17.11.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/25 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  direktiv  om  samordning  af love  og administrativt  fast-
satte  bestemmelser  om adgangen  til at optage  og udøve  virksomhed  som  pengeinstitut 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 12 af 17.  januar  1975,  side  7. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  6. januar  1975  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om  oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  130.  plenarforsamling  afholdt  i 
Bruxelles,  den  28. og 29. maj  1975  sin udtalelse  om det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til den  anmodning,  Rådet  for  De 
europæiske  Fællesskaber  fremsatte  den  7. januar  1975 
om en udtalelse  om forslag  til Rådets  direktiv  om sam-
ordning  af love  og administrativt  fastsatte  bestem-
melser  om adgangen  til at optage  og udøve  virksom-
hed som  pengeinstitut, 
under  henvisning  til artikel  198  i EØF-traktaten, 
under  henvisning  til den  beslutning,  dets  præsidium 
traf den  28.  januar  1975  om  at pålægge  Afdelingen 
for industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  at 
udarbejde  en udtalelse  og en beretning  herom, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  der  blev  fremsat 
af Afdelingen  for industri,  handel,  håndværk  og tje-
nesteydelser  på mødet  den  7. maj  1975, 
under  henvisning  til beretning  aflagt  af ordføreren, 
hr. De Bruyn, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  130.  ple-
narforsamling,  der  blev  afholdt  den  28.  og 29.  maj 
1975,  mødet  den  28. maj  1975  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
enstemmigt: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Nødvendigheden  af  en harmonisering 
1.1.1.  Udvalget  erkender,  at det er tvingende  nød-
vendigt,  -at der foretages  en gennemgribende  harmo-nisering  af love  og administrativt  fastsatte  bestem-
melser  om adgangen  til at optage  og udøve  virksom-
hed som  pengeinstitut.  Fra nu af har  enhver  statsbor-
ger i en medlemsstat  i medfør  af Rådets  direktiv  af 
28. juni  1973  og Domstolens  retspraksis  ret  til at 
nedsætte  sig eller  sælge  tjenesteydelser  i en hvilken 
som helst  anden  medlemsstat  på samme  betingelser 
og nydende  de samme  rettigheder  som  en statsborger 
fra denne  anden  stat;  han  kan  ikke  blive  udsat  for en 
behandling,  der  diskriminerer  ham  i forhold  til en 
statsborger. 
1.1.2.  De  mangfoldige  uensartede  og komplicerede 
bestemmelser,  som  i hvert  enkelt  land  finder  anven-
delse  på de omhandlede  virksomheder,  er imidlertid 
en hæmsko  for gennemførelsen  af et virkeligt  fælles-
marked  for pengeinstitutter. 
1.1.3.  Denne  situation  er  uforenelig  med  de 
grundlæggende  målsætninger  i traktaten;  den  er på sit 
område  til skade  for  gennemførelsen  af en økono-
misk  og monetær  union;  den  er i sig selv  i modstrid 
med princippet  om  fri konkurrence.  Mens  den  frie 
etableringsret  og retten  til fri udveksling  af tjeneste-
ydelser  er blevet  endelig  opnået  ikke  blot  på de i di-
rektivet  af 28. juni  1973  berørte  områder,  men  måske 
endnu  videre  på grund  af Domstolens  retspraksis, 
kan den  manglende  harmonisering  af lovgivningen, 
der i de enkelte  medlemsstater  hovedsageligt  har  til 
formål  at give  indlånerne  sikkerhed  og beskytte  op-
sparingen,  skabe  alvorlige  uligheder,  ja endog  in-
debære  farer. 
Nr. C 263/26 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17.11.  75 
1.2. Den  af Kommissionen  benyttede  fremgangsmåde 
1.2.1.  Udvalget  er opmærksom  på vanskeligheder-
ne ved forehavendet  og konstaterer,  at Kommissionen 
har besluttet  at gå etapevis  til værks.  Det  beklager 
imidlertid  at forslaget,  der repræsenterer  første  etape, 
ikke bærer  præg  af at være  tilstrækkelig  udtømmende, 
og at Kommissionen,  således  som  den  også  erkender 
det i begrundelsen,  er afstået  fra en samordning,  der 
i et enkelt  direktiv  omfatter  alle  de væsentlige  sider 
af banklovgivningen. 
