Nr. C 337/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
inden for disse to sektorer er blevet udtrykt interesse ØSU opfordrer Kommissionen til at ændre sit forslag, 
for oprettelsen af producentsammenslutninger. så disse sektorer kommer med. 
Bryssel, den 27. oktober 1988. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om situationen på markedet for sild 
(88/C 337/09) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 15. december 1987 i henhold til forretnings­
ordenens artikel 20, stk. 4, at fremsætte udtalelse om situationen på markedet for sild og 
situationen på Fællesskabets marked for sardin. 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 29. september 1988 at opsplitte dokumentet 
i to dele og at udarbejde to separate udtalelser., 
Det forberedende arbejde vedrørende situationen på markedet for sild henvistes til ØSU's 
sektion for landbrug og fiskeri, som udpegede Colin A. Hancock til ordfører. Sektionen 
vedtog sin udtalelse den 6. oktober 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 259. plenarforsamling (mødet den 
27. oktober 1988) enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Den nuværende situation på markedet og indleden­
de bemærkninger 
Siden offentliggørelsen af Kommissionens rapport den 
9. november 1987 har markedssituationen været i fort­
sat udvikling. 
Danmark 
Det forenede Kongerige 
Nederlandene 
Tyskland 
Frankrig 
Irland 
Belgien 115 550 tons 
107 460 tons 
88 350 tons 
71 240 tons 
37 670 tons 
33 440 tons 
9190 tons 
Dette tal er omkring 47 000 tons lavere end i 1987, 
hvilket skyldes videnskabsmændenes nedadrettede 
prognoser over fiskebestandens udvikling. Prognoserne 
er dog ikke så alvorlige, at konklusionerne i Kommissio­
nens dokument mister deres gyldighed. Det forventes, 
at lagrene i sidste instans vil kunne nå op på 
800 000 tons eller mere årligt. Der opstår nu det spørgs 
mål, hvilke metoder der skal benyttes til at afsætte 
lagrene på rentabel vis. 1.1. De samlede tilladte fangstmængder (TAC) for 
EF-flåderne for 1988 blev sat til 502 900 tons [Rådets 
forordning (EØF) nr. 3977/87] (J) og blev fordelt på 
følgende måde: 
(30,9 % af EF's tilladte fangstmængder) 
(21,4% af EF's tilladte fangstmængder) 
(17,6% af EF's tilladte fangstmængder) 
(14,2% af EF's tilladte fangstmængder) 
( 7,5 % af EF's tilladte fangstmængder) 
( 6,6 % af EF's tilladte fangstmængder) 
( 1,8% af EF's tilladte fangstmængder). 
1.2. Tilbagetagelsespriserne for 1988 blev nedsat 
med 9% (der bortses fra justeringer af de grønne kur­
ser) . Det fremgår af den fjerde tabel i bilaget til Kommis­
sionens rapport »udviklingen i priser på sild«, at der i 
1986 forekom store udsving i gennemsnitspriserne i de 
forskellige medlemsstater. 
EFTnr. L 375 af 31. 12. 1987. 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/19 
Der foreligger endnu ingen officielle EF-tal om priserne 
i de enkelte medlemsstater i 1987, men det ser ud til, at 
priserne har stabiliseret sig. Indtjeningen i Det forenede 
Kongerige (det vil i praksis sige Skotland) blev forbedret 
med 8% pr. solgt ton, hvorimod der forekom mindre 
fald i Irland, Nederlandene og Danmark. Den gennem­
snitlige EF-pris i 1987 var på 242,73 ECU pr. ton fersk 
sild. 
Det skal påpeges, at henvisningen til gennemsnitspriser 
er noget vildledende, fordi der indgår flere forskellige 
markeder, som hver især har deres særlige prisniveau, 
særlige produktkrav og andre dertil knytede problemer. 
1.3. Det forlyder, at med de nuværende prisniveauer 
er det kun rentabelt at drive fiskeri med større fartøjer, 
dvs. fartøjer, som har kapacitet til at oplagre is eller 
afkølet havvand; følgen heraf er, at fiskerne ikke længe­
re fisker sild, og at kvoterne ikke udnyttes fuldt ud. 
Henholder man sig til de foreløbige tal om kvoteudnyt­
telsen, skal denne påstand tages med et gram salt. De 
foreløbige tal viser følgende forhold mellem fangster og 
kvoter: 
Belgien 0,4% 
Danmark 89,0% 
Frankrig 23,0% 
Irland 102,0% 
Nederlandene 101,0% 
Det forenede Kongerige 98,0 % 
Tyskland 18,0%. 
Medens Belgien således i praksis er holdt op med at 
fange sild, og Frankrig tilsyneladende har reduceret sin 
aktivitet mærkbart, har tre lande brugt eller næsten 
brugt deres kvoter. Vesttyskland udgør et særtilfælde, 
fordi fiskehandlerne køber sild på de internationale 
markeder og EF-markederne som følge af deres forar­
bejdningsindustris særlige behov. Den uheldige presse­
omtale af nematoder har sikkert også haft indflydelse 
på de vesttyske fiskeres fangstmængder. For Irlands og 
Det forenede Kongeriges vedkommende blev større 
Hovedleverandørerne af fersk og kølet sild 
(39,6 %) Sverige 32 284 tons 
(53,92%) Norge 43 954 tons 
( 3,4 %) Færøerne 2 774 tons 
(96,92%) 
Hovedleverandørerne af frosset sild var følgi 
(49,32 %) Norge 10 685 tons 
(23,79%) Island 5 155 tons 
(23,56%) Canada 5 105 tons 
(96,67%) 
I hver kategori tegner tre lande sig således fo: mængder leveret til klondijking (fabriksskibe, der op­
holder sig til havs i længere perioder). Det skal påpeges, 
at disse fabriksskibe stammer fra tredjelande, og at 
myndighederne har svært ved at holde deres aktiviteter 
under kontrol. 
Leverancerne til klondijking var i 1986 følgende: 
— Sovjetiske fartøjer 52 734 tons, 
— Fartøjer af Den tyske demokratiske Republik: 
12 297 tons, 
— Polske fartøjer: 5 165 tons, 
— Bulgarske fartøjer: 555 tons. 
Forholdene i Det forenede Kongerige blev betydeligt 
bedre i 1987, idet fiskerne krævede højere priser og 
leverede ringere mængder. Dette var med til at mindske 
det fortsatte nedadrettede pres på EF-priserne. 
