Nr. C 332/40 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
Udtalelse om forslag til Rådets beslutning om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling inden for biovidenskab og -teknologi med henblik på udviklingslandene 
(1990-1994) 
(90/C 332/11) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 6. juni 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 130 Q, stk. 2, at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes tilØSU's sektion for energi, kernekraft og forskning, som 
udpegede John A. de Normann til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. september 
1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling den 19. september 
1990 enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Generel indledning 
1.1. ØSU bifalder det foreliggende forslag til Rådets 
beslutning om et særprogram for forskning og teknolo­
gisk udvikling (FTU) inden for biovidenskab og tekno­
logi med henblik på udviklingslandene (et STD-pro-
gram). Programmet tildeles 111 milioner ECU og dæk­
ker perioden 1990-1994. 
1.2. Dette forslag (STD 3) er en logisk videreførelse 
af de to foregående programmer, STD 1 (1983-1986), 
som havde et budget på 40 millioner ECU og var af 
eksperimentel karakter (*) og STD 2 (1987-1991) (2), 
hvortil der er afsat 80 millioner ECU, og som nu konso­
liderer de erfaringer, der blev indhøstet under det første 
program. 
1.3. I sin udtalelse om STD 2(3) fremsatte ØSU en 
række særlige bemærkninger. ØSU noterer, at der er 
taget hensyn til en del af disse i det foreliggende forslag. 
Andre betragtninger, der fortsat er relevante for dette 
forslag, vil blive fremlagt i nærværende udtalelse. 
2. Baggrund 
2.1. Med sin afgørelse 90/221/Euratom, EØF af 23. 
april 1990 vedtog Rådet det tredje rammeprogram for 
Fællesskabets indsats inden for forskning og teknolo­
gisk udvikling (1990-1994) (4). 
2.2. I henhold til bilag II, paragraf 4 D: »Bioviden­
skab og -teknologi med henblik på udviklingslandene « 
skal der iværksættes et program med følgende specifik­
ke målsætninger: 
— at øge samarbejdet mellem europæiske videnskabs­
mænd og videnskabsmænd i udviklingslandene 
inden for landbrug (herunder fiskeri), medicin, 
sundhed og ernæring i troperne, 
(!) EFT nr. L 352 af 14. 12. 1982, s. 24. 
(2) EFT nr. L 355 af 17. 12. 1987, s. 41. 
(3) EFT nr. C 150 af 9. 6. 1987, s. 13. 
(4) EFT nr. L 117 af 8. 5. 1990, s. 28. — at sætte udviklingslandene i stand til at få gavn af 
den videnskabelige viden og de teknologiske frem­
skridt, der findes i Fællesskabet, 
— at fremme udviklingen af disse landes egen forsk-
ningskapacitet, 
— at stimulere EF-medlemsstaterne til at øge deres 
egen forskningskapacitet. 
3. Det foreslåede program (STD 3) 
3.1. Samlet vurdering 
3.1.1. ØSU bemærker, at Kommissionen foreslår at 
opfylde ovennævnte målsætninger ved at udvælge, del­
vis finansiere samt forvalte en række FTU-projekter 
inden for rammer, som er fastlagt i rammeprogrammet. 
Dette STD-program skal følge linjerne i to tidligere 
programmer og drage fordel af de erfaringer, der er 
indvundet gennem disse. Programmet vil desuden sikre 
kontinuiteten på visse vigtige felter. 
3.1.2. ØSU accepterer, at dette er én metode til at 
nå målene på. Der udvælges specifikke projekter, som 
omfatter en samfinansieret FTU-indsats på specifikke 
teknologiske områder, forhåbentlig til gavn for visse 
institutioner og deres teknologer i de berørte lande. 
