DA Den Europæiske Unions Tidende C 157/167

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet — EU-aktionsplan for økologiske fødevarer og økologisk landbrug«

KOM(2004) 415 endelig

(2005/C 157/30)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 15. oktober 2004 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Bernd Voss til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 16. november 2004.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 413. plenarforsamling den 15. og 16. december 2004, mødet den 16. december 2004, følgende udtalelse med 70 stemmer for og 2 hverken for eller imod:

1. Indledning

1.1 Antallet af økologiske landbrugsbedrifter i EU er steget stærkt i de sidste 15 år. Mellem 1985 og 2002 steg arealet og antallet af bedrifter i EU 15 fra 100 000 ha og 6 300 bedrifter til 4,4 mio. ha og 150 000 bedrifter. I samme tidsrum steg økologisk landbrugs andel af landbrugsarealet fra 0,1 til 3,3 %. Økologiske fødevarer har en omsætning på 11 mia. euro i Europa og 23 mia. euro på verdensplan.

1.2 I praksis er økologisk landbrug i alt væsentligt blevet udviklet siden 1920 af landmænd med opbakning fra interesserede forbrugere. En bæredygtig forbrugerefterspørgsel på specialiserede markeder opstod i 70'erne. I 80'erne satte vækst, fremme og kontrol med økologisk produktion og markedsføring af økologiske produkter ind takket være indgreb fra forskellige aktører inden for samfund og erhvervsliv.

1.3 De første EF-regler om økologisk landbrug fandtes i Rådets forordning EØF nr. 2092/91, som byggede på et mangeårigt forberedende arbejde i relevante sammenslutninger af landmænd, som arbejdede efter økologiske landbrugsprincipper. EU begyndte at yde støtte i 1992, hvor denne produktionsform blev inddraget i landbrugsmiljøpolitikken.

1.4 I juni 2001 og i december 2002 opfordrede Rådet (landbrugsministrene) Kommissionen til at forelægge en aktionsplan for økologiske fødevarer og økologisk landbrug. I den mellemliggende tid har Kommissionen gennemført en høring på internettet, hvori deltog 1.136 borgere og organisationer. Resultaterne af denne høring er bl.a. gengivet i Kommissionens arbejdsdokument om gennemførligheden af en EU-aktionsplan for økologiske fødevarer og økologisk landbrug. I juli 2003 blev der foretaget høring af Europa-Parlamentet. I januar 2004 blev der afviklet et optaktsarrangement, som havde omfattende deltagelse af europæiske organisationer og regeringer samt den brede befolkning.

1.5 Aktionsplanen udgør et væsentligt bidrag til den fælles landbrugspolitiks fremtidige udvikling og beskriver i præcise vendinger, hvilken specifik rolle denne landbrugsform skal spille i den fremtidige landbrugsmiljøpolitik. Denne øgede rolle forudsætter et samarbejde med de økonomiske aktører, herunder i første række producenterne. Det er derfor nødvendigt at tage hensyn til bedrifternes økonomiske interesser. Tidlig inddragelse af nationale og regionale myndighedsniveauer i medlemsstaterne vil blive afgørende for programmets succes.

1.6 EØSU udtrykker tilfredshed med EU's aktionsplan for økologiske fødevarer og økologisk landbrug. Det understreger dog, at EU's administration bør råde over tilstrækkeligt med menneskelige og materielle ressourcer til, at den på tilfredsstillende vis kan varetage de fremtidige opgaver, som denne plan indebærer. I denne sammenhæng noterer udvalget med tilfredshed, at Europa-Parlamentet under førstebehandlingen har besluttet at medtage aktionsplanen på budgetposterne for fremmetiltag, bl.a. til tiltag til fremme af landbrugsvarers kvalitet.

2. Kommissionsdokumentets indhold

2.1 Kommissionen konstaterer, at økologisk landbrug i høj grad bidrager til diverse tiltag inden for EU's politik med sigte på et højt miljøbeskyttelsesniveau. Som problemområder nævnes: pesticider, plantegødningsstoffer, jordbundsbeskyttelse, artsbeskyttelse, naturbeskyttelse, dyrebeskyttelse og fødevaresikkerhed.

