BERETNING FRA KOMMISSIONEN - KOMMISSIONENS TYVENDE ÅRSBERETNING TIL EUROPA-PARLAMENTET OM FÆLLESSKABETS ANTIDUMPING- OG ANTISUBSIDIEFORANSTALTNINGER - OVERSIGT OVER OVERVÅGNINGEN AF TREDJELANDES ANTIDUMPING-, ANTISUBSIDIE- OG BESKYTTELSESUNDERSØGELSER (2001)

RAPPORT FRA KOMMISSIONEN - KOMMISSIONENS TYVENDE ÅRSBERETNING [1] TIL EUROPA-PARLAMENTET OM FÆLLESSKABETS ANTIDUMPING- OG ANTISUBSIDIEFORANSTALTNINGER - OVERSIGT OVER OVERVÅGNINGEN AF TREDJELANDES ANTIDUMPING-, ANTISUBSIDIE- OG BESKYTTELSESUNDERSØGELSER (2001)

[1] Tidligere årsberetninger er offentliggjort i KOM(83)519 endelig udg./2; KOM(84)721 endelig udg.; KOM(86)308 endelig udg.; KOM(87)178 endelig udg.; KOM(88)92 endelig udg.; KOM(89)106 endelig udg.; KOM(90)229 endelig udg.; SEK(91)92 endelig udg.; SEK(91)974 endelig udg.; SEK(92)716 endelig udg.; KOM(93)516 endelig udg.; KOM(95)16 endelig udg.; KOM(95)309 endelig udg.; KOM(96)146 endelig udg.; KOM(97)428 endelig udg.; KOM(98)482 endelig udg., KOM(1999)411 endelig udg., KOM(2000)440 endelig og KOM(2001)571 endelig.

(Tyvende årsberetning til Europa-Parlamentet - 2001)

INDHOLD

Formål og sigte

1. Oversigt over lovgivningen og grundlæggende begreber

1.1 Antidumping- og antisubsidieområdet

1.1.1 Gældende lov

1.1.1.1 Internationale rammer

1.1.1.2 Fællesskabslovgivningen

1.1.2 Hvad er dumping, og hvad er udligningsberettigede subsidier - de konkrete betingelser for indførelse af told

1.1.2.1 Dumping og subsidier

1.1.2.2 Væsentlig skade og årsagssammenhæng

1.1.2.3 Fællesskabets interesser

1.1.3 Procedure

1.1.4 Kommissionens antidumping- og antisubsidietjenestegrene

1.2 Sikkerhedskontrol

1.2.1 Retlige rammer

1.3 Ændringer af fællesskabslovgivningen i 2001

2. Generel oversigt over antidumping- og antisubsidieundersøgelser og

foranstaltninger

2.1 Nye undersøgelser

2.2 Fornyede undersøgelser

3. Oversigt over aktiviteter i 2001

3.1 Nye undersøgelser

3.1.1 Indledte sager

3.1.2 Midlertidig told

3.1.3 Endelige foranstaltninger

3.1.3.1 Oversigt

3.1.3.2 Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

3.1.4 Undersøgelser afsluttet uden indførelse af foranstaltninger

3.1.4.1 Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

3.2 Fornyede undersøgelser

3.2.1 Fornyet undersøgelse ved gyldighedsperiodens udløb

3.2.1.1 Indledte sager

3.2.1.2 Fornyede undersøgelser afsluttet med bekræftelse af tolden

3.2.1.3 Fornyede undersøgelser afsluttet med afslutning

3.2.2 Interimsundersøgelser

3.2.3 Andre "interimsundersøgelser"

3.2.4 Undersøgelser af nye eksportører

3.2.5 Overvæltningsundersøgelser

3.2.6 Omgåelsesundersøgelser

3.3 Sikkerhedskontrol

4. Overvågning af tilsagn

5. Tilbagebetalinger

6. Retlig behandling: Afgørelser truffet af Domstolen og Retten I Første Instans

6.1 Oversigt over de retlige undersøgelser i 2001

6.2 Verserende sager

6.3 Nye sager

6.4 Domme afsagt af Rettens i Første Instans

6.4.1 Lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i bl.a. Japan

6.4.2 Ferrosilicium med oprindelse i Egypten og Polen

6.4.3 Stænger af rustfrit stål med oprindelse i Indien

6.5 Kendelser afsagt af Retten i Første Instand og Domstolen

6.5.1 Ferrosilicium med oprindelse i Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine

6.6 Domme afsagt af Domstolen

6.6.1 Appel af Retten i Første Instans' dom af 18. december 1997 i sag T-159 og

160/94

6.6.2 Præjudiciel afgørelse: henvendelse til Domstolen fra Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 234 om en præjudiciel afgørelse - gennemførelse af dommen i sag C-245/95

7. Tredjelandes antidumping- og antisubsidieundersøgelser vedrørende import fra Fællesskabet eller dets medlemsstater

7.1 Antidumpingsager mod Fællesskabet eller dets medlemsstater

7.1.1 Oversigt

7.1.2 Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager

7.1.2.1 Lavt beriget uran fra Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede

Kongerige

7.1.2.2 Varmtvalsede produkter af stål fra Nederlandene

7.1.2.3 Stænger af rustfrit stål fra Frankrig, Tyskland, Italien, Luxembourg og Det Forenede Kongerige

7.1.2.4 Bjælker af konstruktionsstål fra Tyskland, Italien, Luxembourg og Spanien

7.1.2.5 Koldtvalsede flade produkter af rustfrit stål fra Fællesskabet

7.1.2.6 Hvedemel fra Fællesskabet

7.1.2.7 Polyvinylchlorid fra Belgien, Tyskland, Finland, Grækenland, Italien,

Nederlandene

7.2 Antisubsidiesager mod Fællesskabet eller dets medlemsstater

7.2.1 Oversigt

7.2.2 Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager

7.2.2.1 Lavt beriget uran fra Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede

Kongerige

7.2.2.2 Stænger af rustfrit stål fra Italien

7.2.2.3 Ferskner på dåse fra Grækenland

7.2.2.4 Tomater på dåse fra Italien

8. Beskyttelsesforanstaltninger, som berører Fællesskabet

8.1 Oversigt

8.2 Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager

8.2.1 Import af stål

8.2.2 Ferskner på dåse

8.2.3 Legetøj

8.2.4 Stålrør

8.2.5 Tekstiler

8.2.6 Kaliumnitrat

8.2.7 Sukkervarer (karameller)

8.2.8 Ildfaste magnesiummaterialer

9. Aktiviteter inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO)

9.1 Tvistbilæggelse på antidumping-, antisubsidie- og beskyttelsesområdet

9.1.1 Oversigt over WTO's tvistbilæggelsesprocedure

9.1.2 Tvistbilæggelsesprocedurer indledt af Fællesskabet

9.1.2.1 USA - privatiseringsmetode (udligningstold)

9.1.2.2 USA - udligningsforanstaltninger mod korrosionsresistente flade produkter af kulstofholdigt stål fra Tyskland

9.1.2.3 USA - loven om afhjælpning af dumping og subsidiering

9.1.2.4 Argentina - keramiske gulvfliser

9.1.2.5 USA - stålimport

9.1.2.6 Argentina - ferskner på dåse

9.1.3 Tvistbilæggelsesprocedurer indledt af tredjelande mod Fællesskabet

9.1.3.1 Indien - antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld

9.1.3.2 Brasilien - antidumpingtold på rørfittings af deformerbart støbejern

9.2 Andre WTO-aktiviteter

10. Konklusion

BILAGSFORTEGNELSE

BILAG: OVERSIGT

BILAG A // Nye undersøgelser indledt i perioden 1. januar - 31. december 2001

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser

BILAG B // Nye undersøgelser indledt

A. i perioden 1996 -2001 (31. december), fordelt på varegrupper

B. i perioden 1996 -2001 (31. december), fordelt på eksportlandet

BILAG C // Nye undersøgelser afsluttet ved indførelse af midlertidig told i perioden 1. januar - 31. december 2001

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser

BILAG D // Nye undersøgelser afsluttet ved indførelse af endelig told i perioden 1. januar - 31. december 2001

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser

BILAG E // Nye undersøgelser afsluttet uden indførelse af foranstaltninger i perioden 1. januar - 31. december 2001

A. Antidumpingundersøgelser

B. Antisubsidieundersøgelser

BILAG F // Fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb, der er indledt eller afsluttet i perioden 1. januar -31. december 2001

BILAG G // Interimsundersøgelser indledt eller afsluttet i perioden 1. januar -31. december 2001

BILAG H // Andre fornyede undersøgelser afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2001

BILAG I // Fornyede undersøgelser af nytilkomne eksportører indledt eller afsluttet i perioden 1. januar -31. december 2001

BILAG J // Antiovervæltningsundersøgelser indledt eller afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2001

BILAG K // Antiomgåelsesundersøgelser indledt eller afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2001

BILAG L // Fremskyndede fornyede antisubsidieundersøgelser indledt eller afsluttet i perioden 1. januar - 31. december 2001

BILAG M // Godtagne eller ophævede tilsagn i perioden 1. januar -31. december 2001

BILAG N // Foranstaltninger, der er udløbet i perioden 1. januar - 31. december 2001

BILAG O // Endelige antidumpingforanstaltninger, der var gældende pr. 31. december 2001

A. Efter vare

B. Efter land

BILAG P // Endelige antisubsidieforanstaltninger, der var gældende pr. 31. december 2001

A. Efter vare

B. Efter land

BILAG Q // Tilsagn, der var gældende pr. 31. december 2001

A. Efter vare

B. Efter land

BILAG R // Uafsluttede antidumping- og antidubsidieundersøgelser pr. 31 december 2001

A. Nye undersøgelser (efter vare)

B. Fornyede undersøgelser (efter vare)

C. Efter land (nye og fornyede undersøgelser)

BILAG S // Tilbagebetalinger i perioden 1. januar - 31. december 2001

BILAG T // Retssager

A. Retssager, der verserede for De Europæiske Fællesskabers Domstol og Retten i Første Instans pr. 31 december 2001

B. Domme, kendelser og andre afgørelser afsagt af De Europæiske Fællesskabers Domstol og Retten i Første Instans i 2001

BILAG U // Tredjelandes antidumping- og antisubsidieundersøgelser vedrørende import fra Fællesskabet eller dets medlemsstater

BILAG V // Tredjelandes beskyttelsesforanstaltninger i 2001

Formål og sigte

Denne beretning forelægges for Europa-Parlamentet i henhold til dettes beslutning af 16. december 1981 om Fællesskabets antidumpingaktiviteter [2] og betænkningerne fra Europa-Parlamentets Udvalg om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi [3].

[2] EFT C 11 af 18.1.1982, s. 37

[3] PE 141.178/endel. af 30.11.1990, ordfører: Gijs De Vries

Denne beretning opsummerer udviklingen i den generelle politik. I modsætning til tidligere år indeholder den imidlertid ikke længere bemærkninger til hver enkelt sag. For at undgå at gentage oplysninger, der allerede er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, blev det besluttet kun at give en oversigt over undersøgelserne sammen med de vigtigste oplysninger som f.eks. den indførte told. Sager, der fortjener særlig opmærksomhed, er derimod behandlet mere detaljeret. Beretningen er derfor mere faktuel og koncentreret og dækker årets vigtigste begivenheder. De detaljerede bilag, der dækker alle sager, sikrer, at beretningens faktuelle indhold stadig er meningsfuldt og tilstrækkeligt til at forstå aktiviteterne i 2001. Endelig vil dette nye kortere format også gøre det muligt at behandle de praktiske konsekvenser af udvidelsen af Den Europæiske Union i fremtiden, bl.a. med hensyn til oversættelser.

Lige som sidste år giver beretningen en oversigt over de retssager, som vedrører de handelspolitiske instrumenter. Den indeholder også en oversigt over antidumping-, antisubsidie- og beskyttelsesforanstaltninger vedtaget af tredjelande og over aktioner i henhold til Verdenshandelsorganisationens forståelse om tvistbilæggelse, der er indledt af og mod Fællesskabet.

Situationen med hensyn til indledning af undersøgelser og indførelse af foranstaltninger er igen blevet normal i 2001 i forhold til 1999 og 2000. I de to sidstnævnte år var der en ekstraordinær stigning i antallet af nye undersøgelser og i antallet af nye midlertidige eller endelige foranstaltninger.

I 2001 indledte ti lande i alt 25 antidumping- og antisubsidieundersøgelser mod importen fra Fællesskabets medlemsstater. Kommissionen ydede bistand til selskaber i Fællesskabet i et stort antal disse sager og greb ind over for undersøgelsesorganer i tredjelande samt inden for rammerne af WTO.

Bilagene til beretningen giver mulighed for hurtigt at overskue aktiviteterne i tabelform.