3.1.3. Hvis en sådan indsats skal være effektiv, skal 
den koncentreres på få projekter, som går ud over 
det mindstemål, der er nødvendigt for en vellykket 
gennemførelse. I sin udtalelse om det andet STD-pro­
gram anførte ØSU følgende betragtninger: 
»Projekterne på listen er ... meget omfattende, og 
spørgsmålet er, om aktioner på alle disse områder 
kan rummes i et program af denne størrelse ... Der 
er ... en risiko for, at man ud fra et ønske om at 
tilfredsstille alle spreder de til rådighed stående 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/41 
midler over for mange projekter. Ligeledes er den 
tid, der medgår til at evaluere og udvælge projekter 
ud fra den meget lange række af forslag, i sig selv 
en betydelig administrativ byrde.« 
Og senere i samme udtalelse: 
» ØSU foretrækker, at der ydes støtte til færre pro­
jekter, men med større beløb. En anden fordel her­
ved er, at Kommissionen kan vurdere projekterne 
mere indgående.« 
3.1.4. ØSU bemærker imidlertid, at denne metode er 
behæftet med en række ulemper: 
— bevillingerne kan ikke forventes nogen sinde at blive 
tilstrækkelige til, at der kan gennemføres et passen­
de antal projekter af den fornødne størrelse, 
— øgede bevillinger vil kræve en forøgelse af antallet 
af teknologiske medarbejdere, som skal gennemføre 
projekterne, ligesom den fornødne infrastruktur 
skal tilvejebringes i udviklingslandene, 
— den omstændighed, at projekterne befinder sig på 
det prækonkurrerence mæssigestadium, tiltrækker 
hverken industrivirksomheder i EF eller i udvik­
lingslandene, 
— teknologer i udviklingslandene indhøster viden og 
erfaringer under deres arbejde på projekter, men 
foretrækker dernæst at flytte til et andet land, hvor 
deres indsats belønnes bedre, 
— der vil altid blive lagt politisk pres på Kommissionen 
for at få spredt de begrænsede ressourcer over et 
bredere område, 
— disse projekter vil have en tendens til at fremstå 
relativt isoleret og løsrevet i EF's samarbejde med 
udviklingslandene. De vil mangle den sociale og 
økonomiske forskning, som burde udgøre en inte­
greret del af den overordnede indfaldsvinkel, hvis 
det skal lykkes at nå målene, hvis projekterne skal 
udformes på passende vis, og hvis resultaterne af 
FTU skal formidles til brede kredse og udnyttes 
effektivt. 
3.1.5. ØSU følte, at det var nødvendigt at overveje, 
om det foreslåede program var det mest effektive middel 
til at opfylde rammeprogrammets målsætninger. På 
baggrund af sin udtalelse om rammeprogrammet for 
1990-1994 (]) har ØSU analyseret de nødvendige ele­
menter i en politik på området videnskab og teknologi 
med henblik på udviklingslandene og udledt de vigtigste 
målsætninger for en sådan politik. Disse er angivet i 
afsnit 4. 
3.1.6. ØSU opfordrer Kommissionen til at foreslå og 
Rådet til at overveje en overordnet fælles videnskabelig og teknologisk politik og en dertil hørende strategi for 
udviklingslandene, hvori der indgår en FTU-kompo-
nent. 
3.1.6.1. Via denne overordnede strategi bør man søge 
at koble videnskab og teknologi sammen med økono­
misk udvikling. Via strategien bør man desuden søge 
at medinddrage industrien og at uddanne ledere. Ende­
lig bør man i denne strategi drage fordel af projekternes 
efterfølgende udnyttelse og formidling. Via en sådan 
strategi vil man også kunne tilskynde til en udbygning 
af forbindelserne mellem institutioner i EF og i ud­
viklingslandene. 
3.1.6.2. Fremfor alt bør man via en sådan strategi 
søge at samle de forskellige instrumenter, som står til 
rådighed for Kommissionen, om et fælles formål og at 
give dem en synergieffekt. I denne forbindelse henviser 
ØSU til sin udtalelse om EF's økonomiske og handels­
mæssige samarbejde med Latinamerika (2), hvori ØSU 
slår til lyd for etablering af institutionelle og uddannel­
sesmæssige forbindelser. Disse betragtninger gælder i 
lige så høj grad på andre udviklingslande. 
3.2. Forskningshold 
3.2.1. ØSU erkender, at målenes opfyldelse i vid 
udstrækning vil afhænge af, hvordan forskningsholdene 
sammensættes i forbindelse med de enkelte projekter. 
