MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RAADET, EUROPA-PARLAMENTET, DET OEKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET - Paa vej mod et Europa uden barrierer for handicappede

INDHOLDSFORTEGNELSE

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RAADET, EUROPA-PARLAMENTET, DET OEKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Paa vej mod et Europa uden barrierer for handicappede

1. SAMMENDRAG

2. INDLEDNING - HANDICAP SOM EN FAELLESSKABSSAG

2.1. En ny indfaldsvinkel til handicap

2.2. En raekke stoerre fremskridt

2.3. Et nyt fremstoed

3. DEL I: EN VEJVISER TIL EN OEGET MERVAERDI PAA FAELLESSKABSPLAN

3.1. Paa vej mod en oeget mobilitet som et aspekt af borgerskabet.

3.2. Paa vej mod bedre adgangsmuligheder - Behovet for at imoedegaa mangler i politikken paa tvaers af sektorer

3.3. Udnyttelse af informationssamfundet til gavn for alle - E-Europe-initiativet og handicap

3.4. Mulighedsskabende teknologi - Paa vej mod et mere udviklet faellesmarked for hjaelpeteknologi

3.5. Beskyttelse af handicappede forbrugeres rettigheder og interesser paa markedspladsen

4. DEL II: POLITISKE REDSKABER TIL OPNAAELSE AF EN OEGET MERVAERDI PAA FAELLESSKABSPLAN

4.1. Udlaegning af tallene og forstaaelse for behovene

4.2. Udformning af rummelige EU-programmer

4.3. Eksemplets magt

4.4. Hoering af handicappede

4.5. Styrkelse af samordningen mellem Kommissionens tjenestegrene

5. DEL III: DEN VIDERE UDVIKLING - OPLYSNINGSVIRKSOMHED, STYRKELSE AF SAMARBEJDET OG SKABELSE AF EN FREMDRIFT

1. SAMMENDRAG

De handicappede anses for at vaere et af de mindst gunstigt stillede udsnit af vores samfund, og de stoeder fortsat paa betydelige barrierer for deres deltagelse i alle aspekter af samfundslivet.

Den handicaptilgang, som Den Europaeiske Union har valgt, anerkender, at miljoemaessige barrierer udgoer en stoerre hindring for deltagelse i samfundslivet end funktionelle begraensninger. En fjernelse af barriererne gennem lovgivning, tilvejebringelse af boliger, et universelt design og andre midler er blevet identificeret som noeglen til skabelse af lige muligheder for handicappede.

Mens ansvaret for disse spoergsmaal fortsat primaert ligger hos medlemsstaterne, soerger Faellesskabet inden for sin nuvaerende kompetence for betydelige midler og mervaerdi til i hoejere grad at opnaa lige muligheder for handicappede.

Indfoejelsen af en generel ikke-diskriminationsartikel i Amsterdam-traktaten, der bl.a. omfatter handicap, udgoer grundlaget for et kaempeskridt fremad til fremme af lige rettigheder for handicappede paa EU-plan. Med hjemmel i artikel 13 i EF-traktaten har Europa-Kommissionen den 26. november 1999 vedtaget en omfattende ikke-diskriminationspakke. Fra et handicapsynspunkt bestaar den relevante del af denne pakke af et forslag til et direktiv inden for beskaeftigelsesomraadet, der forbyder diskrimination af alle de grunde, der er angivet i artikel 13, og et handlingsprogram, der bestaar af en lang raekke komplementaere foranstaltninger i denne henseende.

For at supplere ovennaevnte initiativer samt opfylde den forpligtelse, som blev indgaaet ved regeringskonferencen om at tage hensyn til handicappedes behov, naar der udarbejdes foranstaltninger i henhold til artikel 95 i traktaten, soeger denne meddelelse at gennemgaa en raekke vaesentlige EU-politikker, der kan bidrage til at forbedre handicappedes adgang.

Mens der findes handicaprelaterede aktiviteter inden for de fleste faellesskabsomraader, ligger denne meddelelses fokus paa de EU-politikker, der er af saerlig betydning, naar det gaelder om at naa frem til et 'barrierefrit samfund' for handicappede europaeere. Denne meddelelse laegger derfor saerlig vaegt paa skabelse af en stoerre synergieffekt mellem beslaegtede spoergsmaal inden for omraaderne beskaeftigelse, almen uddannelse og erhvervsuddannelse, transport, det indre marked, informationssamfundet, ny teknologi og forbrugerpolitik.

Mobilitet spiller en vaesentlig rolle, naar det gaelder om at sikre deltagelse i oekonomiske og sociale aktiviteter, og manglende mobilitet er en begraensende faktor for handicappedes ret til deltagelse, som er til skade for alle. Kommissionen har allerede i nogen tid anerkendt dettes betydning og foreslaar nye maader, hvorved handicappedes behov kan blive imoedekommet paa en bedre maade. Samtidig understreger denne meddelelse ligeledes, at fremskridt med mobilitetsspoergsmaal maa vaere sammenhaengende paa alle fronter for at opnaa de bedste resultater af processen. Det haevdes ligeledes heri, at positive udviklinger, naar det gaelder om at forbedre handicappedes adgang, har positive indvirkninger for andre omraader, saasom arbejdslivets kvalitet, forbrugerbeskyttelse og den europaeiske industris konkurrenceevne. Derfor soerger Kommissionen for at skabe koblinger mellem relevante politikker, der gaar paa tvaers af sektorer, og ser efter, hvordan man kan opnaa en stoerre synergieffekt.

Nylige udviklinger paa EU-plan inden for de nye teknologier, herunder e-Europe-initiativet, vil ogsaa spille en vaesentlig rolle, naar det gaelder om at goere det muligt for handicappede at overvinde funktionelle begraensninger og saaledes oege deres udsigter til deltagelse. Denne meddelelse understreger EU-markedets fragmenterede og lidet udviklede forfatning paa dette omraade og fastslaar en raekke aktioner, der boer gennemfoeres for at udvikle et virkeligt faelles marked og bringe udbuddet mere paa linje med efterspoergslen.

En staerk vidensbase, der omfatter paalidelige data om handicaps udbredelse og disses indvirkning paa fuld deltagelse i alle aspekter af samfundslivet, saavel som passende samordnings- og hoeringsmekanismer anses for at vaere vaesentlige redskaber til gennemfoerelsen af denne meddelelse. Kommissionen vil desuden fortsat fremme udviklingen af bedste praksis inden for sin egen organisation.

Foruden de miljoemaessige barrierer skal der ogsaa goeres noget ved de negative holdninger til handicap, hvis vi skal have held til at opnaa lige muligheder for handicappede europaeere. Med dette maal for oeje vil Kommissionen foreslaa over for Raadet, at aar 2003 bliver erklaeret Det Europaeiske AAr for Handicappede Borgere for at fremme samfundets bevidsthed om handicapspoergsmaal og skabe en katalysatoreffekt for indfoerelsen af nye politikker i denne henseende paa alle niveauer. Maalet for et saadant forslag er derfor at styrke borgerskabsbegrebet for handicappede.

2. INDLEDNING - HANDICAP SOM EN FAELLESSKABSSAG

2.1. En ny indfaldsvinkel til handicap

Paa et hvilket som helst tidspunkt skoennes antallet af personer i Den Europaeiske Union, der er direkte beroert af en eller anden form for handicap, at vaere omkring 10% af den samlede befolkning, og det er en procent, der for naervaerende svarer til ca. 37 millioner mennesker. De handicappede udgoer ikke en ensartet gruppe, og der er en lang raekke handicap og problematikker. Et handicap kan vaere synligt eller skjult, svaert eller mildt, enkelt eller multipelt, kronisk eller periodisk tilbagevendende. Der kan vaere tale om bevaegelseshandicap eller mentale/kognitive, hoere-, tale- og synshandicap.

