•M. 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
HH Bruxelles, den 30.04.1997 
KOM(97) 183 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
FORBRUGERSUNDHED OG LEVNEDSMIDDELSIKKERHED 
m 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
Indledning Side 3 
Førstedel: Oversigt over målsætninger og midler til opfyldelse af Side6 
disse 
Andendel: Videnskabelig rådgivning om forbrugersundhed: En Side9 
proaktiv indfaldsvinkel 
Tredje del: Risikoanalyse Side 19 
Fjerde del: Kontrol og tilsyn - en ny strategi Side 21 
Bilag I: De eksisterende videnskabelige komiteers nuværende mandat Side 31 
Bilag II: Vigtigste nuværende retsakter, hvori det kræves, at Kommis- Side 34 
sionen overvåger eller kontrollerer, hvorledes medlems­
staterne eller tredjelande håndhæver dem 
2/36 
Indledning 
Formålet med denne meddelelse er at orientere alle berørte parter, særlig Europa-Parla­
mentet og Rådet, om, hvad Kommissionen foretager sig for at forbedre sine procedurer, 
med hensyn til hvorledes den indhenter og udnytter videnskabelig rådgivning, og hvor­
ledes arbejdsgangen er i de tjenestegrene, der står for kontrol og tilsyn med levneds­
middelhygiejne, veterinærsundhed og plantesundhed. Kommissionen vil løbende orien­
tere om sin gennemførelse af den strategi, som er beskrevet i denne meddelelse. 
I sin tale i Europa-Parlamentet den 18. februar 1997 gjorde Kommissionens formand 
Jacques Santer sig til talsmand for, at der gradvis skal udformes en egentlig levneds­
middelpolitik, hvor forbrugerbeskyttelse og forbrugersundhed kommer i første række. 
Nærværende meddelelse er i tråd med grønbogen om levnedsmiddellovgivning, derved at 
den indeholder grundlaget for en sådan egentlig levnedsmiddelpolitik. I meddelelsen 
sættes levnedsmiddelsikkerhed og forbrugersundhed i fokus som led i en politisk ny­
orientering baseret på følgende tre generelle principper, der blev skitseret i Jacques 
Santers tale: 
- for det første bør lovgivningsansvaret holdes adskilt fra ansvaret for videnskabelig 
rådgivning; 
- for det andet bør lovgivningsansvaret holdes adskilt fra tilsynsansvaret; 
- for det tredje bør der være større åbenhed og bredere informering i forbindelse med 
beslutningsprocessen og tilsynsforanstaltningerne. 
Fremover vil alle de berørte videnskabelige komiteer og ansvaret for tilsyn og kontrol 
blive underlagt det kommissionsmedlem, der har forbrugerpolitik og sundhedsbeskyttelse 
som forretningsområde. Det berørte generaldirektorat (GD XXIV) er blevet om­
organiseret med henblik på at få særligt ansvar for forbrugersundhed. 
I første del af denne meddelelse bringes en oversigt over målsætningerne for denne poli­
tiske nyorientering og over midlerne til opfyldelse af disse målsætninger. 1 anden del 
skitseres den proaktive indfaldsvinkel med hensyn til, hvorledes der skal gives videnska­
belig rådgivning om forbrugersundhed, og om hvorledes Kommissionen griber sine 
3/36 
ansvarsområder an. Der er brug for mere tid til at ændre de videnskabelige komiteers 
mandat. Specielt er det nødvendigt at se nærmere på spørgsmålet om obligatorisk eller 
frivillig rådgivning under den nuværende lovgivning og om ensartede mandater, hvor det 
imidlertid ikke må glemmes, at sikkerhedsspørgsmål ofte berører mange fagområder. 
I tredje del forklares det, hvorledes risikoanalysen vil blive gennemført på forbrugersund­
hedsområdet. I fjerde del gøres der rede for de kontrol- og tilsynsprocedurer, som Kom­
missionen agter at følge. Selv om de eksisterende ressourcer bliver brugt bedre, vil det 
ikke være muligt med en seriøs dækning af det vidtspændende område, der falder ind 
under de ca. 80 retsakter, som Kommissionen i øjeblikket skal overvåge eller kontrollere 
med hensyn til, hvorledes medlemsstater og tredjelande håndhæver bestemmelserne. 
Under iagttagelse af subsidiaritetsprincippet skitseres der en ny strategi til gennemførelse 
på mellemlang sigt, der udpeger de højrisikoemner, som tilsynsforanstaltningeme først 
og fremmest skal koncentreres om, der styrker effektiviteten og tilstræber de bedst 
tænkelige kontrolprocedurer. Under gennemførelsen af denne nye strategi vil 
Kommissionen satse på åbenhed og dialog med borgerne. 
Der er således presserende behov for flere ressourcer, ikke blot til kontroltjenesterne, men 
også til alle dem, der beskæftiger sig med at yde videnskabelig rådgivning og sørge for, 
at denne følges op af lovgivning. 
I nærværende meddelelse gøres der detaljeret rede for Kommissionens nye strategi ved­
rørende "forbrugersundhed"1 og levnedsmiddelsikkerhed, særlig med hensyn til viden­
skabelig rådgivning og til kontrol og tilsyn. Kommissionens formand, Jacques Santer, 
kunne i sin tale i Europa-Parlamentet oplyse, at Kommissionen har foretaget en radikal 
omstrukturering af de afdelinger, der beskæftiger sig med menneskers sundhed. Bl.a. har 
Kommissionen lagt alle de berørte videnskabelige komiteer ind under GDXXIV 
(generaldirektoratet for forbrugerpolitik og beskyttelse af forbrugernes sundhed), der nu 
også kommer til at omfatte Levnedsmiddel- og veterinærkontoret samt et nyt kontor for 
vurdering af farer for folkesundheden. Den klare redegørelse for den nye strategi fører 
uundgåeligt frem til en noget mere detaljeret orientering om de forskellige opgaver, som 
1 Se anden del, punkt 2.2, hvor der gives en nærmere beskrivelse af, hvad dette udtryk dækker. 
4/36 
disse og andre af Kommissionens tjenestegrene har. Det skal imidlertid understreges, at 
den nye politik på området forbrugersundhed og levnedsmiddelsikkerhed berører mange 
af Kommissionens tjenestegrene, og at hele Kommissionen vil optræde samlet i 
forbindelse med gennemførelsen af denne nye politik. 
5/36 
Første del; Oversigt over målsætninger og midler til opfyldelse af disse 
Hovedformålet med denne politiske nyorientering er at forbedre beskyttelsen af for­
brugersundheden. Levnedsmiddelsikkerhed er en nødvendig forudsætning for, at denne 
målsætning kan opfyldes. For at genoprette forbrugernes tillid og imødegå den skepsis, 
som findes med hensyn til visse produktionsmodeller, der satser for højt på produktivi­
teten, er det også vigtigt at beskytte dyrs og planters sundhed og tage hensyn til dyrs 
trivsel. 
Erfaringer af nyere dato har tydeligt vist, at levnedsmiddelsikkerhed ikke blot er noget, 
som forbrugerne bekymrer sig om, men det er også en væsentlig forudsætning for, at 
markedet kan fungere ordentligt. Levnedsmiddelsikkerhed er derfor ikke blot en forud­
sætning for at beskytte forbrugernes sundhed, men vil også være til fordel for produ­
centerne og for dem, der har med forarbejdning og afsætning af fødevarer og landbrugs­
varer, der indgår i forbindelse med denne produktion. 
For at opfylde disse målsætninger har Kommissionen omorganiseret tre supplerende 
virkemidler, som den agter at styrke; de skal bruges til at få en politik til at fungere, som 
skal beskytte forbrugerne og deres sundhed: videnskabelig rådgivning, risikoanalyse samt 
kontrol. 
Den videnskabelige rådgivning, der tjener som grundlag for de retsforskrifter, der har til 
formål at beskytte forbrugernes sundhed, opnås hovedsageligt via de videnskabelige 
komiteers arbejde. Ved at samle disse komiteer vil vejen kunne banes for en bedre 
synergi, og deres arbejde vil kunne koordineres, ved at der oprettes en styringskomite. 
De tre principper, som skal være vejledende for den måde, de videnskabelige komiteer 
fungerer på, er medlemmernes høje kvalifikationer, deres uafhængighed og åbenheden 
omkring deres rådgivning. Der gøres nærmere rede for disse principper i andet kapitel af 
denne meddelelse. 
Formuleringen af de spørgsmål, som stilles til de videnskabelige komiteer, samt de admi­
nistrative sagsbehandleres anvendelse af disse komiteers udtalelser, når de skal udarbejde 
forslag til retsforskrifter, nødvendiggør et tæt samarbejde mellem Kommissionens 
tjenestegrene. Dette samarbejde bør være mest muligt fleksibelt og mindst muligt 
6/36 
bureaukratisk. Den sondring mellem obligatorisk høring af de videnskabelige komiteer 
og frivillig høring, som er indeholdt i gældende fællesskabsret, vil Kommissionen også 
tage op til fornyet behandling. 
Risikoanalysen er en proces i tre faser, dvs. vurdering, styring og varsling af den pågæl­
dende risiko. I denne sammenhæng gør risikovurderingen det muligt at påvise og 
evaluere risici for forbrugersundheden på grundlag af et skøn over sandsynligheden for, 
at de forekommer i en bestemt situation. Det væsentligste formål med risikostyringen er 
at begrænse eller nedbringe en risiko, som er påvist i forbindelse med vurderingsproce­
duren, med det formål at opnå et rimeligt beskyttelsesniveau. Endelig bliver der i forbin­
delse med risikovarslingen udvekslet oplysninger mellem de berørte parter om risikoens 
art og om de foranstaltninger, som skal træffes for at kontrollere den. 
