EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 8.9.2022 SWD(2022) 253 final ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE EU's revision af gennemførelsen af miljøreglerne 2022



























Landerapport for DANMARK







































Ledsagedokument til Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget Revision af gennemførelsen af miljøreglerne 2022: Vend udviklingen gennem overholdelse af miljøreglerne {COM(2022) 438 final} - {SWD(2022) 252 final} - {SWD(2022) 254 final} - {SWD(2022) 255 final} - {SWD(2022) 256 final} - {SWD(2022) 257 final} - {SWD(2022) 258 final} - {SWD(2022) 259 final} - {SWD(2022) 260 final} - {SWD(2022) 261 final} - {SWD(2022) 262 final} - {SWD(2022) 263 final} - {SWD(2022) 264 final} - {SWD(2022) 265 final} - {SWD(2022) 266 final} - {SWD(2022) 267 final} - {SWD(2022) 268 final} - {SWD(2022) 269 final} - {SWD(2022) 270 final} - {SWD(2022) 271 final} - {SWD(2022) 272 final} - {SWD(2022) 273 final} - {SWD(2022) 274 final} - {SWD(2022) 275 final} - {SWD(2022) 276 final} - {SWD(2022) 277 final} - {SWD(2022) 278 final}



Denne rapport er skrevet af medarbejderne i Generaldirektoratet for Miljø, Europa-Kommissionen. Kommentarer er velkomne og kan sendes til følgende e-mailadresse: ENV-EIR@ec.europa.eu Yderligere oplysninger om EU fås på internettet ( http://europa.eu ). Fotos: Disse fotos må ikke anvendes eller gengives uden forudgående tilladelse direkte fra indehaverne af ophavsretten. © Den Europæiske Union, 2022. Eftertryk tilladt med kildeangivelse.

Indholdsfortegnelse Resumé Del I: Tematiske områder 1. Cirkulær økonomi og affaldshåndtering

Foranstaltninger hen imod en cirkulær økonomi Affaldshåndtering 2. Biodiversitet og naturkapital Naturbeskyttelse og genopretning Marine økosystemer Økosystemvurderinger og -regnskaber 3. Nulforurening Ren luft Industriemissioner Forebyggelse af større industriulykker — Seveso Støj Vandkvalitet og -forvaltning Kemikalier 4. Klimaindsats Centrale nationale klimapolitikker og -strategier Indsatsfordeling Vigtig sektorudvikling Anvendelse af indtægter fra auktionering af EU ETS-kvoter Del II: Understøttende ramme: gennemførelsesværktøjer 5. Finansiering

Behov for miljøinvesteringer i Den Europæiske Union EU's miljøfinansiering 2014-2020 EU's miljøfinansiering 2021-2027 Nationale udgifter til miljøbeskyttelse Grønne budgetredskaber Samlet finansiering i forhold til behovene 6. Miljøforvaltning Oplysninger, offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse Overholdelse af reglerne Effektiviteten af miljøforvaltninger Reformer gennem Kommissionens instrument for teknisk støtte TAIEX EIR-peer-to-peer-projekter



Resumé I tidligere revisioner af gennemførelsen af miljøreglerne (EIR) var de største udfordringer for Danmark i forbindelse med gennemførelsen af EU's miljøpolitik og -lovgivning: ·behovet for at mindske presset på naturen fra intensivt landbrug, herunder brugen af pesticider og næringsstoffer ·behovet for at forbedre luftkvaliteten, navnlig i tætbefolkede områder.

Med hensyn til luftkvalitet planlægger Danmark at opfylde emissionsreduktionstilsagnene for svovl og nitrogenoxider og andre flygtige organiske forbindelser end metan for perioden 2020-2029 og fra 2030 og fremefter. Fremskrivningerne påviser imidlertid ikke overholdelse af emissionsreduktionstilsagnene for ammoniak og partikler (PM2.5) for 2020-2029 og fra 2030 og fremefter. Danmark overskred ikke EU's grænseværdier for luftkvalitet i 2020 og har forbedret luftkvaliteten væsentligt siden EIR i 2019 med en særlig ekstra indsats. Ifølge den seneste rapport om gennemførelsen af nitratdirektivet er kvaliteten af grundvandet forbedret en smule. Situationen med hensyn til nitratkoncentrationen i overfladevand er stabil, og der er registreret visse forbedringer med hensyn til nedbringelse af eutrofieringen. Tilførslen af næringsstoffer til Østersøen omkring Danmark er faldet betydeligt for kvælstof i de danske bælter og Kattegat og for fosfor i Kattegat. Forbedring af kvælstof- og fosforkredsløbet bidrager til at forbedre økonomiens cirkularitet. Ikke desto mindre overvåger Kommissionen nøje situationen. Genopretnings- og resiliensplanen gør miljøomstillingen i landbruget til et specifikt mål. Med hensyn til miljøfinansiering har Danmark en lille genopretnings- og resiliensplan (2021-2026) med lidt over 1,5 mia. EUR og en bevilling under samhørighedspolitikken (2021-2027) på 500 mio. EUR. Danmarks samlede miljøfinansiering af investeringer anslås til 0,57 % af BNP årligt i perioden 2014-2020, næsten udelukkende fra nationale kilder. Det samlede behov for miljøinvesteringer i de kommende år anslås til mindst 0,72 % af Danmarks BNP om året, hvilket tyder på en mangel på miljøinvesteringer på mindst 0,15 %, ved at fokusere på landets prioriteter for gennemførelsen af miljøreglerne.



Del I: Tematiske områder 1.Cirkulær økonomi og affaldshåndtering Foranstaltninger hen imod en cirkulær økonomi Den nye handlingsplan for den cirkulære økonomi, der blev vedtaget i marts 2020, er en af de vigtigste byggesten i den europæiske grønne pagt. EU's omstilling til en cirkulær økonomi vil mindske presset på naturressourcerne og skabe bæredygtig vækst og beskæftigelse. Den er også en forudsætning for at nå EU's mål om klimaneutralitet senest i 2050 og standse tabet af biodiversitet. Handlingsplanen bebuder initiativer i hele produkternes livscyklus, der har til formål at reducere EU's forbrugsfodaftryk og fordoble EU's udnyttelsesgrad for cirkulære materialer inden 2030. Den er rettet mod udformningen af produkter, fremmer processer i den cirkulære økonomi, tilskynder til bæredygtigt forbrug og har til formål at sikre, at affald forebygges, og at de anvendte ressourcer bevares i EU's økonomi så længe som muligt. Udnyttelsesgraden for cirkulære materialer er en god indikator for en økonomis cirkularitet, da den omfatter alle de materialer, der tilføres økonomien igen. Der er store forskelle i cirkularitetsraten på tværs af landene. For at bidrage til at nå målet i EU's handlingsplan for den cirkulære økonomi om at fordoble EU's udnyttelsesgrad for cirkulære materialer inden 2030 er der behov for ambitiøse foranstaltninger rettet mod hele produktets livscyklus på medlemsstatsniveau. Sådanne foranstaltninger spænder fra bæredygtigt produktdesign til øget holdbarhed, reparationsmuligheder, opgraderingsmuligheder og genanvendelighed af produkter til andre foranstaltninger såsom genfremstilling, øget cirkularitet i produktionsprocesser, genanvendelse samt fremme af økoinnovation og udbredelsen af grønne offentlige indkøb. Danmarks andel af cirkulær (sekundær) materialeanvendelse var 8,2 % i 2016 og 7,7 % i 2020, hvilket er et godt stykke under EU-gennemsnittet på 12,8 %. Tendensen i figur 1 viser et let fald i anvendelsen af sekundært materiale i de seneste år. Figur 1: Udnyttelsesgrad for cirkulære materialer (%), 2010-2020 Ressourceproduktivitet er et udtryk for, hvor effektivt økonomien bruger materielle ressourcer til at skabe velstand. En forbedring af ressourceproduktiviteten kan bidrage til at minimere de negative indvirkninger på miljøet og mindske afhængigheden af ustabile råvaremarkeder. Som det fremgår af figur 2, er ressourceproduktiviteten i Danmark med en produktion på 2,05 EUR pr. kg materiale, der blev forbrugt i 2020, tæt på EU-gennemsnittet på 2,09 EUR pr. kg. Mere specifikt er Danmark nødt til at reducere sit indenlandske materialeforbrug og forbrug af råvarer. Figur 2: Ressourceproduktivitet 2010-2020 Strategier for den cirkulære økonomi Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at vedtage og gennemføre nationale/regionale strategier for cirkulær økonomi, der dækker hele produkternes livscyklus, da det er en af de mest effektive måder at gøre fremskridt hen imod en mere cirkulær økonomi på. Siden lanceringen af den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi i 2017 har nationale, regionale eller lokale myndigheder brugt platformen til at dele deres strategier og køreplaner. Den danske regering har i 2021 iværksat en handlingsplan for den cirkulære økonomi . Denne plan beskriver de nuværende forhold og den retning, der skal følges i forbindelse med affaldsforebyggelse og -håndtering i Danmark frem til 2032. Planen sætter ekstra fokus på, hvordan værdikæderne for biomasse, byggeri og plast kan blive mere cirkulære. Handlingsplanen for den cirkulære økonomi indeholder i alt 129 initiativer, hvoraf mange også indgår i klimaplanen for en grøn affaldssektor og cirkulær økonomi (2020), strategien for grønne offentlige indkøb (2020), den nationale strategi for et bæredygtigt byggeri (2021), strategien for cirkulær økonomi (2018) og plastikhandlingsplanen (2018).

Det er også værd at bemærke strategien fra 2020 for investeringer i grøn forskning, teknologi og innovation, som indeholder en grøn mission (en af fire) om cirkulær økonomi med fokus på genbrug og reduktion af plastic- og tekstilaffald. Selv om Danmarks genopretnings- og resiliensplan ikke indeholder reformer vedrørende den cirkulære økonomi, er der en investering i forskning i cirkulær økonomi med fokus på genbrug og reduktion af plastic- og tekstilaffald (23,5 mio. EUR). Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) for 2021-27 omfatter også foranstaltninger til fremme af den cirkulære økonomi. Miljøinnovationer En vellykket omstilling til en cirkulær økonomi kræver social og teknologisk innovation, da det fulde potentiale i den cirkulære økonomi kun kan nås, når den gennemføres på tværs af alle værdikæder. Derfor er miljøinnovation en vigtig støttefaktor for den cirkulære økonomi. Tilgange til produktdesign og nye forretningsmodeller kan bidrage til at skabe systemiske cirkulære innovationer og skabe nye forretningsmuligheder. I 2021 lå Danmark nr. 4 på resultattavlen for miljøinnovation 2021 med en samlet score på 177, hvilket resulterede i en førende miljøinnovationsindsats. Med hensyn til to ud af fem komponenter (miljøinnovationsaktiviteter og ressourceeffektivitet) i miljøinnovationsindekset for 2021 lå Danmarks resultater under EU-gennemsnittet. For så vidt angår miljøinnovationsinput, miljøinnovationsoutput og socioøkonomiske resultater præsterede landet over EU-gennemsnittet, idet det lå nr. 1. i miljøinnovationsoutput. Se figur 3. Figur 3 — Miljøinnovationsresultater 2010-2019 EU-miljømærket og ordningen for miljøledelse og miljørevision (EMAS) Antallet af EU-miljømærkede produkter og EMAS-licenserede organisationer i et givet land giver et fingerpeg om, i hvilket omfang den private sektor og nationale organer er aktivt involveret i omstillingen til en cirkulær økonomi. Det viser også, hvor engagerede offentlige myndigheder er med hensyn til at støtte ordninger, der har til formål at fremme den cirkulære økonomi. I september 2021 havde Danmark 2 465 ud af 83 590 produkter, og 81 ud af 2 057 licenser, der var registreret i EU's miljømærkeordning, hvilket viste en stor udbredelse af disse ordninger. Pr. oktober 2021 er 14 organisationer fra 48 steder i Danmark registreret i EMAS-ordningen. Siden den sidste rapport i 2019 har der været 1 299 registreringer af nye produkter og 25 licenser af EU-miljømærket, men antallet af EMAS-registrerede organisationer er faldet med 14 organisationer siden 2019. Grønne offentlige indkøb Offentlige indkøb tegner sig for en stor del af det europæiske forbrug, og de offentlige myndigheders købekraft udgør ca. 14 % af EU's BNP. Dette kan være med til at fremme efterspørgslen efter bæredygtige produkter, der opfylder standarderne for reparationsmuligheder og genanvendelighed. Danmark vedtog i oktober 2020 en strategi for grønne offentlige indkøb (Grønne indkøb for en grøn fremtid), som sætter den offentlige sektor i spidsen for den grønne omstilling. Danmark bruger ca. 25 mia. EUR om året på offentlige indkøb af varer og tjenesteydelser, hvilket svarer til ca. 10 % af BNP. Strategien omfatter et mål om, at alle offentlige indkøb på områder, hvor der findes officielle miljømærkningsordninger, skal være miljømærkede eller opfylde tilsvarende krav senest i 2030. Danmark har været et af de første lande, der har foretaget en omfattende vurdering af klimaaftrykket fra offentlige indkøb. I 2019 resulterede indkøb på vegne af regeringen, kommunerne og de regionale myndigheder i et klimafodaftryk på i alt ca. 12 mio. ton, hvoraf ca. 4 mio. ton blev udledt i Danmark. På grundlag af den foretagne vurdering planlægger Danmark at fastsætte et emissionsreduktionsmål i 2022. Danmark modtog et studiebesøg gennem EIR-peer-to-peer-værktøjet til overførsel af viden og praksis vedrørende etablering af effektive reparations- og genbrugssystemer den 24.-25. september 2018 for at lære af Belgiens erfaringer. Da Danmarks andel af den cirkulære materialeanvendelse ligger langt under EU-gennemsnittet, foreslås der en prioriteret indsats på dette område.

