P7_TA(2014)0121

Den Europæiske Unions Agentur for Samarbejde og Uddannelse på Retshåndhævelsesområdet (Europol) ***I

Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 25. februar 2014 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om EU-agenturet for samarbejde og uddannelse inden for retshåndhævelse (Europol) samt om ophævelse af afgørelse 2009/371/RIA og 2005/681/RIA (COM(2013)0173 — C7-0094/2013 — 2013/0091(COD))

(Almindelig lovgivningsprocedure: førstebehandling)

(2017/C 285/37)

Europa-Parlamentet,

understreger, at punkt 31 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (1) skal finde anvendelse på udvidelsen af mandatet for Europol; understreger, at enhver afgørelse, der træffes af den lovgivende myndighed til fordel for en sådan udvidelse, ikke berører de afgørelser, budgetmyndigheden træffer inden for rammerne af den årlige budgetprocedure;

anmoder Kommissionen om, når Europa-Parlamentet og Rådet er nået til enighed om forordningen, at tage fuldt hensyn til aftalen for at opfylde Europols budget- og personalemæssige behov samt behovene i forbindelse med dets nye opgaver, især Det Europæiske Center til Bekæmpelse af It-kriminalitet, i overensstemmelse med punkt 42 i den fælles erklæring af 19. juli 2012 fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om decentraliserede organer;

anmoder om fornyet forelæggelse for Parlamentet, hvis Kommissionen agter at ændre sit forslag i væsentlig grad eller erstatte det med en anden tekst;

(1) EUT C 373 af 20.12.2013, s. 1.

P7_TC1-COD(2013)0091

Europa-Parlamentets holdning fastlagt ved førstebehandlingen den 25. februar 2014 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. …/2014 om oprettelse af EU-agenturet for samarbejde og uddannelse inden for retshåndhævelse (Europol) samt om ophævelse af Rådets afgørelse 2009/371/RIA og 2005/681/RIA [Ændring 1]

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 88 og artikel 87, stk. 2, litra b), [Ændring 2]

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

efter at have hørt Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse,

efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Europol blev oprettet ved Rådets afgørelse 2009/371/RIA (2) som en EU-enhed finansieret over EU's almindelige budget til at støtte og styrke de kompetente nationale myndigheders indsats og deres gensidige samarbejde om forebyggelse og bekæmpelse af organiseret kriminalitet, terrorisme og andre former for grov kriminalitet, der berører to eller flere medlemsstater. Afgørelse 2009/371/RIA trådte i stedet for konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed (»Europolkonventionen«), der var indgået i henhold til artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) (3).

(2) I artikel 88 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) bestemmes det, at Europol skal reguleres ved en forordning, der skal vedtages efter den almindelige lovgivningsprocedure. Det bestemmes også, at der deri skal fastlægges de nærmere bestemmelser om Europa-Parlamentets kontrol af Europols aktiviteter sammen med de nationale parlamenter, jf . artikel 12, litra c), i TEU og artikel 9 i protokol nr. 1 om de nationale parlamenters rolle i Den Europæiske Union, med henblik på at øge Europols demokratiske legitimitet og ansvarlighed over for EU- borgerne . Det er derfor nødvendigt at erstatte afgørelse 2009/371/RIA med en forordning, der indeholder bestemmelser om Europa-Parlamentets kontrol. [Ændring 3]

(3) Det Europæiske Politiakademi (»Cepol«) blev oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA (4) for at fremme samarbejdet mellem de nationale politistyrker ved at arrangere og koordinere uddannelsesaktiviteter med en europæisk politidimension. [Ændring 4]

(4) Stockholmprogrammet — et åbent og sikkert Europa i borgernes tjeneste og til deres beskyttelse (5) opfordrer til, at Europol udvikles og bliver et »knudepunkt for informationsudveksling mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder, en tjenesteudbyder og en platform for de retshåndhævende tjenester«. Efter en vurdering af Europols virke er det nødvendigt yderligere at forbedre Europols operationelle effektivitet, hvis dette mål skal nås. Stockholmprogrammet opstiller også det mål at udvikle en ægte europæisk retshåndhævelseskultur gennem indførelse af europæiske uddannelsesordninger og udvekslingsprogrammer for alle relevante erhvervsgrupper beskæftiget med retshåndhævelse på nationalt plan og EU-plan. [Ændring 5]

(5) Omfattende kriminelle netværk og terroristnetværk udgør en betydelig trussel mod Unionens indre sikkerhed og mod borgernes sikkerhed og levebrød. De foreliggende vurderinger af truslen viser, at kriminelle grupper i stigende grad er involveret i mange former for forbrydelser og opererer på tværs af landegrænserne. De nationale retshåndhævende myndigheder har derfor brug for at samarbejde tættere med deres kolleger i andre medlemsstater. I den forbindelse er det nødvendigt at give Europol midlerne til at støtte medlemsstaterne mere i forebyggelsen af kriminalitet og i analyser og efterforskning af kriminalitet i hele Unionen. Dette er også blevet bekræftet i evalueringerne evalueringen af afgørelse 2009/371/RIA og 2005/681/RIA. [Ændring 6]

(6) Under hensyntagen til forbindelsen mellem Europols og Cepols opgaver ville det forbedre virkningerne af den operationelle indsats, relevansen af uddannelsesaktiviteterne og effektiviteten af EU-politisamarbejdet, hvis de to agenturers opgaver samles og rationaliseres. [Ændring 7]

(7) Afgørelse 2009/371/RIA og 2005/681/RIAbør derfor ophæves og erstattes af denne forordning, der bygger på erfaringerne fra gennemførelsen af begge afgørelserne. Europol denne afgørelse . Europolagenturet som oprettet ved denne forordning bør træde i stedet for Europol og Cepolog overtage Europols opgaver, således som disse er fastlagt i de to den ophævede afgørelser afgørelse . [Ændring 8]

(8) Da kriminalitet ofte begås på tværs af indre landegrænser, børEuropol bør støtte og styrke medlemsstaternes indsats og deres samarbejde om at forebygge og bekæmpe alvorlig kriminalitet, der berører flere medlemsstater. Da terrorisme er en af de væsentligste trusler udgør en trussel mod Unionens sikkerhed, bør Europol bistå medlemsstaterne i løsningen af fælles problemer med hensyn hertil. Som EU's Unionens retshåndhævelsesagentur bør Europol også støtte og styrke indsatsen for at takle former for kriminalitet, der berører EU's Unionens interesser, og samarbejdet herom. Europol bør også tilbyde støtte i forebyggelsen og bekæmpelsen af relaterede strafbare handlinger, der begås for at skaffe midlerne til at begå strafbare handlinger inden for Europols kompetence eller for at fremme eller udføre sådanne handlinger eller sikre, at de kan gå ustraffet hen. [Ændring 9]

(9) Europol bør sikre bedre, sammenhængende og ensartet uddannelse af retshåndhævende personale på alle niveauer inden for klare rammer i overensstemmelse med de konstaterede uddannelsesbehov. [Ændring 10]

(10) Europol bør kunne anmode medlemsstaterne om at indlede, gennemføre eller koordinere efterforskningen af forbrydelser i konkrete sager, hvor samarbejde over landegrænserne ville være værdifuld værdifuldt . Europol bør underrette Eurojust om disse anmodninger. Europol bør begrunde anmodningen. [Ændring 11]

(10a) Europol bør føre et register over deltagelsen i aktiviteter i fælles efterforskningshold, der vedrører kriminalitet omfattet af Europols målsætninger. [Ændring 12]

(10b) Når der er etableret et samarbejde mellem Europol og medlemsstaterne vedrørende en specifik efterforskning, bør Europol og de involverede medlemsstater sammen udarbejde klare bestemmelser, som fastsætter de specifikke opgaver, der skal udføres, graden af deltagelse i medlemsstaternes efterforskningsmæssige eller retslige procedurer, ansvarsfordelingen, og hvilke lovbestemmelser der finder anvendelse på retsligt tilsyn. [Ændring 13]

(11) For at Europol mere effektivt kan være et knudepunkt for informationsudveksling i Unionen, bør der fastsættes klare forpligtelser for medlemsstaterne til at meddele Europol de nødvendige oplysninger, så Europol kan opfylde sine målsætninger. I forbindelse med opfyldelsen af disse forpligtelser skal medlemsstaterne lægge særlig vægt på kun at meddele de oplysninger, der er relevante for bekæmpelsen af de forbrydelser, som anses for at være blandt de strategiske og operationelle prioriteter inden for de relevante politiske instrumenter i Unionen. Medlemsstaterne bør også tilsende Europol en kopi af bilaterale og multilaterale udvekslinger med andre medlemsstater af information om kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger , og i den forbindelse ligeledes anføre kilden til denne information . Samtidig bør Europol i højere omfang yde støtte til medlemsstaterne med henblik på at forbedre det gensidige samarbejde og dele information. Europol bør skal fremlægge en årsrapport for alle EU-institutionerne og de nationale parlamenter om, i hvilket omfang de enkelte medlemsstater meddeler oplysninger til Europol. [Ændring 14]

(12) Til at sikre et effektivt samarbejde mellem Europol og medlemsstaterne bør der oprettes en national enhed i hver medlemsstat. Den bør være det vigtigste forbindelsesled mellem de nationale retshåndhævende myndigheder og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævelse på den ene side og Europol på den anden side. De nationale Europolenheders rolle som garant for og forsvarer af agenturets nationale interesser bør bevares i denne forordning. De nationale enheder bør også fortsat fungere som kontaktpunkt mellem Europol og de kompetente myndigheder for på denne måde at give dem en central rolle som koordinator for medlemsstaternes samarbejde med og gennem Europol og således sikre, at de reagerer ens på anmodninger fra Europol. For at sikre løbende, effektiv udveksling af oplysninger mellem Europol og de nationale enheder og fremme deres samarbejde bør hver national enhed udstationere mindst en forbindelsesofficer ved Europol. [Ændring 15]

(13) Under hensyntagen til visse medlemsstaters decentraliserede struktur og behovet for i visse tilfælde hurtigt at udveksle oplysninger bør Europol kunne samarbejde direkte med de retshåndhævende myndigheder i medlemsstaterne om efterforskningen af konkrete sager, når blot de nationale Europol-enheder bliver holdt informeret.

(14) For at sikre, at uddannelse i retshåndhævelse på EU-plan er af høj kvalitet, sammenhængende og ensartet, bør Europol følge Unionens politik inden for uddannelse i retshåndhævelse. Retshåndhævende personale bør uanset rang have adgang til uddannelse på EU-plan. Europol bør sikre, at der foretages en evaluering af uddannelsen, og at konklusionerne fra vurderinger af uddannelsesbehovene indgår i planlægningen så der undgås unødig gentagelse. Europol bør arbejde for, at uddannelse på EU-plan anerkendes i medlemsstaterne. [Ændring 16]

(15) Det er også nødvendigt at forbedre styringen af Europol ved at søge effektivitetsforbedringer og strømline procedurer.

(16) Kommissionen og medlemsstaterne bør være repræsenteret i Europols bestyrelse, så de effektivt kan føre tilsyn med Europols virksomhed. I betragtning af de to opgaver, det nye agentur tillægges — operationel støtte og uddannelse for retshåndhævende personale — bør de faste medlemmer Medlemmerne af bestyrelsen bør udnævnes på grundlag af deres kendskab til samarbejde om retshåndhævelse, mens suppleanterne bør udnævnes på grundlag af deres kendskab til uddannelse af retshåndhævende personale. Suppleanterne bør optræde som faste medlemmer i det faste medlems fravær, og når der drøftes eller træffes afgørelse om uddannelse. Bestyrelsen bør rådgives af et videnskabeligt udvalg om tekniske spørgsmål angående uddannelse. [Ændring 17]

(17) Bestyrelsen bør have de nødvendige beføjelser, særligt til at opstille budgettet, kontrollere dets gennemførelse, vedtage de nødvendige finansielle regler og planlægningsdokumenter, vedtage foranstaltninger til beskyttelse af Unionens finansielle interesser og bekæmpelse af svig, vedtage regler for forebyggelse og håndtering af interessekonflikter, fastlægge gennemsigtige arbejdsprocedurer for Europols eksekutivdirektørs beslutningstagning og vedtage årsberetningen. Den bør have beføjelser som ansættelsesmyndighed over for agenturets personale, herunder over for eksekutivdirektøren. For at strømline beslutningsproceduren og øge kontrollen med den administrative og budgetmæssige forvaltning bør bestyrelsen også have mulighed for at oprette en direktion. [Ændring 18]

(18) For at sikre en effektiv daglig drift af Europol bør eksekutivdirektøren repræsentere Europol og forestå ledelsen heraf, idet han bør handle fuldstændigt uafhængigt i udøvelsen af alle sine opgaver og sikre, at Europol udfører de opgaver, der er fastsat i denne forordning. Særligt bør eksekutivdirektøren være ansvarlig for at udarbejde de budget- og planlægningsdokumenter, der forelægges for bestyrelsen til vedtagelse, og for at gennemføre Europols årlige og flerårige arbejdsprogrammer og andre planlægningsdokumenter.