De handicappede anses for at vaere et af de mindst gunstigt stillede udsnit af vores samfund, og de stoeder fortsat paa betydelige barrierer for deres adgang til alle aspekter af samfundslivet. Systematiske barrierer, der ofte udgoer den vaesentligste aarsag til udstoedelse af handicappede, omfatter bl.a. mangel paa transport til en overkommelig pris, begraensede uddannelsesmuligheder, mangel paa stoette og talrige hindringer i social og oekonomisk henseende. Handicappede kvinder er haardere ramt, naar det gaelder deres muligheder for deltagelse.

De nye rammer for handicappolitikken, som bliver advokeret paa internationalt plan og navnlig i en FN-resolution med titlen 'Standardregler for lige muligheder for handicappede' fra 1993, erkender, at et individs evne til at fungere i samfundet og til at faa et arbejde afhaenger ligesaa meget af samfundets vilje til at rumme mennesker med deres forskelle som af de saerlige funktionelle begraensninger, der identificerer en person som "handicappet". Miljoemaessige barrierer er en stoerre hindring for deltagelse i samfundslivet end funktionelle begraensninger, og fjernelse af barrierer gennem lovgivning, et universelt design, tilvejebringelse af boliger og andre midler er blevet identificeret som noeglen til lige muligheder for handicappede.

I medfoer af standardreglerne vedtog Kommissionen sin meddelelse, "Lige muligheder for handicappede - en ny handicapstrategi for Det Europaeiske Faellesskab" [1]. Sidstnaevnte er blevet bifaldet politisk af Raadet og medlemsstaterne ved en resolution fra december 1996 [2].

[1] KOM(1996) 406 endelig.

[2] EFT C 12 af 13.1.1997.

Selvom hovedansvaret inden for dette omraade ligger hos medlemsstaterne, understregedes det i resolutionen, at Det Europaeiske Faellesskab kunne yde et betydeligt bidrag ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og tilskynde til udveksling og udvikling af bedste praksis i Faellesskabet og inden for faellesskabsinstitutionernes og -organernes egne politikker og aktiviteter.

I sin resolution om Kommissionens meddelelse bifaldt Europa-Parlamentet ogsaa den nye indfaldsvinkel, som Kommissionen havde valgt, og bad den om at traeffe aktive foranstaltninger inden for dets integrationspolitik for at goere det muligt for handicappede at deltage i alle relevante faellesskabsprogrammer.

2.2. En raekke stoerre fremskridt

I forbindelse med udarbejdelsen af disse resolutioner har Kommissionen samarbejdet intensivt med Parlamentet, medlemsstaterne og ngo'er for at fremme samarbejdet om handicapspoergsmaal. Der er blevet taget flere faellesskabsinitiativer for at fremme lige muligheder for handicappede. Foelgende er en ikke-udtoemmende liste over en raekke vaesentlige resultater naaet indtil nu.

Siden vedtagelsen af den europaeiske beskaeftigelsesstrategi i 1997 har handicapspoergsmaal vaeret en fast bestanddel i Raadets aarlige retningslinjer. De nationale beskaeftigelsesplaner omfatter en maerkbar indsats for at forbedre de handicappedes jobmuligheder og evner som en af de maalgrupper, der kan nyde stoerst gavn af forebyggende foranstaltninger og beskaeftigelsesinitiativer. For at understoette disse vigtige politiske udviklinger stoetter Kommissionen igangvaerende forskning og droeftelser med medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter og ngo'er om de nye tendenser, idéer og nyskabende politikker og praksis, der dukker frem inden for omraadet. Et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene med titlen "Forbedring af handicappedes beskaeftigelsesniveau - en faelles udfordring" [3] blev offentliggjort i 1998. Deri soeger man at identificere en raekke faelles henstillinger og foreslaa omraader, hvor der kan goeres et yderligere stykke arbejde. Paa baggrund af sidstnaevnte vedtog Raadet den 17. juni 1999 en resolution [4] fremsat af det tyske formandskab om lige beskaeftigelsesmuligheder for alle. Kommissionen har i sinde at tillaegge foranstaltninger til forbedring af handicappedes beskaeftigelsesegnethed saerlig opmaerksomhed i den faelles rapport om beskaeftigelsen 2000.

[3] SEK(1998) 1550.

[4] EFT C 186 af 2.7.1999.

En meddelelse offentliggjort af Kommissionen for nylig om obstrategier i informationssamfundet (KOM (2000)48), der blev vedtaget den 4. februar 2000, og som stoetter baade den europaeiske beskaeftigelsesstrategi og e-Europe-initiativet - ser konkret paa, hvordan man kan fremme handicappedes beskaeftigelsesegnethed ved at henstille til informationssamfundsindustrien, at der fra aar 2000 anvendes standarder for brugervenligt udstyr.

I programmeringsperioden 1994-1999 har medlemsstaterne oeremaerket betydelige stoettebeloeb fra Den Europaeiske Socialfond, der er det vaesentligste instrument for tildeling af EU-stoette til handicappede, med henblik paa fremme af de handicappedes beskaeftigelsesmuligheder. Der gives stoette til en lang raekke foranstaltninger, herunder praktikloentilskud, praktikordninger, midlertidig beskyttet beskaeftigelse og andre beskyttede arbejdsmarkedsforanstaltninger, selvstaendig virksomhed og udvikling af kooperativer for mentalt og svaert fysisk handicappede. I programmeringsperioden (2000-2006) opfordres medlemsstaterne til i overensstemmelse med beskaeftigelsesretningslinjerne at gennemfoere en raekke forskellige initiativer af saerlig relevans for handicappede, navnlig inden for omraader med tilknytning til beskaeftigelsesegnethed og lige muligheder for alle.

Der er ligeledes blevet stillet stoette til raadighed via Faellesskabets Employment-initiativ for at hjaelpe folk, der har saerlige problemer med at finde og holde paa et job eller en karriere. Et af de fire indsatsomraader i dette initiativ, Horizon, yder rent konkret stoette til handicappede, der lider af alt lige fra fysiske til mentale handicap eller spastisk lammelse. I alt 1.700 projekter har modtaget eller modtager stadig stoette fra Socialfonden under Horizon, som har til formaal at udvikle nye maader, hvorpaa man kan takle de problemer, som folk staar over for paa dagens meget foranderlige arbejdsmarked, og skabe positive forandringer i uddannelses- og beskaeftigelsespolitikker og -praksis.

Som en reaktion paa en opfordring fra Kommissionen har arbejdsmarkedets parter paa EU-plan udarbejdet et kompendium over bedste praksis i forbindelse med ansaettelse af handicappede, som blev forelagt Det Europaeiske Raad i Wien i december 1998. De vedtog desuden den 19. maj 1999 en faelles erklaering, der understregede behovet for at fremme handicappedes beskaeftigelse som en positiv faktor for virksomheden.

I 1998 vedtog de europaeiske institutioner ligeledes en kodeks for god praksis, som klart redegoer for de europaeiske institutioners politik, naar det gaelder beskaeftigelse af handicappede, saavel som retningslinjer for generaldirektorater og tjenestegrene i denne henseende.

Teknologiinitiativet for handicappede og aeldre (TIDE) (1991-1994) var et faellesskabsinitiativ til fremme og anvendelse af teknologi med baade en forsoegs- og en brobygningsfase. Mellem 1991 og 1994 bevilgede Europa-Kommissionen i alt 52 millioner ECU til initiativet.

Et betydeligt antal projekter, der er rettet mod handicappedes behov, er ligeledes blevet stoettet via forskellige ordinaere EU-programmer eller -initiativer, saasom Socrates, Leonardo da Vinci, Health Promotion, Daphne, Prince, Phare og Tacis m.v.

Samarbejdet med og mellem medlemsstaterne er blevet saerlig styrket ved nedsaettelsen af en gruppe af hoejtstaaende embedsmaend fra medlemsstaterne. Sidstnaevnte har vist sig at vaere et vaerdifuldt redskab i forbindelse med udformningen og afklaringen af faelles maal, fastsaettelsen af eksempler paa bedste praksis og udvekslingen af information og erfaringer om handicappolitik medlemsstaterne imellem.

Paa grundlag af resultaterne af det tredje faellesskabshandlingsprogram for handicappede - Helios II - (1993-1996) har Kommissionen ligeledes styrket sine relationer til ngo'er inden for handicapomraadet og ydet stoette til Det Europaeiske Handicapforum, som Kommissionen har naere og regelmaessige kontakter til.