1.4. Kommissionens rapport indeholder nogle vel­
underbyggede analyser, hvorimod dens konklusioner 
må vurderes knapt så positivt. Dette skyldes muligvis 
meningsforskelle på politisk plan. Selv om det ville have 
været bedre at opdele denne udtalelse i, på den ene side, 
de problemer, som kan behandles på kort sigt og, på 
den anden side, dem, der kræver en mere langsigtet 
indfaldsvinkel, vil udtalelsen af tydelighedshensyn om­
handle punkterne i samme orden i Kommissionens do­
kument. Derefter følger en særskilt evaluering af nogle 
af de sociale aspekter i forbindelse med sildeindustrien. 
2. Importkontrol 
2.1. Importen går næsten udelukkende til forar­
bejdningsindustrien, hovedsagelig i Vesttyskland. 11986 
beløb importen sig til 108 743 tons, hvoraf 81 518 tons 
var fersk eller kølet, hel, hovedløs eller skåret. Resten, 
om end der ikke er fuldstændig balance i tallene, på 
21 664 tons blev importeret frosset. 
r følgende: 
(94% til Danmark) 
(67% til Danmark, 22% til Forbundsrepu­
blikken Tyskland) 
(altsammen til Danmark) 
ide: 
(49 % til Tyskland, 25 % til Det forenede 
Kongerige, 10% til Frankrig, 10% til 
Nederlandene) 
(41% til Det forenede Kongerige, 34% til 
Tyskland, 17% til Frankrig) 
(78% til Tyskland, 7% til Nederlandene, 
7 % til Det forenede Kongerige) 
over 96 % af de samlede importmængder. 
Nr. C 337/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
I 1987 faldt importen af fersk sild tilsyneladende til 
72 440 tons. Hovedårsagen var en 50 % 's nedgang i 
importen fra Sverige. Sildeimporten fra Norge steg til 
50 920 tons og udgør nu 70 % af den samlede import. 
Denne tilsyneladende nedgang havde kun ringe betyd­
ning for EF's fiskere, fordi importen fra Sverige består 
af en særlig sildeart, som ikke kan fås i EF, og som 
bruges til forarbejdning. Konkurrencen fra importen af 
norsk, fersk sild blev derfor større. 
Tallene for frosset sild ændrede sig kun lidt, idet der 
var tale om en mindre stigning fra 21 664 til 22 683 
tons. Island afskibede mindre, men Norge ( + 769 tons) 
og Canada (+ 1 688 tons) afskibede mere. 
Der tages forbehold med hensyn til importstatistikkens 
nøjagtighed. Toldnomenklaturen gør det ikke muligt at 
skelne mellem hele sild og sildelapper. Selv om den 
samlede vægt er nøjagtig, skal man være opmærksom 
på, at en sildelap kan have samme nyttevægt som to 
hele sild. Tallene tager således ikke højde for vægten 
af anvendelige mængder, som indføres i EF. Disse 
mængder er måske stigende, selv om importen tilsynela­
dende er i tilbagegang. Det turde være indlysende, at 
denne situation er utilfredsstillende, og det henstilles 
derfor, at nomenklaturen ændres, så importstatistikken 
bliver både nøjagtig og brugbar. 
Desuden bør kvoterne af Den almindelige Overens­
komst om told og udenrigshandel (GATT) udtrykkes i 
tal, som svarer til hele fisk. 
2.2. Importbegrænsning kan udgøre en hjælp for 
EF's sildemarked. Der kan nemlig sættes spørgsmåls­
tegn ved, om en del af denne import nu også er påkræ­
vet. Det er muligt, at en del af skylden kan lægges på 
EF's fiskeriindustri, fordi den ikke i højere grad søger at 
indpasse sig efter forarbejdningssektorens reelle behov. 
2.3. EF's Udvalg for Landbrugssamarbejde (Comité 
general de la coopération agricole, COGECA) mener 
desuden, at en betydelig del af de ferske sild, som 
indføres fra tredjelande, ikke opfylder forarbejdningsin­
dustriens specifikke kvalitetsnormer. Er dette korrekt, 
kan det kun medvirke til at presse priserne, idet disse 
leverancer af ringere kvalitet så omdirigeres til markedet 
for fersk fisk. 
Der bør selvsagt sættes mere ind på at gennemtvinge 
kvalitetsnormer for importerede fisk, ikke mindst dem, 
som tilføres via landevejstransport. 2.4. Nogle medlemsstater ser gerne, at de sildeim­
portforpligtelser, som man har påtaget sig i GATT, 
genforhandles. Muligheden består, men det vil tage tid, 
og det kan næsten med sikkerhed siges, at der vil 
blive fremsat krav om gensidige indrømmelser på andre 
felter. Dette vil under ingen omstændigheder løse pro­
blemet. Det vil en fastsættelse af en referencepris for 
sildelapper og sildestykker heller ikke. 11986 var impor­
ten af hele sild langt større end de toldfri kvoter, og 
der blev derfor betalt told af overskudsmængderne. 
Problemet skyldes, at der tidligere, da der herskede 
fiskemangel, blev indgået aftaler, som gjorde det muligt 
at importere betydelige ekstramængder toldfrit på visse 
tider af året. Dette fører til en situation, hvor 90 % af 
al import slippes ind i EF toldfrit. Disse aftaler er ikke 
længere nødvendige, fordi der nu står tilstrækkeligt 
med EF-forsyninger til rådighed; aftalerne kan og bør 
genforhandles. 
2.5. Det er foreslået, at referencepriserne, som nu 
kun gælder for fersk eller kølet sild også bør omfatte 
frosset sild, ikke mindst nu, hvor norske fartøjer begyn­
der både at filere og nedfryse om bord. Dette vil kun 
få betydning, hvis: 
— referenceprisordningen ændres i forhold til, hvad 
der er nedfældet i artikel 21 i grundforordningen 
(3796/81/EØF). I øjeblikket svarer referenceprisen 
til tilbagetagelsesprisen og er på højst 90 % af orien-
teringsprisen. For 1988 er referenceprisen for fersk 
sild (størrelse 1) på 199 ECU pr. ton. Det er tidligere 
nævnt, at gennemsnitsprisen i EF i 1987 var på 
242,73 ECU pr. ton. Selv om den nuværende referen­
cepris i praksis blev benyttet på al import, ville 
brugerne importere betydelige mængder, selv om de 
skulle betale en told på 15%, og alligevel ville de 
kunne hente en fortjeneste hjem, ikke mindst da 
omkostningerne ved transport fra de perifere regio­
ner kan være langt højere end importafgifterne. 