Den nye kontrol- og tilsynsprocedure vil blive baseret på følgende tre hovedretnings­
linjer: for det første vil der i betragtning af de mange forskellige områder, som denne 
lovgivning dækker, og de begrænsede ressourcer, der er til rådighed, blive indført proce­
durer for risikovurdering, således at det bliver muligt at fastlægge en prioritering af kon­
trolopgaverne. For det andet vil kontrolvirksomheden blive omorganiseret for at sikre, at 
alle led i produktionskæden er ordentlig dækket ind, når det gælder levnedsmiddelfrem­
stilling ("fra bondens jord til kundens bord"-princippet). For det tredje vil proceduren 
blive yderligere udbygget, ved at der generelt indføres formelle revisionsrutiner for at 
muliggøre en vurdering af de kontrolsystemer, som de kompetente nationale myndig­
heder opererer med (således som det allerede er tilfældet i levnedsmiddelkontrolsekto­
ren). 
Åbenhed vil være det ledende princip i kontroltjenesternes virksomhed, når de har med 
nationale myndigheder, forbrugere og alle andre berørte parter at gøre. 
Når Kommissionen benytter sig af det tresidede virkemiddel: videnskabelig rådgivning, 
risikoanalyse og kontrol, vil den især være opmærksom på, hvorvidt virkemidlerne er 
effektive og praktisk gennemførlige. 
Kommissionen vil sørge for en hurtig opfølgning af akutte situationer, der måtte opstå på 
forbrugersundhedsområdet. Denne opfølgning kommer bl.a. til at omfatte indførelsen af 
7/36 
beskyttelsesforanstaltninger og systemet til hurtig varsling. Desuden vil oplysninger fra 
forbrugere og producenter blive hastebehandlct. 
Der er behov for at benytte videnskabelig rådgivning, risikoanalyse og kontrol som 
grundlag for en indsats på en lang række områder, herunder især: 
- den måde, hvorpå medlemsstaterne reagerer på henstillinger, der formuleres på 
grundlag af inspektionsbesøg; 
- forsvar for fællesskabsinteresser i international sammenhæng, eksempelvis WTO, 
WHO, OIE og FAO; 
- håndhævelse af fællesskabslovgivningen; 
- og som det mest vigtige, at der ved udformning af fællesskabslovgivning tages hensyn 
til forhold, der falder ind under det tresidede virkemiddel. 
Den indsats, der anbefales, vil således blive valgt på basis af resultaterne af den viden­
skabelige rådgivning, risikoanalysen eller kontrol virksomheden. Endvidere er der behov 
for at etablere egentlige tilbagemeldingsmekanismer for at sikre effektive forbindelser 
mellem alle berørte parter, herunder kontrol med, hvordan den anbefalede indsats 
gennemføres. 
EU er verdens største importør af landbrugsvarer og levnedsmidler og er en af de største 
eksportører. I betragtning heraf er det vigtigt at sørge for, at vor interne lovgivning og 
procedure sikrer, at vore handelspartnere kan føle sig rimeligt trygge, og at vor eksport 
ikke støder på uberettigede restriktioner, når det gælder adgangen til verdensmarkedet. 
EU kan drage fordel af de internationale aftaler. Beslutninger om levnedsmiddelsikker­
hed træffes i henhold til de rettigheder og forpligtelser, der følger af disse aftaler, i WTO, 
i andre internationale organisationer og bilateralt (eksempelvis Det Europæiske Økono­
miske Samarbejdsområde, associeringsaftalerne og parallelitetsaftalerne på det veterinære 
og plantesundhedsmæssige område). 
8/36 
2. Anden del; Videnskabelig rådgivning om forbrugersundhed: En proaktiv 
indfaldsvinkel 
2.1 Mål og principper 
I spørgsmål vedrørende forbrugernes sundhed er videnskabelig rådgivning af den 
største betydning i enhver fase i arbejdet med at udforme nye lovgivning og gen­
nemførelse og håndhævelse af eksisterende lovgivning. Dette gælder også inden for 
andre områder, eksempelvis dyrs sundhed og trivsel. Fællesskabsinstitutionerne vil 
benytte denne rådgivning til gavn for forbrugeren for at sikre et højt sundheds­
beskyttelsesniveau. 
Hvad levnedsmidler angår er formålet med Fællesskabets rammelovgivning, at der 
kontinuerligt skal ske en forbedring af udbuddet af sikre og sunde produkter ved at 
sikre, at landbrugsråvarer, forarbejdede produkter og alle mellemliggende produk­
tionsprocesser og produkter analyseres og evalueres med potentielle risici for øje. 
Som led i Kommissionens nyorientering af sundhedsbeskyttelsen vil den styrke føl­
gende tre hovedprincipper: kompetence, uafhængighed og åbenhed. 
Den videnskabelige rådgivning skal være af den højest mulige kvalitet. Det er derfor 
væsentligt, at evalueringen af potentielle risici foretages af fremtrædende forskere 
(kompetenceprincippet). 
Kommissionen vil sørge for, at de forskere, der gør tjeneste i de videnskabelige 
komiteer, ikke er bundet af loyalitetshensyn, som kunne være i konflikt med kravet 
om at yde uafhængig rådgivning, hvilket er nødvendigt for at kunne bidrage til et 
højt beskyttelsesniveau på folkesundhedsområdet (uafhængighedsprincippet). 
Som led i den generelle åbenhedspolitik, som Kommissionen fører, er det nødven­
digt for de berørte parter, herunder forbrugerne, det være sig enkeltpersoner eller 
sammenslutninger, samt for EU-institutionerne og de nationale myndigheder at have 
let adgang til information om arbejdsgangen i komiteerne og om deres rådgivning. 
Desuden vil Kommissionen holde de berørte parter, herunder forbrugerne, orienteret 
9/36 
om de forskellige etaper i rådgivningen. Kommunikation er derfor væsentlig, for at 
disse målsætninger kan opfyldes (åbenhedsprincippet). 
Samtidig må det erkendes, at den videnskabelige rådgivning har sine begrænsninger, 
og brugen af denne rådgivning kan derfor betragtes som en meget væsentlig faktor i 
beslutningsprocessen, selv om den ikke er den eneste faktor. 
2.2 Ansvarsområde 
I lovgivningen har den videnskabelige rådgivning ofte, men ikke systematisk, været 
gjort obligatorisk i spørgsmål, som måtte have konsekvenser for folkesundheden. 
Adskillige videnskabelige komiteer blev derfor oprettet af Kommissionen og 
administreret af de generaldirektorater, der har ansvaret for at udarbejde forslag til 
lovgivning på de respektive områder; komiteerne dækkede områderne levneds­
midler, veterinære spørgsmål (dyrs sundhed, folkesundhed og trivsel), kemiske 
stoffers toksikologi og økotoksikologi, pesticider, dyrs ernæring, kosmetiske 
produkter og senest den tværfaglige videnskabelige komité vedrørende spørgsmål i 
tilknytning til bovin spongiform encephalopati. En oversigt over de eksisterende 
mandater findes i bilag I. 
De eksisterende videnskabelige komiteer dækker spørgsmål vedrørende forbruger­
sundhed, dyrs sundhed og trivsel, plantesundhed og miljøbeskyttelse i relation til 
visse former for brug af kemikalier, produktion og forbrug af levnedsmidler og 
foderstoffer, anvendelse af kosmetiske produkter eller anvendelse af kemikalier i 
landbrugets dyrkningsmetoder og i levnedsmiddel- og foderstofproduktion. Disse 
ansvarsområder, der for nylig blev tildelt kommissæren for forbrugerpolitik og 
sundhedsbeskyttelse, vil for nemheds skyld blive omtalt som "forbrugersundhed" i 
hele denne meddelelse. 
Tidligere er flere komiteer ved adskillige lejligheder gået sammen om at afgive 
fælles udtalelser, og Kommissionens tjenestegrene vil benytte disse positive erfa­
ringer som rettesnor i deres arbejde med at oprette en tilstrækkelig fleksibel struktur, 
der skal sikre et pålideligt, uafhængigt og hurtigt responsum på sundhedsspørgsmål, 
som der er opstået uro omkring, for at trække på sagkundskaben i flere discipliner 
10/36 
og for at undgå dobbeltarbejde og mulig forvirring i tilfælde af, at komiteerne måtte 
have divergerende opfattelser. 
På grundlag af denne nyorientering af politikken, der er fastlagt i denne meddelelse 
og i Europa-Parlamentets henstillinger, vil Kommissionen revidere de ovennævnte 
videnskabelige komiteers mandater og bringe dem på linje med hinanden. Manda­
terne til samtlige videnskabelige komiteer under GD XXIV vil blive omfattet af en 
enkelt afgørelse, som Kommissionen kommer til at vedtage i juli 1997. Mandatet til 
Den Videnskabelige Styringskomite (tidligere benævnt Den Tværfaglige Komité) 
vil blive vedtaget særskilt i maj 1997. 