2.2 Kommissionen finder det vigtigt løbende at udbygge økologisk landbrug og at udnytte dets kommercielle potentiale. Man bør derfor være særligt opmærksom på landbrugsbedrifternes indkomstforhold. Der bør tages hensyn til det økologisk landbrugs to funktioner, nemlig a) fremstilling af økologiske produkter til priser, som nødvendigvis må være højere, fordi der ikke benyttes produktionsmidler med miljøvirkninger og som følge af det lavere udbytte og b) levering af offentlige goder, som ikke formår at opnå markedspriser, og som derfor er afhængige af offentlig finansiering.

2.3 Aktionsplanen omfatter tre prioriterede opgaver: — en informationsstyret udvikling af markedet for økologiske fødevarer og større bevidstgørelse af forbrugerne — effektivisering af den offentlige støtte til økologisk landbrug og — forbedring og styrkelse af EU's normer for økologisk landbrug og import- og kontrolkrav.

2.4 Planen omfatter 21 aktioner, hvoraf to har budgetvirkninger og er afhængige af, om der er bevillinger til rådighed. Aktionsplanens gennemførelse afhænger af, hvilke menneskelige ressourcer Kommissionen råder over. Kommissionen agter ufortøvet at tage de nødvendige tiltag i overensstemmelse med de fastlagte retningslinjer. Aktionsplanen indeholder ingen faste oplysninger om mål og tidsplan.

3. Generelle bemærkninger

3.1 Reform at den fælles landbrugspolitik

3.1.1 Luxembourg-afgørelserne om reform af den fælles landbrugspolitik fra juni 2003 lægger for talrige produkters vedkommende op til en reduktion af de regulerede priser og en udhuling af sikkerhedsnettet. På grund af en omfattende afkobling mellem direkte støtte og produktionen som et nyt udgangspunkt for landbrugsreformafgørelser forventer Kommissionen en stabilisering eller sågar en stigning i priserne på landbrugsvarer. Da de priser, som producenterne af økologiske varer får, afhænger af producentprisernes generelle niveau, kan der opstå nye gevinstmuligheder for økologiske landmænd. EØSU understreger, at dette kun kan lade sig gøre, hvis fællesskabspræferencen fastholdes på et tilstrækkeligt niveau for alle landbrugsprodukter.

3.1.2 Støtten til økologisk landbrug afhænger bl.a. af det samlede omfang af ressourcerne under landbrugspolitikkens anden søjle. Det pålægges ikke medlemsstaterne at yde obligatorisk støtte til denne landbrugsform. EØSU konstaterer, at i de europæiske lande og regioner, som fremmer økologisk landbrug og økologiske fødevarer, er denne erhvervssektor særlig omfangsrig og særdeles stabil. Man bør nøje følge med i, hvilken dynamik der opstår i medlemsstaterne i forbindelse med udformning og gennemførelse af den nye europæiske landbrugsfond for landdistriktudvikling.

3.1.2.1 Udvalget ser med stor bekymring på de forestående afgørelser om EU's finansielle overslag. Især midlerne til landdistriktudvikling trues af nedskæringer. EØSU påpeger, at disse midler har afgørende betydning for en stabilisering og innovativ udvikling af Europas landdistrikter. EØSU har udtalt sig om dette emne i sin initiativudtalelse om politikken for udvikling af landdistrikterne (1) og er ved at udarbejde en udtalelse om forslaget til forordning om Den Europæiske Landbrugsfond til Udvikling af Landdistrikterne (2).

3.1.3 Antallet af personer, som ønsker at nyde godt af midlerne til landdistriktudvikling, er i stadig stigning, og denne tendens vil fortsætte som følge af de ti nye landes tiltrædelse. Selv om 80 % af ressourcerne fra graduering skal anvendes i de lande, som de stammer fra, er de ekstra finansielle midler, som herved stilles til rådighed, særdeles begrænsede.

3.1.4 Økologisk landbrug har mere end andre former for landbrug gode muligheder for at levere offentlige goder. Udvalget opfordrer Kommissionen, Rådet og Parlamentet til at sikre sig, at de ændringer af landbrugspolitikken, som blev besluttet i juni 2003, ikke er til skade for god arealanvendelse og anmoder om, at de finansielle beløb til fordel for den anden søjle og landdistriktspolitikken er tilstrækkelige til at dække EU's prioriterede opgaver.