(19) For at kunne forebygge og bekæmpe den kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger, er det nødvendigt, at Europol har så fyldige og aktuelle oplysninger som muligt. Europol bør derfor kunne behandle de data, medlemsstaterne, tredjelande, internationale organisationer og EU-organer har meddelt Europol, samt data fra offentligt tilgængelige kilder, forudsat at Europol kan betragtes som retmæssig modtager af disse data, så Europol kan få en forståelse af fænomener og tendenser inden for kriminalitet, indsamle efterretninger om kriminelle netværk og opdage, hvis der er en forbindelse mellem forskellige strafbare handlinger. [Ændring 19]

(20) Europol bør anvende ny teknologi til databehandling, så agenturet mere effektivt kan give medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder præcise analyser af kriminaliteten. Europol bør hurtigt kunne opdage forbindelser mellem undersøgelser og fremgangsmåder, der er fælles for forskellige kriminelle grupper, tjekke sammenfald i data og skaffe sig et klart overblik over tendenser, samtidig med at der opretholdes sikres en høj standard for beskyttelse af personoplysninger. Europols databaser bør derfor ikke være prædefinerede, men agenturet bør kunne vælge den mest effektive it-struktur.For at sikre et højt databeskyttelsesniveau bør det fastsættes, til hvilke formål data kan behandles, og til hvilke formål der kan gives adgang til data, og der bør fastsættes særlige yderligere garantier. Ved behandlingen af personoplysninger skal principperne om formålsbegrænsning og proportionalitet overholdes. [Ændring 20]

(21) Af hensyn til ejendomsretten til oplysningerne og beskyttelse af information bør medlemsstaterne, myndigheder i tredjelande og internationale organisationer kunne bestemme, til hvilke formål Europol må behandle de data, de selv meddeler, og begrænse adgangsrettighederne. Begrænsning af formålet øger gennemsigtigheden, retssikkerheden og forudsigeligheden og er særlig vigtigt inden for politisamarbejdet, hvor de registrerede som regel er uvidende om, at deres oplysninger bliver indsamlet og behandlet, og hvor brugen af personoplysninger kan have en meget betydelig indflydelse på menneskers liv og frihedsrettigheder. [Ændring 21]

(22) Til sikring af, at adgang til data kun gives til dem, der har brug for det for at kunne udføre deres arbejdsopgaver, bør forordningen fastsætte detaljerede regler om, i hvilket omfang der skal gives ret til at få adgang til data, der behandles af Europol. Disse regler bør ikke gribe ind i de adgangsbegrænsninger, dataleverandørerne har fastsat, da princippet om ejendomsret til oplysninger bør overholdes. Med henblik på en mere effektiv forebyggelse og bekæmpelse af den kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger, bør Europol underrette medlemsstaterne om oplysninger, der vedrører dem.

(23) For at styrke det operationelle samarbejde mellem agenturerne og særligt for at kunne konstatere, om der er forbindelser mellem oplysninger, der allerede er i de forskellige agenturers besiddelse, bør Europol give Eurojust og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) mulighed for at få adgang til oplysninger hos Europol og foretage søgninger i dem på basis af særlige sikkerhedsforanstaltninger . [Ændring 22]

(24) Europol bør opretholde samarbejdsforbindelser med andre EU-organer og retshåndhævende myndigheder og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævelse i tredjelande, internationale organisationer og private parter i det omfang, det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver. [Ændring 23]

(25) For at sikre operationel effektivitet bør Europol kunne udveksle alle oplysninger, undtagen personoplysninger, med andre EU-organer, retshåndhævende myndigheder og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævelse i tredjelande samt internationale organisationer i det omfang, det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver. Da selskaber, virksomheder, erhvervssammenslutninger, ikke-statslige organisationer og andre private parter besidder en sagkundskab og har oplysninger, der har umiddelbar relevans for forebyggelsen og bekæmpelsen af grov kriminalitet og terrorisme, bør Europol også kunne udveksle disse oplysninger med private parter. For at forebygge og bekæmpe it-kriminalitet forbundet med sikkerhedsrelaterede hændelser i net og informationssystemer bør Europol i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om foranstaltninger, der skal sikre et højt fælles niveau for net- og informationssikkerhed i hele EU (*1), samarbejde og udveksle oplysninger, dog undtagen personoplysninger, med de nationale myndigheder, der er ansvarlige for sikkerheden af net og informationssystemer. [Ændring 24]

(26) Europol bør kunne udveksle personoplysninger med andre EU-organer i det omfang, det er nødvendigt for, at Europol kan udføre sine opgaver. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse bør sikre, at denne udveksling af oplysninger kun vedrører personer, der har begået eller menes sandsynligvis at ville begå strafbare handlinger, som henhører under Europols kompetenceområde. [Ændring 25]

(27) Grov kriminalitet og terrorisme har ofte forbindelser uden for Unionen. Europol bør derfor kunne udveksle personoplysninger med de retshåndhævende myndigheder i tredjelande og med internationale organisationer, såsom Interpol, i det omfang, det er nødvendigt for, at Europol kan udføre sine opgaver. Ved udveksling af personoplysninger med tredjelande og internationale organisationer er det nødvendigt at finde en passende balance mellem behovet for en effektiv retshåndhævelse og beskyttelse af personoplysninger. [Ændring 26]

(28) Europol bør kunne videregive personoplysninger til myndigheder i tredjelande eller internationale organisationer på grundlag af en afgørelse, Kommissionen har truffet om, at det pågældende land eller den pågældende organisation sikrer et tilstrækkeligt niveau for databeskyttelse, eller, når der ikke er truffet en sådan afgørelse, på grundlag af en international aftale, Unionen har indgået i medfør af artikel 218 i TEUF, eller en samarbejdsaftale, der er indgået mellem Europol og det pågældende tredjeland inden denne forordnings ikrafttræden. Under hensyntagen til artikel 9 i protokol 36 om overgangsbestemmelser, der er knyttet som bilag til traktaten, bør retsvirkningerne af disse aftaler bevares, indtil aftalerne ophæves, annulleres eller ændres i medfør af traktaterne.

(29) Når personoplysninger ikke kan videregives på grundlag af en afgørelse, Kommissionen har truffet om et tilstrækkeligt databeskyttelsesniveau, eller en international aftale, Unionen har indgået, eller en gældende samarbejdsaftale, bør bestyrelsen og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse kunne give tilladelse til en videregivelse eller en gruppe videregivelser, hvis det er sikret, at der er tilstrækkelige garantier. Hvis ingen af disse situationer foreligger, bør eksekutivdirektøren kunne give tilladelse til videregivelse af oplysninger i ekstraordinære tilfælde under hensyntagen til sagens konkrete omstændigheder, hvis det er nødvendigt for at beskytte en medlemsstats væsentlige interesser eller forebygge en nært forestående fare forbundet med kriminalitet eller terrorhandlinger, hvis videregivelsen på anden måde er nødvendig eller krævet i henhold til loven med henblik på at beskytte en vigtig samfundsinteresse, hvis den registrerede har givet sit samtykke, eller hvis den registreredes vitale interesser er truede.

(30) Europol bør kun kunne behandle personoplysninger, der hidrører fra private parter og privatpersoner, hvis de videregives til Europol af en medlemsstats nationale Europolenhed i henhold til national ret eller af et kontaktpunkt i et tredjeland, hvormed der er et etableret samarbejde på grundlag af en samarbejdsaftale indgået i henhold til artikel 23 i afgørelse 2009/371/RIA inden denne forordnings ikrafttræden, eller en myndighed i et tredjeland eller en international organisation, som Unionen har indgået en international aftale med i henhold til artikel 218 i TEUF.

(31) Alle oplysninger, der tydeligvis er opnået af et tredjeland eller en international organisation i strid med menneskerettighederne, bør ikke kunne behandles. [Ændring 27]

(32) Databeskyttelsesreglerne for Europol bør strammes op og tilpasses andre relevante databeskyttelsesinstrumenter, som gælder for behandlingen af personoplysninger inden for politisamarbejde i Unionen, for at sikre et højt niveau for beskyttelse af den enkelte med hensyn til behandling af personoplysninger . Afgørelse 2009/371/RIA fastsætter solide databeskyttelsesregler for Europol, men de bør udvides for at tilpasse Europol til kravene i Lissabontraktaten, afspejle Europols voksende betydning, forbedre de registreredes rettigheder og yderligere øge den tillid mellem medlemsstaterne og Europol, som er en forudsætning for en vellykket udveksling af oplysninger. Databeskyttelsesreglerne for Europol bør styrkes og følge principperne i forordning (EF) nr. 45/2001 (6) eller det instrument, der skal erstatte Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001, så der sikres et højt niveau for beskyttelse af fysiske personer med hensyn til behandling af personoplysninger , samt andre databeskyttelsesprincipper, herunder ansvarlighedsprincippet, konsekvensvurderinger af databeskyttelse, indbygget databeskyttelse og databeskyttelse gennem indstillinger og notifikation af brud på beskyttelsen af personoplysninger . Den nye databeskyttelsesramme for Unionens institutioner og organer bør gælde for Europol, så snart den er vedtaget. Da Som erklæring 21, der er knyttet som bilag til traktaten, anerkender, viser den specifikke karakter af behandlingen af personoplysninger i forbindelse med retshåndhævelse, bør databeskyttelsesreglerne at det er nødvendigt, at der indføres specifikke regler for beskyttelsen af personoplysninger og sådanne oplysningers frie bevægelighed for Europol være selvstændige regler tilpasset på grundlag af artikel 16 i TEUF, og at de tilpasses andre relevante databeskyttelsesregler, der gælder inden for politisamarbejde i Unionen, navnlig Europarådets konvention nr. 108 (7) og tillægsprotokollen hertil af 8. november 2001 og henstilling nr. R(87) 15 (8) samt den solide databeskyttelsesordning i Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA (9) [erstattes af det relevante direktiv, der er gældende på tidspunktet for vedtagelsen]. Gennemsigtighed er et særdeles vigtigt element i databeskyttelse, da det gør det muligt at anvende andre databeskyttelseprincipper og -rettigheder. For at forbedre gennemsigtigheden bør Europol have gennemsigtige databeskyttelsespolitikker, som det bør gøre let tilgængelige for offentligheden ved at formulere bestemmelserne vedrørende behandling af personoplysninger og vedrørende de midler, som de registrerede kan benytte til at udøve deres rettigheder, i en let forståelig form og på et klart og enkelt sprog, og ved at offentliggøre en liste over de internationale aftaler og samarbejdsaftaler, som det har med tredjelande, EU-organer og internationale organisationer. [Ændring 28]

(33) Der bør så vidt muligt sondres mellem forskellige kategorier af personoplysninger under hensyntagen til, hvor korrekte og pålidelige de er. Der bør skal sondres mellem kendsgerninger og personlige vurderinger for både at sikre beskyttelsen af fysiske personer og kvaliteten og pålideligheden af de oplysninger, der behandles af Europol. [Ændring 29]

(33a) Agenturet bør i betragtning af sin særlige karakter have sin egen særlige ordning, som også bør sikre databeskyttelse, idet niveauet for denne beskyttelse under ingen omstændigheder bør være lavere end den generelle ordning, der gælder for Unionen og dennes agenturer. Ændringer af de generelle regler om databeskyttelse bør således finde anvendelse på Europol hurtigst muligt og senest to år efter ikrafttrædelsen af de nye generelle regler. Den lovgivningsmæssige tilpasning mellem Europols og Unionens særlige databeskyttelsesordninger bør være tilendebragt senest to år efter vedtagelsen af eventuelle til hinanden svarende regler. [Ændring 30]

(34) Der behandles personoplysninger vedrørende forskellige kategorier af registrerede i forbindelse med politisamarbejde. Europol bør gøre sondringerne mellem personoplysninger for forskellige kategorier af registrerede så klare som muligt. Personoplysninger om personer, såsom ofre, vidner og personer i besiddelse af relevante oplysninger samt personoplysninger om mindreårige, bør særligt beskyttes. Europol bør derfor ikke behandle dem, medmindre det er strengt nødvendigt for at forebygge og bekæmpe kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger, og disse oplysninger supplerer andre personoplysninger, der allerede er blevet behandlet af Europol.