Noget tyder på, at referenceprisen (tilbagetagelsespri­
sen) i praksis bliver lig med markedsprisen. Dette får 
langsigtede indvirkninger på effektiviteten af EF-flåden, 
fordi fiskeriet ikke bliver tilstrækkeligt rentabelt til, at 
det kan betale sig at investere i nye og bedre fiskefartø­
jer. Den danske fiskerflådes gennemsnitsalder er nu på 
30 år. 
2.5.1. Det påstås, at fakturapriserne på importerede 
fisk i visse tilfælde kun er »proforma«- priser, og at de 
faktiske priser ligger noget lavere. Dette kan meget vel 
være tilfældet i Norge, hvor subsidierne t& fiskeriflåden 
menes at beløbe sig til 100 millioner ECU årligt. Kom­
missionen har imidlertid aldrig fået konkrete beviser 
for disse påstande, hvilket næppe kan overraske nogen, 
da det kun er muligt at opdage disse overtrædelser 
ved at lade en medlemsstats toldmyndigheder foretage 
stikprøvekontrol hos selve importøren. Der skal forelig­
ge en rimelig mistanke, før sådan kontrol kan tillades; 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/21 
imidlertid gennemføres der allerede sådanne kontrolfor­
anstaltninger for rosiners vedkommende, for hvilke der 
gælder en mindsteimportpris. Det henstilles derfor, at 
der foretages tilsvarende streng kontrol med sildeimpor­
ten. Kontrollen skal omfatte bedre tilsyn med de mæng­
der, som rent faktisk landes, i modsætning til dem, der 
oplyses at være landet. 
Hvis samtlige tredjelanderegistrerede fartøjer, som lan­
der fisk i EF-havne, var inddelt på samme måde som 
EF-fartøjer, ville kontrollen være lettere at gennemføre. 
2.5.2. Det er muligt at opkræve en udligningsafgift, 
som er baseret på forskellen mellem referenceprisen og 
prisen franko grænse (som defineret i grundforordnin­
gens artikel 21, stk. 4), men der vil opstå vanskeligheder, 
fordi importen fra et givent tredjeland skal ligge under 
referenceprisen i tre på hinanden følgende markedsda­
ge. Medlemsstaterne har pligt til straks at meddele, 
hvilke priser silden importeres til i praksis. Ellers er det 
ikke muligt at skride ind. I praksis forholder det sig 
sådan, at når meddelelserne er indgået og sammenlig­
net, er der allerede optrådt forstyrrelser på markedet, 
og det er for sent at ty til foranstaltninger. 
2.5.3. Da den nugældende ordning ikke fungerer, 
henstilles det, at man ser nærmere på mulige ændringer, 
som f.eks. kan være følgende: 
— forstyrrelserne skal defineres med udgangspunkt i 
mængder og/eller priser og skal sætes i relation til 
markedet i hver enkelt medlemsstat, 
— der bør fastsættes en referencepris for hver enkelt 
medlemsstats import, 
— der kan være tale om markedsforstyrrelser, selv om 
leverancerne har oprindelse i mere end ét land, 
— det bør undersøges, hvorledes medlemsstaterne kan 
sættes i stand til at opkræve udligningsafgiften øje­
blikkeligt. 
2.5.4. Da eventuelle ændringer i referencepris­
ordningen kun i ringe grad vil medvirke til at løse 
problemerne på sildemarkedet, skal man passe på, at 
ændringerne ikke skaber vanskeligheder for importen 
af andre arter, som er nødvendige for, at EF's forar­
bejdningsindustri kan fungere effektivt. 
2.5.5. Med hensyn til referencepriserne skal det af­
slutningsvis påpeges, at selv om der hersker stærk mis­
tanke om, at de flåder, der fanger sild, som senere 
importeres til EF, oppebærer subsidier, gør Kommissio­
nen intet for at modvirke dette, der, forudsat påstande­
ne er korrekte, tydeligvis er ensbetydende med konkur­
rencefordrejninger. 
Efter en undersøgelse lukkede den amerikanske regering 
sine grænser for canadiske fisk, indtil støtten blev ophæ­vet. ØSU ved ikke, hvorledes det forholder sig med 
samhandelen mellem EF og Canada. Men det kan ikke 
være rimeligt, at Canada har lov til at eksportere til 
EF, mens EF's fiskerflåder ikke har adgang til canadisk 
farvand. 
Det henstilles, at der foretages en undersøgelse af støt­
ten til alle de fiskerflåder, som er underkastet kvoter, 
der tillader dem at sende forsyninger til EF. Lykkes det 
at sætte fingeren på tilfælde af urimelig praksis, bør 
der sættes en stopper for leverancerne fra det pågælden­
de land, eller der bør opkræves en udligningsafgift, 
indtil spørgsmålet er løst. Er dette ikke gennemførligt, 
og slår mæglingsprocedurerne fejl, består alternativet i, 
at EF anmoder om at få nedsat et GATT-panel til at 
undersøge spørgsmålet. 
2.5.6. Det norske system, ifølge hvilket EF-fartøjers 
ankomst og landinger kontrolleres, ser ud til at have 
haft betydelig indvirkning på fiskelandinger i Norge. 
Det er derfor både rimeligt og logisk, at ordningen 
anvendes med modsat fortegn. 
2.6. Negative løsninger, uanset deres art, vil ikke 
engang udgøre halve løsninger. Det, der er brug for, er 
mere positive forsøg fra EF-producenternes side på at 
levere den kvalitet, som forarbejdningsindustrien har 
brug for. 
Historisk set er de fleste sild til forarbejdning hidtil 
fanget i Nordsøen (zone IV og VII d). Et skøn over EF-
forarbejdningsindustriens årlige behov ligger på cirka 
300 000 tons. Det hævdes, at indtil 40-50 000 tons er af 
en sådan kvalitet, at disse mængder udgør et passende 
alternativ til importen, forudsat der findes frem til 
en passende løsning på de spørgsmål, som anføres i 
punkt 2.4. 
Der er tydeligvis behov for nærmere undersøgelser af 
dette spørgsmål. 