2.3 Omorganisering af de videnskabelige komiteers arbejde 
Kommissionen vil koncentrere bestræbelserne om at opbygge en troværdig og 
fleksibel struktur, der skal muliggøre en uafhængig videnskabelig rådgivning af høj 
kvalitet, sikre åbenheden og sørge for, at der i forbindelse med fællesskabsinstitutio­
nernes lovgivningsvirksomhed tages hensyn til den videnskabelige rådgivning. 
Kravene om uafhængig videnskabelig rådgivning udspringer i mange tilfælde af 
bestemmelserne i fællesskabslovgivningen. Der er imidlertid adskillige retsakter om 
vigtige spørgsmål i forbindelse med levnedsmidler og dyrs sundhed og trivsel, hvor 
denne rådgivning ikke er gjort obligatorisk. Derfor vil Kommissionen i samarbejde 
med Den Videnskabelige Styringskomite drøfte, på hvilke områder der bør indføres 
en bestemmelse om obligatorisk høring af de videnskabelige komiteer. 
De fleste af de spørgsmål, der rejses med henblik på videnskabelig rådgivning, 
falder entydigt ind under det nuværende mandat for en af de videnskabelige komi­
teer. Imidlertid kan et bestemt spørgsmål godt falde ind under flere komiteers kom­
petence, så det ikke altid er umiddelbart indlysende at henvise det til en enkelt 
videnskabelig komité. Desuden må visse høringer nødvendigvis involvere flere 
videnskabelige komiteers kompetence. 
Der er derfor blevet oprettet en videnskabelig styringskomite, som i øjeblikket er 
sammensat af medlemmerne af Den Tværfaglige Komité og formændene for de seks 
øvrige videnskabelige komiteer. Dens mandat kommer bl.a. til at omfatte koordine-
11/36 
ringen af de forskellige komiteer og beslutningen om inddragelsen af flere komiteer 
i spørgsmål, der nødvendiggør tværfaglig ekspertise, der findes inden for disse 
videnskabelige komiteer. Den nye videnskabelige styringskomite får otte med­
lemmer ud over ovennævnte formænd. Disse otte medlemmer kommer til at rådgive 
Kommissionen i forbindelse med udvælgelsen af medlemmer til de øvrige komiteer, 
specielt for så vidt angår medlemmernes faglige kompetence og deres uafhængig­
hed. 
Der er behov for at bibeholde alle de eksisterende videnskabelige komiteer, der 
beskæftiger sig med forbrugersundhed, selv om nogle af dem har behov for for­
stærkning. For straks at kunne besvare specifikke spørgsmål om emner, hvor 
mandaterne for Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler og Den Viden­
skabelige Veterinærkomité overlapper hinanden, vil der blive oprettet en fælles 
underkomité for spørgsmål vedrørende levnedsmiddelsikkerhed. 
Hvis retsakter er baseret på den vurdering, som forskere fra organisationer i 
medlemsstaterne har foretaget, kan det i nogle tilfælde være hensigtsmæssigt at høre 
de tilsvarende videnskabelige komitéer i Kommissionen. Den vurdering, som de 
pågældende organisationer i medlemsstaterne har foretaget, kan eventuelt tjene som 
grundlag for, at den kompetente videnskabelige komité foretager en uvildig 
gennemgang heraf. 
De fleste af de procedurer for risikovurdering i forbindelse med kemiske stoffer, der 
er fastlagt af de videnskabelige komiteer, er i fuld overensstemmelse med de risiko-
vurderingsprocedurer, der er fastlagt, og som benyttes af såvel nationale som inter­
nationale organisationer, eksempelvis Verdenssundhedsorganisationen. Arbejdet 
med at opstille nye risikovurderingsprocedurer inden for områder som overføring af 
dyresygdomme til mennesker og levnedsmiddelforårsagede sygdomme kan dog 
blive en væsentlig opgave fremover. 
Kommissionen mener, at der er behov for højt specialiseret sagkundskab inden for 
bioteknologi, som den kan trække på på fællesskabsplan. Der vil blive fulgt en 
etapevis fremgangsmåde som foreslået af Den Videnskabelige Styringskomite. 
Muligheden af at nedsætte en særlig arbejdsgruppe under Den Videnskabelige 
12/36 
Styringskomite vil blive undersøgt. Kommissionen vil vende tilbage til dette 
spørgsmål i forbindelse med ændringen af direktiv 90/220/EØF om udsætning i 
miljøet af genetisk modificerede organismer. 
I henhold til de nye mandater vil de videnskabelige komiteer fortsat være sikret 
muligheden for at indkalde eksperter udefra til at yde rådgivning i spørgsmål, hvor 
der er brug for en specialist. Kommissionen vil indføre den nødvendige fleksibilitet 
og de nødvendige budgetmæssige bestemmelser til, at der kan afholdes møder om 
hastesager vedrørende forbrugersundhed. 
2.4 Overgangsperioden 
For at undgå afbræk i arbejdet, og indtil Kommissionen i juli 1997 får vedtaget de 
nye mandater for samtlige videnskabelige komiteer, vil disse i deres nuværende 
sammensætning alle fortsætte deres virksomhed i henhold til de nuværende man­
dater (jf. bilag I). De vil fortsætte efter den fastlagte mødeplan og således også 
afholde de planlagte møder i deres arbejdsgrupper for at kunne imødekomme alle 
eksisterende og nye anmodninger om udtalelser. 
2.5 Internationale forbindelser 
Kommissionen må i samarbejde med medlemsstaterne fortsat deltage aktivt i 
arbejdet i de internationale fora, hvor der udarbejdes henstillinger, standarder eller 
retningslinjer på forbrugersundhedsområdet, specielt med henblik på at sikre, at de 
pågældende henstillinger, standarder eller retningslinjer bygger på et fornuftigt 
videnskabeligt grundlag. Udtalelserne fra de videnskabelige komiteer i disse 
spørgsmål er et værdifuldt bidrag, der tjener som rettesnor for Kommissionens 
tjenestegrene i deres arbejde. 
For så vidt angår den internationale samhandel, indebærer Verdenssundhedsorgani­
sationens aftale om anvendelse af sundhedsmæssige og plantesundhedsmæssige 
foranstaltninger ikke, at medlemsstaterne skal ændre et beskyttelsesniveau, som de 
anser for at være hensigtsmæssigt. Det følger dog af ovennævnte aftale, at en given 
sundhedsmæssig eller plantesundhedsmæssig foranstaltning kun finder anvendelse i 
det omfang, det er nødvendigt for at beskytte menneskers, dyrs eller planters liv 
13/36 
eller sundhed, at den er baseret på videnskabelige principper, og at den ikke opret­
holdes, medmindre der er tilstrækkeligt videnskabeligt belæg herfor. Men det er op 
til det enkelte land selv på grundlag af en risikovurdering at afgøre, om den på­
gældende internationale forskrift, retningslinje eller anbefaling er tilstrækkelig til at 
sikre et passende sundhedsmæssigt eller plantesundhedsmæssigt beskyttelsesniveau. 
De videnskabelige komiteers aktiviteter kan derfor også komme til at omfatte en 
evaluering af de videnskabelige principper, som Fællesskabets sundhedsforskrifter 
er blevet baseret på. Ved denne evaluering skal der tages hensyn til de risikovurde­
ringsmetoder, der er udviklet af de relevante internationale organisationer. På lig­
nende måde kan det ansvar, der følger af andre internationale aftaler, navnlig 
parallelitetsaftalerne på det veterinære og plantesundhedsmæssige område, have 
betydning for den måde, som sådanne vurderinger foretages på. 
2.6 Lovgivningsmæssige ændringer 
Med henblik på at gennemføre Kommissionens politik vedrørende videnskabelig 
rådgivning i spørgsmål med relation til forbrugersundhed vil Kommissionen frem­
sætte forslag til eller vedtage de nødvendige retsakter for, hvor det er nødvendigt, at 
indføre obligatorisk høring af en videnskabelig komité. 
Under alle omstændigheder er Kommissionen fast besluttet på at høre de respektive 
videnskabelige komiteer i forbindelse med forbrugersundhedsspørgsmål, der giver 
anledning til særlig bekymring, selv om der i den nuværende fællesskabslovgivning 
ikke stilles krav om obligatorisk høring. Under visse omstændigheder, bl.a. akutte 
situationer eller når det gælder områder, hvor den videnskabelige side af sagen 
allerede er fuldt ud klarlagt, kan en sådan høring dog eventuelt udsættes eller 
betragtes som overflødig. 
2.7 Komiteernes arbejdsform 
Videnskabelige kvalifikationer og forskerkompetence er de vigtigste kriterier for ud­
vælgelse af medlemmerne af de videnskabelige komiteer. Kommissionen vil sørge 
for, at der er åbenhed i udvælgelsesproceduren i relation til Europa-Parlamentet, 
medlemsstaterne, forbrugersammenslutninger og andre berørte parter. Som led i 
14/36 
proceduren kan der eventuelt blive tale om en "indkaldelse af interessetilkende­
givelser". 
Ved udpegelsen af komitémedlemmerne vil spørgsmålet om deres uafhængighed 
blive gjort til genstand for særlig opmærksomhed. Kommissionen vil udvide de 
nuværende krav og procedurer i forbindelse med interessetilkendegivelser til at om­
fatte medlemmerne af alle de videnskabelige komiteer. 
