AEndret forslag til Europa-Parlamentets og Raadets direktiv om gensidig anerkendelse af licenser og andre nationale tilladelser vedroerende teletjenester (94/C 108/06) (Tekst af betydning for EOES) KOM(94) 41 endelig udg. - COD 438

(Forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 189 A, stk. 2, den 24. marts 1994)

EUROPA-PARLAMENTET OG RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2, artikel 66 og artikel 100 A,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2), og

ud fra foelgende betragtninger:

1. I Raadets direktiv 90/387/EOEF af 28. juni 1990 om oprettelse af et indre marked for teletjenester ved gennemfoerelse af ONP (Open Network Provision - Tilraadighedsstillelse af aabne net) (3), navnlig artikel 7, er det fastlagt, at Raadet om noedvendigt vedtager foranstaltninger med henblik paa en harmonisering af de erklaerings-/licenstildelingsprocedurer, der gaelder for tjenester, der stilles til raadighed via de offentlige telenet, saaledes at der kan skabes de fornoedne vilkaar for en gensidig anerkendelse af erklaerings- og/eller licenstildelingsprocedurerne;

2. som foelge af de direktiver, der er vedtaget til opfoelgning af Raadets direktiv 90/387/EOEF, herunder Raadets direktiv 92/44/EOEF af 5. juni 1992 om indfoerelse af ONP-vilkaar inden for lejede kredsloeb (4), harmoniseres de ufravigelige hensyn nu paa en saadan maade, at nationale licenser og erklaeringer samt andre tilladelser til at drive visse tjenester uden licens kan anerkendes paa et gensidigt grundlag;

3. Raadet fastslaar i sin resolution af 22. juli 1993 om hoering med henblik paa en vurdering af situationen i teletjenestesektoren (5), at det er af stoerste vigtighed for EF's politik for teleomraadet, at der indfoeres et princip om gensidig anerkendelse af nationale licenser og tilladelser paa grundlag af harmoniserede vilkaar, med en foreloebig etstedsbestillingsordning;

4. i artikel 7 i Raadets direktiv 90/387/EOEF er der fastsat bestemmelser om harmonisering af de erklaerings-/licenstildelingsprocedurer, der gaelder for tjenester, der drives via det offentlige telenet; der er en taet sammenhaeng mellem licenser, der tildeles til mobil- og satellittjenester, og eneretten til bestemte frekvenser; gensidig anerkendelse af licenser, der udstedes med henblik paa drift af saadanne tjenester, er kun mulig, naar de hertil fornoedne frekvenser ogsaa allokeres i de oevrige medlemsstater; frekvensbrugen er kun i begraenset omfang harmoniseret i medlemsstaterne, og der anvendes stadig divergerende baandbredder, frekvenser og standarder for mange mobiltjenesters vedkommende; gensidig anerkendelse af licenser til drift af mobil- og satellittjenester forudsaetter derfor supplerende foranstaltninger, for saa vidt angaar allokering og koordinering af frekvenser; dette vil blive behandlet i specifikke direktiver; af samme aarsag omfatter dette direktiv endnu ikke tjenester som mobilradiotjenester og satellittjenester;

5. Kommissionen foreslog i meddelelsen af 28. april 1993 til Raadet og Europa-Parlamentet om hoering med henblik paa en vurdering af situationen i teletjenestesektoren (6), at den nye EF-politik gennemfoeres i forskellige faser, og Raadet godkendte dette i resolutionen af 22. juli 1993; derfor omfatter dette direktiv heller ikke taletelefoni og telextjenester som defineret i artikel 2 i direktiv 90/387/EOEF; saerlige bestemmelser vil vaere fornoedne, hvis EF-telelicensen skal udvides til ogsaa at omfatte disse tjenester, som foelge af de saerlige omstaendigheder omkring disse;

