Bruxelles, den 14.7.2004

KOM(2004) 492 endelig

2004/0163 (AVC)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden

(forelagt af Kommissionen){SEK(2004) 924}

BEGRUNDELSE

1. INDLEDNING: NØDVENDIGHEDEN AF, AT FORORDNINGERNE REVIDERES

Den 10. februar 2004 vedtog Kommissionen et forslag til finansielle overslag for den udvidede Europæiske Union med 27 medlemsstater for perioden 2007-2013 [KOM(2004) 101].

I sammenhæng hermed gav Kommissionen udtryk for, at det var nødvendigt at udbygge Unionens aktiviteter på en række centrale politikområder. Navnlig besluttede Kommissionen, at en vigtig del af den finansielle pakke skulle være en ambitiøs samhørighedspolitik.

Denne beslutning havde nøje sammenhæng med det arbejde, der var udført siden offentliggørelsen i 2001 af den anden samhørighedsrapport, som startede debatten om samhørighedspolitikkens fremtid i den udvidede Union [KOM(2001) 24]. Den 18. februar 2004 vedtog Kommissionen den tredje samhørighedsrapport [KOM(2004) 107], hvori der blev fremsat et detaljeret forslag til prioriteringen og gennemførelsen af den nye generation af programmer under samhørighedspolitikken for perioden 2007-2013. Forslaget har nøje sammenhæng med de generelle retningslinjer i Kommissionens meddelelse om det kommende finansielle overslag.

I den tredje samhørighedsrapport blev det konkluderet, at Unionens udvidelse til 25 medlemsstater og senere til 27 eller flere udgør en udfordring uden fortilfælde for Unionens konkurrenceevne og interne samhørighed. Udvidelsen har ført til, at kløften med hensyn til økonomisk udvikling er blevet større, at problemet med forskellene rent geografisk har forskudt sig i østlig retning, og at beskæftigelsessituationen er blevet vanskeligere:

- forskellene i BNP per capita mellem de 10 % af befolkningen, der bor i de mest velstående regioner, og de 10 %, der bor i de mindst velstående, er mere end fordoblet sammenholdt med situationen i EU-15

- i EU-25 bor 123 millioner – svarende til ca. 27 % af den samlede befolkning - i regioner med et per capita-BNP på mindre end 75 % af EU’s gennemsnit mod 72 millioner svarende til 19 % af den samlede befolkning i EU-15. Fire ud af ti af disse medborgere bor i regioner i de 15 “gamle” medlemsstater, medens de øvrige seks er statsborgere i de 10 “nye” medlemsstater

- det vil være nødvendigt at skabe fire millioner job, hvis det gennemsnitlige beskæftigelsesniveau i de 10 nye medlemsstater skal bringes på højde med niveauet i resten af EU. I det udvidede EU er der også store forskelle i beskæftigelsen opgjort på grundlag af alder og køn.

Samtidig står hele Unionen over for udfordringer i forbindelse med en sandsynlig acceleration i den økonomiske omstrukturering som følge af globaliseringen, liberaliseringen af samhandelen, den teknologiske revolution, videnøkonomiens og vidensamfundets opbygning, den aldrende befolkning og den tiltagende indvandring.

Endelig er den økonomiske vækst i EU blevet føleligt langsommere siden 2001. Som følge deraf er arbejdsløsheden atter tiltaget i mange dele af Unionen med alle de sociale konsekvenser, som dette indebærer. Som et springbræt til fremtiden bør Unionen fuldt ud udnytte de muligheder, som den aktuelle trend hen imod et opsving kan tilbyde.

I et forsøg på at forbedre de økonomiske resultater i EU fastlagde Unionens stats- og regeringschefer på et møde i marts 2000 i Lissabon en strategi, der tog sigte på at gøre EU til den mest vellykkede og konkurrencedygtige videnbaserede økonomi i verden i 2010. På Det Europæiske Råds møde i december 2000 i Nice blev Lissabon-målene vedrørende fattigdomsbekæmpelse omsat i en koordineret EU-strategi for social integrering. På Det Europæiske Råds møde i juni 2001 i Göteborg blev Lissabon-strategien udbygget, idet der blev lagt fornyet vægt på miljøbeskyttelse og sikring af et mere bæredygtigt udviklingsmønster.

Samhørighedspolitikken yder et vigtigt bidrag til virkeliggørelsen af disse mål. Vækst og samhørighed er nemlig elementer, der støtter hinanden. Ved at nedbringe forskellene bidrager Unionen til at sikre, at alle regioner og sociale grupper kan bidrage til og drage fordel af den overordnede økonomiske udvikling i Unionen. Traktatens artikel 3 og 158 afspejler dette syn, der i udkastet til forfatningstraktat er blevet udbygget ved indsættelse af en klarere reference til samhørighedens territoriale dimension.

Samhørighedspolitikken er også nødvendig i en situation, hvor der til andre EU-politikker knytter sig betydelige fordele kombineret med begrænsede, men geografisk koncentrerede omkostninger. Samhørighedspolitikken bidrager til at sprede fordelene. Ved at foregribe forandringer og lette tilpasningen kan samhørighedspolitikken bidrage til at begrænse de negative virkninger.

Af denne årsag skal samhørighedspolitikken i alle sine dimensioner betragtes som en integrerende del af Lissabon-strategien, også selv om den “policy design”, der ligger til grund for Lissabon-vedtagelsen, i dag skal kompletteres og ajourføres, således som Kommissionen har fremhævet det i sit forslag til det kommende finansielle overslag. Samhørighedspolitikken skal med andre ord rumme Lissabon- og Göteborg-målene og gøres til et centralt hjælpemiddel ved virkeliggørelsen deraf via de nationale og regionale udviklingsprogrammer.

En styrkelse af den regionale konkurrenceevne ved hjælp af målrettede investeringer overalt i Unionen og en sikring af økonomiske muligheder, som bistår folk med at udnytte deres evner fuldt ud, vil således øge EU-økonomiens samlede vækstpotentiale til gavn for alle. Ved at sikre en mere afbalanceret spredning af den økonomiske aktivitet i Unionen bidrager regionalpolitikken til at mindske presset fra overdreven koncentration, overbelastning og flaskehalse.

Reformen af samhørighedspolitikken bør også gøre det muligt at sikre større effektivitet, gennemsigtighed og politisk ansvarlighed. Dette kræver først og fremmest, at der fastlægges en strategisk approach for politikken, som fastsætter dens prioritering, sikrer koordination med det økonomiske og sociale styringssystem og gør en regelmæssig og åben gennemgang af fremskridtet mulig. Det gør det hensigtsmæssigt med en yderligere forenkling af forvaltningssystemet ved at indføre differentiering og proportionalitet i sammenhæng med forsvarlig økonomisk forvaltning. Desuden er det nødvendigt yderligere at decentralisere ansvaret til partnere lokalt i medlemsstater og regioner samt lokale myndigheder.

Nærværende udkast til forordning udgør Kommissionens forslag vedrørende den kommende generation af programmer for samhørighedspolitikken. Det udgør det grundlag, hvorpå Rådet i henhold til artikel 55 i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene skal tage den nævnte forordning op til revision senest den 31. december 2006. Efter Kommissionens opfattelse er det nødvendigt at udstede forordningerne i løbet af 2005 for at anvende 2006 til programmeringen for perioden 2007-2013.

2. DEN NYE ARKITEKTUR I EU’S SAMHØRIGHEDSPOLITIK EFTER 2006

Kommissionen foreslår, at de foranstaltninger, hvortil der ydes støtte via samhørighedspolitikken, fokuserer på investeringer inden for et begrænset antal prioriterede opgaver for EU i overensstemmelse med Lissabon- og Göteborg-agendaerne, hvor fællesskabsstøtten kan forventes at få en løftestangseffekt og skabe en betydelig merværdi. I overensstemmelse dermed foreslår Kommissionen for de operationelle programmers vedkommende følgende liste over et begrænset antal centrale temaer: innovation og videnøkonomi, miljø og risikoforebyggelse samt adgang og tjenester af almen økonomisk interesse. For de beskæftigelsesrelaterede programmers vedkommende vil hovedvægten blive lagt på gennemførelse af de reformer, der er nødvendige for at opnå fuld beskæftigelse, forbedre kvaliteten og produktiviteten på arbejdspladsen og fremme den sociale integrering og samhørigheden i overensstemmelse med retningslinjerne og henstillingerne under den europæiske beskæftigelsesstrategi (EBS).

Koncentration om tre EU-mål

Virkeliggørelsen af de prioriterede temaer bør tilrettelægges på grundlag af en forenklet og mere gennemsigtig ramme, hvor den fremtidige generation af programmer grupperes under tre overskrifter: konvergens, regional konkurrenceevne og beskæftigelse samt territorialt samarbejde.

2.1. Konvergens

“Konvergens”-målet vedrører de mindre udviklede medlemsstater og regioner, der i henhold til traktaten er den højest prioriterede opgave for EU’s samhørighedspolitik. Ifølge traktaten bør EU “formindske forskellene mellem de forskellige områders udviklingsniveauer og forbedre situationen for de mindst begunstigede områder eller øer, herunder landdistrikter” (artikel 158). Udvidelsen vil føre en hidtil uset forøgelse af forskellene inden for Unionen med sig, og det vil kræve en langsigtet og vedholdende indsats at få nedbragt disse.

Dette mål vedrører først og fremmest de regioner, hvis BNP per capita er på mindre end 75 % af EU’s gennemsnit. Det centrale mål for samhørighedspolitikken bør i denne sammenhæng være at fremme vækstforstærkende betingelser og faktorer, som fører til reel konvergens. Strategierne bør omfatte planer for udviklingen i konkurrenceevnen og beskæftigelsen på lang sigt.

Kommissionen foreslår også, at der under denne prioriterede opgave ydes midlertidig støtte til de regioner, hvis BNP per capita ville have været på mindre end 75 % af EU’s gennemsnit, hvis dette var beregnet for EU-15 (den såkaldte statistiske virkning af udvidelsen). Der er her tale om regioner, hvor de objektive forhold ikke er ændret, selv om deres BNP per capita relativt set vil være højere i den udvidede Union. Af retfærdighedshensyn og for at gøre det muligt for de pågældende regioner at føre konvergensprocessen til ende vil støtten til de såkaldte “nedtrapnings”-regioner i den nuværende generation være højere end det, der blev besluttet i 1999 i Berlin.

Programmerne bør støttes med økonomiske midler fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF) og Samhørighedsfonden i overensstemmelse med de i traktaten fastsatte principper.

Samhørighedsfonden vil finde anvendelse på medlemsstater med et BNP på mindre end 90 % af EU’s gennemsnit. Støtten fra Samhørighedsfonden vil være betinget af, at betingelserne om økonomisk konvergens er opfyldt, og at der er taget hensyn til det nødvendige i at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud i henhold til traktatens artikel 104.

I overensstemmelse med prioriteringen i det finansielle overslag vil Samhørighedsfonden øge sit bidrag til bæredygtig udvikling. I denne henseende vil de transeuropæiske transportnet, især projekterne af europæisk interesse, og miljøinfrastrukturerne vedblivende være de centrale prioriterede opgaver. For at nå en passende balance og tage hensyn til de nye medlemsstaters særlige behov er det også planlagt at støtte projekter inden for bl.a. jernbane, søtransport, indre vandveje, programmer for multimodal transport uden for TEN-T, bæredygtig transport i byer og miljømæssigt vigtige investeringer på de centrale områder effektiv energianvendelse og vedvarende energi.

Der vil også blive lagt betydelig vægt på styrkelse af den institutionelle kapacitet og den offentlig forvaltnings effektivitet, herunder evnen til at forvalte strukturfondene og Samhørighedsfonden.

2.2. Regional konkurrenceevne og beskæftigelse: forudse og fremme forandringer

Medens aktiviteter i de mindst udviklede medlemsstater og regioner vedblivende er de højest prioriterede opgaver for samhørighedspolitikken, findes der en række vigtige udfordringer, som vedrører alle EU’s medlemsstater, såsom den rivende økonomiske og sociale udvikling og omstruktureringer, handelsglobaliseringen, udviklingen hen imod en videnbaseret økonomi og et videnbaseret samfund, den aldrende befolkning, tiltagende indvandring, arbejdskraftmangel i vigtige sektorer og problemer med social integrering.