Det er muligt, at der ikke altid kan opnås samstemmighed blandt medlemmerne af 
de videnskabelige komiteer. Rapporterne fra de videnskabelige vurderinger og refe­
raterne af møderne skal indeholde præcise angivelser af de forskellige synspunkter, 
der kommer til udtryk i forbindelse med vurderingen. Referaterne af de videnskabe­
lige komiteers møder, herunder også mindretalsstandpunkter, skal stilles til rådighed 
for offentligheden. Mindretalsstandpunkterne skal kun anføres, såfremt de på­
gældende komitémedlemmer selv anmoder om det. 
Under forudsætning af budgetmyndighedens samtykke agter Kommissionen at 
bevilge en godtgørelse til komitémedlemmerne ud over de sædvanlige diæter og 
rejsegodtgørelser. En vurdering af de finansielle konsekvenser er indeholdt i for­
slaget til tillægs- og ændringsbudget. 
De videnskabelige komiteer kan udpege ordførere. Der må lægges særlig vægt på at 
sikre, at ordførerne i deres handlinger er uafhængige af enhver form for pression fra 
myndighedernes eller interessegruppernes side eller af personlige interesser. Efter­
som ordførerne har som særlig opgave at indsamle oplysninger, opbygge databaser 
og redigere rapporter og formulere udtalelser, vil de modtage en ekstra godtgørelse. 
Komiteernes sekretariatsfunktion vil fortsat blive varetaget af Kommissionens 
tjenestegrene i henhold til gældende bestemmelser. 
2.8 Koordinering med lovgivningsarbejde, officielle kontrolfunktioner og andre 
funktioner 
Videnskabelig rådgivning er en væsentlig forudsætning for forslag eller foranstalt­
ninger af lovgivningsmæssig art med potentielle konsekvenser for levnedsmiddel-
15/36 
sikkerhed og forbrugerbeskyttelse. Denne rådgivning er en vigtig sikkerhedsforan­
staltning, som må prioriteres meget højt for at sikre, at beslutningerne træffes i fuld­
stændig erkendelse af alle de videnskabelige oplysninger, der foreligger. Kommis­
sionen prioriterer dette princip ekstra højt i sin nye strategi for levnedsmiddelsikker­
hed. 
Samtidig, men uden at dette dog ændrer noget ved den vigtige rolle, som den 
videnskabelige komité skal spille, må det dog erkendes, at der er nogle uundgåelige 
begrænsninger for denne rådgivningsfunktion. I nogle tilfælde - f.eks. på grund af 
etiske eller miljømæssige overvejelser eller særlige kontrol- og produktions­
metoder - kan der opstå krav om at gå videre med sundhedsbeskyttelsesforanstalt-
ningerne, end der strengt taget er videnskabeligt belæg for. Omvendt kan der i andre 
tilfælde være grunde til at veje de videnskabeligt beviste eller påviselige risici op 
mod den grad af de pågældende risici, som samfundet tolererer - eksempler herpå er 
usunde kostvaner og usund livsstil. Og i atter andre tilfælde er de videnskabelige 
anbefalinger ikke tilstrækkeligt entydige eller fuldstændige til, at der kan drages 
klare konklusioner. Endelig er den videnskabelige rådgivning ikke ufejlbarlig og vil 
skulle ændres i lyset af udviklingen og ny viden og skal derfor hele tiden tages op til 
fornyet vurdering. 
En af de primære opgaver for GD XXIV bliver at sørge for en hensigtsmæssig op­
følgning af den rådgivning, som de videnskabelige komiteer yder. Generaldirekto­
ratet vil viderebringe de videnskabelige anbefalinger til de generaldirektorater, der 
står for udformningen af lovgivningen. Såfremt det vil være hensigtsmæssigt, vil 
generaldirektoratet fremkomme med henstillinger. 
Det nødvendige samarbejde mellem tjenestegrenene må fungere begge veje, således 
at andre tjenestegrene, og især de tjenestegrene, der udformer lovgivning, kan 
anmode om videnskabelig rådgivning. 
Kommissionsmedlemmet med ansvar for forbrugerpolitik og sundhedsbeskyttelse 
vil blive inddraget i arbejdet med alle retsakter og forslag om spørgsmål vedrørende 
forbrugersundhed, i forbindelse med hvilke der ydes videnskabelig rådgivning. 
16/36 
I det omfang, det er hensigtsmæssigt, vil Kommissionen under varetagelsen af sit 
politiske ansvar gøre brug af den videnskabelige rådgivning og resultaterne af 
risikoanalysen. 
På grundlag af de videnskabelige komiteers risikovurdering vil Kommissionen 
iværksætte interaktive udvekslinger af oplysninger og udtalelser med de berørte 
parter. 
I forbindelse med Kommissionens officielle kontrolansvar kan den anmode om råd­
givning fra en videnskabelig komité som opfølgning på en inspektion i en medlems­
stat eller i et tredjeland. 
Endvidere kan enhver videnskabelig komité og Den Videnskabelige Styringskomite 
på eget initiativ henlede Kommissionens opmærksomhed på potentielle eller 
nyopdagede risici med hensyn til forbrugersundhed. 
Kontoret for Risikoanalyse i GD XXIV får til opgave at forudse potentielle eller nye 
risici med hensyn til forbrugersundhed. 
GD XII, der har ansvaret for politikken på området videnskab, forskning og 
udvikling, vil blive knyttet til de videnskabelige komiteers aktiviteter, særlig i 
forbindelse med fastlæggelsen af deres mandat, udvælgelsen af deres medlemmer, 
formuleringen af de spørgsmål, der skal stilles, og fortolkningen af de videnskabe­
lige anbefalinger. Det Fælles Forskningscenter vil i sin egenskab af Kommissionens 
uafhængige videnskabelige organisation bistå de videnskabelige komiteer, specielt 
ved at yde supplerende data- og laboratoriebistand med henblik på at verificere og 
supplere oplysninger, som de videnskabelige komiteer får forelagt udefra. Ethvert 
relevant resultat, som er blevet til i forbindelse med Fællesskabets særlige forsk­
ningsprogrammer, vil blive stillet til de videnskabelige komiteers rådighed. 
Kommissionen vil også basere sig på videnskabelige oplysninger, som medlems­
staterne har tilvejebragt i forbindelse med de ordninger for videnskabeligt samar­
bejde, der er fastlagt i direktiv 93/5/EØF. 
17/36 
2.9 Troværdighed over for offentligheden 
Forbrugernes tillid til EU's lovgivningsvirksomhed vedrørende levnedsmiddel­
hygiejne og dyrs sundhed og trivsel forudsætter kvalitet og åbenhed i den viden­
skabelige rådgivning og anvendelsen heraf i lovgivnings- og kontrolprocessen. 
Der vil blive sikret bredest mulig indsigt i den videnskabelige rådgivningsproces. 
Dagsordenen, referaterne og udtalelserne fra møderne i de videnskabelige komiteer 
vil blive stillet til rådighed for medlemsstaterne, især sundhedsmyndighederne, 
Europa-Parlamentet, borgerne, forbrugerne og forbrugersammenslutningerne, 
producenterne og deres sammenslutninger og andre socioøkonomiske aktører, dog 
således at der tages hensyn til nødvendigheden af at bevare forretningshemme­
ligheden. Der vil blive gjort en indsats for at formidle oplysningerne i en form, der 
uden vanskeligheder forstås af lægfolk. De videnskabelige komiteers udtalelser vil 
blive frigivet umiddelbart efter vedtagelsen og gjort tilgængelige på Internettet. 
Kommissionen vil regelmæssigt briefe de berørte parter, herunder Europa-Parla­
mentet, medlemsstaterne og forbrugerne. Der vil blive afholdt særlige orienterings­
møder for journalister. 
18/36 
2* Tredje del: Risikoanalyse 
Risikoanalyse er en systematisk fremgangsmåde, hvori indgår både den videnskabelige 
vurdering af risici og sandsynligheden for, at disse forekommer i en given sammenhæng 
(risikovurdering), vurderingen af de foranstaltninger, der under ét gør det muligt at bringe 
risikoen ned på et rimeligt niveau (risikostyring), og udveksling af information mellem 
alle berørte parter: beslutningstagere, kontrollører, forbrugere og producenter, for at 
forklare baggrunden for og begrunde de foreslåede forvaltningsmæssige foranstaltninger 
(risikovarsling). 
Risikoanalysen henhører under Kommissionens kompetence. Disse aktiviteter kommer til 
at omfatte opgaver, der henhører under de forskellige generaldirektorater med ansvar for 
videnskabelig rådgivning, for udarbejdelse af forslag til lovgivning og for kontrol. Det er 
nødvendigt, at disse tjenestegrene arbejder nært sammen og koordinerer deres indsats, for 
at risikoanalysen kan være effektiv. For at opnå et højt beskyttelsesniveau vil Kommis­
sionen udarbejde forslag til lovgivning eller vedtage foranstaltninger. Grundigheden af 
den foretagne risikoanalyse kommer til at afspejle arten af den påviste risiko. 
Risikovurderingen danner grundlaget for den videnskabelige rådgivning i forbruger­
sundhedsspørgsmål. Den videnskabelige risikovurdering giver Kommissionen et sundt 
grundlag for at udarbejde forslag og træffe foranstaltninger på området forbrugersundhed 
og levnedsmiddelsikkerhed. Kommissionen vil, i det omfang det er hensigtsmæssigt, 
tilstræbe, at risikovurderingerne foretages i overensstemmelse med de procedurer, der 
måtte være vedtaget internationalt. Sådanne risikovurderinger vil i givet fald kunne danne 
grundlag for forsvar for fællesskabslovgivningen i tilfælde af, at der gøres indsigelse mod 
denne i henhold til Verdenshandelsorganisationens regler eller ved De Europæiske 
Fællesskabers Domstol. 
