået købekontrakter, inden de tiltrådte sammenslutningen, for så vidt den pågældende sammenslutning er blevet underrettet herom og har godkendt dem.

Hvis producentsammenslutningen tillader det, kan de tilsluttede producenter dog på de af sammenslutningen fastlagte betingelser:

- opfylde forpligtelsen til at sælge hele produktionen gennem producentsammenslutningen ved en afsætning, der er baseret på fælles regler, som er fastlagt i sammenslutningens vedtægter, og som sikrer, at denne har ret til indsigt i størrelsen af salgspriserne, idet disse skal godkendes af sammenslutningen, dog således, at manglende godkendelse forpligter sammenslutningen til at overtage humlen til en højere pris

- gennem en anden af deres egen sammenslutning valgt producentsammenslutning sælge de produkter, som på grund af deres karakteristika ikke automatisk indgår i førstnævntes handelsaktiviteter.«

2) Artikel 9 udgår.

3) Artikel 10 bliver artikel 9, og numrene på de følgende artikler ændres tilsvarende.

4) I stedet for artikel 10 indsættes som artikel 9:

»Artikel 9

1. Rådet vedtager på forslag af Kommissionen efter afstemningsmåden i traktatens artikel 43, stk. 2, de almindelige regler for anvendelsen af artikel 8.

2. Gennemførelsesbestemmelserne til artikel 8 vedtages efter proceduren i artikel 20.«

5) Artikel 12 ændres således:

a) Stk. 5 affattes således:

»5. a) Beløbet for denne hektarstøtte er ens for hver gruppe af sorter. Det fastsættes til 450 ECU/ha fra 1996-høsten for en periode på fem år.

b) Hvis støtten ydes til en anerkendt producentsammenslutning ifølge stk. 3, første afsnit, kan denne vælge, om den vil betale den fulde støtte til sine medlemmer i forhold til deres dyrkede arealer - efter fradrag af 5 %, som skal tilbageholdes til sortsomlægningen - eller kun en del af denne, nærmere betegnet mellem 80 % og 95 %, afhængigt af, om der fortsat er behov, der skal opfyldes inden for sortsomlægning, eller om der eventuelt er andre mål, der skal nås, jf. artikel 7, stk. 1, litra a)-d).

c) Hvis støtten ydes til en anerkendt producentsammenslutning og denne ikke afsætter hele sine medlemmers produktion, skal den obligatorisk tilbageholde 20 % af producentstøtten til virkeliggørelsen af de i litra b) nævnte mål.«

b) Stk. 6 affattes således:

»6. Hvis den i artikel 11 omhandlede beretning viser, at der er risiko for strukturelle overskud eller forstyrrelser af strukturen i forsyningen af EF-markedet for humle:

a) kan støtten begrænses til en del af det dyrkede areal, der er registreret for det pågældende år; støtteniveauet kan ligeledes gradueres, hvis det skønnes nødvendigt

b) kan de arealer, for hvilke der er tale om første og/eller andet produktionsår, udelukkes fra støtteordningen.«

c) Stk. 7 udgår.

6) Artikel 12a udgår.

7) I stedet for artikel 16 indsættes som artikel 15:

»Artikel 15

Medmindre andet er bestemt i denne forordning, finder traktatens artikel 92, 93 og 94 anvendelse på produktionen og handelen med de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter.«

8) I stedet for artikel 17 indsættes som artikel 16:

»Artikel 16

1. Bestemmelserne vedrørende finansieringen af den fælles landbrugspolitik finder anvendelse på markedet for de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter fra tidspunktet for anvendelsen af den i denne forordning fastlagte ordning.

2. Den støtte, som medlemsstaterne yder i medfør af artikel 8, udgør en fælles foranstaltning efter artikel 2, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 4256/88 (*). Støtten er omfattet af de overslag over de årlige udgifter, der er nævnt i artikel 31, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2328/91 (**).

Artikel 1, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2328/91 anvendes på den i nærværende stykke nævnte støtte.

Støtten udbetales ifølge artikel 21 i forordning (EØF) nr. 4253/88 (***).

3. Medlemsstaterne udbetaler støtten til producenterne på en dato, der ligger så nær høsten som muligt, dog senest den 15. oktober 1997 for 1996-høsten og - fra 1997-høsten - mellem den 16. oktober og den 31. december i det produktionsår, som støtteansøgningen er indgivet for.

4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel.

(*) Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Udviklingssektionen (EFT nr. 374 af 31. 12. 1988, s. 25). Forordningen er ændret ved forordning (EØF) nr. 2085/93 (EFT nr. L 193 af 31. 7. 1993, s. 44).

(**) Rådets forordning (EØF) nr. 2328/91 af 15. juli 1991 om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivitet (EFT nr. L 218 af 6. 8. 1991, s. 1). Forordningen er senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2387/95 (EFT nr. L 244 af 12. 10. 1995, s. 50).

(***) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT nr. L 374 af 31. 12. 1998, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 3193/94 (EFT nr. L 337 af 24. 12. 1994, s. 11).«

9) I stedet for artikel 18 indsættes som artikel 17:

»Artikel 17

Medlemsstaterne og Kommissionen meddeler hinanden de oplysninger, der er nødvendige til gennemførelsen af denne forordning. De nærmere bestemmelser om meddelelse, vurdering og udbredelse af disse oplysninger vedtages efter proceduren i artikel 20.

Kommissionen forpligter sig til på grundlag af disse oplysninger at udarbejde en vurdering af sektoren til Rådet inden den 1. september 2000.«

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 1997.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

(1) EFT nr. L 175 af 4. 8. 1971, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 3290/94 (EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 105).