I denne sammenhæng har Unionen en vigtig rolle at spille. For samhørighedspolitikken uden for de mindst udviklede medlemsstater og regioner foreslår Kommissionen en dobbelt approach:

- For det første skal samhørighedspolitikken via regionale programmer finansieret af EFRU bistå regionerne og de regionale myndigheder med at forudse og fremme økonomiske forandringer i industri-, by- og landområder ved at forbedre deres konkurrenceevne og gøre dem mere attraktive under skyldig hensyntagen til de eksisterende økonomiske, sociale og territoriale forskelle.

- For det andet skal samhørighedspolitikken via programmer finansieret af ESF bistå støttemodtagerne med at forudse og tilpasse sig økonomiske forandringer i overensstemmelse med policy-prioriteringen under den europæiske beskæftigelsesstrategi (EBS) ved at støtte politikker, der tager sigte på fuld beskæftigelse, kvalitet og produktivitet på arbejdspladsen samt social integrering.

Under de nye regionale programmer, der finansieres af EFRU, foreslår Kommissionen en strengere koncentration af aktiviteterne om de tre prioriterede temaer: innovation og videnøkonomi, miljø og risikoforebyggelse samt øget tilgængelighed og tjenester af almen økonomisk interesse.

Den eneste finansieringskilde for de nye programmer vil være EFRU. Ud fra et ressourceallokeringssynspunkt skal der sondres mellem to grupper regioner:

- De regioner, der i øjeblikket er berettigede til støtte under mål 1, og som ikke opfylder kriteriet om konvergensprioritet, selv uden den statistiske virkning af udvidelsen. Der vil blive ydet sådanne regioner støtte på et overgangsgrundlag (under overskriften “optrapning”), som vil følge et forløb svarende til forløbet for regioner, der ikke længere er berettigede til støtte under mål 1 i perioden 2000-2006.

- Alle andre regioner i Unionen, som hverken er omfattet af konvergensprogrammerne eller af den ovenfor nævnte “optrapnings”-støtte.

Hvad angår de operationelle programmer, der finansieres af ESF, foreslår Kommissionen i overensstemmelse med EBS-målene og -retningslinjerne, at gennemførelsen af beskæftigelseshenstillingerne forstærkes, og at den sociale integrering udbygges.

I dette øjemed bør støtten fokusere på fire policy-prioriteter, der er afgørende for gennemførelsen af EBS, og for hvis vedkommende EU-støtten kan betyde et ekstra plus: forbedring af arbejdstageres og virksomheders tilpasningsevne, øget adgang til beskæftigelse og udvidet arbejdsmarkedsdeltagelse, udbygning af den sociale integrering og bekæmpelse af forskelsbehandling samt fremme af reformer på områderne beskæftigelse og integrering.

2.3. Europæisk territorialt samarbejde

På baggrund af erfaringerne med det nuværende INTERREG-initiativ foreslår Kommissionen, at der indføres et nyt mål, som har til formål at fremme en harmonisk og afbalanceret integrering af Unionens territorium ved at støtte samarbejdet mellem dens forskellige komponenter om spørgsmål af EU-rækkevidde på det grænseoverskridende, tværnationale og interregionale niveau.

Indsatsen vil blive finansieret af EFRU og fokusere på integrerede programmer, der forvaltes af én myndighed med henblik på virkeliggørelse af centrale EU-prioriteringer i tilknytning til Lissabon- og Göteborg-agendaerne.

Alle regioner langs de interne landegrænser og visse regioner langs de eksterne landegrænser samt visse søgrænser i tilknytning dertil vil være berettigede til støtte under det grænseoverskridende samarbejde. Sigtet vil være at fremme fælles løsninger på fælles problemer for nabomyndigheder såsom udvikling af byer, landdistrikter og kystområder og udbygning af økonomiske forbindelser mellem smv’er og netværker for disse.

For så vidt angår de mere generelle foranstaltninger til fremme af det tværnationale samarbejde, opfordres medlemsstaterne og regionerne til at vurdere nytten og effektiviteten af de nuværende 13 zoner for tværnationalt samarbejde (defineret under INTERREG IIIB) i lyset af udvidelsen. Målet vil være i samarbejde med Kommissionen at fastlægge en række zoner for tværnationalt samarbejde, som er tilstrækkeligt sammenhængende, og hvor der er fælles interesser at varetage og fælles muligheder at fremme. Der er planer om, at et sådant samarbejde skal fokusere på strategiske prioriteter af tværnational karakter såsom FoU, miljø, risikoforebyggelse og integreret vandforvaltning.

Endelig foreslår Kommissionen, at regionerne i fremtiden optager foranstaltninger på området interregionalt samarbejde i deres regionale programmer. For at opnå dette skal der i de regionale programmer afsættes passende midler til udvekslinger, samarbejde og netværksarbejde med regioner i andre medlemsstater.

3. EN INTEGRERET REAKTION PÅ TERRITORIALE SÆRTRÆK

Som led i en effektiv samhørighedspolitik skal der tages hensyn til de særlige behov i og øvrige særtræk ved territorier såsom Unionens fjernområder, øer og bjergområder, de tyndt befolkede områder langt nordpå i Unionen og visse af Unionens grænseområder.

Desuden skal der på passende vis ydes støtte til byfornyelse, landdistrikter og fiskeriafhængige områder, således at der sikres komplementaritet og sammenhæng med de særlige finansielle instrumenter for landbrug og fiskeri.

Kommissionen agter derfor inden for konvergensmålet at afsætte særlige midler til kompensation for de særlige begrænsninger, der gælder for fjernområderne, således som det er anerkendt i traktatens artikel 299, stk. 2, og ønsket af Det Europæiske Råd på dettes møde den 21.-22. juni 2002 i Sevilla. Desuden vil der under de nye programmer for “europæisk territorialt samarbejde” blive optaget en naboskabsforanstaltning “Grand Voisinage” med det formål at lette samarbejdet med nabolandene.

Da problemerne med tilgængelighed og afsides beliggenhed i forhold til de store markeder er særligt akutte for mange øer, bjergområder og tyndt befolkede regioner, navnlig langt nordpå i Unionen, vil der ved tildelingen af midler til den prioriterede opgave regional konkurrenceevne og beskæftigelse blive taget hensyn til disse ved hjælp af “territoriale” kriterier, som afspejler den relativt ugunstige situation for regioner med geografiske handicap.

Medlemsstaterne bør i forbindelse med målretningen af midler inden for de regionale programmer sørge for, at der tages hensyn til disse regioners særtræk. For at fremme mere omfattende foranstaltninger i disse til tider negligerede områder og for at tage hensyn til de højere offentlige investeringsudgifter opgjort per capita foreslås det, at der i den kommende periode indrømmes territorier med permanente geografiske handicap en forhøjelse af den maksimale EU-støtte.

Med udgangspunkt i URBAN-initiativets succeshistorier agter Kommissionen at øge byspørgsmålenes vægt ved fuldt ud at integrere foranstaltninger på dette område i de regionale programmer. Det vil være nødvendigt i de regionale programmer at angive, hvorledes bymæssige foranstaltninger træffes, og hvorledes videredelegeringen af ansvaret for disse foranstaltninger til byernes myndigheder tilrettelægges.

4. EN BEDRE ORGANISERING AF DE INSTRUMENTER, DER VIRKER I LANDDISTRIKTER OG TIL FORDEL FOR EN OMSTRUKTURERING AF FISKERISEKTOREN

Kommissionen foreslår, at rollen for de forskellige instrumenter til støtte for udvikling af landdistrikter og fiskerisektoren forenkles og klarlægges. De nuværende instrumenter for udviklingspolitikken for landdistrikter vil blive samlet i ét instrument under den fælles landbrugspolitik med det formål at:

- forbedre landbrugssektorens konkurrenceevne via støtte til omstrukturering

- forbedre miljøet og landdistrikterne via støtte til arealforvaltning, herunder samfinansiering af udviklingsforanstaltninger for landdistrikter vedrørende Natura 2000-naturbeskyttelsesområder

- forbedre livskvaliteten i landdistrikter og fremme diversificeringen af den økonomiske aktivitet via foranstaltninger rettet mod landbrugssektoren og andre aktører i landdistrikterne.

Det nuværende EU-initiativ, LEADER+, vil blive optaget i hovedprogrammeringen.

Tilsvarende vil foranstaltninger til fremme af omstrukturering af fiskerisektoren efter planen blive samlet i ét instrument, som bør fokusere på ledsageforanstaltninger til imødekommelse af fiskerisektorens omstruktureringsbehov og på foranstaltninger til forbedring af arbejds- og levevilkårene i områder, hvor fiskerisektoren, herunder akvakultur, spiller en vigtig rolle.

Det er en vigtig del af disse forslag, at de økonomiske midler, der overføres fra samhørighedspolitikken til disse nye instrumenter, vedblivende vil blive anvendt på en sådan måde, at der opnås samme koncentrationsgrad som i dag i arbejdet med at bistå de mindre udviklede regioner og lande, der er omfattet af konvergensprogrammerne.

Uden for disse aktiviteter vil samhørighedspolitikken efter planen støtte diversificeringen af landøkonomien og de fiskeriafhængige områder, så de i mindre omfang beskæftiger sig med traditionelle aktiviteter.

5. FORENKLING OG DECENTRALISERING: ET NYT GENNEMFØRELSESSYSTEM

Medens samhørighedspolitikken har demonstreret sin evne til at gennemføre kvalitetsprogrammer og projekter af europæisk interesse på lokalt plan, har der været en del problemer med forvaltningen af de løbende programmer.

Kommissionen agter derfor at opretholde samhørighedspolitikkens nøgleprincipper – programmering, partnerskab, samfinansiering og evaluering. Den foreslår dog, at politikken gøres mere effektiv ved gennemførelse af en række reformer, som tager sigte på for det første at anspore til en mere strategisk programmeringsapproach, for det andet at indføre en yderligere decentralisering af ansvaret til partnerskaber lokalt i medlemsstaterne og regionerne og til lokale myndigheder, for det tredje at forbedre resultaterne og kvaliteten af programmer, der samfinansieres, via et udbygget og mere gennemsigtigt partnerskab og klare og mere stringente overvågningsmekanismer og for det fjerde at forenkle forvaltningssystemet ved at indføre mere gennemsigtighed, differentiering og proportionalitet, samtidig med at der sikres en forsvarlig økonomisk forvaltning.

5.1. En mere strategisk tilpasning til Unionens prioriterede opgaver

Kommissionen foreslår, at Rådet forud for den nye programmeringsperiode og på grundlag af et forslag fra Kommissionen vedtager en overordnet strategi for samhørighedspolitikken med klare prioriteringer for medlemsstater og regioner, og at Europa-Parlamentet afgiver en udtalelse derom.

Denne strategiske approach bør være vejledende for gennemførelsen af politikken og gøre den politiske ansvarlighed derfor større. Den vil bidrage til en mere entydig fastlæggelse af det ønskede synergiomfang mellem samhørighedspolitikken og Lissabon- og Göteborg-agendaerne og forstærke overensstemmelsen med de generelle økonomisk-politiske retningslinjer og den europæiske beskæftigelsesstrategi.

Hvert år bør EU’s institutioner undersøge, hvor langt man er kommet med de strategiske prioriteter samt de opnåede resultater på grundlag af en rapport fra Kommissionen, som resumerer medlemsstaternes situationsrapporter.

Desuden foreslår Kommissionen, at systemet forenkles yderligere inden for en række centrale aspekter.

5.2. Programmering

Programmeringssystemet vil blive forenklet som følger:

I politisk henseende: på grundlag af de af Rådet vedtagne strategiske retningslinjer bør hver enkelt medlemsstat udarbejde et nationalt rammedokument om sin udviklingsstrategi, hvorom der bør forhandles med Kommissionen, og som bør udgøre rammen for udarbejdelsen af de tematiske og regionale programmer, men ikke – som den nuværende EF-støtteramme – spille en rolle som forvaltningsinstrument.

I operationel henseende: på grundlag af policy-dokumentet bør Kommissionen vedtage nationale og regionale programmer for hver enkelt medlemsstat. Programmerne bør kun fastlægges på et aggregeret niveau eller et prioritetsniveau med hovedvægten lagt på de vigtigste aktiviteter. Yderligere detaljer, som i dag fremgår af det såkaldte “programtillæg”, bør skrinlægges, og det samme gælder forvaltningen pr. foranstaltning.

Antallet af fonde vil blive begrænset til tre (EFRU, ESF og Samhørighedsfonden) sammenholdt med de nuværende seks.