Beretningen er også tilgængelig for offentligheden. 2000-udgaven havde et oplag på ca. 500 eksemplarer. (Internet-side: http://europa.eu.int/comm/trade/policy/dumping/reports.htm)

1. Oversigt over lovgivningen og grundlæggende begreber

1.1. Antidumping- og antisubsidieområdet

1.1.1. Gældende lov

1.1.1.1. Internationale rammer

På internationalt plan blev illoyal handelspraksis, f.eks. dumping og tildeling af subsidier, identificeret som en trussel mod åbne markeder helt tilbage i 1947, hvor den første GATT-overenskomst blev undertegnet. Overenskomsten indeholdt konkrete bestemmelser, der gjorde det muligt for medlemmer af GATT at gribe ind over for en sådan praksis, hvis den forårsagede væsentlig skade for en indenlandsk erhvervsgren i et GATT-medlem.

Siden da er der gjort en betydelig indsats for at harmonisere reglerne for instrumenter til beskyttelse af handelen. Under den seneste GATT-runde (den såkaldte Uruguay-runde), der førte til oprettelsen af WTO og til detaljerede antidumping- og antisubsidieaftaler, var en stor del af opmærksomheden rettet mod procedurereglerne og mod de konkrete betingelser, der skal være opfyldt, før der kan træffes beskyttelsesforanstaltninger. Fællesskabet spillede en aktiv rolle under forhandlingerne om disse relevante kriterier og har indarbejdet dem i sin egen lovgivning.

1.1.1.2. Fællesskabslovgivningen

Fællesskabets første lovgivning vedrørende dumping og subsidier blev vedtaget i 1968 og er siden blevet ændret flere gange. De nuværende grundtekster (EF og EKSF), der udgør det retlige grundlag for antidumping- og antisubsidieundersøgelser i Fællesskabet, trådte i kraft mellem marts 1996 og april 1998. De er i overensstemmelse med de antidumping- og antisubsidieaftaler, der blev opnået enighed om i GATT/WTO-forhandlingerne. De grundlæggende retsakter er:

-Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab [4]

[4] EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1, senest ændret ved forordning (EF) nr. 2238/2000 (EFT L 257 af 11.10.2000, s. 2)

-Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab [5]

[5] EFT L 288 af 21.10.1997, s. 1

-Kommissionens beslutning nr. 2277/96/EKSF af 28. november 1996 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab [6]

[6] EFT L 308 af 29.11.1996, s. 11, senest ændret ved Kommissionens beslutning nr. 435/2001/EKSF (EFT L 63 af 3.3.2001, s. 14)

-Kommissionens beslutning nr. 1889/98/EKSF af 3. september 1998 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab [7].

[7] EFT L 245 af 4.9.1998, s. 3

Disse forordninger og beslutninger vil samlet blive benævnt "grundforordningerne".

Fællesskabslovgivningen indeholder en række bestemmelser, der skal sikre en afbalanceret anvendelse af Fællesskabets regler om dumping og subsidier for alle interesserede parter. Disse bestemmelser omfatter en "fastlæggelse af Fællesskabets interesser" og fastsættelse af tolden efter "reglen om mindste told", der er mere vidtgående end WTO-forpligtelserne.

Fastlæggelsen af Fællesskabets interesser er en klausul om offentlighedens interesser og foreskriver, at der kun kan træffes foranstaltninger, hvis de ikke strider mod Fællesskabets samlede interesser. Dette kræver en analyse af alle de berørte økonomiske interesser, herunder den indenlandske erhvervsgrens, brugernes, forbrugernes og formidlernes interesser.

Ifølge reglen om mindste told skal de af Fællesskabet indførte foranstaltninger være lavere end dumping- eller subsidiemargenen, hvis en sådan lavere sats er tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.

1.1.2. Hvad er dumping, og hvad er udligningsberettigede subsidier - de konkrete betingelser for indførelse af told

1.1.2.1. Dumping og subsidier

Dumping defineres traditionelt som prisdiskrimination mellem nationale markeder eller som salg til en pris, der ligger under produktionsomkostningerne. I Fællesskabets antidumpinglovgivning defineres dumping som det forhold, at en vare sælges i Fællesskabet til en pris, der er lavere end varens " normale værdi" . Den "normale værdi" er sædvanligvis den faktiske salgspris på eksportlandets hjemmemarked. Et land sælger derfor til dumpingpriser, hvis priserne på dets hjemmemarked er højere end dets eksportpriser (prisdiskrimination).

Hvis salget på hjemmemarkedet ikke er repræsentativt, f.eks. fordi der kun er tale om små mængder, kan den normale værdi fastsættes på et andet grundlag, som f.eks. andre producenters priser på hjemmemarkedet eller produktionsomkostningerne. I sidstnævnte tilfælde sælger et selskab til dumpingpriser, hvis dets eksportpriser ligger under produktionsomkostningerne.

I de fleste tilfælde foreligger der en vis adskillelse af markederne, hvor der ikke blot er tale om lejlighedsvis dumping. Denne adskillelse kan bl.a. skyldes statslig regulering eller forbrugernes præferencer. Eksportørerne er som følge heraf til en vis grad afskærmet fra international konkurrence på deres hjemmemarked.

Subsidier kan have tilsvarende virkninger som salg til dumpingpriser. Ved subsidier forstås en direkte støtte fra staten, hvorved producenter eller eksportører opnår en fordel (f.eks. tilskud, skatte- og afgiftsfritagelse, lån på præferencevilkår, hvor renten er lavere end markedsrenten, eksportfremmeordninger), som har til sigte at tillade eksportørerne at sælge til lave priser i Fællesskabet.

1.1.2.2. Væsentlig skade og årsagssammenhæng

For at der skal træffes foranstaltninger mod illoyal handelspraksis er det ikke tilstrækkeligt, at selskabet eksporterer deres varer til Fællesskabet til dumpingpriser eller subsidierede priser. Der kan kun indføres foranstaltninger, hvis denne eksport forårsager væsentlig skade for producenter i Fællesskabet, der ikke kan konkurrere på lige fod med eksportørerne.

Typiske skadesindikatorer er, at mængden af den dumpede og/eller subsidierede import stiger over en vis periode, og at importpriserne ligger under EF-erhvervsgrenens salgspriser. Som følge heraf tvinges EF-erhvervsgrenen til at mindske produktionsmængder og salgspriser, hvorved den taber markedsandel, har tab eller må afskedige ansatte. I værste fald kan eksportørerne forsøge at eliminere levedygtige EF-producenter ved at benytte en aggressiv prisstrategi. Under alle omstændigheder kræves det af skadesanalysen, at alle relevante faktorer tages i betragtning, før det fastslås, om EF-erhvervsgrenen lider "væsentlig skade".

En anden betingelse for indførelse af foranstaltninger er, at der skal foreligge en "årsagssammenhæng": skaden skal være forårsaget af dumpingen eller subsidierne. Denne betingelse er opfyldt, når skaden for EF-erhvervsgrenen falder sammen med stigningen i dumpingimporten og den subsidierede import. Det er vigtigt at bemærke, at den dumpede eller subsidierede import ikke behøver at være den eneste årsag til skaden.

1.1.2.3. Fællesskabets interesser

Endelig skal det fastslås, at en anvendelse af foranstaltninger ikke vil være i modstrid med Fællesskabets overordnede interesser. I denne forbindelse skal der tages hensyn til interesserne for alle relevante erhvervsdrivende, der kan påvirkes af undersøgelsens resultat.

1.1.3. Procedure

Undersøgelser gennemføres i overensstemmelse med de procedureregler, der er fastsat i grundretsakterne. Disse regler sikrer en åben, retfærdig og objektiv procedure, idet de giver interesserede parter betydelige proceduremæssige rettigheder. Desuden offentliggøres resultaterne af en undersøgelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende, og Fællesskabet skal begrunde sine afgørelser deri. Endelig sikres det, at hver sag afgøres individuelt, og Kommissionen tøver ikke med at afslutte en sag, hvis betingelserne for at indføre foranstaltninger ikke er opfyldt.

Hver undersøgelse er forskellig alt efter de involverede varer og lande, men alle sager følger de samme procedureregler. Der gælder imidlertid visse præferenceregler for de central- og østeuropæiske lande og Tyrkiet. Reglerne for nye sager opsummeres herunder:

Indledning

En sag begynder normalt med en tilstrækkeligt underbygget klage fra den EF-erhvervsgren, der fremstiller den samme eller en tilsvarende vare som den, der er omhandlet i klagen. Efter at have modtaget denne klage vurderer Kommissionen, om den indeholder tilstrækkelig dokumentation til, at sagen kan indledes. En sag påbegyndes ved en indledningsmeddelelse i EFT. I denne meddelelse opfordres alle interesserede parter, herunder brugere og om nødvendigt forbrugerorganisationer, til at deltage i proceduren og samarbejde i forbindelse med denne. Der sendes detaljerede spørgeskemaer til producenter i de eksporterende lande og Fællesskabet, forhandlere (især importører) og andre interesserede parter, f.eks. brugere. Disse parter underrettes også om, at de kan anmode om at blive hørt og om at få adgang til ikke-fortrolige optegnelser, så de bedre kan tale deres sag.

Undersøgelsen indtil indførelsen af midlertidige foranstaltninger

Når Kommissionen har modtaget besvarelserne af spørgeskemaerne, foretager den undersøgelser hos de samarbejdsvillige parter.

Det vigtigste formål med disse besøg er at kontrollere, om oplysningerne i spørgeskemaerne er pålidelige. De verificerede oplysninger benyttes derefter til at beregne eller fastsætte dumpingmargenen og skadesfaktorerne, navnlig prisunderbudsmargenen og skadesafhjælpningsniveauet. Disse beregninger indebærer ofte behandling af tusindvis af transaktioner og kræver en kompliceret analyse af produktionsomkostninger.

Resultaterne af disse beregninger og de øvrige resultater opsummeres i et arbejdsdokument, på grundlag af hvilket det - efter høring af medlemsstaterne i Det Rådgivende Udvalg - besluttes, om der skal indføres midlertidige foranstaltninger, eller om proceduren skal afsluttes. I begge tilfælde er det Kommissionen, der har ansvaret for at træffe en afgørelse på dette trin.

Undersøgelsen indtil indførelsen af endelige foranstaltninger

Efter offentliggørelse af Kommissionens forordning om indførelse af midlertidig told i EFT modtager interesserede parter, der har anmodet herom, en fuldstændig underretning, der gør det muligt for dem at kontrollere Kommissionens beregninger og fremsætte bemærkninger. Der kan også fremsættes bemærkninger under en høring. Disse foreløbige indlæg og bemærkninger tages i betragtning, når Kommissionen udarbejder endnu et arbejdsdokument, der er endeligt.

Efter den endelige underretning og konsultation af medlemsstaterne på grundlag af det andet arbejdsdokument fremsætter Kommissionen over for Rådet forslag om, hvorvidt de midlertidige foranstaltninger skal bekræftes og endelige foranstaltninger indføres. En anden mulighed er, at Kommissionen godtager tilsagn fra eksportørerne om, at de vil overholde mindstepriser. I så fald indføres der sædvanligvis ikke told for de selskaber, hvis tilsagn godtages.

Rådet træffer afgørelse om vedtagelse af Kommissionens forslag med simpelt flertal, dvs. mindst otte medlemsstater skal gå ind for Kommissionens forslag. Forordningen om indførelse af endelig told og opkrævning af den midlertidige told offentliggøres i EFT.

På grundlag af undersøgelsesresultaterne kan det også besluttes at afslutte en sag uden indførelse af foranstaltninger. Samme procedure (meddelelse, bemærkninger, høring, arbejdsdokument) som ovenfor nævnt finder anvendelse. En sag afsluttes sædvanligvis ved en afgørelse truffet af Kommissionen efter høring af medlemsstaterne.

Frister og varighed

Den ovenfor beskrevne procedure er underlagt strenge obligatoriske frister. En afgørelse om indførelse af midlertidig told skal således træffes inden for en frist på ni måneder fra indledningen af en undersøgelse, og en undersøgelse skal være endeligt afsluttet inden for en frist på femten måneder (13 måneder for så vidt angår subsidier). Dette medfører et betydeligt tidspres, hvor der bl.a. skal tages hensyn til interne høringer og nødvendigheden af at offentliggøre forordninger og afgørelser på alle fællesskabssprog samtidig.

Antidumping- eller udligningsforanstaltninger vil normalt være gældende i en periode på fem år og kan bestå af told eller tilsagn, som eksportørerne har afgivet. Der træffes normalt foranstaltninger omfattende det enkelte land, men der kan også indrømmes individuel behandling, dvs. anvendelse af en selskabsspecifik told, af eksportører, der har udvist samarbejdsvilje gennem hele undersøgelsen. Under denne femårsperiode kan interesserede parter under visse forhold anmode om en fornyet undersøgelse af foranstaltningerne eller om tilbagebetaling af betalt antidumpingtold. Foranstaltninger kan også suspenderes i en vis periode efter bestemte kriterier.

Grundforordningerne rummer bestemmelser om administrative fornyede undersøgelser og skelner mellem interimsundersøgelser, undersøgelser i forbindelse med nye eksportører og udløbsundersøgelser. Disse procedurer indledes normalt kun på grundlag af den underbyggede dokumentation og varer normalt ikke over 12 måneder.