1.2.2.  Udvalget  skal  derfor  anmode  Kommissionen 
om viljefast  at følge  harmoniseringsmålsætningen  op, 
indtil  den  er realiseret  gennem  en hastig  fremlæggelse 
af de efterfølgende  direktiver. 
1.3. Definition  af begrebet  pengeinstitut 
1.3.1.  Det  mål,  man  har  sat sig,  kræver,  at defini-
tionen  af pengeinstitut  er så bred  som  mulig.  Udval-
get er derfor  i princippet  af den  opfattelse,  at den  fo-
reslåede  definition  er alt for snæver. 
1.3.2.  Udvalget  konstaterer  imidlertid,  at formålet 
med denne  definition  udelukkende  er at fastsætte  an-
vendelsesområdet  for  dette  første  direktiv  og ikke 
anvendelsesområdet  for alle  kommende  direktiver  på 
dette  område;  direktivet  foregriber  således  på ingen 
måde  de bestemmelser,  som  vil blive  vedtaget  senere, 
for så vidt  angår  anvendelsesområdet  for de efterføl-
gende  direktiver.  På baggrund  af den  af Kommissio-
nen fulgte  fremgangsmåde  og det af Udvalget  indtag-
ne standpunkt  i denne  forbindelse,  accepterer  det at 
lade spørgsmålet  stå åbent  og midlertidigt  at godken-
de den foreslåede  definition. 
1.3.3.  Udvalget  mener  imidlertid,  at allerede  ved 
gennemgangen  af det følgende  direktiv  bør  man  tage 
spørgsmålet  op til revision. 
1.3.4.  Det  mener,  at denne  revision  nødvendigvis 
bør tage  sigte  på en udvidelse  af anvendelsesområdet. 
Denne  udvidelse  er så meget  desto  mere  berettiget, 
som det  forekommer  presserende  at harmonisere  et 
område,  hvor  netop  den  manglende  forudgående  har-
monisering  har forhindret  en liberalisering  i henhold 
til direktivet  af 28. juni  1973.  Dette  direktiv  medførte 
i virkeligheden  kun  en meget  delvis  liberalisering, 
fordi  der ikke  først  var sket  en harmonisering.  Men  i 
overensstemmelse  med  Domstolens  retspraksis  kunne 
denne  liberalisering  allerede  have  været  realiseret  i 
dag i endnu  større  udstrækning  end  fastsat  i direkti-
vet fra 1973  og gælde  for områder,  som  man  ikke 
havde  troet,  man  havde  kunnet  frigøre  uden  forud-
gående  harmonisering.  På baggrund  af Domstolens 
retspraksis  ville  man  således  have  opnået  en liberali-
sering  på områder,  som  man  i sin tid især  på grund 
af risikoen  ved  forehavendet  ikke  havde  troet,  man kunne  frigøre,  før der  var  sket  en harmonisering  af 
den pågældende  lovgivning. 
1.3.5.  Endelig  mener  Udvalget,  at man  må undgå 
enhver  uoverensstemmelse  mellem  direktiver,  der ta-
ger sigte  på de samme  økonomiske  aktiviteter.  Der-
for skal  den  ønskede  revision  af definitionen  af an-
vendelsesområdet  med  henblik  på en udvidelse  heraf 
ligeledes  gælde  for det,  der er genstand  for det direk-
tiv, der gennemgås  nu. 
1.4. Godkendelsesproceduren 
1.4.1.  Det  endelige  mål  går  ud på en harmonise-
ring af betingelserne  for godkendelse  af pengeinsti-
tutter  i samtlige  medlemsstater. 
1.4.2.  Derfor  er det beklageligt,  at Kommissionen 
har begrænset  dette  mål  væsentligt  ved  at nøjes  med 
kun at opregne  to fælles  kriterier  for godkendelse  og 
derigennem  i modstrid  med  selve  princippet  om har-
monisering  overlade  det  til medlemsstaterne  frit  at 
fastsætte  de almindelige  betingelser  for godkendelse, 
dog med  forbehold  af indberetning  til Kommissio-
nen. 