(35) På baggrund af de grundlæggende rettigheder til beskyttelse af personoplysninger bør Europol ikke lagre personoplysninger længere end nødvendigt, for at den kan udføre sine opgaver. Senest tre år efter oplysningernes registrering bør der tages stilling til behovet for deres fortsatte lagring. [Ændring 32]

(36) For at garantere sikkerheden af personoplysningerne bør skal Europol træffe de nødvendige tekniske og organisatoriske foranstaltninger. [Ændring 33]

(37) Enhver bør have ret til indsigt i personoplysninger, der vedrører den pågældende selv, til at få foretaget berigtigelse af disse oplysninger, hvis de er urigtige, og til at få dem slettet eller blokeret, hvis de ikke længere er nødvendige. Den registreredes rettigheder og udøvelsen heraf bør ikke have nogen indvirkning på Europols forpligtelser, men bør undergives begrænsningerne i denne forordning. [Ændring 34]

(38) Beskyttelsen af de registreredes rettigheder og friheder kræver en klar ansvarsfordeling i henhold til denne forordning. Særligt bør medlemsstaterne være ansvarlige for, at de oplysninger, de har videregivet til Europol, er korrekte og bliver ajourført, og for at videregivelsen er lovlig. Europol bør være ansvarlig for, at oplysninger fra andre dataleverandører er korrekte og bliver ajourført. Europol bør skal også sikre, at oplysninger behandles rimeligt og lovligt, at de indsamles og behandles til udtrykkeligt angivne formål, at de er tilstrækkelige, relevante og ikke uforholdsmæssigt omfattende set i forhold til formålet med behandlingen, og at de ikke opbevares længere end nødvendigt af hensyn det pågældende formål. [Ændring 35]

(39) Europol bør registrere indsamling, ændring, adgang, videregivelse, samkøring og sletning af personoplysninger med henblik på at kontrollere lovligheden af databehandlingen, udøve egenkontrol og sikre dataenes integritet og sikkerhed. Europol bør have har pligt til at samarbejde med Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og bør efter anmodning stille registreringer eller dokumentation til rådighed for den tilsynsførende, så de kan bruges i forbindelse med kontrollen af databehandlingen. [Ændring 36]

(40) Europol bør udpege en databeskyttelsesansvarlig til at bistå den i kontrollen af, om denne forordnings bestemmelser overholdes. Den databeskyttelsesansvarlige bør være i stand til at udøve sit hverv uafhængigt og effektivt. Den databeskyttelsesansvarlige bør gives de nødvendige ressourcer til at udføre sine opgaver. [Ændring 37]

(41) Det er afgørende for beskyttelsen af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger, at der findes en uafhængig, gennemsigtig, ansvarlig og effektiv tilsynsstruktur med tilstrækkelige beføjelser, som krævet i artikel 8 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 16 i TEUF. Nationale myndigheder, der har beføjelser til at føre tilsyn med behandlingen af personoplysninger, bør kontrollere lovligheden af medlemsstaternes behandling af personoplysninger. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse bør kontrollere lovligheden af Europols databehandling og bør være fuldstændig uafhængig i udøvelsen af sit hverv. [Ændring 38]

(42) Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og de nationale tilsynsmyndigheder bør samarbejde med hinanden om særlige spørgsmål, der kræver, at de nationale myndigheder inddrages, og om at sikre ensartet anvendelse af denne forordning overalt i Unionen.

(43) Da Europol også behandler personoplysninger, der ikke er operationelle oplysninger, og som ikke angår efterforskningen af forbrydelser, f.eks. personoplysninger om Europols ansatte, tjenesteydere eller besøgende, bør forordning (EF) nr. 45/2001 finde anvendelse på behandlingen af disse oplysninger. [Ændring 43]

(44) De registrerede bør kunne indgive klage til Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, der bør undersøge klagen. Behandlingen af en klage bør foretages i det omfang, det med henblik på en fuldstændig opklaring er relevant nødvendigt i det konkrete tilfælde, med mulighed for domstolsprøvelse. Den tilsynsførende bør straks underrette den registrerede om behandlingen og resultatet af klagen. [Ændring 44]

(45) Enhver fysisk person bør have adgang til retsmidler over for afgørelser truffet af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse vedrørende den pågældende selv.

(46) De almindelige regler om ansvar i og uden for kontrakt, der gælder for EU-institutionerne og EU-agenturer og -organer, bør finde anvendelse på Europol, dog med undtagelse af reglerne om ansvar for ulovlig databehandling.

(47) Det er muligvis ikke klart for den pågældende fysiske person, om den skade, den pågældende har lidt som følge af ulovlig databehandling, skyldes Europols eller en medlemsstats handlinger. Europol og medlemsstaten, hvor den skadevoldende handling skete, bør derfor være solidarisk ansvarlige.

(48) For at sikre Med henblik på at respektere parlamenternes rolle i forbindelse med tilsynet med det europæiske område med frihed, sikkerhed og retfærdighed og de nationale parlamenters og Europa-Parlamentets politiske ansvar for så vidt angår overholdelse og udøvelse af deres respektive beføjelser i lovgivningsprocessen er det nødvendigt , at Europol er en fuldt ud ansvarlig og gennemsigtig organisation, er det . Med henblik herpå og under hensyntagen til artikel 88 i TEUF nødvendigt at fastsætte bør procedurerne for Europa-Parlamentets kontrol med Europols aktiviteter i fællesskab med de nationale parlamenter fastsættes i henhold til bestemmelserne om det interparlamentariske samarbejde i afsnit II i protokol nr. 1 om de nationale parlamenters rolle i Den Europæiske Union under hensyntagen til nødvendigheden af at sikre fortrolighed om operationelle oplysninger. [Ændring 42]

(49) Vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, der er fastsat i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 (10), bør også finde anvendelse på Europols personale. Europol bør kunne ansætte personale fra medlemsstaternes kompetente myndigheder som midlertidigt ansatte; deres ansættelsesperiode bør være begrænset ud fra et princip om rotation, idet det fremmer et nært samarbejde mellem Europol og medlemsstaternes kompetente myndigheder, når personalet siden reintegreres i tjenesten i den kompetente myndighed, de kom fra. Medlemsstaterne bør træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at personale, der er midlertidigt ansat hos Europol, kan vende tilbage til den nationale forvaltningsmyndighed, de tilhører, når ansættelsesperioden hos Europol ophører.

(50) I betragtning af karakteren af Europols opgaver og eksekutivdirektørens rolle bør eksekutivdirektøren opfordres til at fremkomme med en udtalelse til det kompetente udvalg i Europa-Parlamentets gruppen for fælles parlamentarisk kontrol og besvare spørgsmål fra udvalget gruppen inden sin udnævnelse samt inden en eventuel forlængelse af den pågældendes embedsperiode. Eksekutivdirektøren bør også forelægge årsberetningen for Europa-Parlamentet gruppen for fælles parlamentarisk kontrol og Rådet. Derudover bør Europa-Parlamentet have mulighed for at opfordre eksekutivdirektøren til at aflægge rapport om, hvorledes udførelsen af hans opgaver forløber. [Ændring 43]

(51) For at sikre Europol fuld selvstændighed og uafhængighed bør agenturet råde over et selvstændigt budget, hvor indtægterne hovedsagelig kommer fra et bidrag fra Unionens budget. EU's budgetprocedure bør gælde, for så vidt angår EU's bidrag og enhver anden støtte, som ydes over Unionens almindelige budget. Revisionen af regnskaberne bør foretages af Revisionsretten.

(52) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (11) bør finde anvendelse på Europol.

(53) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 (12) bør finde anvendelse på Europol.

(54) Europol behandler oplysninger, der kræver en særlig beskyttelse, idet de omfatter EU-klassificerede oplysninger og følsomme ikke-klassificerede oplysninger. Europol bør derfor fastsætte regler om fortrolighed og behandling af disse oplysninger under hensyntagen til de grundlæggende principper og minimumsstandarder i Rådets afgørelse 2011/292/EU (13).

(55) Anvendelsen af denne forordning bør regelmæssigt evalueres.

(56) De nødvendige bestemmelser vedrørende lokaler til Europol i den medlemsstat, hvor den har sit hovedsæde, i Nederlandene, samt de særlige regler, der skal gælde for hele Europols personale og deres familiemedlemmer, bør fastsættes i en hjemstedsaftale. Endvidere bør værtsmedlemsstaten sikre de bedst mulige vilkår for, at Europol kan fungere efter hensigten, herunder med hensyn til børns skolegang og transport, så der kan tiltrækkes højt kvalificerede medarbejdere fra så stort et geografisk område som muligt. [Ændring 44]

(57) Det Europol, der oprettes ved denne forordning, erstatter og efterfølger det Europol, der blev oprettet ved afgørelse 2009/371/RIA, og Cepol, der blev oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA. Det bør derfor succedere i alle deres kontrakter, herunder ansættelseskontrakter, og i deres forpligtelser og ejendomsrettigheder. Internationale aftaler, som er indgået af Europol som oprettet ved afgørelse 2009/371/RIA og af Cepol som oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA, bør forblive i kraft, dog med undtagelse af den hjemstedsaftale, der er indgået af Cepol. [Ændring 45]

(58) For at Europol fortsat bedst muligt kan udføre de opgaver, som Europol oprettet ved afgørelse 2009/371/RIA og Cepol som oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA udførte, bør der fastsættes overgangsforanstaltninger, navnlig med hensyn til bestyrelsen og eksekutivdirektøren og til at øremærke en del af Europols budget til uddannelse i tre år efter forordningens ikrafttræden. [Ændring 46]

(59) Målet med denne forordning, nemlig oprettelse af en enhed med ansvar for samarbejde om retshåndhævelse og uddannelse heri på EU-plan, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og , men kan derfor tværtimod på grund af den foreslåede handlings omfang og virkninger bedre gennemføres på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. [Ændring 47]

(60) [I medfør af artikel 3 i protokollen (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og TEUF, har Det Forenede Kongerige og Irland meddelt, at de ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning] ELLER [Med forbehold af artikel 4 i protokollen (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og TEUF, deltager Det Forenede Kongerige og Irland ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland].