3.2.2. For at fremme målenes opfyldelse opererer 
Kommissionen med begrebet multipartnerskab, som 
indebærer, at projekterne baseres på tre eller flere labo­
ratorier, hvoraf to skal være beliggende i medlemsstater 
og et i et udviklingsland. I STD 2 involverede 75 % af 
projekterne mere end tre laboratorier og 25 % mere end 
5 laboratorier. 
3.2.3. Disse multipartnerskaber bør tage sigte på at 
styrke forbindelserne mellem institutioner i den nordli­
ge og sydlige del af EF. 
3.2.4. Teknologiske forbindelser og styrkelse af de 
institutionelle bånd mellem højere uddannelsesinstitu­
tioner og forsknings- og udviklingscentre bør indgå som 
led i hvert enkelt projekt. Også uddannelsesaktiviteter 
bør være omfattet. 
3.2.5. Kommissionen bør forfølge enhver mulighed 
for at aflaste sin egen tilfynsførende stab. ØSU erfarer, 
at der allerede udpeges en projektleder til hvert multi-
partnerprojekt. Man kunne måske gå endnu videre ved 
at introducere begrebet en styringsinstitution for en 
gruppe projekter på et givent teknologisk felt eller inden 
for et specifikt geografisk område. 
(!) EFT nr. C 56 af 7. 3. 1990, s. 34. (2) EFT nr. C 75 af 26. 3. 1990, s. 13. 
Nr. C 332/42 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
3.3. Indkaldelse af projektforslag 
3.3.1. ØSU anbefaler, at Kommissionen øger sin ind­
sats i forbindelse med indkaldelsen af porjektforslag. 
Dette spørgsmål blev for første gang rejst af ØSU's 
sektion for energi, kernekraft og forskning i informa-
tionsberetningen om »Det Europæiske Fællesskabs 
forsknings- og demonstrationsprogrammer med om­
kostningsdeling« af 6. september 1985 (1). Det forlyder 
stadig, at der er betydningsfulde forskningsinstitutio­
ner, der ikke hører om indkaldelsen af projekter tidligt 
nok til, at de kan nå at udarbejde forslag. 
3.3.2. Efter ØSU's opfattelse er Kommissionens 
fremgangsmåde, dvs. offenliggørelse i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende, uegnet og bør forbedres. Kom­
missionen bør udfærdige en liste over alle potentielle 
projektdeltagere og kontakte disse direkte og i god tid. 
3.3.3. ØSU er af den opfattelse, at Kommissionen 
bør overveje at forenkle proceduren for indgivelse af 
projekter, i det mindste på disses første stadium, således 
at det undgås, at ikke-succesrige ansøgere udfolder 
unødvendige bestræbelser. 
3.3.4. I det foreliggende program må der tages ekstra 
hensyn til udviklingslandenes fremlæggelse af idéer til 
projekter. 
3.4. Industriens deltagelse 
3.4.1. ØSU så gerne, at Kommissionen sikrer, at 
alle niveauer af industrien i såvel medlemslandene som 
udviklingslandene inddrages i større omfang. 
3.4.2. Industrien kan bidrage til disse projekter på 
mange måder: 
— større teknologivirksomheder kan yde et teknolo­
gisk bidrag til forskningsaktiviteterne, 
— dele af projekter kan gives i underentreprise til små 
og mellemstore virksomheder, der ofte er beliggende 
i forskningsparker under akademiske institutioners 
beskyttende vinger, 
— forskningsinstitutter er afhængige af industriens bi­
drag til deres forskningsbudget. Hvis sådanne insti­
tutter skal deltage i projekter, skal projekterne være 
attraktive for deres sponsorer. 
3.4.3. Kommissionen bør søge at finde ud af, hvorle­
des industrien kan gøres interesseret i og aktivt medind­
drages i disse projekter (på alle niveauer i den økonomi­
ske proces). Det er Kommissionens hidtidige erfaring, 
at industrien ikke nærer noget større ønske om at 
blive inddraget, fordi projekterne befinder sig på det 
prækonkurrencemæssige stadium. 