1.4.3.  Udvalget  sætter  derfor  spørgsmålstegn  ved 
karakteren  af de godkendelsesbetingelser,  der kræves 
i hver  enkelt  medlemsstat,  og det er bekymret  ved  de 
af betingelserne,  der eventuelt  måtte  virke  skønsmæs-
sige,  vilkårlige  eller  diskriminatoriske.  Det  anmoder 
om, at der udfærdiges  en udtømmende  liste  over  dis-
se betingelser,  og at der  først  og fremmest  træffes 
foranstaltninger,  så man  kan  nå frem  til at fjerne  de 
af betingelserne,  der ikke  repræsenterer  objektive  kri-
terier,  der er kendt  i forvejen,  og som  derfor  let kan 
diskuteres,  så at man  kan  nå frem  til en motiveret 
beslutning,  der er baseret  på disse  kriterier. 
1.5. Ordningen  for  filialer,  der  oprettes  i en anden 
medlemsstat 
1.5.1.  Manglerne  ved  den  af Kommissionen  valgte 
fremgangsmåde  forekommer  særligt  tydelige,  hvor 
det drejer  sig om  oprettelse  af filialer  i en anden 
medlemsstat.  Et fundamentalt  træk  ved  et virkeligt 
fælles  marked  for  pengeinstitutter  er, at disse  kan 
udøve  deres  virksomhed  enten  på tværs  af landegræn-
serne  uden  permanent  repræsentation  eller  igennem 
en filial,  der kan  oprettes  frit i værtslandet.  Angående 
dette  sidste  punkt  er det endelige  mål,  sådan  som  det 
ganske  rigtigt  anføres  i en af betragtningerne,  at ind-
føre »et system,  hvorefter  filialerne  fra en medlems-
stat er fritaget  for enhver  godkendelsesprocedure  i 
hele Fællesskabet«. 
17. 11.75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/27 
1.5.2.  Den  manglende  harmonisering  af godken-
delsesproceduren  såvel  som  kontrollen  medfører,  at 
der i det  foreligende  forslag  til direktiv  vedtages  en 
løsning  for filialer,  som  på ingen  måde  svarer  til for-
fulgte  mål.  Udvalget  forstår  dog,  at uden  en mere 
vidtgående  harmonisering  er dette  mål  uopnåeligt, 
men det  ønsker  dog  at benytte  denne  lejlighed  til 
endnu  en  gang  at fremhæve,  hvor  overordentlig 
væsentlig  direktivforslaget  er og til at understrege 
nødvendigheden  af at der  med  beslutsomhed  arbej-
des videre  med  opgaven. 
1.6. Oprettelse  af et kontaktudvalg 
1.6.1.  For  at fremskynde  og lette  harmoniseringen 
oprettes  der  ved  Kommissionen  et udvalg  bestående 
af repræsentanter  for de enkelte  medlemsstaters  kon-
trolmyndigheder. 
1.6.2,  Udvalget  godkender  uden  forbehold  Kom-
missionens  ønske  om  at kunne  indhente  udtalelser, 
synspunkter  og forslag  fra et udvalg  med  denne  sam-
mensætning,  for så vidt  den  alene,  som  det  er tilfæl-
det med  analysen  af teksterne,  bevarer  initiativretten 
og beslutningskompetencen  i overensstemmelse  med 
traktaten. 
1.7. Konklusion 
1.7.1.  Som  konklusion  på disse  generelle  bemærk-
ninger  mener  Udvalget,  at det  under  hensyntagen  til 
opgavens  vanskelighed  og på trods  af den  i det fore-
gående  fremsatte  kritik  og under  forbehold  af de ef-
terfølgene  særlige  bemærkninger  er ønskeligt  aller-
ede nu at gennemføre  en nok  så begrænset  etape,  og 
derfor  støtter  det forslaget. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Artikel  1 
2.1.1.  Det  fremgik  af den  meningsudveksling,  der 
fandt  sted  om  definitionen  af begrebet  »filial«,  at en 
afdeling,  der  blot  modtager  indskudsmidler,  men 
ikke  yder  eller  modtager  lån,  er omfattet  af direkti-
vets anvendelsesområde. 