(61) I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

(62) I denne forordning overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som bl.a. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender, herunder retten til beskyttelse af personoplysninger og retten til respekt for privatliv, der er beskyttet ved charterets artikel 8 og 7 samt artikel 16 i TEUF —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Kapitel I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER OG EUROPOLS MÅLSÆTNINGER

Artikel 1

Oprettelse af EU-agenturet for samarbejde og uddannelse inden for retshåndhævelse [Ændring 48]

1. Der oprettes herved et EU-agentur for samarbejde og uddannelse inden for retshåndhævelse (Europol) til at forbedre det gensidige samarbejde mellem de retshåndhævende myndigheder i Den Europæiske Union og til at styrke og støtte deres indsats samt til at udforme en sammenhængende EU-uddannelsespolitik. [Ændring 49]

2. Det Europol, der oprettes ved denne forordning, erstatter og efterfølger det Europol, der blev oprettet ved afgørelse 2009/371/RIA, og Cepol, der blev oprettet ved afgørelse 2005/681/RIA. [Ændring 50]

2a. Europol er i hver medlemsstat forbundet med en national enhed, som oprettes eller udpeges efter artikel 7. [Ændring 51]

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

a) »medlemsstaternes kompetente myndigheder«: alle politimyndigheder og andre retshåndhævende tjenester offentlige myndigheder i medlemsstaterne, der i henhold til gældende national ret er ansvarlige for forebyggelse og bekæmpelse af strafbare handlinger , der henhører under Europols kompetence [Ændring 52]

b) »analyse«: indsamling, behandling eller anvendelse omhyggelig undersøgelse af oplysninger med henblik på at afdække deres specifikke betydning og særlige kendetegn til brug for efterforskningen af en forbrydelse og udførelse af de øvrige opgaver i artikel 4 [Ændring 53]

c) »EU-organer«: institutioner, enheder, missioner, kontorer og agenturer, der er oprettet ved TEU eller TEUF eller med hjemmel deri

d) »retshåndhævende personale«: politifolk, toldbetjente og ansatte i andre relevante forvaltningsgrene, herunder EU-organer, med ansvar for forebyggelse og bekæmpelse af grov kriminalitet, der berører flere medlemsstater, terrorisme og former for kriminalitet, der berører en fælles interesse, der er omfattet af en EU-politik, og for civil krisestyring og international politiovervågning af større begivenheder

e) »tredjelande«: lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union

f) »internationale organisationer«: offentligretlige internationale organisationer og organer, der er underordnet dem, samt andre organer, der er oprettet ved eller med hjemmel i en aftale mellem to eller flere lande

g) »private parter«: enheder og organer oprettet i henhold til en medlemsstats eller et tredjelands lovgivning, navnlig selskaber og firmaer, erhvervssammenslutninger, nonprofitorganisationer og andre juridiske personer, som ikke er omfattet af litra f)

h) »privatpersoner«: fysiske personer

i) »personoplysninger«: enhver form for information om en identificeret eller identificerbar fysisk person (i det følgende benævnt»den registrerede«),; en identificerbar person er en person, som direkte eller indirekte kan identificeres, bl.a. ved en identifikator som f.eks. et navn, et identifikationsnummer , lokaliseringsdata, en unik identifikator eller et eller flere elementer, der er særlige for denne persons fysiske, fysiologiske, genetiske, psykiske, økonomiske, kulturelle eller sociale identitet eller kønsidentitet [Ændring 54]

j) »behandling af personoplysninger« (herefter »behandling«): enhver operation eller række af operationer, med eller uden brug af elektronisk databehandling, som personoplysninger gøres til genstand for, f.eks. indsamling, registrering, systematisering, opbevaring, tilpasning eller ændring, selektion, søgning, brug, videregivelse ved transmission, formidling eller enhver form for overdragelse, sammenstilling eller samkøring samt blokering, sletning eller tilintetgørelse

k) »modtager«: den fysiske eller juridiske person, offentlige myndighed, agentur eller ethvert andet organ, hvortil personoplysningerne videregives, uanset om der er tale om en tredjemand; myndigheder, som vil kunne få meddelt oplysninger som led i en konkret undersøgelse, betragtes ikke som modtagere [Ændring 55]

l) »videregivelse af personoplysninger«: videregivelse af personoplysninger, der aktivt stilles til rådighed mellem et begrænset antal identificerede parter med afsenderens viden eller hensigt til at give modtageren adgang til personoplysningerne

m) »register med personoplysninger« (herefter »register«): enhver struktureret samling af personoplysninger, der er tilgængelige efter bestemte kriterier, hvad enten denne samling er placeret centralt eller decentralt eller er fordelt på et funktionsbestemt eller geografisk grundlag

n) »den registreredes samtykke«: enhver frivillig, specifik , udtrykkelig og informeret viljestilkendegivelse, hvorved den registrerede klart og entydigt indvilliger i, at personoplysninger, der vedrører den pågældende selv, gøres til genstand for behandling [Ændring 56]

o) »administrative personoplysninger«: alle andre personoplysninger, Europol behandler, end dem, der behandles med de i artikel 3, stk. 1 og 2, fastsatte målsætninger.

Artikel 3

Målsætninger

1. Europol skal støtte og styrke medlemsstaternes kompetente myndigheders indsats for og deres indbyrdes samarbejde om at forebygge og bekæmpe organiseret kriminalitet, terrorisme og andre former for grov kriminalitet, der er specificeret i bilag I og berører flere medlemsstater, terrorisme og former for kriminalitet, der berører en fælles interesse, der er omfattet af en EU-politik, jf. bilag 1. på en måde, som kræver en fælles tilgang fra medlemsstaterne i betragtning af overtrædelsernes omfang, betydning og konsekvenser . [Ændring 57]

2. Europol skal endvidere støtte og styrke medlemsstaternes kompetente myndigheders indsats for og deres indbyrdes samarbejde om at forebygge og bekæmpe strafbare handlinger, der relaterer sig til de former for kriminalitet, der er nævnt i stk. 1). Ved relaterede strafbare handlinger forstås følgende:

a) strafbare handlinger, der begås for at skaffe midler til at begå handlinger, der henhører under Europols kompetenceområde

b) strafbare handlinger, der begås for at lette eller udføre handlinger, der henhører under Europols kompetenceområde

c) strafbare handlinger, der begås for at undgå straf for handlinger, der henhører under Europols kompetenceområde.

3. Europol skal støtte, udvikle, gennemføre og koordinere uddannelsesaktiviteter for retshåndhævende personale. [Ændring 58]

Kapitel II

OPGAVER VEDRØRENDE SAMARBEJDE OM RETSHÅNDHÆVELSE

Artikel 4

Opgaver

1. Europol er det EU-agentur, der skal udføre følgende opgaver i overensstemmelse med denne forordning:

a) indsamle, opbevare, behandle, analysere og udveksle oplysninger

b) uden ophold og gennem de nationale Europolenheder som omhandlet i artikel 7 give medlemsstaterne meddelelse om oplysninger, der vedrører dem, og om indbyrdes forbindelser mellem strafbare handlinger [Ændring 59]

c) koordinere, organisere og gennemføre efterforskning og operationelle foranstaltninger i) der udføres i fællesskab med medlemsstaternes kompetente myndigheder , enten i efterforskninger, der allerede er indledt af medlemsstaterne, eller som følge af en anmodning fra Europol til en medlemsstat om at indlede en efterforskning af en forbrydelse, eller [Ændring 60] ii) der udføres inden for rammerne af fælles efterforskningshold, jf. artikel 5, eventuelt i samarbejde med Eurojust

d) deltage i fælles efterforskningshold og foreslå, at de oprettes i henhold til artikel 5

e) meddele oplysninger og yde analytisk støtte til medlemsstaterne i forbindelse med større internationale begivenheder

f) udarbejde vurderinger af trusler, strategiske og operationelle analyser og rapporter om den generelle situation

g) udvikle, dele og fremme ekspertviden om metoder til forebyggelse af kriminalitet, efterforskningsprocedurer og tekniske og kriminaltekniske metoder samt rådgive medlemsstaterne

h) yde teknisk og finansiel støtte til medlemsstaternes operationer og efterforskning på tværs af landegrænserne, herunder gennem fælles efterforskningshold i overensstemmelse med artikel 5 [Ændring 61]

i) støtte, udvikle, levere, koordinere og implementere uddannelse for retshåndhævende personale i samarbejde med netværket af uddannelsesinstitutioner i medlemsstaterne, jf. kapitel III [Ændring 62]

j) give de EU-organer, der er oprettet med hjemmel i traktatens afsnit V, og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) efterretninger om kriminalitet og yde dem analytisk bistand inden for deres kompetenceområder [Ændring 63]

k) meddele oplysninger og yde støtte til EU's krisestyringsstrukturer og til EU-krisestyringsmissioner, der er oprettet med hjemmel i TEU

l) udvikle specialiserede EU-ekspertisecentre for bekæmpelse af visse former for kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger, navnlig Det Europæiske Center til Bekæmpelse af It-Kriminalitet

la) være behjælpelig med efterforskningen i medlemsstaterne, navnlig ved at fremsende alle relevante oplysninger til de nationale enheder. [Ændring 64]

2. Europol udarbejder strategiske analyser og vurderinger af trusler til hjælp for Rådet og Kommissionen, når de skal fastlægge EU's strategiske og operationelle prioriteter for bekæmpelse af kriminalitet. Europol bistår tillige i den operationelle gennemførelse af prioriteterne.

3. Europol udarbejder strategiske efterretninger til brug for en effektiv anvendelse af de ressourcer, som på nationalt plan og på EU-plan er til rådighed til operationel indsats og støtte til denne indsats.

4. Europol skal fungere som centralkontor for bekæmpelse af eurofalskmøntneri i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2005/511/RIA (14). Europol skal endvidere fremme koordinering af foranstaltninger til bekæmpelse af eurofalskmøntneri, der gennemføres af medlemsstaternes kompetente myndigheder eller af fælles efterforskningshold, eventuelt i samarbejde med EU-organer og tredjelandes myndigheder.

4a. Europol kan ikke anvende tvangsindgreb. [Ændring 65]

Artikel 5

Deltagelse i fælles efterforskningshold

1. Europol kan deltage i aktiviteterne i fælles efterforskningshold, for så vidt de vedrører kriminalitet omfattet af Europols målsætninger.

2. Europol kan inden for de begrænsninger, der følger af loven i de medlemsstater, hvor det fælles efterforskningshold opererer, bistå i alle aktiviteter og udveksle oplysninger med alle medlemmerne af det fælles efterforskningshold. Europols ansatte må ikke deltage i anvendelsen af tvangsindgreb. [Ændring 66]

3. Har Europol grund til at antage, at det ville være værdifuldt for en efterforskning, at der blev oprettet et fælles efterforskningshold, kan den foreslå dette for de medlemsstater, sagen berører, og træffe foranstaltninger til at bistå dem med at oprette det fælles efterforskningshold.

3a. Europols deltagelse i et fælles efterforskningshold skal ske efter aftale med de kompetente myndigheder i de medlemsstater, der er involveret i det pågældende hold, og skal registreres i et dokument, der forinden undertegnes af Europols direktør, og som vedlægges aftalen om oprettelse af et fælles efterforskningshold. [Ændring 67]

3b. Det i stk. 3a omhandlede bilag fastlægger betingelserne for Europol-ansattes deltagelse i det fælles efterforskningshold, herunder regler vedrørende deres privilegier og immuniteter samt vedrørende det ansvar, der påhviler dem, hvis de gør sig skyld i uregelmæssigheder. [Ændring 68]

3c. Europol-ansatte, der deltager i et fælles efterforskningshold, er med hensyn til lovovertrædelser begået mod eller af dem underkastet den nationale lovgivning, der gælder i den medlemsstat, hvor det fælles efterforskningshold opererer, og som finder anvendelse på de medlemmer af det fælles efterforskningshold, der udfører lignende opgaver i den pågældende medlemsstat. [Ændring 69]

3d. Europol-ansatte, der deltager i et fælles efterforskningshold, kan udveksle oplysninger indhentet fra Europols datalagringssystemer med medlemmerne af efterforskningsholdet. Eftersom dette indebærer direkte kontakt som reguleret ved artikel 7, underretter Europol samtidigt Europols nationale enheder i de medlemsstater, der er repræsenteret i det fælles efterforskningshold, og Europols nationale enheder i de medlemsstater, der indgav oplysningerne. [Ændring 70]

3e. Oplysninger indhentet af en Europol-ansat, mens denne deltager i et fælles efterforskningshold, kan gennem Europols nationale enheder inkorporeres i ethvert af Europols datalagringssystemer, såfremt den kompetente myndighed, der har afgivet oplysningerne, giver sit samtykke hertil og påtager sig ansvaret herfor. [Ændring 71]

4. Europol kan ikke anvende tvangsindgreb.

Artikel 6

Anmodninger fra Europol om at indlede efterforskning af forbrydelser

1. Finder Europol i en konkret sag, at der bør indledes efterforskning af en forbrydelse, der er omfattet af Europols målsætninger, underretter den Eurojust herom. [Ændring 72]

2. Samtidig anmoder kan Europol anmode de nationale enheder, der er oprettet i henhold til artikel 7, stk. 2, i de berørte medlemsstater om at indlede, foretage eller koordinere efterforskningen af forbrydelsen. [Ændring 73]

2a. Hvis der er mistanke om et ondsindet angreb på netværket og informationssystemet i to eller flere medlemsstater eller EU-organer, udført af en statslig eller ikkestatslig aktør i et tredjeland, iværksætter Europol på eget initiativ en efterforskning. [Ændring 74]

3. De Medlemsstaterne tager sådanne anmodninger op til behørig overvejelse og underretter gennem deres nationale enheder underretter straks Europol, når efterforskningen indledes om, hvorvidt der vil blive indledt en efterforskning . [Ændring 75]

4. Hvis de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder beslutter ikke at efterkomme Europols anmodning, meddeler de Europol grundene til deres beslutning inden en måned efter anmodningen. De kan dog undlade at meddele grundene, hvis dette ville:

a) skade væsentlige nationale sikkerhedsinteresser eller

b) bringe gennemførelsen af en igangværende efterforskning eller personers sikkerhed i fare.