(J) Dok. ØSU nr. 423/84 endelig udg. 3.4.4. ØSU henstiller, at Kommissionen inddrager 
repræsentanter for industrien i drøftelserne for de for­
skellige muligheder. Positive projektresultater kan ikke 
undgå at føre til, at der opstår muligheder for erhvervsli­
vet på forskellige niveauer, og disse muligheder vil være 
større for de erhvervsaktører, som er opmærksomme 
på eller som har bidraget til projekterne. 
3.5. Generelle aspekter ved projektudvælgelsen 
3.5.1. ØSU lægger vægt på, at visse aspekter af pro­
grammet bør gøres til genstand for særlig opmærksom­
hed, når individuelle projekter udvælges. 
— Med det overordnede formål at nedbringe fødeva­
reunderskuddet bør en væsentlig del af de disponible 
midler afsættes til lav- og middelteknologiske syste­
mer, der er praktiske samt lette at installere og 
vedligeholde. 
— Alle projekter bør vurderes under hensyntagen til 
de berørte udviklingslandes økonomiske og sociale 
niveau og tage højde for disse landes traditioner og 
kultur. 
— Projekterne skal tage højde for miljømæssige og 
andre tværfaglige aspekter, såsom sundhed, vanding 
osv. 
— Når der skal træffes afgørelse mellem konkurreren­
de forslag, bør der lægges vægt på, om resultaterne 
er nemme at omsætte i praksis, og om det er muligt 
at uddanne personer, der kan anvende og understøt­
te resultaterne. 
— Industrielle organisationer vil være af afgørende 
betydning for en udvikling af vellykket arbejde på 
stedet i kraft af deres marketingskapacitet; dette 
forudsætter, at deres produkter og tjenesteydelser 
— der allerede eksisterer eller først skal udvikles — 
kan anvendes til støtte for dette arbejde. Der vil 
blive skabt muligheder for små og mellemstore virk­
somheder i udviklingslandene. Der bør sættes be­
vidst ind på at holde erhvervslivet orienteret om 
mulighederne. 
3.6. Projekter vedrørende landbrug, medicin, sundhed 
og ernæring 
3.6.1. ØSU er ikke i stand til at knytte bemærkninger 
til den meget brede vifte af videnskabelige og tekniske 
mål, som anføres i bilag I til Kommissionens forslag. 
3.6.2. ØSU opfordrer imidlertid Kommissionen til at 
indføre et check liste-system, således at alle tekniske 
forslag evalueres på baggrund af de generelle kriterier 
i afsnit 3.5 ovenfor. 
3.6.3. Man skal i særdeleshed fremhæve, at indsatsen 
i forbindelse med landbrugsproduktion af stor økono­
misk værdi skal overvåges nøje, især ud fra et kvalitets­
mæssigt synspunkt. Tab efter høst samt fastholdelse af 
kvaliteten af det høstede produkt er af stor betydning. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/43 
3.6.4. ØSU mener, at Kommissionen bør lægge stor 
vægt på projekter, som vil give stødet til bæredygtige 
landbrugssystemer. 
3.6.5. ØSU erkendte i forbindelse med de sundheds­
mæssige aspekter, at det igangværende STD 2-program 
i højere grad har fokuseret på midler til at løse proble­
mer end på sygdomme. Da antallet af sygdomstilfælde 
imidlertid er stigende, bifalder ØSU, at der foreslås en 
omprioritering i forbindelse med projektudvælgelsen: 
— effektiv indsats mod de mest udbredte sygdomme, 
malaria og schistosomiasis, og de dertil knyttede 
tværgående problemer som f.eks. vanding og miljø­
aspekter, 
— styrkelse af sundhedstjenester, 
— forbedring af ernæringstilstanden hos de dårligst 
stillede, med landbrug som tværgående aspekt. 
3.7. Tværfaglige projekter 
3.7.1. ØSU understreger, at mange af de udvalgte 
projekter bør og vil inddrage mere end ét enkelt aspekt 
af programmet. I nogle tilfælde vil et enkelt projekt 
omfatte elementer fra både landbrugs-, medicin- og 
sundhedsområder. 