6. de nuvaerende licensordninger udgoer paa grund af deres forskelligartethed en hindring for indfoerelsen af et indre marked for teletjenester ifoelge traktatens artikel 8 A; hvis det skal vaere muligt at udbyde EF-daekkende teletjenester, maa der foretages en harmonisering af licensvilkaarene for disse tjenester paa EF-plan; direktivet vedroerer, i overensstemmelse med naerhedsprincippet, kun de aspekter, som udgoer en hindring for gennemfoerelsen af et indre marked for teletjenester, medens hovedparten af arbejdet overlades til medlemsstaternes myndigheder;

7. dette direktiv vedroerer ikke gensidig anerkendelse af tilladelser, som er udstedt af tredjelande; medlemsstaternes politik i forbindelse med tjenester til og fra tredjelande skal samordnes bedre, saa der kan opstilles ensartede procedurer for disse tjenester paa grundlag af de generelle principper, som GATT-forhandlingerne om tjenesteydelser foerer frem til;

8. der boer indfoeres konsekvente regler for gensidig anerkendelse af nationale licenser og andre tilladelser; dette skal foerst og fremmest foregaa ved at der opstilles harmoniserede licensvilkaar; ved, de tjenester, der endnu ikke er opstillet harmoniserede licensvilkaar for, skal det goeres lettere at faa tilladelser ved hjaelp af en foreloebig etstedsbestillingsordning;

9. med en gensidigt anerkendt national tilladelse kan en teletjenesteleverandoer udoeve alle eller nogle af de aktiviteter, hvortil han har faaet tilladelse fra én medlemsstat, i alle andre medlemsstater, enten ved at etablere filialer eller ved selv at stille de paagaeldende tjenester til raadighed; en gensidigt anerkendt national tilladelse fritager ikke licensindehaveren for pligten til at overholde national lovgivning, som ikke specifikt vedroerer telekommunikation;

10. ved visse teletjenester er der ikke brug for en forudgaaende harmonisering af vilkaarene for udstedelse af tilladelse; ved disse tjenester boer det derfor vaere muligt at foretage gensidig anerkendelse af nationale tilladelser uden forudgaaende harmonisering;

11. det vil vaere formaalstjenligt at udnytte de eksisterende nationale tilsynsmyndigheders ekspertise inden for en bredere europaeisk kontekst og uddelegere harmoniseringen af licensvilkaarene til Det Europaeiske Udvalg for Retsforskrifter paa Teleomraadet (ECTRA), som er oprettet inden for Den Europaeiske Konference af Post- og Teleadministrationer (CEPT);

12. der boer indfoeres en samordnet foreloebig etstedsbestillingsordning for at goere det lettere at ansoege om nationale tilladelser for omraader, hvor der endnu ikke er mulighed for gensidig anerkendelse; proceduren skal effektiviseres ved, at der opstilles obligatoriske frister; naar der er etableret fyldestgoerende harmoniserede vilkaar, er det tanken, at overgangsordningen med individuelle ansoegninger efterhaanden skal erstattes af nationale licensordninger med tjenestekategorier paa grundlag af gensidig anerkendelse;

13. den tekniske administration af etstedsbestillingsordningen kan paa et veltilrettelagt samarbejdsgrundlag uddelegeres til ECTRA og/eller ERC, som har erfaring inden for dette omraade;

14. ansoegninger om gensidig anerkendelse, som har at goere med nye tjenestekategorier, for hvilke der endnu ikke er udarbejdet harmoniserede EF-daekkende licensvilkaar, eller som ikke falder ind under de etablerede tjenestekategorier, kan behandles under en foreloebig etstedsbestillingsordning, indtil der er udarbejdet harmoniserede vilkaar for de paagaeldende tjenester;

15. den nye procedure for gensidig anerkendelse kan oege de nationale tilsynsmyndigheders arbejdsbyrde og medfoere ekstra omkostninger; naevnte myndigheder boer derfor have ret til at kraeve, at de herved opstaaede ekstraomkostninger afholdes af ansoegerne; det foelger af princippet om klarhed i forvaltningen, at gebyrer i forbindelse med behandling af ansoegninger og tilsyn med licenser skal offentliggoeres paa passende maade;