5. Europol underretter Eurojust om den beslutning, den kompetente myndighed i en medlemsstat har truffet om at indlede efterforskning eller at afslå at indlede efterforskning.

Artikel 7

Medlemsstaternes samarbejde med Europol

1. Medlemsstaterne og Europol samarbejder med Europol om udførelsen af dens Europols opgaver. [Ændring 76]

2. Hver medlemsstat opretter eller udpeger en national enhed, der skal være forbindelsesleddet mellem Europol og medlemsstaternes udpegede kompetente myndigheder samt med uddannelsesinstitutioner for retshåndhævende personale. Hver medlemsstat udnævner en embedsmand til udpeger en leder af den nationale enhed. [Ændring 77]

3. Medlemsstaterne sikrer, at deres nationale enheder er i stand til at udføre deres opgaver i henhold til denne forordning, og navnlig, at de har adgang til nationale databaser vedrørende retshåndhævelse.

4. Den nationale enhed er det eneste forbindelsesled mellem Europol og medlemsstaternes kompetente myndigheder. Europol kan dog samarbejde direkte med medlemsstaternes kompetente myndigheder om inden for rammerne af efterforskning af konkrete sager , som disse myndighederne foretager, forudsat at denne direkte kontakt tilfører en merværdi, der fører til en vellykket afslutning på efterforskningen og er i overensstemmelse med national lovgivning . Europol giver da straks informerer på forhånd den nationale enhed meddelelse herom og om behovet for en sådan kontakt. Europol fremsender hurtigst muligt en kopi af eventuelle de oplysninger, der er blevet udvekslet under den gennem denne direkte kontakt mellem Europol og de respektive kompetente myndigheder. [Ændring 78]

5. Medlemsstaterne skal gennem deres nationale enhed eller en kompetent myndighed i medlemsstaten navnlig: [Ændring 79]

a) på eget initiativ levere de oplysninger og efterretninger til Europol, som er nødvendige for, at Europol kan opfylde sine målsætninger. Dette omfatter også straks at meddele Europol oplysninger vedrørende kriminalitetsområder, der anses for en prioritet for Den Europæiske Union. Det omfatter tillige at tilsende en kopi af bilaterale eller multilaterale udvekslinger med en anden medlemsstat eller andre medlemsstater, for så vidt som udvekslingen vedrører kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger udføre sine opgaver, samt besvare Europols anmodninger om oplysninger, efterretninger og rådgivning. Uden at det berører det ansvar, der påhviler medlemsstaterne med hensyn til opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den interne sikkerhed, er en national enhed ikke forpligtet til i en given sag at videregive oplysninger eller efterretninger, hvis dette: i) skader væsentlige nationale sikkerhedsinteresser ii) bringer den vellykkede gennemførelse af en igangværende efterforskning eller personers sikkerhed i fare, eller iii) afslører oplysninger, der vedrører organisationer eller særlig efterretningsvirksomhed på området for statssikkerhed. [Ændring 80]

b) sikre, at alle relevante kompetente myndigheder i medlemsstaterne og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævende personale i medlemsstaterne effektivt kommunikerer og samarbejder med Europol [Ændring 81]

c) øge bevidstheden om Europols aktiviteter. [Ændring 82]

ca) anmode Europol om at tilvejebringe relevante oplysninger, der kunne fremme de efterforskninger, der foretages af de udpegede kompetente myndigheder [Ændring 83]

cb) sikre effektiv kommunikation og effektivt samarbejde med de kompetente myndigheder [Ændring 84]

cc) sikre, at enhver udveksling af oplysninger mellem dem selv og Europol overholder lovgivningen. [Ændring 85]

6. Lederne af de nationale enheder skal mødes regelmæssigt, navnlig for at drøfte og løse problemer, der opstår i forbindelse med deres operationelle samarbejde med Europol.

7. Hver medlemsstat træffer bestemmelse om organisationen og personalet i den nationale enhed i overensstemmelse med sin nationale lovgivning.

8. Udgifterne for de nationale enheder og de kompetente myndigheder i medlemsstaterne til kommunikationer med Europol afholdes af medlemsstaterne og kan med undtagelse af tilslutningsudgifterne ikke kræves godtgjort af Europol.

9. Medlemsstaterne sikrer et minimumsniveau det højest mulige niveau for sikkerheden ved alle systemer, der anvendes ved opkobling til Europol. [Ændring 86]

10. Hvert år udfærdiger Europol en rapport om mængden og kvaliteten af de hver medlemsstats deling af oplysninger, som hver medlemsstat har meddelt i henhold til stk. 5, litra a), og om arbejdet i medlemsstatens nationale enhed. Rapporten analyseres af bestyrelsen med henblik på løbende at forbedre det gensidige samarbejde mellem Europol og medlemsstaterne. Årsrapporten oversendes til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og de nationale parlamenter. [Ændring 229]

Artikel 8

Forbindelsesofficerer

1. Hver national enhed udpeger mindst én forbindelsesofficer ved Europol. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, er forbindelsesofficererne undergivet national ret i den medlemsstat, der har udpeget dem.

2. Forbindelsesofficererne fungerer som nationale forbindelseskontorer ved Europol og skal instrueres af deres nationale enhed i Europol i henhold til national ret i den medlemsstat, der har udpeget dem, og de bestemmelser, der finder anvendelse på forvaltningen af Europol.

3. Forbindelsesofficerer bistår i udvekslingen af overfører oplysninger mellem fra deres nationale enheder til Europol og deres medlemsstater fra Europol til de nationale enheder . [Ændring 87]

4. Forbindelsesofficerer bistår i udvekslingen af oplysninger mellem deres medlemsstater og andre medlemsstaters forbindelsesofficerer i overensstemmelse med national ret. Europols infrastruktur kan, for så vidt det er i overensstemmelse med national ret, også anvendes til bilateral udveksling om forbrydelser, der ikke er omfattet af Europols målsætninger. Bestyrelsen fastsætter forbindelsesofficerernes rettigheder og forpligtelser i forhold til Europol. Enhver sådan udveksling af oplysninger skal ske under iagttagelse af EU-lovgivningen og national lovgivning, navnlig Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (15) , alt efter hvad der er relevant. Europol behandler kun oplysninger, som modtages i henhold til denne bestemmelse, hvis det kan betragtes som en retmæssig modtager i henhold til national lovgivning eller EU-lovgivningen. [Ændring 88]

5. Forbindelsesofficererne nyder de privilegier og immuniteter, der er nødvendige for udførelsen af deres opgaver, i overensstemmelse med artikel 65.

6. Europol sikrer, at forbindelsesofficererne er fuldt ud informeret om og inddraget i alle Europols aktiviteter i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af deres opgaver.

7. Europol afholder omkostningerne ved at stille de nødvendige lokaler til rådighed for medlemsstaterne i Europolbygningen og yde forbindelsesofficererne passende støtte med henblik på udførelsen af deres arbejde. Alle andre udgifter i forbindelse med udpegelsen af forbindelsesofficerer afholdes af de medlemsstater, der har udpeget dem, herunder også udgifter til forbindelsesofficerernes udstyr, medmindre budgetmyndigheden efter henstilling fra bestyrelsen træffer anden afgørelse herom.

Kapitel III

OPGAVER VEDRØRENDE UDDANNELSE AF RETSHÅNDHÆVENDE PERSONALE

Artikel 9

Europolakademiet

1. En afdeling af Europol, Europolakademiet som oprettet ved denne forordning, støtter, udvikler, leverer og koordinerer uddannelse af retshåndhævende personale, navnlig på områderne bekæmpelse af grov kriminalitet, der berører to eller flere medlemsstater, og terrorisme, afvikling af begivenheder med stor risiko for den offentlige orden og sportsbegivenheder, strategisk planlægning og ledelse af EU-missioner, der ikke har militær karakter, samt ledelse inden for retshåndhævelse og sprogkundskaber, særligt for at

a) øge bevidstheden om og kendskabet til: i) internationale instrumenter og EU-instrumenter vedrørende samarbejde om retshåndhævelse ii) EU-organerne, navnlig Europol, Eurojust og Frontex, deres funktionsmåde og rolle iii) retslige aspekter af samarbejdet om retshåndhævelse og praktisk viden om adgang til informationskilder

b) tilskynde til udvikling af regionalt og bilateralt samarbejde blandt medlemsstaterne og mellem medlemsstaterne og tredjelande

c) behandle særlige temaområder vedrørende kriminalitet eller politiarbejde, hvor uddannelse på EU-plan kan være værdifuld

d) opstille detaljerede fælles uddannelsesplaner for retshåndhævende personale med henblik på at uddanne dem til deltagelse i civile EU-missioner

e) støtte medlemsstaterne i bilaterale aktiviteter til at opbygge kapacitet til retshåndhævelse i tredjelande

f) uddanne undervisere og bistå i forbedring af praksis med hensyn til indlæring og udveksle god praksis med hensyn hertil.

2. Europolakademiet udvikler og ajourfører regelmæssigt indlæringsredskaber og -metoder og anvender dem ud fra et perspektiv om livslang læring med henblik på at styrke kvalifikationerne hos det retshåndhævende personale. Europol evaluerer resultaterne af disse foranstaltninger med henblik på at forbedre fremtidige foranstaltningers kvalitet, sammenhæng og effektivitet.

Artikel 10

Europolakademiets opgaver

1. Europolakademiet udarbejder flerårige strategiske analyser af behovet for uddannelse og flerårige læringsprogrammer.

2. Europolakademiet udvikler og gennemfører uddannelsesaktiviteter og læringsprodukter, der kan omfatte

a) kurser, seminarer, konferencer, internetbaserede aktiviteter og e-læringsaktiviteter

b) fælles uddannelsesplaner med henblik på at øge bevidstheden om kriminelle fænomener på tværs af landegrænserne, afhjælpe mangler i viden angående disse fænomener og/eller fremme en fælles tilgang til dem

c) uddannelsesmoduler inddelt i gradvise etaper eller niveauer afhængigt af, hvor komplicerede færdigheder den relevante målgruppe har behov for, og med fokus enten på et afgrænset geografisk område eller et bestemt tematisk område af kriminel virksomhed eller på en speciel gruppe professionelle færdigheder

d) udvekslings- og udstationeringsprogrammer for retshåndhævende personale inden for rammerne af en tilgang til uddannelse, der er operationelt baseret.

3. Med henblik på at sikre en sammenhængende EU-uddannelsespolitik til at støtte civile missioner og opbygge kapacitet i tredjelande udfører Europolakademiet følgende opgaver:

a) vurdering af konsekvenserne af eksisterende EU-relateret politik og initiativer angående uddannelse i retshåndhævelse

b) udvikling og levering af uddannelse til at forberede medlemsstaternes retshåndhævende personale til at deltage i civile missioner, herunder for at sætte dem i stand til at erhverve de relevante sprogkundskaber

c) udvikling og levering af uddannelse af retshåndhævende personale i tredjelande, særligt fra lande, der er kandidater til tiltrædelse af Unionen

d) forvaltning af midler fra EU's bistand til tredjelande, der er afsat til at bistå tredjelande med at opbygge deres kapacitet på de relevante områder af EU's politik, i overensstemmelse med de prioriteter, Unionen har opstillet.

4. Europolakademiet fremmer gensidig anerkendelse af uddannelse inden for retshåndhævelse i medlemsstaterne og hermed forbundne eksisterende EU-kvalitetsstandarder.

Artikel 11

Forskning af relevans for uddannelse

1. Europolakademiet bidrager til udviklingen af forskning af relevans for uddannelsesaktiviteterne omfattet af dette kapitel.