3.7.2. Sådanne tværfaglige projekter er relativt sjæld­
ne. De kan kun krones med held, hvis den anvendte 
teknologi er så enkel som mulig, så forskningsholdene 
kan omfatte en række tværfaglige videnskabsmænd. 
Der er behov for sådanne videnskabsmænd i udviklings­
landene, og man må håbe, at den oplæring, programmet 
giver som sidegevinst, vil tjene som opmuntring for 
andre. 
3.8. Miljøaspekter 
3.8.1. ØSU forstår, at der ikke skal gennemføres 
deciderede miljøprojekter. I stedet skal miljøaspekter 
inddrages i individuelle projekter. 
3.8.2. Ikke desto mindre vil ØSU henstille, at Kom­
missionen tager hensyn til ikke blot de konklusioner, 
som Rådet af miljøministre nåede frem til den 19. 
september 1989 vedrørende bevaringen af tropeskovene, 
men også være opmærksom på andre habitater. 
3.8.3. Disse bør føre til, at der udvikles mekanismer 
til samarbejde med De forenede Nationers Levnedsmid­
del- og Landbrugsorganisation (FAO) og andre relevan­
te organisationer med henblik på at gennemføre projek­
ter inden for rammerne af STD 3, som er forenelige 
med behovet for at bevare og regenerere tropeskovene. 
3.9. Kommissionens interne samråd 
3.9.1. I overensstemmelse med pkt. 3.1.5 ovenfor og 
afsnit 4 nedenfor henstiller ØSU, at Kommissionen etablerer en samrådsenhed, som skal indsamle og vide­
reformidle viden om alle de disponible midler og res­
sourcer, ved hjælp af hvilke der kan ydes teknologisk 
bistand og uddannelse til gavn for udviklingslandene. 
Denne samrådsenhed bør omfatte samtlige relevante 
generaldirektorater. 
3.10. Forelæggelse for ØSU af rapporten om program­
mets gennemførelse og af evalueringsrapporten 
3.10.1. I henhold til artikel 5, stk. 1, skal programmet 
tages op til fornyet vurdering i 1992, og rapporten 
herom samt eventuelle nødvendige ændringsforslag skal 
tilsendes Rådet og Europa-Parlamentet. Da ØSU skal 
udtale sig om det foreliggende forslag, synes det både 
ulogisk og traktatstridigt, at ØSU ikke skal udtale sig 
om ændringsforslag. I lyset heraf anmoder ØSU Kom­
missionen om at ændre artikel 5, stk. 1, samt drage 
omsorg for, at den formuleres i overensstemmelse med 
Traktatens artikel 130 Q. 
3.10.2. Tilsvarende øsker ØSU at modtage evaluerin­
gen af de opnåede resultater (artikel 5, stk. 2). 
3.10.3. Det er fastsat i artikel 5, stk. 3, at disse 
rapporter skal udarbejdes under hensyntagen til de mål­
sætninger, der er opstillet i bilag I til den foreslåede 
beslutning. ØSU anmoder Rådet om at præcisere, at 
der ved udarbejdelsen af rapporterne også skal tages 
hensyn til de målsætninger, der er anført i rammepro­
grammets bilag II, paragraf 4 D. 
4. Videnskabs- og teknologipolitik i relation til ud­
viklingslandene 
4.1. FTU-rammeprogrammets relevans for strategien 
og målsætningerne i EF's politik 
I sin udtalelse om rammeprogrammet (1990-1994) kom­
menterede ØSU relevansen af Kommissionens FTU-
rammeprogram for strategien og målsætningerne i EF's 
politik. 
Her skal citeres to bemærkninger: 
» ØSU finder, at forslaget til tredje rammeprogram 
fremstår som teknologisk isoleret. F.eks. er det ikke 
lykkedes at indpasse det i det hele af forskellige 
behov, der er for at forbedre livskvaliteten, eller at 
foreslå globale projekter, som sigter mod effektive 
løsninger, og hvis gennemførelse stiller krav om 
udvisning af politisk vilje fra EF's side«. 