2.3. Et nyt fremstoed

Selvom der er gjort store fremskridt, er Kommissionen klar over, at der boer goeres meget mere for at naa maalet om fuld deltagelse og lige adgang for handicappede.

Indfoejelsen af en generel ikke-diskriminationsartikel i Amsterdam-traktaten, der bl.a. omfatter handicap, udgoer grundlaget for et kaempespring fremad inden for dette omraade. Med hjemmel i artikel 13 i EF-traktaten har Europa-Kommissionen den 26. november 1999 vedtaget en omfattende anti-diskriminationspakke [5]. Fra et handicapsynspunkt bestaar den relevante del af denne pakke af et forslag til et direktiv inden for beskaeftigelsesomraadet, der forbyder diskrimination af alle de grunde, der er angivet i artikel 13, og et handlingsprogram, der bestaar af en lang raekke komplementaere foranstaltninger i denne henseende. Diskriminationen af handicappede paa arbejdsmarkedet vil ydermere blive behandlet i det nye faellesskabsinitiativ, EQUAL (2000-2006), hvis maal er et tvaernationalt samarbejde til fremme af nye maader til bekaempelse af alle former for diskrimination og uligheder i forbindelse med arbejdsmarkedet.

[5] KOM(1999) 564 endelig udg.

Men vedtagelsen af forskellige instrumenter til bekaempelse af diskrimination udgoer kun en lille del af en bredere strategi til fremme af handicappedes lige adgang. Ud over den nye artikel 13 soegte regeringskonferencen i Amsterdam ligeledes at give de handicappede en endnu staerkere garanti ved at indfoeje erklaering nr. 22 i slutakten. Heri staar, at Faellesskabets institutioner skal tage hensyn til de handicappedes behov, naar de udarbejder foranstaltninger til tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning. I forbindelse med vedtagelsen af denne erklaering understregede konferencen behovet paa EU-plan for vedtagelse af mere rummelige standarder, der vil omsaette generelle koncepter for ikke-diskrimination og lige adgang til de processer, der er noedvendige for at gennemfoere det indre marked.

Til supplering af ikke-diskriminationsinitiativerne saavel som opfyldelse af den forpligtelse, som regeringskonferencen indgik, har Kommissionen besluttet at oege sin rettighedsbaserede handicaptilgang ved at skitsere en raekke strategiske tilgange og noegleforanstaltninger til fremme af en stoerre rummelighed i EU-politikkerne. Denne meddelelse fokuserer derfor primaert paa EU-politikker, der anses for vaesentlige for en vellykket fjernelse af 'adgangsbarrierer' for handicappede. Den laegger som saadan stor vaegt paa opnaaelse af en stoerre synergi mellem beslaegtede spoergsmaal inden for foelgende omraader: beskaeftigelse, almen uddannelse og erhvervsuddannelse, transport, det indre marked, informationssamfundet, ny teknologi og forbrugerpolitik.

Denne meddelelse anerkender derfor, at hovedansvaret for handicappolitikken fortsat ligger hos medlemsstaterne, idet faellesskabets nuvaerende kompetence kun omfatter foranstaltninger inden for et begraenset antal omraader i denne henseende. Naar dette er sagt, paaviser denne meddelelse klart, at den nuvaerende faellesskabskompetence ikke desto mindre tilvejebringer betydelige midler til at bidrage til lige muligheder for handicappede.

Endelig er formaalet med denne meddelelse ikke blot at fastsaette en samling konkrete maal eller foranstaltninger, men ogsaa at tjene som et politisk redskab til at omstille hele Kommissionens handicaptilgang i overensstemmelse med principperne om ikke-diskrimination, og at der skal vaere plads til alle.

3. DEL I: EN VEJVISER TIL EN OEGET MERVAERDI PAA FAELLESSKABSPLAN

3.1. Paa vej mod en oeget mobilitet som et aspekt af borgerskabet.

I vores moderne samfund er det umuligt at blive fuldt integreret i samfundet eller i oekonomien, hvis man ikke kan bevaege sit frit - det vaere sig baade med hensyn til arbejde og i fritiden. Mobilitet boer ikke blot betragtes som en bekvemmelighed eller en social og oekonomisk noedvendighed. Den boer betragtes som en ret, som alle boer have adgang til med visse rimelige oekonomiske og tekniske begraensninger.

Dette gaelder saa meget desto mere for bevaegelseshaemmede, for hvem evnen til overhovedet at deltage i samfundslivet og erhvervslivet saavel som det oekonomiske, kulturelle og politiske liv beror paa loesningen af deres bevaegelsesproblemer paa en maade, der ikke gaelder for andre mennesker. Det er imidlertid ogsaa vidt og bredt accepteret, at man ved at goere transporten lettere at bruge for handicappede vil bidrage til at naa bredere politiske maal saasom forbedring af den offentlige transport, reducere faerdselstaetheden, mindske den sociale udstoedelse og saa vidt muligt holde folk mobile og integreret i lokalsamfundet.

Den Europaeiske Union har anerkendt betydningen af dette spoergsmaal i nogen tid. I 1993 vedtog Kommissionen et faellesskabshandlingsprogram for adgang til transport [6], som havde til formaal at oege transportanvendeligheden for personer med nedsat foerlighed. Det betoed, at der skal traeffes en raekke faellesskabsforanstaltninger med hensyn til de tekniske standarder, der finder anvendelse paa transportmidler og transportinfrastruktur, fremme af samarbejdet om informationsprogrammer og samordning af forskningsprogrammer.

[6] KOM(1993) 433 endelig udg.

Kommissionen har for ikke saa laenge siden vedtaget et forslag til et direktiv om saerlige bestemmelser for koeretoejer, der anvendes til transport af passagerer, og som har mere end otte saeder ud over chauffoerens (busser) [7], hvori det bl.a. fastsaettes, at koeretoejer anvendt til bybuskoersel skal vaere tilgaengelige for personer med begraenset foerlighed, herunder koerestolsbrugere. Direktivudkastet indeholder tekniske forskrifter for handicapvenlige koeretoejer til brug for bybustransport, idet man heri anerkender behovet for at udvide adgangsmulighederne til bustransport mellem byer.

[7] KOM(1997) 276 endelig udg.

Inden for forskellige EU-forskningsprogrammer er der ligeledes blevet set med saerlig opmaerksomhed paa de behov, som personer med nedsat foerlighed har. Forskningen har bl.a. omfattet projekter, der omhandler problemer i forbindelse med busser med forsaenket gulv, udvikling af bytransportsystemer, der integrerer personer med nedsat foerlighed, og forskning i passagergraenseflader og adgang til tog.

Paa basis af disse resultater har Kommissionen planer om at oege EU's bidrag til en forbedring af handicappedes mobilitet efter foelgende retningslinjer:

-Forbedring af serviceniveauet: Som supplement til busdirektivet vil Kommissionen udarbejde retningslinjer for en bedre service for handicappede i forbindelse med offentlige transportmidler og alle transportrelaterede faciliteter.

-Adgang til rejse med tog: Kommissionen vil soege at gennemfoere en raekke henstillinger, der er blevet til paa grundlag af COST 335-projektet om passagerers adgang til tunge jernbanesystemer, bl.a. ved at udarbejde tekniske specifikationer for interoperabilitet i henhold til faellesskabslovgivningen om interoperabilitet af det transeuropaeiske jernbanenet.

-Adgang til rejse med fly: Selvom lufthavne og flyselskaber har gjort alvorlige bestraebelser, navnlig tilskyndet af ACI og IATA, paa at overholde den internationale trafikflyvningsorganisations saavel som Den Europaeiske Konference for Civil Luftfarts standarder og praksis, foraarsager manglen paa saeder og hyppige tilfaelde, hvor handicappede er blevet naegtet adgang, fortsat en raekke problemer for handicappede, der rejser paa denne maade over hele Europa. Kommissionen vil overveje, hvilke foranstaltninger der skal til som del at den politik, som den har til hensigt at udvikle vedroerende flypassagerrettigheder, herunder fremme af god praksis i samarbejde med sektoren og brugerne.