2. Europolakademiet fremmer og opretter et partnerskab med EU-organerne samt med offentlige og private uddannelsesinstitutioner og tilskynder til dannelsen af stærkere partnerskaber mellem universiteter og uddannelsesinstitutioner for retshåndhævelse i medlemsstaterne. [Ændring 89]

Kapitel IV

EUROPOLS ORGANISATION

Artikel 12

Europols forvaltnings- og ledelsesstruktur

Europols forvaltnings- og ledelsesstruktur består af:

a) en bestyrelse, der varetager de opgaver, der er fastsat i artikel 14

b) en eksekutivdirektør, der har de ansvarsområder, der er fastsat i artikel 19

c) et videnskabeligt udvalg for uddannelse, jf. artikel 20 [Ændring 90]

d) om fornødent andre rådgivende organer, som bestyrelsen opretter i medfør af artikel 14, stk. 1, litra p)

e) om fornødent en direktion, jf. artikel 21 og 22. [Ændring 91]

AFDELING 1

BESTYRELSEN

Artikel 13

Bestyrelsens sammensætning

1. Bestyrelsen består af en repræsentant for hver medlemsstat og to repræsentanter en repræsentant for Kommissionen, der alle har stemmeret. [Ændring 92]

1a. En repræsentant for gruppen for fælles parlamentarisk kontrol bemyndiges til at deltage i bestyrelsens møder som observatør. Denne repræsentant har ikke stemmeret. [Ændring 93]

2. Medlemmerne af bestyrelsen udnævnes på grundlag af deres erfaring med ledelse af organisationer i den offentlige eller private sektor og deres kendskab til samarbejde om retshåndhævelse.

3. Hvert bestyrelsesmedlem skal have en suppleant, der udnævnes af medlemmet på grundlag af sin erfaring med ledelse af organisationer i den offentlige eller private sektor og sit kendskab til national uddannelsespolitik for retshåndhævende personale. Suppleanten skal optræde som medlem i forbindelse med spørgsmål vedrørende uddannelse af retshåndhævende personale kriterierne i artikel 13, stk. 2 . Suppleanten er medlemmets stedfortræder i dettes fravær. Medlemmet er suppleantens stedfortræder i dennes fravær i forbindelse med spørgsmål vedrørende uddannelse af retshåndhævende personale. [Ændring 94]

4. Alle parter, der er repræsenteret i bestyrelsen, bestræber sig på at begrænse udskiftningen af deres repræsentanter med henblik på at sikre kontinuiteten i bestyrelsens arbejde. Alle parter tilstræber at opnå en ligelig repræsentation af mænd og kvinder i bestyrelsen. [Ændring 95]

5. Medlemmer og suppleanter udnævnes for fire år ad gangen. Perioden kan forlænges. Ved periodens udløb og i forbindelse med deres fratræden fortsætter medlemmerne i deres hverv, indtil de genudnævnes eller afløses en periode, som fastsættes af den medlemsstat, der udnævner dem . [Ændring 96]

5a. Formanden bistås af bestyrelsens sekretariat. Sekretariatet skal navnlig:

a) inddrages nært og kontinuerligt i planlægningen, samordningen og sikringen af sammenhængen i bestyrelsens arbejde; sekretariatet handler på formandens ansvar og i overensstemmelse med dennes retningslinjer

b) yde bestyrelsen den administrative støtte, der er nødvendig for, at den kan udføre sine opgaver. [Ændring 97]

5b. Hvert bestyrelsesmedlem forelægger i begyndelsen af sin mandatperiode en erklæring om sine interesser. [Ændring 98]

Artikel 14

Bestyrelsens opgaver

1. Bestyrelsen skal:

a) hvert år vedtage Europols arbejdsprogram for det følgende år med et flertal på to tredjedele af sine medlemmer og i overensstemmelse med artikel 15

b) vedtage et flerårigt arbejdsprogram med et flertal på to tredjedele af sine medlemmer i overensstemmelse med artikel 15

c) vedtage Europols årlige budget med et flertal på to tredjedele af sine medlemmer og udøve andre funktioner vedrørende Europols budget i medfør af kapitel XI

d) vedtage en konsolideret årlig aktivitetsrapport om Europols aktiviteter og sende den til Europa-Parlamentet, og forelægge den for gruppen for fælles parlamentarisk kontrol og sende den til Rådet, Kommissionen, Revisionsrettenog, de nationale parlamenter og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse inden den 1. juli i det følgende år. Den konsoliderede årlige aktivitetsrapport offentliggøres [Ændring 99]

e) vedtage de finansielle bestemmelser for Europol i henhold til artikel 63

f) vedtage den flerårige plan for personalepolitikken inden den 31. januar efter at have indhentet en udtalelse fra Kommissionen

g) vedtage en strategi for bekæmpelse af svig, som står i forhold til risikoen for svig og tager omkostningerne og fordelene ved de foranstaltninger, der skal gennemføres, i betragtning [Ændring 100]

h) vedtage bestemmelser til forebyggelse og håndtering af interessekonflikter, for så vidt angår bestyrelsesmedlemmerne og medlemmerne af det videnskabelige udvalg for uddannelse [Ændring 101]

i) over for Europols ansatte udøve de beføjelser, som vedtægten for tjenestemænd tillægger ansættelsesmyndigheden, og som ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte tillægger den myndighed, der har kompetence til at indgå ansættelseskontrakter, (herefter »beføjelser som ansættelsesmyndighed«), jf. stk. 2 [Ændring 102]

j) efter forslag fra direktøren vedtage de nærmere bestemmelser, der er nødvendige for gennemførelsen af vedtægten og ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte i medfør af vedtægtens artikel 110 [Ændring 103]

k) udnævne eksekutivdirektøren og viceeksekutivdirektører og i påkommende tilfælde forlænge deres embedsperiode eller afskedige dem, jf. artikel 56 og 57

l) opstille resultatindikatorer og føre tilsyn med eksekutivdirektørens resultater, herunder med gennemførelsen af bestyrelsens afgørelser

m) udnævne en regnskabsfører, som skal være funktionelt uafhængig i udøvelsen af sit hverv, og som vedtægten og ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte skal finde anvendelse på

n) udnævne medlemmerne af det videnskabelige udvalg for uddannelse [Ændring 104]

o) sikre passende opfølgning på resultater og henstillinger fra interne eller eksterne revisions- og evalueringsrapporter samt fra undersøgelser foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse [Ændring 105]

p) træffe alle beslutninger vedrørende etablering af Europols interne strukturer og om nødvendigt ændring heraf [Ændring 106]

q) vedtage sin forretningsorden

qa) udnævne en databeskyttelsesansvarlig, som i sine funktioner er uafhængig af bestyrelsen, og som er ansvarlig for oprettelsen og forvaltningen af databehandlingssystemerne . [Ændring 107] Bestyrelsen kan, efter henstilling fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse i henhold til artikel 46, stk. 3, litra f), og med et flertal på to tredjedele af sine medlemmer, midlertidigt eller definitivt nedlægge forbud mod behandling. [Ændring 108]

2. I overensstemmelse med vedtægtens artikel 110 vedtager bestyrelsen i medfør af artikel 2, stk. 1, i vedtægten og artikel 6 i ansættelsesvilkårene for Unionens øvrige ansatte en afgørelse om at delegere de relevante beføjelser som ansættelsesmyndighed til eksekutivdirektøren og opstiller betingelserne for at suspendere denne delegation af beføjelser. Eksekutivdirektøren skal bemyndiges til at subdelegere disse beføjelser.

Når det på grund af ekstraordinære omstændigheder er nødvendigt, kan bestyrelsen ved afgørelse midlertidigt ophæve delegationen af beføjelserne som ansættelsesmyndighed til eksekutivdirektøren og dennes subdelegation af beføjelser og selv udøve beføjelserne eller uddelegere dem til et af sine medlemmer eller til en anden medarbejder end eksekutivdirektøren. [Ændring 109]

Artikel 15

Det årlige arbejdsprogram og det flerårige arbejdsprogram

1. Bestyrelsen vedtager det årlige arbejdsprogram senest den 30. november hvert år på grundlag af et forslag fra fremlagt af eksekutivdirektøren og forelagt for gruppen for fælles parlamentarisk kontrol og under hensyntagen til Kommissionens udtalelse. Den fremsender det til Europa-Parlamentet gruppen for fælles parlamentarisk kontrol , Rådet, Kommissionen, de nationale parlamenter og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse . [Ændring 110]

2. Det årlige arbejdsprogram skal indeholde detaljerede mål og forventede resultater, herunder resultatindikatorer. Det skal også indeholde en beskrivelse af de foranstaltninger, der skal finansieres, og oplysninger om de finansielle ressourcer og personaleressourcer, der afsættes til hver foranstaltning, i overensstemmelse med principperne om aktivitetsbaseret budgetlægning og -forvaltning. Det årlige arbejdsprogram skal være i overensstemmelse med er undergivet det i stk. 4 omhandlede flerårige arbejdsprogram. Det skal klart anføres i programmet, hvilke opgaver der er blevet tilføjet, ændret eller slettet i forhold til det foregående finansår. [Ændring 111]

3. Bestyrelsen ændrer det vedtagne årlige arbejdsprogram, hvis Europol tillægges nye opgaver.

Væsentlige æÆndringer af det årlige arbejdsprogram vedtages efter samme procedure som det oprindelige årlige arbejdsprogram. Bestyrelsen kan delegere beføjelsen til at foretage ikke-væsentlige ændringer i det årlige arbejdsprogram til eksekutivdirektøren. [Ændring 112]

4. Bestyrelsen skal endvidere vedtage og ajourføre det flerårige arbejdsprogram senest den 30. november hvert år under hensyntagen til Kommissionens udtalelse og efter høring af Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter samt Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse . [Ændring 114]

Efter vedtagelsen oversendes det flerårige arbejdsprogram til Europa-Parlamentet og forelægges for gruppen for fælles parlamentarisk kontrol og fremsendes til Rådet, Kommissionenog, de nationale parlamenter og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse . [Ændring 113]

Det flerårige arbejdsprogram skal indeholde strategiske mål og forventede resultater, herunder resultatindikatorer. Det skal endvidere indeholde en angivelse af, hvilket beløb og hvilket personale der bevilges til hvert mål, i overensstemmelse med den flerårige finansielle ramme og den flerårige plan for personalepolitikken. Det skal indeholde strategien for forholdet til de i artikel 29 nævnte tredjelande eller internationale organisationer.

Det flerårige arbejdsprogram skal gennemføres i årlige arbejdsprogrammer og skal i nødvendigt omfang ajourføres i lyset af resultaterne af eksterne og interne evalueringer. Evalueringernes konklusioner skal også i nødvendigt omfang afspejles i det årlige arbejdsprogram for det følgende år.

Artikel 16

Bestyrelsens formandskab

1. Bestyrelsen vælger blandt sine medlemmer en formand og en næstformand. Formanden og næstformanden vælges med et flertal på to tredjedele af bestyrelsesmedlemmerne.

Næstformanden afløser automatisk formanden, når denne er forhindret i at udføre sit hverv.

2. Formanden og næstformanden udnævnes for 4 fem år ad gangen. Perioden kan fornys én gang. Hvis en formand eller næstformand ophører med at være medlem af bestyrelsen under sin formandskabs- eller næstformandskabsperiode, ophører den pågældendes formandskab eller næstformandskab dog automatisk samtidig. [Ændring 115]

Artikel 17

Bestyrelsesmøder

1. Bestyrelsesformanden indkalder til bestyrelsesmøder.

2. Europols eksekutivdirektør deltager i drøftelserne.

3. Bestyrelsen afholder mindst to ordinære møder om året. Bestyrelsen mødes desuden på initiativ af bestyrelsesformanden, efter anmodning fra Kommissionen eller efter anmodning fra mindst en tredjedel af bestyrelsesmedlemmerne.

4. Bestyrelsen kan indbyde enhver, hvis synspunkter kan være relevante for diskussionen, til at deltage i mødet som observatør uden stemmeret.

4a. En repræsentant for gruppen for fælles parlamentarisk kontrol bemyndiges til at deltage i bestyrelsens møder som observatør. [Ændring 116]

5. Rådgivere og eksperter kan bistå bestyrelsens medlemmer, for så vidt dette ikke er i strid med dens forretningsorden.

6. Europol varetager sekretariatsopgaverne for bestyrelsen.

Artikel 18

Afstemningsregler

1. Bestyrelsen træffer afgørelse med et flertal af medlemmerne, jf. dog artikel 14, stk. 1, afsnit 1, litra a), b) og c), og artikel 14, stk. 1, afsnit 1a, artikel 16, stk. 1, og artikel 56, stk. 8. [Ændring 117]

2. Hvert medlem har én stemme. Hvis et medlem ikke er til stede, har suppleanten stemmeret.

3. Bestyrelsesformanden deltager i afstemningen.

4. Eksekutivdirektøren deltager ikke i afstemningen.

4a. Repræsentanten for gruppen for fælles parlamentarisk kontrol har ikke stemmeret. [Ændring 118]

5. I bestyrelsens forretningsorden fastsættes mere detaljerede afstemningsregler, herunder regler om, hvornår et medlem kan handle på et andet medlems vegne, samt om nødvendigt regler om beslutningsdygtighed.