16. det boer sikres, at indehavere af gensidigt anerkendte nationale tilladelser overholder bestemmelserne i licenserne; det boer paahvile de nationale tilsynsmyndigheder at traeffe passende foranstaltninger med henblik herpaa; saadanne foranstaltninger boer imidlertid kunne tages op til vurdering som led i en ankeprocedure;

17. der boer i denne forbindelse etableres en effektiv procedure for aendring eller inddragelse af gensidigt anerkendte nationale tilladelser, og det boer samtidig sikres, at den indklagede parts rettigheder tilgodeses i forbindelse med bedoemmelsen af overtraedelsen;

18. der boer indfoeres en ankeprocedure for at sikre, at procedurerne i dette direktiv gennemfoeres fuldt ud; denne ankeprocedure skal bl.a. omfatte en maeglingsprocedure, som giver mulighed for at traeffe forlig i forbindelse med tvister;

19. det EF-Teleudvalg, der oprettes ved naervaerende direktiv, skal bistaa Kommissionen i gennemfoerelsen af direktivet; udvalget sammensaettes af repraesentanter for de nationale tilsynsmyndigheder i medlemsstaterne; de stoerre opgaver i forbindelse med gennemfoerelsen af naervaerende direktiv overlades til medlemsstaterne selv;

20. det boer under alle omstaendigheder sikres, at oplysninger, der indsamles som led i dette direktivs procedurer, og som er omfattet af tjenstlig tavshedpligt, hemmeligholdes;

21. direktivets procedurer for tilladelser boer effektiviseres ved at tilgodese kravet om klarhed i forvaltningen; det boer klart fremgaa, hvem de nationale tilsynsmyndigheder er;

22. Kommissionen undersoeger, som led i ajourfoeringen af direktivets bestemmelser og gennemfoerelsen af direktivet frem til 1. januar 1996, for hvilke teletjenester der endnu ikke er truffet beslutning om at foretage gensidig anerkendelse af tilladelser; her laegges der isaer vaegt paa, om der kan foretages gensidig anerkendelse af disse tjenester uden forudgaaende harmonisering -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

KAPITEL I

ANVENDELSESOMRAADE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Formaal

Formaalet med dette direktiv er at etablere et enhedsmarked for teletjenester og med henblik herpaa at fastlaegge procedurer for, hvorledes en tjenesteleverandoer, som har tilladelse til at drive teletjenester i én medlemsstat, kan faa tilladelse at drive alle eller nogle af disse teletjenester i hele Faellesskabet uden at skulle indhente licens eller tilladelse fra andre medlemsstater.

Artikel 2

Definitioner

De i direktiv 90/387/EOEF fastlagte definitioner finder anvendelse, hvor de har relevans i dette direktiv. Herudover forstaas i dette direktiv ved:

1) national tilsynsmyndighed: en i en medlemsstat etableret instans, der er retligt adskilt fra og funktionsmaessigt uafhaengig af televirksomhederne, og som af medlemsstaten blandt andet har faaet til opgave at varetage de myndighedsopgaver, der omhandles i dette direktiv

2) national tilladelse: en individuel tilladelse, saasom en licens, en erklaering eller en generel tilladelse, for eksempel med hjemmel i lovgivningen eller i form af gruppelicenser, som goer det muligt at stille teletjenester til raadighed i overensstemmelse med EF-retten

3) satellittjenester: oprettelse og drift af satellitjordstationsnet (satellitnettjenester) og tilraadighedsstillelse af tjenester, som helt eller delvis formidles via satellitnettjenester (satellitkommunikationstjenester)

4) mobilradiotjenester: teletjenester, som formidles via en radioforbindelse til brugerens mobilterminal

5) licens: en individuel tilladelse, som udstedes af en national tilsynsmyndighed, og som operatoerer i henhold til EF-retten skal have for at udbyde teletjenester

6) erklaering: en tjenesteleverandoers meddelelse til en national tilsynsmyndighed om, at foerstnaevnte har til hensigt at udbyde en teletjeneste

7) etstedsbestillingsordning: en samordnet procedure, som goer det lettere at opnaa en national tilladelse til at udbyde teletjenester, idet operatoeren kun behoever henvende sig til en af flere forskellige nationale tilsynsmyndigheder

8) EF-Teleudvalg: det udvalg, der oprettes i dette direktivs artikel 16.