-Soetransport: I juni 1991 vedtog Den Internationale Soefartsorganisation (IMO) en henstilling om konstruktion og drift af passagerskibe for at imoedekomme aeldres og handicappedes behov. Kommissionen er i faerd med at gennemfoere denne henstilling saavel som resultaterne af Handiami-projektet (en undersoegelse af handicappede passagerers problemer i forbindelse med adgang og i noedsituationer, naar de anvender soetransport, og om handicappedes beskaeftigelse i soefartsindustrien). F.eks. indeholder Raadets direktiv nr. 1999/35/EF af 29. april 1999 om en ordning med obligatoriske syn med henblik paa sikker drift af ro-ro-faerger og hoejhastighedspassagerfartoejer [8] et saerligt krav om, at selskaber skal sikre, at der ombord paa deres ro-ro-faerger og hoejhastighedspassagerfartoejer gives generel information om den service og hjaelp, der ydes aeldre og handicappede ombord, og at denne bekendtgoeres for passagerne i et format, der er passende for folk med nedsat syn.

[8] EFT L 138 af 1.6.1999.

-Transeuropaeiske net med plads til alle: I henhold til Faellesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropaeiske transportnet (TEN) [9] er et af formaalene med nettet at sikre en baeredygtig mobilitet for personer og varer inden for et omraade uden indre graenser paa de bedst mulige sociale og sikkerhedsmaessige vilkaar og tilbyde brugerne en infrastruktur af hoej kvalitet paa acceptable oekonomiske vilkaar. Selvom dette maal ogsaa gaelder for handicappede, findes der ikke nogen saerlige krav om, at de skal vaere fuldt tilgaengelige for handicappede. Beslutningen om at igangsaette transportinfrastrukturprojekter, herunder valg af tekniske standarder, henhoerer primaert under medlemsstaternes ansvarsomraade. Revurderingen af retningslinjerne for TEN-transport giver mulighed for at henlede opmaerksomheden paa behovet for at forbedre adgangen til nettet for folk med nedsat foerlighed med henblik paa at fremme yderligere kvalitetsstandarder for dette net i medlemsstaterne.

[9] Afgoerelse nr. 1692/96/EF af 23. juli 1996 (EFT L 228 af 9.9.1996.)

-Mainstreaming i den videre forskning: Der vil blive taget hoejde for problemerne omkring tilgaengelighed under det 5. rammeprogram for forskning, navnlig i forbindelse med noegleaktionen om forskning i transportinfrastrukturer og deres graenseflader til transportmidler og -systemer, baeredygtig mobilitet og benyttelse af forskellige transportmidler samt systemer og service for borgeren.

-Etablering af god praksis: Med IUPT (Den Internationale Union for Offentlig Trafik) og POLIS-netvaerket af lokale og regionale myndigheder har Kommissionen etableret den europaeiske informationstjeneste for lokaltransport (European Local Transport Information Service - ELTIS). Det er en elektronisk database om god praksis inden for lokal og regional transport. Den omfatter case studies om offentlige transportmidlers tilgaengelighed for personer med nedsat foerlighed, og operatoerer og myndigheder har mulighed for at indsende deres egne case studies. Kommissionen vil fortsat stoette udvekslingen af know-how og god praksis og den nyeste teknologi over hele Europa og yderligere integrere de behov, som personer med nedsat foerlighed har, i dens relevante ordinaere projekter.

-Tilskyndelse til gensidig anerkendelse: Siden vedtagelsen af Raadets henstilling af juni 1998 om parkeringskort for mennesker med handicap [10] har der allerede fundet gensidig anerkendelse sted mellem medlemsstaterne af parkeringstilladelser for handicappede. Kommissionen vil overveje muligheden for at udvide denne tilgang til andre lignende omraader.

[10] EFT L 167 af 12.6.1998.

3.2. Paa vej mod bedre adgangsmuligheder - Behovet for at imoedegaa mangler i politikken paa tvaers af sektorer

Det vil ikke hjaelpe noget at goere transportmidler og rejseinformation mere tilgaengelige, saalaenge der ikke har vaeret foretaget en omfattende revurdering af hele transportkaeden. Tilgaengelige busser eller tog er ikke af stor hjaelp, hvis bevaegelseshaemmede ikke kan komme til busstoppestedet eller stationen, eller hvis de ikke kan anvende en billetautomat. En udbedring af saadanne mangler kraever udvikling af et netvaerk, der skal se paa spoergsmaal om tilgaengelighed mellem transportsystemer, bygninger og andre offentlige omraader. Saadanne rammer indebaerer helt klart et taettere samarbejde mellem flere politikomraader og myndighedsniveauer.

Det er ogsaa tilfaeldet paa EU-plan, hvor en raekke politikker, saasom erhvervspolitikken, politikken omkring informationssamfundet, den sociale samhoerighed og regionale udvikling, miljoe-, transport-, social- og sundhedspolitikken samt arbejdsmiljoepolitikken beskaeftiger sig med spoergsmaal om tilgaengelighed. En raekke aspekter i forbindelse med mobilitetskaeden bliver allerede delvis behandlet af EU-lovgivning, saasom rammedirektiv nr. 89/391/EOEF [11], der fastslaar, at arbejdsgiveren skal tilpasse arbejdet til den handicappede arbejdstager. Inden for et andet omraade angiver Europa-Parlamentets og Raadets direktiv nr. 95/16/EF af 29. Juni 1995 [12] konkrete punkter omkring handicappedes adgang til nye elevatorer, og Kommissionens henstilling af 8. juni 1995 [13] angiver forskellige foranstaltninger til forbedring af sikkerheden omkring og adgangen til eksisterende elevatorer.

[11] EFT L 183 af 29.6.1989.

[12] EFT L 213 af 7.9.1995.

[13] EFT L 134 af 20.6.1995.

Det er Kommissionens opfattelse, at Den Europaeiske Union boer fremme tilgaengeligheden ved en samordning af forskellige politikker. Dette ville bidrage til en forbedring af arbejdslivets kvalitet, beskyttelse af forbrugeren og det europaeiske erhvervslivs konkurrenceevne. Ja, politikker til fremme af handicappedes beskaeftigelse vil ikke vaere effektive, medmindre de understoettes af effektive foranstaltninger til mindskelse og - hvor dette er muligt - eliminering af problemerne i forbindelse med handicappedes adgangsmuligheder.

Desuden er et godt og sikkert arbejdsmiljoe vigtigt for den enkelte, hvis denne skal bevare sit helbred og sin arbejdsevne saavel som en vigtig konkurrencefaktor for virksomheden. Samtidig er gode adgangsmuligheder til faciliteter for offentligheden en god forretning for hele den kommercielle sektor. Dette gaelder navnlig turistsektoren, hvor hoteller, feriecentre og sevaerdigheder, der er tilgaengelige for handicappede og aeldre, udgoer den eneste mulighed for et betydeligt og voksende antal kunder. Som i forbindelse med transportspoergsmaalene er tilgaengelighed og let adgang betydelige forebyggende foranstaltninger mod traethed og ulykker.

Endelig har harmonisering af byggestandarder, der sigter paa bedre adgangsforhold og sikkerhed, et vaerdifuldt bidrag at yde til fremme af et europaeisk marked inden for en lang raekke varer og tjenesteydelser.

-I samraad med erhvervslivet og brugerne vil Kommissionen identificere de omraader, hvor det vil vaere hensigtsmaessigt at gennemfoere obligatoriske EU-standarder for adgang til bygninger o.l.

-Der planlaegges og opfoeres mange nye transport- og infrastrukturprojekter i Europa med stoette fra EU. Dette er navnlig tilfaeldet for saa vidt angaar de transeuropaeiske net og strukturfondene. Transportudstyrs og transportinfrastrukturers levetid kan vaere meget lang, og det er meget vigtigt at indtaenke krav om tilgaengelighed fra begyndelsen. Kommissionen vil soege at sikre, at projekter, der kommer i betragtning til EU-finansiering, omfatter krav om tilgaengelighed, overholder godkendte standarder eller anerkendt bedste praksis i deres design og konstruktion.