2.6.1. Dette fører videre til spørgsmålet, om der i en 
situation med betydelig overforsyning stadig er behov 
for kvotetildeling til enkeltstater i de områder, hvor 
forsyningerne er rigelige. Der kan være grund til at 
indføre samlede tilladte fangstmængder i de pågælden­
de farvande og give de lande, som har reelle afsætnings­
markeder for f.eks. dybfrossen sild til eksport, mulighed 
for at fange deres samlede behov. Rådet, som skal 
træffe den endelige afgørelse, anmodes om at tage dette 
spørgsmål op til vurdering. 
I betragtning af de meget reelle vanskeligheder ved at 
nå til en afgørelse, vil en midlertidig løsning kunne 
bestå i, at der forhandles om kvotebytning mellem 
de berørte medlemsstater, med eller uden gensidige 
indrømmelser. 
Nr. C 337/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
Da der under alle omstændigheder skal foretages en 
fuldstændig gennemgang af kvoteordningen inden ud­
gangen af 1992, er det måske at foretrække, at man 
stiller mere grundlæggende afgørelser i bero, indtil 
denne gennemgang er indledt. 
2.6.2. Spørgsmålet om fiskestørrelser volder et pro­
blem, fordi Nordsøsild, som på et tidspunkt i stort 
omfang blev saltet og røget, nu anses for at være for 
små til dette formål; i stedet for bruges der importerede 
sild. 
Det bør overvejes, hvorledes man kan gøre forbrugerne 
opmærksom på, hvor velsmagende Nordsøsild er, såle­
des at forarbejdningsindustrien igen tilskyndes til at 
benytte dem. 
2.6.3. Størrelsen er ikke det eneste kriterium, når det 
gælder forarbejdning. Fedtindholdet er meget afgøren­
de. Håndteringen ombord på fartøjet er også vigtig 
(beskyttelse mod sollys, fugtighed og hurtig afkøling og 
omhyggelig håndtering), idet netop harskhed udgør et 
problem, når det gælder sild. Opmærksomheden henle­
des på tabel 2 i dokument KOM(84) 629 endelig udg., 
som indeholder en klar og tydelig redegørelse for indus­
triens forskellige krav. 
2.6.4. Selv om der findes vigtige undtagelser, er det 
usandsynligt, at industrien af egen fri vilje vil gennemfø­
re de nødvendige foranstaltninger til forbedring af stan­
darderne. Der udtrykkes derfor principiel tilfredshed 
med, at Kommissionen agter at fremlægge forslag om 
fiskehygiejne og fiskemarkedsføring. Det bør måske 
også overvejes at indføre en kvalitetsmærkning som 
tilfældet er med frugt, for at give forbrugerne tillid til 
produktets kvalitet. 
2.6.5. Det henstilles tillige, at medlemsstaterne fører 
langt strengere kontrol med landinger af samt overhol­
delsen af kvalitetsnormer for sild. 
3. Forbedring af samhandelen mellem medlemsstater­
ne og udbygning af det interne forbrug 
3.1. Kommissionen fremsætter flere konkrete forslag 
under denne overskrift. 
3.1.1. Indførelse af en regionaliseret tilbagetagelses-
pris som nævnt i artikel 12, stk. 2, i forordning (EØF) 
nr. 3796/81 for at støtte producenterne i landingsområ­
der, der ligger meget fjernt fra de vigtigste forbrugscen­
tre. Dette vil i særdeleshed sætte dem i stand til at 
forsyne forarbejdningsindustrien til konkurrencedygti­
ge priser, samtidig med at de opnår et rimeligt afkast 
af deres virksomhed; en sådan ordning har tidligere 
været benyttet på en række arter, herunder makrel og 
på et tidspunkt tillige sild. 
Mod dette forslag kan der fremsættes både politiske og 
handelsmæssige indvendinger, som beror på at: 
— der vil opstå konkurrencefordrejninger, — denne løsning kun vil have marginal indvirkning på 
problemet, 
— der vil være tale om et tilbageskridt i forhold til 
princippet om ensartede priser efter 1992. 
Indvending nummer 2 er måske god nok, men de to 
øvrige holder ikke stik. Om den første, konkurrencefor­
drejelser, skal det siges, at der findes grupper af grossis­
ter og forarbejdningsvirksomheder, som står stærkt 
over for producentorganisationer og derfor formår at 
tvinge priserne ned på urentable niveauer. Dette fæno­
men har desuden den alvorlige virkning, at det mindsker 
tilskyndelsen hos fiskerne til at levere deres fisk på den 
bedst mulige måde. Visse interessegrupper ser tydeligvis 
gerne, at den nuværende situation fortsætter. Desuden 
skal det påpeges, at hovedproblemet nu og i en forud­
seelig fremtid består i konkurrencefordrejninger, som 
importen fra tredjelande afstedkommer. 
Det kan ikke påstås, at regionale prisudsving ville være 
et tilbageskridt, da sådanne udsving allerede findes, og 
lå mellem 288 ECU pr. ton i Danmark og 165 ECU i 
Det forenede Kongerige i 1986. Denne situation må 
forventes at vedblive at bestå, så længe markedsprisen 
stort set svarer til tilbagetagelsesprisen, idet forskellen 
i vid udstrækning skyldes transportudgifterne til større 
markeder. 
På den anden side bør et så vigtigt nyt skridt ikke 
overvejes, uden at man forinden har kulegravet costl 
£>e«e/}Y-virkningerne. Det henstilles derfor til Kommis­
sionen, at den definerer, hvilke regioner der er berørt, 
og at den iværksætter de fornødne undersøgelser så 
hurtigt som muligt. 
Det er bedst også at undersøge, om foranstaltningerne 
i henhold til forordning (EØF) nr. 355/77 samt senere 
lovgivning om tilskyndelse til tilvejebringelse af flere 
forarbejdningsanlæg på de steder, hvor der findes over­
skudslagre, kan udgøre enten en mere omkostningsef­
fektiv løsning eller en supplerende løsning. Da forar­
bejdningen tilfører sildene en værditilvækst, kan der 
opstå en situation, hvor transportomkostningerne vejer 
knapt så tungt, når de udtrykkes som en procentdel af 
produktets værdi. 
3.1.2. Udvidelse af tilbagetagelsesprisens tolerance­
margen. 