AFDELING 2

EKSEKUTIVDIREKTØREN

Artikel 19

Eksekutivdirektørens ansvarsområder

1. Eksekutivdirektøren forestår ledelsen af Europol. Eksekutivdirektøren er ansvarlig over for bestyrelsen.

2. Med forbehold af Kommissionens, bestyrelsens og direktionens beføjelser er eksekutivdirektøren uafhængig i udførelsen af sit hverv og må hverken søge eller modtage instruktioner fra regeringer eller andre organer.

3. Eksekutivdirektøren giver regelmæssigt møde for og aflægger rapport til Europa-Parlamentet gruppen for fælles parlamentarisk kontrol om udførelsen af sit hverv, når han anmodes herom. Rådet kan anmode eksekutivdirektøren om at aflægge rapport om udførelsen af hans hverv. [Ændring 119]

4. Eksekutivdirektøren er Europols repræsentant i retlig henseende.

5. Eksekutivdirektøren er ansvarlig for udførelsen af de opgaver, der pålægges Europol ved denne forordning. Eksekutivdirektøren er navnlig ansvarlig for:

a) den løbende administration af Europol

b) gennemførelsen af bestyrelsens afgørelser

c) udarbejdelsen af det årlige arbejdsprogram og det flerårige arbejdsprogram og forelæggelsen af dem for bestyrelsen efter høring af Kommissionen under hensyntagen til Kommissionens udtalelse [Ændring 120]

d) gennemførelsen af det årlige arbejdsprogram og det flerårige arbejdsprogram og aflæggelse af rapport om gennemførelsen heraf til bestyrelsen

e) udarbejdelse af en konsolideret årsberetning om Europols aktiviteter og forelæggelse heraf for bestyrelsen til godkendelse

f) forberedelse af en handlingsplan som opfølgning på konklusionerne i de interne eller eksterne revisions- og evalueringsrapporter og undersøgelsesrapporter og henstillinger fra OLAF's undersøgelser samt aflæggelse af en statusrapport to gange om året til Kommissionen og regelmæssigt til bestyrelsen

g) beskyttelse af Unionens finansielle interesser gennem anvendelse af foranstaltninger til forebyggelse af svig, korruption og andre ulovlige forhold og gennem effektiv kontrol, der dog ikke må gribe ind i OLAF's undersøgelsesbeføjelser, og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, gennem inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og efter omstændighederne gennem administrative og finansielle sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til uregelmæssigheden og har afskrækkende virkning

h) udarbejdelse Europols strategi for Europol af en strategisk analyse af bekæmpelse af svig og af en strategi for forebyggelse og håndtering af interessekonflikter og forelæggelse heraf for bestyrelsen til godkendelse [Ændring 121]

i) udarbejdelse af udkast til finansielle bestemmelser for Europol

j) udarbejdelse af Europols udkast til et overslag over indtægter og udgifter og gennemførelse af dets budget

k) udarbejdelse af udkast til den flerårige plan for personalepolitikken og forelæggelse heraf for bestyrelsen efter høring af Kommissionen under hensyntagen til Kommissionens udtalelse [Ændring 122]

ka) udøvelse med hensyn til Europols personale af de beføjelser, som vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber tillægger ansættelsesmyndigheden, og som ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber tillægger den myndighed, der har beføjelse til at indgå ansættelseskontrakter (»ansættelsesmyndighedsbeføjelser«), dog med forbehold af artikel 14, stk. 1, litra j) [Ændring 123]

kb) at træffe alle beslutninger vedrørende etableringen af Europols interne strukturer og, om nødvendigt, ændringer heraf [Ændring 124]

l) ydelse af støtte til bestyrelsesformanden i forbindelse med forberedelsen af bestyrelsesmøderne

m) regelmæssig informering af bestyrelsen om gennemførelsen af EU's strategiske og operationelle prioriteter for bekæmpelse af kriminalitet.

AFDELING 3

VIDENSKABELIGT UDVALG FOR UDDANNELSE

Artikel 20

Det videnskabelige udvalg for uddannelse

1. Det videnskabelige udvalg for uddannelse er et uafhængigt rådgivende organ, der sikrer og styrer den videnskabelige kvalitet af Europols arbejde med uddannelse. Med henblik herpå involverer eksekutivdirektøren på et tidligt stadium det videnskabelige udvalg for uddannelse i udarbejdelsen af alle de i artikel 14 nævnte dokumenter i det omfang, de vedrører uddannelse.

2. Det videnskabelige udvalg for uddannelse sammensættes af elleve personer fra universitetsverdenen eller erhvervslivet, der nyder den højeste anseelse inden for de fagområder, kapitel III i denne forordning vedrører. Bestyrelsen udnævner medlemmerne efter en gennemsigtig procedure for indkaldelse af ansøgninger og udvælgelse, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. Bestyrelsens medlemmer kan ikke være medlemmer af det videnskabelige udvalg for uddannelse. Medlemmerne af det videnskabelige udvalg for uddannelse skal være uafhængige. De må hverken søge eller modtage instrukser fra regeringer eller andre organer.

3. Listen over medlemmer af det videnskabelige udvalg for uddannelse offentliggøres og ajourføres af Europol på dennes internetside.

4. Medlemmerne af det videnskabelige udvalg for uddannelse udnævnes for fem år ad gangen. De kan ikke genudnævnes, og de kan afsættes, hvis de ikke opfylder betingelsen om uafhængighed.

5. Det videnskabelige udvalg for uddannelse vælger sin formand og næstformand for fem år ad gangen. Det vedtager sine udtalelser med simpelt flertal. Det indkaldes af udvalgsformanden indtil fire gange om året. Hvis det findes nødvendigt, indkalder formanden til ekstraordinære møder af egen drift eller efter anmodning fra mindst fire udvalgsmedlemmer.

6. Eksekutivdirektøren og viceeksekutivdirektøren for uddannelse eller deres respektive stedfortrædere indbydes til møderne som observatører uden stemmeret.

7. Det videnskabelige udvalg for uddannelse bistås af en sekretær fra Europols personale, der udpeges af udvalget og udnævnes af eksekutivdirektøren.

8. Det videnskabelige udvalg for uddannelse skal navnlig:

a) rådgive eksekutivdirektøren og viceeksekutivdirektøren for uddannelse i forbindelse med udarbejdelsen af det årlige arbejdsprogram og andre strategiske dokumenter for at sikre deres videnskabelige kvalitet og deres sammenhæng med de relevante EU-politikker og -prioriteter.

b) afgive uafhængige udtalelser og yde rådgivning til bestyrelsen om spørgsmål inden for dets ansvarsområde

c) afgive uafhængige udtalelser og rådgivning om kvaliteten af uddannelsesplaner, anvendte indlæringsmetoder, uddannelsesmuligheder og videnskabelig udvikling

d) udføre andre rådgivningsopgaver, der hører ind under de videnskabelige aspekter af Europols arbejde med uddannelse, efter anmodning fra bestyrelsen, eksekutivdirektøren eller viceeksekutivdirektøren for uddannelse.

9. Det årlige budget for det videnskabelige udvalg for uddannelse skal bevilges til en separat budgetpost for Europol. [Ændring 125]

AFDELING 4

DIREKTIONEN

Artikel 21

Nedsættelse

Bestyrelsen kan nedsætte en direktion.

Artikel 22

Opgaver og organisation

1. Direktionen bistår bestyrelsen.

2. Direktionen har følgende opgaver:

a) at forberede de afgørelser, der skal træffes af bestyrelsen

b) sammen med bestyrelsen at sikre passende opfølgning på resultater og henstillinger fra interne eller eksterne revisions- og evalueringsrapporter samt fra undersøgelsesrapporter og henstillinger fra undersøgelser foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)

c) at bistå og rådgive eksekutivdirektøren i forbindelse med gennemførelsen af bestyrelsens afgørelser med henblik på at styrke overvågningen af den administrative forvaltning, uden at dette dog griber ind i eksekutivdirektørens ansvarsområder, jf. artikel 19.

3. Hvis det i hastende tilfælde er nødvendigt, kan direktionen træffe visse foreløbige afgørelser på bestyrelsens vegne, særligt vedrørende den administrative forvaltning, herunder om at suspendere delegationen af beføjelserne som ansættelsesmyndighed.

4. Direktionen består af bestyrelsesformanden, en af Kommissionens repræsentanter i bestyrelsen og tre andre medlemmer, som bestyrelsen udnævner blandt sine medlemmer. Bestyrelsesformanden er også formand for direktionen. Eksekutivdirektøren deltager i bestyrelsens møder uden stemmeret.

5. Medlemmerne af direktionen udnævnes for fire år ad gangen. De ophører dog med at være medlemmer af direktionen, når de ikke længere er medlemmer af bestyrelsen.

6. Direktionen holder mindst ét ordinært møde hver tredje måned. Derudover mødes den på formandens initiativ og efter anmodning fra dens medlemmer.

7. Direktionen overholder bestyrelsens forretningsorden. [Ændring 126]

Kapitel V

BEHANDLING AF OPLYSNINGER

Artikel 23

Informationskilder

1. Europol må kun behandle oplysninger, der er meddelt agenturet af

a) medlemsstaterne i henhold til deres nationale ret

b) EU-organer, tredjelande og internationale organisationer i overensstemmelse med kapitel VI

c) private parter i henhold til artikel 29, stk. 2.

2. Europol kan direkte hente og behandle oplysninger, herunder personoplysninger, fra offentligt tilgængelige kilder, såsom medierne, herunder internettet og offentlige oplysninger.

3. Europol kan hente og behandle oplysninger, herunder personoplysninger, fra nationale informationssystemer, EU-informationssystemer eller internationale informationssystemer, herunder gennem direkte it-adgang, for så vidt som det er tilladt i henhold til instrumenter i EU-retten, folkeretten eller national ret , og såfremt det kan påvises, at adgangen er nødvendig for og står i forhold til formålet med udførelsen af en opgave, som henhører under Europols mandat . De relevante bestemmelser i disse instrumenter i EU-retten, folkeretten eller national ret finder anvendelse på Europols adgang til og brug af disse oplysninger i det omfang, de indeholder strengere regler om adgang og brug end denne forordning.

De fastlægger målsætningerne, kategorierne af personoplysninger og formålene med samt de midler og den procedure, der skal benyttes til søgning og behandling af oplysningerne under overholdelse af de gældende databeskyttelsesbestemmelser og -principper. Det Der gives kun adgang til disse informationssystemer for personale i Europol, der har fået tilladelse hertil, og kun adgang i det omfang, det er strengt nødvendigt og for står i forhold til formålet med udførelsen af Europols opgaver. [Ændring 127]

Artikel 24

Formål med behandlingen af oplysninger

1. Europol kan kun behandle oplysninger, herunder personoplysninger, i det omfang, det er nødvendigt af hensyn til målsætningerne i artikel 3, stk. 1 og 2, og.

Personoplysninger kan kun behandles til følgende formål:

a) krydscheck med henblik på at finde en sammenhæng eller andre relevante forbindelser mellem oplysninger og kun vedrørende: i) personer, som mistænkes for at have begået eller deltaget i en strafbar handling henhørende under Europols kompetence, eller som er dømt for en sådan handling ii) personer, med hensyn til hvilke der er faktiske tegn på eller rimelige grunde til at antage, at de vil begå strafbare handlinger

b) analyser af strategisk eller tematisk art

c) operationelle analyser i konkrete tilfælde.

Udførelsen af disse opgaver sker efter følgende kriterier:

— checkene i litra a) foretages under iagttagelse af de nødvendige databeskyttelsesgarantier og skal navnlig forelægge tilstrækkelig begrundelse for dataanmodningen og formålet hermed. Der skal også træffes de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det kun er de myndigheder, der oprindeligt var ansvarlige for indsamlingen af oplysningerne, der efterfølgende kan ændre dem

— for hver operationel analyse i et konkret tilfælde som omhandlet i litra c) gælder følgende særlige sikkerhedsforanstaltninger: i) der skal defineres et specifikt formål; personoplysninger må kun behandles, hvis de er relevante for dette specifikke formål ii) alle krydscheck foretaget af Europols medarbejdere skal være specifikt begrundede; søgning på oplysninger efter en høring skal være begrænset til det absolut nødvendige minimum og specifikt begrundet iii) kun autoriserede medarbejdere med ansvar for det formål, som oplysningerne oprindeligt blev indsamlet til, må ændre de pågældende oplysninger.