Når det gælder risikostyringen, kommer Kommissionen til at tage hensyn til de forelig­
gende risikovurderinger samt til de henstillinger, som det generaldirektorat, der har 
ansvaret for den videnskabelige rådgivning, har rettet til det generaldirektorat, der har 
ansvaret for at udforme lovgivningen. Risikostyringen kommer til at omfatte en konse-
19/36 
kvensanalyse af alternative politikker set i lyset af resultaterne af risikovurderingen og 
det ønskede beskyttelsesniveau. 
Der skal være størst mulig åbenhed i forbindelse med risikovarslingen. For at opnå dette 
vil Kommissionen sørge for, at der sikres størst mulig indsigt i den videnskabelige råd­
givning, og den vil også holde alle berørte parter, herunder forbrugerne, fuldt ud orien­
teret om de forskellige etaper i den samlede procedure. Der vil i den forbindelse blive tale 
om information om begrundelserne og det videnskabelige belæg for forslagene ligesom 
der vil blive sørget for udveksling af information med de berørte parter på alle relevante 
niveauer. I forbindelse med den risikoanalyse, som Kommissionen gennemfører, vil der 
blive taget hensyn til forbrugernes betænkeligheder med hensyn til eventuelle sundheds­
risici. 
Den således definerede risikoanalyse skal på forbrugerbeskyttelsesområdet sætte Kom­
missionen i stand til at spille en rolle som grænseflade mellem forskere, politikere og 
andre aktører i civilsamfundet. I den forbindelse er det nyttigt at gøre sig klart, at efter­
som begrebet "nulrisiko" ikke eksisterer, er det af afgørende betydning for forbrugeren at 
blive informeret om det acceptable risikoniveau. Kommissionen vil i sin risikoanalyse 
lade sig lede af forsigtighedsprincippet i tilfælde, hvor det videnskabelige grundlag er 
utilstrækkeligt eller hvor der hersker nogen usikkerhed. 
I forbrugersundhedsspørgsmål vil Kommissionen i tæt samarbejde med medlemsstaterne 
foretage overvågning af den teknologiske udvikling inden for landbrugets og industriens 
produktionsmetoder for at holde øje med eventuelle nye risici, der måtte opstå, og vil i 
den forbindelse også indsamle oplysninger om mulige risici. Formålet med disse 
aktiviteter bliver at påvise nye risici og komme sådanne situationer i forkøbet i stedet for 
at affinde sig med dem, ved at der foreslås strategier til indsats i form af videnskabelig 
forskning eller overvågningsforanstaltninger. Disse aktiviteter nødvendiggør, at der 
oprettes et netværk, der dækker en lang række forskellige fagområder, samt at der foregår 
et nært samarbejde mellem Kommissionens tjenestegrene. 
20/36 
4^ Fjerde del; Kontrol og tilsyn - en ny strategi 
4.1 Målsætninger 
Opgaver 
Levnedsmiddel- og veterinærkontoret skal først og fremmest tage sig af 
kontrollen med lovgivningen vedrørende levnedsmiddelhygiejne2 og veterinær-
og plantesundhed i EU og andre steder samt bidrage til, at de europæiske 
forbrugere bevarer tilliden til sikkerheden i forbindelse med de levnedsmidler, 
de tilbydes. 
Det er fortsat medlemsstaterne, der har ansvaret for gennemførelsen af Fælles­
skabets levnedsmiddel-, veterinær- og plantesundhedslovgivning. Kommissionen 
overvåger via dens kontroltjenester3 i GD XXIV, hvorledes medlemsstaterne ud­
fører disse opgaver. I veterinær- og plantesundhedssektoren sker dette gennem et 
program for tilsyns- og kontrolopgaver med henblik på at overvåge de pågældende 
myndigheders indsats, herunder tilsyn i marken med enkeltvirksomheder i både 
medlemsstaterne og tredjelande. Disse opgaver kan under visse omstændigheder 
indebære direkte intervention i medlemsstaterne, eksempelvis indsamling af prøver 
til plantesundhedskontrol. Som anført i dette dokument foreslås det at udvikle denne 
strategi gennem indførelse, hvor dette er muligt, af formelle revisionsprocedurer 
med henblik på at vurdere myndighedernes indsats. Herved vil tilsynsmetoderne i 
veterinær- og plantetilsynssektorerne blive mere i overensstemmelse med dem, der 
allerede anvendes i levnedsmiddelkontrolsektoren. Behovet for at sikre et højt 
beskyttelsesniveau for forbruger-, dyre- og plantesundhed samt dyrs trivsel. Man må 
dog erkende, at hvorvidt disse mål nås, afhænger af, om Kommissionens 
2 Som defineret i artikel 2 i Rådets direktiv 93/43/EØF af 14. juni 1993: "levnedsmiddelhygiejne, 
alle foranstaltninger, som er nødvendige for at garantere sikre og sunde levnedsmidler." 
3 Herunder Levednedsmiddelkontoret og en levnedsmiddelkontrolafdeling, der er overflyttet fra GD III, 
hvor den overvågede og evaluerede parallelismen og effektiviteten i forbindelse med de officielle 
levnedsmiddelkontrolsystemer, som medlemsstaternes myndigheder forestår. 
21/36 
tjenestegrene får stillet tilstrækkelige midler til rådighed til at gennemføre alle de 
foreslåede opgaver. 
4.2 Ansvarsområde 
Kontroltjenesterne skal forestå levnedsmiddel-, veterinær- og plantesundheds­
kontrollen og - tilsynet som krævet af Kommissionen i den relevante fællesskabsret, 
navnlig den i bilag II indeholdte. 
Desuden vil det blive overvejet, om kontroltjenesternes virksomhed eventuelt senere 
skal udvides til også at omfatte andre områder, der nyder forbrugernes bevågenhed, 
eller hvor de eksisterende kontrolforanstaltninger med fordel kunne rationaliseres. 
Dette spørgsmål vil blive drøftet med de berørte parter med henblik på at indkredse 
de foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at opfylde denne målsætning. 
Kommissionen vil sørge for, at kontroltjenesternes ansvar for kontrollen med, hvor­
ledes fællesskabsretten vedrørende levnedsmiddelhygiejne og veterinær- og plante­
sundhed gennemføres, bliver formelt anerkendt i forbindelse med såvel nuværende 
som fremtidige retsforskrifter. 
Kontroltjenesterne vil fuldt ud blive hørt i forbindelse med udarbejdelsen af 
veterinær-, plantesundheds- og levnedsmiddellovgivning, da der i mange tilfælde er 
brug for deres ekspertise for at sikre, at der i lovforslagene tages hensyn til 
situationen i medlemsstaterne og tredjelande. Kontroltjenesternes funktioner vil i 
vid udstrækning blive videreformidlet til andre berørte tjenestegrene inden for Kom­
missionen, således at de holdes fuldt ud orienteret om enhver udvikling i de pågæl­
dende spørgsmål. 
Der vil blive udarbejdet en intern administrationsmanual, hvori fastsættes de 
detaljerede bestemmelser, der skal følges i forbindelse med forhandlinger mellem 
kontroltjenesterne og andre dele af Kommissionen og andre EU-institutioner 
(herunder Enheden for Koordinering af Bedragerisager i forbindelse med mistanke 
om bedrageri). 
22/36 
Der vil blive skabt tætte kontakter til forbrugergrupper og erhvervslivet med henblik 
på at sikre, at de er fuldt informeret om udviklingen (jf. punkt 3.8). 
4.3 Forbedret anvendelse af de nuværende ressourcer til kontrol og tilsyn 
De problemer, som Europa-Parlamentets Undersøgelsesudvalg har påpeget, vil ikke 
blive løst blot ved at overføre de nuværende ressourcer til kontrol og tilsyn til 
GD XXIV. Man er imidlertid gået i gang med driftsforbedringer i veterinær- og 
plantesundhedssektorerne ved hjælp af følgende: 
- fastsættelse af tilsynsprioriteter, hvori der tages hensyn til behovet for at opfylde 
de lovgivningsmæssige forpligtelser gennem en uformel risikovurderings­
procedure; dette vil omfatte en risikovurdering både på landsplan og på regionalt 
plan, f.eks. geografi, klima, helbredssituation, de offentlige myndigheders 
kompetence, tidligere handelsproblemer etc., og for individuelle produktionssek­
torer, f.eks. landbrugspraksis, forekomst af zoonose, behandlingsformer og 
anvendelse af HACCP-teknikker (risikovurdering og kritiske kontrolpunkter) i 
forarbejdsningsvirksomheder, tidligere tilsynsrapporter etc. 
- udvikling af en tilsynsstrategi, hvor hele levnedsmiddelforarbejdningskæden og 
alle dele af plantesundhedssektoren følges gennem anvendelse af tværfagligt 
samarbejde, eksperter samt tilsynsteam, som hver har udpeget en teamleder, og 
som har ansvaret for alle aspekter af fødevareproduktionen og plantesundhed i 
specifikke geografiske områder. 
Disse ændringer vil gøre det muligt på bedst mulig måde at udnytte de eksisterende 
veterinær- og plantesundhedsressourcer, samtidig med at kontroltjenesterne er for­
pligtede til at udvikle et effektivt forbrugerbeskyttelsessystem. De kommer til at 
danne grundlaget for kontroltjenesternes fremtidige virksomhed. Det må dog er­
kendes, at man i forbindelse med ethvert tilsynsprogram vil komme ud for et 
altoverskyggende behov for at løse nødsituationer. 