Modsat hvad der er tilfældet for de nuværende flerfondsprogrammer, bør den fremtidige EFRU- og ESF-indsats tage sigte på kun at fungere med én fond pr. program. I den henseende bør den enkelte fonds funktion gøres mere sammenhængende ved at gøre det muligt for EFRU og ESF at finansiere residuelle aktiviteter med tilknytning til menneskelig henholdsvis fysisk kapital. Finansieringen af disse aktiviteter bør begrænses og knyttes direkte til hovedområderne for den enkelte fonds aktiviteter. Dette vil antagelig både gøre det muligt at forenkle programmeringen og gøre den mere effektiv.

Samhørighedsfonden og EFRU vil følge ét programmeringssystem, når der er tale om transport- og miljøinfrastrukturer. Store projekter bør vedtages særskilt af Kommissionen, men forvaltes inden for de relevante programmer.

5.3. Finansforvaltning og finanskontrol

Med hensyn til delt forvaltning er et af hovedmålene for den fremtidige forskriftspakke for programmeringsperioden 2007-2013 klart på grundlag af de indhøstede erfaringer med det nuværende lovkompleks at afgrænse rammen for, egenarten af og ansvarsfordelingen mellem de forskellige aktører, der medvirker ved gennemførelsen af EU’s budget. Dette omfatter på den ene side medlemsstaterne og de gennemførende myndigheder og på den anden side Kommissionen. I den henseende vil en klarlæggelse af ansvaret bidrage til at forbedre systemets efficiens, effektivitet og overordnede balance.

Forvaltnings- og kontrolsystem

Udkastet til forordning om generelle bestemmelser for EFRU, ESF og Samhørighedsfonden øger sammenhængen og gennemsigtigheden i fondenes forvaltnings- og kontrolsystemers overordnede arkitektur:

- sammenhængen, fordi mindstekravene til kontrol- og revisionssystemerne på alle processens niveauer og de forskellige aktørers respektive opgaver og forpligtelser defineres tydeligt

- gennemsigtigheden, fordi det er nødvendigt, at de forskellige aktører, der er omfattet af kontrollen, får kendskab til resultaterne af hver parts kontrol med henblik på at forbedre systemets efficiens, effektivitet og overordnede balance.

I udkastet til forordning fastlægges et fælles grundlag i form af et sæt mindstekrav, som ethvert forvaltningssystem og internt kontrolsystem, der medvirker ved forvaltningen af fondene, skal efterleve, samt medlemsstaternes og Kommissionens ansvar for, at princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning overholdes. I dette øjemed påser medlemsstaterne, at der er vished for forvaltnings- og kontrolsystemerne:

- ved periodens begyndelse via et uafhængigt revisionsorgans udtalelse om systemet

- hvert år via revisionsmyndighedens udtalelse understøttet af en årlig kontrolrapport

- ved periodens afslutning via en påtegning på den afsluttende udgiftsoversigt.

Når Kommissionen på grundlag af sine egne revisioner og nationale revisioner har vished for de nationale forvaltnings- og kontrolsystemers eksistens og hensigtsmæssige funktionsmåde, vil den kunne basere sin vished for de anførte udgifters lovlighed og formelle rigtighed på resultaterne af de nationale kontrolforanstaltninger. Den vil derfor kunne begrænse sine egne revisioner på stedet til situationer, hvor der er ekstraordinære omstændigheder.

Tilsvarende foreslås det, at omfanget af EU’s indgriben i forvaltning, evaluering og kontrol blandt andet gøres afhængigt af støttens størrelse. Ifølge udkastet til generel forordning kan medlemsstaterne anvende deres egne regler og forvaltnings- og kontrolstrukturer, når det nationale bidrag er tydeligt dominerende. Denne mulighed står kun åben, hvis Kommissionen har vished for de nationale forvaltnings- og kontrolsystemers pålidelighed.

Additionalitetsprincippet – ifølge hvilket EU’s midler snarere supplerer end erstatter nationale midler – vil vedblivende være et centralt princip for samhørighedspolitikken. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet vil Kommissionen imidlertid kun efterprøve anvendelsen deraf inden for “konvergens”-målet. Ansvaret for, at additionalitetsprincippet finder anvendelse inden for programmerne “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” og “europæisk territorialt samarbejde”, påhviler medlemsstaterne.

Finansforvaltning

Med hensyn til finansforvaltning indføres to vigtige aspekter for at forenkle systemet. Således vil udbetalingerne blive foretaget på de prioriterede opgavers niveau og ikke længere på foranstaltningernes niveau, som det er tilfældet i dag. Desuden vil EU’s bidrag kun blive beregnet på grundlag af de offentlige udgifter. Betalingssystemet (acontobetaling og godtgørelse) og princippet om automatisk frigørelse opretholdes.

Desuden indeholder udkastet til forordning forslag til indførelse af en procedure for afbrydelse, tilbageholdelse og suspension af betalinger i tilfælde af alvorlige problemer på det tidspunkt, hvor anmodningen om mellemliggende betaling indgives.

For at forenkle finansforvaltningen foreslår Kommissionen, at der tillades delvis afslutning af programmer vedrørende aktiviteter, der er afsluttet. Tidsplanen for denne afslutning fastsættes af den enkelte medlemsstat.

Udgifters støtteberettigelse bør i vid udstrækning bestemmes af nationale regler; dette gælder dog ikke et begrænset antal områder såsom momsområdet, hvor EU’s regler fortsat skal finde anvendelse.

5.4. Koncentration af midler

Midlerne bør fortsat overvejende koncentreres om de fattigste medlemsstater og regioner med hovedvægten lagt på de nye medlemsstater. På de enkelte udviklingsprogrammers niveau bør koncentrationen opnås ved at fokusere på Lissabon- og Göteborg-prioriteringerne og, i “konvergens”-regionerne, på opbygning af institutionel kapacitet.

Hvad angår programmerne til sikring af regionernes konkurrenceevne, har den nuværende prioritering (under mål 2) af placeringen af støtteområderne på kommune-, lokalsamfunds- og distriktsplan betydet, at koncentrationen næsten udelukkende er blevet forstået mikrogeografisk. Selv om geografisk koncentration af midler om de hårdest ramte områder eller delområder fortsat skal lægge beslag på en væsentlig del af indsatsen i fremtiden, skal det også anerkendes, at sådanne områders fremtidsudsigter hænger nøje sammen med udviklingen i regionen som helhed.

Som det er anerkendt af mange regioner, kræver dette, at der udarbejdes en sammenhængende strategi for hele regionen som en metode til afklaring af dens svageste deles behov. For fremtiden foreslås det derfor, at det nuværende system med micro-zoning opgives, således at det ved udarbejdelsen af programmerne til sikring af regionernes konkurrenceevne i partnerskab med Kommissionen bliver muligt at fastlægge den rette balance mellem den geografiske koncentration og andre former for koncentration.

Dette vil næppe føre til nogen udvanding af indsatsen i forbindelse med anvendelsen af EU's økonomiske midler. Under overskriften “regional konkurrenceevne” bør den geografiske, tematiske og økonomiske koncentration af hvert operationelt program begrundes.

I forbindelse med partnerskabet bør ansvaret for koncentrationen af de økonomiske midler om temaer, der er nødvendige for at afhjælpe de økonomiske, sociale og territoriale forskelle på regionalt plan, i første række påhvile regionerne. Kommissionen bør efterprøve og bekræfte overensstemmelsen på det tidspunkt, hvor programmerne vedtages.

Endelig bør der via princippet om frigørelse af uudnyttede midler (“n+2-reglen”), som er en disciplin, der er enestående for regional- og samhørighedspolitikken, opretholdes et stærkt incitament til en effektiv og hurtig gennemførelse af programmerne.

5.5. Opprioritering af resultater og kvalitet

Effektivitet forudsætter større fokusering på virkning og resultater og en bedre definition af de resultater, der skal opnås. Generelt bør samhørighedspolitikkens effektivitet forbedres ved indførelse af en årlig dialog med EU’s institutioner for – på grundlag af Kommissionens årsrapport – at drøfte, hvor langt man er kommet med de nationale og regionale programmer, samt resultaterne heraf med henblik på at øge gennemsigtigheden og ansvarligheden over for institutioner og borgere.

Evaluering før, under og efter programmernes afslutning bør fortsat være af væsentlig betydning for den overordnede indsats for at sikre kvaliteten. Desuden foreslår Kommissionen, at der oprettes en EU-resultatreserve, hvis vigtigste mål er at belønne medlemsstater og regioner, der er tættest på at have nået de aftalte mål.

Endelig foreslår Kommissionen, at medlemsstaterne inden for deres nationale tildeling afsætter en lille reserve, som gør det muligt for dem hurtigt at reagere på uventede sektormæssige eller lokale begivenheder i form af omstrukturering i industrien eller virkninger af handelsaftaler. Denne reserve bør anvendes til yderligere støtte til ramte arbejdstagere og diversificering af økonomien i de berørte områder, idet den bør fungere som et supplement til de nationale og regionale programmer, der efter planen skal udgøre hovedinstrumentet for omstrukturering i afventning af økonomiske forandringer.

De foreslåede ændringer vil antagelig sikre større gennemsigtighed i forbindelse med politikkens gennemførelse, da de letter borgernes og virksomhedernes muligheder for at gøre sig bekendt hermed og derved øger antallet af projekter, der fremlægges, og bidrager til at give et større udbytte af de investerede midler via øget konkurrence om støtten.

6. ØKONOMISKE MIDLER

De økonomiske midler, der afsættes til samhørighedspolitikken, afspejler den udvidede Unions ambition om at fremme vækst og jobskabelse i dens mindre velstillede områder. For perioden 2007-2013 foreslår Kommissionen, at der afsættes 336,1 mia. EUR (svarende til 373,9 mia. EUR før overførslerne til de foreslåede enkeltinstrumenter for landdistrikter og fiskeri) til støtte for den nye samhørighedspolitiks tre prioriterede opgaver.

Den vejledende fordeling af dette beløb mellem den nye politiks tre mål bør være følgende:

- Ca. 78 % til målet om “konvergens” (mindre udviklede regioner, samhørighedsfond og “statistisk virkning”-regioner) med hovedvægten lagt på støtte til de tolv nye medlemsstater. Absorptionsgrænsen (“capping”) for finansielle overførsler til en given medlemsstat under samhørighedspolitikken vil blive fastholdt på de nuværende 4 % af det nationale BNP under skyldig hensyntagen til beløbene under instrumenterne for udvikling af landdistrikter og fiskeri. De regioner, der er omfattet af den såkaldte statistiske virkning, bør nyde godt af en særlig aftagende tildeling under konvergensmålet med henblik på at lette deres “nedtrapning”.

- Ca. 18 % til målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse”. Uden for optrapningsregionerne bør forholdet mellem de regionale programmer, der finansieres af EFRU, og de nationale programmer, der finansieres af ESF, være 50-50.

- Ca. 4 % til målet om “europæisk territorialt samarbejde”.

Ved fordelingen af de økonomiske midler mellem medlemsstaterne foreslår Kommissionen, at der anvendes den metode baseret på objektive kriterier, der på tidspunktet for Det Europæiske Råds møde i Berlin (1999) blev anvendt på “konvergens”-prioriteten, under hensyn til det nødvendige i at være retfærdig over for de regioner, der påvirkes af udvidelsens statistiske virkning.

Midlerne til målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” bør fordeles mellem medlemsstaterne af Kommissionen på grundlag af EU’s økonomiske, sociale og territoriale kriterier.

Endelig bør befolkningstallet i støtteregionerne og de pågældende medlemsstaters samlede befolkning være afgørende for fordelingen af midlerne under målet om “europæisk territorialt samarbejde”.

2004/0163 (AVC)

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 161,

under henvisning til forslag fra Kommissionen[1],

under henvisning til samstemmende udtalelse fra Europa-Parlamentet[2],

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[3],

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget[4],

under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Ifølge traktatens artikel 158 skal Fællesskabet udvikle og fortsætte sin indsats for at styrke sin økonomiske og sociale samhørighed, og det skal navnlig stræbe efter at formindske forskellene mellem de forskellige områders udviklingsniveauer og forbedre situationen for de mindst begunstigede områder eller øer, herunder landdistrikterne, og ifølge artikel 159 skal Fællesskabet støtte denne indsats gennem strukturfondene, Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter.