Europol dokumenterer disse operationer behørigt. Dokumentationen stilles efter anmodning til rådighed for den databeskyttelsesansvarlige og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse med henblik på kontrol af behandlingens lovmæssighed.

2. De kategorier af personoplysninger, der kan indsamles til hvert af de i stk. 1 nævnte formål, og de kategorier af registrerede, hvis oplysninger kan indsamles til hvert af disse formål, er opført på listen i bilag 2.

2a. Europol kan i ekstraordinære tilfælde foretage en midlertidig behandling af oplysninger med henblik på at afgøre, om de pågældende oplysninger er relevante for dets opgaver og til hvilket af de i stk. 1 anførte formål. Bestyrelsen fastsætter på forslag af direktøren og efter at have hørt Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse betingelserne for behandlingen af sådanne oplysninger, navnlig med hensyn til adgang til og brug af oplysningerne, samt tidsfrister på højst seks måneder for lagring og sletning af oplysningerne, idet der tages behørigt hensyn til de i artikel 34 omhandlede principper.

2b. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse udarbejder retningslinjer indeholdende en nærmere beskrivelse af de i stk. 1, litra a), b) og c), anførte formål. [Ændring 128]

Artikel 25

Bestemmelse af formålet med behandling af oplysninger

1. Når en medlemsstat, et EU-organ, et tredjeland eller en international organisation videregiver oplysninger til Europol, bestemmer den eller det, til hvilke af de i artikel 24 nævnte specifikke og veldefinerede formål oplysningerne kan behandles. Hvis de ikke har gjort dette, bestemmer Europol oplysningernes relevans, og til hvilket formål de skal behandles. Europol kan kun behandle oplysninger til andre specifikke og eksplicitte formål end dem, oplysningerne blev meddelt til, hvis dataleverandøren udtrykkeligt har givet tilladelse hertil i henhold til den gældende lovgivning . [Ændring 129]

2. Medlemsstaterne, EU-organer, tredjelande og internationale organisationer kan ved videregivelsen af oplysninger angive, om adgangen til oplysningerne eller brugen af dem generelt eller konkret skal begrænses, herunder med hensyn til sletning eller tilintetgørelse. Hvis behovet for begrænsninger opstår efter videregivelsen, giver de Europol meddelelse herom. Europol skal overholde disse begrænsninger.

3. Europol kan foretage begrænsninger i medlemsstaters, EU-organers, tredjelandes og internationale organisationers adgang til eller brug af oplysninger, der er hentet fra offentligt tilgængelige kilder.

Artikel 25a

Konsekvensanalyse vedrørende databeskyttelse

1. Forud for enhver behandling af personoplysninger foretager Europol en analyse af indvirkningen af de planlagte behandlingssystemer og -procedurer på beskyttelsen af personoplysninger og meddeler Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse resultatet heraf.

2. Analysen omfatter som minimum en generel beskrivelse af den planlagte behandling, en vurdering af risiciene for registreredes rettigheder og frihedsrettigheder, de påtænkte foranstaltninger til afhjælpning af disse risici samt garantier, sikkerhedsforanstaltninger og mekanismer til sikring af beskyttelsen af personoplysninger og til påvisning af overholdelsen af bestemmelserne i denne forordning under hensyntagen til de registreredes og andre berørte personers rettigheder og legitime interesser. [Ændring 130]

Artikel 26

Medlemsstaternes og Europols personales adgang til oplysninger, Europol opbevarer

1. Med forbehold af den ret, medlemsstaterne, EU-organerne, tredjelande og internationale organisationer har til at anføre begrænsninger i adgangen til og brug af oplysninger, har medlemsstaterne, såfremt de kan begrunde behovet for den legitime udførelse af deres opgaver , adgang til og kan søge i alle oplysninger, der er meddelt til formålene i artikel 24, stk. 1, litra a) og b). Medlemsstaterne udpeger de myndigheder, der har kompetence til at udføre sådanne søgninger.

2. Med forbehold af de begrænsninger, som de medlemsstater, EU-organer, tredjelande og internationale organisationer, der har indgivet oplysningerne, har anført, jf. artikel 25, stk. 2, har medlemsstaterne indirekte adgang til oplysninger, der er meddelt til formålet i et specifikt formål i henhold til artikel 24, stk. 1, litra c), for at få svar på, om der findes oplysninger om søgeemnet. Hvis der findes oplysninger om søgeemnet, indleder underretter Europol leverandøren af oplysningerne og indleder den procedure, hvorefter de oplysninger, der svarer til søgeemnet, kan videregives i overensstemmelse med afgørelsen fra den medlemsstat, der meddelte Europol oplysningerne leverandøren af oplysningerne til Europol og i det omfang, det er nødvendigt for den legitime udøvelse af den berørte medlemsstats opgave .

3. Personale i Europol, som er blevet bemyndiget hertil af eksekutivdirektøren, har adgang til de oplysninger, Europol behandler, i det omfang det er nødvendigt for, at de kan udføre deres opgaver.

3a. Europol fører i overensstemmelse med artikel 43 et detaljeret register over alle de oplysninger om søgeemner, hvortil der er givet adgang. [Ændring 131]

Artikel 27

Eurojusts og OLAF's adgang til oplysninger hos Europol

1. Med forbehold af den ret, medlemsstaterne, EU-organerne, tredjelande og internationale organisationer har til at anføre begrænsninger i adgangen til og brug af oplysninger, træffer Europol alle de nødvendige foranstaltninger, for at Eurojust og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) inden for hvert deres sit kompetenceområde kan få adgang til og kan søge i alle oplysninger, der er meddelt til formålene i artikel 24, stk. 1, litra a) og b). Europol skal informeres, hvis Eurojust eller OLAF foretager en søgning, der viser, at der er oplysninger svarende til dem, Europol behandler.

2. Med forbehold af de begrænsninger, de medlemsstater, EU-organer, tredjelande og internationale organisationer, der har indgivet oplysningerne, har anført, jf. artikel 25, stk. 2, træffer Europol alle nødvendige foranstaltninger for, at Eurojust og OLAF inden for hver sit kompetenceområde kan få indirekte adgang til oplysninger, der er meddelt til formålet i et specifikt formål i henhold til artikel 24, stk. 1, litra c), for at få svar på, om der findes oplysninger om søgeemnet. Hvis der findes oplysninger om søgeemnet, indleder Europol den procedure, hvorefter de oplysninger, der svarer til søgeemnet, kan videregives i overensstemmelse med afgørelsen fra den medlemsstat, det EU-organ, det tredjeland eller den internationale organisation, der meddelte Europol oplysningerne. Hvis der findes oplysninger om søgeemnet, angiver Eurojust, hvilke oplysninger det har brug for, og Europol må kun dele oplysningerne i det omfang, de oplysninger, der svarer til søgeemnet, er nødvendige for den legitime udførelse af deres opgaver. Europol registrerer, hvilke oplysninger der har været givet adgang til.

3. Søgninger efter oplysninger i henhold til stk. 1 og 2 kan kun foretages med det formål at konstatere, om oplysninger hos henholdsvis Eurojust eller OLAF svarer til de oplysninger, Europol behandler.

4. Europol må kun tillade søgninger i henhold til stk. 1 og 2 efter at have fået oplysninger fra Eurojust om, hvilke nationale medlemmer, stedfortrædere, assisterende medlemmer og ansatte i Eurojust der har fået tilladelse til at udføre søgninger, og fra OLAF om, hvilke ansatte der har fået tilladelse til at udføre søgninger.

5. Hvis Europol eller en medlemsstat i forbindelse med Europols behandling af oplysninger som led i en konkret efterforskning konstaterer, at der er behov for koordinering, samarbejde eller støtte i overensstemmelse med Eurojusts eller OLAF's opgaver, meddeler Europol dem dette og iværksætter proceduren for at dele oplysningerne med dem i overensstemmelse med afgørelsen fra den medlemsstat, der har indgivet oplysningerne. I så fald rådfører Eurojust eller OLAF sig med Europol.

6. Eurojust, herunder kollegiet, de nationale medlemmer, stedfortræderne, de assisterende medlemmer og de ansatte i Eurojust, samt OLAF skal overholde alle generelle og specifikke begrænsninger i adgang eller brug, som medlemsstaterne, EU-organerne, tredjelande og internationale organisationer har anført i henhold til artikel 25, stk. 2.

6a. Europol og Eurojust underretter hinanden, såfremt de efter at have konsulteret hinandens oplysninger finder, at noget tyder på, at oplysningerne kan være forkerte eller i strid med andre oplysninger. [Ændring 132]

Artikel 28

Underretningspligt over for medlemsstaterne

1. Hvis Europol som led i sin opgave i artikel 4, stk. 1, litra b), skal give en medlemsstat meddelelse om oplysninger, der vedrører den, og disse oplysninger er genstand for begrænsninger i henhold til artikel 25, stk. 2, der ville være til hinder for at videregive dem, hører Europol den dataleverandør, der har anført begrænsningen i adgang, og søger at opnå dennes anmoder tilladelse til videregivelsen.

Uden denne udtrykkelig tilladelse kan oplysningerne ikke videregives.

Hvis oplysningerne ikke er genstand for begrænsninger i henhold til artikel 25, underretter Europol alligevel den medlemsstat, der leverede oplysningerne, om, at de er videregivet. [Ændring 133]

2. Uanset om der er foretaget begrænsninger i adgangen, giver Europol en medlemsstat meddelelse om oplysninger, der vedrører den, hvis

a) det er strengt nødvendigt af hensyn til forebyggelse af en nært forestående fare forbundet med grov kriminalitet eller terrorhandlinger, eller

b) det er af afgørende betydning for afværgelsen af en umiddelbar og alvorlig trussel mod den offentlige sikkerhed i den pågældende medlemsstat.

Europol giver da snarest muligt dataleverandøren meddelelse om videregivelsen af disse oplysninger og anfører grundene til sin analyse af situationen.

Kapitel VI

FORHOLDET TIL PARTNERE

AFDELING 1

FÆLLES BESTEMMELSER

Artikel 29

Fælles bestemmelser

1. I det omfang det er nødvendigt for at udføre Europols opgaver, kan Europol oprette og vedligeholde samarbejdsrelationer med EU-organerne i overensstemmelse med disse organers formål og med de retshåndhævende myndigheder i tredjelande, uddannelsesinstitutioner for retshåndhævelse i tredjelande, internationale organisationer og private parter.

2. I det omfang, det er relevant for at udføre Europols opgaver, kan Europol direkte udveksle alle oplysninger, undtagen personoplysninger, med de i stk. 1 nævnte enheder, medmindre begrænsninger i henhold til artikel 25, stk. 2, er til hinder derfor.

3. Europol kan modtage og behandle personoplysninger fra , der er lagret hos de i stk. 1 nævnte enheder, undtagen private parter, i det omfang, det er strengt nødvendigt for at udføre og står i forhold til den legitime udførelse af Europols opgaver, medmindre bestemmelserne i dette kapitel er til hinder derfor.

4. Uanset artikel 36, stk. 4 5 , kan Europol kun videregive personoplysninger til EU-organer, tredjelande og internationale organisationer, hvis det er nødvendigt for at forebygge og bekæmpe kriminalitet, der er omfattet af Europols målsætninger opgaver , og i overensstemmelse med dette kapitel , og hvis modtageren udtrykkeligt lover, at oplysningerne udelukkende vil blive anvendt til det formål, hvortil de overførtes . Hvis de oplysninger, der skal videregives, er meddelt af en medlemsstat, indhenter Europol på forhånd den pågældende medlemsstats udtrykkelige samtykke, medmindre

a) der kan antages at foreligge en tilladelse, idet medlemsstaten ikke udtrykkeligt har begrænset muligheden af videregivelse til andre, eller

b) medlemsstaten på forhånd har givet tilladelse til en sådan videregivelse til andre enten generelt eller under nærmere fastsatte betingelser. Et sådant samtykke kan til enhver tid tilbagekaldes.

5. Medlemsstaternes, EU-organernes, tredjelandes og internationale organisationers videregivelse af personoplysningerne til andre er forbudt, medmindre Europol på forhånd udtrykkeligt har samtykket heri , og hvis modtageren udtrykkeligt lover, at oplysningerne udelukkende vil blive anvendt til det formål, hvortil de overførtes .

5a. Europol sikrer, at der foretages en detaljeret regis