Afsnit 1 Resumé

Denne kvalitetskontrol omfatter to ordninger, som virksomheder frivilligt kan bruge: Forordning (EF) nr. 66/2010 om EU-miljømærket (EU-miljømærkeforordningen) og forordning (EF) nr. 1221/2009 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS) (EMAS-forordningen). I overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer for bedre regulering undersøgte kvalitetskontrollen ordningernes relevans, virkningsfuldhed, effektivitet, sammenhæng og EU-merværdi.

Hvad angår processen, var kvalitetskontrollen bl.a. baseret på to separate undersøgelser, hvor aktørerne også blev inddraget, herunder en offentlig høring om EU-miljømærket og en målrettet høring af interessenterne om EMAS. Denne høring af interessenterne var særlig vigtig, fordi kvalitetskontrollens omfang i en vis udstrækning var begrænset af, at ordningerne var frivillige, og at der manglede data til at kvantificere ordningernes virkninger. Manglen på en fælles metode til at kvantificere og vurdere organisationers og produkters miljøpræstationer betyder også, at det ikke er muligt systematisk at sammenligne de produkter og organisationer, der deltager i ordningerne, med dem, som ikke gør. Endvidere indeholdt forordningerne ikke klare målsætninger for udbredelsen, hvorfor det ikke er muligt at vurdere kvantitativt, om ordningerne har skabt de forventede resultater.

Ikke desto mindre gav kvalitetskontrollen mulighed for at vurdere ordningernes funktion og resultater og dermed drage konklusioner om, hvad der fungerer, og hvad der ikke gør.

Ved hjælp af kvalitetskontrollens interventionslogik er det undersøgt, om forordningerne opfylder deres målsætninger, og de vigtigste konklusioner af denne undersøgelse er, at de:

•bidrager til at reducere miljøpåvirkningerne af forbrug og produktion (generel målsætning) •bidrager til løbende at fremme forbedringer af organisationers miljøpræstationer og fremmer produkter med færre miljøpåvirkninger (specifikke målsætninger) gennem kriterierne for EU-miljømærket og gennem de miljøforbedringer, der er observeret i EMAS-organisationer (operationel målsætning).

Dette bidrag er imidlertid:

•væsentlig begrænset som følge af producenters og organisationers begrænsede anvendelse af EMAS og EU-miljømærket (operationel målsætning), fordi de eksterne interessenter, herunder samarbejdspartnere, forbrugere og også myndighederne, kun i meget ringe grad er bevidste om dem, hvilket betyder, at der kun er få markedsmæssige og administrative/lovgivningsmæssige fordele ved at deltage, og på grund af kriterier for deltagelse, der i nogle tilfælde er meget vanskelige for EU's erhvervsliv at opfylde •begrænsede i forhold til den meget brede vifte af udfordringer, der skal løses, med hensyn til at reducere de samlede miljøvirkninger af forbrug og produktion.



På trods af disse begrænsninger er forordningerne stadig relevante som en del af EU's pakke af politiske tiltag, der skal opfylde det stigende behov for at ændre de nuværende forbrugs- og produktionsmønstre, som afspejlet i de aktuelle strategiske politikmål, herunder Europa 2020-strategien, køreplan til et ressourceeffektivt Europa, det syvende miljøhandlingsprogram og EU-handlingsplanen for den cirkulære økonomi. EMAS og EU-miljømærket er (sammen med grønne offentlige indkøb) unikke blandt EU's politiske værktøjer, fordi de har til formål at reducere miljøpåvirkningerne gennem hele livscyklussen, herunder det stadig større antal påvirkninger af det europæiske forbrug på lande uden for EU, hvor produkter og materialer ofte produceres, og hvorfra de importeres til EU. Med hensyn til EMAS er der spørgsmålet om dens fremtidige relevans, fordi ISO 14001, som blev revideret i 2015, i stigende grad overtager mange, men ikke alle, de vigtigste punkter heri.

