A4-0082/98

Beslutning om retsforfoelgning til beskyttelse af Unionens finansielle interesser

Europa-Parlamentet,

* der henviser til sin beslutning af 22. oktober 1997 om Kommissionens aarsberetning for 1996 og arbejdsprogrammet for 1997/1998 om beskyttelse af Faellesskabets finansielle interesser og bekaempelse af svig ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 14. )),

* der henviser til forretningsordenens artikel 148,

* der henviser til betaenkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender (A4-0082/98),

A. der understreger, at beskyttelse af Unionens finansielle interesser ikke blot forudsaetter en egentlig efterforskningsordning, men ogsaa en effektiv og konsekvent retsforfoelgning i hele Unionen, i samraad med de kompetente faellesskabsinstanser,

B. der mener, at det derfor er noedvendigt at fastlaegge de saerlige traek ved en saadan ordning og navnlig, hvilke institutionelle instanser og hvilke procedurer den skal omfatte,

C. der mener, at foelgende to forudsaetninger maa vaere til stede:

- Unionen skal have mulighed for at foretage strafferetlig efterforskning, fordi det ellers ikke vil vaere muligt at sikre beskyttelsen for den myndighed, der er ansvarlig for retsforfoelgningen (undersoegelsesmyndigheden),

- den tjenestegren i Unionen, der har ansvar for den strafferetlige efterforskning, skal sikres uafhaengighed for at undgaa interessekonflikter med de andre tjenestegrene, der inddrages i undersoegelserne,

D. der mener, at problemerne med strafferetlig beskyttelse baade boer imoedegaas paa kort sigt gennem foranstaltninger, der kan gennemfoeres inden for rammerne af de nuvaerende traktater, og gennem mere langsigtede og gennemgribende foranstaltninger,

E. der konstaterer, at de lovovertraedelser i forbindelse med svig, korruption og hvidvaskning af penge, der skader Faellesskabets budget, har multinational karakter, idet de begaas eller fremkalder virkninger i adskillige medlemsstater, hvilket fremgaar af de seneste tilfaelde inden for turisme og faellesskabsforsendelse, og at denne omstaendighed skaber kompetencekonflikter og samarbejdsproblemer mellem de nationale retlige myndigheder, bl.a. fordi der mangler egnede retsbestemmelser paa internationalt plan og i EU-regi,

F. der mener, at konventionen om beskyttelse af Faellesskabets finansielle interesser ikke kan loese disse kompetence- og samarbejdsproblemer, idet den begraenser sig til at fastsaette adfaerdsregler, der ikke er bindende for de nationale myndigheder,

G. der mener, at det derfor er noedvendigt, at Unionen subsidiaert traeder til for at afhjaelpe manglerne i de nationale ordninger,

H. der bemaerker, at artikel 280 i EF-traktaten som aendret ved Amsterdam-traktaten fastsaetter, at der vedtages foranstaltninger efter den faelles beslutningsprocedure, og kun undtager anvendelsen af strafferet og retsplejeregler herfra, og at disse foranstaltninger derimod maa formodes at finde anvendelse, naar de subsidiaert afhjaelper mangler i samtlige medlemsstaters strafferet og strafferetspleje,

I. der foelgelig mener, at en supplerende foranstaltning fra Unionens side kan gennemfoeres under foerste soejle paa grundlag af den aendrede artikel 280 i den nye EF-traktat,

J. der bemaerker, at det er en forudsaetning for en effektiv retsorden, at der problemloest kan gives meddelelse om strafbare forhold til undersoegelsesmyndigheden, men at der i Unionen er betydelige hindringer for tjenestemaends og Kommissionens antisvigenheds (UCLAF) muligheder for at rette henvendelse til en national undersoegelsesmyndighed,

K. der bemaerker, at en foranstaltning paa kort sigt ikke til bunds vil kunne loese kompetencekonflikterne og de andre problemer i forbindelse med det horisontale samarbejde, og at der derfor er behov for en mere langsigtet foranstaltning, der foelger den kurs, der foreslaas af Kommissionen i »Corpus Juris«-dokumentet,

1. mener, at Unionens finanser paa kort sigt kun kan sikres strafferetlig beskyttelse gennem en effektiv samarbejdsordning mellem de nationale undersoegelsesmyndigheder, der har ansvar for retsforfoelgning i straffesager;