(2) Samhørighedspolitikken bør bidrage til at forbedre vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse under hensyntagen til Fællesskabets prioriterede opgaver til sikring af bæredygtig udvikling som fastsat af Det Europæiske Råd på møderne i Lissabon og Göteborg.

(3) De økonomiske, sociale og territoriale forskelle på såvel regionalt som nationalt plan er tiltaget i det udvidede Fællesskab. Konkurrenceevnen og beskæftigelsen bør derfor forbedres overalt i Fællesskabet.

(4) Væksten i antallet af lande- og søgrænser i Unionen og udvidelsen af dens territorium betyder, at merværdien af det grænseoverskridende, tværnationale og interregionale samarbejde i Unionen bør øges.

(5) Samhørighedsfondens arbejde bør integreres i programmeringen af strukturstøtten med henblik på at sikre større sammenhæng mellem de forskellige fonde.

(6) I henhold til artikel 55 i Rådets forordning (EF) nr. 1260/99 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene[5] tager Rådet på grundlag af et forslag fra Kommissionen den pågældende forordning op til revision senest den 31. december 2006. For at gennemføre den ved denne forordning foreslåede reform af fondene bør forordning (EF) nr. 1260/99 ophæves.

(7) Den rolle, som de forskellige instrumenter, der yder støtte til udvikling af landdistrikter, dvs. forordning (EF) nr. […], og til fiskerisektoren, dvs. forordning (EF) nr. […][6], bør fastlægges, og de bør integreres i instrumenterne under den fælles landbrugspolitik og den fælles fiskeripolitik; disse instrumenter bør koordineres med instrumenterne under samhørighedspolitikken.

(8) De fonde, der yder støtte under samhørighedspolitikken, begrænses derfor til Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF) og Samhørighedsfonden. Reglerne for den enkelte fond fastlægges i gennemførelsesforordninger, der udstedes i henhold til traktatens artikel 148, 161 og 162.

(9) For at øge merværdien af Fællesskabets samhørighedspolitik bør strukturfondenes og Samhørighedsfondens arbejde koncentreres og forenkles, og dermed bør de i forordning (EF) nr. 1260/99 fastsatte mål nydefineres. De bør derfor fastlægges således, at de tilstræber konvergens i medlemsstaterne og regionerne, regional konkurrenceevne og beskæftigelse og europæisk territorialt samarbejde.

(10) Inden for disse tre mål bør der på en hensigtsmæssig måde både tages hensyn til de økonomiske og sociale særtræk og til de territoriale særtræk.

(11) Fjernregionerne bør nyde godt af særlige foranstaltninger og yderligere midler for at yde kompensation for de handicap, som følger af de faktorer, der er omhandlet i traktatens artikel 299, stk. 2.

(12) Unionens nordlige områder, der er meget tyndt befolket, har behov for passende økonomisk behandling med henblik på at yde kompensation for virkningerne af dette handicap.

(13) På baggrund af bydimensionens betydning og byernes, navnlig de mellemstore byers, bidrag til regionaludviklingen bør der tages større hensyn til dem ved udbygning af deres rolle ved programmeringen med henblik på at fremme byfornyelse.

(14) Fondene bør ud over den indsats, der gøres af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Den Europæiske Fiskerifond (EFF), træffe særlige og supplerende foranstaltninger til fremme af økonomisk diversificering af landdistrikter og fiskeriafhængige områder. Desuden bør de regioner, der er bagefter i udvikling, fortsat nyde godt af den samme finansielle koncentration som i perioden 2000-2006 via støtte fra disse instrumenter oven i støtten fra fondene.

(15) Foranstaltningerne til fordel for områder med naturligt handicap, dvs. visse øer, bjergområder og områder med lav befolkningstæthed, bør udbygges med henblik på at afhjælpe deres særlige udviklingsvanskeligheder, og det samme gælder visse af Fællesskabets grænseområder efter dets udvidelse.

(16) Der bør fastsættes objektive kriterier for udpegelse af støtteberettigede regioner og områder. I dette øjemed bør fastlæggelsen af de prioriterede regioner og områder på fællesskabsplan baseres på det fælles klassifikationssystem for regioner, der er fastlagt ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26. maj 2003 om indførelse af en fælles nomenklatur for regionale enheder (NUTS)[7].

(17) Der gælder et mål om “konvergens” for de medlemsstater og regioner, der er bagefter i udvikling; omfattet af “konvergens”-målet er de regioner, hvis bruttonationalprodukt (BNP) per capita opgjort i købekraftspariteter er på mindre end 75 % af Fællesskabets gennemsnit. De regioner, der lider under den statistiske virkning som følge af det lavere fællesskabsgennemsnit efter Unionens udvidelse, vil i den forbindelse modtage betydelig overgangsstøtte til afslutning af deres konvergensproces. Denne støtte vil blive afsluttet i 2013 og vil ikke blive efterfulgt af en yderligere overgangsperiode. De medlemsstater, der er omfattet af konvergensmålet, og hvis bruttonationalindkomst (BNI) er på mindre end 90 % af fællesskabsgennemsnittet, vil blive støttet via Samhørighedsfonden.

(18) Der gælder et mål om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” for den del af Fællesskabets område, der ikke er omfattet af “konvergens”-målet. De støtteberettigede regioner er de regioner under mål 1 i programmeringsperioden 2000-2006, som ikke længere opfylder “konvergens”-målets kriterium for regional støtteberettigelse, og hvortil der derfor ydes overgangsstøtte, samt alle Fællesskabets øvrige regioner.

(19) Der gælder et mål om “europæisk regionalt samarbejde” for regioner med lande- eller søgrænser, områderne for tværnationalt samarbejde med henblik på foranstaltninger, der fremmer en integreret territorial udvikling, og støtte til net for interregionalt samarbejde og interregional udveksling af erfaringer. Forbedringen og forenklingen af samarbejdet langs Fællesskabets ydre grænser indebærer anvendelse af Det Europæiske Naboskabs- og Partnerskabsinstrument i henhold til forordning (EF) nr. […] og Førtiltrædelsesinstrumentet i henhold til forordning (EF) nr. […].

(20) Fondenes aktiviteter og de foranstaltninger, som de bidrager til at finansiere, bør være sammenhængende og forenelige med Fællesskabets øvrige politikker og efterleve fællesskabslovgivningen.

(21) Fællesskabets indsats bør være komplementær med medlemsstaternes indsats eller tilstræbe at bidrage til denne. Partnerskabet bør udbygges via arrangementer for deltagelse af forskellige typer partnere, navnlig regionerne, under fuld hensyntagen til medlemsstaternes institutionelle ordninger.

(22) Den flerårige programmering tager sigte på at føre fondenes mål ud i livet ved at sikre, at de fornødne økonomiske midler står til rådighed, og at Fællesskabets og medlemsstaternes fælles indsats er sammenhængende og kontinuerlig.

(23) Fællesskabet kan i henhold til det i traktatens artikel 5 fastsatte subsidiaritetsprincip tage skridt til at fremme målene om “konvergens”, “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” og “europæisk territorialt samarbejde”. Disse mål kan ikke nås fyldestgørende af medlemsstaterne som følge af forskellenes omfang og de begrænsede økonomiske midler hos de medlemsstater og regioner, der er støtteberettigede under “konvergens”-målet. Disse mål kan derfor bedre føres ud i livet på fællesskabsplan via fællesskabsfinansernes flerårige garanti, som gør det muligt at koncentrere samhørighedspolitikken om Fællesskabets prioriterede opgaver. I henhold til proportionalitetsprincippet, der er hjemlet i ovennævnte artikel, har denne forordning kun det omfang, der er nødvendigt for at nå de pågældende mål.

(24) Subsidiariteten og proportionaliteten i strukturfondenes og Samhørighedsfondens aktivitet bør styrkes.

(25) Som led i princippet om delt forvaltning bør betingelserne for, at Kommissionen kan udøve sine beføjelser til at gennemføre Den Europæiske Unions almindelige budget i henhold til traktatens artikel 274 fastlægges, og medlemsstaternes forpligtelser til samarbejde klarlægges. Således vil Kommissionen kunne forvisse sig om, at medlemsstaterne benytter fondene lovligt og korrekt samt i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning i finansforordningens forstand.

(26) For at sikre en reel økonomisk virkning må bidragene fra strukturfondene i henhold til denne forordning ikke erstatte offentlige udgifter i medlemsstaterne. Efterprøvning af additionalitetsprincippet gennem partnerskab bør koncentreres om regionerne under “konvergens”-målet som følge af størrelsen af de økonomiske midler, der afsættes til disse, og kan munde ud i en økonomisk korrektion, hvis additionaliteten ikke efterleves.

(27) Som led i sin indsats for økonomisk og social samhørighed fremmer Fællesskabet målet om at afskaffe forskelsbehandling og fremme ligestilling af mænd og kvinder som knæsat i traktatens artikel 2 og 3.

(28) Den økonomiske koncentration om målet om “konvergens” bør forstærkes som følge af de større uligheder i den udvidede Union, indsatsen til fordel for målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” for at bistå med at forbedre konkurrenceevnen og beskæftigelsen i resten af Unionen bør fastholdes, og midlerne til målet om “europæisk territorialt samarbejde” bør forhøjes som følge af dets særlige merværdi.

(29) Der bør fastsættes bestemmelser om tildelingen af de disponible midler. Disse tildeles årligt, og der sikres en betydelig koncentration om de regioner, der er bagefter i udvikling, herunder de regioner, der modtager overgangsstøtte som følge af den statistiske virkning.

(30) De årlige bevillinger, der afsættes til en medlemsstat under fondene, begrænses til et loft, som fastsættes under hensyn til dens absorptionskapacitet.

(31) Kommissionen bør fastlægge den vejledende fordeling af de disponible forpligtelsesbevillinger efter en objektiv og gennemsigtig metode. 3 % af de strukturfondsbevillinger, der tildeles medlemsstaterne under målene om “konvergens” og “regional konkurrenceevne og beskæftigelse”, bør henføres til en fællesskabsreserve til belønning af kvalitet og resultater.

(32) De bevillinger, der står til rådighed under fondene, bør til brug for programmeringen indekseres ved anvendelse af en fast sats.

(33) For at øge samhørighedspolitikkens strategiske indhold via en integrering med Fællesskabets prioriterede opgaver og derved fremme dens gennemsigtighed bør Rådet vedtage strategiske retningslinjer på grundlag af et forslag fra Kommissionen; Rådet bør undersøge medlemsstaternes gennemførelse deraf på grundlag af en rapport fra Kommissionen.

(34) På grundlag af de af Rådet vedtagne strategiske retningslinjer bør hver medlemsstat udarbejde et nationalt referencedokument vedrørende sin udviklingsstrategi, hvorom der forhandles med Kommissionen, og som vedtages af Kommissionen og udgør rammen for udarbejdelsen af de operationelle programmer.

(35) Programmeringen og forvaltningen af strukturfondene bør forenkles under hensyn til deres særtræk ved at fastsætte, at de operationelle programmer enten skal finansieres af EFRU eller ESF, der begge komplementært og begrænset kan finansiere foranstaltninger, der er omfattet af den anden fonds anvendelsesområde.

(36) For at forbedre Samhørighedsfondens og EFRU’s komplementaritet og forenkle gennemførelsen deraf programmeres støtten fra disse to fonde samlet i de operationelle programmer for transport og miljø.

(37) Programmeringen bør sikre en koordination af fondene indbyrdes og med de øvrige eksisterende finansielle instrumenter, EIB og Den Europæiske Investeringsfond. Denne koordination omfatter også en forberedelse af komplekse finansielle ordninger og offentligt-private partnerskaber.

(38) Programmeringsperioden udgør én periode på syv år med henblik på at opretholde den forenkling af forvaltningssystemet, der er fastlagt i forordning (EF) nr. 1260/1999.

(39) Medlemsstaterne og forvaltningsmyndighederne bør inden for de operationelle programmer, der medfinansieres af EFRU, fastlægge en ordning for det interregionale samarbejde og tage hensyn til særtrækkene ved områderne med naturlige handicap.

(40) Af hensyn til nødvendigheden af forenkling og decentralisering bør programmeringen og den økonomiske forvaltning alene foretages på prioritetsniveauet, således at EF-støtterammen og programtillægget i henhold til forordning (EF) nr. 1260/99 ikke længere finder anvendelse.

(41) Medlemsstaterne, regionerne og forvaltningsmyndighederne bør inden for de operationelle programmer, der medfinansieres af EFRU under målene om “konvergens” og “regional konkurrenceevne og beskæftigelse”, fastsætte nærmere regler for en videredelegering til byernes myndigheder af de prioriterede opgaver vedrørende byfornyelse.