2.1.2.  Udvalget  foreslår  derfor  at ændre  definitio-
nens  ordlyd  således: 
»filial:  en afdeling,  som  i retlig  henseende  udgør 
en ikke  selvstændig  del  af et pengeinstitut,  og 
som direkte  foretager  en hvilken  som  helst  af de 
transaktioner,  der  er forbundet  med  ovennævnte 
opgave«. 2.2. Artikel  2, stk. 2 
2.2.1.  Det  er vanskeligt  at forstå,  at ethvert  penge-
institut,  som  er i overensstemmelse  med  den  restrikti-
ve definition  i direktivforslaget,  ikke  omfattes  af det. 
Bortset  fra centralbankerne,  som  medvirker  ved  ud-
øvelsen  af den  penge-  og valutapolitiske  myndighed, 
bør alle  de  andre  virksomheder,  heriblandt  også 
postgirokontorer,  udelades. 
2.2.2.  Udvalget  forslår  derfor,  at teksten  ændres  på 
følgende  måde: 
»2. Det  omfatter  ikke  virksomhed  udøvet  af 
medlemsstaternes  centralbanker«. 
2.3. Artikel  2, stk. 3 og 4 
2.3.1.  Den  periode  på 40 år, i hvilken  en medlems-
stat kan  udskyde  gennemførelsen  af dette  direktiv, 
for så vidt  angår  visse  grupper  eller  typer  af penge-
institutter,  bør  ikke  kunne  fornyes. 
2.3.2.  Udvalget  foreslår  derfor,  at teksten  ændres 
på følgende  måde: 
»4." Den  pågældende  medlemsstat  skal  begrun-
de den  i stk.  3 hjemlede  udsættelse  og give  med-
delelse  herom  til  Kommissionen.  Udsættelsen 
gælder  for en periode  på højst  to år. Den  får virk-
ning  fra offentliggørelsen  i De Europæiske  Fælles-
skabers  Tidende,  som  skal  finde  sted  senest  seks 
måneder  efter  meddelelsen  af dette  direktiv.  To 
år efter  denne  offentliggørelse  er udsættelsen  ikke 
længere  gældende,  medmindre  den  pågældende 
medlemsstat  inden  udløbet  af denne  frist  har  gi-
vet Kommissionen  meddelelse  om,  at den  vil 
bringe  denne  udskudte  gennemførelse  til ophør«. 
2.4. Artikel  3, stk. 2, første  led 
2.4.1.  Det  fremgår  af kommentaren  til artikel  3, 
stk. 2, første  led,  og til artikel  8, stk.  1 d), at udtryk-
ket »egenkapital«  hver  gang  skal  forstås  på forskel-
lig måde:  i første  tilfælde  drejer  det sig om startkapi-
tal og i andet  tilfælde  om  »driftskapital«,  dvs.  den 
egenkapital,  der  rent  generelt  er nødvendig  for  at et 
pengeinstitut  kan  udøve  sin aktivitet  på lang  sigt. 
2.4.2.  Udvalget  mener,  at det  ville  have  været  øn-
skeligt  allerede  nu at definere  disse  begreber  og at 
fastsætte  beløbene  herfor. 
2.4.3.  Under  alle  omstændigheder  og for at undgå 
den under  punkt  2.4.1.  nævnte  tvetydighed  foreslår 
Udvalget,  at teksten  affattes  således: 
»— pengeinstituttet  ikke  har  tilstrækkelig  start-
kapital«. 
Nr. C 263/28 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17.11.  75 
2.5. Artikel  3, stk. 4 
2.5.1.  På  baggrund  af de almindelige  bemærknin-
ger fremsat  foran  under  punkt  1.4.  ville  det være  ri-
meligt,  om det udvalg,  der er omhandlet  i artikel  11 i 
direktivforslaget,  yderligere  fik til opgave  at undersø-
ge alle  de betingelser,  som  hver  enkelte  medlemsstat 
kræver  opfyldt  for at give  godkendelse,  og ikke  kun 
de betingelser,  der er opregnet  i artikel  3, stk.  2, i di-
rektivforslaget. 
2.6. Artikel  4, stk. 4, sidste  sætning 
2.6.1.  Bortset  fra de bemærkninger,  der  er blevet 
fremsat  i det foregående  om ordningen  for  filialer, 
der er oprettet  i en anden  medlemsstat,  mener  Udval-
get, at en sådan  bestemmelse  ikke  henhører  under  et 
direktiv,  der sigter  på en samordning  af love  og ad-
ministrativt  fastsatte  bestemmelser  om  adgangen  til 
at optage  og udøve  virksomhed  som  pengeinstitut. 