2. mener, at Unionen, saa laenge der mangler egnede retsbestemmelser paa internationalt plan og i EU-regi, boer kunne formidle et effektivt samarbejde mellem de nationale undersoegelsesmyndigheder ved hjaelp af en saerlig instans, der skal bistaa med to koordineringsopgaver:

a) centraliseret indsamling af informationer, samtidig med at det sikres, at informationer, der kunne anvendes som bevismateriale, opfylder retsordenskravene i den stat, der har anmodet om bistand,

b) koordinering af undersoegelsesmyndighedernes indsats og teknisk-juridisk bistand til disse myndigheder;

3. mener, at UCLAF paa grund af sine informationskilder og de allerede etablerede forbindelser er den instans, der bedst er i stand til at varetage disse opgaver;

4. kraever imidlertid, at varetagelsen af disse opgaver baseres paa EF-forordninger, der fastsaetter:

a) oprettelse af en centraliseret database forvaltet af UCLAF, der skal indeholde oplysninger af strafferetlig relevans fra de nationale myndigheder og UCLAF,

b) en statut, der giver UCLAF befoejelse til at koordinere og bistaa de nationale myndigheder og overdrage dem oplysninger og bevismateriale i den kraevede form;

5. anmoder Kommissionen om at give UCLAF den opgave at bidrage til at forbedre uddannelsen af nationale retsembedsmaend i faellesskabsretlige spoergsmaal, der vedroerer beskyttelse af Unionens finansielle interesser;

6. anmoder Kommissionen om at

* foreslaa artikel 19 i vedtaegten for EF-tjenestemaend, der forbyder tjenestemaend og UCLAF at give en undersoegelsesmyndighed meddelelse om muligt strafbare forhold uden forudgaaende samtykke fra ansaettelsesmyndigheden, ophaevet,

* forelaegge en mere korrekt fortolkning af immunitetsbestemmelserne for tjenestemaend, der kun boer traede i kraft ved retsforfoelgning og ikke i forbindelse med samarbejde med undersoegelsesmyndigheder;

7. mener, at oprettelsen af en europaeisk anklagemyndighed, der kan varetage koordineringen af et net af befuldmaegtigede nationale undersoegelsesmyndigheder (som foreslaaet i »Corpus Juris«), paa laengere sigt vil kunne loese retssamarbejdsproblemerne samt problemerne vedroerende informationsrationalisering og hurtigere retsforfoelgning bedre, og at beskyttelsen af Unionens finansielle interesser vil kunne tjene som grundsten i opbyggelsen af et europaeisk retsomraade;

8. understreger i denne forbindelse behovet for at lade den oekonomiske, handelsmaessige og monetaere integration foelge op af en mere integreret ordning for beskyttelse af EU-borgernes rettigheder;

9. opfordrer derfor Kommissionen til at fortsaette sit arbejde med at rydde de teknisk-juridiske hindringer af vejen, der kan bremse dette projekt paa mellemlang og lang sigt, og anmoder den om inden udgangen af juni 1998 at meddele:

a) med hensyn til den strafferetlige harmonisering, der boer finde sted forud for harmoniseringen af procesreglerne: hvilke foranstaltninger den agter at foreslaa saafremt konventionen om beskyttelse af Faellesskabets finansielle interesser ikke som forventet ratificeres af alle medlemsstater i foerste halvaar af 1998,

b) med hensyn til den tekniske gennemfoerelse af planerne om oprettelse af en europaeisk anklagemyndighed: hvilke uoverensstemmelser der kan opstaa mellem det system, der foreslaas i »Corpus Juris«, og de forskellige nationale ordninger, og hvorledes disse uoverensstemmelser kan overvindes;

10. foreslaar endelig, at der arbejdes videre med to typer problemer i forbindelse med oprettelsen af en europaeisk anklagemyndighed:

a) bestemmelser, der kan sikre dette organs uafhaengighed og praecisere, hvilke forbindelser der skal bestaa til Unionens institutioner,

b) fastlaeggelse af, hvilken type retsakt der bedst egner sig til oprettelsen af en europaeisk anklagemyndighed (en international traktat, en faellesskabsfordning eller en retsakt under tredje soejle);

11. anmoder Kommissionen om at tage hoejde for ovenstaaende retningslinjer i det hoeringsdokument, som den vil forelaegge i juni 1998, saaledes at det bl.a.kan indeholde en skitse til et mere effektiv samarbejde med de retlige myndigheder;

12. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet og Kommissionen.