Udløbsundersøgelser skal fastslå, om foranstaltningernes udløb vil føre til fortsat eller fornyet dumping og skade. I løbet af den femårige periode kan Kommissionen gennemføre en interimsundersøgelse. Efter denne procedure vil Kommissionen overveje, om omstændighederne med hensyn til subsidiering/dumping og skade er ændret væsentligt, eller om de gældende foranstaltninger når det ønskede resultat og afhjælper skaden. Endelig fastsætter grundforordningerne, at der skal gennemføres fornyede undersøgelser for at fastsætte individuelle margener for nye eksportører i det pågældende eksportland.

Retlige undersøgelser

Parternes proceduremæssige rettigheder, herunder høringer og adgang til ikke-fortrolige optegnelser, respekteres under hele proceduren, og der forefindes et retligt undersøgelsessystem for at sikre, at proceduren gennemføres korrekt. Det er Retten i Første Instans og Domstolen i Luxembourg, der har kompetence til at prøve antidumping- og antisubsidiesager. Stater, der er medlemmer af WTO, har desuden mulighed for at gøre brug af WTO' s mekanisme for tvistbilæggelse.

1.1.4. Kommissionens antidumping- og antisubsidietjenestegrene

I 2001 gennemførtes antidumping- og antisubsidieundersøgelser stadig af direktorat B og C i Generaldirektoratet for Handel, der bl.a. har ansvaret for den eksterne handelspolitik. Direktorat C behandlede undersøgelsers dumping- og subsidieaspekter, mens direktorat B tog sig af skade og Fællesskabets interesser. Desuden havde kontor 1 i direktorat B ansvaret for de politiske aspekter for begge direktorater, og kontor 1 i direktorat C overvågede tredjelandes aktiviteter i forbindelse med antidumping-, antisubsidie- og beskyttelsesforanstaltninger. Der fandt en omstrukturering sted i april 2002, som resulterede i oprettelse af et enkelt direktorat for alle handelsbeskyttelsesinstrumenter.

1.2. Sikkerhedskontrol

1.2.1. Retlige rammer

Princippet om liberalisering af importen blev fastsat i GATT 1947 og styrket i WTO-aftalerne fra 1994. Da beskyttelsesforanstaltninger består af en ensidig tilbagetrækning eller suspension af en tidligere aftalt toldindrømmelse eller andre handelsliberaliseringsforpligtelser, må de anses for at være en undtagelse fra dette princip. GATT 1947 og WTO-aftalerne indførte strenge bestemmelser for anvendelsen af denne undtagelsesklausul. Som de står, fastsætter artikel XIX i GATT 1994 og WTO-aftalen om beskyttelsesforanstaltninger ikke blot regler og kriterier, men indfører også en multilateral kontrolordning under WTO's Komité for Beskyttelsesforanstaltninger.

I henhold til WTO-reglerne skal en beskyttelsesforanstaltning betragtes som et kortvarigt midlertidigt forsvarstiltag, der anvendes over for al import af varen, der er genstand for en foranstaltning, uanset dennes oprindelse [8].

[8] For så vidt angår ikke-medlemmer af WTO kan beskyttelsesforanstaltninger dog være selektive og anvendes på varer med oprindelse i et specifikt land

Beskyttelsesforanstaltninger kan kun vedtages efter en grundig undersøgelse, der giver dokumentation for, at der er tale om a) en uforudset udvikling, der har ført til b) øget import, c) væsentlig skade for indenlandske producenter og d) en årsagssammenhæng mellem importen og skaden. I sidste instans kræver vedtagelse af foranstaltninger i Fællesskabet en analyse af alle involverede interesser, dvs. foranstaltningernes virkninger på producenter, brugere og forbrugere. Disse principper afspejles i Fællesskabets relevante forordninger [9] samt en bestemmelse om, at beskyttelsesforanstaltninger kun træffes, når det er i Fællesskabets interesse.

[9] Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 om den fælles importordning, nr. 519/94 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande og nr. 517/94 om den fælles ordning for indførsel af tekstilvarer fra visse tredjelande

1.3. Ændringer af fællesskabslovgivningen i 2001

I 2000 vedtog Rådet forordning (EF) nr. 2238/2000 [10] om ændring af forordning (EF) nr. 384/96 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab. Ændringen bestod i:

[10] EFT L 257 af 11.10.2000, s. 2

-opretholdelse af den markedsøkonomiske ordning, der har været anvendt over for Kina og Rusland siden 1998 [11], hvis det påvises, at der hersker markedsøkonomiske forhold

[11] Rådets forordning (EF) nr. 905/98 (EFT L 128 af 30.4.1998)

-udstrækkelse af den markedsøkonomiske ordning til Ukraine, Vietnam og Kasakhstan

-udstrækkelse af denne fordel til andre lande uden markedsøkonomi, så snart de bliver medlem af WTO.

For at tilpasse både EF- og EKSF-ordningerne i denne forbindelse vedtog Kommissionen den 2. marts 2001 beslutning nr. 435/2001/EKSF [12] om ændring af beslutning nr. 2277/96/EKSF om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab.

[12] EFT L 63 af 3.3.2001, s. 14

Fællesskabet har desuden vedtaget lovgivning, der gør det muligt for det om nødvendigt at ændre antidumping- og antisubsidieforanstaltninger som følge af afgørelser truffet af et WTO-panel. Den 23. juli 2001 udstedte Rådet forordning (EF) nr. 1515/2001 om de foranstaltninger, der kan træffes af EF på grundlag af en rapport vedtaget af WTO's Tvistbilæggelsesorgan vedrørende antidumping- og antisubsidieforanstaltninger [13]. Ved forordning (EF) nr. 1515/2001 indføres der specifikke bestemmelser, der skal gøre det muligt for Fællesskabet at bringe foranstaltninger, der er truffet i henhold til forordning (EF) Nr. 384/96 eller forordning (EF) nr. 2026/97, i overensstemmelse med de henstillinger og kendelser, der er indeholdt i en rapport vedtaget af WTO's tvistbilæggelsesorgan (DSB). Disse bestemmelser kan bestå i at:

[13] EFT L 201 af 26.7.2001, s. 10

-ophæve, suspendere eller ændre den anfægtede foranstaltning med eller uden en fornyet undersøgelse, og/eller

-vedtage enhver anden særlig foranstaltning, der skønnes hensigtsmæssig efter omstændighederne.

For at der fuldt ud kan tages hensyn til de retlige fortolkninger, der foretages i en rapport vedtaget af DSB, kan de ovennævnte bestemmelser om nødvendigt også træffes med hensyn til ikke-omtvistede foranstaltninger.

2. Generel oversigt over antidumping- og antisubsidieundersøgelser og -foranstaltninger

2.1. Nye undersøgelser

Ved udgangen af 2001 opretholdt Fællesskabet 175 antidumpingforanstaltninger [14] og 16 udligningsforanstaltninger. Antidumpingforanstaltningerne vedrørte 68 varer og 36 lande (se bilag O); udligningsforanstaltningerne vedrørte 11 varer og 8 lande (se bilag P). Der var i langt de fleste tilfælde tale om told; i et betydeligt antal sager blev der imidlertid godtaget tilsagn.

[14] Foranstaltningerne opgøres for de pågældende varer og lande

Af de foranstaltninger, der var i kraft ved udgangen af 2001, vedrørte 34 Kina, 20 Indien, 11 Republikken Korea, 11 Rusland, 9 Indonesien, 8 Japan og 11 lande uden markedsøkonomi, herunder Ukraine med 8 foranstaltninger og Belarus med 3 foranstaltninger. Fireogtyve foranstaltninger vedrørte et eller flere af de ti central- og østeuropæiske lande [15].

[15] Disse lande er: Rumænien, Bulgarien, Slovakiet, Tjekkiet, Slovenien, Ungarn, Polen, Letland, Litauen og Estland

Et mere realistisk mål for virkningerne af antidumpingforanstaltningerne er imidlertid handelsværdien af den pågældende vare, og her er der tale om store variationer alt afhængig af varesektor. Den største handelsværdi opnås ofte for højteknologiske produkter med stor værditilvækst, såsom elektroniske produkter. Det skal bemærkes, at kun 0,5% [16] af den samlede import til Fællesskabet i 2001 var påvirket af antidumping- eller antisubsidieforanstaltninger.

[16] Kilde: Comext.

TABEL 1

Nye antidumping og antisubsidieundersøgelser

i perioden 1. januar 1997 -31. december 2001 [17]

[17] Indledning af en sag, der vedrører flere lande, opgøres som særskilte undersøgelser/procedurer for hvert involveret land

>TABELPOSITION>

2.2. Fornyede undersøgelser

Ifølge grundforordningen kan antidumpingforanstaltninger og herunder pristilsagn gøres til genstand for fem forskellige former for fornyede undersøgelser: fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb (artikel 11, stk. 2), fornyede undersøgelser, mens foranstaltningerne er i kraft (interimsundersøgelser; artikel 11, stk. 3), fornyede undersøgelser i forbindelse med nye eksportører (artikel 11, stk. 4), fornyede undersøgelser i forbindelse med overvæltning (artikel 12) og omgåelsesundersøgelser (artikel 13).

Også antisubsidieforanstaltninger kan ifølge grundforordningen gøres til genstand for fem forskellige former for fornyede undersøgelser: fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb (artikel 18), interimsundersøgelser (artikel 19), overvæltningsundersøgelser (artikel 19, stk. 3), fremskyndede fornyede undersøgelser (artikel 20) og omgåelsesundersøgelser (artikel 23).

Disse fornyede undersøgelser udgør fortsat en væsentlig del af arbejdet i Kommissionens antidumpingafdeling. I perioden 1997-2001 indledtes i alt 161 fornyede undersøgelser. Disse fornyede undersøgelser udgjorde næsten 42% af alle undersøgelser.

I 2001 indledtes 29 fornyede undersøgelser. Heraf var 12 udløbsundersøgelser, 14 var interimsundersøgelser, 2 var undersøgelser af nye eksportører og 1 var en overvæltningsundersøgelse.

Nærmere oplysninger om de fornyede undersøgelser i 2001 fremgår af bilag F til L, mens tabel 2 indeholder statistiske oplysninger om årene 1997 til 2001.

TABEL 2

Fornyede undersøgelser af antidumping- og antisubsidieforanstaltninger

i perioden 1. januar 1997 -31. december 2001 [18]

[18] Indledning af en sag, der vedrører flere lande, opgøres som særskilte undersøgelser/procedurer for hvert involveret land

>TABELPOSITION>

Nærmere oplysninger om konklusionerne findes under punkt 3.2.

3. Oversigt over aktiviteter i 2001

3.1. Nye undersøgelser

3.1.1. Indledte sager

I 2001 blev der indledt 33 undersøgelser. Seks af disse vedrørte subsidier. De involverede 10 forskellige varer fra 19 forskellige lande. Nærmere oplysninger om disse undersøgelser fremgår af bilag A. Det mest berørte land er Indien med 8 undersøgelser, fulgt af Indonesien med 3 undersøgelser. For så vidt angår varerne er jern- og stålsektoren mest berørt.

I forhold til 2000 (31 indledninger) er antallet af nye undersøgelser udtryk for en tilbagevenden til den normale situation, der eksisterede i 1990'erne.

I femårs perioden fra 1997 til 2001 indledtes der 224 undersøgelser vedrørende import fra 40 lande. De sektorer, der var omfattet af de fleste undersøgelser, var jern- og stålindustrien med 16 undersøgelser, den kemiske industri med 5 undersøgelser og tekstilindustrien med 5 undersøgelser. En oversigt over disse undersøgelser fordelt på sektorer findes i bilag B(A).

De lande, der var omfattet af flest undersøgelser i perioden fra 1997 til 2001, var Indien med 31 undersøgelser, Folkerepublikken Kina med 25 undersøgelser, Korea med 22 undersøgelser og Taiwan med 17 undersøgelser. De undersøgelser, der er indledt i løbet af de seneste fem år, er anført i bilag B(B) fordelt på eksportlande.

En liste over sager indledt i 2001 følger herunder med angivelse af den klagende part. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag A.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

3.1.2. Midlertidig told

I 2001 blev der indført midlertidig told i 18 procedurer, der vedrørte import fra 16 forskellige lande. Som vist i tabel 1 (se punkt 2.1) var tallet 48 i 2000 og 17 i 1999.

Herunder følger en liste over sager, hvor der blev indført midlertidige foranstaltninger i 2001, samt de indførte foranstaltninger. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag C.

>TABELPOSITION>

3.1.3. Endelige foranstaltninger

3.1.3.1. Oversigt

I 2001 blev der indført endelig told i 12 sager, der vedrørte import fra 10 forskellige lande og omfattede 6 varer. Folkerepublikken Kina og Rusland tegnede sig hver for 2 undersøgelser. Polen, Ukraine, Tjekkiet, Thailand, Tyrkiet, Indien, Korea og Japan er hver genstand for én undersøgelse.

Herunder følger en liste over sager, hvor der blev indført endelige foranstaltninger i 2001, samt de indførte foranstaltninger. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag D. Bilag D indeholder også yderligere oplysninger om importens og forbrugets størrelse.

>TABELPOSITION>

3.1.3.2. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

1. Folie af aluminium fra Folkerepublikken Kina og Rusland

Det samlede forbrug i Fællesskabet af husholdningsfolie af aluminium udgjorde i undersøgelsesperioden 86 117 tons til en værdi af 191 mio. EUR. Den samlede import med oprindelse i de pågældende lande havde en værdi af 35 mio. EUR.