Endvidere: 
»ØSU finder, at såvel det igangværende som det 
foreslåede rammeprogram i meget stor grad bygger 
på forslag, der » vender bunden opad «. Det så meget 
Nr. C 332/44 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 90 
gerne, at der tillige var en indfaldsvinkel »fra top 
til bund«, hvori der lægges ud med en definition af 
Fællesskabets FTU-politik og -strategi baseret på 
accepterede kriterier, og hvor man identificerer det 
arbejde, som bør gøres på EF-plan, i lyset af med­
lemsstaternes igangværende og planlagte program­
mer, dernæst fastlægger en tids- og emnemæssig 
prioritering for endelig at foretage et overslag over 
de dertil fornødne pengemidler«. 
ØSU mener, at disse bemærkninger til rammeprogram­
met som helhed også er relevante for den del af pro­
grammet, der omhandler et specifikt FTU-program 
inden for biovidenskab og -teknologi med henblik på 
udviklingslandene. 
4.2. De vigtigste målsætninger for en FTU-politik for 
udviklingslande 
4.2.1. Efter ØSU's opfattelse bør en politik på FTU-
området omfatte en række målsætninger, hvoraf følgen­
de er de vigtigste: 
— at øge kendskabet i EF til udviklingslandenes tekno­
logiske behov og ressourcer, 
— at fremme aktivitetsprogrammer inden for EF, der 
imødegår disse behov med løsninger, som i fuldt 
omfang tager højde for udviklingslandenes færdig­
heder og ressourcer, og som er tilpasset de lokale 
forhold, 
— at lette overførsel af egnet teknologi til udviklings­
landene, uanset om teknologien hovedsageligt er 
udviklet til dette formål eller ej, 
— at etablere og udbygge forbindelser mellem FTU-
institutioner i EF og deres modstykke i udviklings­
landene, 
— at fremme et uddannelsesprogram for videnskabs­
mænd fra udviklingslande, 
— at bidrage til etableringen af en FTU-infrastruktur 
af ressourcer i udviklingslandene med henblik på at 
sikre, at de uddannede videnskabsmænd vil fore­
trække at arbejde i deres egne lande og indse nød­
vendigheden af, at de igangsætter deres egne lokale 
uddannelsesprogrammer, 
— at udvælge, organisere og forvalte en række FTU-
projekter, der er relevante for udviklingslande, 
inden for rammerne af det nuværende rammepro­
grams dækningsområde og ressourcer, 
— at tilskynde til deltagelse i FTU-projekter og øget 
bevidstgørelse om FTU med det dobbelte formål at 
udbygge de færdigheder og den viden, der er til 
rådighed for industrien på FTU-planet, og at udnyt­
te virksomhedernes og organisationernes evne til at 
udvikle markeder på stedet i udviklingslandene, — at udnytte alle finansielle midler, der er disponible, 
bl.a. under Lomé-Konventionen og fra Verdensban­
ken osv., der kan anvendes til de forskellige elemen­
ter i denne politik. 
4.3. Den »horisontale« uddannelsesmetode 
4.3.1. ØSU foreslår, at der lægges betydeligt større 
vægt på uddannelse inden for de emner, der dækkes af 
forslaget. 
4.3.2. I første fase skulle Kommissionen oprette en 
række uddannelsescentre i EF, som bl.a. skal behandle 
følgende: 
— landbrug (grundlæggende), 
— landbrug (produktion af stor økonomisk værdi), 
— medicin, 
— sundhedstjenester, 
— ernæring, 
— forvaltning af tropeskove, 
— rationel udnyttelse af energiressourcer. 
4.3.3. Centrene skulle spredes på de forskellige med­
lemsstater og Kommissionens forskningscentre i Ispra 
kunne eventuelt inddrages. 
4.3.4. De skulle uddanne studerende fra alle ud­
viklingslande, så disse opnår et godkendt afgangsniveau 
inden for en eller flere specifikke discipliner. 
