+++++ TIFF +++++

FORKORTELSER

ACFA : Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur

FFP : den fælles fiskeripolitik

EEZ : eksklusiv økonomisk zone

EFF : Den Europæiske Fiskerifond

FAO : De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation

bt : bruttotonnage

ICES : Det Internationale Havundersøgelsesråd

IUU : ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri

kW : kilowatt

FUP : flerårigt udviklingsprogram

MSY : maksimalt bæredygtigt udbytte

OECD : Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling

OP : operationelt program

STECF : Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri

TAC : samlet tilladt fangstmængde

UNCLOS : De Forenede Nationers havretskonvention

GLOSSAR

EU 10 : de 10 medlemsstater, som tiltrådte EU i 2004.

EU 12 : de 12 stater, som var medlemmer af EU i 1992.

EU 15 : de 15 stater, som var medlemmer af EU i 1995.

Fiskerikapacitet : Ved fiskerikapacitet forstås et fartøjs bruttotonnage (bt) og maskineffekt i kilowatt (kW) som defineret i artikel 4 og 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 [9999]. Med "bt" måles et fartøjs lukkede rum, og med "kW" måles den maksimale maskineffekt, der er til rådighed til fremdrift.

Plan for justering af fiskeriindsatsen : Der ydes offentlig støtte til oplægning af fiskerfartøjer under Den Europæiske Fiskerifond inden for rammerne af de planer for justering af fiskeriindsatsen, som medlemsstaterne udarbejder. I disse planer begrundes foranstaltningerne til oplægning af specifikke typer af fiskerfartøjer – Rådet har f.eks. vedtaget genopretningsplaner for torsk, der reducerer fiskerimulighederne for torsk, og flere medlemsstater har i deres planer for justering af fiskeriindsatsen henvist til disse genopretningsplaner, når oplægningsordningerne var rettet mod torskefiskeri.

Fiskeridødelighed : Fiskeridødeligheden er den del af fiskebestanden, som fiskeriet årligt fjerner fra en given fiskebestand.

Fiskerimulighed : En "fiskerimulighed" er en fastsat ret til at fiske udtrykt i fangster og/eller fiskeriindsats.

Fiskebestand : En fiskebestand kan betragtes som massen af en fiskeressource. En bestand identificeres normalt ved, hvor den befinder sig. Den kan være genetisk forskellig fra andre bestande, men er det ikke altid.

Maksimalt bæredygtigt udbytte (MSY) : Den maksimale fangst af en bestemt fiskebestand, der kan fanges år efter år uden at skade fiskebestanden. Det kendetegnes ved, at fiskeridødeligheden ligger på et niveau, som i gennemsnit vil resultere i en bestandsstørrelse, som producerer det makismale bæredygtige udbytte [8888].

Flerårige udviklingsprogrammer (FUP) : Fra begyndelsen af den fælles fiskeripolitik (FFP) i 1983 og frem til 2002 blev fiskerikapaciteten forvaltet i en række flerårige udviklingsprogrammer med specifikke mål for medlemsstaternes reduktion af fiskerikapaciteten, som Rådet havde fastsat.

Pelagiske fisk : Pelagiske fisk lever nær havoverfladen i modsætning til demersale fisk, der lever på eller tæt ved havbunden.

Sikre biologiske grænser : Sikre biologiske grænser for en fiskebestand defineres ved den mindste bestandsstørrelse, som kan sikre bestandens overlevelse, og den maksimale fiskeridødelighed. Bestandsstørrelsen måles i "gydebiomasse" (SSB), der udgør den samlede vægt af gydende fisk hvert år. Hvis gydemassen ligger under det anbefalede minimumsniveau, eller fiskeridødeligheden er over det anbefalede maksimumsniveau, siger man, at bestanden er uden for sikre biologiske grænser [7777].

Samlet tilladt fangstmængde : De samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) er fangstbegrænsninger, der fastsættes for de fleste vigtige kommercielle fiskebestande. Kommissionen foreslår TAC'er på grundlag af videnskabelige udtalelser om de pågældende bestandes tilstand, og de vedtages årligt af Rådet (fiskeriministrene). Medlemsstaterne tildeler deres andel af TAC'erne som fiskekvoter til deres flåder.

RESUMÉ

I. Formålet med den fælles fiskeripolitik (FFP) er at fremme bæredygtigt fiskeri. Det forudsætter en balance mellem fiskeressourcerne og fiskerflåden, således at man kan undgå en overudnyttelse af fiskebestandene.

II. Fiskerflådens overkapacitet har i mange år været et problem, som både underminerer fiskebestandenes bæredygtighed og fiskerisektorens levedygtighed på lang sigt. Begrænsning af fiskerikapaciteten har været et tilbagevendende tema i tidligere reformer af den fælles fiskeripolitik. Alligevel har de foranstaltninger, man hidtil har truffet for at nedbringe overkapaciteten ved at tilpasse fiskerflåden til fiskeressourcerne, ikke været vellykkede.

III. Retten gennemgik rammerne for foranstaltningerne til nedbringelse af fiskerikapaciteten og undersøgte, hvordan disse foranstaltninger er udformet, og hvordan Kommissionen og medlemsstaterne gennemfører dem.

IV. Retten fandt betydelige svagheder i disse rammer:

a) De eksisterende definitioner af fiskerikapacitet afspejlede ikke tilstrækkeligt fiskerfartøjernes fangstpotentiale

b) Flådekapacitetslofterne havde kun ringe konkret effekt på tilpasningen af flådens fiskerikapacitet til fiskerimulighederne

c) Overkapaciteten var ikke blevet defineret eller kvantificeret

d) Muligheden for at overdrage fiskerirettigheder var ikke blevet taget tilstrækkeligt i betragtning.

V. Retten konstaterede betydelige svagheder i udformningen og gennemførelsen af foranstaltninger til begrænsning af overskydende kapacitet på fiskeriområdet:

a) Projektgennemførelsen og indførelsen af forvaltnings- og kontrolsystemer var forsinket

b) Der var ingen sikkerhed for, at medlemsstaternes planer for justering af fiskeriindsatsen var udformet hensigtsmæssigt, og at de blev gennemført korrekt

c) Målene for begrænsning af fiskerikapaciteten var ikke tilstrækkeligt begrundede. Det medførte større risiko for, at foranstaltningerne ikke i tilstrækkelig grad var rettet mod at nedbringe fiskerflådens overkapacitet

d) Investeringer om bord på fiskerfartøjer finansieret af Den Europæiske Fiskerifond (EFF) kunne øge de enkelte fiskerfartøjers fangstpotentiale

e) EU’s fiskerflåderegister var ikke opdateret korrekt med detaljerede oplysninger om fiskerfartøjer, der var blevet ophugget med offentlig støtte

f) Udvælgelseskriterierne for oplægningsordningerne for fiskerfartøjer var ikke altid tilstrækkeligt målrettede, og det medførte, at fiskerfartøjer, der kun havde ringe indvirkning på de fiskebestande, foranstaltningen var rettet mod, blev ophugget

g) I den offentlige støtte, der blev ydet til oplægning af fiskerfartøjer, var omkostningseffektiviteten i mange tilfælde ikke taget i betragtning på grundlag af tilstrækkeligt objektive kriterier

h) Nogle af de medlemsstater, der anvendte "brændstofkriseforordningen", havde ikke opnået den påkrævede begrænsning af fiskerflådekapaciteten

i) Rapporterne om bestræbelserne på at begrænse overkapaciteten på fiskeriområdet var utilstrækkelige.

VI. For at afhjælpe ovennævnte svagheder anbefaler Retten, at Kommissionen tager initiativ til at udvikle aktioner, der effektivt kan nedbringe fiskerflådens overkapacitet.

VII. Retten anbefaler, at medlemsstaterne udformer og gennemfører foranstaltninger til at tilpasse deres flåder til fiskerimulighederne under hensyntagen til de gennemførelsessvagheder, der er anført i punkt V.

INDLEDNING

DEN FÆLLES FISKERIPOLITIK (FFP) OG FISKERFLÅDENS OVERKAPACITET

1. Formålet med den fælles fiskeripolitik [1] er at fremme bæredygtigt fiskeri. FFP omfatter derfor foranstaltninger til at undgå overfiskning og til at begrænse fiskerflådens størrelse. I sin grønbog fra april 2009 [2] om reformen af den fælles fiskeripolitik erkendte Kommissionen, at 2002-reformen ikke havde nået dette mål, og begrundede det med fiskerflådernes kroniske overkapacitet.

2. Det fremgår af Revisionsrettens særberetning nr. 3/1993, at overkapacitet allerede var et væsentligt problem for 20 år siden. Nogle af de problemer, der omtales i beretningen, er stadig relevante i dag [3].

3. I Revisionsrettens særberetning nr. 7/2007 [4] konkluderes det, at overkapacitet ansporer til overfiskning, og at medlemsstaterne ikke har nedbragt overkapaciteten effektivt eller rapporteret præcist om den. Forbedringer af det teknologiske udstyr har endvidere øget flådernes fangstpotentiale.

4. Fiskeri er en af de få aktiviteter (i modsætning til f.eks. landbrug eller minedrift), hvor adgangsrettigheder ofte ikke værdiansættes formelt. Fiskerne kan derfor være tilskyndet til at overudnytte ressourcerne og bringe bæredygtigheden i fare på lang sigt. I grønbogen fra april 2009 vurderede Kommissionen, at 88 % af fiskebestandene blev befisket over det bæredygtige niveau, og at 30 % af disse bestande var uden for sikre biologiske grænser. De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation (FAO) [5], Kommissionen [6] og offentlige og videnskabelige kilder [7] har ofte henvist til den iboende risiko for overfiskning, og i henhold til international lov [8] skal staterne forvalte fiskeriets bæredygtighed og begrænse overkapaciteten.

5. Nye forskningsresultater, som Kommissionen henviser til i sine høringer [9] om fiskerimuligheder for 2011, viser, at fiskebestandenes bæredygtighed er blevet bedre, men at der fortsat er alvorlige problemer. Tekstboks 1 illustrerer, at situationen trods en række forbedringer i den senere tid stadig er kritisk for mange fiskebestande.

TEKSTBOKS 1

DET INTERNATIONALE HAVUNDERSØGELSESRÅDS (ICES’) VURDERING AF FISKEBESTANDENE I DET NORDØSTLIGE ATLANTERHAV [10]

| 2005 | 2010 |

Bestande, som er uden for sikre biologiske grænser | 26 | 22 |

Overfiskede bestande | 32 | 28 |

Del af de samlede tilladte fangstmængder (TAC'er), der ligger over det niveau, der er nødvendigt for at sikre fangstmængderne (dvs. TAC'er, der er fastsat af Rådet på højere niveauer end de officielle videnskabelige anbefalinger) | 59 % | 34 % |

Bestande, som er omfattet af en anbefaling om fiskeristop | 12 | 14 |

Bestande, som der ikke er forelagt videnskabelige udtalelser om | 39 | 42 |

6. Det er Kommissionens mål at kunne drive fiskeri med et "maksimalt bæredygtigt udbytte" (jf. glossar) senest i 2015, og den har bedt ICES udarbejde videnskabelige udtalelser på det grundlag.

7. Siden 1995 er EU’s fiskefangster gået tilbage (fra over 7 millioner ton til 5 millioner ton i 2009) [11]. Ifølge Kommissionens grønbog fra april 2009 skyldes denne tilbagegang i vidt omfang overfiskning og er en del af en ond cirkel af overkapacitet og dårlige økonomiske resultater.

8. Figur 1 viser en konstant tilbagegang i fangsterne i EU, der truer fiskerisektorens bæredygtighed.

FIGUR 1

FALDENDE FANGSTER I EU

+++++ TIFF +++++

Kilde: Eurostatdatabase "fangster: samlede fangster i alle fangstområder".

EU’S INDSATS FOR AT REDUCERE OVERKAPACITETEN PÅ FISKERIOMRÅDET

9. Den fælles fiskeripolitik definerer [12] fiskerikapacitet som et fartøjs tonnage (bruttotonnage (bt)) og maskineffekt (kilowatt (kW)). En kombination af faktorer, herunder færre ressourcer, prischok på brændstof, teknologiske forbedringer, brug af støtte til oplægning og virksomhedsfusioner og -lukninger reducerer hvert år fiskerflådernes størrelse [13]. Figur 2 viser, hvor stor tilbagegangen har været siden 1992.

FIGUR 2

NEDGANG I EU’S FISKERFLÅDE

+++++ TIFF +++++

Kilde: Kommissionens årsrapporter om bestræbelserne på at opnå ligevægt mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder.

10. Fra begyndelsen af den fælles fiskeripolitik i 1983 og frem til 2002 var fiskerikapaciteten begrænset af flerårige udviklingsprogrammer (FUP), hvor der var fastsat specifikke mål for reduktion af fiskerikapaciteten. Kommissionen konkluderede [14] i 2002, at FUP ikke har kunnet standse de faktiske stigninger i fiskerikapaciteten. FUP blev afskaffet med reformen af den fælles fiskeripolitik i 2002. Siden da har medlemsstaterne været ansvarlige for at træffe foranstaltninger til at justere deres flåders fiskerikapacitet, så der skabes en stabil og varig balance mellem fiskerikapaciteten og deres fiskerimuligheder [15] under overholdelse af et maksimalt referenceniveau for flådekapacitet og med en striks "tilgangs-/afgangsordning", hvorved der skal kompenseres for tilgangen af nye fartøjer ved, at der udtages eksisterende fartøjer med tilsvarende tonnage og maskineffekt. Endvidere nedsættes medlemsstaternes kapacitetslofter med enhver kapacitet, der fjernes fra flåden med offentlig støtte. Medlemsstaterne skal hvert år fremsende en rapport om deres bestræbelser på at opnå ligevægt mellem kapacitet og fiskerimuligheder til Kommissionen, der derefter forelægger en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet sammen med en mere generel rapport om gennemførelsen af EFF det foregående år.

11. EFF [16] yder 4,3 milliarder euro i støtte til den fælles fiskeripolitik i programmeringsperioden 2007-2013. De foranstaltninger, der finansieres af EFF, er fastsat i operationelle programmer, som medlemsstaterne udarbejder, og som Kommissionen godkender. De disponible midler omfatter 1,2 milliarder euro til tilpasning af fiskerflåderne, hvilket omfatter samfinansiering af oplægningsordninger, forudsat at medlemsstaterne udarbejder planer for justering af fiskeriindsatsen. I disse planer gives der en begrundelse for ophugningen af specifikke typer af fiskerfartøjer. Kommissionen havde som midtvejsmål for EFF, at fiskerflådernes kapacitet i bt skulle være reduceret med 7 % (140000 bt) senest i 2010. I bilaget gives der kortfattede oplysninger om gennemførelsen af EFF ved udgangen af 2010.

12. EFF bidrager også til at finansiere investeringer om bord på fiskerfartøjer, forudsat at det ikke øger fartøjernes fangstpotentiale.

13. De væsentlige stigninger i brændstofpriserne i begyndelsen af 2008 førte til Rådets forordning (EF) nr. 744/2008 [17], som gav hjemmel til midlertidige foranstaltninger frem til 31. december 2010 med henblik på at fremme medlemsstaternes omstrukturering af deres fiskerflåder.

REVISIONENS OMFANG OG REVISIONSMETODEN

14. Formålet med revisionen var at undersøge, om EU-foranstaltningerne bidrog effektivt til at tilpasse flådernes kapacitet til de disponible fiskerimuligheder.

15. Retten undersøgte følgende spørgsmål:

a) Er de rammer, der gælder for reduktionen af flådekapaciteten, klare?

b) Er de specifikke foranstaltninger veldefinerede, og gennemføres de korrekt?

16. Revisionen blev gennemført i Kommissionen og i syv medlemsstater (Danmark, Spanien, Frankrig, Italien, Polen, Portugal og Det Forenede Kongerige [18]), som var udvalgt på grundlag af størrelsen af deres fiskerflåder og de midler, der var til rådighed til tilpasning af deres fiskerflåder under EFF.

17. Revisionen blev gennemført mellem maj 2010 og november 2010. Revisorerne undersøgte:

a) Kommissionens procedurer for godkendelse af medlemsstaternes operationelle programmer (OP) og for overvågning af gennemførelsen af dem

b) Medlemsstaternes udformning og gennemførelse af planer for justering af fiskeriindsatsen, oplægningsordninger, moderniseringsordninger og overholdelse af kapacitetsbegrænsningerne for fiskerflåden. Der blev gennemgået 126 projekter, der havde modtaget 33,4 millioner euro i støtte fra EFF til ophugning og modernisering af fiskerfartøjer mellem 2008 og tidspunktet for revisionen

c) Medlemsstaternes procedurer til gennemførelse af kapacitetsbegrænsninger, herunder 70 transaktioner i EU’s fortegnelse over fiskerfartøjer og medlemsstaternes årsrapporter om deres bestræbelser på at opnå ligevægt mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder.

18. Rettens kriterier for vurdering af Kommissionens og medlemsstaternes forvaltning af politikken byggede på kravene i grundforordningen for den fælles fiskeripolitik. Retten anvendte også kriterier fra relevante rapporter [19] fra Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). Retten tog endvidere praksis fra Norge i betragtning [20].

BEMÆRKNINGER

19. Trods reduktionen i flådernes kapacitet i bt og kW og den hidtidige indsats for at reducere overkapaciteten anser Kommissionen stadig den tilbageværende fiskerflåde for at være for stor set i forhold til de disponible fiskeressourcer. Medlemsstaternes fiskerflåder kan fange væsentligt større mængder fisk end den mængde, der kan fanges, hvis fiskebestandene skal holdes på et bæredygtigt niveau. Som følge heraf

a) har fiskerne mulighed for at fange mere end de kvoter eller rettigheder, de har fået tildelt, hvilket øger risikoen for ulovligt, urapporteret og ureguleret (IUU) fiskeri [21], og/eller

b) kan fiskerne ikke udnytte deres dyre fiskerfartøjer fuldt ud

c) lægges der pres på Rådet, der ofte fastsætter de årlige TAC-kvoter på et niveau, der ligger over det, som Kommissionen har foreslået, eller som er blevet anbefalet i videnskabelige udtalelser (jf. tekstboks 1)

d) bliver det vanskeligere at overvåge og kontrollere de komplicerede regler for kvoter og indsatsbegrænsninger.

UKLARE RAMMER

20. Problemerne med de centrale definitioner, begrænsninger og begreber i tilknytning til de foranstaltninger, der skal bringe fiskerikapaciteten i overensstemmelse med fiskerimulighederne, er omhandlet i punkt 21-33. Ud over disse problemer er der også problemer med udformningen og gennemførelsen af specifikke foranstaltninger, hvilket beskrives i punkt 34-73.

MANGELFULD DEFINITION AF FISKERIKAPACITET

21. Fiskerikapacitet defineret i bt og kW er et nøglebegreb, der bruges til at overvåge størrelsen af medlemsstaternes fiskerflåder, kontrollere fiskeriindsatsen og gennemføre foranstaltninger, der skal tilpasse fiskerflåderne til fiskerimulighederne. Denne definition af fiskerikapacitet er relativt enkel og derfor let at bruge til disse formål. Men hvis flådekapaciteten skal passe til fiskerimulighederne, er flådernes reelle fangstpotentiale vigtigere end formelle målinger af kapacitet. "bt og kW" er ikke pålidelige indikatorer for fartøjernes fangstpotentiale, navnlig ikke når man tager de teknologiske fremskridt i betragtning. I midtvejsevalueringen af den fælles fiskeripolitik fra 2008 vurderede Kommissionen, at disse fremskridt øger fiskerfartøjernes fangstpotentiale med omkring 3 % pr. år. Retten vurderede, at det har medført en samlet stigning på 60 % over en periode på 16 år (fra 1992 til 2008). Mens EU-12-fiskerflådens kapacitet målt i bt og kW faldt med 29 % i samme periode, vurderes det faktiske potentiale med de teknologiske forbedringer at være steget med 14 % [22].

22. Endvidere mener Kommissionen, at maskineffekten udtrykt i kW i mange tilfælde ikke måles korrekt [23].

FLÅDEKAPACITETSLOFTERNE BLIVER MERE OG MERE IRRELEVANTE

23. Da den europæiske fiskerflådes kapacitet udtrykt i bt/kW reelt har været faldende i mange år (punkt 9), er de lofter, der gælder for medlemsstaterne ("referenceniveauer" og "lofter over til- og afgange") blevet irrelevante. Ved udgangen af 2009 udgjorde EU-fiskerflådens kapacitet udtrykt i bt 73 % af referenceniveauet og 90 % af loftet over til- og afgange, hvilket svarede til en difference på henholdsvis 565000 ton og 198000 ton. Denne difference er blevet større hvert år, efterhånden som flåden er blevet mindre. Lofterne for flådekapaciteten har derfor ikke længere nogen væsentlig effekt med hensyn til at tilpasse fiskerflådens kapacitet til de disponible fiskerimuligheder. Lofterne er ikke længere virkelige begrænsninger for medlemsstaternes politik for forvaltning af fiskerflåden. Medlemsstaternes fiskerflåder kunne være næsten 200000 bt større og stadig være i overensstemmelse med reglerne (jf. figur 3).

OVERKAPACITETEN ER IKKE BLEVET DEFINERET OG KVANTIFICERET

24. Medlemsstaternes tilpasning af fiskerikapaciteten til fiskerimulighederne er en af hjørnestenene i den fælles fiskeripolitik og EFF. Men begrebet overkapacitet behandles ikke i FFP- og EFF-forordningerne. Overkapaciteten i medlemsstaternes fiskerflåder er ikke blevet vurderet formelt siden 1995, hvor den blev vurderet til 40 %. Denne mangel på definition og kvantificering af overskydende fiskerikapacitet skaber generelle problemer med at identificere overkapacitet, med at afgøre, om eller hvordan man skal reducere den, og med at vurdere resultatet af sådanne aktioner.

FIGUR 3

LOFTERNE OVER FISKERFLÅDENS KAPACITET BLIVER STADIG MINDRE RELEVANTE

+++++ TIFF +++++

Kilde: Kommissionens årsrapporter om medlemsstaternes bestræbelser på at opnå ligevægt mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder.

25. Der er eksempler på flåder [24], som ikke er berørt af disse generelle problemer, og hvis kapacitet i bt og kW langt overstiger den, der er nødvendig for at fiske den disponible kvote (f.eks. visse storstilede pelagiske fiskerier i det nordøstlige Atlanterhav), men som er rentable, samtidig med at de fiskeressourcer, de fisker efter, fortsat befinder sig inden for bæredygtige grænser.

REGLERNE FOR, HVORDAN FISKERIRETTIGHEDER SKAL BEHANDLES, NÅR FISKERFARTØJER OPLÆGGES MED OFFENTLIG STØTTE, ER UTILSTRÆKKELIGE

26. Ifølge forordningen for den fælles fiskeripolitik [25] inddrages fiskerilicensen og "fiskeritilladelser som fastsat i de relevante forordninger", når fiskerfartøjer oplægges med offentlig støtte. Endvidere trækkes fartøjets underliggende kapacitet målt i bt og kW fra de samlede kapacitetslofter.

27. Et specifikt fartøjs fiskerilicens og kapacitet kan inddrages, men det påvirker ikke de fiskekvoter, medlemsstaterne har fået tildelt. Disse kvoter kan ikke inddrages permanent, da det er op til medlemsstaterne, hvordan de vil genfordele dem på de enkelte fiskerfartøjer, og medlemsstaterne kan anvende systemer med kvoter, der kan overdrages.

28. Der er ingen klar definition af, hvilke fiskerirettigheder (tilladelser og licenser) der skal inddrages, når fiskerfartøjer oplægges med offentlig støtte. Kravet i FFP-forordningen om, at fiskerirettigheder skal inddrages, modsiges af de årlige forordninger om tilladte fangstmængder, der i visse tilfælde tillader genfordeling af de fiskerirettigheder, der er forbundet med sådanne fiskerfartøjer [26]. Nogle medlemsstater tillader, at visse fiskerirettigheder overdrages til andre fiskerfartøjer eller andre fiskere (f.eks. Danmark og Spanien), mens andre annullerer dem (f.eks. Frankrig og Polen).

29. Når medlemsstaterne tillader modtagere af offentlig støtte til oplægning af fiskerfartøjer at overdrage dermed forbundne fiskerirettigheder eller kvoter, giver det modtagerne yderligere midler, der kan bidrage til, at de kan omstrukturere deres tilbageværende fiskeriaktiviteter eller dyrke andre interesser. Det er et supplement til den samfinansierede oplægningsstøtte fra EFF. EFF-forordningen nævner ikke muligheden for at tage disse yderligere midler i betragtning, når satserne for offentlig støtte til oplægning af fiskerfartøjer skal fastsættes.

30. Andre politikinstrumenter kan anvendes til omstrukturering af fiskerflåder og til at reducere fiskerikapaciteten. Muligheden for at overdrage fiskerirettigheder kan være et incitament til at omstrukturere fiskerflåder og bidrage til at reducere den overskydende fiskerikapacitet. F.eks. blev den danske fiskerflådes fiskerikapacitet reduceret med 27 % mellem 2003 og 2009 [27], hovedsageligt uden brug af offentlig støtte til oplægning af fiskerfartøjer. Et incitament hertil var indførelsen af ordninger med kvoter, der kan overdrages til det meste af fiskerflåden. Det blev rapporteret, at der stort set var ligevægt mellem fiskerikapaciteten [28] og fangstmulighederne.

31. I Det Forenede Kongerige indførte det skotske gennemførelsesorgan i 2010 en ordning for oplægning af fiskerfartøjer med offentlig støtte, hvor modtagerne skulle overdrage fiskerirettighederne til andre fiskerfartøjer.

32. Retten noterede, at de norske myndigheder bruger ordninger med overførsel af fiskerilicenser til at justere fiskerikapaciteten i forhold til fangstmulighederne i stedet for den metode med kapacitetslofter og offentlig støtte til oplægning af fiskerfartøjer, der anvendes under den fælles fiskeripolitik.

33. Praksis i Danmark, Norge og Skotland vedrører specifikke fiskerier, som er forskellige fra de blandede fiskerier, der foregår i andre EU-farvande, og afspejler de valg, som disse stater har foretaget for at forvalte deres specifikke fiskerisektorer. De viser ikke desto mindre, at overførselsordninger, der ikke direkte er medtaget i den fælles fiskeripolitik, kan bruges som incitament til at reducere overkapaciteten i fiskeriet.

MANGELFULD UDFORMNING OG GENNEMFØRELSE

34. Fiskerflådens kapacitet blev reduceret med 138427 bt mellem 1.1.2007 og 31.12.2009, og denne reduktion opfyldte stort set allerede Kommissionens midtvejsmål for EFF (jf. punkt 11). Nogle fiskebestande er dog fortsat på et lavt niveau, målet om at fiske, så der opnås et maksimalt bæredygtigt udbytte, er ikke nået, og selv om kapaciteten målt i bt og kW er reduceret, er den reelle fiskerikapacitet stigende. Det er derfor ikke lykkedes for medlemsstaterne at indføre effektive foranstaltninger til at få deres fiskerflåders fiskerikapacitet til at passe til fiskerimulighederne som krævet i den fælles fiskeripolitik. Da der er tale om et område med delt forvaltning, har medlemsstaterne ansvaret for at gennemføre ordningerne, og Kommissionen kan kun i begrænset omfang påvirke den måde, de gør det på. Kommissionens overvågning har ikke kunnet forhindre denne fiasko. I det følgende beskrives faktorer, som efter Rettens opfattelse bidrager til, at det er mislykkedes.

35. Medlemsstaterne blev forsinkede under gennemførelsen af foranstaltninger til tilpasning af kapaciteten, og foranstaltningerne byggede ikke på fornuftige resultatmål og planer. Nogle investeringer om bord øgede de enkelte fiskerfartøjers fangstpotentiale. Oplægningsordningerne var ikke udformet eller blev ikke gennemført hensigtsmæssigt, og rapporterne om resultaterne var utilstrækkelige.

VÆSENTLIGE FORSINKELSER I MEDLEMSSTATERNES GENNEMFØRELSE AF EFF

36. Ved udgangen af 2010 havde medlemsstaterne attesteret udgifter under EFF for 645 millioner euro eller 15 % af det beløb, der var til rådighed mellem 2007 og 2013 [29]. Størsteparten af dette beløb blev anmeldt i 2010, og pr. 31. december 2010 manglede Kommissionen stadig at betale 292 millioner euro. Forsinkelserne skyldtes navnlig en kombination af følgende faktorer:

a) Udarbejdelsen af de operationelle programmer var forsinket

b) Det blev prioriteret højere at få afsluttet det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet

c) Indførelsen af de forvaltnings- og kontrolsystemer, som Kommissionens tjenester kunne godkende, og som var forudsætningen for, at der kunne afholdes mellemliggende betalinger, var forsinket. Elleve medlemsstaters forvaltnings- og kontrolsystemer blev først godkendt i 2010, herunder systemerne i de tre medlemsstater (Spanien, Polen og Italien) med de største EFF-budgetter. Ved udgangen af 2010 var systemerne i Belgien, Rumænien og Det Forenede Kongerige endnu ikke blevet godkendt (jf. figur 4).

FIGUR 4

FORSINKELSER I GENNEMFØRELSEN AF EFF

+++++ TIFF +++++

Kilde: Kommissionens database vedrørende fondsforvaltning ("SFC 2007").

37. De italienske myndigheder begrundede de væsentlige forsinkelser i gennemførelsen af de planlagte foranstaltninger i Italien (navnlig oplægning af fiskerfartøjer) med, at det var nødvendigt at indføre forvaltnings- og kontrolsystemer, som Kommissionen kunne godkende.

SVAGE PLANER FOR JUSTERING AF FISKERIINDSATSEN

38. Planerne for justering af fiskeriindsatsen er det vigtigste instrument [30] til reduktion af fiskeriindsatsen. Disse planer bør indeholde begrundelser, navnlig i form af henvisning til genopretningsplaner, fiskeriaftaler, forvaltningsplaner eller nationale oplægningsordninger. Ifølge EFF-forordningen gives der støtte til tilpasning af Fællesskabets fiskerflåde, og der stilles offentlig støtte til rådighed for ejere af fiskerfartøjer og fiskere, der er berørt af medlemsstaternes justeringsplaner. Der er ingen bestemmelse om, at Kommissionen skal gennemgå eller godkende de nationale planer.

39. EFF-forordningen definerer ikke tilstrækkeligt, hvad planerne skal indeholde, så det sikres, at de målrettes korrekt og reducerer fiskeriindsatsen. Der er ingen regler vedrørende følgende centrale spørgsmål:

a) Skal en medlemsstat udarbejde én enkelt plan for justering af fiskeriindsatsen, eller skal der være en plan for hvert fiskeri, hvor der er en oplægningsordning med offentlig støtte

b) Kan de nationale oplægningsordninger betragtes som planer for justering af fiskeriindsatsen

c) Skal de genopretningsplaner og forvaltningsplaner, der allerede var vedtaget af Rådet, da medlemsstaternes operationelle program blev godkendt, medtages i planen for justering af fiskeriindsatsen

d) I hvilket omfang bør planerne for justering af fiskeriindsatsen medføre tilpasning af fiskerflådens kapacitet til fiskerimulighederne.

40. Da der ikke findes regler om, at Kommissionen skal gennemgå planerne, og da bestemmelserne om, hvad de skal indeholde, er utilstrækkelige, er der større risiko for, at de aktioner, der skal skabe ligevægt mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder, ikke er hensigtsmæssige. Tekstboks 2 beskriver svagheder i gennemførelsen af planerne i Frankrig, Polen, Spanien og Det Forenede Kongerige.

SVAGE RESULTATINDIKATORER I DE OPERATIONELLE PROGRAMMER

41. Ordentlige resultatindikatorer er et grundlæggende krav til enhver offentlig politik, således at aktionerne kan rettes mod de fastsatte mål, og således at det er muligt at vurdere, om målene opfyldes. Ifølge EFF-forordningerne [31] skal medlemsstaternes operationelle programmer (OP) have indikatorer, der gør det muligt at måle fremskridt, herunder specifikke mål for hver enkelt prioriteret akse. Tekstboks 3 viser målene for reduktion af kapaciteten for de medlemsstater, Retten reviderede.

TEKSTBOKS 2

UTILSTRÆKKELIG GENNEMFØRELSE AF PLANERNE FOR JUSTERING AF FISKERIINDSATSEN

a) I Frankrig var planen for justering af fiskeriindsatsen ikke et offentliggjort dokument. Ejere af fiskerfartøjer, der udgjorde 84 % af den franske fiskerflådes kapacitet i 2007 (Frankrig ekskl. de oversøiske områder), kunne ansøge om offentlig støtte til oplægning. Der forelå ingen vurdering af overkapaciteten pr. flådesegment, som kunne begrunde, at målet i planen for justering af fiskeriindsatsen var højere end målet i det operationelle program (jf. tekstboks 3 b)).

b) I Polen var det ikke tilstrækkeligt forklaret, hvorfor målet for reduktion af fiskerikapaciteten for torskefiskerflåden var blevet forhøjet fra 3095 bt i det operationelle program til 6000 bt i planen for justering af fiskeriindsatsen. Efterfølgende oplægningsordninger for fiskerfartøjer var åbne for fiskerfartøjer fra østersøflåden, der kan fange en hvilken som helst fiskeart. Årsrapporten om den polske fiskerflåde for 2009 indeholdt ingen vurdering af den kapacitet til at fange torsk, der var taget ud (i forhold til den samlede udtagne kapacitet).

c) Spanien offentliggjorde ikke formelle planer for justering af fiskeriindsatsen, men anså i stedet de nationale oplægningsordninger for fiskerfartøjer for at være tilstrækkelig dokumentation. Der var dog ikke nogen formel begrundelse for oplægningsordningerne, hvor fiskerikapacitet blev knyttet sammen med de disponible fiskeressourcer, eller som identificerede den fiskeriindsats, der var nødvendig.

d) I Det Forenede Kongerige var planen for justering af fiskeriindsatsen for England målrettet fartøjer på under 10 m. Planen vurderer ikke misforholdet mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder, men kan ikke have en væsentlig effekt på dette misforhold, da fartøjer på under 10 m tegner sig for mindre end 1 % af de kvoter, der er tildelt den engelske fiskerflåde for de fiskebestande, som foranstaltningen vedrører.

TEKSTBOKS 3

FISKERFLÅDERNES KAPACITET (BT) – MÅL FOR REDUKTION AF FISKERIINDSATSEN I DE OPERATIONELLE PROGRAMMER (OP) 2007-2013

| Planlagte kapacitetsreduktioner | Målkapacitet efter EFF | Note |

Medlemsstat | Basiskapacitet | Reduktion i % | Reduktion i bt |

Danmark | 87342 | 15 % | 13101 | 74241 | a) |

Spanien | 480761 | 16 % | 78670 | 402091 | |

Frankrig | 194000 | 21 % | 40648 | 153352 | b) |

Italien | 184493 | 10 % | 17920 | 166573 | |

Polen | 42510 | 14 % | 6000 | 36510 | c) |

Portugal | 106890 | 9 % | 10030 | 96860 | |

Det Forenede Kongerige | 212844 | 10 %-15 % | 21284 – 31926 | 191560 – 180918 | d) |

a) Antallet af fartøjer forventedes reduceret med 15 % ved omstrukturering af flåden ved hjælp af ordninger for overførsel af fiskerilicenser uden offentlig støtte.

b) Det oprindelige mål om, at kapaciteten skulle reduceres med 8 %, eller 15520 bt, blev forhøjet til 40648 bt i planen for justering af fiskeriindsatsen. Den samlede offentlige støtte til oplægning steg fra 66 millioner euro til 150 millioner euro, og EFF’s samfinansieringssats blev nedsat fra 40 % til 20 %.

c) Reduktionen er målrettet torskefiskerflåden, der havde en kapacitet på 10316 bt. Det oprindelige mål om en reduktion på 30 %, eller 3095 bt, blev forhøjet til 6000 bt i planen for justering af fiskeriindsatsen.

d) Der var planlagt en reduktion af kapaciteten, men der var ikke fastsat noget mål.

Kilde: Medlemsstaternes operationelle programmer og planer for justering af fiskeriindsatsen.

42. Tekstboks 4 viser svagheder i fastsættelsen af mål for reduktion af kapaciteten i Spanien, Polen, Portugal og Det Forenede Kongerige.

FINANSIERING AF PROJEKTER OM BORD, DER KAN ØGE FANGSTPOTENTIALET

43. Ifølge EFF-forordningen [32] kan støtte til investeringer om bord på fiskerfartøjer vedrøre forbedring af sikkerheden om bord, arbejdsforholdene, hygiejnen, produktkvaliteten, energieffektiviteten og selektiviteten, forudsat at det ikke øger fartøjernes fangstpotentiale. Der ydes ikke offentlig støtte til bygning af fiskerfartøjer eller til udvidelse af lastrum.

44. Der er en potentiel modsætning i at yde støtte til investeringer om bord på fiskerfartøjer og samtidig at kræve, at disse investeringer ikke øger fangstpotentialet. Endvidere er forbuddet mod støtte til investeringer, der øger fangstpotentialet, ikke klart defineret, og varierer afhængig af sprogudgaven af EFF-forordningen. Kommissionen har ikke udsendt tilstrækkelig vejledning om, hvordan denne bestemmelse i forordningen skal fortolkes.

TEKSTBOKS 4

UTILSTRÆKKELIG BEGRUNDELSE FOR MÅLENE FOR REDUKTION AF FISKERIKAPACITETEN

a) Jf. tekstboks 2, punkt b), for Polen.

b) I Portugal var målet med hensyn til at skabe ligevægt mellem fiskerikapaciteten og de disponible fiskerimuligheder ikke tilstrækkeligt begrundet i OP.

c) Målet for OP i Spanien var, at der skulle fjernes 78670 bt, men der blev ikke systematisk taget hensyn til de specifikke forhold, der gjaldt for de forskellige fiskebestande. Det er derfor ikke muligt at evaluere, om oplægningsordningerne for fiskerflåden har bidraget til at nedbringe overkapaciteten pr. flådesegment.

d) I Det Forenede Kongerige var det planlagt i det operationelle program, at kapaciteten skulle reduceres, men der var ikke fastsat noget mål. Det er derfor vanskeligt at vurdere resultaterne.

45. I praksis vil nogle støtteberettigede investeringer om bord kunne øge fartøjernes fangstpotentiale. F.eks. kan investeringer i energieffektive motorer og forbedring af arbejds- og sikkerhedsforholdene medføre, at fiskerfartøjerne kan komme hurtigere ud til fiskepladserne, og at fiskerne bliver mere produktive. Det er vanskeligt at kvantificere effekten af sådanne EFF-finansierede investeringer på fangstpotentialet, fordi der også er andre faktorer, der spiller ind, f.eks. ændringer i fiskeritilladelserne, ændringer i vejrforholdene og andre investeringer om bord, der ikke modtager støtte.

46. Alle de reviderede medlemsstater kontrollerede, at de projekter vedrørende investeringer om bord, der blev finansieret af EFF, ikke øgede fiskerikapaciteten målt i bt og kW. Men som illustreret i eksemplet i tekstboks 5 kontrollerede medlemsstaterne ikke tilstrækkeligt, om disse investeringer øger fartøjernes fangstpotentiale.

47. I Portugal og Danmark anførte ansøgere om EFF-støtte til investeringer om bord ofte, at fangsterne ville stige. For de projekter, Retten undersøgte i Danmark, var der dog ikke noget bevis for en sådan stigning.

TEKSTBOKS 5

INVESTERINGER OM BORD, DER ØGER FANGSTPOTENTIALET

Et af de reviderede moderniseringsprojekter i Det Forenede Kongerige vedrørte et projekt, der gik ud på at erstatte den normale propel med et fremdrivningssystem med dyse, hvorved fartøjets hastighed øgedes. Skipperen fortalte revisorerne, at hastighedsforøgelsen havde medført større fangster.

FISKERFLÅDEREGISTRENE OPDATERES IKKE KORREKT MED DETALJEREDE OPLYSNINGER OM DE FARTØJER, DER ER OPHUGGET MED OFFENTLIG STØTTE

48. Fiskerflåderegisteret er en basisreference for anvendelsen af reglerne for den fælles fiskeripolitik, herunder medlemsstaternes overholdelse af referenceniveauer og lofter for fiskerflådens kapacitet. Hvis man undlader at indberette alle de fartøjer, der oplægges med offentlig støtte, pustes disse referenceniveauer og lofter op (også selv om lofterne allerede er så høje, at de har begrænset effekt – jf. punkt 23). I fiskerflåderegisteret fandt Retten fejl i data vedrørende oplægning af fartøjer med EFF-støtte, der var registeret af Frankrig og Det Forenede Kongerige.

49. Da revisionen fandt sted i 2010, var 65 fiskerfartøjer blevet oplagt i Det Forenede Kongerige med støtte fra EFF. Tre af disse 65 fartøjer er dog stadig opført som aktive (dvs. ikke oplagt) i fiskerflåderegisteret. De 62 fartøjer, som var registreret som afgået fra fiskerflåden, var opført, som om de ikke havde modtaget offentlig støtte, hvilket ikke var korrekt (den tilhørende tonnage var 452 bt).

50. På samme tid var 155 fiskerfartøjer blevet oplagt i Frankrig med støtte fra EFF. Alle disse fartøjer var registreret som oplagte i flåderegisteret, men 87 var opført, som om de ikke havde modtaget offentlig støtte, hvilket ikke var korrekt (den tilhørende tonnage var 5357 bt).

SVAGHEDER I UDFORMNINGEN OG GENNEMFØRELSEN AF MEDLEMSSTATERNES OPLÆGNINGSORDNINGER FOR FISKERFARTØJER

MANGELFULD MÅLRETNING

51. Det er nødvendigt, at medlemsstaterne bruger planerne for justering af fiskeriindsatsen til at sikre, at offentligt finansierede oplægningsordninger målrettes de fiskerier, hvor der er bevis for overkapacitet. Der bør være passende kriterier for udvælgelse af de specifikke fiskerfartøjer, der skal oplægges, så det sikres, at disse fartøjer deltager aktivt i de fiskeriaktiviteter, der er omfattet af planerne for justering af fiskeriindsatsen og af oplægningsordningen for fiskerfartøjer. De støtteberettigelseskriterier, som Frankrig og Polen anvendte, var ikke tilstrækkeligt målrettede.

52. Det vigtigste støtteberettigelseskriterium for de fleste af oplægningsordningerne i Frankrig var, at fartøjet havde en særlig fiskeritilladelse for det fiskeri, foranstaltningen vedrørte (fiskerfartøjer kan have tilladelser til forskellige fiskerier). Det var ikke nødvendigt at oplyse fangsttal for de arter, der var omfattet af oplægningsordningen, og fiskerfartøjer, der landede meget få fisk fra målarterne, kunne derfor oplægges med offentlig støtte. To af de ti reviderede projekter vedrører den generelle oplægningsordning for torskefiskeri. Et af disse projekter landede kun ubetydelige mængder torsk inden oplægningen:

OPLAGT FISKERFARTØJ I FRANKRIG, DER KUN LANDEDE SMÅ MÆNGDER AF DEN FISKEBESTAND, FORANSTALTNINGEN VAR RETTET IMOD

| Landede fisk i alt 2007-2008 (kg) | Torsk (kg) | % |

Fartøj 1 | 562944 | 7935 | 1,4 % |

53. Det vigtigste støtteberettigelseskriterium for oplægningsordningen vedrørende fiskeri af torsk i Det Keltiske Hav var, at torsk, hvilling, havtaske og glashvarre [33] skulle udgøre mindst 25 % af værdien af fiskerfartøjets fangster i 2006 og 2007. Det medførte, at fiskerfartøjer var berettigede til oplægningsstøtte, også selv om de kun landede meget få torsk. Tre af de ti reviderede projekter vedrørte denne ordning og gjaldt fartøjer, som kun havde landet ubetydelige mængder af torsk.

OPLAGTE FISKERFARTØJER I FRANKRIG, DER KUN LANDEDE SMÅ MÆNGDER AF DEN FISKEBESTAND, FORANSTALTNINGEN VAR RETTET IMOD

| Landede fisk i alt 2006-2008 (kg) | Torsk (kg) | % |

Fartøj 1 | 446894 | 512 | 0,1 % |

Fartøj 2 | 173513 | 437 | 0,3 % |

Fartøj 3 | 406201 | 1536 | 0,4 % |

54. Formålet med den eneste polske oplægningsordning for fiskerfartøjer er at tilpasse fiskerflåden til de disponible torskeressourcer. De fleste polske fiskerfartøjer i Østersøen kan fange torsk, selv om mange i stedet fisker efter pelagiske fisk. Oplægningsordningen for fiskerfartøjer har ingen støtteberettigelseskriterier med hensyn til fiskeredskaber eller fangster, og derfor er praktisk talt alle fartøjer i den polske fiskerflåde berettiget til at modtage offentlig støtte til oplægning af fiskerfartøjer, selv fartøjer, hvis fiskeri kun har ringe effekt på torskefiskeriet.

TILDELING AF OFFENTLIG STØTTE TIL OPLÆGNING AF INAKTIVE FISKERFARTØJER

55. Når der ydes offentlige midler til ophugning af fiskerfartøjer, er der en væsentlig risiko for, at der betales støtte til fiskerfartøjer, der under alle omstændigheder ville have opgivet aktiviteten ("dødvægt"). Denne risiko kan reduceres ved, at medlemsstaterne formulerer reglerne omhyggeligt og f.eks. kræver, at støtteberettigede fiskerfartøjer skal have været på havet et mindste antal dage, eller at fiskerfartøjet er aktivt inden ansøgningen. Retten fandt, at denne risiko ikke var blevet imødegået.

56. I Frankrig var en af betingelserne for at være berettiget til offentlig støtte til oplægning af et fiskerfartøj, at fartøjet skulle have en gyldig fartøjslicens på det tidspunkt, hvor beslutningen om offentlig støtte blev offentliggjort. Et af de ti reviderede projekter opfyldte ikke denne betingelse (jf. tekstboks 6):

TEKSTBOKS 6

OPLÆGNING AF ET INAKTIVT FISKERFARTØJ I FRANKRIG

De franske myndigheder godkendte i juni 2008 ansøgningen om offentlig støtte til oplægning af et fiskerfartøj, hvis fartøjslicens var udløbet i juli 2006. Fiskerfartøjet var inaktivt i hele 2007, fordi det ville have været nødvendigt med en omfattende reparation, hvis det skulle have fartøjslicens. Der blev udbetalt 1284534 euro i støtte til oplægning, heraf var 513813 euro finansieret af EFF.

57. I Spanien var en af betingelserne, som et fiskerfartøj skulle opfylde for at være berettiget til støtte til oplægning, at det enten skulle have fisket i mindst 90 dage i hvert af de to år, der gik forud for datoen for ansøgningen, eller at det skulle have fisket i mindst 120 dage i det år, der gik forud for datoen for ansøgningen. To af de ti reviderede projekter vedrører fartøjer, der var inaktive, selv om støtteberettigelsesbetingelsen i det første tilfælde var opfyldt (jf. tekstboks 7):

TEKSTBOKS 7

OPLÆGNING AF INAKTIVE FISKERFARTØJER I SPANIEN

a) De spanske myndigheder godkendte en ansøgning fra juni 2008 om oplægning af et fiskerfartøj, der havde været inaktivt siden september 2007 som følge af en voldsom brand, der fandt sted, da fartøjet var i Sydamerika. Modtageren fremlagde bevis for, at fartøjet havde fisket over 120 dage i året før datoen for ansøgningen. Fiskerfartøjet var blevet ophugget i Uruguay. Der blev udbetalt 1611641 euro i støtte til oplægning, hvoraf 983101 euro var finansieret af EFF.

b) De spanske myndigheder godkendte en ansøgning fra juli 2008 om oplægning af et fiskerfartøj, der havde været inaktivt siden maj 2007. Modtageren fremlagde bevis for, at fartøjet havde fisket over 120 dage i 2006, men ikke for, at fartøjet havde været aktivt i 2007, året før datoen for ansøgningen. Der blev udbetalt 780794 euro i støtte til oplægning, hvoraf 468477 euro var finansieret af EFF.

58. I Det Forenede Kongerige skulle et fiskerfartøj have en fiskerilicens og være sødygtigt for at være berettiget til støtte under oplægningsordningen for fiskerfartøjer i England. To af de ti reviderede projekter opfyldte ikke disse betingelser (jf. tekstboks 8):

UTILSTRÆKKELIG BEGRUNDELSE AF DE OFFENTLIGE STØTTESATSER

59. Størrelsen af den offentlige støtte til oplægningsordninger for fiskerfartøjer er en af de centrale faktorer, der påvirker resultatet af og omkostningerne ved ordningen: Hvis satserne fastsættes for lavt, er der måske ikke deltagere nok i ordningen; hvis satserne fastsættes for højt, kan de offentlige udgifter blive pustet op, og det disponible budget vil blive absorberet af færre fiskerfartøjer. Ifølge EFF-forordningen kan medlemsstaterne tage hensyn til støttesatsernes omkostningseffektivitet på grundlag af objektive kriterier, som f.eks. fiskerfartøjets markedspris eller forsikringsværdi, dets omsætning, alder og fiskerikapacitet.

TEKSTBOKS 8

OPLÆGNING AF INAKTIVE FISKERFARTØJER I ENGLAND

a) De engelske myndigheder modtog i januar 2009 en ansøgning om oplægning af et fiskerfartøj. Ansøgeren havde overført dette fartøjs licens til et andet af sine fartøjer i juli 2008. Efter råd fra de engelske myndigheder fik fartøjet igen licens i ni dage, hvorefter licensen endelig blev tilbageleveret. Der blev udbetalt 14000 GBP (16588 euro) i støtte til oplægning, hvoraf 5600 GBP (6635 euro) var finansieret af EFF.

b) De engelske myndigheder godkendte en ansøgning fra januar 2009 om oplægning af et fiskerfartøj, der ikke havde været sødygtigt siden august 2008, da det skulle have ny motor. Der blev udbetalt 171865 GBP (203623 euro) i støtte til oplægning, hvoraf 68746 GBP (81452 euro) var finansieret af EFF.

60. De fleste medlemsstater fastsætter udelukkende den offentlige støtte med henvisning til fartøjets fiskerikapacitet målt i bt, og støtten baseres på et fast element og et variabelt element, der er knyttet til fartøjets bt. Det gjaldt dog ikke for oplægningsordningen for fiskerfartøjer i England, hvor den offentlige støtte blev fastlagt på grundlag af en udbudsprocedure, og i Portugal, hvor salg, kvoteudnyttelse og tilstanden for de fiskeressourcer, foranstaltningen var rettet imod, blev taget i betragtning.

61. For de fleste medlemsstater havde praksis med kun at henvise til fartøjernes fiskerikapacitet i bt den fordel, at det var en gennemskuelig og enkel ordning at administrere, men der blev derved ikke taget tilstrækkeligt højde for de specifikke karakteristika ved ansøgernes fiskerfartøjer og navnlig ikke for den effekt, de havde på de fiskeressourcer, oplægningsordningen for fiskerfartøjer var rettet imod. I den offentlige støtte var der endvidere ikke taget specielt hensyn til den mulighed for at sælge fiskerirettigheder, som ansøgere til oplægningsordninger for fiskerfartøjer i nogle medlemsstater har (jf. punkt 29).

62. De reviderede medlemsstater udbetalte nogenlunde de samme satser i offentlig støtte. I tekstboks 9 vises de beløb i offentlig støtte, der kunne udbetales for den størrelse fiskerfartøjer, der indgik i stikprøven.

TEKSTBOKS 9

OFFENTLIG STØTTE TIL OPLÆGNING AF FISKERFARTØJER I UDVALGTE MEDLEMSSTATER [34]

Medlemsstater | Offentlig støtte (000 euro) for den størrelse fiskerfartøjer, der indgik i stikprøven |

10 Bt | 100 Bt | 500 Bt |

Danmark | 123 | 553 | 1631 |

Spanien | 118 | 527 | 1556 |

Frankrig | 112 | 457 | 1397 |

Italien – fartøjer, der fisker almindelig tun | 168 | 753 | 2223 |

Italien – øvrige fartøjer | 112 | 502 | 1482 |

Polen | 117 | 529 | 1542 |

Portugal | 101 | 452 | 1334 |

Det Forenede Kongerige (England) | 131 | I/R | I/R |

BEGRÆNSET EFFEKT AF "BRÆNDSTOFKRISEFORORDNINGEN"

63. Som reaktion på de store stigninger i brændstofpriserne for fartøjskategorier, hvor energiudgifterne i gennemsnit udgør mindst 30 % af produktionsomkostningerne, blev der med Rådets forordning (EF) nr. 744/2008 "brændstofkriseforordningen" indført midlertidige regler og højere støtte til oplægning af fiskerfartøjer og investeringer om bord. "Fartøjskategorier" var ikke defineret i forordningen, hvilket gav medlemsstaterne fleksibilitet til at gennemføre flådetilpasningsordningen på en måde, der passede til deres forskellige flådestrukturer.

64. Medlemsstaterne skulle oprette én eller flere flådetilpasningsordninger for at kunne drage nytte af de midlertidige regler.

65. I Danmark blev der udarbejdet en flådetilpasningsordning, der omfattede flere fartøjskategorier. Fartøjskategorierne kunne være helt ned til et enkelt fartøj.

66. Mellem 2009 og 2010 blev 34 af de 40 fiskerfartøjer, der oprindeligt var omfattet af den danske flådetilpasningsordning, oplagt med støtte, og seks blev moderniseret. Støttemodtagerne skulle mindst investere det samme beløb, som de havde modtaget i offentlig støtte til oplægning af fiskerfartøjet, i modernisering eller bygning/import af nye fiskerfartøjer. På denne måde blev bygningen af seks nye fiskerfartøjer og importen af fire fartøjer delvist finansieret. Selv om EFF-forordningen ikke tillader direkte finansiering af bygning af fiskerfartøjer, var effekten af disse transaktioner samlet set, at midlerne fra EFF indirekte bidrog til bygning af nye fartøjer. Dette stred imod EFF-forordningens mål. De danske myndigheder mente, at de med deres flådetilpasningsordning opnåede en kapacitetsreduktion på 43 % målt i bt, nemlig fra 11555 bt til 6639 bt. Den oprindeligt anmeldte kapacitet på 11555 bt bestod imidlertid i fartøjer med en kapacitet på 5742 bt sammen med 5813 bt i "kapacitetsrettigheder" (rettigheder, der kunne bruges til at købe eller importere fartøjer). Beregningen af kapacitetsreduktionen på 43 % byggede på den antagelse, at de erhvervede fiskerfartøjer reelt ikke øgede fiskerikapaciteten, da støttemodtagerne brugte kapacitetsrettighederne til at købe eller importere fiskerfartøjer med samme kapacitet. Men som følge af flådetilpasningsordningen steg tonnagen på de faktiske fartøjer fra 5742 bt til 6639 bt.

67. I Frankrig (ekskl. de oversøiske områder) blev der gennemført to flådetilpasningsordninger. 18 af de oprindelige 36 fiskerfartøjer med en kapacitet på 4407 bt var blevet oplagt og 18 moderniseret. De franske myndigheder mente, at de med disse flådetilpasningsordninger opnåede en kapacitetsreduktion på 33 %, eller 1480 bt. Men 10 af de 18 oplagte fartøjer med en kapacitet på 1213 bt var allerede blevet accepteret under tidligere EFF-finansierede oplægningsordninger. Retten mener, at flådetilpasningsordningens reelle effekt med hensyn til den faktiske fartøjskapacitet var en reduktion på 267 bt (1480 bt-1213 bt), dvs. en reduktion på blot 6 % af den samlede fiskerikapacitet.

68. I Det Forenede Kongerige (England) blev motorforbedringer anset for støtteberettigede, selv når de kun forbedrede brændstofeffektiviteten med 5 %.

MEDLEMSSTATERNES RAPPORTER ER UTILSTRÆKKELIGE

69. I forordningen om den fælles fiskeripolitik [35] er det fastsat, at Kommissionen hvert år forelægger en oversigt over resultaterne af medlemsstaternes indsats for at opnå en bæredygtig balance mellem fiskerikapacitet og fangstmuligheder ledsaget af udtalelser fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) og Det Rådgivende Udvalg for Fiskevarer og Akvakulturprodukter (ACFA). Kommissionens oversigt bygger på en årsrapport fra hver medlemsstat. I Kommissionens gennemførelsesbestemmelser [36] er det fastsat, hvilke oplysninger medlemsstaternes årsrapporter mindst skal indeholde. I marts 2008 udsendte Kommissionens tjenester retningslinjer med tekniske, biologiske og økonomiske indikatorer, som medlemsstaterne skulle bruge i disse rapporter.

70. De årlige oversigter, som Kommissionen udarbejder, og udtalelserne fra STECF og ACFA fastslår hvert år, at medlemsstaternes rapporter om flåden er blevet bedre, men at de stadig ikke er tilstrækkelige. Ofte var rapporterne ikke blevet afleveret inden udløbet af den fastsatte frist, og de fleste af dem var ikke udarbejdet i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer fra marts 2008. I den seneste disponible oversigt [37] fra 2008 fastslog Kommissionen, at de fleste af rapporterne ikke indeholdt oplysninger nok til, at den kunne analysere bestræbelserne på at skabe ligevægt mellem fiskerflådens kapacitet og de disponible fiskerimuligheder.

71. Medlemsstaternes årlige indberetningspligt var ikke tilstrækkeligt beskrevet i forordningerne om den fælles fiskeripolitik, og det havde ingen negative følger for de medlemsstater, der udarbejdede mangelfulde rapporter. Dog kan Kommissionen i henhold til artikel 83 i forordningen afbryde de mellemliggende betalinger, hvis medlemsstaterne forelægger ufuldstændige årsrapporter om gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik.

72. Selv om de fleste årsrapporter om flåden fra de medlemsstater, Retten besøgte, indeholdt omfattende oplysninger om medlemsstaternes fiskeriaktiviteter og fiskerikapacitet, var det ikke muligt på grundlag af rapporterne fra Frankrig, Polen, Portugal og Spanien at drage en konklusion om, hvorvidt der var balance mellem fiskerflådernes fiskerikapacitet og de disponible fiskerimuligheder. Disse medlemsstater anvendte ikke Kommissionens retningslinjer fra marts 2008. Det Forenede Kongerige bruger andre tekniske indikatorer til at vurdere balancen mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder, men forklarede ikke, hvordan dets system med kapacitetsrettigheder fungerede [38]. Italien og Danmark anvendte Kommissionens retningslinjer korrekt og udarbejdede årsrapporter, som i tilstrækkeligt omfang undersøgte balancen mellem fiskerikapacitet og fiskeressourcer.

73. På grund af medlemsstaternes utilstrækkelige indberetning er der intet klart overblik på EU-niveau over balancen mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder. Det gør det vanskeligt at finde frem til en passende politik for reduktion af overkapacitet og gør det svært at vurdere resultaterne heraf.

KONKLUSIONER OG ANBEFALINGER

KONKLUSIONER

74. Fiskerflådens overkapacitet er fortsat en af hovedårsagerne til, at det ikke er lykkedes for den fælles fiskeripolitik at sikre et bæredygtigt fiskeri. Selv om reduktion af overkapaciteten har været et tilbagevendende emne i tidligere reformer af den fælles fiskeripolitik, har de nuværende foranstaltninger ikke været vellykkede. Det viser, at der er behov for enten at vedtage en ny metode til at løse problemet, og/eller at de eksisterende foranstaltninger skal gennemføres mere effektivt.

RAMMEN FOR DE FORANSTALTNINGER, DER SKAL SKABE LIGEVÆGT MELLEM FISKERIKAPACITET OG FISKERIMULIGHEDER, ER UTILFREDSSTILLENDE

75. Den fælles fiskeripolitik har ikke passende regler vedrørende følgende centrale spørgsmål i relation til fiskerflådens overkapacitet:

a) i betragtning af den konstante teknologiske udvikling afspejler de eksisterende definitioner af fiskerikapacitet ikke længere fiskerfartøjernes fangstpotentiale (punkt 21 og 22)

b) lofterne er ikke reelle begrænsninger for fiskerflådens kapacitet (punkt 23)

c) selv om tilpasningen af fiskerikapaciteten til fiskerimulighederne er en af hjørnestenene i den fælles fiskeripolitik og EFF, er begrebet overkapacitet ikke blevet defineret eller kvantificeret. Det gør det vanskeligt at udforme foranstaltninger til begrænsning af overkapaciteten og gør det svært at vurdere, hvilke resultater der opnås med disse foranstaltninger på medlemsstatsniveau (punkt 24 og 25)

d) der er ikke tilstrækkeligt klare regler for, hvad der skal ske med fiskerirettighederne, når fiskerfartøjer ophugges med offentlig støtte (annullering, overførsel, salg). Endvidere fremgår det ikke af forordningerne, hvilken rolle fiskerirettigheder skal spille med henblik på at tilpasse fiskerikapaciteten til fiskerimulighederne (punkt 26-33).

UDFORMNINGEN OG IMPLEMENTERINGEN AF DE FORANSTALTNINGER, DER SKAL SKABE LIGEVÆGT MELLEM FISKERIKAPACITET OG FISKERIMULIGHEDER, ER UTILFREDSSTILLENDE

76. Medlemsstaterne har ikke opfyldt deres forpligtelse i henhold til den fælles fiskeripolitik om at indføre effektive foranstaltninger med henblik på at tilpasse fiskerikapaciteten til fiskerimulighederne, og Kommissionens overvågning og kontrol af medlemsstaterne hindrede ikke, at der var væsentlige problemer med gennemførelsen. Nogle foranstaltningers udformning er også utilfredsstillende.

a) Der var forsinkelser i gennemførelsen af EFF-finansierede projekter og i indførelsen af forvaltnings- og kontrolsystemer (punkt 36 og 37).

b) Planerne for justering af fiskeriindsatsen gav ikke et solidt grundlag for at tilpasse fiskerflådernes kapacitet til de disponible fiskerimuligheder (punkt 38-40).

c) Fire af de syv medlemsstater, der indgik i revisionen, havde fastsat utilstrækkelige mål for kapacitetsbegrænsning. Det medfører større risiko for, at foranstaltningerne ikke i tilstrækkelig grad målrettes en reduktion af fiskerflådens overkapacitet (punkt 41 og 42).

d) Støtten til investeringer om bord på fiskerfartøjer kan i praksis øge deres fangstpotentiale (punkt 43-47).

e) Fiskerflåderegisteret var ikke korrekt opdateret med detaljerede oplysninger om fiskerfartøjer, der var ophugget med offentlig støtte. Kapacitetslofterne for fiskerflåden var derfor ansat for højt (punkt 48-50).

f) Støtteberettigelses- og udvælgelseskriterierne for oplægningsordningerne for fiskerfartøjer var ikke tilstrækkeligt målrettede. Det medførte ophugning af fiskerfartøjer, der kun havde ringe, hvis overhovedet nogen, indvirkning på de fiskebestande, foranstaltningen var rettet mod (punkt 51-58).

g) I den offentlige støtte, der blev ydet til oplægning af fiskerfartøjer, var der generelt ikke taget hensyn til omkostningseffektivitet på grundlag af tilstrækkeligt objektive kriterier (punkt 59-62).

h) Anvendelsen af "brændstofkriseforordningen" havde ikke medført den påkrævede begrænsning af fiskerflådernes kapacitet (punkt 63-68).

i) Reglerne for medlemsstaternes indberetning af deres bestræbelser på at opnå balance mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder er utilstrækkelige og uklare. Det er en af årsagerne til, at de fleste medlemsstaters rapporter er ufuldstændige og uhensigtsmæssige, og det medfører, at det er umuligt at drage konklusioner om overkapaciteten på fiskeriområdet (punkt 69-73).

ANBEFALINGER

77. For at nedbringe fiskerflådens overkapacitet og bidrage til opnåelsen af en bæredygtig fiskerisektor fremsætter Retten følgende anbefalinger.

ANBEFALING 1

Kommissionen bør tage de nødvendige initiativer, herunder overveje, om det er nødvendigt at ændre grundforordningerne, til:

a) at forbedre definitionen af fiskerikapacitet og overkapacitet og overveje mere relevante og solide foranstaltninger for at gøre det lettere at gennemføre aktioner, der kan sikre, at der opnås en balance mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder

b) at fastsætte effektive grænser for fiskerflådernes kapacitet

c) at sikre, at planerne for justering af fiskeriindsatsen udformes og gennemføres således, at de effektivt målrettes bestræbelserne på at gennemføre de påkrævede begrænsninger af fiskeriindsatsen

d) at angive klart, hvad der skal ske med fiskerirettighederne, når fiskerfartøjer oplægges med offentlig støtte

e) at angive klart, om ordninger om overdragelse af fiskerirettigheder skal spille en rolle med henblik på at begrænse overkapacitet

f) at afgøre, om ordningen for offentlig støtte til investeringer om bord skal tages op til fornyet overvejelse, da det er vanskeligt at undgå investeringer, der øger fangstpotentialet, og, hvis ordningen skal fortsætte, at angive klart, hvilke investeringer om bord der er berettigede til offentlig støtte, og hvilke der ikke er støtteberettigede

g) entydigt at forpligte medlemsstaterne til at sikre, at flåderegisteret opdateres korrekt, og at rapporterne om deres bestræbelser på at opnå ligevægt mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder indeholder de nødvendige oplysninger og er af passende kvalitet.

ANBEFALING 2

Når medlemsstaterne gennemfører foranstaltninger under den fælles fiskeripolitik til tilpasning af deres fiskerflåders fiskerikapacitet til de disponible fiskeressourcer, bør de:

a) træffe korrigerende foranstaltninger for at fjerne forsinkelser i gennemførelsen af EFF

b) sørge for, at alle foranstaltninger til støtte af investeringer om bord anvendes stringent og ikke øger fangstpotentialet

c) sørge for, at fiskerflåderegisteret opdateres

d) sørge for, at udvælgelseskriterierne for oplægningsordningerne for fiskerfartøjer er udformet således, at de har en positiv indvirkning på de fiskebestande, foranstaltningen er rettet mod, og undgå at yde offentlig støtte til oplægning af inaktive fiskerfartøjer

e) sørge for, at der i satserne for offentlig støtte til oplægning af fiskerfartøjer tages hensyn til omkostningseffektiviteten på grundlag af tilstrækkeligt objektive kriterier

f) følge Kommissionens retningslinjer for udarbejdelse af årsrapporter om bestræbelserne på at opnå ligevægt mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder og begrunde deres konklusioner om status for denne balance.

Vedtaget af Afdeling I, der ledes af Olavi ALA-NISSILÄ, medlem af Revisionsretten, i Luxembourg på mødet den 28. september 2011.

På Revisionsrettens vegne

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Formand

[9999] Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 af 22. september 1986 om definition af fiskerfartøjers karakteristika (EFT L 274 af 25.9.1986, s. 1).

[8888] Kilde: Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om opnåelse af bæredygtighed i EU's fiskeri ved hjælp af et maksimalt bæredygtigt udbytte, KOM(2006) 360 endelig af 4.7.2006.

[7777] Kilde: Det Internationale Havundersøgelsesråd.

[1] Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (EFT L 358 af 31.12.2002, s. 59).

[2] Grønbog – Reform af den fælles fiskeripolitik, KOM(2009) 163 endelig af 22.4.2009.

[3] F.eks. blev fiskerflådens overkapacitet vurderet til 40 %, og oplægningsordningerne for fiskerfartøjer var ikke tilstrækkeligt målrettede.

[4] Efter Revisionsrettens særberetning nr. 7/2007 trådte der en ny kontrolforordning i kraft i 2010 (Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik (EUT L 343 af 22.12.2009, s.1).

[5] F.eks. FAO’s fiskericirkulære nr. 994 af 2004, "Measuring and appraising capacity in fisheries. Framework, analytical tools and data aggregation".

[6] Commission staff working document on rights based management tools in fisheries, SEK(2007) 247 af 26.2.2007.

[7] F.eks. M. Sissenwine og D. Symes: "Reflections on the Common fisheries Policy" – rapport til Europa-Kommissionen, juli 2007.

[8] De Forenede Nationers havretskonvention (UNCLOS) fra 1982 giver f.eks. de kyststater, der har undertegnet konventionen, ret til at fastsætte fiskerettigheder i deres eksklusive økonomiske zone (EEZ), der strækker sig 200 sømil ud for kysten, og kræver, at de sikrer, at opretholdelsen af de levende ressourcer ikke bringes i fare ved overudnyttelse: artikel 61 i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982, 1833 UNTS 396. Konventionen trådte i kraft den 16. november 1994.I 1999 vedtog FN-organisationen FAO en handlingsplan for forvaltning af fiskerikapacitet, hvori det hed, at staterne skulle forvalte fiskerikapaciteten effektivt senest i 2005, herunder begrænse og gradvist reducere kapaciteten i de berørte fiskerier.

[9] Høring om fiskerimuligheder for 2011, KOM(2010) 241 endelig af 17.5.2010.

[10] Ifølge Eurostat udgør fangsterne fra dette område over 70 % af alle EU-fiskerflådernes fangster.

[11] Kilde: Eurostat.

[12] Artikel 3, litra n), i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002.

[13] Jf. dog punkt 21.

[14] Beretning fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om resultaterne af de flerårige udviklingsprogrammer for fiskerflåden pr. 30. juni 2002, KOM(2002) 483 endelig af 3.9.2002.

[15] Kapitel III i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002.

[16] Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 af 27. juli 2006 om Den Europæiske Fiskerifond (EUT L 223 af 15.8.2006, s. 1).

[17] Rådets forordning (EF) nr. 744/2008 af 24. juli 2008 om et midlertidigt særligt initiativ til fremme af omstruktureringen af EF-fiskerflåderne, som er berørt af den økonomiske krise (EUT L 202 af 31.7.2008, s. 1).

[18] Revisionen dækkede gennemførelsen i England og Skotland.

[19] F.eks. "Reducing Fishing Capacity: Best practices for Decommissioning Schemes". OECD 2009.

[20] Norge blev valgt, fordi EU og Norge deler en række fiskebestande, og fordi Norge alene fanger omtrent halvt så mange fisk som hele EU’s fiskerflåde.

[21] IUU-fiskeriaktiviteter vurderes til 19 % af fangsterne på verdensplan eller 10 milliarder euro og udgør en alvorlig trussel for bæredygtigt fiskeri. IUU-forordningen til bekæmpelse af IUU-fiskeri trådte i kraft i 2010: Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (EUT L 286 af 29.10.2008, s. 1).

[22] Rettens vurdering bygger på, at de ældste fartøjer forlader flåden først: stigning i fangstpotentialet for den del af 1992-flåden, der var tilbage i 2008 = (160 % x (100 % - 29 %)) – 100 %.

[23] Reglerne om måling af motorkraft blev strammet med den nye kontrolforordning.

[24] Kilde: Det Regionale Rådgivende Råd for Nordsøen.

[25] Artikel 11, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002.

[26] F.eks. bilag IIA, punkt 10, bilag IIB, punkt 9 og bilag IIC, punkt 9 i Rådets forordning (EF) nr. 40/2008 (EUT L 19 af 23.1.2008, s. 1) samt bilag IIB og IIC i Rådets forordning (EF) nr. 43/2009 (EUT L 22 af 26.1.2009, s. 1) og Rådets forordning (EU) nr. 53/2010 (EUT L 21 af 26.1.2010, s. 1).

[27] Udtrykt i bt var der tale om en nedgang fra 107578 BT i 2003 til 78821 bt i 2009.

[28] De danske myndigheders årsrapport for 2009 om bestræbelserne på at opnå ligevægt mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder, april 2010.

[29] Udgifterne til gennemførelse af foranstaltninger til tilpasning af fiskerflåderne beløb sig til 385 millioner euro eller 31 % af det disponible beløb fra 2007 til 2013.

[30] EFF-vademecum, Kommissionens dokument EFFC/10/2007 af 26.3.2007.

[31] Artikel 20, stk. 1, litra c) i forordning (EF) nr. 1198/2006 og bilag 1, del A.4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 498/2007 (EUT L 120 af 10.5.2007, s. 1).

[32] Artikel 25, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1198/2006.

[33] De andre arter var medtaget, fordi torskefiskeriet i Det Keltiske Hav er blandet, og man derfor kan komme til at få andre arter i trawlet samtidig med torsk.

[34] Kilde: medlemsstaternes operationelle programmer og ordninger for oplægning af fartøjer. Beløbet for England er et gennemsnit, da støttesatserne var baseret på ansøgernes bud. Der er kun angivet en sats for "10 bt", da det største fartøj, der blev ophugget med støtte i England, havde en tonnage på 15 bt (ingen fartøjer var blevet ophugget med EFF-støtte i Skotland, da revisionen fandt sted). For Danmark, Polen og Det Forenede Kongerige gælder valutakursen pr. 31.12.2010.

[35] Artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002.

[36] Artikel 13 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1438/2003 af 12. august 2003 om gennemførelsesbestemmelser til EF’s flådepolitik som fastsat i kapitel III i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 (EUT L 204 af 13.8.2003, s. 21).

[37] Årsrapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om medlemsstaternes bestræbelser i 2008 på at opnå en bæredygtig ligevægt mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder, KOM(2010) 60 endelig af 25.2.2010.

[38] Pr. 4.10.2010 udgjorde disse kapacitetsrettigheder 81891 kW og 21957 bt.

--------------------------------------------------

BILAG

GENNEMFØRELSEN AF DEN EUROPÆISKE FISKERIFOND PR. 31. DECEMBER 2010

| EFF-budget | EFF-prioriteret akse 1-budget (foranstaltninger til tilpasning af fiskerflåder) | EFF-gennemførelse attesteret af medlemsstaterne frem til 31.12.2010 | EFF-prioriteret akse 1-gennemførelse attesteret af medlemsstaterne frem til 31.12.2010 |

| Millioner euro | Millioner euro | Millioner euro | Millioner euro | % af budgettet |

Medlemsstat | Off. støtte | EFF | National | Off. støtte | EFF | National | Off. støtte | EFF | National | Off. støtte | EFF | National | Off. støtte | EFF | National |

Belgien | 48 | 26 | 22 | 18 | 12 | 6 | 11 | 8 | 3 | 10 | 7 | 3 | 56 % | 58 % | 50 % |

Bulgarien | 107 | 80 | 27 | 11 | 8 | 3 | 4 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 % | 0 % | 0 % |

Den Tjekkiske Republik | 36 | 27 | 9 | 0 | 0 | 0 | 4 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | – | – | – |

Danmark | 238 | 134 | 104 | 54 | 40 | 14 | 41 | 29 | 12 | 22 | 20 | 2 | 41 % | 50 % | 14 % |

Tyskland | 247 | 156 | 91 | 13 | 8 | 5 | 38 | 26 | 12 | 1 | 0 | 1 | 8 % | 0 % | 20 % |

Estland | 113 | 85 | 28 | 20 | 15 | 5 | 19 | 14 | 5 | 6 | 5 | 1 | 30 % | 33 % | 20 % |

Irland | 66 | 42 | 24 | 46 | 35 | 11 | 37 | 27 | 10 | 37 | 27 | 10 | 80 % | 77 % | 91 % |

Grækenland | 274 | 208 | 66 | 98 | 77 | 21 | 41 | 39 | 2 | 8 | 8 | 0 | 8 % | 10 % | 0 % |

Spanien | 2071 | 1132 | 939 | 764 | 439 | 325 | 402 | 202 | 200 | 237 | 132 | 105 | 31 % | 30 % | 32 % |

Frankrig | 557 | 216 | 341 | 179 | 66 | 113 | 172 | 50 | 122 | 136 | 38 | 98 | 76 % | 58 % | 87 % |

Italien | 849 | 424 | 425 | 323 | 161 | 162 | 81 | 60 | 21 | 55 | 42 | 13 | 17 % | 26 % | 8 % |

Cypern | 39 | 20 | 19 | 10 | 5 | 5 | 12 | 6 | 6 | 3 | 1 | 2 | 30 % | 20 % | 40 % |

Letland | 167 | 125 | 42 | 35 | 26 | 9 | 30 | 22 | 8 | 19 | 14 | 5 | 54 % | 54 % | 56 % |

Litauen | 71 | 55 | 16 | 17 | 14 | 3 | 14 | 11 | 3 | 5 | 4 | 1 | 29 % | 29 % | 33 % |

Ungarn | 47 | 35 | 12 | 0 | 0 | 0 | 5 | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | – | – | – |

Malta | 11 | 8 | 3 | 3 | 2 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1 | 33 % | 0 % | 100 % |

Nederlandene | 121 | 49 | 72 | 45 | 17 | 28 | 33 | 10 | 23 | 28 | 8 | 20 | 62 % | 47 % | 71 % |

Østrig | 10 | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 5 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | – | – | – |

Polen | 979 | 734 | 245 | 225 | 169 | 56 | 50 | 37 | 13 | 50 | 37 | 13 | 22 % | 22 % | 23 % |

Portugal | 326 | 246 | 80 | 75 | 63 | 12 | 51 | 42 | 9 | 29 | 27 | 2 | 39 % | 43 % | 17 % |

Rumænien | 308 | 231 | 77 | 13 | 10 | 3 | 17 | 13 | 4 | 2 | 1 | 1 | 15 % | 10 % | 33 % |

Slovenien | 29 | 22 | 7 | 3 | 2 | 1 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 % | 0 % | 0 % |

Slovakiet | 19 | 14 | 5 | 0 | 0 | 0 | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | – | – | – |

Finland | 92 | 39 | 53 | 8 | 3 | 5 | 20 | 9 | 11 | 1 | 1 | 0 | 13 % | 33 % | 0 % |

Sverige | 105 | 55 | 50 | 23 | 14 | 9 | 28 | 16 | 12 | 17 | 10 | 7 | 74 % | 71 % | 78 % |

Det Forenede Kongerige | 247 | 138 | 109 | 74 | 40 | 34 | 12 | 6 | 6 | 6 | 3 | 3 | 8 % | 8 % | 9 % |

I alt | 7177 | 4306 | 2871 | 2057 | 1226 | 831 | 1133 | 645 | 488 | 673 | 385 | 288 | | | |

Gennemførelse i (%) | | | | | | | 16 % | 15 % | 17 % | | | | 33 % | 31 % | 35 % |

--------------------------------------------------