-Kommissionen vil soege at anvende sin markedsstyrke til at tilskynde den private byggesektor til at overholde bedste praksis, naar det gaelder standarder for adgangsmuligheder og tilskynde alle offentlige myndigheder i Europa til at goere det samme.

-Kommissionen vil paa baggrund af sin egen evaluering af de rapporter, som medlemsstaterne skal indsende - vurdere gennemfoerelsen af det handicapkrav, der er indeholdt i rammedirektiv nr. 89/391/EOEF, saavel som det omfang, hvori det overholdes paa arbejdspladsen, samt de bestraebelser, der er gjort med at haandhaeve dets anvendelse.

-Kommissionen vil opbygge en database med vejledning om bedste praksis og metoder til at forbedre handicapledelsen paa arbejdspladsen. Dette vil kunne naas ved hjaelp af ajourfoerte elektroniske data, hvortil virksomheder og deres mellemled i Det Europaeiske Arbejdsmiljoeagentur har adgang.

-Kommissionen vil se paa relevante maader, hvorpaa man paa EU-plan kan fremme foranstaltninger, der ser til, at arkitekter, bygningsingenioerer og andre, der beskaeftiger sig med design og konstruktion af det fysiske miljoe, har adgang til relevante oplysninger om handicappolitikker og -foranstaltninger til opnaaelse af bedre adgangsforhold.

-Der vil inden for det 5. rammeprogram blive set paa nye maader at fremme universelle standarder for tilgaengelighed, f.eks. fremme af boliger, der nemt kan tilpasses igennem hele deres levetid og leve op til forskellige behov for adgang.

3.3. Udnyttelse af informationssamfundet til gavn for alle - E-Europe-initiativet og handicap

Spoergsmaal vedroerende adgangsmuligheder er ogsaa af kolossal betydning inden for rammerne af informationssamfundet. Teknologiske - og navnlig informations- og kommunikationsteknologiske - udviklinger kan skabe kolossale muligheder. Men handicappede kan ogsaa komme til staa over for yderligere barrierer.

Her har Den Europaeiske Union allerede udviklet flere initiativer for at sikre, at informationssamfundet bliver til gavn for alle, herunder ogsaa handicappede. Dette demonstreres meget rammende i Kommissionens meddelelse om "Informationssamfundets sociale og arbejdsmarkedsmaessige dimension - Mennesket i centrum [14] - De naeste skridt", der tager sigte paa at identificere saerlige foranstaltninger, der skal maksimere informationssamfundets bidrag til fremme af beskaeftigelse og inddragelse af alle.

[14] KOM(1997)390.

Andre relevante initiativer har omfattet direktiv nr. 98/10/EF om ONP-vilkaar for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser paa teleomraadet under konkurrenceforhold [15], der, hvor dette er relevant, opfordrer medlemsstaterne til at traeffe passende foranstaltninger for at garantere tilslutning til det faste offentlige telefonnet for handicappede brugere og brugere med saerlige sociale behov til en overkommelig pris. For ganske nylig, den 9. marts 1999, vedtog Raadet og Europa-Parlamentet ligeledes direktivet om radio- og teleterminaludstyr (R&TTE) [16], der bl.a. giver Kommissionen bemyndigelse til at beslutte, at apparater inden for visse klasser af udstyr eller apparater af saerlige typer skal konstrueres paa en saadan maade, at det understoetter visse traek, der letter brugen for handicappede brugere.

[15] 98/10/EF EFT L 101 af 1.4.1998

[16] 99/ 05/EF EFT L 091 af 7.4.1999

Inden for rammerne af det europaeiske informationssamfunds standardiseringspolitik har Kommissionen ligeledes tildelt de europaeiske standardiseringsorganisationer, CEN, CENELEC og ETSI et standardiseringsmandat, hvor den opfordres dem til at identificere de saerlige behov, der er for standardisering til stoette for en bedre integration af aeldre og handicappede i informationssamfundet, (http://www.cenorm.be/isss/Workshop/Design-for-All/Default.htm).

Inden for rammerne af det 5. rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling [17] behandler forskningen navnlig person/systemgraenseflader og adaptive systemer og hjaelpeudstyr til imoedekommelse af problemer foraarsaget af miljoemaessige barrierer, som mennesker med fysiske og/eller mentale handicap udsaettes for, saavel som intelligente systemer og tjenester til stoette for uafhaengighed og deltagelse i informationssamfundet. Europa-Kommissionens Faelles Forskningscenter deltager ligeledes aktivt i forskning i en raekke nye teknologier, saasom indfoerelse af et system, der oversaetter fra stemme til tekst for doeve, mand-maskinegraenseflader paa arbejdspladsen, internetadgang for handicappede m.v.

[17] Europa-Parlamentets og Raadets afgoerelse nr. 182/1999/EF af 22. december 1998, EFT L 26 af 1.2.1999.

Den 8. december 1999 lancerede Europa-Kommissionen et initiativ med titlen "E-Europe - et informationssamfund for alle", hvori den foreslaar en raekke ambitioese maalsaetninger om at bringe informationssamfundets fordele inden for alle europaeeres raekkevidde. Initiativet fokuserer paa ti prioriterede omraader, hvoraf et konkret beskaeftiger sig med handicappedes behov. De maal, der er angivet i meddelelsen om forbedret adgang til informationssamfundet for handicappede, omfatter foelgende:

-Der vil blive foretaget en revurdering af den relevante lovgivning og de gaeldende standarder for informationssamfundet med henblik paa at sikre deres overensstemmelse med principperne om tilgaengelighed og paa at saette fart i standardiseringsprocesserne.

-Kommissionen vil udarbejde en meddelelse om at tage hensyn til handicappedes behov i forbindelse med det offentliges indkoeb af digitale teknologiprodukter og -tjenesteydelser.

-De europaeiske institutioner og medlemsstaterne boer stoette retningslinjerne for det eksisterende webadgangsinitiativ (WAI) og goere designet af og indholdet i alle de offentlige websteder tilgaengelige for handicappede (http://www.w3.org/tr/wai-webcontent). Der boer tilskyndes til offentlige/private partnerskaber for at sikre udbredt web-adgang.

-Kommissionen vil etablere et europaeisk netvaerk, der skal optimere samspillet mellem de nationale ekspertisecentre (enten fysisk eller virtuelt) og tilskynde til udvikling af laeseplaner i design for alle for designere og ingenioerer.

3.4. Mulighedsskabende teknologi - Paa vej mod et mere udviklet faellesmarked for hjaelpeteknologi

Fremme af "design for alle"-princippet vil hjaelpe en lang raekke brugere, herunder mange handicappede. Men at designe for det bredere gennemsnitspublikum vil ikke altid afhjaelpe de behov, som personer med svaere handicap eller med meget saerlige krav har. Adgang til teknologi for saadanne brugere kan bedst naas ved de andre midler - design af saerlige produkter og tjenesteydelser eller i mange tilfaelde ved at tilpasse eller skabe graenseflader mellem eksisterende produkter og tjenesteydelser for at opfylde saerlige krav. Den teknologi, der er baseret paa saerlige produkter og tjenesteydelser for aeldre og handicappede, kaldes ofte assisterende eller hjaelpeteknologi (AT).

Markederne for saadanne tjenesteydelser og produkter er for naervaerende betydelige, men de forventes at vokse kolossalt som foelge af den demografiske udvikling. Det skoennes, at handicappede og aeldre forbrugere koebte almindelige varer og tjenesteydelser for 326 milliarder ECU i 1990. Hvad markedet for specialiserede produkter og tjenesteydelser angaar, skoennes det, at dette marked i Europa for naervaerende beloeber sig til 10 milliarder ECU, og at det vokser i en takt paa 10 til 20% pr. aar.