4. Særlige bemærkninger

4.1 Markedet for økologiske fødevarer

4.1.1 Forbrugernes syn på økologiske varer

4.1.1.1 Markedsaktørerne inden for økologisk landbrug, herunder især producenterne, har allerede erobret en betydelig del af fødevaremarkedet, således at der efter EØSU's mening ikke længere er tale om et »nichemarked«. I en lang række EU-regioner og for visse varetypers vedkommende sidder økologiske bedrifter og økologiske fødevarer allerede på en meget stor markedsandel. Talrige råvarer til fremstilling af fødevarer til børn stammer således fra økologisk landbrug.

4.1.1.2 I Europa findes der regionale og produktspecifikke karakteristika med hensyn til produktion, forarbejdning, markedsadgang samt forskning, uddannelse og videreuddannelse inden for økologiske fødevarer. Årsagen hertil kan være naturlige, regionale forhold eller et dynamisk samspil mellem de lokale økonomiske aktører. I aktionsplanen bør Kommissionen efter udvalgets mening lægge særlig vægt på etableringen af »klynger« inden for økologisk landbrug i Europa.

4.1.1.3 Økologiske fødevarer har for mange virksomheder især inden for landbruget, men også inden for forædling og markedsføring, vist sig at være et middel til at sikre virksomhedernes fortsatte eksistens.

4.1.2 Markedsmekanismer

De højere markedsføringsomkostninger ved de økologiske varer (større omkostninger igennem hele distributionskæden) bærer nok en del af skylden for de højere priser i produktions-, forædlings- og detailsalgssektoren. Udvalget kan derfor fuldt ud godkende initiativerne til etablering af regionale forædlings- og produktionsstrukturer, fordi de vil kunne være med til at bringe producenter og forbrugere tættere på hinanden og gøde det muligt at forstå, hvordan priserne dannes. På den anden side må man ikke overse, at der i nogle medlemsstater har fundet store koncentrationer sted inden for fødevarehandelen, som øver et betydeligt pres på produktionspriser også inden for økologisk landbrug.

4.1.3 Informationsstyret efterspørgsel

EØSU bakker stærkt op om tiltagene (Aktion 1) til at støtte informationskampagner- og salgsfremstød. Dog bør der her tages hensyn til erfaringerne fra visse medlemsstater, idet der inden for storkøkkener, kantiner, skoler m.v. gør sig et særligt indkøbspristryk gældende. Storkøkkener, som leverer til børn, ældre og syge udgør et vigtigt marked.

4.1.4 Markedsproblemer som følge af divergerende normer

Den planlagte oprettelse af en internetdatabase, der gør det muligt at sammenligne de forskellige nationale og regionale normer, kan være et nyttigt middel til at sætte skub i vareudvekslingen på det fælles marked. Målet om helt at eliminere alle forskelle er dog for vidtgående. Disse forskelle skyldes ofte regionale, sektorielle og kulturelle forhold og er en drivkraft bag innovation og videreudvikling af normer og produktkvalitet.

4.1.5 Opfølgning og analyse af udbud og efterspørgsel

Det forekommer fornuftigt at forbedre indsamlingen af statistiske data både for produktionen af og markedet for økologiske produkter (Aktion 3). Med hensyn til indsamling og behandling af disse data bør man imidlertid sikre sig, at markedsaktørerne (et lille antal store kommercielle foretagender på efterspørgselssiden og et stort antal små og mellemstore landbrugsbedrifter på udbudssiden) når disse supplerende elementer er indsamlet, får mulighed for at drage fordel af dataene på lige fod eller i det mindste uden at der opstår alvorlige ulemper for landbruget. I de nye medlemsstater er indsamling og hurtig offentliggørelse af statistiske data for denne sektor fortsat et mål, som bør søges nået

4.2 Offentlig støtte til økologisk landbrug

4.2.1 Økologisk landbrug og den fælles landbrugspolitik

Udvalget rejser det spørgsmål, om den europæiske landbrugsmodel, nemlig et alsidigt landbrug, som økologisk landbrug og dets miljøresultater yder et vigtigt bidrag til, er fremhævet tilstrækkeligt i de internationale WTO-forhandlinger til at sikre den fælles landbrugspolitiks levedygtighed, og mere konkret at opretholde støtten inden for den fælles landbrugspolitiks anden søjle i den grønne boks.