Artikel 3

Anvendelsesomraade

1. Dette direktiv finder anvendelse paa alle nationale tilladelser til at drive teletjenester via offentlige net.

2. Direktivet finder ikke anvendelse paa nationale tilladelser til at udbyde taletelefoni- og telextjenester som defineret i artikel 2 i direktiv 90/387/EOEF samt mobilradio- og satellittjenester.

KAPITEL II

ANERKENDELSE AF NATIONALE DRIFTSTILLADELSER

Artikel 4

Ret til at udbyde tjenester paa grundlag af anerkendte tilladelser

Medlemsstaterne sikrer, at en virksomhed, der har faaet tildelt en national tilladelse, som anerkendes i henhold til procedurerne i naervaerende direktiv, straks kan indlede driften af den i tilladelsen omhandlede teletjeneste paa deres omraade.

Artikel 5

Virkninger af anerkendelse

1. Medlemsstaterne sikrer, at indehavere af en anerkendt national tilladelse ikke paalaegges andre restriktioner for driften af tjenesten end dem, der gaelder ifoelge naervaerende direktiv.

2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at medlemsstaten kan fastlaegge nationale bestemmelser for teletjenester i overensstemmelse med Faellesskabets regler, naar disse bestemmelser ikke specifikt vedroerer teletjenester.

KAPITEL III

GENSIDIG ANERKENDELSE PAA GRUNDLAG AF EF-DAEKKENDE LICENSORDNINGER OG HARMONISERINGSPROCEDURER

Artikel 6

Harmonisering af vilkaarene for udstedelse af tilladelser

1. Hvor det er relevant, opstilles der harmoniserede vilkaar for udstedelse af tilladelser til visse teletjenester. Til dette formaal kan Kommissionen i henhold til proceduren i artikel 17:

a) for det foerste fastlaegge kategorien for den teletjeneste, som noedvendiggoer harmoniserede vilkaar, og anmode ECTRA om at udarbejde vilkaarene; anmodningen skal bl.a. indeholde en definition af, hvilke opgaver der skal udfoeres og en tidsplan for udarbejdelsen af vilkaarene

b) for det andet - naar ECTRA har opstillet harmoniserede vilkaar - i overensstemmelse med EF-retten vedtage tilsvarende EF-daekkende licensvilkaar eller dele heraf, som vedroerer ufravigelige hensyn.

2. Hvor det er relevant, navnlig i tilfaelde hvor den tidsplan, der opstilles i henhold til stk. 1, litra a), ikke overholdes, kan Kommissionen vedtage EF-daekkende licensvilkaar efter proceduren i artikel 17, uden at proceduren i stk. 1, litra a) og b) foelges.

Artikel 7

Gensidig anerkendelse af nationale tilladelser, som ikke forudsaetter forudgaaende harmonisering

1. Kommissionen kan endvidere efter proceduren i artikel 17 traeffe afgoerelse om at meddele gensidig anerkendelse af nationale tilladelser til visse teletjenestekategorier, som ikke kraever harmonisering som beskrevet i artikel 6.

2. En afgoerelse i henhold til stk. 1 kan indeholde yderligere bestemmelser for at sikre, at EF-bestemmelserne om ufravigelige krav overholdes og at saerlige og eksklusive rettigheder, som paa EF-plan er godkendt i forbindelse med tilraadighedsstillelse af teletjenester, ikke bringes i fare, og disse bestemmelser skal overholdes af de paagaeldende tjenesteleverandoerer.

Artikel 8

Gensidig anerkendelse

Teletjenester, som falder ind under en tjenestekategori, der er harmoniseret ved en afgoerelse i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), eller artikel 6, stk. 2, eller under en tjenestekategori, der er truffet afgoerelse om i henhold til artikel 7, maa stilles til raadighed i hele Faellesskabet paa de vilkaar, som beskrives i den paagaeldende afgoerelse.