Men de stordriftsfordele, som det indre marked skulle skabe, fungerer ikke smidigt inden for dette omraade. AT-industrien er meget fragmenteret - navnlig hvad angaar specialiserede produkter og tjenesteydelser, og er karakteriseret af smaa og mellemstore virksomheder, der specialiserer sig i saerlige handicap med et meget begraenset produktsortiment paa regionalt eller endog lokalt plan og ofte med meget begraensede ressourcer. Der opstaar ogsaa fragmentering som foelge af national lovgivning, der har en tilboejelighed til at variere fra medlemsstat til medlemsstat. Denne fragmentering foerer til loesninger, som ofte ikke er kompatible, og til dobbeltarbejde med deraf foelgende ineffektiv anvendelse af finansiering og oekonomiske ressourcer.

Fremme af en sund AT-industri og et veludviklet marked paa EU-plan vil oege tilstedevaerelsen af rentable produkter og tjenesteydelser for slutbrugeren. Desuden har en ordentlig udvikling af markedet et betydeligt potentiale, naar det gaelder om at reducere de oegede plejeomkostninger. Det er ogsaa vigtigt at takle disse spoergsmaal, for der er fare for at miste dette marked til udenlandske konkurrenter, og navnlig konkurrenter fra USA, hvor adskillige love om adgang for handicappede - f.eks. Americans with Disabilities Act fra 1990 og artikel 508 i Rehabilitation Act fra 1986 - er ved at saette gang i AT-industrien. Paa den ene side er informationskampagner for at faa flere smaa og mellemstore virksomheder, der allerede arbejder paa dette omraade, til at tage initiativer allerede omfattet af aktiviteterne i det femte rammeprogram, og paa den anden side vil artikel 13 i Amsterdam-traktaten efterhaanden paavirke den nationale lovgivning i EU-landene.

-En raekke hjaelpeanordninger for handicappede er allerede omfattet af Raadets direktiv vedroerende medicinske anordninger [18], hvis formaal det er at stimulere et aabent europaeisk marked og et gennemsigtigt udbud. Den tekniske CEN-komité, TC 293 (standardisering af tekniske hjaelpemidler for handicappede) har udarbejdet et foerste saet af standarder for produktgrupper saasom koerestole. Andre standarder befinder sig paa tegnebraettet eller i udviklingsfasen. For at oege AT-markedets konkurrenceevne og goere disse produkter mere tilgaengelige vil Kommissionen overveje muligheden af at gennemfoere anvendelighedsstandarder paa dette omraade.

[18] 93/42 EOEF, EFT L 169 af 12.7.1993.

-Kommissionen har anmodet CEN/CENELEC/ETSI om i taet samarbejde med aeldreorganisationer, handicaporganisationer og relevante forbrugerorganisationer at fastsaette standardiseringskrav for at sikre handicappedes og aeldres adgang til informationssamfundet. Mandatet understreger behovet for yderligere at udvikle "design for alle"-tilgangen samtidig med, at der udvikles nye tjenesteydelser og produkter saavel som hjaelpeteknologi, naar dette er noedvendigt.

-Informationsindsamling og -udbredelse er en forudsaetning for tilgaengelighed for slutbrugeren og for markedsudvikling. Kommissionen vil paa baggrund af erfaringerne fra Handynet-projektet soege at forbedre samarbejdet og udvekslingen mellem nationale informationskontorer vedroerende hjaelpeteknologi under hensyntagen til de muligheder, der ligger i den oegede anvendelse af Internettet.

-Det er uhyre vigtigt, at der findes passende hjaelpeanordninger til en overkommelig pris, hvis der skal skabes lige muligheder for mange handicappede. Medlemsstaterne er ansvarlige for tilvejebringelsen af hjaelpemidler og -udstyr. Ordningerne for ydelse af hjaelp og for de handicappedes berettigelse til at modtage hjaelp kan variere mellem og inden for medlemsstater. Men fjernelse af barrierer for at skabe fri bevaegelighed for personer, accept af tjenesteydelser paa tvaers af graenserne og barrierefrit salg af produkter er det maal, som EU fortsat vil straebe efter.

-Kommissionen er for en reduktion eller fjernelse af told og afgifter paa hjaelpemidler og -anordninger for handicappede, hvor dette ikke er i modstrid med andre told- og afgiftspolitiske maal. Det er vaerd at erindre, at medlemsstaterne maaske allerede anvender en reduceret momssats paa medicinsk udstyr og paa hjaelpemidler og -anordninger for handicappede [19]. Paa toldomraadet fastslaar et raadsdirektiv [20], at artikler til brug for handicappede under visse omstaendigheder skal indfoeres uden opkraevning af importafgifter.

[19] 77/388/EOEF : 6.momsdirektiv af 17. maj 1977, bilag H, kategori 4, EFT L145 af 13.6.1977.

[20] 918/83/EOEF, EFT L105 af 23.04.1983.

3.5. Beskyttelse af handicappede forbrugeres rettigheder og interesser paa markedspladsen

Som anfoert i det foregaaende kapitel er der med gennemfoerelsen af det indre marked og de fragmenterede nationale markeders forsvinden en enestaaende mulighed for at designe produkter til en overkommelig pris til et markedssegment, som det tidligere var vanskeligt at naa.

Tidligere havde mange virksomheder, og navnlig virksomheder, hvis produkter markedsfoeres over for hele befolkningen, i bedste fald en tilboejelighed til at anse handicappede kunder som et nichemarked og i vaerste fald som en uoensket forstyrrelse. Men virksomhederne er i stadig hoejere grad begyndt at indtage den holdning, at programmer, der tager sig af handicappedes behov, kan skabe nye markedsmuligheder og vaere indtaegtsskabende frem for omkostningsfremmende, hvis de forvaltes hensigtsmaessigt.

Denne positive tendens afspejles ligeledes i udviklingen af den europaeiske forbrugerpolitik, der sigter paa at daekke alle typer forbrugere, herunder ogsaa handicappede forbrugere. Den tilgang, der hidtil har vaeret anvendt, har indebaaret behandling af stoetteansoegninger og inddragelse af repraesentative organisationer i hoeringsprocedurer, hvor dette maatte vaere relevant. Eksempler paa denne type foranstaltning omfatter udviklingen af kriterier for saerlige forbrugerbehov, der kunne medtages i de protokoller, der anvendes til komparativ testning af forbrugsgoder og anvendelse af princippet om "design for alle", selvom sidstnaevnte til dato primaert har koncentreret sig om forberedelser til indfoerelse af euroen. Dette arbejde er blevet gennemfoert ved inddragelse af repraesentanter for mennesker med saerlige handicap paa alle stadier af beslutningsprocessen som forbrugerrepraesentanter.

Naar der tales om forbrugerbeskyttelse, boer der peges paa direktiv nr. 95/46/EF [21], som bl.a. sikrer en kvalificeret beskyttelse af personlige data, der oplyser om handicap.

[21] EFT L 281 af 23.11.1995.

Disse positive udviklinger kunne styrkes yderligere efter foelgende retningslinjer:

-Inden for rammerne af Kommissionens forbrugerpolitik laegger en handlingsplan for det nye aartusinde saerlig vaegt paa at sikre, at der tages behoerig hensyn til handicappedes saerlige behov, navnlig hvad angaar adgang til retfaerdighed, finansielle tjenesteydelser og produktsikkerhed.

-Under rammestandardiseringsmandatet inden for forbrugersikkerhedsomraadet har Kommissionen udstedt et mandat til de europaeiske standardiseringsorganer til at udarbejde en vejledning til forfattere af standarder om, hvordan de skal behandle spoergsmaalet om sikkerhed og anvendelighed for personer med saerlige behov.

-Imoedekommelsen af handicappede forbrugeres behov vil blive medtaget blandt de politiske maal i de eksisterende bestemmelser vedroerende den elektroniske kommunikationsinfrastruktur og tilhoerende tjenester og vil blive naevnt udtrykkeligt i de nye rammebestemmelser for nationale lovgivere [22].

[22] Paa vej mod nye rammebestemmelser for elektronisk kommunikationsinfrastruktur og tilhoerende tjenester: Revurdering af kommunikationslovgivningen i 1999: KOM (1999) 539 endelig.