Den er diskriminatorisk,  for så vidt  et land  med  res-
triktiv  lovgivning  vil kunne  anvende  sine  restriktive 
bestemmelser  på filialer  af pengeinstitutter,  der  har 
deres  hjemsted  i en anden  medlemsstat,  medens  de 
pengeinstitutter,  der har  deres  hjemsted  i dette  land, 
for deres  egne  filialers  vedkommende  vil kunne  nyde 
godt  af den  anden  medlemsstats  mere  liberale  be-
stemmelser.  Den  kan  blive  en kilde  til vilkårligheder, 
især såfremt  landet  med  restriktive  bestemmelser  an-
vender  godkendelsesbetingelser,  der  ikke  er i over-
ensstemmelse  med  de kriterier,  der er opstillet  oven-
for under  punkt  1.4.  Udvalget  anmoder  derfor  om,  at 
sidste  sætning  i stk. 4 slettes. 
2.7. Artikel  6 
2.7.1.  Under  forbehold  af de i det  foregående 
fremsatte  generelle  bemærkninger  og  de  særlige 
bemærkninger,  der  følger  under  hensyntagen  til den 
af Kommissionen  valgte  fremgangsmåde,  og den 
konklusion,  Udvalget  er nået  frem  til på dette  punkt, 
kan det kun  godkende  artikel  6 i direktivforslaget. 
2.7.2.  Det  mener,  at det må være  en vigtig  opgave 
nøje  at definere  de forskellige  regnskabselementer, 
der indgår  i beregningen  af koefficienterne,  idet  det 
ellers  vil være  umuligt  at foretage  sammenligninger  i 
fremtiden. 
2.7.3.  Det  mener,  at det under  de senere  etaper  vil 
være  hensigtsmæssigt,  at man  når  frem  til et system 
med fælles  koefficienter,  der udelukkende  fastsættes  i 
direktiver;  dog  skal  Kommissionen  have  bemyndigel-
se til efter  samråd  med  det  i artikel  11 omhandlede 
udvalg  og det udvalg,  der er nævnt  i sidste  afsnit  af 
betragtningerne,  at fastsætte  disse  koefficienters  fak-
torer  og størrelser. 2.7.4.  Hvad  angår  den  kvartalsvise  meddelelse  af 
de i stk. 1 (stk.  2) opregnede  regnskabsrelationer,  me-
ner Udvalget,  at man  i det  mindste  bør  give  de 
pågældende  virksomheder  en rimelig  frist  til at ind-
hente  de nødvendige  oplysninger,  gennemføre  bereg-
ningerne  og tilsende  de kompetente  myndigheder 
resultaterne. 
2.8. Artikel  7, stk. 2 
2.8.1.  Resultatet  af den  meningsudveksling,  der 
fandt  sted,  var,  at artikel  7, stk.  1, ikke  medfører  en 
begrænsning  af medlemsstaternes  ret til at føre  tilsyn 
med driften  i en filial  på basis  af andre  koefficienter 
end dem,  der er anført  i artikel  6. 
2.9. Artikel  8, stk. 1, litra  c 
2.9.1.  Hvis  det på det nuværende  harmoniserings-
stadium  forekommer  umuligt  at kræve  af alle  med-
lemsstaterne,  at de fraviger  de af de nødvendige  god-
kendelsesbetingelser,  som  ikke  svarer  strengt  til de 
kriterier,  der er defineret  ovenfor  under  punkt  1.4.3., 
vil det i det mindste  være  hensigtsmæssigt,  at direkti-
vet medfører,  at det ubetinget  forhindres,  at en god-
kendelse,  der er givet,  kan  trækkes  tilbage  med  den 
begrundelse,  at en betingelse  af denne  karakter  ikke 
længere  opfyldes. 