Dette var ikke en let sag, idet Kommissionen efter ni måneders undersøgelser stadig ikke var klar til at træffe en afgørelse. Visse aspekter vedrørende dumping og årsagssammenhæng måtte undersøges yderligere, før der kunne træffes en afgørelse. Rådet indførte imidlertid endelige antidumpingforanstaltninger den 17. maj 2001.

Der blev indført næsten samme told for de to lande, nemlig 15,0% for Kina og 14,9% for Rusland, men niveauet var fastlagt på forskelligt grundlag. Ved anvendelse af reglen om mindste told [19] blev tolden for Kina baseret på skadesniveauet, mens tolden for Rusland var baseret på den konstaterede dumping. Da den russiske eksporterende producent blev underrettet om konklusionerne af undersøgelsen, tilbød han at øge sine eksportpriser til et niveau, hvor der ikke forekom dumping, og afgav tilsagn herom. Kommissionen godtog dette tilsagn, og der blev efterfølgende ikke lagt told på aluminiumsfolie fremstillet af denne eksportør.

[19] Ifølge denne regel fastsættes tolden på grundlag af enten dumpingens eller skadens størrelse, alt efter hvad der er lavest

Det skal bemærkes, at dette var første gang, at en producent i Rusland blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, hvilket betød, at priserne og omkostningerne på hjemmemarkedet blev benyttet som grundlag for fastsættelsen af den normale værdi. Den kinesiske producents anmodning om markedsøkonomisk behandling blev afvist, da det pågældende selskab ikke fungerede på markedsøkonomiske vilkår. For denne eksportør måtte den normale værdi fastsættes på grundlag af priser i et referenceland, i dette tilfælde USA.

Det fremgik også af undersøgelsen, at der var et sammenfald mellem to begivenheder inden for nøjagtig samme tidsrum (1996 til 1999). Dels steg importen fra de to pågældende lande med 18 procentpoint målt i markedsandel (fra 1% til 19%), dels tabte Fællesskabet 17 procentpoint.

Dette blev klart afspejlet i EF-erhvervsgrenens situation, idet dens produktion og markedsandel faldt med 8%, samtidig med at den var udsat for et betydeligt pristryk på 14%, der igen førte til tab på 7%. Der var derfor ingen tvivl om, at producenterne i Fællesskabet led væsentlig skade som følge af dumpingimporten.

Da der ikke var tvingende årsager til ikke at træffe foranstaltninger over for den pågældende import, vedtog Rådet Kommissionens forslag om indførelse af endelig antidumpingtold, mens Kommissionen godtog pristilsagnet fra den eneste russiske eksportør.

2. Kompaktlysstofrør med indbygget elektronisk drosselspole fra Folkerepublikken Kina

Rådet indførte den 19. juli 2001 endelige antidumpingforanstaltninger med niveauet for de konstaterede dumpingmargener, undtagen for én eksporterende producent (Philips & Yaming), hvis skadesmargen var lavere. Tolden udgjorde mellem 0% og 59,5%. Tolden på landsplan var 66,1%.

De økonomiske interesser i forbindelse med sagen var ret gennemsnitlige, idet det samlede forbrug i Fællesskabet i undersøgelsesperioden udgjorde omkring 123 mio. enheder til en værdi af omkring 555 mio. EUR Den samlede import med oprindelse i Kina havde i samme periode en værdi af ca. 69 mio. EUR. Proceduren frembød ikke desto mindre en række særlig interessante aspekter.

For det første blev der foretaget en ny beregning af dumpingmargenerne for den endelige told for at tage hensyn til WTO-panelets konklusioner og appelorganets henstillinger i den sag, Indien havde indbragt mod Fællesskabet vedrørende sengelinned af bomuld, selv om Kina ikke var medlem af WTO. Disse henstillinger tillader ikke længere, at der benyttes "nulstilling" ved beregningen af de gennemsnitlige dumpingmargener pr. model. Som følge heraf faldt de dumpingmargener, der er grundlaget for tolden, med fra 1 til 2 procentpoint.

For det andet var valget af Mexico som et passende referenceland kontroversielt, da det selskab i referencelandet, som var villigt til at samarbejde, var forretningsmæssigt forbundet med den klagende part, der havde indledt antidumpingsagen. Kommissionen søgte selv at undgå at benytte Mexico. Ved anvendelse af grundforordningen havde Kommissionen imidlertid intet andet valg, fordi ingen af de selskaber, der blev kontaktet over hele verden, var villige til at samarbejde. Der var derfor ikke noget alternativ til Mexico.

For det tredje var sagen kontroversiel, fordi en række parter hævdede, at antidumpingtold ville stride mod Fællesskabets interesser som helhed. De fremførte, at en importtold ville føre til prisstigninger for energisparepærer og derved stride mod Fællesskabets overordnede filosofi om at opmuntre energibesparende foranstaltninger. Dette spørgsmål blev undersøgt særlig grundigt. På grundlag af resultaterne af undersøgelsen fandtes det usandsynligt, at prisen på kompaktlysstofrør med indbygget drosselspole ville stige væsentligt efter en indførelse af foranstaltninger. Denne vurdering var baseret på, at der for nogle kinesiske eksporterende producenter ikke blev indført told eller kun en lav told (f.eks. for den største kinesiske eksportør), at importørerne havde en betydelig avance, og at der forelå alternative forsyningsmuligheder fra andre tredjelande, der ikke var pålagt told. Det konkluderedes også, at foranstaltninger ikke ville være i modstrid med Fællesskabets energibesparelsespolitikker, og at EF-erhvervsgrenen ikke kunne forventes at afholde omkostningerne til Fællesskabets energi- og miljøpolitik ved at lide under en uredelig handelspraksis.

3. Indvendige gearnav fra Japan

Rådet indførte endelige antidumpingforanstaltninger den 26. oktober 2001. Proceduren blev indledt i juli 2000 på grundlag af en klage indgivet af SRAM Deutschland GmbH, der står for en betragtelig andel af Fællesskabets produktion af indvendige gearnav.

Der var flere særlige træk ved sagen: den vedrørte kun to aktører, en lille til mellemstor EF-producent, der næsten udelukkende fremstillede indvendige gearnav til cykler, og et japansk selskab, som var aktivt på verdensplan, og som ikke blot solgte indvendige gearnav, men også mange andre dele og tilbehør til cykler. Ifølge presserapporter har Shimano brugt mellem 1 og 2 mio. USD til lobbyvirksomhed i forbindelse med denne procedure.

Dumping

Dumpingmargenen var 36,6 % for den eneste japanske eksporterende producent.

Skade og årsagssammenhæng

Det fremgik af undersøgelsen, at EF-erhvervsgrenens priser blev trykket i undersøgelsesperioden, og at dens priser blev underbudt af priserne på de varer, der importeredes til dumpingpriser fra Japan. Et forhold af interesse var, at der kun var små forskelle mellem listepriserne, mens der var tale om et meget større prisunderbud med hensyn til de verificerede priser, som rent faktisk blev benyttet af SRAM og Shimano (idet rabatter osv. blev taget i betragtning).

Importen til Fællesskabet fra Japan er steget betydeligt gennem flere år, og samtidig har de vigtigste skadesindikatorer (rentabilitet, markedsandel osv.) for EF-erhvervsgrenen udviklet sig negativt.

Dette var særlig klart mellem 1998 og undersøgelsesperioden, hvor forbruget i Fællesskabet faldt med 1%, mens importen fra Japan steg med 43%. Samtidig oplevede EF-erhvervsgrenen et pristryk, der førte til finansielle tab.

Fællesskabets interesser

Et andet interessant aspekt i denne sag var, at Kommissionen modtog talrige protester mod en eventuel told fra producenter og importører af cykler og fra cykelhandlere. Kommissionens tjenestegrene foretog undersøgelser på stedet hos det (meget mindre) antal selskaber, der var villige til at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen. Den samlede verificerede maksimumsvirkning af tolden, nemlig en stigning på omkring 0,5% i EF-cykelproducenternes omkostninger, var rent faktisk meget mindre, end disse selskaber havde anslået.

Spørgsmålet om konkurrence blev også undersøgt i denne forbindelse. Mange parter rejste spørgsmålet om, hvorvidt told vil føre til, at SRAM får en dominerende position på fællesskabsmarkedet. I betragtning af Shimanos veletablerede stilling på fællesskabsmarkedet (39%), selskabets stærke tilstedeværelse i andre cykelrelaterede sektorer og den forholdsvis begrænsede told konkluderedes det imidlertid, at tolden tværtimod sandsynligvis ville sikre en effektiv konkurrence på fællesskabsmarkedet, da den ville stille SRAM lige med Shimano. Kommissionen vil dog fortsat overvåge markedsudviklingen, så den kan reagere, hvis der i fremtiden viser sig tegn på eventuelle konkurrenceforstyrrelser.

Foranstaltninger

På grundlag af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser blev der i overensstemmelse med reglen om mindste told indført endelige antidumpingforanstaltninger med niveauet for skadesmargenen, nemlig 11,3%.

3.1.4. Undersøgelser afsluttet uden indførelse af foranstaltninger

I overensstemmelse med bestemmelserne i de respektive grundforordninger kan undersøgelser afsluttes uden indførelse af foranstaltninger, hvis en klage trækkes tilbage, eller hvis der ikke er behov for foranstaltninger (dvs. hvis der ikke finder dumping sted eller ydes subsidier, hvis der ikke forvoldes skade som følge heraf eller hvis det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger).

I 2001 blev 12 nye procedurer afsluttet uden indførelse af foranstaltninger mod 32 i 2000 og 22 i 1999.

Herunder følger en liste over sager, der blev afsluttet i 2001 uden indførelse af foranstaltninger. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag E.

>TABELPOSITION>

3.1.4.1. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager (i kronologisk orden)

1. Tovværk og kabler af stål fra Republikken Korea og Malaysia

Proceduren, som vedrørte tovværk og kabler af stål med oprindelse i Tjekkiet, Republikken Korea, Malaysia, Rusland, Thailand og Tyrkiet, blev indledt den 5. maj 2000 på grundlag af en klage indgivet af Liaison Committee of European Union Wire Rope Industries (EWRIS) på vegne af erhvervsgrenen i Fællesskabet.

Proceduren vedrørende Republikken Korea og Malaysia blev afsluttet den 4. august 2001, da de konstaterede dumpingmargener var ubetydelige.

2. Farvefjernsynsmodtagere fra Tyrkiet

Proceduren blev indledt den 15. juli 2000. Det vigtigste spørgsmål vedrørte oprindelse. Farvefjernsynsmodtagere indeholder ofte komponenter med oprindelse i andre lande end det land, hvori den færdige vare er fremstillet eller samlet, hvilket betyder, at farvefjernsynsmodtagere kan anses for at have oprindelse i et andet land end fremstillings- eller samlingslandet.

I overensstemmelse med Fællesskabets faste praksis omfattede antidumpingundersøgelsen en undersøgelse af oprindelsen af de farvefjernsynsmodtagere, der eksporteredes fra Tyrkiet. Det blev fastslået, at i dette bestemte tilfælde blev farvefjernsynsmodtagernes oprindelse reelt afgjort af oprindelsen for deres katodestrålerør. Oprindelsesundersøgelsen konkluderede derfor, at de farvefjernsynsmodtagere, der eksporteredes fra Tyrkiet i undersøgelsesperioden, ikke havde tyrkisk oprindelse.

Under disse omstændigheder afsluttedes proceduren uden indførelse af antidumpingforanstaltninger ved en afgørelse offentliggjort den 13. oktober 2001.

3.2. Fornyede undersøgelser

3.2.1. Fornyet undersøgelse ved gyldighedsperiodens udløb

Ifølge artikel 11, stk. 2, og artikel 18 i grundforordningen udløber foranstaltninger efter fem år, medmindre det som led i en fornyet udløbsundersøgelse fastslås, at de bør bibeholdes i deres oprindelige form.

I 2001 fik 8 foranstaltninger lov til at udløbe automatisk. Henvisningerne til disse foranstaltninger er anført i bilag N.

Siden grundforordningernes bestemmelse om udløb trådte i kraft i 1985 har i alt 313 foranstaltninger fået lov til at udløbe automatisk.

3.2.1.1. Indledte sager

I 2001 blev der indledt 12 fornyede undersøgelser i forbindelse med udløb.

En liste over disse sager følger herunder med angivelse af den klagende part. Det skal bemærkes, at nogle udløbsundersøgelser gennemføres sideløbende med interimsundersøgelser, hvilket muliggør en ændring af toldsatserne. Disse fornyede undersøgelser er markeret med en stjerne. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag F.

>TABELPOSITION>

3.2.1.2. Fornyede undersøgelser afsluttet med bekræftelse af tolden

I 2001 blev 6 udløbsundersøgelser afsluttet med en bekræftelse af tolden. Det skal bemærkes, at nogle udløbsundersøgelser gennemføres sideløbende med interimsundersøgelser, hvilket muliggør en ændring af toldsatserne. Disse fornyede undersøgelser er markeret med en stjerne.