For tiden findes der en positiv tolerancemargen på 5 % 
og en negativ tolerancemargen på 10%, idet det dog 
nu er aftalt at udvide den positive margen. Dette spørgs­
mål kan selvsagt ikke holdes adskilt fra spørgsmålet 
om regionale tilbagetagelsespriser. Så længe der ikke 
findes regionale tilbagetagelsespriser, kan der være 
grund til at udvide den positive margen til 10% og 
den negative på indtil 20%, selv om dette vil blive 
vanskeligt, når grænsen for finansiel udligning er sat til 
85 % af tilbagetagelsesprisen. En sådan foranstaltning 
vil nok være til nogen gavn, men vil kun få marginal 
betydning for industriens problemer og måske endog 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/23 
blot flytte problemerne inden for EF fra nogle regioner 
til andre. 
3.1.3. Det bemærkes, at Rådet har besluttet at med­
tage sild på listen over arter, som prolongationspræ­
mien skal gælde for. Desuden medregnes 80% af de 
mængder, som omfattes af prolongationspræmien, i 
ordningen for finansiel udligning ved tilbagetrækning 
af fisk fra markedet. Det skønnes dog ikke, at dette 
skridt vil bringe nogen løsning på det egentlige problem. 
I øjeblikket er reglerne om prolongationspræmien over­
måde restriktive (jf. grundforordningens artikel 14). 
Kun 15% af de årlige landede mængder har ret til 
præmie, og der skal benyttes forskellige forarbejdnings­
metoder, hvilket kan afstedkomme vanskeligheder. For­
arbejdningsanlæg kan ikke opretholdes, hvis de kun 
benyttes sjældent og uforudsigeligt. Prolongationspræ­
mien har derfor kun i sjældne tilfælde været benyttet 
for de arter, som den gælder for i øjeblikket. 
Det har længe været påkrævet at få revideret for­
ordningen om prolongationspræmien, om end det er 
tvivlsomt, om eventuelle ændringer i praksis vil føre til 
en stabilisering af sildemarkedet. De steder, hvor der 
landes forsyninger med det rigtige fedtindhold og andre 
korrekte karakteristika, indkøber forarbejdningsindus­
trien allerede lagre, således at de kan fortsætte deres 
forarbejdningsvirksomhed hele året igennem. Selv om 
der stod tilstrækkeligt med lagerkapacitet til rådighed, 
ville der næppe opstå nogen bedre situation, når de 
oplagrede mængder igen bragtes på markedet. 
I betragtning af fiskeoverskuddet vil der tværtimod 
efter nogen tid sikkert opstå konkurrence mellem sild, 
som er oplagret med tilskud i form af præmier, og nye 
landinger. Dette vil i sidste instans trykke prisen nedad. 
Enhver yderligere ændring eller forbedring af for­
ordningen vil derfor kun få virkning, hvis ændringen 
eller forbedringen sættes i kraft samtidig med foran­
staltninger til forbedring af forarbejdningsindustriens 
kapacitet. Det er vigtigt, at eventuelle ordninger i for­
længelse af forordning (EØF) nr. 355/77 bevarer bred­
den i anvendelsesområdet, helst med øgede finansie­
ringsmuligheder. 
3.2. Af andre alternativer, som blev drøftet, kan 
følgende nævnes. 
3.2.1. Mere forskning i, hvorledes kvalitetsnormerne 
kan forbedres. Dette er af afgørende betydning, hvis 
forbrugernes tillid til produktet skal øges. I Danmark 
og Nederlandene gennemføres der allerede forskning 
på det felt. Et supplerende EF-forskningsprogram på 
dette område vil sikkert være nyttigt. 
3.2.2. En i det mindste midlertidig lempelse af virk­
ninger af degressive betalinger. Efter gennemgang af 
problemet er man nået frem til den konklusion, at en udvidelse af tolerancemargenen som henstillet i punkt 
3.1.2 er et langt mere effektivt middel og derfor bør 
foretrækkes. 
3.2.3. Klondijking-problemet skal tages op, især 
fordi det har forringet eksportmulighederne, ikke 
mindst i Østeuropa. Det er dog vigtigt, at EF ikke 
overreagerer. 
Priserne ved salg til klondijking er ikke høje, men de 
giver, i kraft af en fornuftig kontrol, en sikkerhedsventil 
i tilfælde af overskud af forsyninger. Desuden betyder 
den geografiske beliggenhed af nogle af sildehavnene, at 
der ikke findes noget alternativ til fabriksskibe, dersom 
fangsten skal forarbejdes. I de sidste 12 måneder har 
der fungeret et trepartsudvalg i Irland. Udvalget har 
haft repræsentanter for fiskerne, forarbejdningsindus­
trien og regeringen. Der udstedes kun tilladelser til 
klondijking, når der hersker enighed om, at man er inde 
i en situation af overforsyning. Og selv i dette tilfælde 
gælder tilladelserne kun i 24 timer, ligesom det fastsæt­
tes, i hvilken havn lastningen må finde sted samt hvilke 
fartøjer, der må hente leverancer. Hvis denne ordning 
gennemføres generelt, under hensyntagen til, at de for­
skellige regioner har forskellige problemer, vil den sam­
tidig udgøre en nyttig kontrolordning. 
Et stigende antal fiskerivirksomheder i EF er begyndt 
at anvende klondijking. Der er både fordele og ulemper 
forbundet med denne situation, som Kommissionen og 
Rådet hurtigst muligt må se nærmere på. 
3.2.4. Det grundlæggende problem ved EF's silde­
marked består i, at når der bortses fra et begrænset 
tidsrum af året, hvor der hersker god efterspørgsel efter 
matjes eller unge sild til forarbejdning, er der tale om 
en uheldig afhængighed på ét marked i EF. Den pågæl­
dende medlemsstat kan ikke bebrejdes dette, fordi for­
holdet er en uundgåelig følge af, at der findes én domi­
nerende kunde, hvilket fører til et nedadrettet pres på 
priserne. Hovedsigtet må derfor være at gøre markedet 
bredere, da dette af sig selv vil øge konkurrencen mellem 
forarbejdningsvirksomhederne og dermed øge ind­
tjeningen for fiskerne. 
3.2.5. Det er vigtigt, at der træffes foranstaltninger 
til at modvirke det tab af tillid blandt forbrugerne, som 
vildledende reportager i medierne kan give anledning 
til, jf. f.eks. nematode-affæren. Med henblik herpå bør 
der i samråd med medlemsstaterne udarbejdes bered­
skabsplaner, som gør det muligt at gribe hurtigt ind. 