4.3.5. De pågældende studerende skulle udvælges 
efter klart fastlagte kriterier med relation til deres tid­
ligere præstationer. De skulle indgå en aftale, der også 
omfattede deres sponsorer, og som gik ud på, at de 
skulle vende tilbage til deres hjemland for en fastlagt 
periode, og at en del af deres tid skulle anvendes til 
uddannelsesaktiviteter i det pågældende land. 
4.3.6. De ville derved lægge kimen til en fremtidig 
generation af uddannelsescentre i de enkelte lande. 
4.3.7. Med tiden ville der på den måde blive opbygget 
et net af uddannelsescentre, som vil strække sig fra EF 
og ind i udviklingslandene, og som er knyttet sammen 
som institutioner. 
4.3.8. En række fordele ville opstå: 
a) Kommissionens begrænsede ressourcer til videnskab 
og teknologi ville indgå i et samspil og blive fordelt 
på alle udviklingslande. 
b) Skolingen kunne kobles sammen med faktiske FTU-
projekter, der kan benyttes som case studies. Når 
tiden er inde, kunne uddannelsescentrene indpasses 
i faktiske projekter og inddrages i ledelsen heraf. 
31. 12. 90 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 332/45 
c) Der kunne gives uddannelse til personer fra alle 
udviklingslande og ikke blot fra de få lande, som er 
involveret i STD-projekter. 
d) Relevant teknologi fra medlemsstaterne kunne for­
midles hurtigere og til bredere kredse. 
e) De studerende ville bibringe centrene information 
om de lokale forhold og sædvaner og procedurer i 
deres hjemlande. 
f) Uddannelsescentrene ville bevirke, at der blev lagt 
passende vægt på relevante aspekter af den økono­
miske og sociale forskning. 
Bryssel, den 19. september 1990. 
ØSU skal her gentage, at det slutter fuldt op om målet 
om at etablere et Fællesskab af forskere inden for 
et stort europæisk område uden grænser, ligesom det 
støtter de initiativer, som allerede er taget for at nå 
frem hertil. 
ØSU principgodkender det foreslåede program; dog er 
det overbevidst om, at en sådan indsats kun vil kunne 
blive til virkelig gavn for samtlige medlemsstater, hvis 
det indgår i en overordnet og sammenhængende politik, 
som koordineres med andre relevante initiativer, som 
EF allerede har taget eller vil foreslå med det sigte at 
bygge bro over den teknologiske kløft, som adskiller 
de ugunstigt stillede regioner fra de mere udviklede 
regioner. g) Der ville også blive givet sådan uddannelse, som 
sætter teknologer i stand til at vende tilbage til deres 
hjemlande for dér at igangsætte og drive lokale 
uddannelsescentre, herunder at etablere og vedlige­
holde den fornødne infrastruktur. 
h) Der ville blive benyttet et bredt udvalg af foredrags­
holdere, bl.a. fra udviklingslandene. 
i) Industrien ville blive involveret i undervisning, ydel­
se af stipendier og levering af udstyr. Virksomheder­
ne kunne muligvis også have interesse i på et senere 
tidspunkt at ansætte kandidater i det udvikling­
sland, som de stammer fra, med henblik på opera­
tionel forskning. 
ØSU skal ligeledes minde om, at forskernes Europa 
ikke er begrænset til den akademiske verden og kun 
stiller krav om initiativer på uddannelsesområdet. Også 
andre foranstaltninger er nødvendige til fremme af det 
europæiske forskersamfund i dets helhed. 
Desuden opfordrer ØSU indtrængende Kommissionen 
og Rådet til at garantere, at der sker en videreførelse 
af de igangværende aktioner og af de uddannelsesaktivi­
teter, der gennemføres som led i de forskellige særpro­
grammer inden for forskning og teknologisk udvikling. Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslag til Rådets beslutning om et særprogram for forskning og teknologisk 
udvikling inden for området menneskelige ressourcer og mobilitet 
(90/C 332/12) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 6. juni 1990 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 130 Q, stk. 2, at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for energi, kernekraft og forskning, 
som udpegede Bordes-Pages til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. september 
1990. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 279. plenarforsamling den 19. september 
1990 enstemmigt følgende udtalelse.