4.2.2 Landdistriktudvikling

Ud over at udarbejde en webbaseret oversigt over alle EU-foranstaltninger (Aktion 5) foreslås det, at man for at fremme den lokale produktion af økologiske fødevarer tilpasser hygiejne- og sundhedsnormerne for små og mellemstore virksomheder inden for forædling og markedsføring af fødevarer efter risikopotentialet. De normer, som gælder for forædlere af store mængder, er kun i sjældne tilfælde realiserbare for håndværksmæssige virksomheder med begrænsede regionale forædlings- og salgsmetoder. De udgør ofte en hæmsko for investeringer og bremser derved jobskabelsen i landdistrikter. Udvalget insisterer i særdeleshed på det nødvendige i normer, som er tilpasset små håndværksbaserede regionale virksomheder inden for forædling og markedsføring af både økologiske og traditionelle produkter. Disse virksomheder bør derfor kunne nyde godt af den særlige undtagelsesordning, som findes for forædlingsvirksomheder. EØSU anser det naturligvis fortsat for en absolut prioritet, at man overholder de principper om fødevaresikkerhed, som er beskrevet i hvidbogen om fødevaresikkerhed og sundhedsbeskyttelse og i de nyligt vedtagne bestemmelser.

4.2.2.1 Med hensyn til det initiativ, som foreslås i Aktion 6, om at satse på økologisk landbrug i miljømæssigt sårbare områder, bør man sørge for ikke herigennem at skabe skævheder i udbuddet inden for økologisk landbrug og derigennem skabe politisk begrundede konkurrenceforvridninger. De vanskeligere dyrkningsforhold, som findes i disse områder, bør beskrives udtømmende.

4.2.2.2 EØSU vurderer, at aktionsplanen ikke tager tilstrækkelig højde for den store betydning, som økologiske fødevarer og økologisk landbrug har for beskæftigelsessituationen, især i landdistrikter. Det fremgår af undersøgelser i medlemsstaterne, at det næsten udelukkende er inden for økologisk landbrug, at nye landbrugsbedrifter og dertil knyttede følgeaktiviteter er etableret. Ligeledes understreger udvalget, at alle landbrugets kvalitetsprodukter med regional oprindelsesbetegnelse har positiv indvirkning på udviklingen i landdistrikterne.

4.2.2.3 Erhvervsmæssig uddannelse og videreuddannelse samt konsulentvirksomhed beskrives i Aktion 6. For at styrke landbrugets produktionsmetoder og markedsføringen og forædlingen af økologiske produkter er det nødvendigt at satse mere på informations- og videnformidling i forbindelse med landdistriktudvikling.

4.3 Forskning

4.3.1 Økologisk landbrug er en landbrugsform, som kun anvender og udvikler metoder, instrumenter og teknikker, som har så ringe miljøvirkninger som muligt.

4.3.2 Udvalget opfatter offentligt finansieret forskning i økologisk landbrug som en særlig udfordring. De forskningsfelter, som den private sektor kun investerer lidt i, men som har stor interesse for samfundet, bør gøres til spydspidser i den statslige forskningsfremmeindsats. Økologisk landbrug bør lige som teknologivurdering opføres som en prioritet i EU's forskningsrammeprogram.

4.3.3 Udvalget udtrykker tilfredshed med den øgede forskning i økologisk landbrug. Målene med denne forskningsindsats bør nuanceres bedre, og man bør evaluere sammenhængen med de øvrige felter inden for den fælles landbrugspolitik. Uddannelse, videnoverførsel og den betydning, som tillægges tværfaglig videnskab, er forudsætninger for en vellykket udvikling af den økologiske fødevaresektor og bør tillægges større vægt og gives mere økonomisk støtte i Kommissionens aktionsprogram

4.3.4 Der består et presserende behov for økologisk orienteret forskning både inden for planteudvælgelse og husdyravl. Det gælder her bl.a. om at videreudvikle passende racer og sorter af hensyn til salgbarheden.

4.4 Normer og kontrol — beskyttelse af integriteten

4.4.1 Forordningen

Det er af rent historiske årsager, at der endnu ikke er fastlagt grundprincipper for økologisk landbrug, selv om der findes en forordning om økologisk landbrug. I nogle medlemsstater, hvor denne form for landbrug har langvarige traditioner, har der eksisteret grundprincipper i mange år. Der bør nås frem til den aftale med en tilhørende definition (Aktion 8), hvor der tages hensyn til erfaringerne fra EFOAM (3). I den forbindelse henstiller udvalget, at der også tages hensyn til den historiske udvikling på dette område i de nye medlemsstater.

