om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om aftaler mellem Den Europæiske Union og Algeriet, Armenien, Bosnien-Hercegovina, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet om samarbejde mellem Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust) og de kompetente myndigheder med ansvar for retligt samarbejde i straffesager i de pågældende tredjelande

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

I en globaliseret verden, hvor grov kriminalitet og terrorisme i stigende grad er tværnational og antager mange former, bør de retshåndhævende og retslige myndigheder være fuldt rustet til at samarbejde med eksterne partnere for at sikre borgernes sikkerhed. Eurojust bør derfor kunne samarbejde og udveksle personoplysninger med de retslige myndigheder i tredjelande, i det omfang det er nødvendigt, for at Eurojust kan udføre sine opgaver. På nuværende tidspunkt har Eurojust samarbejdsaftaler, der giver mulighed for udveksling af personoplysninger med Albanien, Georgien, Island, Liechtenstein, Moldova, Montenegro, Nordmakedonien, Norge, Schweiz, Serbien, Ukraine og USA. I henhold til artikel 80, stk. 5 , i forordning (EU) 2018/1727 (Eurojustforordningen) er disse samarbejdsaftaler fortsat gyldige.

Siden ikrafttrædelsen af Eurojustforordningen den 12. december 2019 og i henhold til traktaten har Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union været ansvarlig for at føre forhandlinger om internationale aftaler med tredjelande om samarbejde og udveksling af personoplysninger med Eurojust. I det omfang det er nødvendigt for udførelsen af Eurojusts opgaver, kan Eurojust i overensstemmelse med Eurojustforordningens kapitel V etablere og vedligeholde samarbejdsforbindelser med eksterne partnere gennem samarbejdsordninger. Disse kan imidlertid ikke i sig selv udgøre retsgrundlag for udveksling af personoplysninger.

Under hensyntagen til den politiske strategi, de operationelle behov hos de retslige myndigheder i hele EU og de potentielle fordele ved et tættere samarbejde på dette område finder Kommissionen det nødvendigt at indlede forhandlinger på kort sigt med ti tredjelande for at regulere den måde, hvorpå Eurojust kan samarbejde med dem

Kommissionen har foretaget sin vurdering af de prioriterede lande under hensyntagen til Eurojusts operationelle behov. Udkastet til Eurojusts strategi for eksterne forbindelser, der blev forelagt Kommissionen til gennemgang, viser, at Eurojust har konstateret, at der er et særligt operationelt behov for samarbejde med Den Demokratiske Folkerepublik Algeriet, Republikken Argentina, Bosnien-Hercegovina, Republikken Colombia, Den Arabiske Republik Egypten, Staten Israel, Det Hashemitiske Kongerige Jordan, Den Libanesiske Republik, Kongeriget Marokko, Republikken Tunesien og Republikken Tyrkiet. Andre prioriterede tredjelande, som Eurojust har udpeget, omfatter Den Føderative Republik Brasilien, Canada, De Forenede Arabiske Emirater, Folkerepublikken Kina, De Forenede Mexicanske Stater, Forbundsrepublikken Nigeria, Republikken Panama og Den Russiske Føderation.

Selv om Kommissionen anerkender disse operationelle behov, er det klart, at der er gradsforskelle. Det nuværende samarbejdsniveau afhænger af forskellige faktorer såsom tilgængeligheden af Eurojusts kontaktpunkt i det pågældende land. På grund af ressourcemæssige begrænsninger er det ikke muligt for Kommissionen at indlede forhandlinger med alle disse tredjelande samtidig — en yderligere prioritering anses derfor for nødvendig. For Kommissionen bør første prioritet være at styrke samarbejdet med kandidatlande og potentielle kandidater, da disse tredjelande bør være bedst forberedt til et retligt samarbejde på højt plan i straffesager som er omfattet af EU-retten. Der redegøres for Kommissionens syn på Bosnien-Hercegovina og Tyrkiet i Kommissionens periodiske rapporter for 2020. I begge tilfælde er indgåelsen af en international aftale, der muliggør udveksling af personoplysninger med Eurojust, betinget af, at begge lande foretager de nødvendige ændringer af deres relevante databeskyttelseslovgivning.