(42) Den yderligere tildeling, der skal yde kompensation for de ekstra omkostninger, som fjernregionerne står over for, bør integreres i de operationelle programmer, som EFRU finansierer i de pågældende regioner.

(43) Der bør fastsættes særskilte ordninger for virkeliggørelsen af målet om “europæisk territorialt samarbejde”, som finansieres af EFRU.

(44) Kommissionen bør kunne godkende store projekter, som indgår i de operationelle programmer, om nødvendigt i samarbejde med EIB, med henblik på at vurdere deres formål og virkning og arrangementerne for den planlagte brug af fællesskabsmidler.

(45) Som led i den tekniske bistand bør fondene yde støtte til evalueringer, forbedring af administrativ kapacitet i forbindelse med fondenes forvaltning, undersøgelser, pilotprojekter og udveksling af erfaringer, som navnlig tager sigte på at anspore til nyskabende metoder og procedurer.

(46) Effektiviteten af støtten fra fondene afhænger også af, om der indgår en pålidelig evaluering i programmeringen og overvågningen; medlemsstaternes og Kommissionens ansvar i denne henseende bør fastlægges.

(47) Medlemsstaterne bør inden for deres nationale rammebeløb under målene om “konvergens” og “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” afsætte en lille reserve til hurtig reaktion på uventede sektormæssige eller lokale begivenheder som følge af socioøkonomisk omstrukturering eller virkninger af handelsaftaler.

(48) Det er nødvendigt at fastlægge, hvilke elementer der kan graduere fondenes deltagelse i de operationelle programmer. For at øge fællesskabsmidlernes multiplikatoreffekt er det derfor nødvendigt at tage hensyn til egenarten og omfanget af de problemer, som de pågældende områder står over for, virkeliggørelsen af Fællesskabets prioriterede opgaver, herunder beskyttelse og forbedring af miljøet, og tilvejebringelsen af private midler til de operationelle programmer via offentligt-private partnerskaber. I dette øjemed er det desuden nødvendigt at fastlægge begrebet indkomstskabende projekt og for denne projekttype at fastsætte grundlaget for beregningen af fondenes deltagelse.

(49) I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og med forbehold af de undtagelser, der er fastsat i forordning (EF) nr. […] om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, (EF) nr. […] om Den Europæiske Socialfond og (EF) nr. […] om Samhørighedsfonden, bør der fastsættes nationale regler om udgifters støtteberettigelse.

(50) For at sikre en effektiv, retfærdig og bæredygtig virkning af fondenes aktiviteter bør der fastsættes bestemmelser, som sikrer, at investeringerne i erhvervsvirksomheder er langsigtede, og forhindrer, at fondene udnyttes til at skabe illoyal konkurrence. Det skal påses, at investeringer, hvortil der ydes støtte fra fondene, kan afskrives over en tilstrækkeligt lang periode.

(51) Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at sikre en velfungerende forvaltning og et velfungerende kontrolsystem. Med henblik herpå er det nødvendigt at fastlægge de generelle principper og de nødvendige funktioner, som systemerne for alle operationelle programmer skal efterleve på grundlag af den gældende fællesskabslovgivning i programmeringsperioden 2000-2006.

(52) Det er derfor nødvendigt at opretholde en udpegelse af én forvaltningsmyndighed for hver aktivitet og at klarlægge dennes ansvar og revisionsmyndighedens funktioner. Det er også nødvendigt at sikre ensartede kvalitetsstandarder for godkendelse af udgifter og betalingsanmodninger, før disse sendes til Kommissionen; det er nødvendigt at klarlægge egenarten og kvaliteten af de oplysninger, som disse anmodninger er baseret på, og med henblik herpå at fastlægge godkendelsesmyndighedens funktionsmåde.

(53) Overvågningen af operationelle programmer er nødvendig for at sikre kvaliteten af deres gennemførelse. I dette øjemed fastlægges overvågningsudvalgenes ansvar, de oplysninger, der skal sendes til Kommissionen, og rammen for behandlingen af disse oplysninger.

(54) I overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincipperne har medlemsstaterne hovedansvaret for gennemførelsen af og kontrollen med aktiviteterne.

(55) Medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til forvaltnings- og kontrolsystemer, godkendelse af udgifter og forebyggelse, afsløring og rettelse af uregelmæssigheder og overtrædelser af fællesskabsretten bør fastlægges med henblik på at sikre en effektiv og korrekt gennemførelse af de operationelle programmer. Navnlig med hensyn til forvaltning og kontrol er det nødvendigt at fastlægge de midler, hvormed medlemsstaterne sikrer, at systemerne er indført og fungerer tilfredsstillende.

(56) Uden at Kommissionens beføjelser på området finanskontrol skal indskrænkes, bør samarbejdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen på dette område udbygges, og der bør fastsættes kriterier, som gør det muligt for Kommissionen i sammenhæng med sin strategi for kontrol med nationale systemer at fastlægge, hvilket sikkerhedsniveau den kan opnå hos de nationale revisionsorganer.

(57) Omfanget af og intensiteten i Fællesskabets kontrol skal stå i et rimeligt forhold til størrelsen af dets bidrag. Når en medlemsstat i meget høj grad er hovedkilde til finansieringen af et program, er det hensigtsmæssigt, at den pågældende medlemsstat får mulighed for at tilrettelægge visse elementer af kontrolordningerne efter nationale regler. Under de samme omstændigheder er det nødvendigt at slå fast, at Kommissionen differentierer de midler, hvormed medlemsstaterne bør varetage funktionerne godkendelse af udgifter og efterprøvning af forvaltnings- og kontrolsystemet, og at fastlægge de betingelser, hvorpå Kommissionen er berettiget til at begrænse sin egen revision og henholde sig til de nationale organers garanti.

(58) Acontobetalingen ved starten af operationelle programmer sikrer en jævn cash flow, som letter betalingerne til støttemodtagerne i forbindelse med det operationelle programs gennemførelse. En acontobetaling på 7 % for strukturfondene og 10,5 % for Samhørighedsfonden vil bidrage til at fremskynde gennemførelsen af operationelle programmer.

(59) Ud over suspension af betalinger, når der konstateres mangler ved forvaltnings- og kontrolsystemerne, bør der kunne træffes foranstaltninger, som gør det muligt for den anvisningsberettigede ved delegation at suspendere betalinger, hvis der består tvivl om disse systemers forsvarlige funktionsmåde, eller for Kommissionen at foretage et fradrag i betalingerne, hvis den pågældende medlemsstat ikke har truffet alle resterende foranstaltninger i en korrigerende handlingsplan.

(60) Reglen om automatisk frigørelse vil bidrage til at fremskynde gennemførelsen af programmer og styrke en forsvarlig økonomisk forvaltning. I dette øjemed er det hensigtsmæssigt at fastlægge reglerne for anvendelsen deraf og de dele af den budgetmæssige forpligtelse, der kan udelukkes derfra, navnlig når forsinkelserne med gennemførelsen skyldes omstændigheder, som er uafhængige af det forhold, der gør den relevant, som er unormale eller uforudselige, og hvis følger ikke kan undgås på trods af den udviste omhu.

(61) Fremgangsmåderne for afslutning bør forenkles, idet det gøres muligt for de medlemsstater, der ønsker det, delvist efter en af dem selv valgt plan at afslutte et operationelt program vedrørende de afsluttede foranstaltninger; der bør sikres en egnet ramme derfor.

(62) Det er nødvendigt, at de foranstaltninger, der er påkrævede til gennemførelse af denne forordning, træffes i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen[8] -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

AFSNIT I

MÅL OG ALMINDELIGE REGLER FOR STØTTE

KAPITEL I ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand

Denne forordning indeholder de generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF) (i det følgende benævnt “strukturfondene”) og Samhørighedsfonden, uden at de specifikke bestemmelser i forordningerne om EFRU, ESF og Samhørighedsfonden skal indskrænkes.

I denne forordning fastlægges de mål, til hvis virkeliggørelse strukturfondene og Samhørighedsfonden (i det følgende benævnt “fondene”) skal bidrage, kriterierne for medlemsstaternes og regionernes berettigelse til at modtage midler fra disse fonde, de disponible økonomiske ressourcer og kriterierne for fordelingen deraf.

I denne forordning fastlægges grundlaget for samhørighedspolitikken, herunder metoden til fastsættelse af Fællesskabets strategiske retningslinjer for samhørighedspolitikken, den nationale strategiske referenceramme og den årlige undersøgelse på fællesskabsplan.

Forordningen indeholder principper og regler for partnerskab, programmering, evaluering, forvaltning inkl. økonomisk forvaltning, overvågning og kontrol på grundlag af et ansvar, der deles af medlemsstaterne og Kommissionen.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved nedenstående udtryk følgende:

1) “operationelt program” : et dokument fremlagt af medlemsstaten og godkendt af Kommissionen som en del af den strategiske referenceramme, hvori der er fastsat en udviklingsstrategi baseret på et sammenhængende sæt prioriterede opgaver med henblik på at opnå støtte fra en fond eller for “konvergens”-målets vedkommende fra Samhørighedsfonden og EFRU

2) “prioriteret opgave” : en af de prioriterede opgaver i strategien i et operationelt program omfattende en gruppe foranstaltninger, der er indbyrdes forbundne og har særlige målelige mål

3) “foranstaltning” : et projekt eller en gruppe projekter, som er udvalgt af forvaltningsmyndigheden for det pågældende operationelle program eller under dens ansvar i henhold til kriterier, der er fastsat af overvågningsudvalget og gennemføres af en eller flere modtagere, hvorved det gøres muligt at føre målene for den prioriterede opgave, som den vedrører, ud i livet

4) “støttemodtager” : en operatør, et organ eller en virksomhed, i offentligt eller privat regi, der har ansvaret for indledningen og/eller gennemførelsen af foranstaltninger. I forbindelse med støtteordninger i henhold til traktatens artikel 87 er støttemodtagerne offentlige eller private virksomheder, som gennemfører en enkeltstående foranstaltning og modtager offentlig støtte

5) “offentlige udgifter” : ethvert offentligt bidrag til finansiering af foranstaltninger, der hidrører fra statens og regionale og lokale myndigheders budgetter og Den Europæiske Unions budgetter for strukturfondene og Samhørighedsfonden, og alle tilsvarende udgifter. Ethvert bidrag til finansiering af foranstaltninger, der hidrører fra offentligretlige organer eller sammenslutninger af en eller flere regionale eller lokale myndigheder eller et eller flere offentligretlige organer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter[9], betragtes som et offentligt bidrag

6) “mellemliggende organ” : ethvert organ eller enhver offentlig eller privat tjeneste, der handler under ansvar af en forvaltnings- eller godkendelsesmyndighed, eller som udfører opgaver på vegne af en sådan myndighed over for støttemodtagere, der gennemfører foranstaltninger.

KAPITEL II MÅL OG OPGAVER

Artikel 3

Mål

1. Formålet med Fællesskabets indsats i henhold til traktatens artikel 158 er at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i det udvidede Fællesskab med henblik på at fremme en harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling i Fællesskabet. Denne foranstaltning træffes med støtte fra fondene, Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og andre eksisterende finansielle instrumenter. Sigtet dermed er at imødegå de udfordringer, der knytter sig til de økonomiske, sociale og territoriale forskelle, som navnlig er opstået for lande og regioner, der er bagefter i udvikling, til fremskyndelsen af den økonomiske og sociale omstrukturering og til befolkningens aldring.

De foranstaltninger, der træffes i fondenes regi, omfatter på nationalt og regionalt plan Fællesskabets prioriterede opgaver til fremme af bæredygtig udvikling ved forbedring af væksten, konkurrenceevnen og beskæftigelsen, social integrering og miljøbeskyttelse og -kvalitet.