Artikel 9

Offentliggoerelse af anerkendte tjenestekategorier

Kommissionen offentliggoer en liste over teletjenestekategorier, som omfattes af afgoerelser, der er vedtaget i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), artikel 6, stk. 2 eller artikel 7, herunder ogsaa eventuelt relevante bestemmelser, i De Europaeiske Faellesskabers Tidende; denne liste holdes loebende ajour.

KAPITEL IV

DEN FORELOEBIGE ETSTEDSBESTILLINGSORDNING

Artikel 10

Anvendelsesomraade for den foreloebige ordning

Den foreloebige etstedsbestillingsordning i artikel 11 og 12 gaelder for teletjenester, som ikke omfattes af en afgoerelse i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b) artikel 6, stk. 2 eller artikel 7.

Artikel 11

Administration

1. Kommissionen traeffer, hvor det er noedvendigt, de noedvendige foranstaltninger for at etablere en etstedsbestillingsordning som omhandlet i artikel 12 - i denne forbindelse kan Kommissionen f.eks. godkende hensigtsmaessige ordninger vedroerende teknisk administration.

2. Henvisninger til saadanne ordninger offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Artikel 12

Etstedsbestillingsordningen

En etstedsbestillingsordning, der udarbejdes i henhold til artikel 11, skal opfylde foelgende betingelser:

1) Etstedsbestillingsordningen skal vaere aaben for alle tjenesteleverandoerer, der oensker at drive teletjenester i EF.

2) Det skal vaere muligt at noejes med at indgive ansoegninger og/eller erklaeringer til en enkelt instans, ligesom der skal opstilles en oversigt over, hvor ansoegninger og/eller erklaeringer kan indgives.

3) Den instans, som modtager ansoegninge(r)n(e) og/eller erklaeringe(r)n(e), skal inden syv dage videresende den/dem til de relevante nationale tilsynsmyndigheder.

4) I tilfaelde, hvor tilraadighedsstillelse af teletjenester er underlagt licenskrav, traeffer den nationale tilsynsmyndighed beslutning om godkendelse eller afslag og informerer ansoegeren og den instans, som ansoegningen oprindeligt blev indgivet til, om beslutningen senest seks uger efter, at den nationale tilsynsmyndighed har modtaget ansoegningen.

I tilfaelde, hvor tilraadighedsstillelse af teletjenester er underlagt erklaeringskrav, kan den nationale tilsynsmyndighed goere indsigelse mod den tjeneste, der er indgivet erklaering om, og dette meddeles operatoeren og den instans, som erklaeringen oprindeligt blev indgivet til, senest seks uger efter, at den nationale tilsynsmyndighed har modtaget erklaeringen.

5) De nationale tilsynsmyndigheder skal goere den i nr. 4 omhandlede behandlingstid saa kort som muligt for visse teletjenestekategorier, hvor kommercielle forhold spiller ind.

6) Hvis der ikke udstedes licens eller goeres indsigelse inden for den i nr. 4 omhandlede frist, informerer den nationale tilsynsmyndighed ansoegeren og den instans, som ansoegningen oprindeligt blev indgivet til, om grundlaget for beslutningen.

7) Den instans, som ansoegningerne og/eller erklaeringerne indgives til, indsender hvert aar en rapport til Kommissionen om, hvordan etstedsbestillingsordningen forloeber, herunder f.eks. i hvilke tilfaelde der er givet afslag paa ansoegninger eller gjort indsigelse over for erklaeringer.

KAPITEL V

TILSYN

Artikel 13

Implementering, aendring og inddragelse af nationale tilladelser

1. Er en national tilsynsmyndighed af den opfattelse, at en licensindehaver ikke laengere opfylder de vilkaar, der er opstillet i henhold til dette direktiv, kan den traeffe passende foranstaltninger til at sikre, at disse vilkaar opfyldes.

