EUROPA-KOMMISSIONEN Strasbourg, den 24.10.2017 COM(2017) 623 final MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG, REGIONSUDVALGET OG DEN EUROPÆISKE INVESTERINGSBANK Et stærkere og fornyet strategisk partnerskab med regionerne i EU's yderste periferi {SWD(2017) 349 final}



1.Indledning De ni regioner i den yderste periferi (i det følgende undertiden benævnt "de ultraperifere regioner") — Guadeloupe, Fransk Guyana, Martinique, Mayotte, Réunion og SaintMartin (Frankrig), De Kanariske Øer (Spanien), Azorerne og Madeira (Portugal) — udgør et særdeles vigtigt aktiv for Den Europæiske Union (EU). De beriger EU økonomisk, kulturelt og geografisk. De giver EU strategisk adgang til verdenshavene og har unikke naturaktiver, der rummer 80 % af EU's biodiversitet. Men regionernes afsides beliggenhed, deres ringe størrelse, deres sårbarhed over for klimaforandringerne og (for de flestes vedkommende) deres status som øsamfund udgør en udfordring for deres udvikling og integration på det indre marked. De ultraperifere regioners særlige situation har været anerkendt siden 1999 i EU-traktaterne og siden 2009 i artikel 349 traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), som giver dem mulighed for at nyde godt af særlige foranstaltninger inden for centrale EU-politikker såsom landbrug, samhørighed og konkurrence. Mellem 2014 og 2020 bliver der gennem de europæiske struktur- og investeringsfonde og en særlig ordning for landbrugsforanstaltninger (POSEI-forordningen)ydet støtte på næsten 13,3 mia. EUR til regionerne i den yderste periferi, hvilket er en vigtig kilde til investeringer og jobskabelse. Dette beløb omfatter to særlige bevillinger inden for regional udvikling og fiskeri som godtgørelse for de meromkostninger, som disse regioner påføres som følge af deres særlige situation. Der gælder desuden særlige regler for regionerne i den yderste periferi på områder som f.eks. statsstøtte (med hensyn til drifts- og investeringsstøtte) og for beskatning og told (med henblik på at højne deres konkurrenceevne). Denne betydelige offentlige støtte fra EU bidrager til at udvikle infrastruktur, levere tjenesteydelser til befolkningen, skabe job, investere i uddannelse og kvalifikationer samt højne virksomhedernes konkurrenceevne. Den hjælper også med til at udvide og diversificere landbrugsaktiviteter, bevare miljøet og forholde sig til klimaforandringerne. Det ledsagende arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene indeholder en evaluering af gennemførelsen af de foranstaltninger, der blev foreslået i strategien fra 2012, og nærmere oplysninger om den socioøkonomiske situation i regionerne i den yderste periferi. Til trods for de fremskridt, der er gjort i årenes løb, står regionerne i den yderste periferi fortsat over for alvorlige udfordringer, som forstærkes yderligere af globaliseringen og klimaforandringerne. Deres udvikling er skrøbelig. De fleste af disse regioner er nødt til at investere i grundlæggende infrastruktur, såsom vejanlæg, vandforsyning og affaldsbehandling, og deres økonomier er afhængige af et begrænset antal sektorer. Regionerne hæmmes bl.a. af deres afsides beliggenhed, som medfører meromkostninger for deres virksomheder, primært små og mellemstore virksomheder (SMV'er), hvilket hindrer deres fulde deltagelse i det indre marked. De seneste års politiske, økonomiske og sociale udvikling i regionerne i den yderste periferi giver anledning til bekymring: stigende arbejdsløshed (særligt foruroligende blandt de unge) og i nogle af regionerne stigende irregulær indvandring og sociale kriser. Mellem 40 % og 55 % af de unge i disse regioner er arbejdsløse. I nogle af regionerne i den yderste periferi er der fortsat en alvorlig forskel i udvikling, rigdom og økonomiske og sociale mulighed i forhold til det kontinentale Europa. De ødelæggelser, der blev forårsaget af orkanernes hærgen i september 2017, og som især ramte SaintMartin hårdt, bringer fornyet fokus på sårbarheden i disse områder, og ekstreme vejrforhold vil sandsynligvis optræde stadigt hyppigere fremover. Der er et klart behov for at forbedre indsatsen for at gøre regionerne i den yderste periferi i stand til fuldt ud at udnytte fordelene ved EU-medlemskabet og styre globaliseringen. Der er behov for en mere solid og bedre skræddersyet tilgang med henblik på at skabe en befordrende ramme for de ultraperifere regioners udvikling og tilbyde deres borgere lige muligheder. Selv om de har nogle udfordringer til fælles, er regionerne i den yderste periferi alligevel forskellige fra hinanden og har hver især sine egne specifikke behov. De politiske tiltag er nødt til at tage hensyn til dette. Men det er imidlertid ikke alle løsninger på de ultraperifere regioners udfordringer, der skal findes på EU-plan. Det er først og fremmest medlemsstaterne, der er ansvarlige for den økonomiske og sociale udvikling i deres respektive regioner i den yderste periferi, navnlig på centrale områder som sundhed og uddannelse. Og regionerne i den yderste periferi selv bør investere flere kræfter i at frigøre deres eget lokale vækstpotentiale. Samtidig bør EU også tilvejebringe en mere