Henstilling med henblik på

RÅDETS HENSTILLING

om den økonomiske politik i euroområdet

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 136 sammenholdt med artikel 121, stk. 2,

som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker, særlig artikel 5, stk. 2,

som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer, særlig artikel 6, stk. 1,

som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

som tager følgende i betragtning:

(1)Den økonomiske ekspansion i euroområdet fortsætter og er blevet stadig bredere funderet på tværs af landene. Opsvinget drives i stigende grad af den indenlandske efterspørgsel, idet privatforbruget udgør det største bidrag til vækst og nye investeringer. Beskæftigelsen er steget gennem hele 2016 og i første halvdel af 2017. Arbejdsløsheden er faldet betragteligt, om end den stadig ligger over niveauet i 2008. Opsvinget i euroområdet er imidlertid kendetegnet ved nogle atypiske træk: en afdæmpet kerneinflation og en lønudvikling, der ikke afspejler forbedringerne på arbejdsmarkedet, som de kommer til udtryk gennem standardindikatorerne for arbejdsmarkedet, et stort overskud på de løbende poster samt et vedvarende, om end reduceret, investeringsunderskud. Specielt den afdæmpede lønudvikling synes at være forårsaget af endnu uudnyttet arbejdskraftpotentiale i nogle økonomier, lave inflationsforventninger, som smitter af på lønforhandlingerne, og lav produktivitetsvækst. Husholdningernes realindkomst er steget, men den ligger stadig under niveauet for 2008 i mange lande. Der er stadig store forskelle på tværs af eurolandene hvad angår BNP pr. indbygger og arbejdsløshed. Langtidsledigheden og ungdomsarbejdsløsheden er fortsat meget høje, mens spørgsmål vedrørende fattigdom, social udstødelse og ulighed fortsat udgør store udfordringer i adskillige medlemsstater.

(2)Generelt set lader der ud fra den økonomiske analyse af indikatorerne vedrørende euroområdet til at være argument for yderligere at understøtte efterspørgslen, investeringerne og lønudviklingen, uden at dette øger risikoen for at udløse et inflationspres, og samtidig at fremme en rebalancering, både internt og over for resten af verden, samt den økonomiske og sociale konvergens. Der er desuden tegn på opbygning af nye ubalancer, bl.a. på boligmarkedet i nogle medlemsstater, som bør over våges nøje.

(3)Der kan stadig konstateres alvorlige ubalancer i euroområdet. Hvor nettodebitorlandene har gjort store fremskridt med hensyn til at korrigere deres stilling over for udlandet, har nogle kreditorlande fortsat store overskud på de løbende poster, hvilket afspejler et generelt fald i den samlede efterspørgsel. Det har bidraget til et overskud på 3,3 % af BNP i euroområdet i 2016, som ifølge fremskrivningerne vil falde til 2,9 % af BNP i 2019. De mest gældsatte lande forbedrer langsomt deres nettostillinger over for udlandet, men der er stadig behov for en vedholdende indsats for at genoprette balance. Lande, der længe har haft store underskud på deres løbende poster, har stadig betydelige negative nettostillinger over for udlandet, som generelt er kombineret med en stor gæld i den offentlige eller den private sektor, hvilket indebærer sårbarhed. Samtidig skal lande med store overskud på de løbende poster også yde en indsats for at understøtte den interne efterspørgsel og således bidrage til genoprettelse af balance i euroområdet.

(4)Lønudviklingen bidrager til det økonomiske opsving i euroområdet ved at understøtte den samlede efterspørgsel, mindske ulighederne og sikre højere levestandarder i området. Velfungerende løndannelsesmekanismer bør sikre lønninger, som er differentierede afhængigt af landespecifikke forhold og under hensyntagen til ændringer i produktiviteten. Processen med at genoprette balance i euroområdet kunne fremskyndes ved at implementere strukturreformer, som øger produktiviteten i alle lande, forbedre kvaliteten og sammensætningen af de offentlige udgifter med henblik på at støtte investeringer, fremme lønvækst og en øget efterspørgselsdynamik i nettokreditorlandene samt gennemføre foranstaltninger til at dæmme op for væksten i enhedslønomkostninger i nettodebitorlandene.

(5)Det overordnede makroøkonomiske policymix i euroområdet, dvs. penge-, finans- og strukturpolitikken, er nødt til at være ensartet og velafbalanceret for at sikre et mere robust og holdbart økonomisk opsving. Policymixet har i de senere år især fokuseret på pengepolitikken, og der er således blevet taget nye ukonventionelle midler i brug for at nå ECB's mellemfristede inflationsmål, hvilket har bidraget til vækst og jobskabelse. ECB har meddelt, at den fra og med januar 2018 vil begynde at rekalibrere sit program for opkøb af aktiver. Det kræver, at de øvrige politikker begynder at yde et øget bidrag i de medlemsstater, der har det fornødne råderum til at træffe nye tiltag.