Den anden prioritet bør være at styrke samarbejdet med andre tredjelande, som ikke har ansøgt om EU-medlemskab, men som potentielt har stor sikkerhedsmæssig indvirkning på Europa af geografiske årsager, f.eks. lande i Mellemøsten og Nordafrika. Som ovenfor nævnt er landene i denne region af operationelle årsager alle tredjelande, som Eurojust prioriterer særdeles højt. Dette valg er også i overensstemmelse med den globale strategi for Den Europæiske Unions udenrigs- og sikkerhedspolitik.

En tredje prioritet bør være så vidt muligt at sikre sammenhæng i RIA-agenturernes forbindelser med tredjelande — navnlig mellem Europol og Eurojust — og dermed sikre en mulig opfølgning mellem retshåndhævelse og retligt samarbejde. På nuværende tidspunkt søger Kommissionen — på vegne af Europol — at indgå aftaler med otte ud af ti ovennævnte lande. Kommissionen finder det umagen værd, for så vidt det er muligt og gennemførligt, at tilstræbe at lade både Eurojust og Europol indgå i de fremtidige forhandlinger, hvilket også kan gøre dem mere attraktive for de pågældende tredjelande.

På denne baggrund henstiller Kommissionen derfor til Rådet, at Kommissionen som et første skridt får mandat til at føre forhandlinger med følgende tredjelande: Algeriet, Armenien, Bosnien-Hercegovina, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet. Armenien har for nylig tilkendegivet over for Eurojust, at det ønsker at indlede et samarbejde med Eurojust.

Den politiske kontekst

Armenien

Armenien er med sin strategiske placering i det sydlige Kaukasus en vigtig partner for EU i det østlige partnerskab. I 2017 indgik landet en omfattende og udvidet partnerskabsaftale med EU, som omfatter tilnærmelse af lovgivning inden for vigtige sektorer som miljø, energi, transport og forbrugerbeskyttelse. Armenien og EU undertegnede en visumlempelsesaftale i 2012 og en tilbagetagelsesaftale i 2013. Efter en fredelig demokratisk revolution i 2018 slog Armenien ind på en reformkurs for at forbedre retsstaten og levestandarden og iværksatte bl.a. reformer af retsvæsenet og korruptionsbekæmpelse. Den nye regering understregede landets fælles værdier med EU og betegnede aftalen med EU som en plan for nationale reformer. Armenien er medlem af Den Eurasiske Økonomiske Union og Collective Security Treaty Organisation. EU støtter gennemførelsen af reformer af retsvæsenet og bekæmpelsen af korruption gennem den retspolitiske dialog mellem EU og Armenien. Som et resultat heraf blev der vedtaget reformstrategier i 2019 efter europæiske standarder. I budgetbevillingen for 2020 er der afsat 30 mio. EUR til at støtte gennemførelsen af dem.





Algeriet

Algeriet er en partner af strategisk betydning for EU, både på grund af sin position i Maghreb-området og den rolle, det spiller på regionalt plan og i Den Afrikanske Union. Fra et strategisk synspunkt er Algeriet er et centralt punkt i Middelhavsområdet og en central aktør for stabilisering af Sahara-Sahel-regionen. Landet er meget aktivt i bekæmpelsen af terrorisme inden for sit område.

Prioriteterne for partnerskabet mellem EU og Algeriet, der blev vedtaget i marts 2017, omfatter migration og sikkerhed. I oktober 2017 etablerede EU og Algeriet en uformel dialog på højt plan om terrorbekæmpelse og regional sikkerhed, og de gav i den forbindelse udtryk for deres vilje til at styrke det bilaterale samarbejde om sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme. Navnlig har de fundet frem til følgende kritiske områder med et højt samarbejdspotentiale: afradikalisering, samarbejde mellem Europol og Algeriet, bekæmpelse af organiseret kriminalitet, herunder ulovlig handel med skydevåben og cyberkriminalitet, bekæmpelse af finansiering af terrorisme og kriminaltekniske undersøgelser.

Algeriet og EU er medlemmer af Det Globale Forum for Terrorbekæmpelse. Et af de EU-finansierede regionale ekspertisecentre for kemisk, biologisk, radiologisk og nuklear risikobegrænsning (CBRN-ekspertisecentre) er beliggende i Algier.

Bosnien-Hercegovina