4. DEL II: POLITISKE REDSKABER TIL OPNAAELSE AF EN OEGET MERVAERDI PAA FAELLESSKABSPLAN

Mangelfuld viden om handicaps sande omfang, uvidenhed eller fordomme om dets strukturelle karakteristika og begraenset viden om de forskellige initiativer, der kan tages for at forbedre adgangsmulighederne, er blevet identificeret af Kommissionen og er en af de vaesentligste hindringer, der skal overvindes, hvis der skal skabes politikker, hvor der er plads til alle. Problemet er yderligere vanskeliggjort ved, at handicappede udgoer en meget uensartet gruppe med meget forskellige levevilkaar, handicaptyper og -svaerhedsgrad, som staar over for en raekke forskellige barrierer. Et staerkt vidensgrundlag og hensigtsmaessige samordnings- og hoeringsmekanismer anses for at vaere vaesentlige redskaber til gennemfoerelsen af enhver foranstaltning.

4.1. Udlaegning af tallene og forstaaelse for behovene

Paalidelige statistiske og demografiske data og oplysninger om handicappede er meget vigtige for Kommissionen og alle politiske planlaeggere, naar de skal planlaegge og udforme foranstaltninger, der vil goere det muligt for individer, herunder personer med funktionelle begraensninger, at klare sig selv paa effektiv vis i hjemmet, paa arbejdspladsen og i samfundslivet som helhed.

I 1992/1993 offentliggjorde Eurostat et omfattende dokument, der leverede en foerste raekke statistiske data om handicappedes saeregenheder og sociooekonomiske situation. Siden 1994 har Det Europaeiske Faellesskabs Husholdningspanel (ECHP), en universal undersoegelse, der er etableret inden for rammerne af EF's statistiske system (ESS) som et overvaagningsredskab til tilvejebringelse af tidsserier om en raekke sociale spoergsmaal, leveret en foerste raekke data om handicap, der er sammenlignelige paa faellesskabsplan.

Kommissionen vil bestraebe sig paa yderligere at forbedre indsamlingen af nyttige statistiske oplysninger om handicappedes behov efter foelgende retningslinjer:

-Der vil blive indsamlet data om sundhedsstatus, social beskyttelse, arbejdsmiljoe, beskaeftigelse og uddannelse. Ifoelge Kommissionens forordning (EF) nr. 1924/1999 af 8. september 1999 [23] vil der i 2002 blive gennemfoert et ad hoc-modul i den europaeiske arbejdsstyrkeundersoegelse vedroerende handicappedes beskaeftigelse.

[23] EFT L 238 af 9.9.1999.

-Samarbejdet mellem medlemsstaterne vil blive fremmet for at udvikle en ramme, der skal sikre, at alle medlemsstater anvender en ensartet kerne af definitioner og dataindsamlingsmetoder og forbedre de statistiske handicapdatas sammenlignelighed over hele Faellesskabet. Hvor det skulle vise sig noedvendigt, vil man undersoege, hvordan man kan udfylde huller i dataene.

-Sundhedsovervaagningsprogrammet tager sigte paa at udvikle rammer for sammenlignelige sundhedsindikatorer og -data i EU. Disse indikatorer vil muliggoere en bedre forstaaelse for de forskellige handicaptyper og -grader i relation til hverdagsaktiviteter, deltagelse i samfundslivet og arbejdsevner.

-Det 5. rammeprogram for forskning og udvikling (for perioden 1998-2002) vil bidrage betydeligt til at forbedre vidensgrundlaget om handicap, navnlig via dets program "Livskvalitet og forvaltning af levende ressourcer ", via dets hovedaktion "Den aldrende befolkning" og via aktionsomraadet "Forskning om handicappede". De tager sigte paa at forbedre handicappedes livskvalitet og uafhaengighed, navnlig ved at forbedre deres sociale og fysiske miljoe (f.eks. rehabiliterings- og hjaelpeteknologi) og en effektiv og betimelig levering af de social- og sundhedsydelser, der er til raadighed for dem.

4.2. Udformning af rummelige EU-programmer

Paa EU-plan ser Kommissionen frem til at udforme programmer, der er aabne og tilgaengelige for alle EU-borgere, og hvor handicappedes individuelle og saerlige behov er indarbejdet i selve kernen af disse programmer. Samtidig erkender den, at de saerlige behov, der foelger af handicap, ikke altid kan imoedekommes i alle de ordinaere programmer. Hvor dette er tilfaeldet, er det Kommissionens overordnede maal at tilvejebringe supplerende foranstaltninger, der har til formaal at gribe ind i det generiske program og sikre, at ingen naegtes adgang til at deltage blot paa grund af handicap.

-Kommissionen vil soege at sikre handicappedes deltagelse i de ordinaere programmer. I denne forbindelse vil den tilvejebringe de saerlige foranstaltninger, der skal til for at imoedekomme handicappedes saerlige behov, med henblik paa at sikre, at de virkelig har lige muligheder. Der vil ogsaa blive taget hensyn til de omkostninger til saerlige foranstaltninger, der maatte vaere noedvendige for at muliggoere en saadan deltagelse, i forbindelse med beregningen af den faellesskabsstoette, der skal tildeles, for saa vidt som de budgetmaessige rammer tillader dette.

4.3. Eksemplets magt

Kommissionen vil for at fremme sin forpligtelse til at skabe en barrierefri service, der er tilgaengelig for alle, saavel som for at oege trovaerdigheden i sine henstillinger til andre aktoerer fortsat tilskynde til udvikling af bedste praksis inden for sin egen organisation.

a) Beskaeftigelse

Handicappede er i betydelig grad underrepraesenteret paa arbejdspladsen, og det gaelder ogsaa det europaeiske tjenestemandssystem. Sammen med de andre institutioner vedtog Kommissionen i 1998 en kodeks for god praksis om beskaeftigelse af handicappede. Foelgende punkter i kodeksen er af saerlig betydning: tilpasning af undersoegelses-/rekrutteringsprocedurerne til handicappede ansoegeres behov, adgang til saerlig uddannelse for handicappede embedsmaend, naar dette maatte vaere noedvendigt, personalefastholdelsesforanstaltninger, der omfatter teknisk stoette, reorganisering af arbejdet og fleksibel eller deltidsansaettelse samt ret til rimelig indretning af arbejdsmiljoeet.

Kommissionen anser det yderst vigtigt at gennemfoere kodeksen yderligere og stoette de handicappedes deltagelse inden for Kommissionens tjenestegrene. Dette vil ogsaa vaere med til at paavise de handicappedes vaerdifulde bidrag til arbejdsstyrken og forbedre foelsomheden omkring dette spoergsmaal blandt det oevrige personale.

-Kommissionen vil inden for rammerne af sin interne reform traeffe de noedvendige foranstaltninger for at lette handicappedes adgang til at arbejde inden for det europaeiske tjenestemandssystem. De spoergsmaal, som der er behov for at goere noget ved, er: tilrettelaeggelsen af ansaettelsesproever, karriereudvikling, administrativ bistand og tilvejebringelse af hensigtsmaessigt udstyrede kontorer og bygninger. Der vil ligeledes blive peget paa stillinger, som nemmest kan varetages af handicappede.

-Kommissionen vil tilskynde personalet til at foelge handicapoplysningskurser, som omfatter oplysninger om spoergsmaal omkring diskrimination af handicappede saavel som, hvor dette maatte vaere relevant, indlaeg ved folk med forskellige handicap.

b) Adgangsforholdene i forbindelse med Kommissionens bygninger

I forbindelse med ovennaevnte kodeks for god praksis har Kommissionen allerede forpligtet sig til at udvikle strategier, der skal sikre, at adgangspoergsmaalene bliver taget i betragtning i forbindelse med enhver opgradering af eksisterende lokaler og valg af nye lokaler. Desuden boer enhver nyindretning, bygningsopgradering og nye bygninger som minimum opfylde eksisterende nationale standarder.