2.10.  Artikel  9, stk. 1 
2.10.1.  Udvalget  foreslår,  at teksten  affattes  såle-
des: 
»Indtil  der kan  foretages  en mere  vidtgående  sam-
ordning  af love  og administrativt  fastsatte  be-
stemmelser  for  filialer  af pengeinstitutter,  som 
har deres  hjemsted  uden  for Fællesskabet,  anven-
der medlemsstaterne  i forbindelse  med  disses  ad-
gang  til at optage  og udøve  virksomhed  bestem-
melser,  som  i det mindste  ikke  medfører  en guns-
tigere  behandling,  end  den,  som  finder  anvendel-
se på filialer  af pengeinstitutter  hjemmehørende  i 
medlemsstaterne«. 
2.11.  Artikel  9, stk. 2 
2.11.1.  Det  er i første  række  Kommissionen,  som 
de kompetente  myndigheder  skal  underrette  om  de 
ansøgning  om  godkendelse  af filialer,  som  de har 
modtaget  fra pengeinstitutter,  der har deres  hjemsted 
uden  for Fællesskabet.  Desuden  burde  medlemsstater-
ne være  forpligtet  til at give  Kommissionen  underret-
ning  om  den  behandling,  de har  givet  disse  ansøg-
ninger,  og specielt  de betingelser,  hvorunder  god-
kendelsen  er givet. 
17.11.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/29 
2.12.  Artikel  9, stk. 3 
2.12.1.  Når  allerede  stk.  1 gør det muligt  for med-
lemsstaterne  at give  filialer  af pengeinstitutter  i tred-
jelande  samme  behandling  som  pengeinstitutter  i 
medlemslandene,  er det svært  at se, hvad  der yderli-
gere vil kunne  gøres  til genstand  for forhandlinger  til 
fordel  for pengeinstitutterne  i medlemsstaterne. 
2.12.2.  Ikke  desto  mindre  skal  det præciseres:  »på 
basis  af gensidighedsprincippet«  og  ikke  »under 
hensyntagen  til gensidighedsprincippet«,  da  dette 
sidste  udtryk  er for tvetydigt. 
2.13.  Artikel  11 
2.13.1.  I  tråd  med  bemærkningere  under  punkt 
1.6. finder  Udvalget,  at det ville  være  en sammenhæn-
gende  løsning  et tildele  Kommissionen  formandska-
bet i kontaktudvalget.  Hvorom  alting  er, må det,  der 
er anført  i stk.  2 og 3 vedrørende  Kommissionens 
repræsentation,  betragtes  som  et absolut  minimum. 
2.13.2.  Udvalget  anmoder  om,  at det  i artikel  11 
omhandlede  udvalg  omfatter  tjenestemænd  på højeste 
niveau  fra medlemsstaternes  tilsynsmyndigheder. 
2.13.3.  Udvalget  udtrykker  ønske  om,  at det rådgi-
vende  udvalg,  der  er omtalt  i sidste  betragtning  i 
præamblen  til direktivforslaget,  nedsættes  snarest. 
2.13.4.  Dette  udvalg  skulle  kunne  spille  en rådgi-
vende  rolle,  både  for så vidt  angår  forberedelsen  af 
beslutninger  på området,  og hvad  angår  retningslin-
jerne  for disses  anvendelse,  idet  Kommissionens  be-
slutningskompetence  også  her er ubetinget  intakt. 
2.13.5.  Forbindelsen  mellem  dette  udvalg  og det 
udvalg,  der er omhandlet  i artikel  11 i direktivforsla-
get, skulle  sikres  af Kommissionen,  der,  såfremt  den 
finder  det hensigtsmæssigt,  enten  i sit hverv  kunne 
lade sig bistå  af et delegeret  medlem  fra et af disse 
to udvalg  eller  foranledige  et møde,  hvor  de to ud-
valg kan drøfte  et givet  emne. 
»2.13.6.  Som  konklusion  på det  foregående  fore-
slår Udvalget  at foretage  følgende  ændringer  i forsla-
get til direktiv: 2.13.6.1.  (Et  subsidiært  ændringsforslag  i tilfælde 
af, at muligheden  for fornyelse  ikke  ophæves) 
Artikel  2, stk.  4, 2. sætning 
»... det  i artikel  11 omhandlede  udvalg«  ændres  til: 
»... de i artiklerne  11 og 11 a omhandlede  udvalg«. 
2.13.6.2.  (subsidiær  ændring  i tilfælde  af, at mulig-
heden  for fornyelse  ikke  ophæves). 