Prioriterede tiltag i 2022 ·Vedtage foranstaltninger til at øge udnyttelsesgraden for cirkulære materialer og mindske forbruget af indenlandsk materiale og indenlandske råstoffer ved at lære af bedste praksis i EU. Affaldshåndtering Omdannelse af affald til en ressource underbygges af:

i) fuld gennemførelse af EU's affaldslovgivning, som omfatter affaldshierarkiet, behovet for at sikre særskilt indsamling af affald, målene for omlægning af deponering osv. ii) reduktion af affaldsproduktion og affaldsproduktion pr. indbygger i absolutte tal iii) begrænsning af energiudnyttelse til ikkegenanvendelige materialer og udfasning af deponering af genanvendeligt affald eller affald, som kan nyttiggøres. Dette afsnit fokuserer på håndtering af kommunalt affald , for hvilket EU-lovgivningen fastsætter obligatoriske genanvendelsesmål. At forhindre, at produkter og materialer bliver til affald, så længe som muligt er den mest effektive metode til at forbedre ressourceeffektiviteten og mindske affaldets miljøpåvirkning. Affaldsforebyggelse, herunder genbrug, er de mest foretrukne løsninger og står øverst i affaldshierarkiet. Mængden af produceret kommunalt affald er en god indikator for effektiviteten af affaldsforebyggelsesforanstaltningerne. Efter en stabil tendens er den kommunale affaldsproduktion i Danmark begyndt at stige igen i de seneste år. Den udgjorde 845 kg/år/indbygger i 2020, hvilket er det højeste i EU (EU-gennemsnit 505 kg/år/indbygger), som det fremgår af figur 4. Den viser, at Danmarks økonomiske vækst endnu ikke er afkoblet fra affaldsproduktionen. Dette er et spørgsmål om affaldsforebyggelse. I EIR 2019 havde Danmark to prioriterede tiltag vedrørende affald: indførelse af nye politiske instrumenter for at fremme affaldsforebyggelse og genanvendelse og skifte væk fra forbrænding. Figur 4: Kommunalt affald efter behandlingstype i Danmark, 2011-2019

Figur 4 viser også kommunalt affald efter behandlingstype, i kg produceret pr. person. En stor del af affaldet i Danmark forbrændes med energiudnyttelse (382 kg pr. person i 2020). I 2019 var der 23 dedikerede og multifyrede forbrændingsanlæg i Danmark, hvoraf 17 er kommunalt ejede. Det forventes, at overgangen til privat ejerskab vil føre til en tilpasning af den nuværende overkapacitet over tid. Dette kan føre til visse investeringstab, selv om de fleste forbrændingsanlæg er mere end 20 år gamle. Der er ikke planer om nye anlæg. Danmark besluttede i juni 2020 at reducere kapaciteten til affaldsforbrænding, så den svarer til mængden af restaffald fra Danmark i 2030, hvilket indebærer en forventet kapacitetsreduktion på ca. 30 % fra 2020 til 2030, og at behandlingen af restaffald skal sendes i udbud for at optimere affaldsbehandlingen både miljømæssigt og økonomisk. Det vurderes således, at der er behov for at lukke flere kommunale forbrændingsanlæg — svarende til det forventede behov for forbrændingskapacitet for indenlandsk produceret restaffald i 2030. Som led i denne politiske aftale er der afsat 200 mio. kr. til strandede aktiver i forbrændingsanlæg. Figur 5 og nationale fremskrivninger viser, at Danmark bevæger sig i retning af EU's 2025-mål for genanvendelse af kommunalt affald på 55 %, idet 53,9 % i 2020 blev genanvendt (EU-gennemsnit (47,8 %)). EU's handlingsplan for den cirkulære økonomi omfatter en række målrettede politiske initiativer, der skal sikre overensstemmelse med 2025-målene. Figur 5: Genanvendelsesprocent af kommunalt affald, 2011-2020 Danmark var ikke opført i Kommissionens rapport om tidlig varsling med risiko for manglende opfyldelse af EU 2020-målet på 50 % indsamlet til genanvendelse af kommunalt affald. Kommissionen er i øjeblikket i færd med at færdiggøre sin analyse af fremskridtene med hensyn til anbefalingerne i rapporterne om tidlig varsling fra 2018 og en analyse af fremskridtene hen imod 2025-målene for genanvendelse af affald. Denne rapport vil blive fremlagt i slutningen af 2022 og vil indeholde en vurdering af de hidtidige fremskridt. Gennemførelse af lovpakken om affald fra 2018 Danmark har meddelt Kommissionen, at det har gennemført affaldspakken fra 2018. Der pågår nu en overensstemmelsesvurdering. Affaldshåndteringsplaner og affaldsforebyggelsesprogrammer (som der henvises til i afsnittet om cirkulær økonomi) er afgørende for en forsvarlig gennemførelse af EU's affaldslovgivning. De fastsætter centrale bestemmelser og investeringer for at sikre overholdelse af eksisterende og nye lovkrav (f.eks. om affaldsforebyggelse, særskilt indsamling for en række specifikke affaldsstrømme, genanvendelses- og deponeringsmål). Reviderede planer og programmer skulle foreligge den 5. juli 2020. Danmarks reviderede affaldshåndteringsplan og affaldsforebyggelsesprogram fra juli 2021 kan accepteres. Planen har til formål at reducere affaldsproduktionen og gå væk fra forbrænding med energiudnyttelse, da der er overkapacitet, og hen imod mere genanvendelse. Danmark har indført afhentning fra dør til dør i gåafstand fra huse (afhængigt af områdets logistik) for ni kategorier af husholdningsaffald. Danmark skal dog gøre en større indsats for at sikre overholdelse af genanvendelsesmålene for perioden efter 2020. Der er derfor kun gjort begrænsede fremskridt med hensyn til begge prioriterede tiltag siden 2019, og i lyset af rapporten om tidlig varsling 2022 gentages de. Det er også nødvendigt at gennemføre nationale planer, programmer og strategier. Prioriterede tiltag i 2022 ·Indføre nye politiske instrumenter, herunder økonomiske instrumenter. Disse instrumenter bør: i) fremme affaldsforebyggelse og ii) gøre forberedelse til genbrug og genanvendelse af affald mere økonomisk attraktiv. ·Udsortere affald, der kan genbruges og genanvendes, fra forbrænding med energiudnyttelse. 2.Biodiversitet og naturkapital

EU's biodiversitetsstrategi for 2030, der blev vedtaget i maj 2020, har til formål at bringe EU's biodiversitet på vej mod genopretning og fastsætter nye mål og forvaltningsmekanismer for at opnå sunde og modstandsdygtige økosystemer. Strategien fastsætter navnlig ambitiøse mål for at: i) beskytte mindst 30 % af EU's landområder og 30 % af dets havområder og integrere økologiske korridorer som en del af et reelt transeuropæisk naturnet ii) strengt beskytte mindst en tredjedel af EU's beskyttede områder, herunder alle resterende primærskove og gamle skove iii) effektivt forvalte alle beskyttede områder, fastlægge klare bevaringsmål og -foranstaltninger og overvåge disse på hensigtsmæssig vis. Strategien indeholder også en EU-naturgenopretningsplan — en række konkrete forpligtelser og tiltag til at genoprette skadede økosystemer i hele EU senest i 2030 og forvalte dem på en bæredygtig måde og tage fat på de vigtigste årsager til tab af biodiversitet. Habitatdirektivet og fugledirektivet er vigtige lovgivningsmæssige redskaber til at nå målene i EU's biodiversitetsstrategi. De er hjørnestenen i EU-lovgivningen om beskyttelse af vilde dyr og planter. Danmarks nationale biodiversitetsstrategi har titlen "Naturplan Danmark — Vores fælles natur". Den blev vedtaget i 2014 og indeholder en langsigtet vision for 2050 og tjener som Danmarks reviderede nationale biodiversitetsstrategi og -handlingsplan. I 2020 blev der indgået en politisk aftale om natur og biodiversitet og i 2021 om grønne byer. Naturbeskyttelse og genopretning Natura 2000, det største koordinerede netværk af beskyttede områder i verden, er det vigtigste instrument til at nå fugle- og habitatdirektivernes mål om at sikre langsigtet beskyttelse, bevarelse og overlevelse af Europas mest værdifulde og truede arter og levesteder og de økosystemer, de understøtter. Oprettelsen af et sammenhængende Natura 2000-net, udpegelsen af lokaliteter af fællesskabsbetydning som særlige bevaringsområder og fastsættelsen af bevaringsmålsætninger og -foranstaltninger for Natura 2000-lokaliteterne er vigtige milepæle i opfyldelsen af direktivernes mål. Oprettelse af et sammenhængende net af Natura 2000-lokaliteter Danmark er opholdssted for 60 typer af levesteder og 79 arter, der er omfattet af habitatdirektivet. Landet er også opholdssted for bestande af 54 systematiske enheder af fugle, der er opført i bilag I til fugledirektivet. I 2021 var 8,3 % af Danmarks område dækket af Natura 2000 (mod EU-gennemsnittet på 18,5 %), jf. figur 7. Særligt beskyttede områder, der er udlagt i henhold til fugledirektivet, dækkede 6 % (mod EU-gennemsnittet på 12,8 %), og LAF'er i henhold til habitatdirektivet dækkede 7,4 % (EU-gennemsnit 14,2 %) af dansk territorium. Den seneste vurdering af det særligt beskyttede område i Natura 2000-nettet viser, at Danmarks udpegning af nettet af havbeskyttelsesområder ikke var tilstrækkelig til at dække flere vigtige fugleområder. Den danske regering har den 12. november 2021 med bekendtgørelse nr. 2091 foretaget udpegningen af seks nye særligt beskyttede områder og lovede den 6. december 2021 at se nærmere på udpegningen af yderligere havområder som særligt beskyttede områder. Den danske regering indledte i 2018 en procedure med henblik på at tilpasse grænserne for lokaliteterne inden for sit Natura 2000-net. Denne procedure er stadig i gang. Kommissionen vil kunne afslutte sin vurdering efter at have modtaget fuldstændige begrundelser for hver foreslået ændring. I betragtning af både Natura 2000 og andre nationalt udpegede beskyttede områder beskytter Danmark juridisk 15,1 % af sit territorium (mod EU-27-gennemsnittet på 26,4 %) og 18,7 % af havområderne (mod EU-27-gennemsnittet på 10,7 %). Figur 6 viser situationen på EU-plan for land- og havområder med henblik på at opfylde EU's biodiversitetsstrategi for 2030 på 30 %. Figur 6: Dækning af beskyttede hav- og landområder, 2021

Figur 7: Natura 2000-dækning af beskyttede landområder, 2021 Udpegning af særlige bevaringsområder og fastsættelse af bevaringsmålsætninger og -foranstaltninger Alle LAF'er er blevet udpeget som særlige bevaringsområder, og der er udarbejdet bevaringsmålsætninger og foranstaltninger for hver af disse lokaliteter. Kvaliteten af de nuværende bevaringsmålsætninger og -foranstaltninger er imidlertid utilstrækkelig og vil blive ajourført i 2022/23. Desuden er forvaltningsplanerne ikke tilstrækkeligt forbundet med anden gældende lovgivning til at håndtere emissioner fra landbruget, som lægger et stort pres på arter og levesteder. Disse aspekter vil også indgå i de kommende planer, som var genstand for en offentlig høring i foråret 2022. Fremskridt i opretholdelsen og genopretningen af gunstig bevaringsstatus for arter og levesteder Resultaterne af habitatdirektivets artikel 17- og fugledirektivets artikel 12-rapporter om fremskridt med hensyn til at opretholde eller genoprette en gunstig bevaringsstatus for arter og levesteder er afgørende for at måle medlemsstaternes resultater. Ifølge den danske rapport om bevaringsstatus for levesteder og arter, der er omfattet af habitatdirektivets artikel 17 for perioden 2013-2018, er andelen af vurderinger af levesteder med god bevaringsstatus i 2018 kun 5 %, hvilket er den næstlaveste i EU og det samme som det antal, der blev indberettet i den foregående rapporteringsperiode (2007-2012), jf. figur 8. Med hensyn til beskyttede arter er andelen af vurderinger med god bevaringsstatus i 2018 20 %, hvilket er mindre end de 32 %, der blev indberettet i den foregående rapporteringsperiode (2007-2012), jf. figur 9. Fuglebeskyttelsesresultaterne viser med 54 %, at bestanden af ynglearter enten steg på kort sigt eller var stabil (for overvintrende arter var dette tal 27 %). Andelen af levesteder med dårlig bevaringsstatus er forblevet på 77 %, og andelen af vurderinger af arter med dårlig bevaringsstatus er steget til 34 %, som det fremgår af figur 8. Det største pres kommer fra landbruget, blandede forureningskilder, udvikling, opførelse og anvendelse af bolig-, handels-, industri- og fritidsbaseret infrastruktur samt fremmede og problematiske arter. Figur 8: Vurdering af bevaringsstatus for levesteder for rapporteringsperioderne 2007-2012 og 2013-2018 Figur 9: Vurdering af bevaringsstatus for arter for rapporteringsperioderne 2007-2012 og 2013-2018 Danmark har anvendt Life til naturprojekter, f.eks. Better BirdLife og Open Woods-projekterne. Danmark havde to prioriterede tiltag i 2019. Det første var at opnå en gunstig bevaring af levesteder og arter, hvor der ikke er sket fremskridt. Det gentages således. Det andet gik ud på at indføre klart definerede bevaringsforanstaltninger for lokaliteter og stille tilstrækkelige ressourcer til rådighed. Med hensyn til det første aspekt er der kun sket begrænsede fremskridt, eftersom forvaltningsplanerne for den nye planlægningsperiode med henblik på at indføre klart definerede bevaringsmålsætninger og -foranstaltninger var genstand for en offentlig høring i foråret 2022. Med hensyn til det andet aspekt, hvor Danmark ikke har forelagt en fuldstændig prioriteret handlingsramme (se afsnit 5), er der medtaget et nyt prioriteret tiltag. Prioriterede tiltag i 2022 ·Øge indsatsen for at sikre, at Natura 2000-nettet forvaltes på en måde, så der opnås en gunstig bevaringsstatus for beskyttede levesteder og arter, navnlig ved at mindske de største belastninger fra f.eks. landbruget. ·Færdiggøre ajourføringen af de Natura 2000-forvaltningsplaner, der skal vedtages for den næste planlægningscyklus, for at sikre, at deres bevaringsmålsætninger og -foranstaltninger er klart definerede, tilstrækkeligt detaljerede og kædet sammen med anden gældende lovgivning og andre gældende planer for at opnå en gunstig bevaringsstatus. ·Udfylde og indsende en færdiggjort prioriteret handlingsramme. Bringe naturen tilbage til landbrugsjord og genoprette jordens økosystemer