2. Kommissionen kan efter anmodning fra en af parterne indlede proceduren i artikel 15.

3. Hvis maeglingsproceduren ikke er indledt senest to uger, efter at Kommissionen har modtaget anmodning herom, eller der ikke naas enighed efter proceduren i artikel 15, beslutter Kommissionen ifoelge proceduren i artikel 17 efter hoering af de beroerte parter, hvorvidt de foranstaltninger, der er truffet, skal viderefoeres eller aendres.

4. Kommissionen meddeler den beroerte virksomhed, hvilken beslutning der er taget paa grundlag af stk. 2 og 3, og underretter de nationale tilsynsmyndigheder herom.

KAPITEL VI

ANKEPROCEDURE

Artikel 14

Indberetning til Kommissionen

1. Naar der ikke udstedes tilladelse som omhandlet i dette direktiv, kan ansoegeren fremlaegge en kopi af ansoegninge(r)n(e) og/eller erklaeringe(r)n(e) for Kommissionen og anmode Kommissionen om at indlede maeglingsproceduren i artikel 15.

2. Hvis maeglingsproceduren ikke er indledt senest tre uger, efter at Kommissionen har modtaget indberetningen, eller der ikke naas enighed efter proceduren i artikel 15 senest tre maaneder efter arbejdsgruppens foerste moede, traeffer Kommissionen en afgoerelse i henhold til artikel 17 paa grundlag af den relevante nationale licensordning, jaevnfoer artikel 20.

Artikel 15

Forligsprocedure

Nedenstaaende forligsprocedure, der ikke indskraenker:

a) Kommissionens og medlemsstaternes ret til at traeffe foranstaltninger paa grundlag af traktaten, herunder dens artikel 169 og 170

b) ansoegerens og andre personers rettigheder i henhold til gaeldende national ret

kan finde anvendelse:

1. Formanden for EF-Teleudvalget sammenkalder saa hurtigt som muligt en arbejdsgruppe bestaaende af mindst to medlemmer af EF-Teleudvalget samt formanden selv eller en anden af ham udpeget embedsmand fra Kommissionen. Medlemmer af EF-Teleudvalget, som repraesenterer en national tilsynsmyndighed, der beroeres af sagen, maa ikke deltage i arbejdsgruppen.

2. Arbejdsgruppen samles inden for ti dage. Formanden for EF-Teleudvalget kan paa forslag af et medlem af arbejdsgruppen beslutte at anmode op til to uvildige eksperter om at bistaa arbejdsgruppen i dens arbejde.

3. Arbejdsgruppen giver ansoegeren samt de tilsynsmyndigheder, televirksomheder og andre parter, som beroeres af sagen, lejlighed til mundtligt eller skriftligt at fremsaette deres synspunkter.

4. Det paahviler arbejdsgruppen at soege at opnaa et forlig mellem tjenesteleverandoeren og de beroerte medlemsstaters tilsynsmyndigheder.

5. Ansoegeren og medlemmerne af EF-Teleudvalget afholder selv deres omkostninger i denne forbindelse.

6. Opnaas der et forlig, udsteder de(n) nationale tilsynsmyndighed(er) senest to uger herefter tilladelse(r)n(e).

KAPITEL VII

EF-TELEUDVALGET

Artikel 16

EF-Teleudvalgets sammensaetning

Kommissionen bistaas af et udvalg, som sammensaettes af repraesentanter for medlemsstaternes nationale tilsynsmyndigheder under forsaede af Kommissionens repraesentant. Udvalget betegnes EF-Teleudvalget (Community Telecommunications Committee - CTC).

Artikel 17

EF-Teleudvalgets procedurer

1. Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til, hvilke foranstaltninger der boer traeffes. Udvalget udtaler sig, om noedvendigt ved afstemning, om udkastet inden for en frist, som formanden kan fastlaegge under hensyntagen til, hvor meget sagen haster.

Udtalelsen optages i moedereferatet; den enkelte medlemsstat har ydermere ret til at faa sit standpunkt optaget i moedereferatet. Kommissionen tager stoerst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Kommissionen underretter udvalget om, hvorledes der er taget hensyn til dets udtalelse.

2. Kommissionen underretter om noedvendigt udvalget om udfaldet af hoeringer af repraesentanter for televirksomhederne, brugerne, forbrugerne, producenterne, tjenesteleverandoererne og fagforeningerne.