Artikel  2, stk.  4, sidste  sætning 
»... udvalget«  ændres  til: 
»... udvalgene  ...«. 
2.13.6.3.  Artikel  6,stk.  4 
»... det  i artikel  11 omhandlede«  ændres  til: 
»... de i artiklerne  11 og 11a omhandlede  udvalg«. 
2.13.6.4.  Der  tilføjes  en artikel  11a.  affattet  såle-
des: 
»Artikel  11a 
1. Ved  Kommissionen  oprettes  et rådgivende 
udvalg  bestående  af de berørte  faglige  kredse. 
2. Dette  udvalg  høres: 
a) i de ovennævnte  tilfælde; 
b) om  de godkendelsesbetingelser,  der  fastsættes 
af de kompetente  myndigheder; 
c) om  fastsættelse,  udvidelse,  ændring  eller  ud-
skiftning  af alle  koefficienter; 
d) om  de metoder,  der  skal  gælde  for beregnin-
gen af alle  koefficienter  og især  om definitio-
nen af de forskellige  elementer; 
e) om  udarbejdelsen  af nye  forslag  til Rådet  med 
henblik  på den  samordning,  der  skal  ske  på 
dette  område. 
3. Kommissionen  garanterer  gennemførelsen  af 
disse  bestemmelser.  Den  træffer  passende  foran-
staltninger  til sikring  af den  nødvendige  forbin-
delse  mellem  dette  udvalg  og det,  der er nævnt  i 
artikel  11«. 
Nr. C 263/30 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17. 11. 75 
2.14.  Artikel  12 
2.14.1.  Udvalget  godkender  løsningen  i stk. 3, hvor-
efter  oplysninger,  der  er afgivet  af en kompetent 
myndighed,  omfattes  af den  tavshedspligt,  der gælder 
i medfør  af de lovbestemmelser,  der kan  anvendes  i 
landet  af denne  myndighed;  dette  gælder  dog  ikke, 
hvis denne  myndighed  har  givet  udtrykkelig  og 
skriftlig  tilladelse  hertil,  og såfremt  den  nationale lovgivning,  myndigheden  er undergivet,  tillader,  at 
der gives  samtykke  til en sådan  afvigelse. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 28. maj  1975. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
Formand 
Udtalelse  om  meddelelse  til Rådet  fra  Kommissionen  om  handlingsprogrammer  for 
forskning  og udvikling  på energiområdet 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fcellesskabers  Tidende  nr.  C 54 af 6. marts  1975,  side  26. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  30. januar  1975  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om oprettelse 
af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin  130.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  28. og 29. maj  1975,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til brev  af 3. februar  1975,  hvori 
Rådet  for De europæiske  Fællesskaber  anmodede  Det 
økonomiske  og sociale  Udvalg  om  en udtalelse  om 
Kommissionens  meddelelse  til Rådet  »handlingspro-
grammer  for forskning  og udvikling  på energiområ-
det«, 
under  henvisning  til trakten  om oprettelse  af Det  eu-
ropæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  198, 
under  henvisning  til præsidiets  beslutning  af 28.  ja-
nuar  1975  om  at pålægge  Afdelingen  for energi  og 
nukleare  anliggender  at udarbejde  beretning  og udtal-
else om denne  meddelelse, 
under  henvisning  til den  udtalelse,  som  ovenævnte  af-
deling  godkendte  på mødet  den  12. maj  1975, 
under  henvisning  til beretning  aflagt  på dette  møde 
af ordføreren,  hr. Schlitt, under  henvisning  til drøftelserne  på den  130.  plenar-
forsalming  den  28.  og 29.  maj  1975,  mødet  den 
28. maj  1975,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Det er nødvendigt  inden  for rammerne  af en fælles 
energipolitik  at udvikle  nye  energikilder  og energi-
former, 
hvis man  vil nå dette  mål,  er et fælles  forsknings-  og 
udviklingsprogram  af grundlæggende  betydning  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
énstemmigt,  idet  dog  1 undlod  at stemme: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. I  sin meddelelse  »energi  til Europa:  Forskning 
og udvikling«  opstillede  Kommissionen  som  led 
i sin langsigtede  energipolitik  syv  strategiske  områ-