2. I dette øjemed yder EFRU, ESF, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og Fællesskabets øvrige finansielle instrumenter på en hensigtsmæssig måde hvert sit bidrag til virkeliggørelsen af følgende tre mål:

a) Sigtet med målet om “konvergens” er at fremskynde konvergensen for de mindst udviklede medlemsstater og regioner ved at forbedre betingelserne for vækst og beskæftigelse via højnelse og forbedring af kvaliteten af investeringer i fysisk og menneskelig kapital, udbygning af innovation og vidensamfundet, tilpasning til den økonomiske og sociale udvikling, beskyttelse og forbedring af miljøet samt administrativ effektivitet. Dette mål er fondenes prioriterede opgave.

b) Sigtet med målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” er uden for de mindst udviklede regioner at styrke regionernes konkurrenceevne, tiltrækningskraft og beskæftigelse ved at foregribe den økonomiske og sociale udvikling, herunder sådanne, som knytter sig til liberalisering af samhandel, via innovation og fremme af vidensamfundet, iværksætterlyst, beskyttelse og forbedring af miljøet, forbedring af tilgængeligheden, højnelse af arbejdstageres og erhvervsvirksomheders tilpasningsevne og udvikling af integrerende arbejdsmarkeder.

c) Sigtet med målet om “europæisk territorialt samarbejde” er at styrke det grænseoverskridende samarbejde via fælles lokale initiativer, på tværnationalt plan ved hjælp af foranstaltninger, som kan føre til integreret territorial udvikling i tilknytning til Fællesskabets prioriterede opgaver, og via netværksarbejde og udveksling af erfaringer på det relevante territoriale niveau.

3. Under alle tre mål tages der i forbindelse med støtten fra fondene alt efter disses egenart hensyn til dels de økonomiske og sociale særtræk, dels de territoriale særtræk. Støtten anvendes på en hensigtsmæssig måde til støtte for byfornyelse, navnlig som led i regionaludvikling, samt fornyelse af landdistrikter og fiskeriafhængige områder via økonomisk diversificering. Støtten anvendes også til områder, der er ramt af geografiske eller naturlige handicap, som forværrer udviklingsproblemerne, navnlig i fjernområderne (Guadeloupe, Fransk Guyana, Martinique, Réunion, Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer) samt de nordlige områder med meget lav befolkningstæthed og visse øer, ømedlemsstater og bjergområder.

Artikel 4

Instrumenter og opgaver

1. Fondene bidrager, hver i overensstemmelse med sine særlige bestemmelser, til virkeliggørelsen af de tre mål som følger:

a) målet om “konvergens”: EFRU, ESF og Samhørighedsfonden

b) målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse”: EFRU og ESF

c) målet om “europæisk territorialt samarbejde”: EFRU.

2. På medlemsstaternes og Kommissionens initiativ bidrager fondene til finansiering af teknisk bistand.

KAPITEL III GEOGRAFISK STØTTEBERETTIGELSE

Artikel 5

Konvergens

1. De regioner, der er berettigede til midler fra strukturfondene under målet om “konvergens”, er de regioner svarende til niveau II i nomenklaturen for statistiske territoriale enheder (i det følgende benævnt “NUTS II-niveau”) i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26. maj 2003, hvis bruttonationalprodukt (BNP) per capita opgjort i købekraftspariteter og beregnet på grundlag af de pr. […] disponible fællesskabsdata for de seneste tre år er på mindre end 75 % af Fællesskabets gennemsnit.

2. Regioner på NUTS II-niveau, hvis BNP per capita opgjort i købekraftspariteter og beregnet på grundlag af de pr. […] disponible fællesskabsdata for de seneste tre år er på mellem 75 % og […] % af Fællesskabets gennemsnit, er på et særligt overgangsgrundlag berettigede til midler fra strukturfondene.

3. De medlemsstater, der er berettigede til midler fra Samhørighedsfonden, er medlemsstater, hvis bruttonationalindkomst (BNI) per capita opgjort i købekraftspariteter og beregnet på grundlag af de pr. […] disponible fællesskabsdata for de seneste tre år er på mindre end 90 % af Fællesskabets gennemsnit, og som har et program til opfyldelse af de betingelser om økonomisk konvergens, der er omhandlet i traktatens artikel 104.

4. Uanset stk. 1 og 2 samt artikel 6 ydes der særlige midler fra EFRU til fjernområderne (Guadeloupe, Fransk Guyana, Martinique, Réunion, Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer) for at lette deres integrering i det indre marked og yde kompensation for deres særlige situation.

5. Umiddelbart efter denne forordnings ikrafttræden vedtager Kommissionen efter fremgangsmåden i artikel 104, stk. 2, en liste over de regioner, der opfylder kriterierne i stk. 1 og 2, og de medlemsstater, der opfylder kriterierne i stk. 3. Denne liste er gyldig fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.

Artikel 6

Regional konkurrenceevne og beskæftigelse

1. De områder, der er berettigede til midler fra strukturfondene under målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse”, er de områder, der ikke er omfattet af artikel 5, stk. 1 og 2.

Ved fremlæggelsen af den i artikel 25 omhandlede nationale strategiske referenceramme meddeler hver berørt medlemsstat, for hvilke NUTS I- eller NUTS II-regioner den vil fremlægge et program med henblik på EFRU-finansiering.

2. De regioner på NUTS II-niveau, der i henhold til forordning (EF) nr. 1260/1999 helt er omfattet af mål 1 i 2006, og som ikke er omhandlet i artikel 5, stk. 1 og 2, er berettigede til en særlig overgangsfinansiering fra strukturfondene.

3. Umiddelbart efter denne forordnings ikrafttræden vedtager Kommissionen efter fremgangsmåden i artikel 104, stk. 2, en liste over de regioner, der opfylder kriterierne i stk. 2. Denne liste er gyldig fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.

Artikel 7

Europæisk territorialt samarbejde

1. For så vidt angår grænseoverskridende samarbejde, er Fællesskabets regioner på NUTS III-niveau langs de indre og visse ydre landegrænser og visse af Fællesskabets regioner på NUTS III-niveau langs søgrænserne, som hovedregel med højst 150 kilometers indbyrdes afstand, berettigede til midler under hensyn til eventuelle nødvendige tilpasninger for at sikre sammenhæng og kontinuitet i samarbejdsforanstaltningen.

Umiddelbart efter denne forordnings ikrafttræden vedtager Kommissionen efter fremgangsmåden i artikel 104, stk. 2, en liste over de støtteberettigede regioner. Denne liste er gyldig fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.

2. For så vidt angår tværnationalt samarbejde på grundlag af Fællesskabets strategiske retningslinjer, der er omhandlet i artikel 23 og 24, vedtager Kommissionen efter fremgangsmåden i artikel 104, stk. 2, en liste over de støtteberettigede tværnationale områder. Denne liste er gyldig fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.

3. For så vidt angår samarbejdsnet og udveksling af erfaringer, er Fællesskabets område støtteberettiget.

KAPITEL IV PRINCIPPER FOR STØTTE

Artikel 8

Komplementaritet, sammenhæng og overensstemmelse

1. Fondene yder støtte, som er komplementær med de nationale, regionale og lokale foranstaltninger under hensyntagen til Fællesskabets prioriterede opgaver.

2. Kommissionen og medlemsstaterne påser, at der er sammenhæng mellem støtten fra fondene og medlemsstaterne og Fællesskabets aktiviteter, politikker og prioriterede opgaver. Denne sammenhæng skal navnlig fremgå af Fællesskabets strategiske retningslinjer, den nationale strategiske referenceramme og de operationelle programmer.

3. Foranstaltninger, der finansieres af fondene, skal være i overensstemmelse med bestemmelserne i traktaten og retsakter udstedt i henhold dertil.

Artikel 9

Programmering

Fondenes mål søges virkeliggjort inden for rammerne af et flerårigt programmeringssystem, som omfatter de prioriterede opgaver, en proces for forvaltning, beslutningstagning og finansiering tilrettelagt i flere etaper.

Artikel 10

Partnerskab

1. Støtten fra fondene fastsættes af Kommissionen inden for rammerne af et tæt samarbejde, i det følgende benævnt “partnerskab”, mellem Kommissionen og en medlemsstat. Medlemsstaten tilrettelægger efter gældende nationale regler og procedurer et partnerskab med de myndigheder og organer, som den udpeger, dvs.:

a) de kompetente regionale, lokale, bymæssige og andre offentlige myndigheder

b) de økonomiske partnere og arbejdsmarkedets parter

c) ethvert andet relevant organ, der repræsenterer civilsamfundet, miljømæssige partnere, ikke-statslige organisationer og organer, der er ansvarlige for at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder.

Hver medlemsstat udpeger de mest repræsentative partnere på nationalt, regionalt og lokalt plan og i de økonomiske og sociale eller andre kredse, i det følgende benævnt “partnere”. Medlemsstaten sikrer en generel og effektiv inddragelse af alle egnede organer efter nationale regler og procedurer og under hensyn til det nødvendige i at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder og bæredygtig udvikling ved integrering af krav om beskyttelse og forbedring af miljøet.

2. Partnerskabet gennemføres i fuld overensstemmelse med de enkelte partnerkategoriers respektive institutionelle, retlige og finansielle kompetence.

Partnerskabet omfatter forberedelse og overvågning af den nationale strategiske referenceramme og forberedelse, gennemførelse, overvågning og evaluering af de operationelle programmer. Medlemsstaterne inddrager inden for den frist, der er fastsat for hver af de forskellige programmeringsetaper, hver enkelt af de egnede partnere, særlig regionerne, i denne etape.

3. Hvert år fører Kommissionen samråd med de organisationer, der repræsenterer arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, vedrørende støtten fra fondene.

Artikel 11

Subsidiær og proportional indsats

1. Gennemførelsen af operationelle programmer som omhandlet i artikel 23 henhører under medlemsstaternes ansvar på det rette territoriale niveau i overensstemmelse med det institutionelle system, der kendetegner den enkelte medlemsstat. Dette ansvar udøves i overensstemmelse med denne forordning.

2. De midler, som Kommissionen og medlemsstaterne tager i anvendelse til gennemførelsen af kontrolbestemmelserne varierer efter fællesskabsstøttens størrelse. Bestemmelserne om evaluering og Kommissionens medvirken i det overvågningsudvalg, der er omhandlet i artikel 62, samt årsrapporterne om de operationelle programmer, anvendes ligeledes differentieret.

Artikel 12

Delt forvaltning

1. Det fællesskabsbudget, der afsættes til fondene, gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Kommissionen i henhold til artikel 53, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002[10], dog ikke hvad angår den tekniske bistand, der er omhandlet i artikel 43.

Medlemsstaterne og Kommissionen sikrer overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning.

2. Kommissionen udøver sine beføjelser til at gennemføre Den Europæiske Unions almindelige budget således:

a) Kommissionen efterprøver eksistensen af og funktionsmåden for forvaltnings- og kontrolsystemerne i medlemsstaterne efter fremgangsmåderne i artikel 69 og 70

b) Kommissionen afbryder, tilbageholder eller suspenderer alle eller en del af betalingerne i henhold til artikel 89, 90 og 91, hvis de nationale forvaltnings- og kontrolsystemer svigter, og anvender enhver anden fornøden finansiel korrektion efter fremgangsmåderne i artikel 101 og 102

c) Kommissionen efterprøver godtgørelsen af acontobetalinger og frigør automatisk budgetmæssige forpligtelser efter fremgangsmåderne i artikel 81, stk. 2, og artikel 93 og 96.

Artikel 13

Additionalitet

1. Støtten fra strukturfondene må ikke erstatte offentlige eller tilsvarende strukturelle udgifter for en medlemsstat.

2. For regioner, der er omfattet af målet om “konvergens”, fastlægger Kommissionen og medlemsstaten niveauet for de offentlige eller tilsvarende strukturelle udgifter, som medlemsstaten i programmeringsperioden skal opretholde i alle de berørte regioner.

Medlemsstaten og Kommissionen når til enighed om de pågældende udgifter inden for den nationale strategiske referenceramme, der er omhandlet i artikel 25.

3. Niveauet for de udgifter, der er omhandlet i stk. 2, er mindst af samme størrelse som de gennemsnitlige årlige udgifter opgjort i faste priser i den foregående programmeringsperiode.

Udgiftsniveauet fastlægges under henvisning til de almindelige makroøkonomiske betingelser, hvorpå finansieringen finder sted, og under hensyn til visse særlige økonomiske situationer, dvs. privatiseringer og et ekstraordinært niveau for de offentlige eller tilsvarende strukturelle udgifter for medlemsstaten i den foregående programmeringsperiode.

4. For målet om “konvergens” foretager Kommissionen i samarbejde med hver medlemsstat en midtvejsefterprøvning af additionaliteten i 2011 og en efterfølgende efterprøvning deraf senest den 30. juni 2016.

Hvis en medlemsstat ikke den 30. juni 2016 kan dokumentere, at den additionalitet, der er aftalt inden for den nationale strategiske referenceramme, er respekteret, foretager Kommissionen en finansiel korrektion efter fremgangsmåden i artikel 101.