EF-Teleudvalget har ydermere til opgave paa grundlag af EF's telekommunikationspolitik at fremme informationsudvekslingen mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og Kommissionen vedroerende den aktuelle situation og udviklingen inden for lovgivningsarbejdet i forbindelse med tilladelser til at drive teletjenester.

KAPITEL VIII

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 18

Gebyrer

Medlemsstaterne kan tillade, at deres tilsynsmyndigheder opkraever et omkostningsaegte, rimeligt administrationsgebyr for behandling af ansoegninger om anerkendelse af nationale tilladelser og tilsyn i forbindelse med tilladelser, som er anerkendt i henhold til dette direktiv.

Artikel 19

Tavshedspligt

1. Kommissionen og de nationale tilsynsmyndigheder, disses embedsmaend og andet personale, samt eksperter, der er involveret i sagen i medfoer af artikel 15, stk. 2, maa ikke vidergive forretningshemmeligheder eller oplysninger, der er omfattet af tjenstlig tavshedspligt, som de har faaet kendskab til som led i gennemfoerelsen af dette direktiv, jf. dog bestemmelserne i artikel 20.

2. Bestemmelserne i stk. 1 er ikke til hinder for, at information om licensvilkaar, der ikke indeholder information af fortrolig art, kan offentliggoeres.

Artikel 20

Indberetning

1. De nationale tilsynsmyndigheder underretter Kommissionen om:

- hvilke nationale myndigheder og organer, der er bemyndiget til at udstede nationale tilladelser; der angives navn og adresse

- hvilke nationale ordninger, der gaelder vedroerende tilladelser, herunder hvilke vilkaar og procedurer, der gaelder, samt om der kraeves individuelle tilladelser, og i saa fald for hvilke tjenester

- hvilke kriterier, der laegges til grund ved behandling af ansoegninger

- hvilken generel national lovgivning, der maatte have relevans for teletjenester.

Disse oplysninger skal vaere tilstraekkelig detaljerede til at give overblik over, hvilke betingelser der gaelder for udstedelse af nationale tilladelser, og hvad der laegges til grund for behandling af ansoegningerne.

2. Medlemsstaterne meddeler ligeledes Kommissionen, hvis der sker aendringer i de forhold, der er oplyst, jaevnfoer stk. 1, senest to uger efter at disse aendringer faar virkning.

Artikel 21

Ajourfoeringsprocedure

1. De nationale tilsynsmyndigheder udfaerdiger hvert aar en rapport om, hvordan gennemfoerelsen af procedurerne i kapitel III og IV skrider frem; rapporten fremsendes inden den 1. marts det foelgende aar til Kommissionen.

2. Kommissionen vurderer paa grundlag af erfaringerne med gennemfoerelsen af direktivet i tidsrummet indtil den 1. januar 1996, om det er noedvendigt at tilpasse bestemmelserne, og udarbejder en rapport herom til Europa-Parlamentet og Raadet. Rapporten skal bl.a. indeholde en vurdering af, hvorvidt der paa grundlag af de opnaaede erfaringer er behov for en yderligere vurdering af lovrammen for denne type tilladelser.

Artikel 22

Gennemfoerelse af direktivet

1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. oktober 1995. De underretter straks Kommissionen herom.

Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggoerelsen af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.

2. Senest to maaneder efter vedtagelsen af dette direktiv sender medlemsstaterne Kommissionen en liste over deres repraesentanter i EF-Teleudvalget. EF-Teleudvalget indleder arbejdet senest tre maaneder efter direktivets vedtagelse.

Artikel 23

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT nr. L 248 af 25. 9. 1992, s. 4.

(2) EFT nr. C 108 af 19. 4. 1993, s. 45.

(3) EFT nr. L 192 af 24. 7. 1990, s. 1.

(4) EFT nr. L 165 af 19. 6. 1992, s. 27.

(5) EFT nr. C 213 af 6. 8. 1993, s. 1.

(6) KOM(93) 159 endelig udg.