De sager, der i 2001 blev afsluttet med en bekræftelse af tolden, er anført herunder sammen med resultatet af undersøgelsen. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag F.

>TABELPOSITION>

To udløbsundersøgelser vedrørende elektroniske vægte blev afsluttet. En fornyet undersøgelse vedrørende Japan blev indledt nogle få måneder før en anden undersøgelse, som vedrørte Singapore.

1. Elektroniske vægte fra Japan

I april 1998 blev der indledt en udløbsundersøgelse vedrørende foranstaltninger, der oprindelig blev indført i april 1993. Den 9. marts 2001 konkluderede Rådet, at foranstaltningerne skulle opretholdes i deres oprindelige form, dvs. som en værditold på mellem 15,3% og 31,6%.

De kendsgerninger, som Kommissionen råder over, samt det begrænsede samarbejde fra eksporterende producenter (besvarelserne af Kommissionens spørgeskema vedrørte kun 4% af eksporten i undersøgelsesperioden) tyder stærkt på, at der i en overskuelig fremtid fortsat og i øget omfang ville forekomme dumpingimport, hvis foranstaltningerne blev ophævet, da der er overskudskapacitet i Japan.

EF-erhvervsgrenen drog fordel af en kortvarig salgsfremgang som følge af indførelsen af euroen og det deraf følgende behov for nye vægte; fortjenesterne steg til et højt niveau, men dette ansås for at være midlertidigt. Trods disse gode resultater faldt markedsandelen.

I betragtning af de betydelige mængder vægte, der kunne eksporteres fra Japan til Fællesskabet til dumpingpriser, hvis foranstaltningerne fik lov til at udløbe, fandtes det sandsynligt, at EF-erhvervsgrenen i et sådant tilfælde igen ville blive påført skade.

2. Elektroniske vægte fra Singapore

I oktober 1998 blev der indledt en udløbsundersøgelse vedrørende foranstaltninger, der oprindelig blev indført i oktober 1993. Den 9. marts 2001 konkluderede Rådet, at foranstaltningerne burde opretholdes i deres oprindelige form og med deres oprindelige niveau, dvs. en værditold på 15,4% for det selskab, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, og 31% for alle andre selskaber.

Et selskab, der tegnede sig for 70% af eksporten fra Singapore, samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse, og det konstateredes, at der stadig forekom betydelig dumping (12%) i forbindelse med dette selskabs eksport til Fællesskabet. En sådan dumping vil sandsynligvis fortsætte inden for en overskuelig fremtid, da fællesskabsmarkedet er stort og tiltrækkende og har priser, der er en smule højere end priserne på andre tredjelandes markeder, hvortil den singaporeanske eksportør sælger. Det ansås derfor for sandsynligt, at dumpingimporten ville vokse, hvis foranstaltningerne udløber.

Fællesskabserhvervsgrenen fandtes at være i samme situation som i undersøgelsen vedrørende Japan. I betragtning af konklusionen om sandsynligheden for, at der fortsat ville forekomme dumping og i øget mængde, konkluderedes det, at der igen ville forekomme skade, hvis foranstaltningerne fik lov til at udløbe. Yderligere oplysninger om de to undersøgelser findes herunder.

3.2.1.3. Fornyede undersøgelser afsluttet med afslutning

I 2001 blev følgende udløbsundersøgelse vedrørende 6 lande afsluttet uden en videreførelse af foranstaltningerne:

Ferrosilicium (FeSi) fra Brasilien, Folkerepublikken Kina, Kasakhstan, Rusland, Ukraine og Venezuela

Udløbsundersøgelsen blev indledt den 9. december 1998 og vedrørte endelige foranstaltninger, der var blevet indført i december 1993 over for de anførte lande. Disse foranstaltninger blev ophævet den 23. marts 2001.

Det konstateredes, at der var en betydelig reservekapacitet i Folkerepublikken Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine, og at det var sandsynligt, at en betydelig mængde dumpingimport kunne tilføres fællesskabsmarkedet, hvis foranstaltningerne udløb. For så vidt angår Brasilien og Venezuela gjorde ændringer i selskabernes struktur og deres markeder det usandsynligt, at der igen ville forekomme skadelig dumping.

EF-erhvervsgrenen havde draget fordel af en stigning i dens enhedspriser på ferrosilicium fra 1994 til 1996, men i 1998 begyndte et prisfald at mindske fortjenesterne. Selv om efterspørgslen i Fællesskabet steg i løbet af den betragtede periode som følge af udviklingen i stålindustrien, blev den hovedsagelig dækket af øget import fra tredjelande. EF-erhvervsgrenen måtte sænke priserne fra 1997 til udgangen af 1998 i et forsøg på at bevare sin markedsandel, der ikke desto mindre blev svagt formindsket. Det konkluderedes således, at betydelige mængder dumpingimport med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine kunne komme ind på markedet, så snart foranstaltningerne udløb, hvilket ville skade EF-erhvervsgrenen.

Der har imidlertid længe været indført antidumpingforanstaltninger mod importen af FeSi (Venezuela siden 1983, Brasilien, Kasakhstan, Rusland og Ukraine siden 1987), men EF-erhvervsgrenens situation er alligevel blevet forværret. Siden 1987 er produktionen faldet med omkring 50%, og markedsandelen er faldet fra over 30% til 17%. Selv om foranstaltningerne næsten førte til et stop for importen fra de pågældende lande blev EF-erhvervsgrenen efter 1993 ved med at miste markedsandel til importen fra andre tredjelande, især Norge. Det blev derfor konkluderet, at EF-erhvervsgrenen ikke i tilstrækkelig grad havde været i stand til at drage fordel af de gældende foranstaltninger, og at det ikke var berettiget at pålægge aftagerindustrierne en urimelig byrde i endnu en periode.

3.2.2. Interimsundersøgelser

Ifølge artikel 11, stk. 3, og artikel 19 i grundforordningerne kan foranstaltninger, der er i kraft, gøres til genstand for en fornyet undersøgelse på Kommissionens initiativ, efter anmodning fra en medlemsstat eller, forudsat at der er forløbet mindst et år siden indførelsen af de endelige foranstaltninger, efter anmodning fra en eksportør eller importør eller producenterne i Fællesskabet, når anmodningen indeholder tilstrækkelige beviser. Ved gennemførelsen af undersøgelserne tages det bl.a. i betragtning, om omstændighederne vedrørende dumping og skade har ændret sig væsentligt. Fornyede undersøgelser kan begrænses til aspekter i forbindelse med dumping, subsidiering eller skade.

I 2001 blev der indledt 14 interimsundersøgelser, mens 6 blev afsluttet med bekræftelse eller ændring af tolden og 1 blev afsluttet.

De sager, der blev afsluttet i 2001, er anført herunder sammen med resultatet af undersøgelsen. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag G.

>TABELPOSITION>

3.2.3. Andre "interimsundersøgelser"

I 2001 blev der afsluttet en række andre fornyede undersøgelser, som ikke henhørte under artikel 11, stk. 3, eller artikel 19 i grundforordningen, eller for hvilke der ikke blev offentliggjort nogen indledningsmeddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

De vedrørte mere specifikt:

-undersøgelser, som blev gennemført og afsluttet i henhold til de specifikke bestemmelser i forordningen om indførelse af de oprindelige foranstaltninger, hvor der blev benyttet stikprøveteknik (fjernsynskamerasystemer, laks, flade paller af træ, træfiberplader)

-ændring af foranstaltninger efter dom afsagt af Retten i Første Instans (håndtasker)

-undersøgelser gennemført efter søgsmål indbragt for Retten i Første Instans om annullering af forordningen om indførelse af endelig told (syntetiske fibre af polyester)

-undersøgelser gennemført efter en rapport fra Appelorganet og en panelrapport vedtaget af Verdenshandelsorganisationens Tvistbilæggelsesorgan (sengelinned).

Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag H.

3.2.4. Undersøgelser af nye eksportører

For så vidt angår antidumpingforanstaltninger kan der ifølge artikel 11, stk. 4, i grundforordningen foretages en fornyet undersøgelse med henblik på at fastsætte individuelle dumpingmargener for nye eksportører i det pågældende eksportland, som ikke eksporterede varen i undersøgelsesperioden.

Sådanne parter skal påvise, at de reelt er nye eksportører, dvs. at de ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i eksportlandet, som er genstand for antidumpingforanstaltningerne, og at de rent faktisk er begyndt at udføre varen til Fællesskabet efter undersøgelsesperioden, eller at de har indgået uigenkaldelige kontraktlige forpligtelser til at udføre en betydelig mængde til Fællesskabet.

Når en fornyet undersøgelse vedrørende en ny eksportør indledes, ophæves tolden for den pågældende eksportør, selv om importen fra det pågældende selskab gøres til genstand for registrering i henhold til artikel 14, stk. 5, i grundforordningen for at sikre, at der kan opkræves antidumpingtold fra datoen for indledningen af den fornyede undersøgelse, hvis det af denne fremgår, at der for den pågældende eksportør er tale om dumping.

For så vidt angår antisubsidieforanstaltninger er det i henhold til artikel 20 i grundforordningen muligt at foretage en fornyet undersøgelse ("fremskyndet" fornyet undersøgelse) for hurtigt at fastsætte en individuel udligningstold. Enhver eksportør, hvis eksport er genstand for en endelig udligningstold, men som ikke blev individuelt undersøgt i forbindelse med den oprindelige undersøgelse af andre årsager end manglende vilje til at samarbejde med Kommissionen, kan anmode om en sådan fornyet undersøgelse.

I 2001 blev der indledt 2 fornyede undersøgelser af nye eksportører og ingen fremskyndede fornyede undersøgelser. Siden Kommissionen foretog de første undersøgelser af denne type i 1990, er der indledt i alt 34 undersøgelser.

For så vidt angår de afsluttede undersøgelser var der tale om en fornyet undersøgelse i forbindelse med en ny eksportør (indførelse/ændring af tolden) og tre fremskyndede undersøgelser (en afsluttet med indførelse/ændring af tolden og to afsluttet).

Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag I og L.

3.2.5. Overvæltningsundersøgelser

Muligheden for fornyede undersøgelser som følge af " overvæltning" , der vedrører tilfælde, hvor eksportørerne direkte eller indirekte bærer omkostningerne ved tolden og derved øger dumpingmargenen, uden at videresalgspriserne påvirkes tilstrækkeligt, er omhandlet i artikel 12 og artikel 19, stk. 3, i grundforordningerne.

I 2001 blev der ikke indledt sådanne undersøgelser, men en undersøgelse blev afsluttet med øget told.

Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag J.

3.2.6. Omgåelsesundersøgelser

Muligheden for, at undersøgelser kan genoptages, hvis der fremlægges bevis for, at foranstaltninger omgås, blev indført ved artikel 13 og artikel 23 i grundforordningerne.

Omgåelse defineres som en ændring i mønstret for handelen mellem tredjelande og Fællesskabet, som skyldes praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomisk begrundelse ud over indførelsen af tolden. Tolden kan udvides til importen fra tredjelande af samme vare eller dele heraf, hvis der finder omgåelse sted.

I 2001 blev der indledt én undersøgelse. Yderligere oplysninger fremgår af det nummer af De Europæiske Fællesskabers Tidende, som der henvises til i bilag K.

3.3. Sikkerhedskontrol

Fællesskabet har sjældent benyttet sig af beskyttelsesforanstaltninger, og der er ikke vedtaget sådanne foranstaltninger, siden WTO-aftalen af 1994 trådte i kraft.

Som princip finder Kommissionen, at beskyttelsesforanstaltninger kun bør benyttes som et ekstraordinært middel i nødsituationer. Denne holdning deles af WTO's tvistbilæggelsesorgan.

Kommissionen forventer, at Fællesskabets handelspartnere følger en tilsvarende rigorøs fremgangsmåde. Flere og flere lande vedtager imidlertid beskyttelsesforanstaltninger og ofte under omstændigheder, der ikke synes at være helt i overensstemmelse med artikel XIX i GATT 1994, WTO-aftalen om beskyttelsesforanstaltninger og andre WTO-regler. Kommissionens aktiviteter i forbindelse med beskyttelsesforanstaltninger er derfor i stigende grad rettet mod at forsvare EF-producenternes eksportinteresser, om nødvendigt på WTO-niveau (se punkt 9.1.2).

For så vidt angår konventionelle handelsordninger har Kommissionen inden for de forskellige bilaterale aftaler, som den har indgået (Europaaftalerne, aftalerne med Middelhavslande, frihandelsaftalerne med Sydafrika og Mexico osv.), indvilget i at indføre særlige beskyttelsesklausuler, som finder anvendelse på sager, som opstår mellem partnerne. Disse klausuler medfører normalt rettigheder og forpligtelser ud over dem, der opstår i henhold til WTO-reglerne om beskyttelsesforanstaltninger (f.eks. særlige underretnings- og konsultationsprocedurer). I denne forbindelse overvåger Kommissionen nøje alle sager, der indledes af partnere, med hvilke der er indgået præferentielle handelsaftaler.