4. Indførelse af en foranstaltning til at fremme salget 
af varer med henblik på at øge det interne forbrug 
Der er her tale om en foranstaltning med gode udsigter. 
Ordet »fremme« (på engelsk promotional), som benyt-
Nr. C 337/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
tes i Kommissionens rapport, bør måske erstattes af 
marketing, idet forskning og ny produktudvikling såvel 
som forbedring af de råvarestandarder, som allerede 
er omtalt, altsammen kommer til at spille en rolle. 
Reklameaktiviteter alene udgør næppe nogen løsning. 
Det ville være godt, om man kunne få hævet forbruget 
til det niveau, som kendtes først i 70'erne (cirka 640 000 
tons i 1975), men på nogle markeder har der allerede 
siden dette århundredes to første årtier været tale om 
et fald i forbruget af fersk og røget sild. 
Det skal også bæres in mente, at det måske i fremtiden 
bliver nødvendigt at afsætte op til 800 000 tons årligt. 
I denne situation er det overraskende, at Kommissionen 
ikke skynder sig mere med at få forbedret situationen 
ved hjælp af fremmeforanstaltninger. I særdeleshed kan 
det spørgsmål stilles, hvorfor det varede helt til den 26. 
juli 1988, før der blev fremlagt gennemførelsesforan­
staltninger i henhold til artikel 29, stk. 3, og artikel 31, 
stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4028/86, når Rådet allere­
de tidligere havde givet sin tilslutning til bevilling af 
fremmemidler. 
Nu, hvor der er gjort en indsats, vil de tildelte midler 
forhåbentligt være tilstrækkelige til, at man nå de nød­
vendige målsætninger. Ser man på fiskeribudgettets 
størrelse, er dette dog tvivlsomt. Følgelig bør dette 
programs betydning for de perifere regioner tages i 
betragtning, og måske bør der tildeles ekstra midler fra 
de udvidede regional- og socialfondsbevillinger. 
Det vil være naturligt, at foranstaltningerne udvides til 
at dække salg uden for EF. Anses dette for at gå ud 
over den oprindelige forordnings formål, bør der måske 
gives tilladelse til national støtte til dette formål, men 
altid under forudsætning af Kommissionens forudgåen­
de godkendelse. 
4.1. Skal sildeforbruget øges, er det nødvendigt at 
introducere nye produkter, som imødekommer forbru­
gernes ønsker i dag. Det fremgår af markedsundersøgel­
ser, at yngre husmødre ikke kan lide at håndtere og 
tilberede visse former for hele, våde, ferske fisk i køkke­
net. Dette gælder ikke mindst sild med deres ganske 
særlige aroma. Under knapheden i 1970'erne gik ældre 
husmødre bort fra deres vane med at købe fersk sild. 
Der består således ingen realistiske muligheder for at 
nå op på det traditionnelle forbrug af fersk sild igen. 
Desuden vil andre udviklinger inden for hygiejnebe­
stemmelser gøre det umuligt at markedsføre fersk sild i 
mindst én medlemsstat, som tidligere var storforbruger. 
4.1.1. De eneste realstiske alternativer er følgende: 
— udvikling af nye færdigretter med sild som hovedin­
grediens, — indførelse af sild i kogeklar tilstand, dvs. helt klar­
gjort og tilberedt, i garneret tilstand med f.eks. 
peberkorn osv. 
I mellemtiden vil kun begrænset generisk reklamevirk­
somhed i form af f. eks. demonstrationer i forretninger 
kunne forventes at være omkostningseffektive. 
4.1.2. Det må erkendes, at disse produkter søger at 
trænge ind på et stærkt konkurrencebetinget marked, 
nemlig markedet for købmandsvarer, hvor indkøbene 
er stærkt centraliserede. Kun hvis større supermarkeder 
og fødevareforretninger er parate til at lægge disse varer 
på hylderne, vil der kunne opnås betydelige mersalg. 
Til gengæld vil især supermarkeder kun gå med til at 
anbringe varerne på deres hylder, hvis de skønner, at 
varerne vil tiltrække husmødre, og hvis de bakkes op 
af omfattende reklamevirksomhed. I praksis betyder 
dette, at der kun kan opnås gode resultater med denne 
metode, hvis større fødevarefabrikanter anslår, at der 
her er tale om et rentabelt produkt. 
4.1.3. Dette skridt er for vigtigt til, at det kan overla­
des til tilfældighedernes spil. Det henstilles til Kommis­
sionen, at den finansierer produktudviklingsforskning 
på uafhængige institutter. Når denne proces fører til, 
at der fremkommer produkter, bør der gennemføres 
pilotmarkedsundersøgelser for at måle forbrugernes 
reaktioner. Reageres der positivt på et bestemt produkt 
elle en bestemt produktgruppe, bør testresultaterne vi-
derekommunikeres på et gennemsigtigt grundlag til 
samtlige fødevarefabrikantsammenslutninger i EF. 
4.1.4. Når der markedsføres produkter efter denne 
metode, er det op til Kommissionen at skønne, om der 
er behov for yderligere støtte for at sikre succesrig 
annoncering af de pågældende produkter. Beslutninger 
herom bør nok træffes i de enkelte tilfælde. 
4.2. Det hævdes, at der består et stort afsæatnings-
marked for sild, af rigtig kvalitet, i de sydlige medlems­
stater. Dette er nok tvivlsomt, fordi produktet skal 
nedfryses og konkurrere med lokalfangede fersk fis. 
Alligevel bør ingen potentielle afsætningsmuligheder 
sættes til side uden at væare undersøgt. 
Det skulle være muligt for Kommissionen at få gennem­
ført en markedsundersøgelse for at vurdere de reelle 
muligheder. Man skal imidlertid passe meget på, at der 
ikke udvikles et marked for sild på bekostning af andre 
overskudsarter, såsom sardiner. Der udtrykkes også 
bekymring med hensyn til de potentielle reklameudgif­
ter til udvikling af dette helt nye marked. 
5. Eksportrefusioner og eksporttilskyndelse 
5.1. En medlemsstats seneste resultater på eksport­
området, som er opnået på helt kommercielt grundlag, 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/25 
viser at en omfattende eksportrefusionsordning næppe 
er nødvendig. På den anden side er der fremkommet 
vidnedsbyrd om, at det kan være værdifuldt, hvis der 
indføres en begrænset ordning med gradvis faldende 
eksportstøtte i en femårig periode. Forarbejdningsvirk­
somheder, som er begyndt af eksportere, må forventes 
at fortsætte hermed, ligesom de har gjort med makrel, 
blot de opnår en lille fortjeneste, men de vil næppe være 
rede til at sælge til sådanne priser straks fra første færd, 
hvor de skal afholde en lang række ekstraomkostninger 
i forbindelse med markedets etablering. 