Artikel 14

Ligestilling mellem mænd og kvinder

Medlemsstaterne og Kommissionen påser, at ligestillingen mellem mænd og kvinder og integreringen af kønsaspektet fremmes på fondenes forskellige gennemførelsesstadier.

KAPITEL V FINANSIEL RAMME

Artikel 15

Samlede midler

1. De midler, der stilles til rådighed til forpligtelser for fondene i perioden 2007-2013, andrager 336,1 mia. EUR i 2004-priser med den årlige fordeling, der er anført i bilag 1.

Med henblik på programmeringen og den efterfølgende optagelse i Den Europæiske Unions almindelige budget indekseres de i første afsnit omhandlede beløb med 2 % årligt.

Budgetmidlernes fordeling mellem de i artikel 3, stk. 2, fastlagte mål skal være sådan, at der opnås en betydelig koncentration om de regioner, der er omfattet af målet om “konvergens”.

2. Kommissionen udarbejder vejledende årlige fordelinger mellem medlemsstaterne efter kriterierne i artikel 16, 17 og 18, jf. dog de i artikel 20 og 21 omhandlede bestemmelser.

Artikel 16

Midler til målet om “konvergens”

1. De samlede midler til målet om “konvergens” udgør 78,54 % af de midler, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, (dvs. i alt 264,0 mia. EUR) og fordeles mellem de forskellige komponenter som følger:

a) 67,34 % til den i artikel 5, stk. 1, omhandlede finansiering, idet den støtteberettigede befolkning, den regionale velstand, den nationale velstand og arbejdsløsheden anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne

b) 8,38 % til den i artikel 5, stk. 2, omhandlede særlige overgangsstøtte, idet den støtteberettigede befolkning, den regionale velstand, den nationale velstand og arbejdsløsheden anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne

c) 23,86 % til den i artikel 5, stk. 3, omhandlede finansiering, idet befolkningen, BNI per capita under hensyn til forbedringen af den nationale velstand i den foregående periode og arealet anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne

d) 0,42 % til den i artikel 5, stk. 4, omhandlede finansiering, idet den støtteberettigede befolkning anvendes som kriterium ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne.

2. Den årlige fordeling af de i stk. 1, litra b), omhandlede bevillinger nedtrappes fra 1. januar 2007. Bevillingerne i 2007 er lavere end i 2006, dog ikke for de regioner, der ikke i henhold til forordning (EF) nr. 1260/1999 var fuldt berettigede til støtte under mål 1 pr. 1. januar 2000, idet bevillingen i 2007 for disses vedkommende skal være objektiv og retfærdig.

Artikel 17

Midler til målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse”

1. De samlede midler til målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” udgør 17,22 % af de midler, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, (dvs. i alt 57,9 mia. EUR) og fordeles mellem de forskellige komponenter som følger:

a) 83,44 % til den i artikel 6, stk. 1, omhandlede finansiering, idet den støtteberettigede befolkning, den regionale velstand, arbejdsløsheden, beskæftigelsesfrekvensen og befolkningstætheden anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne

b) 16,56 % til den i artikel 6, stk. 2, omhandlede særlige overgangsstøtte, idet den støtteberettigede befolkning, den regionale velstand, den nationale velstand og arbejdsløsheden anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne.

2. De i stk. 1, litra a), omhandlede bevillinger fordeles ligeligt mellem programmer finansieret af EFRU og programmer finansieret af ESF.

3. Indtil 50 % af de disponible bevillinger, der er omhandlet i stk. 1, litra b), afsættes til operationelle programmer finansieret af ESF. I dette øjemed fastsættes der i de operationelle programmer, som finansieres af ESF, en særlig prioriteret opgave.

4. Den årlige fordeling af de i stk. 1, litra b), omhandlede bevillinger nedtrappes fra 1. januar 2007. Bevillingerne i 2007 er lavere end i 2006, dog ikke for de regioner, hvis berettigelse til støtte under mål 1 i henhold til forordning (EF) nr. 1260/1999 påbegyndtes i 2004, idet bevillingen i 2007 for disses vedkommende skal være objektiv og retfærdig.

Artikel 18

Midler til målet om “europæisk territorialt samarbejde”

De samlede midler til målet om “europæisk territorialt samarbejde” udgør 3,94 % af de midler, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, (dvs. i alt 13,2 mia. EUR) og fordeles mellem de forskellige komponenter som følger:

a) 35,61 % til finansiering af grænseoverskridende samarbejde som omhandlet i artikel 7, stk. 1, idet den støtteberettigede befolkning anvendes som kriterium ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne

12,12 % til støtten fra EFRU til de grænseoverskridende aspekter ved Det Europæiske Naboskabs- og Partnerskabsinstrument i henhold til forordning (EF) nr. […] og Førtiltrædelsesinstrumentet i henhold til forordning (EF) nr. […]. Det fremgår af disse forordninger, at støtten fra de to instrumenter til grænseoverskridende samarbejde med medlemsstater er af samme størrelse som støtten fra EFRU

b) 47,73 % til finansiering af tværnationalt samarbejde som omhandlet i artikel 7, stk. 2, idet den støtteberettigede befolkning anvendes som kriterium ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne

c) 4,54 % til finansiering af samarbejdsnet og udveksling af erfaringer som omhandlet i artikel 7, stk. 3.

Artikel 19

Ikke-overførbare midler

De samlede bevillinger, der er fordelt mellem medlemsstaterne under hvert af fondenes mål og disses komponenter, må ikke overføres mellem disse.

Dog kan der i forbindelse med den finansielle fordeling mellem medlemsstaterne under målet om “europæisk territorialt samarbejde” indrømmes en fleksibilitet på 10 % af de beløb, der er fordelt mellem den grænseoverskridende komponent og den tværnationale komponent.

Artikel 20

Midler til resultat- og kvalitetsreserven

3,0 % af de i artikel 16, stk. 1, litra a) og b), og artikel 17, stk. 1, omhandlede midler fordeles i overensstemmelse med artikel 48.

Artikel 21

Midler til teknisk bistand

0,30 % af de i artikel 15, stk. 1, omhandlede midler afsættes til teknisk bistand for Kommissionen som fastlagt i artikel 43.

Artikel 22

Loft over midler

Kommissionen påser, at de samlede årlige tildelinger fra fondene til en hvilken som helst medlemsstat i henhold til denne forordning, herunder støtten fra EFRU til finansieringen af de grænseoverskridende aspekter ved Det Europæiske Naboskabs- og Partnerskabsinstrument i henhold til forordning (EF) nr. […] og ved Førtiltrædelsesinstrumentet i henhold til forordning (EF) nr. […], fra den del af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) i henhold til forordning (EF) nr. […], som hidrører fra EUGFL, Udviklingssektionen, samt fra den del af Den Europæiske Fiskerifond (EFF) i henhold til forordning (EF) nr. […], som bidrager til målet om “konvergens”, ikke overstiger 4 % af den pågældende medlemsstats BNP som anslået på tidspunktet for den interinstitutionelle aftales vedtagelse.

Forordningerne om de i stk. 1 nævnte øvrige finansielle instrumenter end fondene indeholder en tilsvarende bestemmelse.

AFSNIT II

STRATEGISK APPROACH FOR SAMHØRIGHED

KAPITEL I STRATEGISKE FÆLLESSKABSRETNINGSLINJER TIL SIKRING AF SAMHØRIGHED

Artikel 23

Indhold

Rådet fastsætter på fællesskabsplan strategiske retningslinjer til sikring af økonomisk, social og territorial samhørighed, som fastlægger en ramme for fondenes aktiviteter.

For hvert af fondenes mål tilstræber disse retningslinjer navnlig at løse Fællesskabets prioriterede opgaver med henblik på at fremme en afbalanceret, harmonisk og bæredygtig udvikling.

Disse retningslinjer fastlægges under hensyn til den mellemfristede økonomisk-politiske strategi, der er indeholdt i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik.

Med hensyn til beskæftigelse og menneskelige ressourcer er de prioriterede opgaver de i den europæiske beskæftigelsesstrategi fastsatte under hensyn til særlige regionale og lokale forhold.

Artikel 24

Vedtagelse og revision

Senest tre måneder efter udstedelsen af denne forordning vedtages Fællesskabets strategiske retningslinjer, der er omhandlet i artikel 23, efter fremgangsmåden i traktatens artikel 161. Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende .

Fællesskabets strategiske retningslinjer underkastes om fornødent en midtvejsrevision efter fremgangsmåden i traktatens artikel 161, navnlig for at tage hensyn til ændringer i Fællesskabets prioriterede opgaver.

KAPITEL II NATIONAL STRATEGISK REFERENCERAMME

Artikel 25

Indhold

1. Medlemsstaten fremlægger en national strategisk referenceramme, som sikrer, at Fællesskabets strukturelle støtte er i overensstemmelse med Fællesskabets strategiske retningslinjer, og som fastlægger forbindelsen mellem på den ene side Fællesskabets prioriterede opgaver og på den anden side de nationale og regionale prioriterede opgaver til fremme af bæredygtig udvikling og den nationale beskæftigelseshandlingsplan.

Rammen udgør et referenceinstrument for forberedelsen af fondenes programmering.

2. Hver national strategisk referenceramme indeholder en kortfattet beskrivelse af medlemsstatens strategi og den operationelle gennemførelse deraf.

3. I den strategiske del af den nationale strategiske referenceramme oplyses, hvilken strategi der vælges for målet om “konvergens” og målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse”, og det påvises, hvorledes de trufne valg er i overensstemmelse med Fællesskabets strategiske retningslinjer på grundlag af en analyse af udviklingsforskelle, svagheder og potentiale i tilknytning til navnlig de forventede ændringer i den europæiske økonomi og verdensøkonomien. Følgende skal oplyses:

a) de tematiske og territoriale prioriterede opgaver, bl.a. hvad angår byfornyelse og diversificering af landøkonomier og fiskeriafhængige områder

b) udelukkende for målet om “konvergens” den påtænkte foranstaltning til udbygning af medlemsstatens forvaltningsmæssige effektivitet, bl.a. i forbindelse med forvaltningen af fondene, og den i artikel 46, stk. 1, omhandlede evalueringsplan

c) udelukkende for målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” listen over de regioner, der vælges med henblik på regional konkurrenceevne som omhandlet i artikel 6, stk. 1, andet afsnit.

For at gøre en overvågning mulig kvantificeres de vigtigste mål for de i litra a) omhandlede prioriterede opgaver, og der fastlægges et begrænset antal indikatorer for resultater og virkninger.

4. For målene om “konvergens” og “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” indeholder den operationelle del følgende oplysninger:

a) listen over operationelle programmer og den vejledende årlige tildeling fra hver fond pr. program, hvilket sikrer en passende balance mellem den regionale og den tematiske indsats. I denne liste anføres størrelsen af den nationale reserve til uforudsete udgifter, der er omhandlet i artikel 49

b) mekanismerne til sikring af koordination mellem de operationelle programmer og fondene

c) bidraget fra andre finansielle instrumenter, navnlig EIB, og koordinationen mellem dem og fondene.

5. For regionerne under målet om “konvergens” indeholder delen vedrørende aktiviteter også følgende oplysninger:

a) den samlede årlige bevilling under Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Fiskerifond

b) de oplysninger, der er nødvendige for en forudgående kontrol af overensstemmelsen med det i artikel 13 omhandlede additionalitetsprincip.

6. I de oplysninger, der indeholdes i den nationale strategiske referenceramme, tages der hensyn til hver medlemsstats særlige institutionelle ordninger.

Artikel 26

Udarbejdelse og vedtagelse

1. Den nationale strategiske referenceramme udarbejdes af medlemsstaten ved anvendelse af dennes institutionelle struktur og i tæt samarbejde med de i artikel 10 omhandlede partnere. Den omfatter perioden fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.

2. Hver medlemsstat sender hurtigst muligt efter vedtagelsen af Fællesskabets strategiske retningslinjer Kommissionen et forslag til en national strategisk referenceramme. Medlemsstaterne kan beslutte samtidig at fremsende de i artikel 31 omhandlede operationelle programmer. Kommissionen fører inden for rammerne af partnerskabet forhandlinger om dette forslag.