4. Overvågning af tilsagn

Tilsagn er en form for antidumping- eller udligningsforanstaltninger. De godtages af Kommissionen, hvis den finder det godtgjort, at de effektivt kan afhjælpe de skadelige virkninger af dumping eller subsidiering. For at opnå dette mål forpligter eksportørerne sig normalt til at hæve deres priser. Den nødvendige prisstigning følger af undersøgelsens resultater og afhænger direkte af omfanget af den konstaterede dumping eller subsidiering eller af skadesafhjælpningsniveauet, alt efter hvad der er lavest.

For at Kommissionen kan overvåge, om tilsagnene overholdes, skal de berørte parter indgive regelmæssige rapporter om deres salg, sædvanligvis hvert kvartal. De skal også give Kommissionen alle andre oplysninger, som findes nødvendige, samt tillade kontrolbesøg med henblik på Kommissionens efterprøvning af sådanne oplysninger, også med kort varsel. I tilfælde af brud på eller tilbagetrækning af tilsagn, pålægges der en told.

I 2001 var der ved årets begyndelse godtaget tilsagn fra 266 selskaber, som dækkede 19 varer med oprindelse i 21 forskellige lande.

I 2001 blev der indført endelig antidumping- og/eller udligningstold over for 8 selskaber, efter at de havde brudt deres tilsagn (opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge - 3 selskaber; flade paller af træ med oprindelse i Polen - 5 selskaber). Desuden trak 5 selskaber frivilligt deres tilsagn tilbage (flade paller af træ med oprindelse i Polen -1 selskab; opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge - 3 selskaber; træfiberplader med oprindelse i Letland - 1 selskab). Tilsagnene vedrørende rørfittings med oprindelse i Kroatien (1 selskab) og ubearbejdet rent magnesium med oprindelse i Rusland og Ukraine (3 selskaber) udløb. I betragtning af resultaterne af en fornyet undersøgelse fandtes et andet selskabs tilsagn ikke længere nødvendigt (engangstændere med oprindelse i Thailand).

Der blev også godtaget pristilsagn fra yderligere 12 selskaber i 4 nye sager (tovværk og kabler af stål med oprindelse i Tjekkiet, Tyrkiet, Rusland og Thailand - 5 selskaber; urinstof med oprindelse i Bulgarien - 1 selskab; polyethylenterephthalatfolie med oprindelse i Indien - 5 selskaber; folie af aluminium med oprindelse i Rusland - 1 selskab) og fra 8 nye eksportører i igangværende sager (opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge - 2 selskaber; paller af træ fra Polen - 5 selskaber; visse varmtvalsede flade produkter af ulegeret stål med oprindelse i Indien - 1 selskab).

Derved er i alt 271 selskaber omfattet af tilsagn, som gælder ved udgangen af 2001. Nærmere oplysninger fremgår af bilag M, mens en oversigt over alle gældende tilsagn findes i bilag Q.

Som følge af det stadigt større antal tilsagn og deres kompleksitet er Kommissionen vedblevet med at tildele yderligere ressourcer til overvågning af tilsagn.

Da tilsagn skal have samme afhjælpende virkning som det toldmæssige alternativ, skal undersøgelsen, tilpasningen og udarbejdelsen af tilbud om tilsagn baseres på en dobbelt vurdering af risiko og effektivitet. Dette har ført til situationer, hvor tilsagn ikke er blevet anset for acceptable, især hvor en eksportør ikke har udvist tilstrækkelig samarbejdsvilje og ikke har afgivet korrekte oplysninger i løbet af en undersøgelse, eller hvor selskabets handelsmønstre giver for store muligheder for krydskompensation mellem varer, hvoraf alle ikke er omfattet af tilsagn, ved salg til samme kunde i Fællesskabet.

Efter godtagelsen af tilsagn har fortsatte kontakter med EF-erhvervsgrenen været afgørende for at sikre, at Kommissionen modtager de nødvendige oplysninger om virkningerne af tilsagnene på markedet. Kommissionen kan på denne måde foretage en mere effektiv målretning af sine overvågningsaktiviteter.

5. Tilbagebetalinger

Ifølge artikel 11, stk. 8, i antidumpinggrundforordningen kan importører anmode om tilbagebetaling af opkrævet antidumpingtold, hvis det påvises, at den dumpingmargen, der lå til grund for betalingen af tolden, er blevet elimineret eller reduceret til et niveau, der er lavere end den gældende toldsats.

Kommissionen fortsatte med at behandle en blanding af uafsluttede anmodninger om tilbagebetaling og nye ansøgninger. Derved har Kommissionen forsøgt at strukturere de forskellige undersøgelser, således at dens ressourcer udnyttes bedst muligt. I 2001 blev der vedtaget 3 beslutninger, som dækkede forskellige anmodninger. Af disse beslutninger indrømmede 2 delvis tilbagebetaling af told, mens 1 beslutning afviste en anmodning, da ansøgeren ikke fremlagde den nødvendige dokumentation til støtte for anmodningen. Fire andre anmodninger blev senere frivilligt trukket tilbage af ansøgerne, da det blev klart, at de eksporterende producenter ikke ville samarbejde i forbindelse med anmodningerne.

Yderligere 7 tilbagebetalingssagers antagelighed var også under overvejelse ved årets udgang. Der blev også indgivet 7 nye anmodninger om tilbagebetaling i årets løb; berettigelsen af tre af disse anmodninger vil om kort tid blive undersøgt.

Nærmere oplysninger fremgår af bilag S.

6. Retlig behandling: Afgørelser truffet af Domstolen og Retten I Første Instans

6.1. Oversigt over de retlige undersøgelser i 2001

I 2001 afsagde Retten i Første Instans fire domme vedrørende dumping eller subsidier, mens Domstolen afsagde tre. I en anden teknisk afgørelse uden følger for sagens substans eller institutionernes politik skønnede Retten i Første Instans, at der ikke var behov for en afgørelse.

6.2. Verserende sager

I bilag T gengives en liste over de antidumping- og antisubsidiesager, der stadig verserede for Domstolen og Retten i Første Instans ved udgangen af 2001 (10 for Retten i Første Instans og 3 for Domstolen).

6.3. Nye sager

Seks nye sager blev indbragt i 2001 (mod 6 i 1999 og 7 i 2000), heraf fire for Retten i Første Instans og to appeller for Domstolen. Antallet af nye sager har således været stabilt de seneste tre år.

Sager indbragt for Retten i Første Instans i 2001 vedrørte navnlig følgende:

-fastsættelse af markedsøkonomisk status [20]

[20] Sag T-35/01, Shanghai Teraoka mod Rådet, EFT C 118 af 21.4.2001, s. 41

-undersøgelse og vurdering af skadesfaktorer [21]

[21] Sag T-35/01, Shanghai Teraoka mod Rådet, EFT C 118 af 21.4.2001, s. 41

-tilstrækkelig underretning [22]

[22] Sag T-35/01, Shanghai Teraoka mod Rådet, EFT C 118 af 21.4.2001, s. 41

-afgørelse om væsentlig skade [23]

[23] Sag T-35/01, Shanghai Teraoka mod Rådet, EFT C 118 af 21.4.2001, s. 41

-vurdering af Fællesskabets interesser [24]

[24] Sag T-132/01, Euroalliages mod Kommissionen, EFT C 227 af 11.8.2001, s. 32

-anmodning om interimsforanstaltninger [25]

[25] Sag T-132/01 R, Euroalliages mod Kommissionen

-annullation af Kommissionens afgørelse om afslutning af en udløbsundersøgelse uden foranstaltninger [26]

[26] Sag T-132/01, Euroalliages mod Kommissionen, EFT C 227 af 11.8.2001, s. 32

-valg af referenceland/producent [27].

[27] Sag T-255/01, Changzhou Hailong Electronics og Yankon mod Rådet, EFT C 3 af 5.1.2002, s. 37

6.4. Domme afsagt af Rettens i Første Instans

Følgende resuméer fokuserer kun på de vigtigste punkter i dommene og behandler ikke alle spørgsmål, der er rejst i forbindelse med disse domme.

6.4.1. Lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i bl.a. Japan

-Sag T-82/00 - BIC og andre mod Rådet: dom af 5. april 2001 (Sml. 2001, side II-01241)

Som følge af en udløbs- og interimsundersøgelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3433/91 om indførelse af endelige foranstaltninger mod importen af lommetændere med fyrsten, med gas som brændstof, ikke til genopfyldning, med oprindelse i bl.a. Japan, konkluderede Kommissionen, at det var sandsynligt, at der igen ville blive forvoldt EF-erhvervsgrenen skade, hvis foranstaltningerne fik lov til at udløbe. Der blev imidlertid ikke opnået det nødvendige simple flertal i Rådet for vedtagelse af to på hinanden følgende forslag fra Kommissionen.

For at undgå en for langvarig fornyet undersøgelse og en ubegrænset opretholdelse af de gældende foranstaltninger fandt Kommissionen, at de endelige foranstaltninger skulle ophæves. Den forelagde derfor et forslag for Rådet om ophævelse af foranstaltningerne. Forslaget blev til sidst vedtaget af Rådet. Efterfølgende anfægtede EF-erhvervsgrenen forordningen og erklærede, at Rådet ikke havde givet tilstrækkelig begrundelse for ophævelsen.

Retten i Første Instans afviste søgsmålet. Retten fandt institutionens begrundelse klar og entydig. Den anførte, at det ikke var nødvendigt i begrundelsen at komme ind på alle de relevante juridiske og faktiske omstændigheder, da spørgsmålet om, hvorvidt begrundelsen var tilstrækkelig detaljeret, skulle vurderes ikke blot i henseende til ordlyden men også dens kontekst og alle de gældende retsregler for den pågældende sag.

Retten anførte desuden, at den anfægtede forordning utvetydigt viste, at Rådet klart ikke tilsluttede sig Kommissionens konklusioner vedrørende opretholdelse af foranstaltninger.

6.4.2. Ferrosilicium med oprindelse i Egypten og Polen

-Sag T-188/99 - Euroalliages mod Kommissionen: dom af 20. juni 2001 (Aml. 2001, side II-01757)

I 1992 indførte Rådet endelige foranstaltninger mod importen af ferrosilicium (FeSi) med oprindelse i Egypten og Polen. I 1999 afsluttede Kommissionen en udløbsundersøgelse uden indførelse af foranstaltninger. Denne beslutning blev truffet, fordi der ikke var sandsynlighed for fortsat eller fornyet skade.

EF-erhvervsgrenen (sagsøgeren) anlagde sag ved Retten i Første Instans, hovedsagelig baseret på en påstand om overtrædelse af artikel 11, stk. 2, i grundforordningen.

Retten i Første Instans afviste søgsmålet.

For det første mindede Retten om, at artikel 11, stk. 2, trods sagsøgerens påstande ikke kræver bevis for fortsat eller fornyet skade. En konklusion om sandsynlighed, omend ikke egentlig mulighed, er tilstrækkeligt. For det andet anførte Retten, at artikel 11, stk. 2, andet afsnit, fastsætter betingelserne for at indlede en fornyet undersøgelse i forbindelse med udløb og ikke betingelserne for at opretholde foranstaltninger. Ifølge Retten er de tre kriterier i det pågældende afsnit kun eksempler og må anses for at være alternative og ikke kumulative. Betingelserne for at indlede en udløbsundersøgelse må derfor ikke forveksles med betingelserne for at opretholde foranstaltninger. For det tredje fandt Retten på grundlag af det foregående og i henhold til grundforordninger og WTO's antidumpingaftale, at en videreførelse af foranstaltninger efter 5 år afhænger af meget strenge betingelser og kræver positivt bevis for sandsynligheden for fornyet dumping og skade. I den aktuelle sag fandt Retten, at Kommissionen korrekt kontrollerede, at dumpingen fortsatte, og at skaden var afhjulpet. Men Kommissionen kunne ikke med henvisning til eksportørernes omstændigheder eller markedsvilkårene bevise, at der var sandsynlighed for skadevoldende dumping. Da der ikke forelå sådanne objektive beviser konkluderede Retten, at Kommissionen havde handlet korrekt ved at beslutte, at foranstaltningerne ikke skulle opretholdes.

Endelig skulle Retten bedømme behandlingen af oplysninger, der vedrørte tiden efter undersøgelsesperioden. I denne forbindelse erindrede Retten om, at bestemmelserne i artikel 6 i grundforordningen for undersøgelsesproceduren fandt anvendelse på udløbsundersøgelser, særlig reglen om, at "Oplysninger, der vedrører en periode, der ligger senere end undersøgelsesperioden, tages normalt ikke i betragtning". Ifølge Retten vedrører henvisningen i artikel 11, stk. 2, tredje afsnit, til "alle relevante og behørigt dokumenterede bevisligheder, der fremlægges" i tilfælde af udløbsundersøgelser kun de bevisligheder, der indsamlet og behørigt verificeres i løbet af undersøgelsesperioden, jf. bestemmelserne i artikel 6 i grundforordningen.

6.4.3. Stænger af rustfrit stål med oprindelse i Indien

-Sag T-58/99 - Mukand og andre mod Rådet: dom af 19. september 2001 (Sml. 2001, side II-02521)

Rådet vedtog i 1998 forordning (EF) nr. 2450/98 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af stænger af rustfrit stål med oprindelse i Indien.