5.2. Det bør overvejes at stille midler til rådighed for 
generel reklame for sild rettet mod handelsvirksomhe­
der og forbrugere både på nye markeder og på de 
markeder, hvor EF's salg i øjeblikket ligger på et lavt 
niveau. 
53. Disse midler bør kun gå til frosne produkter fra 
forarbejdningsvirksomheder i kystområder, so bruger 
fisk fanget af EF-fartøjer eller fisk, som fanges og forar­
bejdes på ét og samme EF-fartøj. 
5.4. Desuden ser det ud til, at der findes afsætnings­
markeder for frossen sild og sild i dåse på både uudvik­
lede og mellemøstlige markeder, hvor der er tale om 
udækket efterspørgsel. Imidlertid forhindrer alvorlige 
finansieringsproblemer, og i nogle lande vanskeligheder 
med myndighederne, sådan handel i at kunne konkreti­
seres. Finansieringsproblemet kan formentligt løses via 
en form for forsikringsordning, som finansieres helt 
eller delvis via præmier, der skal betales af eksportører­
ne. Skal problemerne med myndighederne løses, er der 
tydeligvis behov for at medinddrage Rådet og Kommis­
sionen, så der kan indledes bilaterale forhandlinger med 
de markeder, hvor dette problem består. 
6. Industrifiskeri 
6.1. Industrielt sildefiskeri finder kun sted i ét områ­
de på uformelt grundlag; det ville være mere tilfredsstil­
lende, om der fandtes bedre regulerede og nærmere 
bestimmelser om industrifiskeri i fremtiden. 
6.2. Hvis man i fremtiden når frem til, at der findes 
en samlet tilladt fangstmængde på f.eks. 700 000 tons i 
EF-farvande og et underudnyttet kontingent på måske 
over 100 000 tons, ville situationen være en anden. Ikke 
mindst da fiskemelsindustrien er i færd med at udvikle 
produkter med højere værditilvækst og derfor har lysere 
økonomiske udsigter på mellemlang sigt. 
6.3. Selv i så fald er det nødvendigt at tage højde for 
miljøhensyn og hensynet til fiskebestandens bevarelse. 
Situationen omkring Nordsøbrislinger skal også tages 
med i billedet til den tid. 6.4. Det er allerede nu og i fremtiden helt klart 
nødvendigt med meget strenge kontrolforanstaltninger, 
der som et minimum skal indeholde følgende bestem­
melser: 
— Administrationen skal helt klart være under natio­
nal kontrol. 
— Fartøjer skal have individuel tilladelse. 
— Disse fartøjer skal foretage normalt fiskeri, men 
tillades en ekstra kvota til industrielle formål. 
— Alle leveringer til fiskemelsfabrikker skal opfattes 
som bestående af sild og henføres til denne kvota, 
medmindre det pågældende skib anmoder om særlig 
inspektion med henblik på at vise, at det lander en 
anden art, f.eks. knurhane. 
7. Alternative anvendelsesformål 
ØSU er ikke i stand til at udtale sig i videre omfang på 
dette område. For eksempel kan den ikke fremsætte 
kommentarer til Kommissionens fantasifulde forslag 
vedrørende anvendelsen af sildekønskirtler i Aids-be­
handlingen. 
På den anden side er der visse områder, hvor man kunne 
overveje at sætte aktivt ind: 
7.1. Udvide kendskabet til muligheden af at anvende 
sild i stedet for hvide fisk i produktionen af Surimi, da 
dette er et hurtigtvoksende marked. 
7.2. Fremme og tilmed eventuelt støtte af den forsk­
ning, der allerede sker i mere omfattende anvendelse af 
fiskeolier til farmaceutiske formål. I Ny-Zeeland og 
Canada har der været ført meget vellykkede reklame­
kampagner i offentligheden for at fremme kendskabet 
til Omega H3's kolesterolbegrænsende virkninger osv., 
hvilket har haft en positiv indvirkning på forbruget af 
fiskeolier. Dette ville være særlig nyttigt i forbindelse 
med anvendelsen af små fisk. 
7.3. Det ser ud til, at der findes flere anvendelsesmu­
ligheder for fiskeolier som ingrediens i levnedsmidler ud 
fra sundhedsmæssige overvejelser. Der bør gennemføres 
undersøgelser for at klarlægge, hvorledes denne anven­
delsesmulighed kan fremmes. 
7.4. Det store fiskeopdræt, især af laks, betyder, at 
der er et stigende behov for fiskemel til foder. Med den 
nuværende vækstrate vil Irland om cirka 2 år have 
behov for 150 000 tons sild, hvis der udelukkende brug­
tes sild som foder. Det ville helt klart være en yderligere 
anvendelsesmulighed, som selv indirekte ville kunne 
give et produkt af høj værdi. 
Nr. C 337/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
8. Sociale faktorer 
I alle spørgsmål med tilknytning til fiskeriet er det 
vigtigt at huske på, at en fisker på havet giver 6 job på 
land. Hvis man betragter sildemarkedet, specielt i Irland 
og Skotland, som tegner sig for over 95 % af fangsten 
i Det forenede Kongerige og det nordlige Danmark, ses 
det, at denne aktivitet sker i perifere regioner. Det er 
derfor en livsvigtig kilde både til beskæftigelse og til 
indkomst. I det nordlige Danmark ser det ud til, at 
mindst 25 % af den samlede beskæftigelse er afhængig 
af sildeindustrien. 
Via forskellige faktorer, herunder problemerne med 
nermatoder i Tyskland, er den irske fiskeriindustri lige­
ledes konfronteret med så alvorlige problemer, at 
mindst 2 forarbejdningsvirksomheder har drejet nøglen 
om. Der er i realiteten ingen alternative beskæftigelses­
muligheder i dette område. 
8.1. Fællesskabet skal afgøre, om det vil tillade det 
nuværende i realiteten ubegrænsede importomfang 
(70 % heraf landes i Danmark) med den konsekvens, at 
de lokale industrier gradvis sygner hen, eller om det 
vil træffe foranstaltninger på området. Hvis ikke, vil 
Fællesskabet derefter skulle bruge betydelige pengesum­
mer på at forsøge at tiltrække alternativ beskæftigelse. 