Landbrugsjord Sideløbende med den nye fra jord til bord-strategi og den nye fælles landbrugspolitik har biodiversitetsstrategien til formål at støtte og gennemføre omstillingen til et fuldt bæredygtigt landbrug. Biodiversitets- og fra jord til bord-strategierne har fastsat fire vigtige mål for 2030: — en reduktion på 50 % i den samlede anvendelse af — og risikoen ved — kemiske pesticider — en reduktion på 50 % i brugen af mere farlige pesticider — en reduktion på 50 % i tab af næringsstoffer fra gødning, samtidig med at det sikres, at jordens frugtbarhed ikke forringes (hvilket vil resultere i en reduktion på 20 % i brugen af gødning) — reklassificering af mindst 10 % af landbrugsarealet som landskabstræk med høj diversitet og forøgelse af de økologiske landbrugsarealer til mindst 25 %. Danmark har skønsmæssigt 11,45 % areal med økologisk landbrug, hvilket er lidt over EU-gennemsnittet på 9,07 % (2020), jf. figur 10. Figur 10: Andel af det samlede udnyttede landbrugsareal, der dyrkes økologisk, pr. medlemsstat Landbrugssektoren i Danmark har et højt produktivitetsniveau. Intensivt landbrug har imidlertid negative indvirkninger på miljøet og klimaet såsom udvaskning af næringsstoffer, drivhusgasemissioner, tab af levesteder og biodiversitet. Indekset for agerlandsfugle faldt fra 79,3 i 2011 til 72 i 2019 (2000 = 100). Jordbundsøkosystemer Jordbunden er en begrænset og yderst skrøbelig ressource. Den bliver stadig mere forringet i EU. EU's nye jordbundsstrategi, der blev vedtaget den 17. november 2021, understreger betydningen af jordbundsbeskyttelse, bæredygtig jordbundsforvaltning og genopretning af forringet jord for at nå målene i den grønne pagt samt neutralitet med hensyn til jordbundsforringelse inden 2030. Dette indebærer: i) forebyggelse af yderligere jordbundsforringelse ii) at gøre bæredygtig jordbundsforvaltning til den nye normale iii) iværksættelse af foranstaltninger til genopretning af økosystemer. Et eksempel på jordforringelse er det areal af jord, der forsegles eller forstærkes (figur 11) . Nettoarealet pr. år i perioden 2012-2018 kan ses som et mål for et stort pres på natur og biodiversitet — ændringer i arealanvendelsen — som samtidig udgør et miljøpres på mennesker, der bor i byområder.

På trods af et fald i løbet af det seneste årti (inddragelsen af arealer var over 1 000 km²/år mellem 2000-2006) udgjorde inddragelsen af arealer i EU-28 stadig 539 km²/år mellem 2012 og 2018 . Begrebet nettoarealinddragelse kombinerer inddragelse af arealer med andelen af arealer, der returneres til ikkekunstig arealanvendelse (gendyrkning). Mens nogle arealer blev gendyrket i EU-28 i perioden 2000-2018, blev der inddraget 11 gange flere arealer. Danmark ligger over EU-gennemsnittet for arealinddragelse med en nettoinddragelse af jord på 152,8 m²/km² i perioden 2012-2018 (EU-27-gennemsnit: 83,8 m2/km2). I 2018 ajourførte Danmark sin rapportering om jordbundsforringelse i overensstemmelse med den næste rapporteringsplatform for præstationsvurderings- og gennemførelsessystemet (PRAIS3). Det omfatter foranstaltninger til bekæmpelse af jordforringelse. Danmark har imidlertid endnu ikke forpligtet sig til at fastsætte mål for neutralitet med hensyn til jordforringelse i henhold til De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af ørkendannelse (UNCCD). I henhold til genopretnings- og resiliensplanen for Danmark er der afsat 89 mio. EUR til en reform med henblik på at få 4 700 ha kulstofrig jord ud af produktionen og 38 mio. EUR til en investering til rehabilitering af fire lokaliteter. Figur 11: Inddragelse og gendyrkning af arealer i EU-27 (m²/km²), 2012-2018 Skove og træ EU's skovstrategi for 2030, der blev vedtaget i juli 2021, er en del af Fit for 55-pakken. Strategien fremmer de mange tjenester, som skovene leverer. Det centrale mål er at sikre sunde, forskelligartede og modstandsdygtige skove i EU, som bidrager væsentligt til at styrke biodiversiteten og klimaambitionerne. Skovene er vigtige kulstofdræn, og deres bevaringsindsats er afgørende for EU's vision om at opnå klimaneutralitet senest i 2050. Af de 27 % af EU's skovarealer, der er beskyttet i henhold til habitatdirektivet, blev det konstateret, at mindre end 15 % af de vurderede områder havde en gunstig bevaringsstatus. Andelen af skovarealer i EU med en dårlig bevaringsstatus steg fra 27 % i 2015 til 31 %. I Danmark dækker skovene 12,19 % af jorden, og 21 000 ha i Danmark er dækket af primærskove. Situationen for skovlevesteder, der er beskyttet i henhold til habitatdirektivet, er særlig bekymrende i Danmark, da mere end halvdelen af de vurderede beskyttede skove har en dårlig status (figur 12). Figur 12: Bevaringsstatus for skove, der er beskyttet i henhold til habitatdirektivet i EU's medlemsstater, 2013-2018 (vurderinger i %) I henhold til EU's tømmerforordning (EUTR), som forbyder markedsføring af ulovligt fældet træ på EU-markedet, skal EU-medlemsstaternes kompetente myndigheder foretage regelmæssig kontrol af virksomheder og forhandlere og pålægge sanktioner for eventuelle overtrædelser. Ved at ændre artikel 20 i EUTR gik man fra rapportering hvert andet år til årlig rapportering, som dækker kalenderåret fra og med 2019. I perioden marts 2017-februar 2019 udførte Danmark 49 kontroller af virksomheder, der importerer træ. Det anslås, at Danmark i rapporteringsperioden havde 24 000 virksomheder, der bragte indenlandsk træ i omsætning på det indre marked, og 3 889 virksomheder, der bragte importeret træ i omsætning på det indre marked. Den nye forordning om skovrydning38 vil ophæve og erstatte EU's tømmerforordning, da den grundlæggende vil integrere og forbedre det eksisterende system til kontrol af lovligheden af træ. Danmark var vært for et EIR-peer-to-peer-studiebesøg om gennemførelsen af tømmerforordningen den 29. oktober 2018. Det deltog også i en workshop om EU's tømmerforordning for de nordiske kompetente myndigheder i Østersøområdet den 17.-19. juni 2019. Invasive ikkehjemmehørende arter (IAS)

Invasive ikkehjemmehørende arter er en vigtig årsag til tab af biodiversitet i EU (sammen med ændringer i land- og havbrug, overudnyttelse, klimaændringer og forurening). Ud over at påføre naturen og økonomien store skader, fremmer mange invasive ikkehjemmehørende arter også udbrud og spredning af smitsomme sygdomme, hvilket udgør en trussel mod mennesker og vilde dyr og planter. Gennemførelsen af EU's forordning om invasive ikkehjemmehørende arter og anden relevant lovgivning skal intensiveres. Biodiversitetsstrategien for 2030 har til formål at forvalte anerkendte invasive ikkehjemmehørende arter og reducere antallet af rødlistede arter, som de udgør en trussel mod, med 50 %. Kernen i forordning (EU) nr. 1143/2014 om invasive ikkehjemmehørende arter (forordningen om invasive ikkehjemmehørende arter) er listen over invasive ikkehjemmehørende arter, som er problematiske på EU-plan. Der er i øjeblikket 66 invasive ikkehjemmehørende arter, som er problematiske på EU-plan, hvoraf: 30 er dyrearter, og 36 er plantearter, 41 er primært landarter, 23 er primært ferskvandsarter, 1 er en brakvandsart, og 1 er en havart. En rapport fra 2021 om gennemgangen af anvendelsen af IAS-forordningen baseret på rapporter, som medlemsstaterne har indsendt for perioden 2015-2018, viste, at gennemførelsen af IAS-forordningen allerede er begyndt at nå sine mål, såsom en sammenhængende ramme for håndtering af invasive ikkehjemmehørende arter på EU-plan, og har øget bevidstheden om problemet med invasive ikkehjemmehørende arter, herunder i den brede offentlighed. Samtidig pegede ovennævnte rapport på en række udfordringer og områder, der kunne forbedres. Da fristerne for gennemførelse af de forskellige forpligtelser i IAS-forordningen gradvist fandt anvendelse mellem juli 2016 og juli 2019, er det for tidligt at drage konklusioner om flere aspekter af gennemførelsen af IAS-forordningen. En anden rapport fra 2021 om referencefordelingen viser, at der af de 66 arter på EU-listen er observeret 18 i miljøet i Danmark. Spredningen kan kontrolleres i figur 13. Danmark havde i 2019 et prioriteret tiltag for at afhjælpe manglen på data og finde måder at forbedre sit overvågningssystem på. I artikel 24-rapporten for 2019 anføres det, at der i Danmark findes et registreringswebsted for IAS, så borgerne kan registrere observationer, som derefter kontrolleres af Miljøstyrelsen. Disse data er særlig vigtige for hurtige udryddelsesforanstaltninger. Derudover har Danmark et nationalt program (NOVANA) for overvågning af invasive ikkehjemmehørende arter, og når nye arter føjes til EU-listen, medtages de i programmet. Desuden indgår invasive ikkehjemmehørende arter i flere overvågningsprojekter, f.eks. altaprojekter og projekter, der anvender nye teknologier, såsom eDNA og satellitdata. Figur 13: Antal invasive ikkehjemmehørende arter, der er problematiske på EU-plan, baseret på tilgængelige georefererede oplysninger for Danmark, 2021 Marine økosystemer EU's biodiversitetsstrategi for 2030 sigter mod i væsentlig grad at reducere de negative indvirkninger på følsomme arter og levesteder i marine økosystemer og opnå en god miljøtilstand samt eliminere eller reducere utilsigtede fangster af beskyttede, truede og følsomme arter til et niveau, der gør det muligt at genoprette og bevare arter. I henhold til havstrategirammedirektivet skal medlemsstaterne opnå en god miljøtilstand i deres havområder. Med henblik herpå skal medlemsstaterne udvikle havstrategier for deres havområder og samarbejde med medlemsstater, der deler samme havregion eller -subregion. Disse havstrategier omfatter forskellige trin, der skal udvikles og gennemføres over en seksårig cyklus. Havstrategirammedirektivet indeholder bl.a. et krav om, at medlemsstaterne senest den 15. oktober 2018 skal definere en række egenskaber for god miljøtilstand for hver deskriptor (artikel 9) og fremlægge en indledende vurdering af deres havområder (artikel 8). Kommissionen vurderer derefter, om dette udgør en passende ramme for opfyldelse af direktivets krav. Kommissionen vurderede Danmarks 2018-beskrivelser af god miljøtilstand for hver af de 11 deskriptorer i havstrategirammedirektivet og fastslog, om de var tilstrækkelige i forhold til Kommissionens afgørelse om god miljøtilstand . En god eller meget god score viser, at de nationale beskrivelser af god miljøtilstand er i overensstemmelse med kravene i afgørelsen om god miljøtilstand, idet de indeholder kvalitative og kvantitative nationale miljømål, der skal nås for deres havområder (figur 14). Figur 14: Tilstrækkeligheden af Danmarks (ANS- og BAL-regioners) fastsættelse af god miljøtilstand i forhold til de kriterier, der er fastsat i Kommissionens afgørelse om god miljøtilstand — artikel 9 (2018-rapportering) Danmark har to havsubregioner:

ANS-NE Atlanterhavet, Nordsøen. I denne subregion blev 6 ud af 11 beskrivelser af god miljøtilstand vurderet som gode eller meget gode. Danmarks vurdering af god miljøtilstand er i overensstemmelse med havstrategirammedirektivet for 6 ud af 11 deskriptorer. BAL, Østersøen. I denne havsubregion blev 4 ud af 11 beskrivelser af god miljøtilstand vurderet som gode eller meget gode. Danmarks vurdering af god miljøtilstand er i overensstemmelse med havstrategirammedirektivet for 4 ud af 11 deskriptorer. Havstrategirammedirektivet kræver også, at medlemsstaterne foretager en vurdering af den nuværende miljøtilstand i deres havområder i forhold til fastlæggelsen af god miljøtilstand. Et godt eller meget godt resultat viser, at medlemsstaten har god kapacitet til at vurdere sit havmiljø i overensstemmelse med kravene i Kommissionens afgørelse om god miljøtilstand (figur 15). Figur 15: Tilstrækkeligheden af den nationale vurdering af Danmarks havmiljø (ANS- og BAL-regionerne) i forhold til de kriterier, der er fastsat i Kommissionens afgørelse om god miljøtilstand — artikel 8 (2018-rapportering) I havsubregionen ANS-NE, Nordsøen, blev 6 deskriptorer ud af 11 bedømt som gode eller meget gode. Danmarks vurdering af havmiljøet er i overensstemmelse med kravene i Kommissionens afgørelse om god miljøtilstand for 6 ud af 11 deskriptorer. I havsubregionen BAL, Østersøen, blev 7 deskriptorer ud af 11 bedømt som gode eller meget gode. Danmarks vurdering af havmiljøet er i overensstemmelse med kravene i Kommissionens afgørelse om god miljøtilstand for 7 ud af 11 deskriptorer. I EIR 2019 gjorde Danmark en prioriteret indsats for at opnå rettidig rapportering i henhold til FFR-direktivet. Det har gjort begrænsede fremskridt på dette område, idet der mangler adskillige deskriptorer. Som fremhævet i Kommissionens rapport om gennemførelsen af havstrategirammedirektivet er der, selv om det regionale samarbejde er blevet forbedret siden vedtagelsen af havstrategirammedirektivet, behov for mere samarbejde for at opfylde kravene i direktivet om fuld regional sammenhæng i havstrategierne. Desuden offentliggjorde Europa-Kommissionen i marts 2022 en meddelelse med henstillinger til medlemsstaterne. I Kommissionens vurdering fremhæves det, at medlemsstaterne er nødt til at intensivere deres indsats for at fastslå en god miljøtilstand og anvendelsen af kriterier og metodiske standarder i henhold til Kommissionens afgørelse om en god miljøtilstand. Ovenstående overvejelser danner grundlag for de prioriterede tiltag i 2022. Prioriterede tiltag i 2022 ·Sikre regionalt samarbejde med medlemsstater, der deler den samme hav(sub)region, med henblik på at tackle de miljømæssige belastninger. ·Gennemføre de henstillinger, som Kommissionen har fremsat i det arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, der ledsager meddelelsen om henstillinger pr. medlemsstat og region om de ajourførte 2018-rapporter vedrørende artikel 8, 9 og 10 i havstrategirammedirektivet. Økosystemvurderinger og -regnskaber EU's biodiversitetsstrategi for 2030 opfordrer medlemsstaterne til i højere grad at integrere biodiversitetshensyn i den offentlige og erhvervsmæssige beslutningstagning på alle niveauer og til at udvikle regnskaber for naturkapital. EU har brug for et bedre fungerende netværk til overvågning af biodiversitet og mere konsekvent rapportering om økosystemernes tilstand. Som nævnt i EIR 2019 har Danmark siden 2014 været involveret i MAES i samarbejde med universiteter. I 2017 blev der offentliggjort en rapport, der illustrerer synergierne og afvejningerne for seks forskellige scenarier mellem seks økosystemtjenester og biodiversitet. Et casestudie viste også, at det er muligt at kombinere eksisterende geodatalag og -modeller for at lette analyser af virkningerne af ændringer i arealanvendelsen på tværs af mange økosystemtjenester og biodiversitetsindikatorer. Der er gennemført et opfølgningsprojekt vedrørende to modelkomponenter. Der er ikke registreret fremskridt siden januar 2016 (figur 16). Denne vurdering er baseret på 27 gennemførelsesspørgsmål, der ajourføres hver sjette måned. Fremskridtene med gennemførelsen af økosystemregnskaber vurderes på nationalt plan på grundlag af 13 spørgsmål. Figur 16: ESMERALDA MAES-barometer (januar 2016 — marts 2021) Danmark havde et prioriteret tiltag i EIR 2019 for at påbegynde arbejdet med et landsdækkende MAES-initiativ med henblik på at starte et regnskabssystem for naturkapital. Der er kun gjort begrænsede fremskridt, så der foreslås endnu et prioriteret tiltag i 2022.

Prioriterede tiltag i 2022 ·Fortsat støtte kortlægning og vurdering af økosystemer og økosystemtjenester og udvikling af regnskaber for økosystemer ved hjælp af passende indikatorer for integration af økosystemernes udstrækning, tilstand og tjenester (herunder visse monetære værdier) i nationalregnskaberne. Fortsat støtte udviklingen af nationale erhvervs- og biodiversitetsplatforme, herunder regnskabssystemer for naturkapital, med henblik på at overvåge og værdsætte virksomhedernes indvirkning på biodiversiteten. 3.Nulforurening Ren luft EU's politikker og lovgivning om ren luft skal forbedre luftkvaliteten i EU betydeligt, bringe EU tættere på den kvalitet, som WHO anbefaler, og begrænse emissionerne af vigtige luftforurenende stoffer. Luftforurening og dens indvirkning på økosystemer og biodiversitet bør reduceres yderligere med det langsigtede mål ikke at overskride kritiske belastninger og niveauer. Dette kræver en styrket indsats for at opnå fuld overensstemmelse med EU's lovgivning om ren luft og fastlægge strategiske mål og tiltag for 2030 og derefter. Målene i handlingsplanen for nulforurening for 2030 er at reducere luftforureningens sundhedsvirkninger med 55 % og reducere de økosystemer i EU, der er truet af luftforurening, med 25 % i forhold til 2005. EU har udviklet en omfattende række lovgivningsmæssige foranstaltninger vedrørende luftkvalitet, som fastsætter sundhedsbaserede luftkvalitetsstandarder og emissionsreduktionstilsagn pr. medlemsstat for en række luftforurenende stoffer. Luftkvaliteten i Danmark er generelt god med undtagelser. De seneste tilgængelige årlige skøn fra Det Europæiske Miljøagentur (for 2019) viser ca. 2 900 for tidlige dødsfald (eller 30 700 mistede leveår), der kan tilskrives koncentrationer af fine partikler, og 150 (1 600 mistede leveår), der kan tilskrives ozonkoncentrationer. Emissionerne af vigtige luftforurenende stoffer er faldet betydeligt i Danmark i de seneste år, mens væksten i BNP er fortsat (se figur 17). Ifølge de seneste fremskrivninger, jf. artikel 10, stk. 2, i direktivet om nationale emissionsreduktionstilsagn, forventer Danmark at opfylde sine emissionsreduktionstilsagn for SOx, NOx og NMVOC for perioden 2020-2029 og fra 2030 og fremefter. Fremskrivningerne viser imidlertid ikke, at emissionsreduktionstilsagnene for NH3 og PM2.5 for 2020-2029 og fra 2030 og fremefter er opfyldt. De seneste opgørelsesdata, som Danmark har indsendt forud for Kommissionens gennemgang, viser, at Danmark opfylder emissionsreduktionstilsagnene for NOx, NMVOC, SO2 og PM2.5 og ikke overholder emissionsreduktionstilsagnene for NH3 i 2020. Danmark forelagde et nationalt program for bekæmpelse af luftforurening den 1. april 2019 og en ajourføring den 11. august 2021. Figur 17: Emissionstendenser for de vigtigste forurenende stoffer/BNP i Danmark, 2005-2019

Figur 18 viser emissionerne af PM2.5 og NOx fordelt på økonomisk sektor. Figur 18: PM2.5- og NOx-emissioner fordelt på sektorer i Danmark (2019) I 2020 registrerede Danmark ingen sager, der oversteg de grænseværdier, som er fastsat i direktivet om luftkvalitet. Ifølge de seneste fremskrivninger af luftforurenende emissioner vil der være behov for yderligere foranstaltninger for at opfylde tilsagnene i direktivet om nationale emissionsreduktionstilsagn. I EIR 2019 havde Danmark to prioriterede tiltag. Det første var at træffe specifikke foranstaltninger under det nationale program for bekæmpelse af luftforurening (NAPCP) for at reducere de vigtigste emissionskilder, navnlig for at reducere PM2.5 og ammoniak. Det andet gik ud på at reducere ammoniaklofterne for at overholde de nationale emissionslofter ved at gå over til landbrugsforanstaltninger med lave emissioner. Danmark har gjort begrænsede fremskridt på begge fronter. Prioriterede tiltag i 2022 ·Træffe foranstaltninger i henhold til NAPCP for at reducere emissionerne fra de vigtigste kilder, der er nævnt ovenfor. ·Sikre fuld overholdelse af EU's luftkvalitetsstandarder og fastholde nedadgående emissionstendenser for luftforurenende stoffer for at mindske de negative virkninger af luftforurening på sundheden og økonomien med henblik på at nå WHO's vejledende værdier i fremtiden. Industriemissioner Hovedformålene med EU's politik om industrielle emissioner er at:

i) beskytte luft, vand og jord ii) forebygge og håndtere affald iii) forbedre energi- og ressourceeffektiviteten iv) rense forurenede arealer. For at nå disse mål antager EU en integreret tilgang til forebyggelse af og kontrol med rutinemæssige samt utilsigtede industrielle emissioner. Hjørnestenen i politikken er direktivet om industrielle emissioner (IE-direktivet) . Kommissionen fremsatte et forslag i april 2022 . Revisionen har til formål at forbedre direktivets bidrag til målet om nulforurening samt dets sammenhæng med klima-, energi- og cirkulærøkonomiens politikker. Oversigten over industrielle aktiviteter, der reguleres af direktivet om industrielle emissioner, er baseret på data indberettet til EU-registret (2018). I Danmark skal ca. 2 350 industrianlæg have en godkendelse i henhold til direktivet om industrielle emissioner. Dette udgør en stigning på ca. 70 anlæg siden 2015, hovedsagelig som følge af en stigning i intensivt opdræt af fjerkræ og svin, men også i affaldshåndteringssektoren. Fordelingen af anlæg er vist i figur 19. Industrisektorer i Danmark med flest anlæg i 2018 er intensiv fjerkræ- og svineavl (68 %) efterfulgt af affaldshåndteringssektoren, herunder deponeringsanlæg (15 %), fødevare-, drikkevare- og mejerisektoren (5 %) og energisektoren (4 %). Figur 19: Antal industrianlæg, der er omfattet af direktivet om industrielle emissioner, pr. sektor i Danmark, 2018 De industrisektorer, der tegnede sig for den største miljøbelastning af emissioner til luft, var energisektoren for svovloxider (SOx), nitrogenoxider (NOx) samt cadmium (Cd), chrom (Cr) og kviksølv (Hg), affaldshåndteringssektoren for bly (Pb), zink (Zn) og dioxiner, mineralindustrien for arsen (As) og intensiv opdræt af fjerkræ og svin for ammoniak (NH3) og PM2.5. Opdelingen er vist i figur 20. Figur 20: Emissioner til luften fra sektorer, der er omfattet af direktivet om industrielle emissioner, og resten af de samlede nationale emissioner til luften i Danmark, 2018 De miljømæssige byrder i forbindelse med industrielle emissioner til vand skyldes hovedsagelig affaldshåndtering for samlet kvælstof, fosfor, deponeringsanlæg for polycykliske aromatiske kulbrinter (PAH), energisektoren for samlet organisk kulstof (TOC) og papirmasse- og papirsektoren for tungmetaller. Figur 21 viser opdelingen efter stof baseret på E-PRTR-data. Figur 21: Relative udledninger til vand fra industrien i Danmark, 2018 EU's tilgang til håndhævelse af kravene i direktivet om industrielle emissioner medfører stærke rettigheder for offentligheden til at få adgang til oplysninger og til at deltage i tilladelsesprocessen. Dette giver enkeltpersoner og NGO'er beføjelse til at sikre, at tilladelserne udstedes på passende vis, og at deres betingelser overholdes. Som led i miljøinspektionen gennemfører de kompetente myndigheder inspektioner på anlæg, der er omfattet af direktivet om industrielle emissioner, for at udtage prøver og indsamle de nødvendige oplysninger. I henhold til artikel 23, stk. 4, i direktivet om industrielle emissioner gennemføres inspektioner på anlæg som mellem en gang om året og en gang hvert tredje år afhængigt af de miljømæssige risici, som anlæggene udgør. I 2018 gennemførte Danmark 1 597 inspektioner på anlæg, hvoraf de fleste vedrørte anlæg til intensiv fjerkræavl eller svineavl (66 %), efterfulgt af affaldshåndteringssektoren, herunder deponeringsanlæg og konsummælkssektoren (8 %), som vist i figur 22. Figur 22: Antal inspektioner på anlæg, der er omfattet af direktivet om industrielle emissioner, i Danmark i 2018

Udviklingen af BAT-referencedokumenter og BAT-konklusioner sikrer et godt samarbejde med interessenter og muliggør en bedre gennemførelse af direktivet om industrielle emissioner. Siden den seneste EIR-rapport er der vedtaget BAT-konklusioner for affaldsforbrænding, for fødevare-, drikke- og mælkeindustrien og for overfladebehandling ved hjælp af organiske opløsningsmidler, herunder beskyttelse af træ og træprodukter med kemikalier. Kommissionen baserer sig på de nationale kompetente myndigheders bestræbelser på at gennemføre de retligt bindende BAT-konklusioner og de tilhørende BAT-emissionsniveauer i miljøtilladelser, hvilket resulterer i en betydelig og kontinuerlig reduktion af forureningen. Den 16. november 2021 var Danmark vært for EIR-peer-to-peer-workshoppen om ammoniakreducerende teknologi og foranstaltninger. I 2019 havde Danmark prioriterede tiltag for at revidere godkendelser for at overholde de nye vedtagne BAT-konklusioner og for at øge kontrollen og håndhævelsen for at sikre overholdelse af BAT-konklusionerne. Kommissionen har fulgt op på disse tiltag gennem Danmarks indberetning til EU-registret. Kommissionen er i øjeblikket sammen med Danmark i færd med at kontrollere de indberettede oplysninger om de godkendelser, der er udstedt for hvert anlæg, som er omfattet af direktivet om industrielle emissioner. Forebyggelse af større industriulykker — Seveso De vigtigste mål for EU's politik for forebyggelse af større industriulykker er at: i) kontrollere risikoen for større uheld med farlige stoffer, navnlig kemikalier ii) begrænse følgerne af sådanne uheld for menneskers sundhed og miljøet iii) løbende forbedre forebyggelse, beredskab og indsats i forbindelse med større uheld. Hjørnestenen i politikken er direktiv 2012/18/EU (Seveso-III-direktivet) . Nedenstående oversigt over industrianlæg omfattet af Seveso-III-direktivet, i det følgende benævnt "Seveso-virksomheder", er baseret på data indberettet til eSPIRS-databasen (2018) og Danmarks rapport om gennemførelsen af Seveso-III-direktivet for perioden 2015-2018 . I Danmark er 61 af de 122 Seveso-virksomheder klassificeret som kolonne 2-virksomheder og 61 som kolonne 3-virksomheder — baseret på den mængde farlige stoffer, der sandsynligvis vil være til stede. Kolonne 3-virksomheder er underlagt strengere krav. Antallet af Seveso-virksomheder er angivet i figur 23. Figur 23: Antal Seveso-virksomheder i Danmark, 2011, 2014 og 2018 Ifølge Danmark kræves der en ekstern beredskabsplan for 61 kolonne 3-virksomheder. I 2018 havde 61 kolonne 3-virksomheder en ekstern beredskabsplan, og 55 af disse eksterne beredskabsplaner var blevet testet i løbet af de seneste tre år. Sammendraget vises i figur 24. Oprettelsen af eksterne beredskabsplaner er afgørende for at muliggøre en korrekt forberedelse og effektiv gennemførelse af de nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af miljøet og befolkningen, hvis der alligevel sker en større industriulykke. Figur 24: Situationen med hensyn til eksterne beredskabsplaner i Danmark, 2018 De oplysninger til offentligheden, der er omhandlet i bilag V til Seveso-III-direktivet — navnlig om, hvordan den berørte offentlighed vil blive advaret i tilfælde af et større uheld, passende adfærd i tilfælde af et større uheld og datoen for den seneste inspektion af anlægget — er permanent til rådighed for 100 % af Seveso-virksomhederne i Danmark. Dette er en vigtig bestemmelse i Seveso-III-direktivet, da denne offentlige viden kan mindske følgerne af en større industriulykke. Figur 25 viser andelen af kolonne 3-virksomheder, for hvilke oplysninger om sikkerhedsforanstaltninger og nødvendig adfærd aktivt er blevet gjort tilgængelige for offentligheden i de seneste år. Figur 25: Andel af kolonne 3-virksomheder, for hvilke oplysninger om sikkerhedsforanstaltninger og nødvendig adfærd aktivt blev gjort tilgængelige for offentligheden i Danmark, 2011, 2014 og 2018

Prioriterede tiltag i 2022 ·Styrke kontrollen og håndhævelsen for at sikre overholdelse af bestemmelserne i Seveso-III-direktivet, navnlig med hensyn til oplysninger til offentligheden og eksterne beredskabsplaner. Støj Direktivet om ekstern støj indeholder en fælles tilgang til at undgå, forebygge og reducere de skadelige virkninger af eksponering for ekstern støj, selv om det ikke fastsætter støjgrænser som sådan. De vigtigste instrumenter, det anvender i denne forbindelse, er strategisk støjkortlægning og -planlægning. Et relevant mål i handlingsplanen for nulforurening for 2030 er en reduktion på 30 % af andelen af personer, der kronisk forstyrres af støj fra transport i forhold til 2017. For meget støj fra fly, jernbaner og veje er en af hovedårsagerne til miljømæssige, sundhedsrelaterede problemer i EU. Det frembringer iskæmiske hjertesygdomme, slagtilfælde, afbrudt søvn, kognitiv funktionsnedsættelse og stress. Ifølge et begrænset datasæt skønnes ekstern støj i Danmark at forårsage mindst 100 for tidlige dødsfald og 400 tilfælde af iskæmiske hjertesygdomme om året. Desuden lider omkring 55 000 mennesker af forstyrret søvn. I Danmark steg antallet af personer, der eksponeres for støj, med 15 % mellem 2012 og 2017 baseret på indberettede data. Støjkortlægningen af byområder, veje og jernbaner er afsluttet og baseret på det seneste fuldstændige sæt analyserede oplysninger. Vandkvalitet og -forvaltning EU's lovgivning og politik kræver, at virkningen af presset på overgangsvande, kystvande og ferskvand (herunder overfladevand og grundvand) reduceres betydeligt. Opnåelse, bevarelse eller forbedring af en god tilstand for vandområder som fastsat i vandrammedirektivet vil sikre, at EU-borgerne drager fordel af drikke- og badevand, der er sikkert og af god kvalitet. Det vil desuden sikre, at næringsstofkredsløbet (kvælstof og fosfor) forvaltes på en mere bæredygtig og ressourceeffektiv måde. Vandrammedirektivet Vandrammedirektivet er hjørnestenen i EU's vandpolitik i det 21. århundrede. Dette direktiv fastsætter sammen med andre vandrelaterede direktiver rammen for bæredygtig og integreret vandforvaltning. Målet er at opnå et højt beskyttelsesniveau for vandressourcerne, forebygge yderligere forringelse og genoprette en god vandtilstand. Senest i marts 2022 skal alle medlemsstater indberette tredje generation af vandområdeplaner i henhold til vandrammedirektivet. Kommissionen vil vurdere den rapporterede tilstand og de rapporterede fremskridt og vil kontrollere, hvordan der er taget højde for de resultater, der er identificeret i vurderingen af vandområdeplanerne for anden planperiode. Danmark har endnu ikke indberettet vandområdeplanerne for tredje planperiode. Kommissionen offentliggjorde i december 2021 den sjette gennemførelsesrapport. Den omfatter en foreløbig vurdering af fremskridtene med gennemførelsen af indsatsprogrammerne og af overvågningen af de nye prioriterede stoffer. Vurderingsrapporten for Danmark viste, at de planlagte og gennemførte foranstaltninger i alle fire vandområdedistrikter bidrog væsentligt til at nå målene i vandrammedirektivet i 2021. Tempoet var imidlertid aftaget, navnlig for så vidt angår planlagte foranstaltninger vedrørende vådområder, hydromorfologiske ændringer i floder og genopretning af søer. I Danmark blev der gennemført 70 forskningsprojekter i den anden forvaltningscyklus for bedre at afdække belastningsfaktorer, potentielle indsatsområder og deres betydning for opfyldelsen af miljømålene. På grundlag af den anden runde vandområdeplaner og data offentliggjort i 2020 opnåede 28,2 % af alle overfladevandområder i Danmark god miljøtilstand (med ukendt tilstand 23,8 %), og kun 0,8 % var i god kemisk tilstand (98,5 % ukendt). For grundvands vedkommende opnåede 25,1 % ikke god kemisk tilstand (30,6 % var i ukendt tilstand), og 0,7 % var i dårlig tilstand. Figur 26 illustrerer andelen af overfladevandområder i Danmark og andre europæiske lande, der ikke har opnået god miljøtilstand. Figur 26. Andel af overfladevandområder (floder, søer, overgangs- og kystvande) i mindre end god miljøtilstand pr. vandområdedistrikt Figur 27 viser den procentvise andel af overfladevandområder i Danmark og andre europæiske lande, der ikke har opnået god kemisk tilstand. For Danmark er procentsatsen 0,7 %, herunder vandområder, der fejler på grund af stoffer, der opfører sig som allestedsnærværende PBT-stoffer (persistente, bioakkumulerende eller toksiske). Når der ses bort fra uPBT-stoffer, er procentdelen af overfladevandområder, der ikke opnåede god kemisk tilstand, ukendt.

Figur 27. Procentdel af overfladevandområder, der ikke har opnået god kemisk tilstand Inden for rammerne af direktivet om industrielle emissioner opnåede Danmark et betydeligt fald det seneste årti (20,1 %) i industrielle udslip af tungmetaller såsom Cd, Hg, Ni, Pb og en stigning (21,4 %) i det samlede organiske kulstof (TOC) til vand. Den samlede vandmængde, der årligt indvindes i Danmark fra overflade- og grundvandskilder i 2018, var 868,77 hm3. Efter sektor var vandindvindingen 56,86 % for landbruget, 40,56 % for offentlig vandforsyning, 0,07 % for elkøling, 1,53 % for fremstillingsvirksomhed og 0,97 % for råstofudvinding, som illustreret i figur 28. Det skal bemærkes, at 2018 var et særligt tørt år, så den vandmængde, der blev anvendt til landbruget, var højere end normalt. Danmark bruger et register til at overvåge vandindvindinger. Alle vandindvindinger kræver tilladelse, bortset fra en generel ejerindvinding af overfladevand til kvæg efter vandforsyningsloven. Figur 28: Vandindvinding pr. sektor i Danmark I Danmark var vandudnyttelsesindekset plus (WEI+) 1,49 % i 2017, hvilket er langt mindre end de 20 %, der generelt betragtes som tegn på vandknaphed (figur 29). Danmark ligger på 18.-pladsen (fra høj til lav score) på EU-plan med hensyn til WEI+. Figur 29: Vandudnyttelsesindeks plus (WEI+) i EU, 2017 Danmark har truffet flere foranstaltninger (intelligente målere, intelligente pumper, intelligente ventiler, anvendt støjloggere og meget mere) for at reducere niveauet af ikkeindtægtsgivende vand, herunder skabe et økonomisk incitament for vandforsyningsselskaberne til at holde deres niveau for ikkeindtægtsgivende vand under 10 %. Danmark har også gjort en indsats for at skabe opmærksomhed om vigtigheden af at spare på vandressourcerne. Som følge heraf har Danmark siden 1980 formået at reducere sit vandforbrug med over 40 %. Det betyder, at Danmark har nået et af verdens laveste niveauer for ikkeindtægtsgivende vand med et konsekvent nationalt gennemsnit på blot 6-8 % sammenlignet med nogle dele af verden, hvor ikkeindtægtsgivende vand er over 50 %. Vandtabet er blevet holdt på et lavt niveau gennem systematisk lækagedetektion og ved at indføre moderne IKT-værktøjer til at bistå med overvågning og rapportering af ikkeindtægtsgivende vand. En anden god praksis i Danmark er Water Valley-initiativet for vandteknologi, der vil gøre vandforbruget mere ressourceeffektivt, omkostningseffektivt og kvalitetssikret. Oversvømmelsesdirektivet Som nævnt offentliggjorde Kommissionen i december 2021 den sjette gennemførelsesrapport. Den omfatter gennemgang og ajourføring af de foreløbige vurderinger af oversvømmelsesrisikoen i den anden cyklus (2016-2021). Vurderingsrapporten viste, at oplysningerne i det foreløbige oversvømmelsesrisikovurderingsdokument i Danmark i kombination med metoderapporten var informative og klare. Danmark anvendte også en klar metode til beregning af områder med risiko for oversvømmelse ved hjælp af en rumlig proces til at rangordne områder med oversvømmelsesrisiko under hensyntagen til klimaændringer. Oversvømmelser forårsaget af nedbør bør dog også overvejes — i det mindste i områder med stor sårbarhed. Danmark har gjort et forsøg på at overvinde manglen på data om tidligere oversvømmelser i floder ved at gennemføre en undersøgelse blandt kommunerne. Danmark har endnu ikke vedtaget og indberettet anden generation af risikostyringsplaner for oversvømmelser i henhold til oversvømmelsesdirektivet. Europa-Kommissionen vil vurdere de fremskridt, der er gjort siden vedtagelsen af de første risikostyringsplaner for oversvømmelser, og offentliggøre en rapport. Drikkevandsdirektivet Med hensyn til drikkevandsdirektivet har der ikke været nogen ny vurdering af drikkevandets kvalitet siden revisionen af gennemførelsen af miljøreglerne fra 2019. Drikkevandskvaliteten i Danmark er ikke angivet som et område, der giver anledning til bekymring. Det omarbejdede direktiv trådte i kraft den 12. januar 2021, og medlemsstaterne har indtil den 12. januar 2023 til at gennemføre det i deres nationale retssystem. Danmark vil skulle overholde disse reviderede kvalitetsstandarder. Badevand Med hensyn til badevandsdirektivet fremgår det af figur 30, at 90,7 % af de 1 026 danske badevande var af fremragende kvalitet i 2020. Udviklingen fremgår af figur 31. Figur 30: Badevandskvaliteten i Europa i sæsonen 2020

Figur 31: Badevandskvalitet 2017-2020 Nitratdirektivet I Kommissionens seneste rapport om gennemførelsen af nitratdirektivet, hvori der henvises til perioden 2016-2019 , advares der om, at nitrater stadig forurener vand i EU og forårsager skade. En overdreven mængde nitrater i vand er skadelig for både menneskers sundhed og økosystemerne og forårsager iltsvind og eutrofiering. I de tilfælde, hvor nationale myndigheder og landbrugere har renset vande, har det haft en positiv indvirkning på drikkevandsforsyningen og biodiversiteten og på sektorer såsom fiskeri og turisme, der er afhængige af dem. Overdreven gødskning er dog fortsat et problem i store dele af EU. Danmark har fået dispensation i henhold til nitratdirektivet for tilførsel af mere end 170 kg kvælstof pr. ha fra husdyrgødning indtil den 31. juli 2024. Ifølge den seneste rapport om gennemførelsen af nitratdirektivet er kvaliteten af grundvandet mellem perioderne 2008-11 og 2016-19 forbedret en smule i forhold til den foregående rapporteringsperiode, idet andelen af stationer, der når op på eller overstiger 40 eller 50 mg nitrat pr. liter, er faldet fra henholdsvis 6,9 % til 6,7 % og fra 19,3 % til 14,3 %. Situationen med hensyn til nitratkoncentrationer i overfladevand er stabil med visse forbedringer i reduktionen af eutrofieringen. Næringsstoftilførslen til Østersøen omkring Danmark er imidlertid faldet betydeligt for kvælstof i de danske bælter og Kattegat og for fosfor i Kattegat. I 2020 indgik regeringen en ny aftale om kvælstof. I 2021 blev dette fulgt op af en aftale om den grønne omstilling af dansk landbrug. Forbedring af kvælstof- og fosforkredsløbet bidrager til at forbedre økonomiens cirkularitet. Ikke desto mindre er Kommissionen opmærksom på de udfordringer, som næringsstofoverskuddet i Danmark udgør for det lokale miljø og for Østersøen. Den vil fortsætte sin strukturerede dialog med de danske myndigheder for at sikre, at der træffes passende foranstaltninger til gennemførelse af EU-lovgivningen. De seneste data for 2010-2020 viser imidlertid en stigning i udledningen af forurenende stoffer til vand på 35,5 % for nitrater, 30,8 % for fosfor og 21,4 for TOC. Rensning af byspildevand Med hensyn til direktivet om rensning af byspildevand er overholdelsesgraden i Danmark på 99 % langt højere end EU-gennemsnittet på 76 % i 2018. Der er behov for en yderligere indsats for at sikre biologisk rensning af yderligere 0,02 mio. procentpoint byspildevand (0,2 %) og biologisk rensning med fjernelse af kvælstof og fosfor til yderligere 0,07 mio. PE byspildevand (0,7 %) (jf. figur 32). Figur 32: Andel af byspildevand, der opfylder alle kravene i direktivet om rensning af byspildevand (opsamling, biologisk rensning, biologisk rensning med fjernelse af kvælstof og/eller fosfor) i byområder, der opfylder kravene i direktivet om rensning af byspildevand ("overholdelsesgrad"), 2018. I EIR 2019 havde Danmark fire prioriterede tiltag. Det første var at tage skridt til at forbedre overvågningen af overfladevand, og det andet var at færdiggøre udviklingen af vurderingsmetoder for biologiske kvalitetselementer. Kommissionen kan ikke vurdere dette, før Danmark forelægger vandområdeplanen for tredje planperiode. Det tredje prioriterede tiltag var at vedtage lovgivning om næringsstofforurening fra landbruget for at imødegå miljøbelastninger og vandkvalitetsproblemer. Dette har Danmark gjort. Det fjerde prioriterede tiltag i 2019 var at integrere risikostyringscyklusser for oversvømmelser på forskellige forvaltningsniveauer. Prioriterede tiltag i 2022 ·Fastholde fremskridt med hensyn til at mindske forureningen fra landbruget. Kemikalier EU søger at sikre, at kemikalier fremstilles og anvendes på en måde, der minimerer alle betydelige skadelige virkninger på menneskers sundhed og miljøet. I oktober 2020 offentliggjorde Kommissionen sin kemikaliestrategi for bæredygtighed — "På vej mod et giftfrit miljø" , som førte til visse systemiske ændringer i EU's kemikalielovgivning. Strategien er en del af EU's ambition om nulforurening — en central forpligtelse i den europæiske grønne pagt. EU's lovgivning om kemikalier sørger for en grundlæggende beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet. Den sikrer desuden stabilitet og forudsigelighed for økonomiske operatører på det indre marked. Kommissionen har siden 2007 indsamlet oplysninger om håndhævelsen af REACH og CLP. I december 2020 vurderede Kommissionen medlemsstaternes rapporter om gennemførelsen og håndhævelsen af disse forordninger i overensstemmelse med REACH-forordningens artikel 117, stk. 1, og CLP-forordningens artikel 46, stk. 2. Ifølge de seneste tilgængelige data har de nationale håndhævelsesstrukturer ikke ændret sig meget. Det fremgår imidlertid af denne rapport, at der stadig er mange forskelle i gennemførelsen af REACH-CLP og navnlig inden for retshåndhævelse. De registrerede overholdelsesniveauer synes at være ret stabile over tid, men de er blevet lidt værre, muligvis fordi de håndhævende myndigheder er mere effektive med hensyn til at opdage produkter/virksomheder, der ikke overholder kravene, og flere produkter, der ikke opfylder kravene, markedsføres i EU. I august 2021 offentliggjorde Kommissionen en målbar vurdering af håndhævelsen af de to vigtigste EU-forordninger om kemikalier ved hjælp af et sæt indikatorer, der viser forskellige aspekter af håndhævelsen. I Danmark ligger ansvaret for at kontrollere overholdelsen af REACH hos Miljøstyrelsen :

Som hovedregel klassificeres alle overtrædelser af REACH som alvorlige eller meget alvorlige administrative overtrædelser på miljøområdet. Hvis overtrædelsen er tilstrækkelig alvorlig, kan den kompetente myndighed beslutte at pålægge yderligere sanktioner ud over en bøde. Den kan om nødvendigt også pålægge foreløbig beslaglæggelse af aktiver og dokumenter. I Danmark er der afsat 4,5 mandår til håndhævelse af REACH og CLP . Håndhævelsesstrategien er baseret på risikobaseret prioritering for at fokusere på de områder, hvor der er størst risiko for en overtrædelse, og områder, hvor overtrædelser kan føre til alvorlig risiko for sundhed og miljø. Danmark lå i 2019 under EU-gennemsnittet i procent af tilfælde af manglende overholdelse (jf. figur 33). Figur 33: Procentdel af tilfælde af manglende overholdelse af det samlede antal REACH- og CLP-kontroller i 2019 pr. medlemsstat og i forhold til EU-gennemsnittet I 2021 nåede Danmark til politisk enighed om en strategi for pesticider. Dette blev fulgt op i begyndelsen af 2022 med en aftale om biocider i landbruget og om en kemikaliestrategi. Prioriterede tiltag i 2022 ·Forbedre den administrative kapacitet til gennemførelse og håndhævelse for at opnå en nultolerance over for manglende overholdelse. 4.Klimaindsats I overensstemmelse med Parisaftalen og som led i den europæiske grønne pagt fastsætter den europæiske klimalov EU's mål om at opnå klimaneutralitet senest i 2050 og reducere drivhusgasemissionerne med 55 % senest i 2030 i forhold til 1990. Loven begrænser også det bidrag, som kulstofoptag kan yde til emissionsreduktioner i 2030 for at sikre en tilstrækkelig modvirkningsindsats. EU og dets medlemsstater forelagde UNFCCC ajourførte nationalt bestemte bidrag (NDC) i december 2020. EU arbejder på tværs af alle sektorer og politikker på at reducere drivhusgasemissionerne og gennemføre omstillingen til en klimaneutral og bæredygtig økonomi samt tackle de uundgåelige konsekvenser af klimaændringer. EU's klimalovgivning tilskynder til emissionsreduktioner fra elproduktion, industri, transport, søfartssektoren og fluorholdige gasser (F-gasser), der anvendes i produkter. For vejtransport kræver EU-lovgivningen, at drivhusgasintensiteten af brændstoffer til køretøjer reduceres med 6 % inden 2020 i forhold til 2010 , og der fastsættes bindende standarder for drivhusgasemissioner for forskellige køretøjskategorier . I henhold til F-gasforordningen vil EU's F-gasemissioner blive reduceret med to tredjedele inden 2030 i forhold til 2014-niveauet. Fra 2021 er emissioner og optag af drivhusgasser fra LULUCF blevet medtaget i EU's emissionsreduktionsindsats. EU's tilpasningspolitik er en integreret del af den europæiske grønne pagt. Fra 2021 skal medlemsstaterne rapportere om deres nationale tilpasningspolitikker , da EU's klimalov anerkender tilpasning som et centralt element i den langsigtede globale reaktion på klimaændringer. Medlemsstaterne vil skulle vedtage nationale strategier, og EU vil regelmæssigt vurdere fremskridtene som led i sin overordnede styring af klimaindsatsen. EU's opdaterede tilpasningsstrategi, som blev offentliggjort i februar 2021, beskriver, hvordan EU kan tilpasse sig de uundgåelige virkninger af klimaændringerne og blive klimarobust inden 2050. Centrale nationale klimapolitikker og -strategier I december 2019 vedtog Danmark sin integrerede nationale energi- og klimaplan for perioden 2021-2030, der omfatter dekarbonisering, udbredelse af vedvarende energi og energieffektivitet. Planen vil bidrage til Danmarks nationale mål om at reducere drivhusgasemissionerne med 70 % inden 2030 (i forhold til 1990) og opnå kulstofneutralitet senest i 2050. Danmark afsætter i sin genopretnings- og resiliensplan 59 % af de disponible ressourcer til klimamål og skitserer vigtige reformer og investeringer, herunder i forbindelse med bæredygtig transport og ren og effektiv produktion samt energieffektivitet i offentlige bygninger og husholdninger. Der er også ved at blive gennemført en grøn skattereform (se nærmere i afsnit 5).

Danmarks første nationale tilpasningsstrategi blev vedtaget i marts 2008. Den er baseret på princippet om, at alle dele af samfundet bidrager til klimatilpasning. Mellem 1990 og 2020 faldt drivhusgasemissionerne i Danmark med 41 % i hele økonomien. Danske drivhusgasemissioner pr. person ligger tæt på EU-gennemsnittet (jf. figur 34). Figur 34: Samlede drivhusgasemissioner (inkl. international luftfart) i Danmark, 1990-2020 Indsatsfordeling For emissioner, der ikke er omfattet af EU ETS, har medlemsstaterne bindende nationale mål i henhold til lovgivningen om indsatsfordeling. Danmarks mål er at reducere emissioner, der ikke er omfattet af EU's emissionshandelssystem (f.eks. bygninger, vejtransport, landbrug, mindre industri og affald) med 20 % inden 2020 og med 39 % inden 2030 i forhold til 2005-niveauerne. Danmark har nået sit 2020-mål (jf. figur 35). Ifølge den nationale energi- og klimaplan har Danmark til hensigt at opnå reduktioner i overensstemmelse med sit nuværende mål for indsatsfordeling for 2030. Figur 35: Emissioner og mål i henhold til beslutningen om indsatsfordeling/forordningen om indsatsfordeling i Danmark 2020 og 2030 som procentvis ændring i forhold til 2005 Figur 36: Emissioner, årlige emissionstildelinger (AEA'er) og akkumulerede overskud/underskud af AEA'er i henhold til beslutningen om indsatsfordeling i Danmark 2013-2020 Vigtig sektorudvikling I 2019 tegnede vejtransport i Danmark sig for 26 % af drivhusgasemissionerne. Der er kun gjort få fremskridt med hensyn til at reducere emissionerne fra brændstoffer og biler. Sammenlignet med emissionerne i 2005 faldt de kun med 2 %. Drivhusgasintensiteten af brændstoffer til køretøjer i Danmark faldt med 2,7 % fra 2010 til 2019. Landet er nødt til at handle hurtigt for at opfylde det nuværende reduktionsmål på 6 % inden 2020. I 2020 øgede Danmark sine blandingsmandater for vejtransportsektoren, og i 2022 er lovgivningen blevet ændret til et mål for reduktion af drivhusgasemissioner, som også har til formål at reducere de globale emissioner af brugte biobrændstoffer og vedvarende brændstoffer. Målet for reduktion af drivhusgasemissioner forventes at stige yderligere i 2025, 2028 og 2030, og inden 2025 vil den danske regering medtage indirekte arealanvendelseskriterier (ILUC) for yderligere at reducere den globale virkning af anvendelsen af biobrændstoffer. Den danske regering har fremlagt en konkret transportplan for at løse de vigtigste problemer med trafiktætheden på vejene og har truffet foranstaltninger til at udrulle signalsystemet European Rail Traffic Management System på danske jernbaner, hvilket er en forudsætning for hyppigere køreplaner og yderligere elektrificering af jernbanenettet. Planen omfatter også investeringer i offentlig transport og cykling. Den danske regering har også til hensigt at udfase salget af nye traditionelle diesel- og benzinbiler fra 2030 og øge salget af elbiler. Figur 37: Drivhusgasemissioner efter sektor i Danmark — historiske emissioner 1990-2020, fremskrivninger 2021-2030 Med hensyn til bygninger er det afgørende at øge energieffektiviteten for at nå klimamålene. Inden for landbruget er der behov for yderligere foranstaltninger for at reducere emissionerne, både CO2-emissioner og ikke-CO2-emissioner. Figur 37 viser emissionstendenserne efter sektor. I sektoren for arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug (LULUCF) forventer Danmark moderate nettoemissioner inden 2030. De mængder, der er indberettet under Kyoto-protokollen for LULUCF-sektoren i Danmark, viser nettoemissioner på gennemsnitligt 1,8 mio. t CO2-ækvivalenter for perioden 2013-2019. I den forbindelse tegner Danmark sig for -0,5 % af det årlige gennemsnitlige dræn på -344,9 mio. t CO2-ækvivalenter for EU-27. For samme periode fremkommer gennemsnitlige årlige nettokreditter på -5,4 mio. t CO2-ækvivalenter, hvilket svarer til 4,7 % af EU-27's tegnede dræn på -115,0 mio. t CO2-ækvivalenter. Der er et generelt stigende mønster af rapporterede nettoemissioner. Bogførte nettokreditter viser ingen klar tendens. Danmark er en ud af tre EU-medlemsstater med gennemsnitlige nettoemissioner og en ud af seks EU-medlemsstater med nettoemissioner i mindst et år (jf. figur 38). Figur 38: Rapporterede og bogførte emissioner og optag fra LULUCF i Danmark

Anvendelse af indtægter fra auktionering af EU ETS-kvoter De samlede indtægter fra auktionering af emissionskvoter under EU ETS i årene 2012-2021 oversteg 1,1 mia. EUR. 100 % af auktionsindtægterne blev brugt til klima- og energiformål. I Danmark er indtægterne ikke øremærket, f.eks. har projekterne rapporteret op til 100 % af indtægterne hvert år. Prioriterede tiltag i 2022 ·Investere yderligere i elnettet for at sikre, at den stigende andel af vedvarende energi kan anvendes effektivt, f.eks. i forbindelse med systemfleksibilitet, intelligente net og lagring. Del II: Understøttende ramme: gennemførelsesværktøjer 5.Finansiering Behov for miljøinvesteringer i Den Europæiske Union Finansiering af miljøforanstaltninger er afgørende for deres succes. Selv om størstedelen af finansieringen kommer fra nationale kilder, bidrager forskellige EU-midler betydeligt, hvilket hjælper med at lukke finansieringsgabet. Efter 2020 vil den miljømæssige gennemførelse også blive støttet af EU's covid-19-genopretningsfond (via genopretnings- og resiliensfaciliteten) og princippet om ikke at gøre væsentlig skade, som går på tværs af EU-budgettet. De fornyede forpligtelser, der blev indgået på COP26 (Glasgow, oktober-november 2021) og biodiversitetskonventionen (april-maj 2022), vil også blive afspejlet i EU-budgettet. Det samlede investeringsunderskud på miljøområdet (EU-27) EU's behov for investeringer i grøn omstilling dækker en række indbyrdes forbundne områder. De yderligere investeringsbehov ud over basistallene (dvs. forskellen mellem, hvad der er behov for, og hvad der forventes at blive investeret, hvis der ikke træffes yderligere foranstaltninger) for klima, energi og transport blev anslået til 390 mia. EUR om året (EU-27), og der var behov for yderligere 130 mia. EUR for at nå EU's centrale miljømål. Omkostningerne til klimatilpasning kan også være betydelige og nå op på i alt 35-62 mia. EUR (snævrere anvendelsesområde) eller 158-518 mia. EUR (bredere anvendelsesområde) om året. Disse investeringer skal afspejle gennemførelsesmålene for 2020-2030 (undtagen for klimatilpasning, hvis omkostninger forventes at blive fordelt over en længere tidshorisont). En foreløbig ajourføring af EU's vigtigste mangel på miljøinvesteringer fremgår af tabel 1. Næsten 40 % af miljøinvesteringsbehovet vedrører bekæmpelse af forurening, hvilket udgør næsten to tredjedele af den samlede forskel, hvis det kombineres med vandforvaltning. Investeringskløften i den cirkulære økonomi og affald anslås til mellem 13 og 28 mia. EUR om året, afhængigt af hvor høj cirkularitet der er gennemført. Det årlige finansieringsgab for biodiversitet anslås til ca. 20 mia. EUR. Tabel 1: Anslået fordeling af EU's miljømæssige investeringsunderskud efter miljømål, 2021-2030 pr. år Miljømålsætning Anslået investeringsunderskud (EU-27, pr. år) (mia. EUR) % Forebyggelse og bekæmpelse af forurening 42,8 39 % Vandforvaltning og industri 26,6 24 % Cirkulær økonomi og affald 13,0 12 % Biodiversitet og økosystemer 21,5 20 % FoU og innovation 6,2 6 % I alt 110,1 100 % Behov for miljøinvesteringer i Danmark

Klima er en politisk prioritet i Danmark. I 2020 vedtog Folketinget en klimalov med en forpligtelse til at reducere drivhusgasemissionerne med 70 % (i forhold til 1990-niveauet) inden 2030. Den danske finansminister har placeret den grønne omstilling som en central politisk prioritet. Følgende behov for miljøinvesteringer er blevet identificeret pr. sektor. Forebyggelse og bekæmpelse af forurening Det blev anslået i EU's første perspektiver for ren luft under programmet for ren luft, at Danmarks samlede omkostninger til bekæmpelse af luftforurening for at nå NECD's krav til emissionsreduktion frem til 2030 beløber sig til 1 113 mio. EUR om året, herunder 807 mio. EUR til kapitalinvesteringer (forudsat at Danmark opfylder sine klima- og energimål for 2030). Det fremgår af EU's anden rapport om perspektiverne for ren luft, at hvis al relevant lovgivning, der er vedtaget frem til 2018 (herunder al luftforurening og klima- og energimålene for 2030, der blev fastsat i 2018), giver de fulde fordele, og hvis medlemsstaterne også gennemfører de foranstaltninger, der er bebudet i deres nationale programmer for bekæmpelse af luftforurening, vil EU i det store og hele opnå de reduktioner af luftforurenende emissioner, der svarer til forpligtelserne i henhold til NECD for 2030, bortset fra ammoniakemissioner (NH3) i 15 medlemsstater, herunder Danmark. Vandforvaltning Ifølge OECD er der mangel på overfladevand i Danmark. Som følge heraf er grundvand den vigtigste kilde til drikkevand. Selv om Danmark har rigelige grundvandsressourcer, oplever nogle regioner et pres på grundvandet. Urbanisering og en betydelig stigning i efterspørgslen efter kunstvanding vil øge konkurrencen om vandressourcer, herunder grundvand. Indtrængen af saltvand fra stigende vandstand i havene kan påvirke grundvandets kvalitet. På trods af høje udgifter til vandforsyning og sanitet er der stadig en lille mangel på overholdelse af reglerne for spildevandsrensning. EU-finansiering har udgjort en betydelig del af tidligere offentlige midler i løbet af det seneste årti. Det anslås også, at Danmark vil skulle investere yderligere 1 938 mio. EUR i 2030 til drikkevand og sanitet i forhold til de nuværende udgiftsniveauer, hvilket svarer til et behov for investeringer på ca. 190 mio. EUR (kapitaludgifter) om året, heraf de fleste (over 90 %) til spildevand). Desuden er den nylige sjette rapport om gennemførelsen af vandrammedirektivet og oversvømmelsesdirektivet og den finansielle og økonomiske undersøgelse , der ledsager den, også en relevant informationskilde på dette område. Affald og den cirkulære økonomi Ifølge en undersøgelse foretaget af Kommissionen for at opfylde genanvendelsesmålene for kommunalt affald og emballageaffald mangler Danmark stadig at investere yderligere 290 mio. EUR (ca. 41,5 mio. EUR om året) i perioden 2021-2027 i indsamling, genanvendelsesoparbejdning, behandling af bioaffald, affaldssorteringsanlæg og digitalisering af affaldsregistre. Heraf udgør genanskaffelsesomkostningerne for anlæg til behandling af bioaffald 26 mio. EUR for perioden 2021-27 (eller 3,7 mio. EUR om året). Dette omfatter ikke investeringer, der er nødvendige for andre vigtige affaldsstrømme (plast, tekstiler, møbler) eller for at åbne op for en større udbredelse af cirkularitet og affaldsforebyggelse i hele økonomien. Biodiversitet og økosystemer Den prioriterede handlingsramme, som medlemsstaterne har vedtaget i henhold til habitatdirektivets artikel 8, præsenterer bevaringsprioriteterne for Natura 2000-nettet og dets understøttende grønne infrastruktur, deres omkostninger og planlagte finansieringskilder for det nuværende budget (2021-2027). Danmark har endnu ikke forelagt en prioriteret handlingsramme, som forventedes at foreligge ved udgangen af 2021. Bemærk, at omkostningerne i forbindelse med den prioriterede handlingsramme ikke omfatter ekstraomkostninger til gennemførelse af biodiversitetsstrategien frem til 2030, f.eks. til øget beskyttelse og genopretning. EU's miljøfinansiering 2014-2020 Den flerårige finansielle ramme (FFR) for årene 2014-2020 tildelte næsten 960 mia. EUR (i forpligtelser, 2011-priser) til EU. Forpligtelsen til at opnå den grønne omstilling omfattede et klimaudgiftsmål på 20 % og finansieringsmuligheder for miljøet, navnlig under de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene). Budgettet for 2014-2020 blev efterfølgende suppleret med over 50 mia. EUR (løbende priser) fra REACT-EU-programmet for samhørighedspolitikkens indsats mod coronavirus (covid-19). Danmark modtog 1 955,6 mio. EUR fra ESI-fondene i perioden 2014-2020 til investeringer i jobskabelse og en bæredygtig og sund økonomi og et bæredygtigt og sundt miljø. De planlagte direkte miljøinvesteringer beløb sig til 180,1 mio. EUR, og yderligere 32,9 mio. EUR blev udpeget som indirekte miljøinvesteringer til et samlet beløb af 213 mio. EUR (tabel 2). Figur 39 giver et overblik over (planlagte) individuelle ESI-fonde, der er øremærket specielt til Danmark (EU-beløb, uden nationale beløb) for perioden 2014-2020, og de miljøinvesteringer, den omfatter. REACT-EU-investeringerne fokuserer på grønne teknologier og bekæmpelse af klimaændringer (CO2-opsamling). Figur 39: ESI-fonde tildelt Danmark, herunder miljøinvesteringer, 2014-2020 Tabel 2: Direkte og indirekte miljøinvesteringer under ESI-fondene i Danmark, 2014-2020 Retsgrundlag Bevillinger til miljøet (mio. EUR) Under samhørighedspolitikken (EFRU) Direkte miljøinvesteringer Indirekte miljøinvesteringer energieffektivitet erhvervsudvikling, FoI 23,1 0,0 23,1 18,5 4,6 Under ELFUL/udvikling af landdistrikter Direkte miljøinvesteringer klima- og risikostyring Indirekte miljøinvesteringer vedvarende energi energieffektivitet 52,8 43,1 43,1 9,8 4,2 5,6 Under EHFF Direkte miljøinvesteringer miljøbeskyttelse og ressourceeffektivitet Indirekte miljøinvesteringer 137,0 137,0 137,0 0,0 Under ESI-fondene i alt Direkte miljøinvesteringer Indirekte miljøinvesteringer 213,0 180,1 32,9 Miljøfinansieringen fra ESI-fondene er også blevet suppleret med andre EU-finansieringsprogrammer, der er til rådighed for alle medlemsstater, såsom Life-programmet, Horisont 2020 eller lån fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB), som tilsammen udgør et anslået samlet beløb for EU's miljøfinansiering på 316 mio. EUR til Danmark i 2014-2020.