Levnedsmiddelkontrolafdelingen vil fortsætte udviklingen og driften af de nu­
værende revisionsbaserede procedurer for overvågning og evaluering af officielle 
levnedsmiddelkontrolsystemer i medlemsstaterne. På nuværende tidspunkt vil de 
23/36 
omfatte kontrol med, hvorledes bestemmelserne for forebyggelse af økonomisk 
bedrageri, f.eks. fejlagtig mærkning og fejlagtig gengivelse af oplysninger om 
levnedsmiddelkvaliteten, anvendes. 
Som anført ovenfor vil kontroltjenesterne fortsat prioritere behovet for at handle i 
nødsituationer højest. Der vil blive stillet tilstrækkelige ressourcer til rådighed til 
disse aktiviteter, også i de tilfælde, hvor dette vil påvirke det mere rutineprægede 
arbejde. Der vil blive anvendt tilsynsførende, der er specielt uddannede inden for 
epidemiologi og teknikker til kontrol med sygdomsudbrud, og som skal danne 
midlertidige enheder, der skal tage sig af sådanne nødsituationer. 
Der vil i tæt samarbejde med de tjenestegrene i Kommissionen, der udarbejder 
retsakter på det pågældende område, blive udarbejdet tilsynsprogrammer, hvori der i 
fuld udstrækning vil blive taget hensyn til de ovenfor skitserede principper. Disse 
tjenestegrene vil også kunne foreslå kontroltjenesterne områder, hvor der skal 
kontrolleres eller føres tilsyn. Samtidig må det erkendes, at fællesskabsretten 
indeholder bestemmelse om visse former for specifik kontrol og tilsyn, og at der 
skal tages hensyn hertil i forbindelse med udviklingen af programmerne. 
Ovennævnte foranstaltninger skal være med til hurtigt at indkredse potentielle eller 
faktiske sundhedsproblemer, og erhvervslivet og forbrugerne informeres på et tidligt 
tidspunkt om indkredsede risici. Dette vil også sikre, at kontroltjenesternes arbejde 
integreres i Kommissionens overordnede målsætninger. 
Der vil blive udviklet standardprocedurer for udførelsen af tilsynene og den 
følgende redegørelse for resultaterne via standardiserede rapporter. Det tætte sam­
arbejde med de tjenestegrene, der udarbejder retsakter på det pågældende område, 
vil blive bibeholdt, og der vil blive fastlagt formelle administrative procedurer for 
denne kontakt. Som en del af den ovenfor beskrevne administrationsmanual vil der 
gennem aftaler mellem de berørte parter blive fastlagt procedurer for kontroltjene­
sternes fremlæggelse af tilsynsrapporter og henstillinger vedrørende foranstaltninger 
samt for de muligheder, de tjenestegrene, der udarbejder retsakter på det pågældende 
område, derefter har. 
24/36 
Som følge af overførslen af Levnedsmiddel- og veterinærkontoret til Irland vil der 
blive oprettet en forbindelsesafdeling i Bruxelles, som skal sikre, at der fortsat er en 
effektiv kontakt til Levnedsmiddel- og veterinærkontoret, og fungere som det sted, 
hvortil man først kan rette forespørgsler. 
4.4 Behovet for at øge ressourcerne 
Kommissionens Generalinspektorat for Tjenestegrenene har aflagt rapport om 
behovet for at øge ressourcerne for at kunne gennemføre den foreslåede udvidelse af 
kontroltjenesterne. Budgetmyndighederne vil få forelagt en detaljeret redegørelse, 
der er baseret på rapporten fra Generalinspektoratet for Tjenestegrenene, vedrørende 
behovet for ressourcer til en fuldstændig og effektiv gennemførelse af denne 
omorganisering i form af et tillægs- og ændringsbudget. 
For at dække dette behov foreslås det, at rekrutteringsproceduren iværksættes så 
hurtigt som muligt. Der vil i første omgang blive givet prioritet til besættelse af 
stillingerne som tilsynsførende, således at uddannelsen af dette personale snarest 
kan påbegyndes. Rekrutteringsproceduren skal hurtigt afsluttes, således at der er så 
meget personale, at Levnedsmiddel- og veterinærkontoret kan påbegynde udførelsen 
af alle dets opgaver. 
For at kontroltjenesterne kan fungere effektivt, vil der blive stillet tilstrækkelig 
støtte i form af menneskelige og finansielle ressourcer og edb-udstyr til rådighed. 
4.5 Subsidiaritet, forbedringer af indsatsen samt kvalificeret kontrol 
Kontroltjenesterne vil hurtigst muligt udvikle og indføre åbne driftssystemer, 
herunder manualer over procedurer, således at de nationale myndigheder i 
medlemsstaterne, Europa-Parlamentet, borgerne, forbrugerne og forbrugersammen­
slutningerne, producenterne og producentsammenslutningerne samt andre socio­
økonomiske aktører kan holdes orienteret om deres aktiviteter. De vil desuden 
udføre deres opgaver således, at de respekterer de forskellige roller, som Kommis­
sionen og de nationale myndigheder tildeles i forbindelse med gennemførelsen af 
den relevante fællesskabsret. 
25/36 
En væsentlig del af denne strategi i veterinær- og plantesundhedssektorerne vil være 
kontroltjenesternes udvikling af formelle risikovurderingsprocedurer og revisions-
systemer, der skal støtte den ovenfor beskrevne kontrol med produktionskæden. Der 
vil hurtigst muligt blive nedsat en lille ekspertgruppe inden for kontroltjenesterne, 
således at der kan iværksættes en dybtgående undersøgelse af de foranstaltninger, 
det er nødvendigt at træffe for at indføre disse to nye elementer. Sammen med 
Kontoret for Risikoanalyse under GD XXIV vil den indkredse de elementer, der 
skal tages hensyn til i forbindelse med risikovurderingsproceduren, udvikle syste­
mer til risikovægtning og indkredse prioriteter for kontroltjenesternes målretning af 
indsatsen. Den vil desuden udvikle hensigtsmæssige revisionsprocedurer samt 
tilsyns- og indberetningsprotokoller til brug i medlemsstaterne og tredjelande, der 
understøttes gennem udvikling af et system til fastsættelse af godkendte korrek-
tionsprocedurer i forbindelse med de indkredsede mangler. Manualen over 
procedurer vil blive udarbejdet med henblik på at sikre, at disse foranstaltninger 
gennemføres på harmoniseret og åben vis. 
Den beregnede indførelse af denne nye strategi, der er baseret på: 
- kontrol med hele levnedsmiddel-, dyre- og planteforarbejdsningskæden 
- formelle risikovurderingsprocedurer for at indkredse prioriteterne for kontrollen 
- revisionssystemer med henblik på at overvåge de berørte myndigheders indsats, 
vil sikre den mest rentable anvendelse af ressourcerne, samtidig med at åbenheds-
og subsidiaritetsprincippet overholdes. Dette vil også gøre det muligt at indgå 
parallelitetsaftaler, hvor kontroltjenesteme far ansvaret for at overvåge, om bestem­
melserne overholdes i både medlemsstaterne og tredjelande. 
Denne udvikling vil også afspejles i styrkelsen og udvidelsen af Levnedsmiddel- og 
veterinærkontoret, som derved vil kunne udføre dens revisionsaktiviteter i 
forbindelse med de officielle levnedsmiddelkontrolssystemer i medlemsstaterne 
effektivt. 
26/36 
Det overordnede mål er at tilvejebringe en harmoniseret strategi for kontrol- og 
tilsynsaktiviteterne for alle parter i levnedsmiddelforarbejdningskæden ved hjælp af 
et styret program, der er baseret på en omhyggelig målretning af ressourcerne til 
tilsyn og kontrol. Der må stilles tilstrækkelige finansielle ressourcer, eksperter og 
personale til rådighed, hvis dette mål skal nås. Det skal imidlertid understreges, at 
intet kontrolsystem kan eliminere risikoen fuldstændigt i forbindelse med beskyt­
telsen af forbrugernes sundhed. 
Der vil fortsat være tæt kontakt med de videnskabelige komiteer for derved at sikre, 
at de i tilsyns- og kontrolaktiviteterne involverede bliver holdt orienteret om den 
seneste udvikling på de relevante områder. 
Et bredt uddannelsesprogram med henblik på at give personalet de kvalifikationer, 
der er nødvendige for at tage de udfordringer op, som udvidelsen af tilsyns- og 
kontroltjenesterne medfører, vil blive prioriteret højt. Med henblik på at fremme en 
fælles strategi for kontrol i levnedsmiddel-, veterinær- og plantesundhedssektoren 
vil man fremme inddragelsen af tilsynspersonale fra medlemsstaterne, Det 
Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og associerede lande. 
For at øge kontrollen med levnedsmiddelsikkerheden og kvalitetsstandarderne og i 
overensstemmelse med de lovgivningsmæssige krav på veterinær- og plante­
sundhedsområdet vil kontroltjenesterne så vidt muligt fungere i partnerskab med 
Fællesskabets egne laboratorier (Det Fælles Forskningscenter) i forbindelse med 
indsamlingen af prøver, f.eks. biokemisk kontrol af levnedsmidler. Disse kontrol­
funktioner vil blive udviklet af Det Fælles Forskningscenter sammen med Fælles­
skabets net af nationale forskningscentre. 