8.2. Det forekommer mere hensigtsmæssigt, samti­
dig med at det gør det muligt at undgå massiv støtte, 
at undersøge, hvad der kan gøres via Regional- og 
Socialfonden for at forhindre, at denne fuldstændigt 
utilfredsstillende situation opstår. 
9. Konklusion 
Denne undersøgelse har helt klart vist, at der ikke findes 
nogen øjeblikkelige eller mirakulose løsninger. Og at 
begynde at røre ved de EF-mekanismer, der regulerer 
sildemarkedet, vil kun have begrænset positiv virkning. 
Vore henstillinger går ud på følgende: 
9.1. Toldnomenklaturen bør ændres, således at der 
skabes en sondring mellem hel sild og sildelapper. 
9.2. GATT-kvoterne bør udtrykkes i ækvivalenter 
svarende til hele sild. 
9.3. Der bør allokeres en TAC i zone 2 a, hvor 
sild af den af forarbejdningsindustrien krævede kvalitet 
befinder sig. 
9.4. Der bør sættes stærkere ind på at håndhæve 
kvalitetsstandarder i forbindelse med import, herunder 
især import der sker ved vejtransport. 9.5. Ordninger, der tillader toldfri import af betyde­
lige mængder af sild, dvs. i en størrelsesorden over 
GATT-kvoterne, bør genforhandles. 
9.6. Medlemsstaternes toldmyndigheder bør gen­
nemføre skærpede kontrolbesøg hos importøren for 
at sikre, at forordningerne verdrørende referenceprisen 
overholdes. 
9.7. Alle skibe fra tredjelande, som lander fersk fisk 
eller fisk forarbejdet om bord i EF-havne, bør opfylde 
de samme størrelseskrav som EF-skibe. 
9.8. For at undgå markedsforstyrrelser på grund af 
import, bør ændringer af den art, der er foreslået i 
2.5.3, undersøges. 
9.9. Enten bør der foretages undersøgelser af uret­
færdig importstøtte, eller der bør fremsættes en anmod­
ning om en nedsættelse af et GATT-panel til undersø­
gelse af sagen. 
9.10. Der bør oprettes et system til kontrol med 
ankomster og landinger foretaget af fiskeskibe fra tre­
djelande. 
9.11. Der bør oprettes et kvalitetsmærke, ligesom det 
der gælder for frugt, for sild, der opfylder strenge 
kvalitetskriterier, hvilket vil øge forbrugernes tillid. 
Dette skal ske sideløbende med den meget strammere 
politik vedrørende eksisterende kvalitetsstandarder. 
9.12. Kommissioner bør undersøge cost/benefit-
virkningerne af en indførelse af et regionalt tilbagetagel-
sesprissystem, således som det fremgår af artikel 12, 
stk. 2, i forordning (EØF) nr. 3976/81. Dette bør kombi­
neres med en undersøgelse af, om det vil være nyttigt 
at oprette flere forarbejdningsfaciliteter i områder, hvor 
der er overskudslagre. 
9.13. Der bør ske en udvidelse af margenerne som 
foreslået i punkt 3.1.2. 
9.14. Der bør træffes foranstaltninger til at gøre 
prolongationspræmien mere effektiv ved at fremme for­
arbejdningsindustriens kapacitet. 
9.15. Der bør udformes et EF-forskningsprogram 
med henblik på forbedringen af kvalitetsstandarder. 
9.15.1. For at hindre en gentagelse af vildledende 
skræmmekampagner, som man f.eks. så det med nema-
toder, bør Kommissionen sammen med medlemsstater­
ne udarbejde en beredskabsplan, hvorefter offentlighe­
den hurtigt kan informeres om fakta. 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/27 
9.16. Man bør overveje at give licens til klondijkers 
på nogenlunde somme måde, som det sker i Irland, 
samt se på situationen for klondijkers i EF. 
9.17. Da midlerne i henhold til artikel 29, stk. 3, og 
artikel 31, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4028/86 til 
fremmeforanstaltninger sandsynligvis vil vise sig at 
være utilstrækkelige, bør der allokeres supplerende 
beløb fra Regional- og/eller Socialfonden til de regioner, 
der kommer i betragtning. 
9.18. Fremmeprogrammet omfang bør udvides, så 
det — med visse sikkerhedsklausuler — bliver tilladt 
at anvende midlerne uden for Fællesskabet. 
9.19. EF bør indlede forskning i udviklingen af nye 
forbrugerprodukter baseret på sild, og resultaterne bør 
meddeles til foreningerne af levnedsmiddelfabrikanter i 
medlemsstaterne. 
9.20. Påstanden om, at der eksisterer et marked for 
sild i de sydlige medlemsstater, bør undersøges i form 
af en markedsanalyse. 
9.21. Der skal gives eksportrestitutioner på de i 
punkt 5.1 til 53 anbefalede betingelser. 
Bryssel, den 27. oktober 1988. 9.22. Der bør udtænkes metoder til, hvorledes man 
kommer ud over hindringerne for eksporten af frossen 
og konserveret fisk til de mellemøstlige markeder og 
udviklingslandene. 
9.23. Der bør skabes udvidede muligheder for, at 
industrielt fiskeri i fremtiden bliver tilladt, og det eksis­
terende system bør reguleres. 
9.24. Det bør sættes aktivt ind på at fremme de 
alternative anvendelser af sild og sildeolier i Surimi, 
farmaceutiske produkter og fødevarer. 
9.25. Anvendelsen af sild som råstof i forbindelse 
med fiskeopdræt bør tages op til overvejelse. 
9.26. Man bør tidligt være opmærksom på de sociale 
problemer, der kan opstå i de perifere regioner, hvis 
sildeindustrien sygner yderligere hen, og der bør ret 
hurtigt træffes relevante foranstaltninger. Især fordi 
det vil tage tid, før flertallet af de andre vedtagne 
henstillinger træder i kraft. 
Eftersom både Kommissionen og Rådet udviser stor 
opfindsomhed og velvilje, ser det ud til, at der kan 
udvikles et positivt program for EF's sildemarked. Det 
er af stor betydning, at en så værdifuld fødevareressour­
ce, som skaber livsvigtig beskæftigelse i perifere egne, 
ikke gå til spilde. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg