EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 16.3.2022 COM(2022) 120 final 2022/0074(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af forordning (EU) nr. 909/2014 for så vidt angår afviklingsdisciplin, grænseoverskridende levering af tjenesteydelser, tilsynssamarbejde, levering af bankmæssige accessoriske tjenesteydelser og krav til tredjelandes værdipapircentraler (EØS-relevant tekst) {SEC(2022) 160 final} - {SWD(2022) 75 final} - {SWD(2022) 76 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET Forslagets begrundelse og formål Værdipapircentraler ("CSD'er") driver den infrastruktur, der muliggør værdipapirafvikling, dvs. gennemførelse af en værdipapirtransaktion ved overførsel af kontanter eller værdipapirer eller begge dele. CSD'er spiller en afgørende rolle på det primære marked ved at centralisere den første registrering af nyudstedte værdipapirer ("notarvirksomhed"). De fører også værdipapirkonti, der registrerer, hvor mange værdipapirer der er udstedt af hvem, og hver ændring i beholdningen af disse værdipapirer ("central forvaltningsydelse"). Derudover yder nogle CSD'er accessoriske tjenesteydelser, heriblandt banktjenesteydelser. CSD'er har stor betydning for finansieringen af økonomien i kraft af deres rolle i forbindelse med udstedelsen af værdipapirer og ved at muliggøre afvikling af værdipapirtransaktioner. CSD'er spiller også en vigtig rolle i centralbankernes gennemførelse af pengepolitikken. F.eks. strømmer anerkendt sikkerhedsstillelse for centralbankernes monetære operationer, især inden for euroområdet, gennem værdipapirafviklingssystemer, som drives af CSD'er. På nuværende tidspunkt findes der 26 CSD'er, som er meddelt tilladelse i EU. I 2019 håndterede EU's værdipapirafviklingssystemer mere end 420 millioner overførelsesordrer til en værdi af over 53 bio. EUR i værdipapirer, hvilket svarer til en samlet omsætning på 1 120 bio. EUR. Forordningen fra 2014 om forbedring af værdipapirafviklingen i Den Europæiske Union og om værdipapircentraler (CSD-forordningen) havde til formål at forbedre sikkerheden og effektiviteten i forbindelse med afvikling og fastsætte et sæt fælles krav til CSD'er i hele EU. Selv om CSD'er var modstandsdygtige, også under finanskrisen i 2008, og var underlagt regulering i henhold til national ret og internationale standarder, var de ikke reguleret på ensartet vis i hele Den Europæiske Union (EU). Dette førte til forskelle i forbindelse med deres sikkerhed og gav anledning til betænkeligheder vedrørende lige vilkår. Regulering af CSD'er var også vigtig for at færdiggøre lovrammen vedrørende infrastrukturer på handels- og efterhandelsmarkedet som opfølgning på direktivet om markeder for finansielle instrumenter (direktiv 2004/39/EF), som omhandler markedspladser, og på forordningen om europæisk markedsinfrastruktur (forordning (EU) nr. 648/2012), som omhandler CCP'er og transaktionsregistre. Derudover var det vigtigt at sikre en konsekvent reguleringsmæssig tilgang til afviklingssystemer og afviklingsprocesser for at supplere og fremme Target2-Securities ("T2S"). CSD-forordningen var også EU's reaktion på opfordringen fra Rådet for Finansiel Stabilitet ("FSB") af 20. oktober 2010 om at foretage en revision og forbedring af standarderne for at sikre mere robuste finansielle markedsinfrastrukturer. CSD'er er finansieringsinstitutter med systemisk betydning for de finansielle markeder, og det er dermed vigtigt, at deres lovramme hele tiden er velegnet til formålet. Regelmæssig revision af CSD-forordningen er berettiget for at sikre, at den fortsat når sine mål, samtidig med at lovrammen, når det er muligt, gøres mere forholdsmæssig og virkningsfuld. Revisionen af CSD-forordningen er et nøgleforanstaltning i handlingsplanen fra 2020 vedrørende kapitalmarkedsunionen med henblik på at udvikle et mere effektivt efterhandelsmiljø i EU. Modstandsdygtige og effektive markeder for afvikling i EU bør sikre en bedre integration af infrastrukturlandskabet for efterhandel og øge konkurrenceevnen blandt EU's CSD'er og på EU's finansielle markeder generelt. I henhold til CSD-forordningens artikel 75 skal Kommissionen senest den 19. september 2019 gennemgå og udarbejde en rapport med en vurdering af gennemførelsen af forordningen og fremgangsmåden for revision heraf. Europa-Parlamentet opfordrede i sin beslutning om den videre udvikling af kapitalmarkedsunionen også Kommissionen til at revidere ordningen for afviklingsdisciplin i henhold til CSD-forordningen i lyset af brexit og covid-19-krisen. Med henblik herpå fandt der en målrettet høring sted mellem den 8. december 2020 og 2. februar 2021. Den 1. juli 2021 vedtog Kommissionen en rapport. Heri konkluderede den, at CSD-forordningen overordnet set opfylder sine oprindelige mål om at forbedre effektiviteten af afviklinger i EU og CSD'ers soliditet. Da kravene først for nylig er begyndt at finde anvendelse, blev det betragtet som for tidligt at foretage væsentlige ændringer af CSD-forordningen for de fleste områder. Ikke desto mindre blev der i rapporten peget på områder, hvor der kan være behov for yderligere tiltag for at nå målene med CSD-forordningen på en mere forholdsmæssig, virkningsfuld og effektiv måde. I lyset af behovet for at fjerne uforholdsmæssigt høje omkostninger og byrder og forenkle reglerne uden at bringe den finansielle stabilitet i fare blev revisionen af CSD-forordningen medtaget i Kommissionens program for målrettet og effektiv regulering (Refit) fra 2021. Sammenhæng med de gældende regler på samme område CSD-forordningen har tilknytning til flere EU-retsakter, herunder finalitydirektivet, MiFID-direktiverne og MiFIR, samt for de CSD'er, som i henhold til CSD-forordningen er meddelt tilladelse til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, til kapitalkravsforordningen, kapitalkravsdirektivet og direktivet om genopretning og afvikling. Forslagene om ændring af CSD-forordningen er i overensstemmelse med Kommissionens handlingsplan vedrørende en kapitalmarkedsunion. Formålet med kapitalmarkedsunionen er at muliggøre kapitalstrømme i hele EU til gavn for forbrugere, investorer og virksomheder. På grund af covid-19-krisen haster det endnu mere med at gennemføre kapitalmarkedsunionen, da markedsbaseret finansiering er et afgørende element med henblik på den europæiske økonomis tilbagevenden til langsigtet vækst og på at finansiere EU's miljømæssige og digitale omstilling. Sikre og effektive efterhandelsordninger er et væsentligt element i robuste kapitalmarkeder. De foreslåede lovgivningsmæssige ændringer vil bidrage at udvikle et mere effektivt efterhandelsmiljø i EU. CSD-forordningen hænger også tæt sammen med pakken om digital finans. Den er især knyttet til forslaget til forordning om en pilotordning for markedsinfrastrukturer baseret på distributed ledger-teknologi ("DLT"). I henhold til nævnte forordning DLT-afviklingssystemer og DLT-handels- og afviklingssystemer kan undtages fra efterlevelsen af visse bestemmelser i CSD-forordningen, med forbehold af visse betingelser, med henblik på stimulere innovation på området, samtidig med at investorbeskyttelsen, markedsintegriteten og den finansielle stabilitet garanteres. Den politiske enighed om nævnte forslag gav også mulighed for at udskyde reglerne i CSD-forordningen om obligatoriske dækningskøb, således at der kan gøres mere dybtgående overvejelser som led i revisionen af CSD-forordningen. Derudover er der sammenhæng mellem CSD-forordningen og forslaget til forordning om digital operationel modstandsdygtighed i den finansielle sektor, som har til formål at sikre, at alle deltagere i det finansielle system, heriblandt CSD'er, har indført de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger til at afbøde cyberangreb og dermed forbundne IKT-risici. Markedsinfrastrukturer, heriblandt CSD'er, indgik også i Kommissionens meddelelse "EU's økonomiske og finansielle system: fremme af åbenhed, styrke og modstandsdygtighed". I denne meddelelse bekrives det, hvordan EU kan styrke sin åbne strategiske autonomi på det makroøkonomiske og finansielle område, navnlig ved, men ikke kun, at videreudvikle EU's finansielle markedsinfrastrukturer og øge deres modstandsdygtighed. Et stærkt EU-afviklingssystem, som er reguleret ved CSD-forordningen, er således et vigtigt element, der bidrager til EU's åbne strategiske autonomi inden for finansiel markedsinfrastruktur. Endelig er dette forslag i overensstemmelse med det arbejde, som pågår på internationalt plan inden for rammerne af FSB, og som bl.a. tager sigte på at opnå en ensartet anvendelse af "Principles for Financial Markets Infrastructure", som er udviklet af Udvalget om Betalings- og Markedsinfrastrukturer ("Committee on Payments and Market Infrastructures") og Den Internationale Børstilsynsorganisation. Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Dette initiativ bør ses i sammenhæng med Kommissionens bredere dagsorden, som skal gøre EU's markeder mere konkurrencedygtige og modstandsdygtige som afspejlet i initiativer vedrørende kapitalmarkedsunionen, digital finans og åben strategisk autonomi. Sikre og effektive efterhandelsordninger er et væsentligt element i robuste kapitalmarkeder. Et fuldt ud fungerende og integreret marked for kapital vil give EU's økonomi mulighed for at vokse på en bæredygtig måde og blive mere konkurrencedygtig i tråd med den strategiske prioritet for Kommissionen for en økonomi, der tjener alle, som sætter fokus på de rette betingelser for jobskabelse, vækst og investeringer. Det pågældende initiativ har ingen direkte og/eller påviselige virkninger, som forårsager væsentlig skade eller har indflydelse på overensstemmelsen med klimaneutralitetsmålene og de forpligtelser, der følger af den europæiske klimalov. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag Retsgrundlaget for dette forslag er artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), som er retsgrundlaget for CSD-forordningen. I den analyse, der er foretaget som led i konsekvensanalysen, konstateres det, at visse elementer i CSD-forordningen skal ændres for at fjerne uforholdsmæssigt høje omkostninger og regelbyrder og for at forenkle reglerne, uden at den finansielle stabilitet bringes i fare, således at forordningens virkning forbedres og integrationen af markedet for værdipapirafvikling i Den Europæiske Union fremmes. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Målene med CSD-forordningen, navnlig at fastlægge ensartede krav til afvikling af finansielle instrumenter i EU, regler om CSD'ers organisation og adfærd og at fremme sikker, effektiv og gnidningsløs afvikling, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne alene, hvilket medlovgiverne anerkendte i 2014 i forbindelse med vedtagelsen af CSD-forordningen. På nuværende tidspunkt kan medlemsstaterne og de nationale tilsynsmyndigheder ikke selv løse de udfordringer, der hidrører fra de besværlige og uklare krav i CSD-forordningen, eller de risici, der opstår som følge af uensartet national tilsynspraksis. De kan heller ikke selv håndtere de risici for EU's finansielle stabilitet, som kan forårsages af manglen på oplysninger om aktiviteter, der udøves af tredjelandes CSD'er. Målene i med dette initiativ kan ikke i tilstrækkelig opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af foranstaltningernes omfang bedre nås på EU-plan i overensstemmelse med nærhedsprincippet som fastsat i artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). •Proportionalitetsprincippet Forslaget skal sikre, at målene i CSD-forordningen nås på en mere forholdsmæssig, virkningsfuld og effektiv måde. Dette bør give udslag i enklere eller lempede krav, som har til formål at mindske den administrative byrde, som hidrører fra forordningen, for interesserede parter, især CSD'er, uden at investorbeskyttelsen, markedsintegriteten og den finansielle stabilitet bringes i fare. Med revisionen af de tilsynsmæssige rammer for CSD'er (navnlig de CSD'er, som har grænseoverskridende aktiviteter, samt de CSD'er, som er en del af CSD-koncerner) afhjælper forslaget de udfordringer, der er konstateret med hensyn til at opnå tilsynsmæssig konvergens. De betænkeligheder, som interesserede parter, og herunder Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA), har givet udtryk for, imødekommes desuden med justeringen af visse krav i proceduren under pasordningen, levering af bankmæssige accessoriske tjenesteydelser og afviklingsdisciplin. Forslaget går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål, idet der tages hensyn til behovet for at overvåge og afbøde eventuelle risici for den finansielle stabilitet, som aktiviteterne i CSD'er, der drives inde fra og uden for EU, kan give anledning til. Proportionaliteten af de foretrukne politiske løsningsmodeller vurderes yderligere i kapitel 6 i den ledsagende konsekvensanalyse. •Valg af retsakt CSD-forordningen er forordning, og den skal derfor ændres ved en retsakt af samme art. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning Ved evalueringen af CSD-forordningen blev det vurderet, i hvilken udstrækning målene med bestemte politikkrav i CSD-forordningen er nået, og i særdeleshed hvorvidt målene med kravene er nået på en effektiv og virkningsfuld måde og kravene samtidig er sammenhængende, relevante og skaber merværdi for EU. Resultaterne af evalueringen fremgår af bilag 5 til konsekvensanalysen. Da nogle af de centrale krav i CSD-forordningen først for nylig er begyndt at finde anvendelse eller endnu ikke finder anvendelse, var vurderingen ikke en fuldstændig evaluering. Ikke desto mindre blev det i evalueringen konkluderet: ·Virkningsfuldhed og effektivitet: Mens mængden af afviklede handler er steget siden CSD-forordningens ikrafttræden, er mængden af transaktioner på tværs af grænserne forblevet stabil. På flere områder, f.eks. i forbindelse med pasordningen, findes der væsentlige hindringer, og de foreløbige resultater tyder på, at der bør iværksættes tiltag for at mindske den uforholdsmæssigt store regelbyrde og forbedre aktiviteten på tværs af grænserne. Der kunne også tilstræbes forbedringer inden for banktjenesteydelser, da adgangen til bankmæssige accessoriske tjenesteydelser er begrænset, hvilket igen hæmmer afvikling i fremmed valuta, og inden for de tilsynsmæssige rammer, idet begge områder har indvirkning på CSD'ers muligheder for at tilbyde tjenesteydelser på tværs af grænserne. ·Relevans: Målene i CSD-forordningen om at øge sikkerheden og effektiviteten på EU's afviklingsmarked og om at sikre lige vilkår for CSD'ers tjenesteydelser er fortsat relevant. ·Sammenhæng: CSD-forordningen er tilpasset de internationale bestræbelser på at sikre stabilitet og sikkerhed i efterhandelsinfrastrukturer. CSD-forordningen hænger sammen med andre EU-retsakter og politiske initiativer. ·Merværdi på EU-plan: CSD-forordningen dækkede et hul i lovgivningen ved at indføre en nye ramme, som havde til formål ved hjælp af en standardiseret proces på EU-plan at afhjælpe manglen på en harmoniseret tilgang til EU's afviklingsmarkeder og håndteringen af de dermed forbundne systemiske risici. På grund af behovet for at forenkle bestemte områder i CSD-forordningen og gøre dem mere forholdsmæssige, som dokumenteret af bidragene til den målrettede høring om CSD-forordningen og af Kommissionens revision af forordningen, er revisionen af CSD-forordningen et Refit-initiativ. •Høringer af interesserede parter

Kommissionen har hørt de interesserede parter under hele processen med udarbejdelsen af dette forslag. Navnlig gennem: ·en målrettet høring, som fandt sted mellem den 8. december 2020 og 2. februar 2021 ·en høring om en indledende konsekvensanalyse, som fandt sted mellem den 8. marts 2021 og 5. april 2021 ·to møder i medlemsstatsekspertgruppen (den 22. september 2020 og 15. juli 2021), hvor Den Europæiske Centralbank (ECB), ESMA og Europa-Parlamentets Økonomi- og Valutaudvalg også var inviteret. Generelt var der opbakning til målene i CSD-forordningen om at forbedre effektiviteten af afviklinger i EU og CSD'ers soliditet. Dermed forbundne centrale krav blev anset for at opfylde disse mål og opfylde EU's internationale forpligtelser med hensyn til lovgivningsmæssig reform. Interesserede parter, og heriblandt repræsentanter for medlemsstaterne, fremhævede imidlertid en række områder, hvor kravene i CSD-forordningen kan tilpasses uden at gå på kompromis med de overordnede mål med henblik på: i) at forenkle kravene og øge deres omkostningseffektivitet og ii) at reducere uforholdsmæssigt høje omkostninger og byrder. I forslaget tages der hensyn til denne feedback fra interesserede parter samt den feedback, der blev modtaget på møder med en bred vifte af interesserede parter og EU's myndigheder og institutioner. Den indfører målrettede ændringer af CSD-forordningen, som skal a)minimere hindringerne for grænseoverskridende afvikling ved at forenkle og præcisere besværlige krav i pasordningen, forbedre samarbejdet mellem tilsynsmyndigheder og gøre det lettere at få adgang til bankmæssige accessoriske tjenesteydelser for at lette afvikling i fremmed valuta b)forbedre justeringen af anvendelsen af visse krav (f.eks. vedrørende afviklingsdisciplin, bankmæssige accessoriske tjenesteydelser) for mindske den administrative byrde og overholdelsesomkostningerne uden at bringe den finansielle stabilitet i fare c)sikre, at myndighederne i EU råder over tilstrækkelige beføjelser og oplysninger til, at de kan overvåge risici, som vedrører både CSD'er i EU og i tredjelande, bl.a. ved at styrke deres tilsynssamarbejde. •Indhentning og brug af ekspertbistand Ved udarbejdelsen af dette forslag benyttede Kommissionen ekstern ekspertise: –Rapporter fra ESMA: ESMA indsendte fire rapporter i 2020 og 2021 til Kommissionen om henholdsvis internaliseret afvikling, CSD'ers grænseoverskridende levering af tjenesteydelser og håndteringen af ansøgninger om at levere registreringsydelser og centrale forvaltningsydelser på tværs af grænserne, levering af bankmæssige accessoriske tjenesteydelser og CSD'ers brug af finansiel teknologi. I disse rapporter blev der også taget hensyn til besvarelser fra nationale myndigheder, CSD'er og deltagere på ESMA's spørgeundersøgelser. Kommissionen tog også hensyn til ESMA's halvårlige rapporter om udviklingstendenser, risici og sårbare elementer i sektoren for finansiel infrastruktur og tjenesteydelsessektoren. –Målrettet input fra Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) til høringen om CSD-forordningen, herunder et anonymiseret og konsolideret resultat af en spørgeundersøgelse blandt CSD'er. Dette input er blevet suppleret med kvantitativt og kvalitativt input, som i nogle tilfælde var fortroligt, fra deltagerne på de finansielle markeder. •Konsekvensanalyse Kommissionen gennemførte en konsekvensanalyse af de relevante løsningsmuligheder. De politiske løsningsmodeller blev identificeret med udgangspunkt i følgende fem forhold: i) besværlige og uklare regler i pasordningen, ii) utilstrækkelig(t) koordinering og samarbejde mellem myndigheder, iii) restriktive krav til levering af banktjenesteydelser i tilknytning til afvikling i fremmed valuta, iv) uklare og komplicerede krav til afviklingsdisciplin og v) utilstrækkelige oplysninger om de aktiviteter, som tredjelandes CSD'er udøver i EU. De politiske løsningsmodeller blev vurderet i forhold til specifikke mål om at minimere hindringerne for grænseoverskridende afvikling, mindske den administrative byrde og overholdelsesomkostningerne uden at bringe den finansielle stabilitet i fare og sikre passende beføjelser og oplysninger med henblik på overvågning af risici. Konsekvensanalysen opnåede en positiv udtalelse med bemærkninger fra Udvalget for Forskriftskontrol den 29. oktober 2021, som indeholdt følgende væsentlige anbefalinger til forbedringer: ·Præcisering af samspillet mellem den reviderede CSD-forordning og meddelelsen "EU's økonomiske og finansielle system: fremme af åbenhed, styrke og modstandsdygtighed". ·Bedre redegørelse for, hvorfor pasordningen — en praksis, som anvendes med gode resultater på mange andre områder i den finansielle lovgivning — ikke synes at fungere i dette segment. ·Redegørelse for den analyse, der førte til indførelsen af obligatoriske dækningskøb som et element i ordningen for afviklingsdisciplin i 2014, og for, hvordan Kommissionens vurdering har ændret sig siden da.

·Præcisering af, hvilke politiske løsningsmodeller der er supplerende, og hvilke politiske løsningsmodeller der udelukker hinanden. De ønskede præciseringer blev tilføjet i de relevante afsnit af konsekvensanalysen, dvs. vedrørende meddelelsen om åben strategisk autonomi i afdeling 1.4.2, eksempler på de besværlige krav i pasordningen, som CSD'er står over for, og som hindrer levering af tjenesteydelser på tværs grænserne i bilag 6, en redegørelse for obligatoriske dækningskøbs oprindelse i afdeling 2.2.2 og en beskrivelse af den supplerende eller gensidigt udelukkende karakter af de politiske løsningsmodeller i afdeling 6. På grundlag af vurderingen og sammenligningen af alle politiske løsningsmodeller blev der i konsekvensanalysen draget konklusioner vedrørende følgende foretrukne politiske løsningsmodeller: ·Forenkling af CSD-forordningens procedure under pasordningen ved at fjerne muligheden for, at værtslandets tilsynsmyndighed kan afvise passet og ved at lade den erstatte med en underretning fra hjemlandets tilsynsmyndigheder til værtslandets tilsynsmyndigheder. Den foretrukne politiske løsningsmodel minimerer hindringerne for grænseoverskridende afvikling og mindsker den administrative byrde og overholdelsesomkostningerne. Andre politiske løsningsmodeller bestod i at reducere omfanget af kravene i pasordningen til egenkapitalinstrumenter eller at præcisere de kompetente myndigheders rolle og beføjelser og kravene i forbindelse national lovgivning. Begge ville dog kun delvist opfylde målene. ·Styrkelse af samarbejdet mellem de nationale tilsynsmyndigheder ved at oprette tilsynskollegier som skal lette CSD'ers adgang til andre markeder end de markeder, hvor de er meddelt tilladelse, og sikre finansiel stabilitet ved at give tilsynsmyndighederne flere beføjelser til at overvåge risici. Andre løsningsmodeller, som blev overvejet, bestod i at forbedre CSD-forordningens eksisterende regler for samarbejdsordninger og indføre øget tilsyn med CSD'er på EU-plan. Tilsynskollegierne skaber imidlertid den rette balance mellem at nå målene, samtidig med at de afspejler det forhold, at det tilsynsmæssige ansvar fortsat tilfalder CSD'erne i værtslandet. ·Lettelse af CSD'ers adgang til bankmæssige accessoriske tjenesteydelser ved at give CSD'er med banklicens mulighed for at tilbyde sådanne tjenesteydelser til andre CSD'er og revidere de tærskler, under hvilke CSD'er kan anvende en forretningsbank. En anden løsningsmodel, som blev overvejet, bestod i at afskaffe restriktionerne med hensyn til levering af bankmæssige accessoriske tjenesteydelser til CSD'er, men den blev ikke taget i betragtning, da den potentielt kunne øge risiciene for den finansielle stabilitet betydeligt. ·En kombination af at præcisere forskellige elementer vedrørende afviklingsdisciplin (f.eks. omfanget heraf) og ændre tidsplanen for gennemførelsen af obligatoriske dækningskøb ("totrinstilgang") er den mest virkningsfulde og effektive løsningsmodel. Gennemførelsen af obligatoriske dækningskøb vil afhænge af udviklingen i afviklingseffektiviteten i EU. For det første tyder den indsamlede dokumentation på, at bøder vil tilskynde til forbedringer af afviklingseffektiviteten, uden at stabiliteten og likviditeten på tværs af markeder og finansielle instrumenter bringes i fare. For det andet kan det efter anvendelse af bøder vurderes, hvorledes det obligatoriske dækningskøb bedst anvendes i lyset af udviklingen i afviklingseffektiviteten. Løsningsmodellen, som består i at suspendere rammen i sin helhed, blev ikke taget i betragtning, da antallet og omfanget af afviklingsfejl i EU fortsat konstant er højere end på andre større finansielle markeder. ·Indførelse af en udløbsdato for klausulen om overgangsbestemmelser for EU og tredjelandes CSD'er og et underretningskrav for tredjelandes CSD'er. De modtagne oplysninger vil gøre det muligt for Kommissionen at prioritere sin vurdering af ækvivalensen af tredjelandes CSD-rammer, da indrømmelse af ækvivalens fra Kommissionen er en betingelse for ESMA's godkendelse af tredjelandes CSD'er, som ønsker at tilbyde registreringsydelser og centrale forvaltningsydelser i tilknytning til finansielle instrumenter, der er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning. Kombinationen af disse foranstaltninger vil derfor sikre, at myndighederne råder over tilstrækkelige beføjelser og rettidige oplysninger med henblik på overvågning af risici i overensstemmelse med udviklingen i markedsbehovene. Ikke desto mindre berører de foreslåede ændringer ikke procedurerne for ækvivalens- og anerkendelse, som allerede finder anvendelse i henhold til CSD-forordningen. CSD'er i tredjelande og potentielle ansøgende tredjelande opfordres derfor fortsat til at indsende deres ansøgninger om henholdsvis ækvivalens og anerkendelse i henhold til CSD-forordningens nuværende krav. En anden løsningsmodel, som blev overvejet, bestod i at styrke ordningen for tredjelandes CSD'er, som leverer tjenesteydelser i tilknytning til finansielle instrumenter, som er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, ved f.eks. at kræve ESMA's godkendelse med henblik på levering af afviklingstjenester eller ved at øge ESMA's tilsynsbeføjelser, men dette blev på daværende tidspunkt anset for at være forhastet og uforholdsmæssigt. ·Den samlede pakke af løsningsmodeller vil have en positiv indvirkning på efterhandelsmiljøet i EU ved at muliggøre en mere forholdsmæssigt afpasset regulering af CSD'er, øge effektiviteten af værdipapirafviklingen og dermed bidrage til konkurrenceevnen på EU's finansielle markeder. •Målrettet regulering og forenkling Den samlede tilgang består i at foreslå foranstaltninger, som er nødvendige af hensyn til markedsintegrationen og den finansielle stabilitet, samtidig med at regel- og overholdelsesbyrden for markedsdeltagerne mindskes. Dette er i overensstemmelse med Kommissionens dagsorden for bedre regulering. De valgte løsningsmodeller har en positiv virkning, idet de sikrer en mere forholdsmæssigt afpasset regulering af CSD'er og øger konkurrenceevnen på EU's afviklingsmarked som helhed. CSD'er vil blive tilgodeset med reducerede omkostninger, når de udøver aktiviteter i EU, navnlig som følge af en reduktion af hindringerne for grænseoverskridende afvikling, som hidrører fra i) oprettelsen af tilsynskollegier og ii) forenklingen af den nuværende procedure under pasordningen. Mindskelse af den byrde, der er forbundet med kravene i pasordningen, ville navnlig forenkle og fremskynde processen. Den forenklede procedure under pasordningen, som omfatter en underretning af de kompetente myndigheder, snarere end en tilladelse fra disse, forventes af reducere omkostningerne med op til 75 %, hvilket vil generere en gennemsnitlig engangsbesparelse på 585 000 EUR pr. CSD. Indførelsen af tilsynskollegier vil også være til gavn for EU's CSD'er på grund af den retssikkerhed, som forbedringen af tilsynsmæssig konvergens vil medføre. Endvidere vil indførelsen af tilsynskollegier og en udløbsdato for klausulen om overgangsbestemmelser øge den finansielle stabilitet for CSD'er i EU og tredjelande. Forenkling af kravene vedrørende adgang til CSD'ers bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, som er påkrævet med henblik på afvikling i fremmed valuta, vil også øge konkurrencen på dette område. I denne henseende kan en revision af den tærskel, under hvilken CSD'er kan anvende kreditinstitutter til at levere sådanne tjenesteydelser, sætte CSD'er i stand til at videreudvikle deres tjenesteydelser til indenlandske investorer og deres grænseoverskridende tjenesteydelser. Det skønnes, at der årligt kan forventes yderligere 16 mia. EUR i afvikling i fremmed valuta som følge af de foreslåede ændringer. Forenklingen af proceduren under pasordningen, oprettelsen af obligatoriske tilsynskollegier og den øgede levering af banktjenesteydelser i tilknytning til afvikling i fremmed valuta vil øge konkurrencen blandt CSD'er i EU og dermed være til gavn for investorer og udstedere, heriblandt SMV'er. Overordnet set vil udstedere, navnlig innovative nystartede virksomheder og SMV'er, og investorer have flere valgmuligheder med hensyn finansieringsordninger og vil drage fordel af den øgede konkurrence, et større udvalg inden for udstedelse, risikospredning og valutakursdiversificering i forbindelse med deres grænseoverskridende investeringer og dermed bidrage til en uddybning af kapitalmarkedsunionen. Endelig vil de foreslåede ændringer af ordningen for afviklingsdisciplin sikre en mere forholdsmæssigt afpasset tilgang til behandlingen af afviklingsfejl, samtidig med at den sikrer, at niveauerne af afviklingseffektivitet fortsat forbedres i EU til gavn for investorerne og EU's økonomi som helhed. Navnlig totrinstilgangen bør afhjælpe de mest negative virkninger forbundet med likviditet, i tilfælde hvor anvendelse af de relevante krav ikke er berettiget. Dette vil indirekte have en positiv indvirkning på SMV'er, hvis værdipapirer er mindre likvide. Digitalisering og nye teknologiers indvirkning på efterhandelstjenester er ikke blevet behandlet i dette initiativ, da de vurderes til at ligge uden for anvendelsesområdet. Det fremgik af den målrettede høring, som understøtter dette initiativ, at de interesserede parter foretrækker at indhøste erfaringer med anvendelsen af forordningen om DLT-pilotordningen, inden det overvejes at foretage eventuelle ændringer af CSD-forordningen. I sin rapport om CSD'ers brug af finansiel teknologi støttede ESMA på daværende tidspunkt heller ikke omfattende ændringer af CSD-forordningen for at lette CSD'ers brug af teknologisk innovation, men foreslog snarere at afvente erfaringerne med EU's pilotordning. Det blev derfor besluttet, at eventuelle grundlæggende ændringer af CSD-forordningen med henblik på at udnytte teknologiens fulde potentiale vil blive udsat, indtil der er indhøstet erfaringer med gennemførelsen forordningen om DLT-pilotordningen. •Grundlæggende rettigheder EU har forpligtet sig til et højt niveau af beskyttelse af de grundlæggende rettigheder og har undertegnet en lang række menneskerettighedskonventioner. Forslaget skulle ikke få en umiddelbar indvirkning på disse rettigheder, som de er nedfældet i de primære FN-konventioner om menneskerettigheder, Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som er en integreret del af EU-traktaterne, og den europæiske menneskerettighedskonvention. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget har ingen virkninger for Unionens budget.

Af størst betydning for ESMA bliver deltagelsen i tilsynskollegier, udarbejdelsen eller ajourføringen af 5 tekniske standarder og forvaltningen af processen for underretninger fra CSD'er i tredjelande om deres aktiviteter i EU. Sidstnævnte ville imidlertid være en mindre engangsomkostning. Forenklingen af proceduren under pasordningen vil ikke desto mindre mindske ESMA's omkostninger, da kravene i pasordningen vil blive enklere og klarere. Endvidere vil en klar fastlæggelse af de transaktioner, som falder ind under anvendelsesområdet for ordningen for afviklingsdisciplin, også mindske den administrative byrde for ESMA i forbindelse med behandlingen af spørgsmål og svar. Derudover vil tilpasningen af hyppigheden af de rapporter, som ESMA skal forelægge Kommissionen, yderligere mindske den administrative byrde som myndigheden pålægges. ESMA vil også drage fordel af nogle af de foretrukne politiske løsningsmodeller, som vil styrke tilsynsmiljøet, navnlig underretningsprocessen for CSD'er fra tredjelande. De opgaver, der foreslås udført af ESMA, kræver derfor ikke yderligere stillinger og kan løses med de nuværende ressourcer. Det samme gør sig gældende for EBA, der vil skulle udarbejde én teknisk standard, som fastlægger den tærskel, under hvilken CSD'er kan anvende kreditinstitutter til levering af bankmæssige accessoriske tjenesteydelser. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Forslaget indeholder et krav om, at Kommissionen aflægger rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen CSD-forordningen som helhed, idet den sætter fokus på dens virkningsfuldhed og effektivitet med hensyn til at nå dens mål (dvs. forbedre effektiviteten og sikkerheden på EU's afviklingsmarkeder). Når Kommissionen aflægger rapport, bør den overveje alle aspekter af CSD-forordningen, herunder om der er andre væsentlige hindringer for konkurrencen i forhold til de tjenesteydelser, som er omfattet af denne forordning, og som bør afhjælpes, og det potentielle behov for yderligere foranstaltninger til at begrænse virkningerne for skatteyderne af CSD'ers manglende overholdelse. I princippet bør denne evaluering finde sted inden for fem år efter disse ændringers ikrafttræden. ESMA og de nationale myndigheder og centralbanker skal også være forpligtet til at levere input. Statistiske data til analysen skal indhentes primært hos ESMA. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget 5.2.1 Definitioner Artikel 1, nr. 1), indfører en definition af begrebet koncern i overensstemmelse med definitionen i forordning (EU) 2019/2033. 5.2.2 Ordningen for afviklingsdisciplin Artikel 1, nr. 2), indfører ændringer af ordningen for afviklingsdisciplin. I litra a) fastsættes det i ændringerne af CSD-forordningens artikel 7, stk. 2, at i situationer, hvor en afviklingsfejl skyldes faktorer, som ikke kan tilskrives deltagerne i transaktionen, eller hvor en transaktion ikke involverer to handelsparter, bør en sådan afviklingsfejl ikke udløse sanktionsmekanismen. Det præciserer også, at bøder bør beregnes enten indtil afslutningen af dækningskøbsproceduren, hvis Kommissionen har vedtaget den relevante gennemførelsesretsakt, eller indtil den faktiske afviklingsdato, afhængigt af hvad der indtræffer først. I litra b) indføres et nyt stk. 2a, i henhold til hvilket Kommissionen kan vedtage en gennemførelsesretsakt efter undersøgelsesproceduren i forordning (EU) nr. 182/2011, hvori det besluttes at anvende obligatoriske dækningskøb på visse finansielle instrumenter eller transaktionskategorier. Kommissionen kan træffe denne beslutning, hvis den finder, at disse foranstaltninger udgør et forholdsmæssigt middel til at afhjælpe omfanget af afviklingsfejl i Unionen, og at visse betingelser, som er fastsat i denne bestemmelse, på grundlag af antallet og mængden af afviklingsfejl er opfyldt. I litra c) præciseres det i ændringen af CSD-forordningens artikel 7 stk. 3, hvornår dækningskøbsprocessen skal indledes, hvis Kommissionen har vedtaget en gennemførelsesretsakt i henhold til artikel 7, stk. 2a, og at forlængelsesperioden for finansielle instrumenter, der handles på et SMV-vækstmarked, beregnes på grundlag af kalenderdage. I litra d) indføres et nyt stk. 3a i CSD-forordningens artikel 7 for at redegøre for, hvordan videregivelsesmekanismen vil fungere. En videregivelsesmekanisme vil forhindre en kaskade af mislykkede afviklinger, som hver kræver en separat dækningskøbsprocedure, idet den giver hver deltager i transaktionskæden mulighed for at videregive en dækningskøbsunderretning til den misligholdende deltager, således at kun ét dækningskøb er nødvendigt for at afvikle hele transaktionskæden. Denne videregivelsesmekanisme kan derefter gentages ved kontrakt mellem deltagerne og deres kunder frem til de endelige købere og sælgere. Litra e) ændrer CSD-forordningens artikel 7, stk. 4, idet det fastsætter, at i situationer, hvor en afviklingsfejl skyldes faktorer, som ikke kan tilskrives deltagerne i transaktionen, eller hvor en transaktion ikke involverer to handelsparter, bør en sådan afviklingsfejl ikke udløse den obligatoriske dækningskøbsmekanisme. Litra f) ændrer CSD-forordningens artikel 7, stk. 6, ved at indføre symmetri i betalinger mellem køber og sælger, i tilfælde hvor de økonomiske vilkår for transaktionen ved gennemførelsen af dækningskøbet afviger fra den oprindelige transaktion. Målet er at sikre, at dækningskøbet genopretter den økonomiske stilling for transaktionens parter, således at de har den samme økonomiske stilling, som hvis den oprindelige transaktion havde fundet sted. Litra g) ændrer CSD-forordningens artikel 7, stk. 11, idet det præciserer, at undtagelsen fra kravene om afviklingsdisciplin for CCP'er kun finder anvendelse, når CCP'en selv intervenerer mellem modparterne. Det præciserer også, at hvis CCP'er lider tab som følge af anvendelsen af obligatoriske dækningskøb, kan de i deres regler indføre en mekanisme til dækning af sådanne tab. I litra h) indføres et nyt stk. 13a i CSD-forordningens artikel 7, som tillægger Kommissionen beføjelse til at suspendere dækningskøbsmekanismen for bestemte kategorier af finansielle instrumenter, når det er nødvendigt for at undgå eller imødegå en alvorlig trussel mod den finansielle stabilitet og mod de finansielle markeders velordnede funktion i Unionen. Dette nye stk. 13a fastsætter den procedure, som Kommissionen bør følge i forbindelse med en sådan suspension, dvs. efter henstilling fra ESMA, efter at ESMA har hørt ESCB og ESRB. Det præciserer også, at en sådan suspension er gyldig i en periode på højst seks måneder, som kan forlænges med perioder på tre måneder for en samlet periode på højst 12 måneder fra suspensionens begyndelse. I litra i) præciseres det i ændringerne af CSD-forordningens artikel 7, stk. 14, at Kommissionens delegerede retsakt om parametrene for beregning af et afskrækkende og passende niveau for bøderne skal tage hensyn til virkningerne af negative rentesatser.

I litra j) indføres et nyt stk. 14a i CSD-forordningens artikel 7, som giver Kommissionen beføjelse til at fastlægge de situationer, hvor en afviklingsfejl bør anses for at være forårsaget af faktorer, som ikke kan tilskrives deltagerne, og hvor en transaktion ikke involverer to handelsparter, jf. de ændringer, der indføres i artikel 7, stk. 2 og 4. Litra k) ændrer CSD-forordningens artikel 7, stk. 15, ved at indføre en ny dato, inden hvilken ESMA skal forelægge reguleringsmæssige tekniske standarder, som præciserer de aspekter af ordningen for afviklingsdisciplin, som er angivet i samme stykke. Denne ændring af datoen bør give ESMA mulighed for at revidere de reguleringsmæssige tekniske standarder, således at den kan tage højde for de ændringer, der foretages af CSD-forordningen efter denne revision, og foretage eventuelle nødvendige ændringer med henblik på at præcisere kravene i en sådan reguleringsmæssig teknisk standard, f.eks. de betingelser, på hvilke deltagerne kan gennemføre deres egne dækningskøb. 5.2.3 Samarbejde mellem kompetente myndigheder og relevante myndigheder, revision og evaluering samt strategier for genopretning og velordnet afvikling Artikel 1, nr. 3), ændrer CSD-forordningens artikel 12, litra b) og c), med henblik på at præcisere, at når en CSD ikke udøver afviklingsvirksomhed inden proceduren for meddelelse af tilladelse indledes, bør de kriterier, som bestemmer hvilke relevante myndigheder der bør inddrages i nævnte procedure, tage højde for den forventede afviklingsvirksomhed. Artikel 1, nr. 4), litra b), ændrer CSD-forordningens artikel 17, stk. 4, om kompetente myndigheders høring af relevante myndigheder vedrørende proceduren for meddelelse af tilladelse til en CSD. I artikel 1, nr. 6), litra e), indføres der tilsvarende ændringer til CSD-forordningens artikel 22, stk. 6, om kompetente myndigheders høring af relevante myndigheder vedrørende proceduren for revision og evaluering. Ændringerne i CSD-forordningens artikel 17, stk. 4, og artikel 22, stk. 6, indfører en procedure, hvorved de hørte myndigheder kan afgive en begrundet udtalelse inden for tre måneder efter den kompetente myndigheds modtagelse af oplysningerne. I tilfælde af en negativ udtalelse fra en af de relevante hørte myndigheder, behandler den kompetente myndighed en sådan negativ udtalelse i en begrundet afgørelse, som igen kan gøres til genstand for en negativ udtalelse fra de hørte myndigheder. Hvis den kompetente myndighed er uenig i denne negative udtalelse, vil den underrette nævnte myndigheder om, at den gør indsigelse herimod, og sidstnævnte myndigheder kan indbringe sagen for ESMA. Hvis sagen ikke er løst senest 30 dage efter en sådan indbringelse, skal den kompetente myndighed træffe endelig afgørelse om revisionen og evalueringen og forelægge en udførlig skriftlig redegørelse for sin afgørelse for de relevante myndigheder. Ved artikel 1, nr. 4), litra c), indsættes et nyt stk. 7a i CSD-forordningens artikel 17 for at indføre nye krav til kompetente myndigheder om at udveksle oplysninger med andre myndigheder, navnlig relevante myndigheder. Artikel 1, nr. 5), ændrer CSD-forordningens artikel 20, stk. 5, idet den præciserer, at de procedurer, som CSD'en skal have indført i tilfælde af inddragelse af tilladelsen, skal omfatte overførsel af udstedelseskonti og registre, der forvaltes og føres med henblik på levering af de kerneydelser, der er omhandlet i bilagets afsnit A, punkt 1 og 2. Artikel 1, nr. 6), ændrer CSD-forordningens artikel 22, stk. 1, 4 og 7, med henblik på at ændre hyppigheden af proceduren for revision og evaluering fra én gang om året til hvert andet år. Endvidere ændrer den stk. 2 og 3 i CSD-forordningens artikel 22 for nærmere at beskrive, hvordan CSD'er bør forberede sig på scenarier, som potentielt kan forhindre dem i at kunne levere deres kritiske operationer og tjenesteydelser som en going concern. Kravet om at udarbejde afviklingsplaner udgår, da det anses for at være uklart, og da der på nuværende tidspunkt ikke findes nogen EU-afviklingsordning, som kan danne grundlag for en afviklingsplan. I stedet kræves det i det reviderede stk. 2, at CSD'er skal udarbejde passende planer for deres genopretning eller velordnede afvikling og forelægge dem for de kompetente myndigheder. I det reviderede stk. 3 beskrives mindstekravene til indholdet af de i stk. 2 omhandlede planer samt hyppigheden af revisionen og ajourføringen af sådanne planer (mindst hvert andet år). Det beskriver også, at der i sådanne planer skal tages hensyn til størrelsen, den systemiske betydning, arten, omfanget og kompleksiteten af den berørte CSD's aktiviteter og til enhver relevant afviklingsplan, der udarbejdes i overensstemmelse med BRRD. Ændringerne af stk. 3 berører ikke kravet om, at kompetente myndigheder skal underrette ESMA, når der udarbejdes og opretholdes en afviklingsplan for en CSD. Dette kan være tilfældet på grund af national lovgivning eller kravet om at overholde andre EU-retsakter såsom BRRD. Artikel 1, nr. 6), litra c), ændrer CSD-forordningens artikel 22, stk. 11, ved at indføre en ny dato, inden hvilken ESMA skal forelægge udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen med henblik på at fastlægge standardformularer, standardmodeller og standardprocedurer for revision og evaluering. Denne ændring af datoen bør gøre det muligt for ESMA, når det er nødvendigt, at tilpasse de reguleringsmæssige tekniske standarder til de ændringer, der foretages af CSD-forordningen, som følge af dette initiativ. Endelig ændrer artikel 1, nr. 18), CSD-forordningens artikel 55 for at forlænge fristen, inden for hvilken de relevante myndigheder og kompetente myndigheder kan afgive en begrundet udtalelse om meddelelsen af tilladelse til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, fra én måned til to måneder. Fristen på én måned er nemlig for kort til at afgive en sådan udtalelse. 5.2.4 Pasordningen og selskabslovgivningen eller anden tilsvarende lovgivning i den medlemsstat, hvor værdipapirerne er oprettet Artikel 1, nr. 15), ændrer andet afsnit i CSD-forordningens artikel 49, stk. 1, for at tydeliggøre, at selskabslovgivningen eller den tilsvarende lovgivning i den medlemsstat, hvor værdipapirerne er oprettet, og som fortsat finder anvendelse i forbindelse med grænseoverskridende udstedelser af værdipapirer, omfatter både: i) selskabslovgivningen eller den tilsvarende lovgivning i den medlemsstat, hvor udstederen er etableret og, ii) såfremt der ikke er sammenfald, selskabslovgivningen eller den tilsvarende lovgivning, i henhold til hvilken værdipapirerne er udstedt. Dette omfatter navnlig obligationer, udstedt af en udsteder, som befinder sig i én medlemsstat, med som ved kontrakt er omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat. Artikel 1, nr. 15), ændrer også tredje afsnit i CSD-forordningens artikel 49, stk. 3, for at indføre et krav til medlemsstaterne om regelmæssigt at ajourføre listen over relevante bestemmelser. Artikel 1, nr. 7), ændrer i CSD-forordningens artikel 23, for at præcisere følgende aspekter af proceduren under pasordningen. For det første tilpasser den krydshenvisningen i artikel 23, stk. 2 og 3, til artikel 49, stk. 1, andet afsnit, således at en CSD, som ønsker at tilbyde registreringsydelser og centrale forvaltningsydelser i tilknytning til finansielle instrumenter, der er oprettet i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat, skal tage hensyn til både lovgivningen i den medlemsstat, hvor udstederen er etableret, og, såfremt der ikke er sammenfald, den gældende selskabslovgivning eller tilsvarende lovgivning, i henhold til hvilken værdipapirerne er oprettet. For det andet ændrer den CSD-forordningens artikel 23, stk. 2, for at give nye CSD'er mulighed for at indgive en pasanmodning under pasordningen samtidig med en ansøgning om meddelelse af tilladelse, således at de kan påbegynde deres grænseoverskridende virksomhed fra datoen for meddelelsen af tilladelse fra deres hjemlands kompetente myndighed, forudsat at der er gået mindst én måned fra datoen for underretningen om anmodningen under pasordningen fra hjemlandets kompetente myndighed til værtslandets kompetente myndighed. For det tredje ændrer den CSD-forordningens artikel 23, stk. 3, litra e), for at præcisere, at en CSD, når den anmoder om et pas, altid bør forelægge en vurdering af de foranstaltninger, som den agter at træffe, for at dens brugere kan efterleve den nationale lovgivning, der er omhandlet i artikel 49, stk. 1. For det fjerde ændrer den CSD-forordningens artikel 23, stk. 4, for at afkorte det tidsrum, inden for hvilket en kompetent myndighed i hjemlandet skal underrette værtslandets kompetente myndighed om pasanmodningen under pasordningen. For det femte ændrer den artikel 23, stk. 6, ved at fjerne muligheden for, at en kompetent myndighed i værtslandet kan afvise en pasanmodning under pasordningen. I henhold til den reviderede bestemmelse kan CSD'en begynde at levere tjenesteydelser én måned efter datoen for underretningen om pasanmodningen under pasordningen fra hjemlandets kompetente myndighed til værtslandets kompetente myndighed eller tidligere, hvis det er aftalt med værtslandets kompetente myndighed. 5.2.5 Tilsynskollegier Ved artikel 1, nr. 9), indføres en artikel 24a i CSD-forordningen som del af en ny afdeling 4a i afsnit III om samarbejde mellem myndigheder gennem tilsynskollegier, som kræver, at der operettes tilsynskollegier i to tilfælde:

a)når en CSD er omfattet af proceduren under pasordningen i artikel 23, stk. 3- 7, dvs. det såkaldte "tilsynskollegium under pasordningen", eller b)når en CSD er del af en virksomhedskoncern bestående af to eller flere CSD'er, som er meddelt tilladelse i mindst to medlemsstater, dvs. det såkaldte "tilsynskollegium på koncernplan". Når en CSD, der er omfattet af proceduren under pasordningen i artikel 23, stk. 3-7, også er del af en virksomhedskoncern, der består af mindst én anden CSD, bør det være muligt kun at oprette ét tilsynskollegium for denne CSD, snarere end to særskilte tilsynskollegier (dvs. et særskilt tilsynskollegium under pasordningen og et særskilt tilsynskollegium på koncernplan), for at skabe synergier og undgå at pålægge de berørte myndigheder en unødvendigt stor administrativ byrde. Det bør også være muligt at oprette blot ét tilsynskollegium, i tilfælde hvor de andre CSD'er i koncernen er omfattet af proceduren under pasordningen, for at undgå en situation, hvor der er flere tilsynskollegier under pasordningen og et særskilt tilsynskollegium på koncernplan for CSD'er, der er del af samme koncern, og som i mange tilfælde har fælles procedurer, deler ressourcer, vurderinger af de foranstaltninger, de har truffet for at sikre overholdelse af værtslandets lovgivning, hvis de leverer tjenesteydelser på tværs af grænserne osv. Hvis disse andre CSD'er i koncernen også er omfattet af proceduren under pasordningen, er det ikke desto mindre kun muligt at oprette blot ét tilsynskollegium for hele koncernen efter aftale med nævnte CSD'ers kompetente myndigheder. Endvidere fastsætter artikel 24a reglerne for udvælgelse af formanden, navnlig for tilsynskollegier på koncernplan, sammensætningen af tilsynskollegierne og deres opgaver med henblik på at sikre en sammenhængende tilsynstilgang i hele EU. ESMA har beføjelse til at udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som præciserer de praktiske ordninger for driften af tilsynskollegierne. Endelig indføres der ændringer i hele forordningen for at sikre, at tilsynskollegierne underrettes om vigtige beslutninger, der træffes vedrørende CSD'er (dvs. ændringer af CSD-forordningens artikel 22, stk. 7, artikel 23, stk. 4, 5 og 7, artikel 24, stk. 1 og 5, og artikel 60, stk. 1 og 2). 5.2.6 Tredjelandes CSD'er og udløbet af klausulen om overgangsbestemmelser Artikel 1, nr. 10), ændrer CSD-forordningens artikel 25, som fastsætter rammerne for tredjelandes CSD'er. I litra a) indføres et krav til CSD'er, som ønsker at levere afviklingstjenester i tilknytning til finansielle instrumenter, der er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, til at indgive en underretning til ESMA og dermed afhjælpe manglen på oplysninger herom på både nationalt plan og EU-plan. Litra c) giver ESMA beføjelse til at udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for at præcisere de oplysninger, som tredjelandets CSD skal forelægge for ESMA i denne underretning, præciserer, at sådanne oplysninger skal begrænses til, hvad der er strengt nødvendigt, og indeholder en liste med eksempler. Ved artikel 1, nr. 10), litra b), ændres femte afsnit i artikel 25, stk. 6, som præciserer, at ESMA skal give tredjelandets CSD, som ansøger om anerkendelse med henblik på at tilbyde registreringsydelser og centrale forvaltningsydelser, skriftlig underretning med en behørig begrundelse for afgørelsen, uanset om anerkendelsen er meddelt eller nægtet, inden for seks måneder fra sidstnævnte dato mellem indgivelsen af en fuldstændig ansøgning og Kommissionens vedtagelse af en afgørelse om ækvivalens. Artikel 1, nr. 23), ændrer CSD-forordningens artikel 69, stk. 4, ved at indføre en udløbsdato for klausulen om overgangsbestemmelser for både EU's og tredjelandes CSD'er. Nærmere bestemt ændres artikel 69, stk. 4, ved litra a), som fastsætter at udløbsdatoen for klausulen om overgangsbestemmelser for CSD'er i EU, skal være ét år fra nærværende forordnings ikrafttræden. Ved litra b) indføres et nyt stk. 4a, som fastsætter en udløbsdato for klausulen om overgangsbestemmelser for tredjelandes CSD'er, som skal være på tre år fra nærværende forordnings ikrafttræden, på grund af procedurerne for ækvivalens- og anerkendelse. Derudover skal tredjelandes CSD'er, som tilgodeses af klausulen om overgangsbestemmelser, indgive en underretning til ESMA, når de tilbyder registreringsydelser og centrale forvaltningsydelser i tilknytning til finansielle instrumenter, der er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, for at afhjælpe manglen på oplysninger herom på både nationalt plan og EU-plan. Litra b) giver ESMA beføjelse til at udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for at præcisere de oplysninger, som tredjelandets CSD skal forelægge for ESMA i denne underretning, og præciserer, at sådanne oplysninger skal begrænses til, hvad der er strengt nødvendigt, og indeholder en liste med eksempler. På samme måde indføres der også et underretningskrav for de tredjelandes CSD'er, som tilbød afviklingstjenester før denne forordnings ikrafttræden. 5.2.7 Bankmæssige accessoriske tjenesteydelser For det første ændrer artikel 1, nr. 13), CSD-forordningens artikel 40, stk. 2, og artikel 1, nr. 17), litra a), ændrer CSD-forordningens artikel 54, stk. 2, litra b), for at indføre muligheden for, at CSD'er, der er meddelt tilladelse til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, kan levere sådanne tjenesteydelser til CSD'er, som ikke er meddelt en sådan tilladelse, og som derfor ikke kan afvikle i bestemte valutaer over bestemt beløb, hvis de ikke har adgang til den relevante centralbank. Artikel 1, nr. 17), litra b), ændrer indledningen i stk. 4 og giver dermed CSD'er mulighed for at ansøge om at til levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, ikke kun fra udpegede kreditinstitutter, men også fra andre CSD'er, som er meddelt tilladelse til at levere sådanne tjenesteydelser i henhold til artikel 54, stk. 3, uanset om disse CSD'er er del af den samme virksomhedskoncern eller ej. I denne forbindelse udgår CSD-forordningens artikel 54, stk. 4, litra c), ved artikel 1, nr. 17), litra b), hvorved forbuddet mod, at udpegede kreditinstitutter kan tilbyde CSD-kerneydelser, fjernes. For det andet ændrer artikel 1, nr. 17), litra c), CSD-forordningens artikel 54, stk. 5, som fastsatte en specifik tærskel i CSD-forordningen, under hvilken CSD'er kan anvende et kreditinstitut til at levere banktjenesteydelser. For i tilstrækkeligt omfang at afstemme denne tærskel og med henblik på styring af finansielle risici indfører artikel 1, nr. 17), litra d), et mandat til EBA, således at den i samarbejde med ESCB og ESMA kan udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som skal vedtages af Kommissionen, og som fastsætter en passende tærskel, under hvilken kreditinstitutter kan levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, herunder relevante risikostyrings- og tilsynsstandarder, som afbøder potentielle risici som følge af en ændring af tærsklen. Endelig ændrer artikel 1, nr. 19), CSD-forordningens artikel 59, stk. 4, for at sikre passende tilsynsmæssige krav, som sikrer overensstemmelse med anden gældende lovgivning, eller som gør visse krav mere eksplicitte for at sikre tilsynsmæssig konsekvens eller for nærmere at beskrive en række mindre spørgsmål inden for risikostyring. Med henblik herpå vil litra a): a)ændre artikel 59, stk. 4, litra c), idet det udtrykkeligt præciseres, og der sikres overensstemmelse med de eksisterende reguleringsmæssige standarder, at der for stressscenariet vedrørende likviditet bør opretholdes kvalificerede likvide ressourcer i stedet for likvide ressourcer, og at der i stressscenariet bør tages hensyn til de to største deltagere i stedet for kun den største deltager b)ændre artikel 59, stk. 4 litra d), idet det præciseres, at der bør opretholdes kvalificerede likvide ressourcer for de relevante valutaer og ikke for alle valutaer c)ændre artikel 59, stk. 4, litra e), idet det præciseres, at hvis der anvendes forud indgåede finansieringsaftaler, bør disse være yderst pålidelige. Det præciseres også udtrykkeligt, at når der anvendes ordninger, som ligner bekræftede ordninger, bør de sættes i forhold til den samme standard som yderst pålidelige og kun sættes i forhold til kreditværdige kreditinstitutter d)ændre artikel 59, stk. 4, litra i), idet det præciseres, at en CSD kan konvertere enhver sikkerhed stillet af den misligholdende kunde til kontanter i stedet for "realisere" den, og at en CSD, når der anvendes ikkebekræftede ordninger, bør kunne fastslå, at eventuelle tilknyttede potentielle risici er blevet identificeret og afbødet. Målet er at tillade ikkebekræftede ordninger, på betingelse af at der er indført en fyldestgørende ramme e)indsætte en nyt litra k) i artikel 59, stk. 4, således at det udtrykkeligt præciseres, at CSD'er bør dække relevante risici i deres risikostyrings- og tilsynsrammer, herunder relevante nettingaftaler. Dette bør sikre, at en korrekt styring i CSD'erne af kredit- og likviditetsrisici i tilknytning til nettingaftaler. Dette krav bør præciseres yderligere i de eksisterende reguleringsmæssige tekniske standarder, som EBA har udarbejdet i overensstemmelse med artikel 59, stk. 5.

5.2.8 Organisatoriske krav og forbindelser Ved litra a) i artikel 1, nr. 4), indsættes et nyt afsnit i CSD-forordningens artikel 17, stk. 2, således at en kompetent myndighed, hvis en ansøgende CSD ikke opfylder alle CSD-forordningens krav på tidspunktet for ansøgningen, men det med rimelighed kan antages, at den vil opfylde disse, når den reelt påbegynder sine aktiviteter, at meddele denne CSD tilladelse, på betingelse af at CSD'en har indført alle de nødvendige foranstaltninger til at overholde CSD-forordningen, når den reelt påbegynder sine aktiviteter. Ved artikel 1, nr. 11), indsættes et nyt stk. 3a i CSD-forordningens artikel 27 for at præcisere betydningen af udtrykket "uafhængigt medlem af ledelsesorganet" med henblik på denne artikel. Artikel 1, nr. 12), ændrer stk. 3 i CSD-forordningens artikel 28 for at præcisere og sikre en konsekvent fortolkning af begrebet "serviceniveau", idet der tilføjes en liste over eksempler på de emner, som det bør dække. Artikel 1, nr. 32), ændrer CSD-forordningens artikel 36 med henblik på at tydeliggøre, at CSD'er ikke blot bør reducere de risici, der er forbundet med opbevaring og afvikling af transaktioner med værdipapirer, men at de skal bestræbe sig på at minimere dem. Termen "reducere" ændres derfor til "minimere". Artikel 1, nr. 16), ændrer CSD-forordningens artikel 52, stk. 1, for at sikre, at en modtagende CSD ikke unødigt forsinker driften af et link, der er meddelt tilladelse. Den modtagende CSD bør derfor pålægges at gennemføre linket inden for 12 måneder. 5.2.9 ESMA's rapporter Ved artikel 1, nr. 24), indføres der ændringer i CSD-forordningens artikel 74 for at sikre en bedre tilpasning af hyppigheden af de rapporter, som ESMA skal forelægge Kommissionen.

2022/0074 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af forordning (EU) nr. 909/2014 for så vidt angår afviklingsdisciplin, grænseoverskridende levering af tjenesteydelser, tilsynssamarbejde, levering af bankmæssige accessoriske tjenesteydelser og krav til tredjelandes værdipapircentraler (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, og under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og

ud fra følgende betragtninger: (1)Europa-Parlamentets og Rådets Forordning (EU) nr. 909/2014 blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 28. august 2014 og trådte i kraft den 17. september 2014. Den standardiserer kravene til afvikling af finansielle instrumenter i Unionen og regler om værdipapircentralers (CSD'er) organisation og ledelse med henblik på at fremme sikker, effektiv og gnidningsfri afvikling. Nævnte forordning indførte kortere afviklingsperioder, foranstaltninger vedrørende afviklingsdisciplin, strenge organisatoriske krav, regler for god forretningsskik og tilsynsmæssige krav til CSD'er, skærpede tilsynsmæssige krav og tilsynsregler for CSD'er og andre institutter, som leverer banktjenesteydelser, der understøtter værdipapirafvikling, og en ordning, der giver CSD'er, som er meddelt tilladelse, mulighed for at levere deres tjenesteydelser i hele Unionen. (1)En forenkling af kravene på visse af de områder, som er omfattet af forordning (EU) nr. 909/2014, samt en mere forholdsmæssig tilgang til disse områder er i overensstemmelse med Kommissionens program for målrettet og effektiv regulering (Refit), som understreger behovet for omkostningsreduktion og forenkling, således at de politiske målsætninger i Unionen nås på den mest omkostningseffektive måde, og sigter i særdeleshed mod at reducere den lovgivningsmæssige og administrative byrde. (2)Omkostningseffektive og robuste efterhandelsinfrastrukturer er væsentlige for en velfungerende kapitalmarkedsunion og styrker indsatsen for at understøtte investeringer, vækst og job i overensstemmelse med Kommissionens politiske prioriteter. Derfor indeholdt Kommissionens handlingsplan for kapitalmarkedsunionen, som blev vedtaget i 2020, som én af sine nøgleforanstaltninger, revisionen af forordning (EU) nr. 909/2014. (3)I 2019 gennemførte Kommissionen en målrettet høring vedrørende anvendelsen af forordning (EU) nr. 909/2014.Kommissionen modtog også input fra Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) og Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB). Det fremgik af høringerne, at de interesserede parter bakker op om og finder målene i nævnte forordning relevant, dvs. at fremme sikker, effektiv og gnidningsløs afvikling af finansielle instrumenter, og at der ikke er behov for større ændringer. Den 1. juli 2021 vedtog Kommissionen en rapport om revision i henhold til artikel 75, i forordning (EU) nr. 909/2014. Selv om ikke alle bestemmelserne i nævnte forordning fuldt ud finder anvendelse endnu, pegede rapporten på områder, hvor der er behov for en målrettet indsats for at sikre, at dens mål nås på en mere forholdsmæssig, virkningsfuld og effektiv måde. (4)Ved forordning (EU) nr. 909/2014 er der indført regler om afviklingsdisciplin for at forebygge og afhjælpe fejl i afviklingen af værdipapirtransaktioner og dermed sørge for, at afviklingen af transaktioner er sikker. Disse regler omfatter navnlig indberetningskrav, en bødeordning og obligatoriske dækningskøb. På trods af manglen på erfaring med anvendelsen af disse regler har udviklingen, har udviklingen og den nærmere beskrivelse af rammen i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/1229 givet alle interesserede parter mulighed for bedre at forstå ordningen og de udfordringer, som anvendelsen heraf kan give anledning til. I denne forbindelse bør anvendelsesområdet for bøder og obligatoriske dækningskøb som fastsat i artikel 7 i forordning (EU) nr. 909/2014 præciseres, navnlig ved nærmere at beskrive, hvilke transaktionskategorier der undtages. Sådanne undtagelser bør navnlig omfatte transaktioner, der mislykkedes af årsager, som ikke kan tilskrives deltagerne, og transaktioner, der ikke involverer to handelsparter, for hvilke anvendelsen af bøder eller obligatoriske dækningskøb ikke ville være praktisk mulig eller kunne have skadelige konsekvenser for markedet, f.eks. visse transaktioner fra det primære marked, corporate actions, omlægninger, oprettelse og indløsning af andele i investeringsforeninger og justeringer. Kommissionen bør tillægges beføjelse til at vedtage supplerende regler til forordning (EU) nr. 909/2014 ved hjælp af en delegeret retsakt, hvori den yderligere præciserer detaljerne ved sådanne undtagelser. (5)Det overordnede mål med ordningen for afviklingsdisciplin er at forbedre afviklingseffektiviteten i Unionen. Markedsvolatiliteten i 2020 forstærkede imidlertid bekymringerne over de potentielle negative virkninger af regler om obligatoriske dækningskøb, både under normale og stressede markedsvilkår. Anvendelsen af disse regler bør derfor være underlagt en vurdering foretaget af Kommissionen for så vidt angår dens hensigtsmæssighed i lyset af udviklingen inden for afviklingseffektivitet i Unionen. Bøder og indberetningskrav bør dog fortsat finde anvendelse for at vurdere deres indvirkning på forbedringen af afviklingseffektiviteten i Unionen. I betragtning af de potentielle virkninger af reglerne om obligatoriske dækningskøb bør sådanne regler kun finde anvendelse, hvis visse betingelser er opfyldt, dvs. hvis anvendelsen af bøder ikke har ført til en langsigtet, løbende reduktion af afviklingsfejl i Unionen, hvis afviklingseffektiviteten i Unionen ikke er nået op på et passende niveau i betragtning af situationen på kapitalmarkederne i tredjelande, der kan sammenlignes med Unionens med hensyn til størrelse, likviditet samt handlede instrumenter og de transaktionstyper, der gennemføres på sådanne markeder, eller hvis omfanget af afviklingsfejl i Unionen har eller med sandsynlighed vil få en negativ indvirkning på den finansielle stabilitet i Unionen. Hvis Kommissionen finder, af én af disse betingelser er opfyldt, og at anvendelsen af obligatoriske dækningskøb er et forholdsmæssigt middel til at afhjælpe omfanget af afviklingsfejl i Unionen, bør Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage en gennemførelsesretsakt, der fastlægger, for hvilke finansielle instrumenter eller transaktionskategorier reglerne om obligatoriske dækningskøb bør begynde at finde anvendelse. De bøder, der er omhandlet i artikel 7, stk. 2, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 909/2014, bør beregnes dagligt for hver forretningsdag, en transaktion ikke afvikles, indtil afslutningen af dækningskøbsproceduren eller den faktiske afviklingsdato, afhængigt af hvad der indtræffer først. (6)For at undgå flere dækningskøb for en transaktion vedrørende det samme finansielle instrument i en kæde af modparter, hvilket kan udløse unødvendige dobbeltomkostninger og påvirke det finansielle instruments likviditet, bør deltagerne i sådanne transaktioner have adgang til en "videregivelsesmekanisme". Hver deltager, der er involveret i transaktionskæden, bør have mulighed for at videregive en dækningskøbsunderretning til den deltager, der forsømmer sine forpligtelser over for disse, indtil den når frem til den oprindelige misligholdende deltager. (7)Obligatoriske dækningskøb og procedurer for kontant kompensation tillader, at sælgeren kan betale forskellen mellem købsprisen og den oprindelige handelspris til køberen, såfremt prisen for dækningskøbet eller referenceprisen for den kontante kompensation er højere end den oprindelige handelspris. Denne asymmetri i betalingen af forskellen kan give anledning til en uretfærdig foranstaltning, som ville være til urimelig fordel for køberen, i tilfælde af at købsprisen eller referenceprisen er lavere end den oprindelige handelspris. Betalingen af forskellen mellem købsprisen og den oprindelige handelspris bør derfor finde anvendelse begge veje for at sikre, at handelsparterne igen omfattes af de samme økonomiske vilkår, som hvis den oprindelige transaktion var blevet gennemført. (8)Ordningen for afviklingsdisciplin, jf. artikel 7 i forordning (EU) nr. 909/2014, bør ikke finde anvendelse på en misligholdende deltager, som er en central modpart ("CCP") som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012. For transaktioner, som er indgået af en CCP, hvor den ikke intervenerer mellem modparter, f.eks. tilladt anvendelse af sikkerhedsstillelse til investeringsformål, bør CCP'en imidlertid som enhver anden deltager være omfattet af ordningen for afviklingsdisciplin. (9)Hvis obligatoriske dækningskøb finder anvendelse, bør Kommissionen have mulighed for midlertidigt at suspendere anvendelsen heraf i visse ekstraordinære situationer. En sådan suspension bør være mulig for bestemte kategorier af finansielle instrumenter, når det er nødvendigt for at undgå eller imødegå en alvorlig trussel mod den finansielle stabilitet og mod de finansielle markeders velordnede funktion i Unionen. En sådan suspension bør stå i et rimeligt forhold til disse mål. (10)Den delegerede retsakt bør tage hensyn til negative rentesatser ved beregningen af bøder for at undgå utilsigtede virkninger for den ikkemisligholdende deltager ved at fjerne eventuelle negative incitamenter til misligholdelse, som kan opstå i et miljø med lave eller negative rentesatser. (11)ESMA bør udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder med henblik på at revidere de eksisterende reguleringsmæssige tekniske standarder, således at der tages hensyn til de ændringer, der er foretaget i forordning (EU) nr. 909/2014, og at Kommissionen kan foretage eventuelle nødvendige ændringer med henblik på at præcisere kravene i en sådan reguleringsmæssig teknisk standard, f.eks. de betingelser, på hvilke deltagerne kan gennemføre deres egne dækningskøb. (12)Når en værdipapircentral (CSD) ikke udøver afviklingsvirksomhed inden proceduren for meddelelse af tilladelse indledes, bør de kriterier, som bestemmer, hvilke relevante myndigheder der bør inddrages i nævnte procedure, tage højde for den forventede afviklingsvirksomhed for at sikre, at der tages hensyn til holdningerne hos alle elevante myndigheder, som potentielt er interesserede i den pågældende CSD's aktiviteter. (13)Mens nationale tilsynsmyndigheder i henhold til forordning (EU) nr. 909/2014 skal samarbejde med og inddrage relevante myndigheder, er nationale tilsynsmyndigheder ikke forpligtet til at underrette nævnte relevante myndigheder, om og hvordan der er taget hensyn til deres holdninger i forbindelse med resultatet af proceduren for meddelelse af tilladelse, og om der er identificeret yderligere problemer i løbet af de årlige revisioner og evalueringer. De relevante myndigheder bør derfor kunne afgive begrundede udtalelser om meddelelsen af tilladelse til CSD'er samt om proceduren for revision og evaluering. De kompetente myndigheder bør tage hensyn til sådanne udtalelser eller i en begrundet afgørelse redegøre for, hvorfor sådanne udtalelser ikke blev fulgt. (14)Regelmæssige revisioner og evalueringer af CSD'er, som foretages af kompetente myndigheder, er nødvendige for at sikre, at CSD'er fortsat indfører passende foranstaltninger, strategier, procedurer og mekanismer for at evaluere de risici, som CSD'en udsættes for eller kan blive udsat for, eller som kan udgøre en trussel mod velfungerende værdipapirmarkeder. Erfaringen har imidlertid vist, at en årlig revision og evaluering er uforholdsmæssigt byrdefuld for både CSD'er og kompetente myndigheder, og at de har en begrænset merværdi. Der bør derfor fastsættes en hyppighed, der er afstemt på mere passende vis, for at lette denne byrde og undgå overlapning af oplysninger fra den ene revision til den anden. De kompetente myndigheders tilsynskapaciteter og målet om at beskytte den finansielle stabilitet bør dog ikke undermineres. (15)En CSD bør være forberedt på at stå over for scenarier, som potentielt kan forhindre denne i at kunne levere sine kritiske operationer og tjenesteydelser som en going concern og vurdere effektiviteten af en lang række muligheder for genopretning eller velordnet afvikling. Med forordning (EU) nr. 909/2014 blev der indført krav i denne henseende, som navnlig fastsætter, at en kompetente myndighed skal pålægge CSD'en at indgive en passende genopretningsplan og skal sikre, at der for hver CSD udarbejdes og opretholdes en afviklingsplan. På nuværende tidspunkt findes der dog ikke nogen harmoniseret afviklingsordning, som kan danne grundlag for en afviklingsplan. Mens CSD'er, som er meddelt tilladelse til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, falder ind under anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU, findes der ingen specifikke bestemmelser for CSD'er, som ikke er meddelt tilladelse til at levere sådanne tjenesteydelser, og de betragtes derfor ikke som kreditinstitutter i henhold til direktiv 2014/59/EU, som er forpligtede til at indføre genopretnings- og afviklingsplaner. Der bør derfor indføres præciseringer, som skal sikre en bedre tilpasning af de krav, som finder anvendelse på CSD'er, idet der tages hensyn til manglen på et EU-regelsæt for genopretning og afvikling for alle CSD'er. (16)Hvis en ny CSD ansøger om at blive meddelt tilladelse og det ikke kan vurderes, om bestemte krav er opfyldt, fordi CSD'en endnu ikke er operationel, bør den kompetente myndighed kunne meddele tilladelsen, på betingelse af at nævnte krav er opfyldt, når CSD'en reelt indleder sine aktiviteter. (17)Proceduren i artikel 23 i forordning (EU) nr. 909/2014, som vedrører CSD'ers levering af registreringsydelser og centrale forvaltningsydelser i tilknytning til finansielle instrumenter, der er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, som ikke er den, i henhold til hvilken de er meddelt tilladelse, har vist sig at være besværlig, og nogle af dens krav er uklare. Dette har resulteret i en uforholdsmæssigt dyr og langvarig procedure for CSD'er. Proceduren bør derfor forenkles for bedre at fjerne hindringerne for grænseoverskridende afvikling, således at CSD'er, som er meddelt tilladelse, fuldt ud kan drage fordel af den frie adgang til levering af tjenesteydelser i Unionen. (18)I forordning (EU) nr. 909/2014 stilles der krav om samarbejde mellem myndigheder, der er har interesse i operationerne i CSD'er, som tilbyder tjenesteydelser i forbindelse med finansielle instrumenter, der er udstedt i henhold til lovgivningen i mere end én medlemsstat. Ikke desto mindre er de tilsynsmæssige rammer fortsat fragmenterede og kan føre til forskelle i fordelingen og arten af tilsynsbeføjelser, afhængigt af den pågældende CSD. Dette skaber igen hindringer for grænseoverskridende levering af CSD-tjenesteydelser i Unionen, fastholder den tilbageværende ineffektivitet på Unionens afviklingsmarked og har negative virkninger for stabiliteten på Unionens finansielle markeder. På trods af muligheden for at oprette tilsynskollegier i overensstemmelse med ovennævnte forordnings artikel 24, stk. 4, er denne mulighed er knap nok blevet anvendt. For at sikre en virkningsfuld og effektiv koordinering af de kompetente myndigheders tilsyn bør kravet om oprettelse af obligatoriske tilsynskollegier gælde i to tilfælde. For det første for CSD'er, som tilbyder registreringsydelser og centrale forvaltningsydelser i tilknytning til finansielle instrumenter, som er udstedt i henhold til lovgivningen i mere end én medlemsstat ("tilsynskollegier under pasordningen"), og for det andet for CSD'er, som tilhører den samme koncern ("tilsynskollegier på koncernplan"). For at reducere den administrative byrde for de myndigheder, der deltager i tilsynskollegier, hvor en CSD, der leverer tjenesteydelser på tværs af grænserne også er del af en koncern af CSD'er, bør formanden for tilsynskollegiet kunne beslutte, at der kun oprettes ét tilsynskollegium for den pågældende CSD. Hvis de andre CSD'er i koncernen også leverer grænseoverskridende tjenesteydelser, bør formanden for tilsynskollegiet kun kunne træffe denne beslutning, hvis de kompetente myndigheder for disse andre CSD'er giver samtykke hertil. I så tilfælde vil der kun være ét tilsynskollegium for alle CSD'er i koncernen, som skal varetage de opgaver, som tildeles tilsynskollegier under pasordningen og på koncernplan. Sådanne tilsynskollegier bør sikre, at der udveksles oplysninger, som vedrører de pågældende CSD'er.

(19)Af flere årsager råder ESMA og de kompetente myndigheder på nuværende tidspunkt over begrænsede oplysninger om de tjenesteydelser, som CSD'er etableret i et tredjeland tilbyder i henhold til en medlemsstats lovgivning. For det første skyldes det første på grund af den udskudte anvendelse, som ikke har nogen slutdato, af bestemmelser om anerkendelse for tredjelandes CSD'er, som allerede tilbød centrale forvaltningsydelser og registreringsydelser i Unionen, inden anvendelsesdatoen for forordning (EU) nr. 909/2014 i henhold til nævnte forordnings artikel 69, stk. 4. For det andet skyldes det det forhold, at et tredjelands CSD, når den kun tilbyder denne afviklingstjeneste, ikke er omfattet af bestemmelserne om anerkendelse. Endelig skyldes det, at CSD'er, som er etableret i et tredjeland, i henhold til forordning (EU) nr. 909/2014 ikke er forpligtet til at underrette EU-myndighederne om deres aktiviteter i tilknytning til finansielle instrumenter, som er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning. På grund af denne mangel på oplysninger ville hverken udstedere eller offentlige myndigheder på nationalt plan og EU-plan være i stand til at vurdere disse CSD'ers aktiviteter i Unionen, hvis det var nødvendigt. Derfor bør CSD'er, som er etableret i et tredjeland, pålægges at underrette EU-myndighederne om deres aktiviteter tilknytning til finansielle instrumenter, som er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning. (20)I henhold til artikel 27, stk. 2, i forordning (EU) nr. 909/2014 skal CSD'er have et ledelsesorgan, hvoraf mindst en tredjedel, dog ikke mindre end to, af medlemmerne er uafhængige. Dette uafhængighedsbegreb kan imidlertid fortolkes forskelligt og bør derfor præciseres i overensstemmelse med definitionen af "uafhængige medlemmer" i artikel 2, nr. 28), i forordning (EU) nr. 648/2012. (21)For at sikre en ensartet fortolkning af de nøglebegreber, som brugerudvalg bør rådgive ledelsesorganet om, bør det præciseres yderligere, hvilke elementer der indgår i "serviceniveauet". (22)Da CSD'er spiller en central rolle for transaktioners sikkerhed, bør de ikke blot reducere de risici, der er forbundet med opbevaring og afvikling af transaktioner med værdipapirer, men de bør bestræbe sig på at minimere disse risici. (23)Under visse omstændigheder kan der stilles sikkerhed i henhold til to forskellige medlemsstaters selskabslovgivning eller tilsvarende lovgivning. Dette er navnlig tilfældet for gældsinstrumenter, hvor udstederen er etableret i en medlemsstat, og hvor værdipapirerne kan udstedes i henhold til en anden medlemsstat gældende lovgivning. I så tilfælde bør både national selskabslovgivning eller lignende lovgivning fortsat finde anvendelse. (24)For at sikre, at udstedere, som lader deres værdipapirer registrere i en CSD, der er etableret i en anden medlemsstat, kan overholde de relevante bestemmelser i sådanne medlemsstaters selskabslovgivning eller lignende lovgivning, bør medlemsstaterne regelmæssigt ajourføre den liste over sådanne vigtige relevante bestemmelser, som offentliggøres af ESMA. (25)For at undgå afviklingsrisici som følge af afregningsfirmaets insolvens bør en CSD, når det er praktisk muligt, afvikle kontantdelen af værdipapirtransaktionen via konti åbnet hos en centralbank. Hvis denne mulighed ikke er praktisk mulig og tilgængelig, herunder hvis en CSD ikke opfylder betingelserne for at få adgang til en anden centralbank end hjemlandets centralbank, bør nævnte CSD kunne afvikle kontantdelen af transaktioner i fremmed valuta via konti åbnet hos institutter, der er meddelt tilladelse til at levere banktjenesteydelser, på de betingelser, der er fastsat i forordning (EU) nr. 909/2014. Afviklingsmarkedets effektivitet kan bedre styrkes med en forbedring af CSD'ernes muligheder for at foretage afvikling i udenlandsk valuta ved anvendelse af konti åbnet hos institutter, der er meddelt tilladelse til at levere banktjenesteydelser, inden for passende risikogrænser med henblik på at udvide kapitalmarkederne og fremme afvikling på tværs af grænserne. Med henblik herpå bør CSD'er, som er meddelt tilladelse til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 909/2014, og for hvilke de relevante risici allerede overvåges, kunne tilbyde sådanne tjenesteydelser til andre CSD'er, som ikke er indehavere af en sådan licens, uanset om sidstnævnte indgår i samme virksomhedskoncern. (26)Inden for en passende fastsat risikogrænse bør CSD'er, som ikke er meddelt tilladelse til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, kunne tilbyde et tilstrækkeligt omfang af afvikling i fremmed valuta via konti åbnet hos kreditinstitutter eller via deres egen konto. Den tærskel, under hvilken en CSD kan udpege et kreditinstitut til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser fra en separat juridisk enhed, uden at den er forpligtet til at opfylde betingelserne i afsnit IV i forordning (EU) nr. 909/2014, bør justeres på en måde, der fremmer afviklingseffektiviteten og anvendelse af bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, samtidig med at den sikrer finansielle stabilitet. Som et organ med specialiseret ekspertise inden for bank- og kreditrisikospørgsmål bør EBA have ansvar for udarbejdelsen af udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som skal fastsætte de passende tærskler og om nødvendigt eventuelle risikoreducerende krav. EBA bør også arbejde tæt sammen med medlemmerne af ESCB og ESMA. Kommissionen bør tillægges beføjelse til at vedtage reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) for så vidt angår de detaljerede elementer i fastlæggelsen af levering bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, de ledsagende detaljerede oplysninger om risikostyring og kapitalkrav for CSD'er og de tilsynsmæssige krav vedrørende kredit- og likviditetsrisici for CSD'er og udpegede kreditinstitutter, som er meddelt tilladelse til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser. (27)CSD'er, herunder dem, der er meddelt tilladelse til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser, og udpegede kreditinstitutter bør lade relevante risici omfatte af deres risikostyrings- og tilsynsrammer, heriblandt relevante nettingaftaler. De værktøjer, som skal dække disse risici, bør omfatte opretholdelse af tilstrækkelige kvalificerede likvide ressourcer i alle relevante valutaer og sikring af, at stressscenarierne er tilstrækkeligt stærke. CSD'er bør også sikre, at dertil svarende likviditetsrisici styres og omfattes af yderst pålidelige finansieringsaftaler med kreditværdige institutter, uanset om disse ordninger er bekræftede eller har en tilsvarende pålidelighed. EBA bør forelægge udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder med henblik på at revidere de eksisterende reguleringsmæssige tekniske standarder, således at der tages hensyn til ændringerne af tilsynsmæssige krav, og at Kommissionen kan foretage eventuelle nødvendige ændringer med henblik på at præcisere kravene i sådanne reguleringsmæssig tekniske standarder, f.eks. de krav, som vedrører styringen af potentielle likviditetsmangler. (28)En periode på kun én måned for relevante myndigheder og kompetente myndigheder til at afgive en begrundet udtalelse om tilladelsen til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser har vist sig at være for kort til, at disse myndigheder kan foretage en underbygget analyse. Derfor bør der fastsættes en længere periode på to måneder. (29)For at give CSD'er, der er etableret i Unionen eller i tredjelande, tilstrækkelig tid til at ansøge om tilladelse og anerkendelse af deres aktiviteter blev datoen for anvendelse af kravene om tilladelse og bestemmelserne om anerkendelse i forordning (EU) nr. 909/2014 oprindeligt udskudt, indtil der blev truffet en afgørelse om tilladelse og anerkendelse i henhold til nævnte forordning. Der er gået tilstrækkeligt lang tid siden nævnte forordnings ikrafttræden. Disse krav bør derfor nu begynde at finde anvendelse for på den ene side at sikre lige vilkår for alle CSD'er, som tilbyder tjenesteydelser i tilknytning til finansielle instrumenter, som er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, og på den anden side, at myndighederne på nationalt plan og EU-plan råder over de nødvendige oplysninger til at sikre investorbeskyttelse og overvåge den finansielle stabilitet. (30)I henhold til forordning (EU) nr. 909/2014 er ESMA på nuværende tidspunkt forpligtet til i samarbejde med nationale kompetente myndigheder og EBA at udarbejde årlige rapporter om 12 emner og forelægge disse rapporter for Kommissionen. Dette krav er uforholdsmæssigt i betragtning karakteren af visse emner, for hvilke en årlig ajourføring er unødvendig. Frekvensen og antallet af disse rapporter bør derfor afstemmes for at reducere byrden for ESMA og de kompetente myndigheder, samtidig med at det sikres, at Kommissionen modtager de oplysninger, som er nødvendige, for at den kan revidere forordning (EU) nr. 909/2014 (31)Forordning (EU) nr. 909/2014 bør derfor ændres. (32)Beføjelsen til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF bør delegeres til Kommissionen for nærmere at beskrive den virkning, som misligholdelser kan have i forbindelse med negative rentesatser, for de berørte modparter i relation til beregningen af bøder eller deres negative incitamenter til misligholdelse, de årsager, som forårsager afviklingsfejl, der ikke anses for at kunne tilskrives deltagerne i transaktionen, og de transaktioner, som ikke anses for at involvere to handelsparter, tilsynskollegiernes funktion, de oplysninger, som tredjelandes CSD'er skal indgive, og det maksimumbeløb, under hvilket CSD'er kan anvende et hvilket som helst kreditinstitut til at afvikle kontantbetalingerne. (33)For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning, navnlig med hensyn til anvendelsen og suspensionen af kravene om obligatorisk dækningskøb, hvis disse finder anvendelse, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Denne beføjelse bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011. (34)Målene for denne forordning, nemlig at øge CSD'ers levering af grænseoverskridende afvikling, reducere den administrative byrde og overensstemmelsesomkostningerne og sikre, at myndighederne råder over tilstrækkelige oplysninger til at overvåge risici, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af deres rækkevidde og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. (35)Anvendelsen af det reviderede anvendelsesområde for reglerne om bøder, de nye krav vedrørende oprettelse af tilsynskollegier, indgivelsen af en underretning fra tredjelandes CSD'er om de kerneydelser, de leverer i tilknytning til finansielle instrumenter, som er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, den reviderede tærskel, under hvilken kreditinstitutter kan tilbyde at afvikle kontantbetalingerne for en del af CSD'ens værdipapirafviklingssystem, og de reviderede tilsynsmæssige krav, som finder anvendelsen på kreditinstitutter eller CSD'er, der er meddelt tilladelse til at levere bankmæssige accessoriske tjenesteydelser i henhold til artikel 59 i forordning (EU) nr. 909/2014, bør udskydes for at give tilstrækkelig tid til at vedtage de nødvendige delegerede retsakter, som yderligere præciserer sådanne krav — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1 Ændringer af forordning (EU) nr. 909/2014

I forordning (EU) nr. 909/2014 foretages følgende ændringer: 1) I artikel 2 indsættes følgende nr. 25a): "25a) "koncern": koncern som defineret i artikel 2, nr. 11), i direktiv 2013/34/EU". 2) I artikel 7 foretages følgende ændringer: a)Stk. 2, tredje afsnit, affattes således: "Sanktionsmekanismen omhandlet i første afsnit skal omfatte bøder for deltagere, der forårsager afviklingsfejl ("misligholdende deltagere"), undtagen når disse afviklingsfejl skyldes faktorer, som ikke kan tilskrives deltagerne i transaktionen, eller for operationer, som ikke involverer to handelsparter. Bøderne beregnes dagligt for hver forretningsdag, en transaktion ikke afvikles efter den planlagte afviklingsdato, indtil afslutningen af den i stk. 3-8 omhandlede dækningskøbsprocedure, som skal anvendes i henhold til stk. 2a, eller indtil den faktiske afviklingsdato, afhængigt af hvad der indtræffer først. Bøderne må ikke udformes som en indtægtskilde for CSD'er." b)Som stk. 2a indsættes: "2a. Uden at det berører sanktionsmekanismen omhandlet i nærværende artikels stk. 2 og retten til bilateralt at annullere transaktionen, kan Kommissionen ved hjælp af en gennemførelsesretsakt beslutte, på hvilket af de finansielle instrumenter i artikel 5, stk. 1, eller på hvilke af disse finansielle instrumenters transaktionskategorier, de foranstaltninger vedrørende afviklingsdisciplin, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 3-8, skal anvendes, hvis Kommissionen finder, at nævnte foranstaltninger udgør et forholdsmæssigt middel til at afhjælpe omfanget af afviklingsfejl i Unionen, og at følgende betingelser er opfyldt på grundlag af antallet og omfanget af afviklingsfejl: a) anvendelsen af sanktionsmekanismen i form af bøder i stk. 2 har ikke resulteret i en langsigtet og vedvarende reduktion af afviklingsfejl i Unionen b) afviklingseffektiviteten i Unionen har ikke har nået et passende niveau i betragtning af situationen på tredjelandes kapitalmarkeder, som er sammenlignelige med hensyn til størrelse, likviditet samt de instrumenter, der handles, og de transaktionstyper, der gennemføres på sådanne markeder c) omfanget af afviklingsfejl i Unionen har eller vil sandsynligvis have en negativ indvirkning på den finansielle stabilitet i Unionen. Gennemførelsesretsakten vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 68, stk. 2." c)Stk. 3 affattes således: "3. Hvis Kommissionen har vedtaget en gennemførelsesretsakt i henhold til stk. 2a, og hvis den misligholdende deltager ikke har leveret de finansielle instrumenter, der er omfattet af den pågældende gennemførelsesretsakt, til den modtagende deltager inden for en periode efter den planlagte afviklingsdato ("forlængelsesperioden"), som svarer til fire forretningsdage, igangsættes der en dækningskøbsprocedure, hvorved de pågældende instrumenter stilles til rådighed for afvikling og leveres til den modtagende deltager inden for en rimelig tidsfrist. Når transaktionen vedrører et finansielt instrument, der handles på et SMV-vækstmarked, er forlængelsesperioden 15 kalenderdage, medmindre SMV-vækstmarkedet beslutter at anvende en kortere periode." d)Som stk. 3a indsættes: "3a. Hvis en modtagende deltager (den "mellemliggende modtagende deltager") ikke modtager de finansielle instrumenter senest på datoen i stk. 3, hvilket fører til en misligholdt videre levering af disse finansielle instrumenter til en anden modtagende deltager (den "endelige modtagende deltager"), anses den mellemliggende modtagende deltager for at opfylde forpligtelsen til at gennemføre et dækningskøb over for den misligholdende deltager, hvis den endelige modtagende deltager gennemfører dækningskøbet for disse finansielle instrumenter. På samme måde kan den mellemliggende modtagende deltager videregive sine forpligtelser over for den endelige modtagende til den misligholdende deltager i henhold til stk. 6, 7, og 8." e)Stk. 4 affattes således: "4. Uden at det berører stk. 3a anvendes følgende undtagelser på kravet i stk. 3: a) Baseret på aktivtype og de berørte finansielle instrumenters likviditet kan forlængelsesperioden øges fra fire forretningsdage op til højst syv forretningsdage, såfremt en kortere forlængelsesperiode ville påvirke de berørte finansielle markeders gnidningsløse og velordnede funktion.

b) For så vidt angår operationer, der er sammensat af flere transaktioner, herunder tilbagekøb af værdipapirer eller aftaler om udlån, finder den i stk. 3 omhandlede dækningskøbsprocedure ikke anvendelse, såfremt tidsfristen for de pågældende operationer er tilstrækkeligt kort og gør dækningskøbsproceduren virkningsløs. c) For afviklingsfejl, der opstår af årsager, som ikke kan tilskrives deltagerne, finder dækningskøbsproceduren i stk. 3 ikke anvendelse. d) For transaktioner, der ikke involverer to handelsparter, finder dækningskøbsproceduren i stk. 3 ikke anvendelse." f)Stk. 6 affattes således: "6. Såfremt prisen på de finansielle instrumenter, som blev aftalt på handelstidspunktet, er forskellig fra den pris, der betales for gennemførelsen af dækningskøbet, betaler den deltager, som drager fordel af en sådan prisforskel, den tilsvarende forskel til den anden deltager senest på den anden forretningsdag, efter at de finansielle instrumenter er blevet leveret i tilslutning til dækningskøbet, uden at dette berører de i stk. 2 omhandlede sanktionsmekanismer." g)Stk. 11 affattes således: "11. Stk. 2-9 finder ikke anvendelse på misligholdende deltagere, som er CCP'er, med undtagelse af transaktioner, som er indgået af en CCP, hvor den ikke intervenerer mellem modparter. Hvis en CCP lider tab som følge af anvendelsen artikel 7, stk. 2, tredje afsnit, kan CCP'en i sine regler indføre en mekanisme til dækning af sådanne tab." h)Som stk. 13a indsættes: "13a. ESMA kan henstille til Kommissionen, at den på forholdsmæssig vis suspenderer dækningskøbsmekanismen i stk. 3-8 for bestemte kategorier af finansielle instrumenter, når det er nødvendigt for at undgå eller imødegå en alvorlig trussel mod den finansielle stabilitet eller mod de finansielle markeders velordnede funktion i Unionen. En sådan henstilling skal ledsages af en fuldt ud begrundet vurdering af dens nødvendighed og offentliggøres ikke. Inden ESMA fremsætter henstillingen, skal den høre ESRB og ESCB. På baggrund af den begrundelse og dokumentation, som ESMA har fremlagt, skal Kommissionen hurtigst muligt efter modtagelse af henstillingen enten suspendere dækningskøbsmekanismen i stk. 3 for de specifikke kategorier af finansielle instrumenter ved hjælp af en gennemførelsesretsakt eller afvise henstillingen om suspension. Hvis Kommissionen afviser anmodningen om suspension, giver den ESMA en skriftlig begrundelse herfor. Disse oplysninger offentliggøres ikke. Gennemførelsesretsakten vedtages efter proceduren i artikel 68, stk. 3. Suspensionen af dækningskøbsmekanismen meddeles ESMA og offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og på Kommissionens websted. Suspensionen af dækningskøbsmekanismen er gyldig i en indledende periode på højst seks måneder fra datoen for anvendelsen af nævnte suspension. Hvis begrundelsen for suspensionen fortsætter med at gælde, kan Kommissionen ved hjælp af en gennemførelsesretsakt forlænge suspensionen omhandlet i tredje afsnit med yderligere perioder på højst tre måneder ad gangen, idet den samlede suspensionsperiode ikke må overstige 12 måneder. En forlængelse af suspensionen offentliggøres i overensstemmelse med femte afsnit. Gennemførelsesretsakten vedtages efter proceduren i artikel 68, stk. 3. ESMA afgiver i tilstrækkelig tid inden udløbet af suspensionsperioden i sjette afsnit eller af forlængelsesperioden i syvende afsnit en udtalelse til Kommissionen om, hvorvidt begrundelsen for suspensionen fortsat gælder." i)Stk. 14 affattes således: "14. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage supplerende regler til denne forordning ved at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 67, som specificerer parametre til beregning af et afskrækkende og passende niveau for bøderne i nærværende artikels stk. 2, tredje afsnit, på grundlag af aktivtype, de finansielle instrumenters likviditet, den pågældende transaktionstype og den indvirkning, som lave eller negative rentesatser kan have på modparternes incitamenter og på fejl. Parametrene, som anvendes til beregning af bøder, skal sikre en høj grad af afviklingsdisciplin og de berørte finansielle markeders gnidningsløse og velordnede funktion." j)Som stk. 14a indsættes:

"14a. Kommissionen kan vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 67 for at vedtage supplerende regler til denne forordning, som præciserer årsagerne til afviklingsfejl, der skal anses for ikke at kunne tilskrives deltagerne i transaktionen, og de transaktioner, der ikke skal anses for at involvere to handelsparter i henhold til nærværende artikels stk. 2 og 4, litra c) og d)." k)Stk. 15, andet afsnit, affattes således: "ESMA forelægger disse udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest den [Publikationskontoret: Her indsættes datoen = 1 år efter denne forordnings ikrafttræden]. 3) Artikel 12, stk. 1, litra b) og c), affattes således: "b) de centralbanker i Unionen, der udsteder de mest relevante valutaer, og hvor afvikling finder sted eller vil finde sted c) hvis det er relevant, den centralbank i Unionen, over hvis regnskaber kontantdelen af det værdipapirafviklingssystem, som CSD'en driver, afvikles eller vil blive afviklet." 4) I artikel 17 foretages følgende ændringer: a)I stk. 2 tilføjes følgende afsnit: "Hvis en ansøgende CSD ikke opfylder alle kravene i denne forordning, men hvis det med rimelighed kan antages, at den vil opfylde disse, når den reelt påbegynder sine aktiviteter, kan den kompetente myndighed, uanset første afsnit, meddele denne CSD tilladelse, på betingelse af at CSD'en har indført alle de nødvendige foranstaltninger til at overholde kravene i denne forordning, når den reelt påbegynder sine aktiviteter." b)Stk. 4 affattes således: "4. Når ansøgningen betragtes som fuldstændig, videregiver den kompetente myndighed alle oplysningerne i ansøgningen til de relevante myndigheder og hører disse myndigheder om de nærmere detaljer ved det værdipapirafviklingssystem, som den ansøgende CSD driver. Den enkelte relevante myndighed kan inden for tre måneder efter at have modtaget oplysningerne fra den relevante myndighed afgive en begrundet udtalelse. Hvis en relevant myndighed ikke afgiver udtalelse inden for dette tidsrum, anses den for at have afgivet en positiv udtalelse. Hvis mindst en af de relevante myndigheder afgiver en negativ begrundet udtalelse, forelægger den kompetente myndighed, der ønsker at meddele tilladelse, inden for 30 dage en begrundet afgørelse vedrørende den negative udtalelse for de relevante myndigheder. Hvis en af de relevante myndigheder senest 30 kalenderdage, efter at den kompetente myndighed har udstedt den begrundede afgørelse i tredje afsnit, afgiver en anden negativ udtalelse og den kompetente myndighed er uenig heri, underretter den de pågældende relevante myndigheder herom. Enhver af de myndigheder, der har afgivet en negativ udtalelse, kan henvise sagen til ESMA med henblik på bistand i henhold til artikel 31, stk. 2, litra c), i forordning (EU) nr. 1095/2010. Hvis spørgsmålet ikke er afgjort 30 kalenderdage efter henvisningen til ESMA, træffer den kompetente myndighed, der ønsker at meddele tilladelse, den endelige afgørelse og giver de relevante myndigheder en nærmere skriftlig redegørelse for sin afgørelse. Hvis den kompetente myndighed ønsker at afvise tilladelsen, henvises sagen ikke til ESMA. Negative udtalelser skal indeholde en skriftlig, fuldstændig og udførlig begrundelse for, hvorfor de krav, der er fastsat i denne forordning eller i anden EU-ret, ikke er opfyldt." c)Som stk. 7a indsættes: "7a. Den kompetente myndighed underretter straks de myndigheder, der er blevet hørt i henhold til stk. 4-7, om resultaterne af proceduren for meddelelse af tilladelse, herunder eventuelle afhjælpende foranstaltninger." 5) Artikel 20, stk. 5, affattes således:

"5. En CSD etablerer, gennemfører og opretholder passende procedurer, der sikrer rettidig og korrekt afvikling og overførsel af kundernes og deltagernes aktiver til en anden CSD i tilfælde af inddragelse af den i stk. 1 omhandlede tilladelse. Sådanne procedurer skal omfatte overførsel af udstedelseskonti og registre med tilknytning til leveringen af de kerneydelser, der er omhandlet i bilagets afsnit A, punkt 1 og 2." 6) I artikel 22 foretages følgende ændringer: a)Stk. 1-4 affattes således: "1. Den kompetente myndighed foretager mindst hvert andet år en revision af de foranstaltninger, strategier, procedurer og mekanismer, som en CSD har indført til gennemførelse af denne forordning, samt evaluerer de risici, som CSD'en er eller kan blive udsat for, eller som den skaber med henblik på at sikre velfungerende værdipapirmarkeder eller stabilitet på de finansielle markeder. 2. CSD'en skal udpege scenarier, som potentielt kan forhindre den i