3. Før vedtagelsen af de i artikel 36 omhandlede operationelle programmer træffer Kommissionen efter fremgangsmåden i artikel 104, stk. 2, efter høring af det i artikel 105 omhandlede udvalg en afgørelse, der omfatter følgende aspekter:

a) strategien og de prioriterede temaer, der vælges med henblik på støtte fra fondene, og de dertil knyttede overvågningsordninger

b) listen over operationelle programmer og den vejledende fordeling af midler mellem programmerne for hvert af fondenes mål, herunder den i artikel 49 omhandlede nationale reserve til uforudsete udgifter

c) udelukkende for målet om “konvergens” størrelsen af de udgifter, der sikrer overensstemmelse med det i artikel 13 omhandlede additionalitetsprincip, og den indsats, der påtænkes for at øge effektiviteten i administration og forvaltning.

Den pågældende afgørelse er ikke til hinder for eventuelle ændringer af de i artikel 32 omhandlede operationelle programmer.

KAPITEL III STRATEGISK OPFØLGNING OG ÅRLIG DRØFTELSE

Artikel 27

Årsrapport fra medlemsstaterne

1. For første gang i 2008 og senest den 1. oktober hvert år forelægger hver medlemsstat Kommissionen en rapport om, hvor langt den er kommet med gennemførelsen af sin strategi og virkeliggørelsen af målene deri under særlig hensyntagen til de fastsatte indikatorer og deres bidrag til gennemførelsen af Fællesskabets strategiske samhørighedsretningslinjer samt foretagne evalueringer.

I rapporten henvises til den nationale beskæftigelseshandlingsplan.

2. I den nationale beskæftigelseshandlingsplan beskrives hvert år, hvorledes retningslinjerne i den europæiske beskæftigelsesstrategi gennemføres i hver medlemsstat.

Artikel 28

Årsrapport fra Kommissionen

1. For første gang i 2009 og i begyndelsen af hvert år vedtager Kommissionen en årsrapport med et sammendrag af de vigtigste udviklingsforløb, trends og udfordringer i forbindelse med gennemførelsen af Fællesskabets strategiske retningslinjer og de nationale strategiske referencerammer.

2. Rapporten baseres på en undersøgelse og vurdering fra Kommissionens side af medlemsstaternes i artikel 27 omhandlede årsrapporter og alle andre disponible oplysninger. I rapporten redegøres der for, hvilke opfølgende foranstaltninger medlemsstaterne og Kommissionen skal træffe i lyset af dens konklusioner.

Artikel 29

Årlig undersøgelse

1. Den i artikel 28 omhandlede årsrapport fra Kommissionen sendes med henblik på Det Europæiske Råds forårsmøde til Rådet sammen med rapporten om gennemførelsen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, den fælles rapport om beskæftigelsen og rapporten om gennemførelsen af strategien for det indre marked.

Den sendes til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget med henblik på udtalelse.

2. Hvert forår undersøger Rådet Kommissionens årsrapport og rapporten om gennemførelsen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, den fælles rapport om beskæftigelsen og rapporten om gennemførelsen af strategien for det indre marked.

3. På grundlag af den i artikel 28 omhandlede årsrapport fra Kommissionen og et forslag fra Kommissionen vedtager Rådet konklusioner om gennemførelsen af Fællesskabets strategiske retningslinjer. Kommissionen påser, at konklusionerne følges op.

Artikel 30

Samhørighedsrapport

Den i traktatens artikel 159, stk. 2, fastsatte rapport fra Kommissionen omfatter navnlig:

a) en oversigt over det gjorte fremskridt med økonomisk og social samhørighed, herunder den socioøkonomiske situation og udvikling i regionerne og integreringen af Fællesskabets prioriterede opgaver

b) en oversigt over fondenes, EIB’s og de øvrige finansielle instrumenters rolle samt andre fællesskabspolitikkers og nationale politikkers indvirkning på det gjorte fremskridt.

Rapporten indeholder om fornødent forslag til fællesskabsforanstaltninger og –politikker, der bør vedtages for at styrke den økonomiske og sociale samhørighed. Desuden indeholder den om fornødent forslag til eventuelle tilpasninger i de strategiske samhørighedsretningslinjer i tilknytning til nye initiativer til fællesskabspolitikker.

I det år, i hvilket rapporten fremlægges, erstatter den den i artikel 28 omhandlede årsrapport fra Kommissionen. Den gøres til genstand for en årlig drøftelse efter fremgangsmåden i artikel 29.

AFSNIT III

PROGRAMMERING

KAPITEL I ALMINDELIGE BESTEMMELSER OM STRUKTURFONDENE OG SAMHØRIGHEDSFONDEN

Artikel 31

Forberedelse og godkendelse af operationelle programmer

1. Fondenes aktiviteter i medlemsstaterne har form af operationelle programmer inden for den nationale strategiske referenceramme. Hvert operationelt program vedrører en periode mellem den 1. januar 2007 og den 31. december 2013. Et operationelt program vedrører kun et af de tre mål, der er omhandlet i artikel 3, medmindre Kommissionen og medlemsstaten er nået til enighed om en anden fremgangsmåde.

2. Hvert operationelt program udarbejdes af medlemsstaten eller en af medlemsstaten udpeget myndighed i tæt samarbejde med de i artikel 10 omhandlede partnere.

3. Medlemsstaten forelægger hurtigst muligt efter, at Kommissionen har truffet en afgørelse som omhandlet i artikel 26, eller samtidig med fremlæggelsen af den i samme artikel 26 omhandlede nationale strategiske referenceramme Kommissionen et forslag til et operationelt program, der indeholder alle de i artikel 36 omhandlede komponenter.

4. Kommissionen vurderer det foreslåede operationelle program med henblik på at slå fast, om det bidrager til virkeliggørelsen af målene og de prioriterede opgaver i den nationale strategiske referenceramme og Fællesskabets strategiske retningslinjer. Finder Kommissionen, at et operationelt program er uforeneligt med Fællesskabets strategiske retningslinjer eller den nationale strategiske referenceramme, anmoder den medlemsstaten om at revidere det foreslåede program i overensstemmelse dermed.

5. Kommissionen vedtager hvert operationelt program hurtigst muligt efter, at medlemsstaten formelt har fremlagt det.

Artikel 32

Revision af operationelle programmer

1. På medlemsstatens eller Kommissionens initiativ og efter overvågningsudvalgets godkendelse underkastes de operationelle programmer en fornyet undersøgelse og revideres om fornødent for resten af programmeringsperioden efter betydelige socioøkonomiske forandringer eller for at tage større eller et andet hensyn til Fællesskabets prioriterede opgaver, navnlig i lyset af Rådets konklusioner. Operationelle programmer kan underkastes en fornyet undersøgelse på baggrund af en evaluering og efter gennemførelsesvanskeligheder. Operationelle programmer revideres om fornødent efter fordelingen af de i artikel 48 og 49 omhandlede reserver.

2. Kommissionen træffer en afgørelse om anmodningerne om revision af operationelle programmer hurtigst muligt efter, at medlemsstaten formelt har indgivet anmodningen.

Artikel 33

Særtræk ved fondene

1. Der tildeles kun operationelle programmer finansiering fra én fond, jf. dog stk. 3.

2. Uden at undtagelserne i de særlige forordninger om fondene berøres heraf, kan EFRU og ESF komplementært og inden for en grænse på 5 % af hver prioriteret opgave for et operationelt program finansiere foranstaltninger, der hører ind under anvendelsesområdet for støtten fra de øvrige fonde, forudsat at de er nødvendige for en tilfredsstillende gennemførelse af foranstaltningen og direkte er knyttet til denne.

3. I de medlemsstater, som modtager støtte fra Samhørighedsfonden, yder EFRU og Samhørighedsfonden i fællesskab støtte til operationelle programmer på områderne transportinfrastruktur og miljø, herunder store projekter.

Artikel 34

Geografisk anvendelsesområde

1. Operationelle programmer, der fremlægges under målet om “konvergens”, udarbejdes på det relevante geografiske niveau og mindst på det regionale NUTS II-niveau.

Operationelle programmer, der fremlægges under målet om “konvergens” med et bidrag fra Samhørighedsfonden, udarbejdes på det nationale niveau.

2. Operationelle programmer, der fremlægges under målet om “regional konkurrenceevne og beskæftigelse”, udarbejdes på det regionale NUTS I- eller NUTS II-niveau i overensstemmelse med medlemsstatens særlige institutionelle system for regioner, der nyder godt af finansieringer fra EFRU, medmindre Kommissionen og medlemsstaten er nået til enighed om en anden fremgangsmåde. De udarbejdes af medlemsstaten på det relevante niveau, hvis de finansieres af ESF.

3. Operationelle programmer, der fremlægges under målet om “europæisk territorialt samarbejde” med henblik på grænseoverskridende samarbejde, udarbejdes for hver grænse eller gruppe af grænser ved en hensigtsmæssig gruppering på NUTS III-niveau inkl. enklaver. Operationelle programmer, der fremlægges under målet om “europæisk territorialt samarbejde” med henblik på tværnationalt samarbejde, udarbejdes på det enkelte tværnationale samarbejdsområdes niveau. Netværksprogrammer vedrører hele Fællesskabets område.

Artikel 35

Deltagelse af Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske Investeringsfond

1. EIB og Den Europæiske Investeringsfond (EIF) kan i henhold til bestemmelserne i deres vedtægter deltage i programmeringen af støtten fra fondene.

2. EIB og EIF kan på begæring af medlemsstater deltage i forberedelsen af nationale strategiske referencerammer og operationelle programmer og i aktiviteter med tilknytning til forberedelse af store projekter, finansieringsordninger og offentligt-private partnerskaber. Medlemsstaten kan med EIB’s og EIF’s samtykke koncentrere de ydede lån om en eller flere prioriterede opgaver under et operationelt program, navnlig på områderne innovation og videnøkonomi, menneskelig kapital, miljø og grundlæggende infrastrukturprojekter.

3. Kommissionen kan forud for vedtagelsen af de nationale strategiske referencerammer og de operationelle programmer konsultere EIB og EIF. Denne konsultation vedrører navnlig de operationelle programmer, der indeholder en vejledende liste over store projekter, eller programmer, der som følge af deres prioriterede opgavers egenart er egnede til at tilvejebringe lån eller andre former for markedsbaseret finansiering.

4. Kommissionen kan, dersom den anser det for hensigtsmæssigt for vurderingen af store projekter, anmode EIB om at undersøge de pågældende projekters tekniske kvalitet og økonomiske og finansielle levedygtighed, navnlig hvad angår de finanstekniske instrumenter, der skal anvendes eller udvikles.

KAPITEL II PROGRAMMERINGENS INDHOLD

AFDELING 1 OPERATIONELLE PROGRAMMER

Artikel 36

Operationelle programmer under målene om “konvergens” og “regional konkurrenceevne og beskæftigelse”

1. Operationelle programmer med tilknytning til målene om “konvergens” og “regional konkurrenceevne og beskæftigelse” indeholder:

a) en analyse af situationen med hensyn til stærke og svage sider og den strategi, der vælges som reaktion herpå

b) en begrundelse for de valgte prioriterede opgaver under hensyn til Fællesskabets strategiske retningslinjer, den nationale strategiske referenceramme og de deraf følgende prioriterede opgaver for det operationelle program samt de forventede virkninger af den i artikel 46 omhandlede forudgående evaluering

c) oplysninger om de prioriterede opgaver og disses særlige mål. De pågældende mål skal kvantificeres ved anvendelse af et begrænset antal indikatorer for gennemførelse, resultater og virkning under hensyn til proportionalitetsprincippet. Indikatorerne skal gøre det muligt at måle fremskridtet i forhold til udgangssituationen og effektiviteten af målene for udførelsen af de prioriterede opgaver

d) en fordeling af støtteområderne efter kategori i overensstemmelse med de detaljerede regler for gennemførelsen af denne forordning

e) en finansieringsplan indeholdende to tabeller:

i) en tabel med en fordeling for hvert år i henhold til artikel 50 - 53 af den samlede bevilling, der påtænkes afsat som støtte fra hver fond. Finansieringsplanen viser særskilt inden for den samlede støtte fra strukturfondene de bevillinger, der afsættes til regioner, hvortil der ydes overgangsstøtte. Det samlede årligt afsatte bidrag fra fondene er foreneligt med det relevante finansielle overslag under hensyn til den nedtrapning, der er fastsat i artikel 16, stk. 2, og artikel 17, stk. 4

ii) en tabel, som for hele programmeringsperioden og for hver prioriteret opgave viser den samlede bevilli