Under den administrative procedure fandt Kommissionen ved en beslutning om afslutning af en antitrustundersøgelse, at en række fællesskabsproducenter af flade produkter af rustfrit stål (en vare i et senere produktionsled) overtrådte lovgivningen ved samordnet at ændre og anvende referenceværdierne for formelen for beregning af et legeringstillæg (en bestanddel af basisprisen).

Efter vedtagelsen af den anfægtede forordning indledte Kommissionen (ved generaldirektoratet for konkurrence) en yderligere antitrustundersøgelse, denne gang vedrørende påstået samordnet praksis med hensyn til anvendelse af legeringstillæg på markedet for stænger af rustfrit stål.

Sagsøgerne indbragte sagen for Retten i Første Instans, før de blev underrettet om resultaterne af denne antitrustprocedure, hvor det fandtes, at EF-producenterne ikke havde udvist konkurrencebegrænsende adfærd. De fremførte, at enhver skade forvoldt af andre faktorer, særlig EF-erhvervsgrenens egen konkurrencebegrænsende adfærd, ikke måtte tilskrives den pågældende import.

Idet de tog hensyn til den beslutning, hvorved Kommissionen afsluttede antitrustundersøgelsen, fastholdt sagsøgerne, at det blotte forhold, at de påvirkedes af EF-producenternes konkurrencebegrænsende adfærd, var tilstrækkeligt til at konkludere, at fællesskabspriserne på flade produkter af rustfrit stål ikke var pålidelige.

Retten annullerede den anfægtede forordning for så vidt angik importen fra sagsøgerne.

Retten kritiserede institutionerne for uden videre at have afvist muligheden for, at denne samordnede praksis vedrørende priserne på aftagermarkedet for flade produkter kunne have påvirket pålideligheden af priserne på markedet for flade produkter af rustfrit stål. Retten konkluderede , at prisen i Fællesskabet på flade produkter af rustfrit stål reelt var kunstigt oppustet som følge af den indirekte virkning af den konkurrencebegrænsende adfærd, der udøvedes af fællesskabsproducenterne af flade produkter. Hvis institutionerne havde foretaget en korrekt vurdering af pålideligheden af priserne på flade produkter af rustfrit stål på fællesskabsmarkedet, ville de have fastslået, at disse priser var kunstigt oppustede.

6.5. Kendelser afsagt af Retten i Første Instand og Domstolen

6.5.1. Ferrosilicium med oprindelse i Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine

-Sag T-132/01R - Euroalliages m.fl. mod Kommissionen: kendelse af 1. august 2001 og 27. februar 2002, og sag C-404/01P - appel af kendelse af 1. august 2001: kendelse af 14. december 2001

Der blev i 1993 og 1994 indført endelige antidumpingforanstaltninger mod importen af ferrosilicium (FeSi) med oprindelse i en række lande. Efter en udløbsundersøgelse vedtog Kommissionen den anfægtede afgørelse om afslutning af antidumpingproceduren uden at opretholde foranstaltningerne mod importen af FeSi fra Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine. Kommissionen konkluderede, at foranstaltningerne sandsynligvis ville føre til fortsat eller fornyet dumping og skade, men fandt ikke at det var i Fællesskabets interesse at opretholde dem (se også punkt 3.2.1.3).

Euroalliages m.fl. indbragte en hovedsag for Retten mod Kommissionen og krævede annullation (sag T-132/01), og sagsøgerne indgav samtidig en anmodning til Retten om interimsforanstaltninger (sag T-132/01R).

I sag T-132/01R overvejede Rettens præsident for det første den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, og betegnede den som væsentlig som et synonym for alvorlig skade. For det andet konkluderede han i betragtning af de særlige omstændigheder ved den foreliggende sag, at den skade, som sagsøgerne havde lidt, ikke ville forsvinde blot som følge af en dom om annullation af den anfægtede afgørelse. For det tredje var den anfægtede afgørelse efter præsidentens opfattelse kendetegnet ved følger (sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade og dumping), der ikke naturligt er en del af afgørelser om afslutning om udløbsundersøgelser af antidumpingforanstaltninger. Endelig var det ikke sikkert, at ansøgerne efterfølgende ville blive kompenseret for Fællesskabets mulige ansvar, og Rettens præsident konkluderede derfor, at skaden også var uafhjælpelig.

Retten konkluderede derfor, at sagen var hastende, og erklærede, at importen af FeSi fra de pågældende lande skulle gøres til genstand for registrering uden sikkerhedsstillelse fra importørernes side.

Kommissionen appellerede den af Rettens præsident afsagte kendelse til Domstolen.

I det væsentlige fandt Domstolens præsident i sin kendelse, at Rettens præsidents kendelse var baseret på, at skaden ikke ansås for naturligt sammenhørende med denne form for afgørelse og for uafhjælpelig, udelukkende fordi en erstatning for skader i henhold til artikel 288, stk. 2, i EF-traktaten var risikabel.

For det første er den skade, som sagsøgerne kan lide, ifølge Domstolen tydeligvis forbundet med en afgørelse om afslutning af en procedure med henvisning til Fællesskabets interesser. For det andet kan usikkerheden i forbindelse med et erstatningssøgsmål ikke betyde, at skaden betegnes som uafhjælpelig.

Domstolens præsident annullerede derfor den kendelse, der var afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans, og henviste sagen tilbage til Retten i Første Instans.

I sin kendelse fulgte præsidenten for Retten i Første Instans til slut resultaterne i Domstolens præsidents kendelse af 14. december 2001; nemlig at usikkerheden i forbindelse med et erstatningssøgsmål ikke kan betyde, at skaden er uafhjælpelig. Da sagen ikke havde hastende karakter, afviste Rettens præsident endeligt kravet om midlertidige foranstaltninger.

6.6. Domme afsagt af Domstolen

6.6.1. Appel af Retten i Første Instans' dom af 18. december 1997 i sag T-159 og160/94

-Sag C-76 og 77/98P - Nutrasweet/Ajinomoto mod Rådet: dom af 3. maj 2001

Ved forordning (EØF) nr. 1391/91 indførte Rådet en endelig antidumpingtold på aspartam med oprindelse i Japan og USA i henhold til den grundforordning, der var gældende på daværende tidspunkt, nemlig Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 (grundforordningen). Nutrasweet var den eneste producent i USA og havde opnået brug af patenter for aspartam i USA indtil 1991, dvs. efter udløbet af undersøgelsesperioden. Ajinomoto var den eneste producent i Japan. Dette selskab eksporterede ikke direkte til EF, men via forsendelse gennem USA.

Den 18. december 1997 afviste Retten i Første Instans søgsmålet fra Nutrasweet og Ajinomoto (sagsøgerne). Se også Kommissionens sekstende årsberetning til Europa-Parlamentet (1997) - punkt 11.4.2.4.

I den aktuelle appel hævdede sagsøgerne for det første, at eksistensen af et patent på kun eksportørens hjemmemarked ved fastsættelsen af den normale værdi forhindrede priserne på dette marked i at være sammenlignelige med eksportpriserne.

For det andet hævdede sagsøgerne, at Retten i Første Instans tog retligt fejl ved fuldstændig at svigte sin pligt til at behandle fællesskabsrettens fundamentale princip i sin dom, nemlig at tillade eksportører at blive hørt før indførelsen af en midlertidig antidumpingtold.

Domstolen afviste imidlertid appellen i dens helhed.

For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi erklærede Domstolen først, at der kun kan gøres en undtagelse fra principperne i grundforordningens artikel 2, stk. 3, litra a), nemlig fastsættelse af den normale værdi på grundlag af priser, ved anvendelse af artikel 2, stk. 3, litra b), hvis der ikke er noget salg af samme vare i normal handel, eller hvis et sådant salg ikke tillader en korrekt sammenligning, nemlig hvis dette salg ikke er tilstrækkelig repræsentativt. For Domstolen er disse to situationer udtømmende og vedrører begge de særlige kendetegn ved det stedfundne salg snarere end varens pris. Efter Domstolens opfattelse indførte sagsøgerne en ny situation, som ikke er påtænkt i grundforordningens artikel 2, stk. 3, litra b), nemlig hjemmemarkeds- og eksportprisernes sammenlignelighed. Eksistensen af et patent, der beskytter salget af varen på eksportlandets hjemmemarked, er ikke en faktor, der henhører under en af de to undtagelser, der er mulige i henhold til artikel 2, stk. 3, litra b), i grundforordningen.

For så vidt angår bruddet på retten til en retfærdig høring anførte Retten igen, at lovligheden af en endelig forordning med bestemmelser om opkrævning af midlertidig antidumpingtold kun kan være påvirket af den midlertidige forordnings eventuelle lovstridighed i det omfang, den pågældende lovstridighed er afspejlet i den endelige forordning.

6.6.2. Præjudiciel afgørelse: henvendelse til Domstolen fra Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 234 om en præjudiciel afgørelse - gennemførelse af dommen i sag C-245/95

-Sag C-239/99 - Nachi Europe mod Hauptzollamt Krefeld: dom af 15. februar 2001

Ved dom af 2. maj 1995 i de forenede sager T-163 og T-165/94 (NTN Corporation og Koyo Seiko mod Rådet) annullerede Retten i Første Instans artikel 1 i forordning nr. 2849/92 [28] (den anfægtede forordning), for så vidt som den indførte antidumpingtold mod sagsøgerne. Den efterfølgende appel fra Kommissionen blev afvist af Domstolen.

[28] Rådets forordning (EØF) nr. 2849/92 af 28. september 1992 om ændring af den ved forordning (EØF) nr. 1739/85 indførte endelige antidumpingtold på importen af kuglelejer med største udvendige diameter på over 30 mm med oprindelse i Japan

Kommissionen drog konsekvenserne af disse to domme og offentliggjorde en meddelelse, hvoraf det fremgik, at importørerne kunne anmode de nationale toldmyndigheder om tilbagebetaling med hensyn til varer (kuglelejer) fremstillet af sagsøgerne (Koyo Seiko og NTN).

Et tysk selskab, der importerede kuglelejer fremstillet af dets moderselskab i Japan, anmodede de tyske myndigheder om tilbagebetaling af den antidumpingtold, som det havde betalt. Anmodningen blev afvist, og det tyske selskab indbragte derfor en sag for den kompetente myndighed, der besluttede at udsætte sagen og henvise spørgsmålet til Domstolen med henblik på en præjudicel afgørelse.

Domstolen erindrede først om gældende retspraksis, ifølge hvilken antidumpingforordninger trods deres karakter af lovgivning kan have direkte og individuel betydning for bestemte personer. Den mindede også om, at en annullationsdom ikke kan være mere omfattende, end sagsøgeren selv har ønsket det.

I betragtning heraf konkluderede Domstolen, at Retten i Første Instans havde handlet rigtigt ved at annullere den anfægtede forordnings artikel 1, men kun i det omfang, den indførte antidumpingtold over for sagsøgerne. Retten tilføjede, at det tyske selskab, der havde ret til at anfægte den anfægtede forordning direkte over for Retten i Første Instans, men ikke havde gjort dette inden for den relevante frist, ikke længere kunne forsøge dette ved nationale domstole.

7. Tredjelandes antidumping- og antisubsidieundersøgelser vedrørende import fra Fællesskabet eller dets medlemsstater

Ved begyndelsen af 2001 opretholdt 17 lande i alt 117 antidumping- og antisubsidieforanstaltninger mod importen fra Fællesskabet eller dets medlemsstater. I 2001 blev der indført yderligere 15 foranstaltninger. Ved udgangen af 2001 var yderligere 25 nye undersøgelser i gang.

Kommissionen har nu en proaktiv holdning i disse sager. I udvalgte sager er der en stigende indgriben over for tredjelandenes undersøgelsesmyndigheder i forskellige faser af de indenlandske procedurer og også på WTO-plan. Det er et stadigt problem i disse sager, at mange Fællesskabseksportører ikke samarbejder i forbindelse med disse undersøgelser med det uundgåelige resultat, at der normalt indføres foranstaltninger. Enhver væsentlig grad af manglende samarbejdsvilje mindsker naturligvis Kommissionens muligheder for at gribe ind, og derfor er et af Kommissionens mål på dette område at tilskynde EF-eksportørerne til at samarbejde fuldt ud med tredjelandets undersøgelsesmyndigheder.

Kommissionen er parat til at bistå medlemsstater og virksomheder, der er berørt af en undersøgelse. Det er imidlertid først og fremmest selskaberne selv, der skal forsvare deres egne interesser ved at samarbejde og om nødvendigt søge juridisk bistand.

7.1. Antidumpingsager mod Fællesskabet eller dets medlemsstater

7.1.1. Oversigt

Nedenstående tabel giver en oversigt over tredjelandes antidumpingforanstaltninger over for Fællesskabet eller dets medlemsstater i 2001. Den angiver situationen ved årets begyndelse, i løbet af året samt ved udgangen af året med hensyn til gældende foranstaltninger og indledte sager. Et mere detaljeret billede fremgår af bilag U, afsnit A.