Der vil blive gennemført en detaljeret undersøgelse af fordelene ved at anvende et 
eksternt revideret kvalitetskontrolsystem (f.eks. EN 45004) til forvaltningen af 
kontroltjenesterne. Et sådan system vil vise Kommissionens vilje til åbenhed i 
forbindelse med forvaltningen af dens tjenestegrene og sikre, at forvaltningen heraf 
baseres på de mest ajourførte principper. Europa-Parlamentets Undersøgelsesudvalg 
har foreslået dette i forbindelse med et fremtidigt agentur, men man finder det 
27/36 
hensigtsmæssigt at overveje, om et sådan system med fordel vil kunne anvendes i de 
nuværende tjenester. 
Der vil blive placeret en tilsynsførende i forbindelse med hver af et mindre antal 
EU-delegationer i visse tredjelande for derved at sikre, at Levnedsmiddel- og 
veterinærkontoret kan udfylde dets opgaver mest rentabelt og effektivt. Det vil også 
være nødvendigt at skabe et kontaktpunkt, som kan tage sig af disse kontorer og 
tredjelandes myndigheder, udenforstående organisationer etc. 
4.6 Hen imod en kvalitetssikringsfunktion 
Som en del af Kommissionens engagement i forbrugerbeskyttelse vil man overveje 
at udvide den rolle, dens kontroltjenester spiller, således at disse også får til opgave 
at overvåge levnedsmiddelkvalitetssikringssystemerne både på fællesskabsplan og 
på nationalt plan. Dette er væsentlige områder for forbrugerne, og der vil blive 
foretaget en omhyggelig analyse, herunder høring af de berørte parter, af konse­
kvenserne af inddragelsen af kontroltjenesterne. Det vil være vigtigt, at enhver form 
for tiltag på disse områder supplerer kontroltjenesternes sundhedsbeskyttelses-
funktioner. 
4.7 Uafhængighed 
Der vil fortsat fuldt ud blive taget hensyn hertil i forbindelse med rekrutteringen af 
tilsynspersonalet i kontroltjenesterne og blive lagt behørig vægt herpå i forbindelse 
med den indledende uddannelse af dette personale. I Europa-Kommissionens 
personalevedtægt, som alle tilsynsførende er omfattet af, er princippet om Europa-
Kommissionens tjenestemænds uafhængighed klart fastsat. 
Kontroltjenesternes evne til at udføre deres opgaver og fremlægge resultaterne heraf 
uden ekstern indblanding vil fortsat være højt prioriteret. 
Kommissionen minder om, at det i maj 1996 forelagde Rådet et forslag om 
etablering af et veterinær- og plantesundhedstilsynsagentur. Kommissionen finder, 
at bestræbelserne for at skabe et uafhængigt agentur bør fortsættes. I lyset af den 
seneste udvikling og reaktionerne fra Europa-Parlamentet og Rådet og på grundlag 
28/36 
af en omhyggelig, dybtgående analyse af, hvorledes man bedst kan komme videre, 
vil Kommissionen tage det nuværende forslag op til revision. I den forbindelse vil 
den sikre, at Europa-Parlamentet og Rådet bliver involveret, og at der tages hensyn 
til bemærkningerne fra Europa-Parlamentets Undersøgelsesudvalg vedrørende BSE. 
4.8 Tillid på grundlag af åbenhed 
Problemerne i forbindelse med BSE har vist, at der er brug for mere åbent at indrage 
forbrugere og producenter i alle aspekter af levnedsmiddelfremstillingen. Ved at 
samle de nuværende tilsynstjenester under et enkelt generaldirektorat med særligt 
ansvar for forbrugerinteresser og sundhedsbeskyttelse og gennem de foranstaltinger, 
der er skitseret i dette dokument, bidrager Kommissionen til at nå dette mål. Med 
henblik på at styrke denne indsats foreslås det, at der tages en række initiativer: 
- der skal fastlægges klare procedurer for eksterne kontakter mellem kontroltjene­
sterne og alle berørte parter i levnedsmiddel-, veterinær- og plantesundheds­
sektorerne; disse procedurer vil blive offentliggjort; 
- gennem udsendelse af regelmæssige rapporter vil forbrugere, erhvervslivet, 
forskere og andre eksterne organisationer få adgang til oplysninger om kontrol­
tjenesternes resultater og aktiviteter under forbehold af behovet for at bevare 
forretningshemmeligheden; 
- offentligheden vil få direkte adgang til kontroltjenesterne via telefonlinjer og fax-
og e-mailkontaktnumre, der vil blive gjort stor reklame for; på Internet vil der 
blive stillet ajourførte oplysninger om kontroltjenesternes aktiviteter til rådighed; 
der vil desuden blive stillet audiovisuelt og trykt dokumentation til rådighed; 
- kontroltjenesterne vil udvide det nuværende system for hastende informering for 
at sikre medlemsstaterne (særlig sundhedsmyndighederne), Europa-Parlamentet, 
borgerne, forbrugerne og forbrugersammenslutningerne, producenterne og produ­
centsammenslutningerne samt andre socioøkonomiske aktører flest mulige oplys­
ninger med henblik på indkredsning af risici, sygdomsudbrud og tilknyttede 
nødsituationer; 
29/36 
der vil blive etableret kontakt med forbrugerne og erhvervslivet, således at der 
skabes en gensidig forståelse og for at fremme en tovejs informationsstrøm om 
levnedsmiddelhygiejne o.l.; forbrugerne vil f.eks. blive opfordret til at frem­
komme med deres synspunkter vedrørende levnedsmiddelhygiejne og -kvalitet, 
således at kontroltjenesteme bliver ordentligt orienteret om, hvad der skaber 
bekymring; 
forskriftsudvalgene vil regelmæssigt få forelagt et udkast til et program ved­
rørende de opgaver, kontroltjenesteme skal varetage; dette program vil også blive 
gjort tilgængeligt for andre, der anmoder herom; 
30/36 
BILAG I 
DE EKSISTERENDE VIDENSKABELIGE KOMITEERS NUVÆRENDE 
MANDAT 
DEN TVÆRFAGLIGE VIDENSKABELIGE KOMITE 
Denne komité blev nedsat ved Kommissionens afgørelse (SEK(96)1137). Dens hoved­
opgaver er: 
• at sikre, at den videnskabelige rådgivning, Kommissionen modtager vedrørende BSE, 
inddrager den størst mulige ekspertise 
• at etablere en mekanisme med henblik på at få videnskabelig rådgivning fra en enkelt 
højtkvalificeret komité i forbindelse med et spørgsmål, der påvirker områder, som 
falder ind under flere generaldirektoraters beføjelse. 
DET VIDENSKABELIGE UDVALG FOR KOSMETOLOGI 
Det videnskabelige Udvalg for Kosmetologi blev nedsat ved Kommissionens afgørelse 
78/45/EØF af 19.12.1977: 
Udarbejdelse og ændring af fællesskabsbestemmelserne om sammensætning, fabrika-
tionsegenskaber, pakning og mærkning af kosmetiske midler medfører behandling af 
meget indviklede problemer af videnskabelig og teknisk art. 
Udvalget har til opgave at bistå Kommissionen i forbindelse med ethvert problem af 
videnskabelig og teknisk art på området kosmetiske midler. 
DET VIDENSKABELIGE UDVALG FOR PESTICIDER 
Det Videnskabelige Udvalg for Pesticider, der blev nedsat ved Kommissionens afgørelse 
78/436/EØF, kan få forelagt spørgsmål af videnskabelig og teknisk art vedrørende 
markedsføring og anvendelse af plantebeskyttelsesprodukter (anvendelse af pesticider i 
landbruget). Dette omfatter følgende: 
• fysiske og kemiske egenskaber 
• vilkår og adfærd i miljøet 
• økotoksikologi 
• pattedyrstoksikologi, hemnder brugereksponering og sikkerhed 
• pesticidrester i levnedsmiddel og dyrefoder 
• effektivitet. 
31/36 
DEN VIDENSKABELIGE VETERINÆRKOMITE 
Denne komite blev nedsat ved Kommissionens afgørelse 81/651/EØF. 
Komiteen kan høres af Kommissionen om alle videnskabelige og tekniske problemer 
vedrørende: 
• dyrs sundhed 
• veterinærhygiejniske foranstaltninger 
• dyrebeskyttelse. 
Komiteen består af tre sektioner svarende til de områder, der er anført nedenfor. Den 
sektion, der beskæftiger sig med spørgsmål vedrørende dyrs sundhed, ser navnlig 
nærmere på problemer vedrørende dyresygdommes årsag, art, pathogenese og virkninger 
samt diagnosen og epidemiologien herfor og forebyggelse og behandling heraf, herunder 
zoonose, og raske dyrs morfologi, fysiologi og formering samt problemer med dyrs 
helbred generelt. 
Den sektion, der beskæftiger sig med spørgsmål vedrørende veterinærhygiejniske 
foranstaltninger ser især nærmere på særlige veterinære foranstaltninger til beskyttelse af 
menneskers sundhed og de hygiejniske forhold i forbindelse med produktion, forarbejd­
ning, behandling og markedsføring af levnedsmidler af animalsk oprindelse og tilsyn 
med levnedsmidler i forbindelse med fastsættelse af minimumsforskrifter for sunde 
levnedsmidler og levnedsmiddelhygiejne i forbindelse med forarbejdning, opbevaring, 
distribuering og tilberedning. 