4.4.1.1 Det skal bemærkes, at for nogle nationale organisationer indebærer begrebet økologisk landbrug også, ud over de økologiske kriterier, en række socioøkonomiske principper, såsom skabelse af værdifulde og socialt stabile arbejdspladser i landdistrikter. Forordningernes tilpasning til økologisk landbrug bør foregå på sag-for-sag-basis under særlig hensyntagen til af grundprincipperne, og indrømmelse af overgangsperioder med tilhørende slutdatoer bør gennemgås etape for etape (Aktion 9).

4.4.2 Anvendelsesområde for normerne for økologisk landbrug

Ud over kravet om forenklede og harmoniserede normer for plante- og dyreavl bør man også påse, at de små og mellemstore landbrugsbedrifter fortsat kan øve indflydelse på avlens udvikling, så man undgår monopollignende strukturer i stil med dem, der f.eks. findes for mange afgrøder og inden for fjerkræavl. Inden for fjerkræavl er det allerede umuligt at forsyne bedrifter med racer, som egner sig for økologisk avl. Indførelsen af mere avancerede normer for dyrevelfærd må ledsages af investeringsstøtte, fordi der ofte opstår et behov for kostbar ombygning eller nyopførelse af staldbygninger. Med hensyn til markafgrøder findes der stadig ingen regler om handel med traditionelle lokale sorter eller sorter, som ikke længere figurerer i sortsregistret. EØSU beklager dette og opfordrer Kommissionen til at tage de nødvendige skridt til vedtagelse af de manglende regler.

4.4.2.1 Med hensyn til Aktion 10 (sidste led) er det nødvendigt at præcisere, om udtrykket »biodiversitet« gælder for dyrkede planter og avlsdyr, eller om begrebet skal fortolkes bredere og omfatter al fauna og flora. Imidlertid understreger EØSU tillige, at den opgave, som går ud på at bevare biodiversiteten i overensstemmelse med landbrugspolitikkens målsætninger, ikke udelukkende må pålægges økologiske landbrugsbedrifter.

4.4.2.2 Selv om ressource- og energibesparende metoder er et af grundprincipperne inden for økologisk landbrug, tager EØSU afstand fra, at der indføres normer på området. På dette felt bør hovedvægten lægges på krav, som gælder for hele landbruget og hele erhvervslivet.

4.4.2.3 Udvalget udtrykker særlig tilfredshed med, at der for første gang opstilles økologiske EU-normer for vin og akvakulturprodukter. Udvalget mener, at der også vil opstå positive virkninger for de traditionelle metoder, som benyttes i disse sektorer.

4.5 Udvalget godkender, at der, som foreslået i Aktion 11, oprettes et uafhængigt ekspertpanel til teknisk rådgivning på den betingelse, at de berørte, dvs. landmænd, forædlingsvirksomheder og forbrugerne, inddrages behørigt, så den brede befolknings tillid til panelet sikres. For at denne aktion kan udmønte sig i gode resultater, bør man dog nøje fastlægge tidsplan, målsætninger og de nødvendige bevillinger.

4.6 Genetisk modificerede organismer

4.6.1 Udvalget beklager, at aktionsprogrammet på dette punkt kun omhandler tærskelværdier, men ikke foreslår en samlet tilgang til sikring af sameksistens som en forudsætning for økologisk landbrug i Europa.

4.6.2 Forbuddet mod anvendelse af GMO i økologisk landbrug har særlig betydning i den nuværende debat om reglerne om sameksistens. Henstillingerne vedrørende dette punkt kan følges langt hen ad vejen. Hele den øvrige landbrugssektor (traditionel og økologisk), hvor der ikke anvendes GMO, må ikke pålægges de omkostninger, som skyldes GMO-spredning, eller påføres indtægtstab, som kan henføres til GMO.

4.6.3 Med hensyn til økologisk landbrug bør de generelle tærskler for såsæd ligge på opsporingsniveauet (Aktion 12). Efter udvalgets mening bør opsporingstærsklen også gælde for traditionel såsæd uden GMO. I modsat fald er der risiko for, at økologiske produkter vil blive smittet i hurtigt stigende omfang med GMO-elementer, hvilket ville udgøre en trussel mod grundlaget for økologisk landbrug i Europa. På grund af størrelsen af de landbrugsarealer, som er beliggende ved de nationale grænser i EU, og den frie bevægelighed for varer er harmonisering også nødvendig på dette område.