-Kommissionen vil soege at sikre, at kontorer og faciliteter er tilgaengelige for dens ansatte og borgere, der besoeger Kommissionens tjenestegrene. Den vil soerge for, at en liste over handicapvenlige moedesteder med oplysninger om naerliggende toiletter og faciliteter saasom hjaelpeanordninger m.v. regelmaessigt offentliggoeres inden for Kommissionen, og at der ved valg af moedesteder bliver taget hensyn til handicappedes behov.

c) Information og kommunikation

Handicappede europaeere har samme rettigheder og behov for informationer som andre borgere, og manglen paa offentligt tilgaengelige informationer i alternative formater forhindrer dem i at faa adgang til de informationer, de har brug for.

Kommissionen anvender i stigende grad Internettet som et middel til at give flere mennesker adgang til informationer og andre tjenesteydelser paa en betimelig og omkostningseffektiv maade. Tilvejebringelse af informationer og tjenesteydelser i elektronisk form via Internettet har potentialet til at soerge for lige adgang for handicappede og for at soerge for en bredere, billigere og hurtigere adgang, end det ellers ville vaere muligt ved brug af andre formater. Men et dokuments tilstedevaerelse paa Internettet er ikke i sig selv en garanti for tilgaengelighed. Sprog saavel som dokumenternes fysiske placering kan begraense adgangen til informationer og skabe barrierer for handicappedes fulde deltagelse.

For at kommunikationen skal kunne naa ud til alle og saaledes vaere effektiv maa der tages hensyn til de handicappedes forskellige behov. Handicappede kan have yderligere problemer med at faa adgang til informationer i standardformat. Alternative formater er noedvendige for at formidle oplysninger ud til personer med sanse- eller kognitive handicap.

Ud over den forpligtelse, der er naevnt under punkt 3.3, har Kommissionen til hensigt at gennemfoere foelgende foranstaltninger:

-Kontoret for De Europaeiske Faellesskabers Officielle Publikationer vil fremme udviklingen og gennemfoerelsen af standarder og bedste praksis for at goere information mere tilgaengelig for handicappede borgere. Det vil ogsaa stoette udbredelsen af materiale i alternative formater over hele Europa via EU-forlaeggerforummet.

-Kommissionen vil aendre sine retningslinjer om adgang til sine dokumenter for at sikre, at publikationer og information om politikker, programmer og tjenester er tilgaengelige for handicappede i alternative formater, hvor dette er hensigtsmaessigt og muligt.

d) Integration paa Europaskolerne

Raadet og undervisningsministrene forsamlet i Raadet har allerede vedtaget adskillige henstillinger og resolutioner, der sigter paa at forbedre integrationen af handicappede boern i de almindelige skoler [24]. Disse initiativer er ligeledes blevet gennemfoert inden for Europaskolerne, som er officielle uddannelsesinstitutioner, der henhoerer under medlemsstaternes regeringers myndighedsomraade. Her besluttede bestyrelsen for Europaskolerne i 1995 at nedsaette undervisningsstoetteudvalget med henblik paa at omdefinere og goere rammerne bredere for integration af handicappede paa alle Europaskolernes undervisningsniveauer.

[24] Se navnlig resolution fra Raadet og undervisningsministrene forsamlet i Raadet fra 31. maj 1990 om integration af handicappede boern og unge i det almindelige uddannelsessystem (EFT C 162 af 3.7.1990).

-Kommissionen vil fortsat stoette Europaskolernes bestraebelser paa at yde passende stoette til handicappede elever med henblik paa at integrere dem i deres almindelige klasser og navnlig yde en bedre stoette til elever med saerlige indlaeringsvanskeligheder.

4.4. Hoering af handicappede

Livserfaring giver handicappede de faerdigheder og den forstaaelse, der skal til for hurtigt at identificere de politikker og den praksis, der beroerer dem eller forhindrer dem i at faa adgang til tjenester og faciliteter og for at udtaenke mulige loesninger til en takling af disse barrierer. Kommissionen erkender bl.a., at den har hentet sin inspiration til stoersteparten af de idéer, der er formuleret i denne meddelelse, i sin fortsatte dialog med handicappede, eksperter og foreninger inden for handicapomraadet.

-Kommissionen vil i forbindelse med gennemfoerelsen af sine initiativer soege at opbygge hoeringsprocesser til handicapsamfundet og dets repraesentative ngo'er. Afhaengig af spoergsmaalet vil disse processer variere, saaledes at de er afpasset de saerlige omstaendigheder (f.eks. deltagelse i raadgivende organer, nedsaettelse af referencegrupper eller arbejdsgrupper, udarbejdelse af hoeringspapirer eller afholdelse af offentlige fora, Internettet m.v.).

-Kommissionen vil for at oege handicapsamfundets evne til at bidrage til udviklingen af politikker og programmer tilskynde til partnerskaber mellem handicaporganisationer, andre ngo'er og arbejdsmarkedets parter; til stoettearrangementer og -mekanismer, der tilskynder til et stoerre engagement og konsultation; og til en stroem af information og viden via netvaerk og forskning ved ngo'er.

4.5. Styrkelse af samordningen mellem Kommissionens tjenestegrene

Den vaesentligste mekanisme, der hidtil har eksisteret med henblik paa samordning af handicappolitikken paa tvaers af Kommissionens relevante ansvarsomraader, har vaeret Faellesgruppen vedroerende Handicap. Alle relevante generaldirektorater deltager allerede aktivt i gruppen, og den har vist sig at vaere et effektivt redskab til at oege bevidstheden om handicapspoergsmaal og tilskynde til et oeget samarbejde paa tvaers af sektorer inden for dette omraade.

-Handicapfaellesgruppen vil derfor fortsat moedes regelmaessigt for at udveksle information om, hvor langt man er naaet med relevante foranstaltninger inden for hvert enkelt politisk omraade, og overveje udviklingen af eventuelle yderligere foranstaltninger for at optimere baade eksisterende ressourcer og komplementariteten mellem tjenestegrenene.

-Faellesgruppen vil arbejde paa at udvikle revisionsvaerktoejer og information om handicapspoergsmaal til brug for Kommissionens tjenestegrene.

-Kommissionens tjenestegrene vil soege at udarbejde maalrettet vejledende materiale for handicappede, der soeger hjaelp om oplysninger om EU-programmer og -initiativer, der er relevante for handicappede.

5. DEL III: DEN VIDERE UDVIKLING - OPLYSNINGSVIRKSOMHED, STYRKELSE AF SAMARBEJDET OG SKABELSE AF EN FREMDRIFT

Den kurs, der er angivet ovenfor, saavel som det igangvaerende samarbejde med medlemsstater og ngo'er vil bidrage til, at der goeres fremskridt med at fjerne barrierer og fremme de handicappedes muligheder for at deltage fuldt ud i alle aspekter af samfundslivet.

Naervaerende meddelelse fokuserer primaert paa spoergsmaalet om tilgaengelighed som en maade, hvorpaa man kan oege bevidstheden hos de politiske planlaeggere, erhvervslivet og samfundet som helhed for, hvad der er muligt, og hvad der er brug for. Den understreger, at tilgaengelighed ogsaa tjener et bredere formaal, idet den kobler det med fuldt borgerskab i moderne samfund.

Men at goere dette til en realitet vil kraeve deltagelse, stoette og samarbejde fra alle interessenter - myndigheder paa alle niveauer, den private sektor, lokalsamfund, frivillige grupper, de handicappede og deres familier. Myndigheder paa alle niveauer kan maaske nok hjaelpe med til at soerge for lederskab, ekspertise og ressourcer, men alle maa deltage, hvis vi skal have held til at fjerne de holdningsmaessige barrierer og skabe muligheder for alle europaeere.

Med dette maal for oeje vil Kommissionen foreslaa Raadet, at aar 2003 bliver erklaeret Det Europaeiske AAr for Handicappede Borgere for at oege bevidstheden, stimulere til deltagelse, skabe en fremdrift for nye politikker og styrke idéen om et europaeisk statsborgerskab for handicappede.

Kommissionen vil ligeledes tilskynde ansoegerlandene til at foelge denne udvikling i Faellesskabets handicappolitik noeje.

Endelig vil de fremskridt, der goeres med gennemfoerelsen af denne meddelelse, blive vurderet i en rapport til Raadet og Europa-Parlamentet, der vil udgoere et af Kommissionens bidrag til Det Europaeiske AAr.