Den sektion, der beskæftiger sig med spørgsmål vedrørende dyrebeskyttelse, ser navnlig 
nærmere på foranstaltninger med henblik på at beskytte dyr, navnlig i forbindelse med 
dyrehold- og opdræt, transport og slagtning af dyr samt dyreforsøg. 
Komiteen henleder Kommissionens opmærksomhed på alle problemer på ovennævnte 
områder. 
DET RÅDGIVENDE VIDENSKABELIGE UDVALG TIL UNDERSØGELSE AF 
KEMISKE FORBINDELSERS TOKSICITET OG ØKOTOKSICITET 
Dette udvalgs mandat blev fastlagt i Kommissionens afgørelse 78/618/EØF, der senest er 
ændret ved Kommissionens afgørelse 88/241/EØF, og hvori fastsættes følgende: 
"Udvalget har til opgave på Kommissionens anmodning at afgive udtalelser til denne om 
alle problemer vedrørende undersøgelse af toksiciteten og økotoksiciteten af kemiske 
forbindelser, hvis anvendelse eventuelt kan medføre skadelige virkninger for menneskets 
sundhed og for de forskellige miljømråder." 
32/36 
DEN VIDENSKABELIGE KOMITE FOR FODER 
Denne komites mandat fastsættes i Kommissionens afgørelse 76/791/EØF som følger: 
1. Komiteen kan høres af Kommissionen om spørgsmål af videnskabelig og teknisk 
karakter vedrørende dyrs fodring og sundhed, såvel som vedrørende kvaliteten og 
den hygiejniske standard for produkter af animalsk oprindelse. Komiteen kan 
navnlig anmodes om udtalelser vedrørende sammensætningen af foder, behand­
ling, der kan medføre ændring heraf, og tilsætningsstoffer, såvel som substanser 
og produkter, der anses for uønskede i foder. 
2. Komiteen kan henlede Kommissionens opmærksomhed på ethvert spørgsmål af 
denne art. 
DEN VIDENSKABELIGE KOMITE FOR LEVNEDSMIDLER 
Den Videnskabelige Komite for Levnedsmidler blev nedsat ved Kommissionens 
afgørelse af 1974, som blev erstattet af afgørelse 95/273/EF. Dets mandat fastsættes i 
artikel 2 i denne afgørelse: 
• Kommissionen spørger komiteen til råds i alle tilfælde, hvor en retsakt pålægger den 
at gøre det. 
• Kommissionen kan spørge komiteen til råds i forbindelse med alle andre problemer, 
der drejer sig om sundheds- og sikkerhedsbeskyttelse, og som skyldes eller kan 
skyldes indtagelse af levnedsmidler. 
• Komiteen kan gøre Kommissionen opmærksom på sådanne problemer. 
33/36 
BILAG II 
Vigtigste nuværende retsakter, hvori det kræves, at Kommissionen overvåger eller 
kontrollerer, hvorledes medlemsstaterne eller tredjelande håndhæver dem. 
NB: Alle retsakter er rådsdirektiver, medmindre andet er anført. 
Veterinærområdet 
Handel og generelt 
72/461/EØF (sundhedmæssig kontrol i forbindelse med handel med fersk kød inden for 
Fællesskabet) 
72/462/EØF (kvæg og svin samt fersk kød fra tredjelande) 
80/215/EØF (sundhedsmæssig kontrol i forbindelse med samhandlen med kødproduk­
ter inden for Fællesskabet) 
89/662/EØF (veterinærkontrol i samhandlen i Fællesskabet) 
90/425/EØF (veterinærkontrol i samhandlen inden for Fællesskabet med visse levende 
dyr og produkter) 
90/424/EØF (Rådets beslutning om visse udgifter på veterinærområdet) 
90/675/EØF (veterinærkontrol for tredjelandsprodukter) 
91 /496/EØF (veterinærkontrol for dyr fra tredj elande) 
92/65/EØF (dyr samt sæd, æg og embryoner, der ikke er underlagt specifikke fælles-
skabsbetingelser) 
92/117/EØF (zoonoser) 
92/118/EØF (produkter af animalsk oprindelse, der ikke er underlagt specifikke fælles­
skabsbestemmelser) 
96/43/EF (finansiering af veterinærundersøgelse og -kontrol) 
96/93/EF (udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter) 
96/239/EF (Kommissionens beslutning om visse hasteforanstaltninger til beskyttelse 
mod bovin spongiform encephalopati) 
Levende dyr og levende dyreprodukter, f.eks. sæd, æg og embryoner 
64/432/EØF: (handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin) 
80/217/EØF (kontrol med klassisk svinepest) 
80/1095/EØF (bekæmpelse af klassisk svinepest) 
85/51 l/EØF (mund- og klovsyge) 
92/35/EØF (hestepest) 
92/40/EØF (aviaer influenza) 
92/66/EØF (Newcastle disease) 
92/119/EØF (visse dyresygdomme, herunder blæreudslæt hos svin) 
91/68/EØF (får og geder) 
90/426/EØF (enhovede dyr) 
90/539/EØF (fjerkræ og rugeæg) 
88/407/EØF (frosset tyresæd) 
89/5 56/EØF (embryoner af tamkvæg) 
90/429/EØF (omesæd) 
90/667/EØF (bortskaffelse, forarbejdning og afsætning af animalsk affald) 
34/36 
91 /67/EØF (akvakulturdyr og -produkter) 
93/53/EØF (bekæmpelse af visse fiskesygdomme) 
95/70/EF: (toskallede bløddyr) 
Produkter af animalsk oprindelse, f.eks. mælk og vildt 
64/433/EØF (fersk kød) 
77/96/EØF (trikinundersøgelse) 
77/99/EØF (kødprodukter) 
71/118/EØF (fjerkrækød) 
91/494/EØF (fersk fjerkrækød) 
91/495/EØF (kaninkød og kød af opdrættet vildt) 
92/45/EØF (kød af vildtlevende vildt) 
94/65/EF (hakket kød og tilberedt kød) 
86/469/EØF (undersøgelse af dyr og fersk kød for restkoncentrationer - gyldigt indtil 
01.07.1997) 
88/146/EØF (forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal virkning - gyldigt 
indtil 01.07.1997) 
96/22/EF (forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal og thyreostatisk 
virkning - gyldigt fra 01.07.1997) 
96/23/EF (kontrolforanstaltninger, der skal iværksættes for visse stoffer og 
restkoncentrationer - gyldigt fra 01.07.1997) 
89/437/EØF (ægprodukter) 
92/46/EØF (mælk og mælkebaserede produkter) 
91 /492/EØF (levende toskallede bløddyr) 
91 /493/EØF (fiskerivarer) 
95/408/EF: (Rådets beslutning om betingelserne for opstilling i en overgangsperiode 
af midlertidige lister over tredjelandsvirksomheder) 
97/198/EF (Kommissionens beslutning om indførsel af forarbejdet animalsk protein) 
97/199/EF (Kommissionens beslutning om indførsel af foder til selskabsdyr) 
Dyrebeskyttelse og husdyrbrugsforskning 
88/166/EØF (fastlæggelse af mindstekrav vedrørende beskyttelse af burhøns) 
91 /628/EØF (beskyttelse af dyr under transport) 
91/629/EØF (beskyttelse af kalve) 
91/630/EØF (beskyttelse af svin) 
93/119/EØF (beskyttelse af dyr på slagte- eller aflivningstidspunktet) 
94/28/EF (principperne for de zootekniske og genealogiske betingelser for import af 
dyr og deres sæd, æg og embryoner) 
Levnedsmiddelkontrol 
89/397/EØF (offentlig kontrol med levnedsmidler) 
93/43/EØF (levnedsmiddelhygiejne) 
93/99/EØF (offentlig kontrol med levnedsmidler) 
35/36 
Plantesundhed 
69/464/EØF (kartoffelbrok) 
69/465/EØF (kartoffelnematod) 
74/647/EØF (nellikeviklere) 
93/85/EØF (kartoflens ringbakteriose) 
77/93/EØF (skadegørere på planter eller planteprodukter) 
2251/92/EØF (Kommissionens forordning om kvalitetskontrol af friske frugter og 
grønsager) 
92/70/EØF (Kommissionens direktiv om beskyttede zoner i Fællesskabet) 
92/76/EØF Kommissionens direktiv om beskyttede zoner, som er udsat for særlige 
pi antesundhedsri sici) 
92/90/EØF (Kommissionens direktiv om registrering af producenter og importører) 
92/105/EØF (Kommissionens direktiv om plantepas) 
93/5O/EØF Kommissionens direktiv om specificering af visse planter) 
93/51 /EØF (Kommissionens direktiv om regler for flytning af visse planter gennem 
en beskyttet zone) 
94/3/EF (Kommissionens direktiv om tilbageholdelse af en forsendelse eller en 
skadegører) 
95/44/EF (Kommissionens direktiv om de betingelser, hvorunder visse skade­
gørende planter, planteprodukter og andre objekter må indføres eller 
flyttes) 
3763/91 /EØF (Rådets forordning om særlige foranstaltninger for visse landbrugs­
produkter til fordel for de oversøiske franske departementer) 
1600/92/EØF (Rådets forordning om særlige foranstaltninger for visse landbrugs­
produkter til fordel for Azorerne og Madeira) 
36/36 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 183 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 05 10 15 
Katalognummer : CB-CO-97-202-DA-C 
ISBN 92-78-19572-3 
Kontoret*for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
SI