4.7 Kontrolsystemer

Indførelse af en risikobaseret kontrolmetode kan godkendes, jf. Aktion 13. EØSU påpeger dog, at der i den tyske udgave af aktionsplanen i modsætning til i den engelske udgave er tale om, at den største risiko med hensyn til brug af svigagtige metoder kan henføres til landbrugsproducenterne. EØSU anmoder indtrængende om at få dette korrigeret. De mest sårbare punkter befinder sig snarere i sektorerne før og efter den egentlige landbrugsproduktion, såsom forædling og markedsføring, hvilket man bør tage hensyn til i kontrolsystemernes risikoanalyse og risikostyring. Forbedringen af kontrolsystemerne bør gennemføres ved at begrænse administrative byrder og omkostninger. Et effektivt netværkssamarbejde mellem kontrolorganerne kan være nyttigt.

4.8 Import

4.8.1 Ved videreudviklingen af bestemmelserne om import af økologiske landbrugsvarer bør der tages hensyn til den stigende risiko for GMO-smitte.

4.8.2 Udvalget henstiller, at man satser på at fremme det økonomiske Middelhavsområde under særlig hensyntagen til de muligheder, som økologisk landbrug indebærer. Det gælder om at styrke centrene for økologisk produktion og at fremme deres samarbejde i netværker.

4.8.3 Af konkurrencemæssige årsager og især for, at økologisk landbrug i Europa kan bevare sine muligheder på markedet, er det ikke rimeligt, at internationale kommercielle aftaler indeholder flere indrømmelser for økologiske varer end dem, der gælder for traditionel import.

5. Sammenfatning

5.1 Udvalget udtrykker tilfredshed med, at der er fremlagt en aktionsplan for økologiske fødevarer og økologisk landbrug. Kommissionen reagerer hermed ikke blot på opfordringen fra Rådet (landbrug), men også på mange borgeres forventninger. Med indførelsen af krydsoverensstemmelse og fastsættelsen af kriterier for god landbrugs- og miljøpraksis stilles der nu større krav til en miljøvenlig udvikling af den europæiske landbrugspolitik.

5.2 EØSU udtrykker tilfredshed med målrettede markedskampagner og forbrugerinformation. Det forventer dog, at de eksisterende skævheder inden for fødevarehandelen og i forædlingssektoren ikke skærpes.

5.3 Der bør i programmet for landdistriktsudvikling tages passende hensyn til denne sektor inden for rammerne af de foranstaltninger, der er knyttet til landbrugsprodukternes kvalitet, på grund af dens betydning for beskæftigelsesudsigterne og tilvejebringelse af offentlige goder.

5.4 Bestræbelserne på at harmonisere normer og kontroltiltag må ikke medføre for store byrder for virksomhederne og bør tage højde for regionale karakteristika. EU-logoet må ikke forhindre oprindelsesmærkning, hverken for EU-produkter eller tredjelandeprodukter.

5.5 Med hensyn til sameksistens med genetisk modificerede organismer savnes der et svar på, hvorledes økologisk produktion fremover kan sikres i hele EU. Tærsklerne for al såsæd bør af denne grund ligge på opsporingsniveauet af hensyn til GMO-forurening.

5.6 Økologisk landbrug bør tillægges en højere prioritet i EU's forskningsrammeprogram. Den store samfundsmæssige interesse og de få private forskningsmidler til denne sektor gør det nødvendigt at prioritere dette område.

5.7 De politiske beslutningstagere på europæisk plan har med Europa-Parlamentets beslutning om, at budgetmidler til fremme af landbrugsvarekvaliteten kan anvendes til aktionsplanen, taget skridt til at nedbringe de nævnte underskud af menneskelige og materielle ressourcer.

5.8 EØSU følger debatten om de finansielle overslag med stor bekymring. En nedskæring af midlerne til landdistriktudvikling vil også ramme økologisk landbrug og den økologiske fødevareproduktion i Europa.

Bruxelles, den 16. december 2004 Anne-Marie SIGMUND Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EØSU's initiativudtalelse om »Den fælles landbrugspolitiks anden søjle: perspektiverne for tilpasning af politikken for udvikling af landdistrikterne (Opfølgning af konferencen i Salzburg)«.

(2) EØSU's udtalelse om »Forslag til Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL)«, som er under udarbejdelse.

(3) International Federation of Organic Agricultural Movements.