Life-programmet er udelukkende rettet mod miljø- og klimamål. Det finansierer demonstration og bedste praksis til forberedelse af udrulningen af grønne løsninger. Mellem 2014 og 2020 modtog Danmark EU-støtte til 11 Life-projekter (til natur og miljø) med 49 mio. EUR fra Life-programmet (ud af 1 028 EU-27 Life-projekter med et samlet EU-bidrag på 1,74 mia. EUR). I 2014-2020 bevilgede Horisont 2020-programmet ca. 53,6 mio. EUR til Danmark til miljø, navnlig til klimaindsatsen, den cirkulære økonomi og naturressourcer, og en samlet miljøandel på 3,1 % fra Danmarks Horisont 2020-tildeling. Danmark anvendte ikke midler fra Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer til projekter med et specifikt miljømål. De miljørelaterede EIB-lån til Danmark beløb sig til 0,5 mio. EUR (støtte til affald og vand) ud af i alt 4,7 mia. EUR, som EIB udlånte til Danmark i perioden. Landet rangerer som nr. 17 med hensyn til samlede EIB-lån. I 2020 ydede EIB 24,2 mia. EUR til bekæmpelse af klimaændringer, 37 % af dens samlede finansiering og 1,8 mia. EUR (3 % af finansieringen) til miljøet. EU's miljøfinansiering 2021-2027 I investeringsplanen for den europæiske grønne pagt fra 2020 kræves der 1 bio. EUR i grønne investeringer (offentlige og private) inden 2030. EU's flerårige budget for 2021-2027 og NextGenerationEU-fonden (NGEU) vil mobilisere 2,018 bio. EUR (i løbende priser) til støtte for genopretningen efter covid-19 og EU's langsigtede prioriteter, herunder miljøbeskyttelse. Efter tilsagnet i EU's grønne pagt om ikke at gøre skade og den interinstitutionelle aftale om FFR for 2021-2027 vil 30 % af EU-budgettet støtte klimaindsatsen, og 7,5 % (fra 2024) og 10 % (fra 2026) vil støtte biodiversiteten. Sidstnævnte mål kræver en øget programmering af de finansielle ressourcer til biodiversitet, navnlig under samhørighedspolitikken 2021-2027 og den fælles landbrugspolitik 2023-2027. Bæredygtig finansiering øger i væsentlig grad gennemsigtigheden med hensyn til miljømæssig bæredygtighed (et mål, der fremmes af EU-klassificeringssystemet), styrker de ikkefinansielle rapporteringskrav og letter udstedelsen af grønne obligationer (ved hjælp af EU's standard for grønne obligationer). Styrket af den fornyede strategi for bæredygtig finansiering (2020) vil det øge investeringsstrømmene til klima- og miljøforanstaltninger. For at bidrage til finansieringen af klimatilpasningsforanstaltninger kan den nye strategi for tilpasning til klimaændringer hjælpe med at lukke forsikringskløften i forbindelse med klimarelaterede hændelser, der ikke er forsikret. EIB vil tilpasse 50 % af sin långivning til klima og miljø senest i 2025 med et bidrag på 250 mia. EUR til investeringsplanen for den grønne pagt senest i 2027. Tabel 3: Centrale EU-midler for 2021-2027 tildelt Danmark (løbende priser) Instrument Tildeling af midler til landene (mio. EUR) Samhørighedspolitikken EFRU ESF+ ETS (EFRU) I alt: 518,6 247,2 119,6 153 Fonden for Retfærdig Omstilling 88,9 ELFUL/udvikling af landdistrikter under de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik 2023-2027 379,7 Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond (EHFAF), 201,0 Genopretnings- og resiliensfaciliteten 2021-2026 1 551,4 (tilskud) Som led i EU's genopretningspakke anmodede Danmark om 1,511 mia. EUR fra genopretnings- og resiliensfaciliteten, alt sammen i form af tilskud. En andel på 59,5 % af midlerne fra genopretnings- og resiliensfaciliteten til Danmark vedrører foranstaltninger, der bidrager til landets klima- og miljømål. Dette placerer Danmark blandt de øverste medlemsstater (EU-gennemsnit: 45,3 %). Danmark ligger også over klimaudgiftsmålet på 37 %, som er det minimumsniveau, der kræves i henhold til forordningen om genopretnings- og resiliensfaciliteten (jf. figur 40). De vigtigste grønne prioriteter i genopretnings- og resiliensplanen for Danmark er at opnå en grøn omstilling inden for landbrug, energieffektivitet og grøn opvarmning, en grøn afgiftsreform, bæredygtig transport og at finansiere grøn forskning og udvikling. Overordnet set sikrer planen, at der kan træffes direkte foranstaltninger på lokalt plan for at bidrage til den grønne omstilling, samtidig med at miljøet beskyttes eller genoprettes, og i overensstemmelse med princippet om ikke at gøre væsentlig skade. Figur 40: Klimaudgifter i genopretnings- og resiliensplanerne, 2021-2026 Partnerskabsaftalen 2021-27 for Danmark tildeler EFRU-midler til investeringer i fremme af den cirkulære økonomi og EHFAF til genopretning af vandområder til god miljøtilstand, begge under prioriteret mål 2 (lav CO2-udledning). Danmark opfylder grundforudsætningen for en affaldshåndteringsplan, der gør det muligt at finansiere investeringer i den cirkulære økonomi. Grundforudsætningen for en prioriteret handlingsramme for investeringer i natur og biodiversitet er imidlertid ikke opfyldt som en endelig version, der endnu ikke er forelagt. Under NextGenerationEU-fonden vil Kommissionen udstede op til 250 mia. EUR i grønne EU-obligationer (en tredjedel af NGEU) indtil 2026, som opfylder den generelle ånd i princippet om ikke at gøre væsentlig skade. Men dette vil ikke være omfattet af de nuværende delegerede retsakter om EU-klassificeringssystemet og vil ikke fuldt ud være i overensstemmelse med den foreslåede EU-standard for grønne obligationer. Ud over de EU-midler, der specifikt er øremærket til Danmark i perioden 2021-2027, findes der også finansieringsprogrammer på EU-plan, som er åbne for alle medlemsstater. Disse omfatter bl.a. Life-programmet (5,4 mia. EUR), Horisont Europa (95,5 mia. EUR) , Connecting Europe-faciliteten (33,7 mia. EUR) og de midler, der skal mobiliseres under InvestEU . De vil også støtte den grønne omstilling, herunder forsknings- og innovationsprojekter vedrørende miljøbeskyttelse (Horisont Europa) , ren transport og energi (Connecting Europe-faciliteten) eller bæredygtig infrastruktur (InvestEU) . Nationale udgifter til miljøbeskyttelse De samlede nationale udgifter til miljøbeskyttelse (alle løbende udgifter og kapitaludgifter) i EU-27 beløb sig til 272,6 mia. EUR i 2020, hvilket svarer til 2 % af det fælles BNP, og er ret stabile over tid. Selv om udgifterne i absolutte tal er koncentreret i nogle få lande, bruger de fleste lande som andel af BNP mellem 1-2 %. Danmark bruger ca. 2 %. Af ovennævnte samlede beløb beløb EU-27's kapitaludgifter til miljøbeskyttelse (dvs. investeringer) sig til 56,3 mia. EUR i 2018, hvilket faldt til 54,5 mia. EUR i 2020, svarende til ca. 0,4 % af BNP. De fleste medlemsstater investerede 0,2-0,5 % af deres BNP i miljøbeskyttelse. Danmark investerede 0,4 % af BNP i 2018. I perioden 2014-2020 udgjorde dette i alt ca. 376 mia. EUR i miljøinvesteringer i EU-27 og 9,1 mia. EUR i Danmark (jf. figur 41).

Figur 41: Direkte og indirekte investeringer i miljøbeskyttelse i EU-27 (mio. EUR og % af BNP), 2018 Efter institutionel sektor kom 7,7 % af Danmarks miljøbeskyttelsesinvesteringer (kapitaludgifter) fra den offentlige sektor, 86 % fra specialiserede producenter (inden for miljøtjenester, hovedsagelig affalds- og spildevandsselskaber) og 6,4 % fra erhvervssektorens (hjælpeproducenter, dvs. hvis miljøaktiviteter normalt er accessoriske i forhold til kerneaktiviteterne) udgifter. På EU-plan kommer 37 % fra regeringer, 33 % fra specialiserede producenter og 30 % fra industrien (erhvervslivet). Figur 42: EU-27-medlemsstaternes miljøbeskyttelsesinvesteringer (kapitaludgifter) fordelt på institutionelle sektorer (samlet økonomi = 100 %), 2018 En opdeling af investeringer efter miljøemne er kun delvis tilgængelig på institutionelt sektorniveau (snarere end på økonominiveau) på grund af forskellige rapporteringsmønstre. På det offentlige niveau i Danmark gik en betydelig del af miljøinvesteringerne (ca. 60 %) til miljøforskning og -udvikling og 21 % til biodiversitet i 2018 (baseret på tilgængelige data, der ikke er omfattende eller fuldt ud validerede). Med hensyn til landets specialiserede producenter blev 76 % af investeringerne modtaget af spildevands- og 24 % af affaldshåndteringsorganerne. I erhvervssektoren gik 41 % af investeringerne til beskyttelse af luften, 20 % til spildevand og 9 % til affald, som er de vigtigste investeringsområder (jf. figur 42). Den samlede årlige udstedelse af europæiske grønne obligationer i 2020 var på 156 mia. USD (137 mia. EUR ) og steg fra 117 mia. USD (105 mia. EUR) i 2019, herunder nogle europæiske lande uden for EU. Udelukkende i EU-27-medlemsstaterne blev der i 2020 udstedt årlige grønne obligationer for 124 mia. EUR, herunder 1,95 mia. EUR udstedt af Danmark. 83 % af de grønne obligationer, der blev udstedt af europæiske lande, tjente energi-, bygnings- eller transportmål i perioden 2014-2020, 8 % støttede vand og affald og yderligere 6 % gik til arealanvendelse — med forbindelser til bevaring og genopretning af økosystemer baseret på klimaobligationsklassifikationen, der stort set svarede til EU-klassificeringssystemet (jf. figur 43). Figur 43: Årlig udstedelse af grønne EU-obligationer i 2020 (mia. EUR) Grønne budgetredskaber Grøn beskatning og skattereform I absolutte tal ligger Danmarks indtægter fra miljørelaterede skatter fortsat omkring EU-gennemsnittet i 2020, som vist i figur 44. I den forbindelse udgør energi- og transportbeskatningen den største andel med 52,2 % og 42,5 % i 2020, mens forurening/ressourceafgift tegnede sig for 5,3 %. Med hensyn til % af BNP tegnede miljøafgifter sig for 3,17 % i 2020, hvilket er den tredjehøjeste i EU (EU-gennemsnittet er 2,24 %). Figur 44: Miljøafgifter i EU-27, 2020 I den europæiske grønne pagt fra 2019 understreges det, at veludformede skattereformer kan fremme økonomisk vækst og modstandsdygtighed samt et mere retfærdigt samfund og en retfærdig omstilling ved at sende de rette prissignaler og incitamenter til økonomiske aktører. Den grønne pagt skaber rammerne for bredt funderede skattereformer, afskaffelse af subsidier til fossile brændstoffer, flytning af skattebyrden fra arbejde til forurening og indregning af sociale hensyn . Anvendelsen af princippet om, at forureneren betaler, som fastsætter, at forureneren skal bære omkostningerne ved foranstaltninger til forebyggelse, kontrol og afhjælpning af forurening, fremmes af Kommissionens TSI-flagskibsinitiativ om grønne afgifter. I Danmark er der mange eksempler på grønne skattereformer, navnlig vedrørende fosfor og pesticider. Danmark kunne overveje at indføre et system med omsættelige husdyrrettigheder for at reducere ammoniak. Miljøskadelige subsidier Håndtering og fjernelse af miljøskadelige subsidier er et yderligere skridt i retning af bredere finanspolitiske reformer . Subsidier til fossile brændstoffer er dyre for de offentlige budgetter og underminerer opfyldelsen af målene i den grønne pagt. I mange tilfælde går de også imod incitamenter til grønne investeringer og forvrider konkurrencevilkårene. Støtten til fossile brændstoffer har svinget omkring 55 mia. EUR i EU siden 2015. De steg med 4 % mellem 2015 og 2019, men nogle lande, f.eks. Letland, Litauen, Sverige, Grækenland og Irland, formåede at reducere dem. I EU fortsatte subsidierne til olieprodukter i sektorer som transport og landbrug med at stige i denne periode, mens støtten til kul og brunkul faldt, hovedsagelig på grund af den faldende rolle, som fast brændsel spiller i elproduktionen. Som andel af BNP varierede subsidierne til fossile brændstoffer fra 1,2 % i Ungarn til mindre end 0,1 % i Luxembourg i 2019 (0,4 % i gennemsnit i EU). De samlede subsidier til fossile brændstoffer beløb sig til 1,4 mia. EUR i Danmark i 2019 — svarende til 0,4 % af BNP (omkring EU-gennemsnittet).

I 2020 faldt det samlede beløb for subsidier til fossile brændstoffer til 52 mia. EUR (på grund af faldende forbrugstendenser som følge af covid-19-relaterede restriktioner). Medmindre medlemsstaterne træffer foranstaltninger, vil disse subsidier sandsynligvis stige igen, efterhånden som den økonomiske aktivitet stiger fra 2020. Yderligere oplysninger om situationen i Danmark fremgår af figur 45. Figur 45: Udviklingen inden for naturgas, olieprodukter og kultilskud i Danmark % af BNP 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 Naturgas Ingen data Ingen data Ingen data Ingen data 0,01 0,03 0,04 0,07 Mineral-olieprodukter 0,30 0,29 0,29 0,27 0,34 0,34 0,34 0,34 Kul 0,05 0,05 Ingen data Ingen data Ingen data Ingen data Ingen data Ingen data Nuværende praksis for grøn budgettering Grøn budgettering omfatter en lang række klima- og miljømærknings- og sporingspraksisser i budgetter, hvor nogle medlemsstater allerede anvender grønne budgetelementer. Grøn budgettering hjælper med at identificere og spore grønne udgifter og grønne indtægter for at øge gennemsigtigheden med hensyn til budgetpolitikkernes miljømæssige konsekvenser, forbedre politikkohærensen og støtte grønne politikker (herunder klima- og miljømål). EU har også udarbejdet retningslinjer for klimasikring og bæredygtighedskontrol for at vurdere projekternes støtteberettigelse og overholdelse af miljølovgivningen og -kriterierne. Europa-Kommissionen udarbejdede en referenceramme for grøn budgettering og lancerede i 2021 et teknisk støtteflagskib (TSI) om grøn budgettering for at bistå medlemsstaterne med at udarbejde eller udvikle nationale grønne budgetrammer for at forbedre sammenhængen i politikkerne og for den grønne omstilling. Danmark deltog i Europa-Kommissionens projekt om grøn budgettering med uddannelse den 24. februar 2022. Danmark har en ny makroøkonomisk model, GreenREFORM, som er under udvikling (en dynamisk, beregnelig generel model). Formålet med modellen er at gøre det muligt for den finanspolitiske og økonomiske planlægning at støtte den grønne omstilling. Modellen er ved at blive udviklet af den uafhængige statslige institution DREAM-gruppen, og projektet finansieres primært af Finansministeriet, som også bidrager til modeludviklingen og agter at implementere og anvende modellen, når den er klar. Modellen er udformet med henblik på at vurdere de fremtidige økonomiske og finanspolitiske virkninger af klima- og miljøpolitikker og de klima- og miljømæssige virkninger af de økonomiske politikker. GreenREFORM beskriver energiforbrug og emissioner af forurenend