Forordningerne har været delvist virkningsfulde, fordi de sikrer følgende:

•Bedre miljøpræstationer for de produkter, der bærer EU-miljømærket. Den kvantitative benchmark for de miljømæssigt bedste produkter (de 10-20 % af produkterne på markedet med de bedste miljøpræstationer) kan imidlertid ikke verificeres, fordi der ikke findes en fælles metode til sammenligning eller tilstrækkelige data. I nogle tilfælde forlænges gyldigheden af kriterierne for EU-miljømærket uden en grundig analyse af udviklingen i markedssituationen, hvilket betyder, at EU-miljømærket måske ikke længere er udtryk for de bedste miljøpræstationer.

•Bedre miljøpræstationer for størstedelen af de centrale indikatorer, herunder energi, vand og CO2, for EMAS-certificerede organisationer. For de centrale indikatorer vedrørende affald og materialer er billedet mere diffust med mere end 75 % af EMAS-registrerede virksomheder, der oplever en positiv indvirkning på miljøpræstationerne for affald og materialer på den ene side og negative gennemsnitlige præstationer beregnet ud fra en stikprøve af indberetningerne om de centrale indikatorer på den anden side. Undersøgelser viser, at EMAS generelt har en større positiv indvirkning på miljøpræstationerne end ISO 14001.

Generelt set er instrumenternes virkningsfuldhed dog negativt påvirket af den begrænsede udbredelse:

•Udbredelsen af EMAS og EU-miljømærket, som ikke er tilstrækkelig til, at de er toneangivende på markedet, så de derigennem kan skabe væsentlige ændringer i de overordnede forbrugs- og produktionsmønstre og dermed betydelige miljøfordele for andre end de virksomheder og organisationer, der beslutter sig for at deltage i ordningerne. Den begrænsede anvendelse skyldes for begge forordninger manglende bevidsthed og anerkendelse på markedet, manglende anerkendelse i den offentlige politik samt udgifterne til overholdelse og kontrol.

For EU-miljømærket mangler der reklameaktiviteter, der er for mange kriterier, og de er for strenge, og det er vanskeligt at overholde artikel 6, stk. 6, om forbud mod anvendelse af farlige stoffer. Der er også betydelige forskelle i udbredelsen for forskellige typer produkter, hvor flere produktgrupper slet ikke, eller kun marginalt, anvender ordningen, hvilket afspejler de hindringer, der er for bestemte produktgrupper på den ene side, samt det at der mangler en strategisk tilgang til at udvælge, hvilke grupper der skal udarbejdes/revideres kriterier for på den anden side.

De yderligere barrierer for EMAS er: Manglende integration i den offentlige politik i form af incitamenter og fritagelse fra andre lovgivningsmæssige krav ("regellempelse"), manglende reklameaktiviteter samt den omstændighed, at der findes et globalt anerkendt og mindre krævende miljøledelsessystem (ISO 14001), som er førende på markedet.

For begge ordninger varierer virkningsfuldheden mellem medlemsstaterne, hvor de slet ikke anvendes eller kun anvendes meget lidt i nogle, mens andre medlemsstater udviser bedre resultater, herunder f.eks. Tyskland og Spanien med henholdsvis 1 882 og 1 289 registrerede EMAS-anlægsområder og Frankrig med 555 og Italien med 359 registrerede EU-miljømærkelicenser. Disse forskelle kan især forklares ved, hvor mange ressourcer medlemsstaterne afsætter, samt hvorvidt de træffer foranstaltninger til at integrere instrumenterne i de bredere miljøpolitiske rammer. For eksempel kan det give incitament til at begynde at anvende EMAS og få "regellempelse", hvis EMAS bliver lagt ind under reglerne om miljøinspektioner, ligesom man kan fremme anvendelsen af EU-miljømærket ved at knytte det til grønne offentlige indkøb.