TABEL 3

Antidumpingundersøgelser mod Fællesskabet eller dets medlemsstater i 2001

>TABELPOSITION>

I 2001 var Tyskland den medlemsstat, der var omfattet af flest endelige antidumpingforanstaltninger (29), fulgt af Frankrig (28) og Italien (23). Desuden er EU som helhed omfattet af yderligere 15 endelige antidumpingforanstaltninger.

7.1.2. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager

Dette kapitel angiver nogle af de antidumpingtiltag truffet af tredjelande i 2000, som fortjener særlig opmærksomhed.

7.1.2.1. Lavt beriget uran fra Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige

I december 2000 indledte USA en stærkt kontroversiel antidumpingsag mod lavt beriget uran fra Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige. Kommissionen finder, at denne undersøgelse aldrig skulle have været indledt, da klageren USEC ikke har "status" til at indgive en klage. Selskabet er kun en underleverandør og ejer ikke engang varen. Ejeren er rent faktisk imod sagen.

Trods talrige henvendelser og flere runder konsultationer med Kommissionen vedtog USA midlertidige antidumpingforanstaltninger (17,52% for Frankrig og 3,35% for Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige).

Ud over spørgsmålet om "status" kritiserede Kommissionen også de midlertidige foranstaltninger af andre grunde. For så vidt angår Frankrig syntes der at være tale om dobbelt medregning af antidumpingsagen og en sideløbende midlertidig udligningsforanstaltning. På den ene side fandt USA, at priserne mellem to statsejede selskaber var for høje og udgjorde subsidier. I forbindelse med antidumpingsagen beregnede USA imidlertid en pris, der blev anset for rimelig mellem de to selskaber på omtrent samme niveau - dvs. samme niveau, som fandtes at udgøre et subsidie. Begge dele kan ikke være rigtigt.

Det indledende argument om skade var også meget svagt. Enhver skade, der er forvoldt USEC, synes at skyldes selskabets egen ineffektivitet og virkningen af importen fra Rusland.

Den 14. december 2001 offentliggjorde den amerikanske undersøgelsesmyndighed (DOC) de foreløbige undersøgelsesresultater. Den fandt en dumpingmargen på 19,57% for Frankrig og en margen under ubetydelighedsgrænsen for Urenco-selskaberne. Ved at ændre sin subsidieberegning havde DOC tilsyneladende løst problemet med dobbelt medregning, men havde klart skabt en dumpingmargen ved at ansætte kunstigt høje elektricitetsomkostninger.

Den amerikanske internationale handelskommissions endelige konklusioner (om skade) i forbindelse med uran forventes offentliggjort i 2002.

7.1.2.2. Varmtvalsede produkter af stål fra Nederlandene

Den 3. maj 2001 indførte USA en midlertidig antidumpingtold på 2,44% på importen af ovennævnte vare fra Corus (tidligere Hoogovens) i Nederlandene. Ved fastsættelsen af dumpingmargenen benyttede USA en praksis med "nulstilling", hvilket vil sige, at der blev beregnet dumpingmargener for hver model, og alle negative dumpingmargener for individuelle modeller blev sat til nul. På dette grundlag konstateredes der en vejet gennemsnitlig dumpingmargen på 2,44%. Uden nulstilling ville der ikke have været tale om dumping, og sagen ville være blevet afsluttet.

USA synes at have benyttet stort set samme metode, som Fællesskabet benyttede i sagen om sengelinned fra Indien. WTO's appelorgan fandt, at denne metode var uforenelig med WTO, og den blev derfor opgivet. Det er vigtigt at bemærke, at der er tale om en praksis med systematisk nulstilling efter model og ingen nulstilling i sager, hvor der er betydelige forskelle i eksportpriserne mellem forskellige købere, regioner eller tidsperioder ("målretning"), hvilket synes at være tilladt af artikel 2.4.2 i antidumpingaftalen

Den 15. september 2001 bekræftede USA resultaterne af undersøgelsen og indførte en endelig told på 3,06%. Der ville stadig ikke have været dumping, hvis der ikke havde været nulstilling. Kommissionen er ved at undersøge den amerikanske praksis på dette område og kan på et senere tidspunkt overveje at gribe ind inden for rammerne af WTO.

7.1.2.3. Stænger af rustfrit stål fra Frankrig, Tyskland, Italien, Luxembourg og Det Forenede Kongerige

Den 24. januar 2001 indledte USA en antidumpingundersøgelse vedrørende importen af stænger af rustfrit stål fra Frankrig, Tyskland, Italien, Luxembourg og Det Forenede Kongerige.

Den 26. juli 2001 gav USA meddelelse om sin foreløbige afgørelse i sagen og indførte midlertidig antidumpingtold på mellem 4,3% og 28,07% for Frankrig, mellem 6,48% og 21,03% for Tyskland, mellem 0% (ubetydelig dumping) og 33% for Italien og mellem 6,85% og 125,77% for Det Forenede Kongerige.

De vigtigste europæiske producenter af stænger af rustfrit stål er ikke blevet for hårdt ramt af disse foreløbige undersøgelsesresultater. Dumpingmargenen for det franske selskab Ugine (i Usinor-koncernen) er således kun 4,30%, for det britisk-nederlandske selskab Corus 6,85% og for den italienske producent Valbruna ubetydelig (1,85%). Det ganske høje dumpingniveau for det italienske selskab Cogne (den største producent af den pågældende vare i Italien) kan forklares ved, at selskabet besluttede ikke at samarbejde med de amerikanske undersøgelsesmyndigheder.

Tre af de fire tyske producenter blev tildelt ganske høje dumpingmargener (i gennemsnit på mellem 17,07% og 21,03%). Endelig indførte USA en foreløbig værditold på 125,77% over for det britiske firma Firth Rixson Specialty Steel.

Medlemsstaterne og selskaberne blev kontaktet for at sikre, at de amerikanske undersøgelsesmyndigheder ikke afviste yderligere legitime krav. Kommissionens vigtigste kilde til bekymring var imidlertid endnu engang spørgsmålet om nulstilling, der er beskrevet i forbindelse med den amerikanske undersøgelse af varmtvalsede produkter af stål.

Der forventes en endelig afgørelse i denne sag i 2002.

7.1.2.4. Bjælker af konstruktionsstål fra Tyskland, Italien, Luxembourg og Spanien

Den 24. maj 2001 indgav USA en klage vedrørende bjælker af konstruktionsstål fra Tyskland, Italien, Luxembourg og Spanien.

Den 19. december 2001 gav USA meddelelse om sin foreløbige afgørelse i denne sag og indførte midlertidig told på mellem 6,5% og 35,7% over for Tyskland og på 2,4% over for Luxembourg. For så vidt angår Spanien og Italien fandtes dumpingen at være ubetydelig. Tilsyneladende er det kun anvendelsen af nulstilling, der bragte Luxembourg over ubetydelighedsgrænsen.

7.1.2.5. Koldtvalsede flade produkter af rustfrit stål fra Fællesskabet

Den 29. november 2001 indførte Indien midlertidig told på mellem 50% og 90% på importen af koldtvalsede flade produkter af rustfrit stål fra Fællesskabet. Dette skete faktisk kun tre måneder efter indledningen af sagen. Indien indfører i modsætning til Fællesskabet midlertidige foranstaltninger uden først at foretage kontrolbesøg. Sådanne besøg aflægges efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger.

Det første problem, som eksportører fra Fællesskabet har ved salg til Indien, er de høje almindelige importafgifter. I dette tilfælde udgjorde disse afgifter nær ved 40%. Ved salg til et sådant marked er det næsten umuligt ikke at foretage dumping, fordi eksportprisen skal være lav nok til at tage hensyn til, at der påløber 40% ved import.

I en dumpingundersøgelse skal det imidlertid også konstateres, at der forvoldes skade, og det er i denne forbindelse, at indiske undersøgelser kan være vanskelige at forene med internationale regler. I modsætning til situationen ved fastsættelse af dumping, hvor høje importafgifter kan forårsage dumping, bør disse samme importafgifter gøre det meget vanskeligt at konstatere, at der er forvoldt skade. I denne særlige stålsag blev det f.eks. hævdet, at der forekom underbud, selv om der var en importtold på 40%. Dette betyder uundgåeligt, at de indiske hjemmemarkedspriser må være meget høje, og dette må rejse spørgsmål om deres effektivitetsniveau. Desuden blev der ikke i den indiske undersøgelse gjort forsøg på at afgøre hvilke andre faktorer end importen, der forvolder skade.

Og vigtigst af alt er der ingen klare beviser, der berettiger, at en yderligere antidumpingtold på i gennemsnit over 50% er nødvendig for at afhjælpe skade, dvs. gældende importpriser plus 40% almindelig told plus 50% antidumpingtold.

Kommissionen vil fortsætte med at følge denne sag.

7.1.2.6. Hvedemel fra Fællesskabet

Den 22. marts 2000 indledte Indonesien en antidumpingundersøgelse vedrørende importen af hvedemel med oprindelse i Australien, De Forenede Arabiske Emirater og Det Europæiske Fællesskab. Undersøgelsen blev indledt på grundlag af en klage indgivet af den vigtigste indonesiske producent af hvedemel.

Den 22. juni 2001 offentliggjorde den indonesiske regering en rapport, der indeholdt vilkårene for den sandsynlige endelige afgørelse i sagen. Der blev indført midlertidige foranstaltninger i overensstemmelse med resultaterne af undersøgelsen, for Fællesskabets vedkommende en told på mellem 21,3% og 35,93%.

Kommissionen og Euroflour, der handler på vegne af de europæiske eksportører, overvågede sagen meget nøje, da den var kontroversiel på en række punkter. Den vigtigste årsag til den stigende import af hvedemel til Indonesien var faktisk åbningen af det indonesiske marked for importerede varer, hvilket var en forpligtelse, som Indonesien havde påtaget sig for at få et lån fra IMF. Før dette havde den eneste indonesiske klager monopol på at sælge hvedemel på det indonesiske marked. Derefter kunne det kun forventes, at importen ville øges og priserne falde.

Denne åbning af markedet fandt sted midt i 1998, kun nogle få måneder før den undersøgelsesperiode, der blev benyttet af de indonesiske myndigheder, nemlig kalenderåret 1999. De sammenlignede udviklingen i første halvdel af 1999 med udviklingen i anden halvdel af 1999. Efter Fællesskabets opfattelse var det givet, at importen ville stige i 1999, da liberaliseringen kun var blevet gennemført kort tid i forvejen.

Desuden opnåede klageren en fortjeneste på over 20% selv i anden halvdel af undersøgelsesperioden og havde stadig en markedsandel på 75% - alt dette fandt sted på et marked i vækst, idet forbruget steg med over 20% i 1999. Klageren øgede faktisk sit salg, selv om han mistede markedsandel.

Efter en række henvendelser fra Kommissionen synes Indonesien nu ikke at ville indføre foranstaltninger, selv om dette ikke er blevet formelt bekendtgjort trods WTO-fristen på 18 måneder.

7.1.2.7. Polyvinylchlorid fra Belgien, Tyskland, Finland, Grækenland, Italien, Nederlandene

Tyrkiet indledte i december 2001 en endnu ikke afsluttet antidumpingundersøgelse vedrørende polyvinylchlorid med oprindelse i Belgien, Tyskland, Finland, Grækenland, Italien og Nederlandene. Den eksport fra Fællesskabet, der er omfattet af denne procedure, havde i 2000 en værdi af 97 mio. EUR.

For så vidt angår proceduremæssige krav har Tyrkiet hidtil overholdt sine multilaterale og bilaterale forpligtelser. Kommissionen følger opmærksomt denne sag og vil gribe ind, hvis det bliver nødvendigt.

7.2. Antisubsidiesager mod Fællesskabet eller dets medlemsstater

7.2.1. Oversigt

Nedenstående tabel giver en oversigt over tredjelandes antisubsidieforanstaltninger over for Fællesskabet eller dets medlemsstater i 2001. Den angiver situationen ved årets begyndelse, i løbet af året samt ved udgangen af året med hensyn til gældende foranstaltninger og indledte sager. Et mere detaljeret billede fremgår af bilag U, afsnit B.

TABEL 4

Antisubsidieundersøgelser mod Fællesskabet eller dets medlemsstater i 2001

>TABELPOSITION>

I 2001 var Italien den medlemsstat, der var omfattet af flest endelige udligningsforanstaltninger (10), fulgt af Frankrig (7). Desuden er EU som helhed omfattet af yderligere 10 endelige udligningsforanstaltninger.

7.2.2. Nærmere oplysninger om nogle individuelle sager

Dette kapitel angiver nogle af de antisubsidietiltag truffet af tredjelande i 2000, som fortjener særlig opmærksomhed.

7.2.2.1. Lavt beriget uran fra Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige

USA indledte en stærkt kontroversiel udligningssag vedrørende lavt beriget uran fra Frankrig, Tyskland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige. Kommissionen finder, at denne undersøgelse aldrig skulle have været indledt, da klageren USEC ikke har "status" til at indgive en klage. Dette selskab leverer blot en betjenings- eller forarbejdningstjeneste og ejer ikke engang varen. Ejeren er rent faktisk imod sagen.

Trods talrige henvendelser og flere runder konsultationer med Kommissionen vedtog USA midlertidige udligningsfora