befordrende ramme til at maksimere indsatsens virkninger og fortsat at varetage de ultraperifere regioners interesser på områder under EU's kompetence, såsom handel. I denne meddelelse beskriver Kommissionen sin nye tilgang til, hvordan man kan styrke udviklingen i regionerne i den yderste periferi ved at udnytte deres aktiver og de muligheder, som opstår takket være nye drivkræfter for vækst og jobskabelse. Dette vil navnlig indebære en større anerkendelse af regionernes helt særlige forhold og behov. Det vil også kræve konkrete og koordinerede tiltag på EU-plan og nationalt plan og af de ultraperifere regioner selv (den detaljerede liste over tiltag findes i bilaget). Og det vil også omfatte et styrket partnerskab mellem de pågældende regioner, medlemsstaterne og EU's institutioner. Der tages i den nye tilgang udgangspunkt i erfaringerne fra gennemførelsen af den forrige strategi og i omfattende drøftelser med repræsentanter for regionerne i den yderste periferi, bl.a. under det 4. forum for regionerne i den yderste periferi, som blev afholdt i Bruxelles den 30.-31. marts 2017. Det bygger på forslag fra disse regioner til Kommissionens formand og på bidrag fra Europa-Parlamentet og medlemsstaterne. Eventuelle initiativer med budgetmæssige virkninger vil nøje følge de årlige budgetprocedurer og kan ikke foregribe den næste flerårige finansielle ramme for perioden efter 2020. En ny forvaltningsmodel, der bygger på et stærkt partnerskab Samtidig med at regionerne i den yderste periferi er en del af EU og af det indre marked, adskiller de sig i mange henseender fra de øvrige regioner. Kommissionen vil i henhold til sin nye, proaktive tilgang i højere grad tage hensyn til deres behov og fremme EU-politikker, der passer bedre til deres situation ved at sikre, at deres helt særlige forhold konsekvent afspejles i Kommissionens initiativer, hvor det er relevant. Dette indebærer at tilpasse EU-politikkerne til regionernes forhold — sådan som det er hensigten med mange af de foreslåede tiltag i denne meddelelse — uden derved at underminere EU's retsorden. Dette betyder, at der skal findes en balance mellem at behandle regionerne i den yderste periferi som EU-regioner med alle de dertil knyttede rettigheder og forpligtelser, samtidig med at man aktivt anerkender deres særlige geopolitiske og økonomiske kontekst. Denne tilgang tager hensyn til EU-Domstolens dom, afsagt i december 2015, hvorved anvendelsesområdet for artikel 349 i TEUF præciseres. Kommissionen vil i overensstemmelse med sine retningslinjer for bedre regulering , og navnlig sine procedurer om territoriale konsekvenser, vurdere de eventuelle betydelige indvirkninger på de ultraperifere regioner som grundlag for at udforme politikker og udarbejde hensigtsmæssige afbødende foranstaltninger, hvor dette er relevant. For at kunne konstatere og analysere sådanne indvirkninger og evaluere indvirkningerne af eksisterende lovgivning på regionerne i den yderste periferi kræves der pålidelige data og deltagelse af de interessenter, der har størst indsigt i, hvilke særlige forhold der gør sig gældende i disse regioner. Eurostat og de nationale statistiske kontorer opfordres derfor til at forbedre pålideligheden af deres data og de statistikker, der p.t. ikke fuldt ud afspejler de helt særlige forhold i regionerne i den yderste periferi, og som derfor risikerer at skævvride resultaterne af konsekvensanalyserne. Interessenterne opfordres endvidere til at deltage i Kommissionens hørings- og feedbackmekanismer til at fremsætte deres synspunkter og fremlægge belæg for virkningerne i regioner i den yderste periferi.

Det er særlig vigtigt at vurdere virkningerne i disse regioner, i forbindelse med at EU indgår eller reviderer internationale aftaler. De ultraperifere regioners interesser kan være et ekstra følsomt emne i forbindelse med forhandling af handels- eller fiskeriaftaler. Det er derfor afgørende, at der på alle stadier i forhandlingsprocessen løbende føres en kvalificeret dialog og foretages informationsudveksling mellem Kommissionen, medlemsstaterne og regionerne i den yderste periferi. Regionerne i den yderste periferi opfordres til at formidle deres specifikke interesser og bekymringer gennem alle tilgængelige kanaler, heriblandt også under de høringer, der afholdes i forbindelse med bæredygtighedsvurderinger under forhandlinger om handelsaftaler. Ud over de eksisterende kanaler, hvorigennem regionerne kan formidle sine interesser, vil Kommissionen tilvejebringe en ad hoc-platform, der giver regionerne i den yderste periferi mulighed for at udveksle synspunkter med relevante interessenter på alle stadier af EU's politiske beslutningstagning og gennemførelse. Herigennem burde Kommissionen få mulighed for at fremlægge initiativer, der bedre udnytter regionernes aktiver og imødekommer deres bekymringer, hvis der skulle opstå specifikke problemer. Denne platform vil desuden gøre det lettere at vurdere effektiviteten af relevante EU-politikker i praksis og at identificere vækstmuligheder. Den vil sammenføre Kommissionen, de nationale myndigheder, myndighederne for regionerne i den yderste periferi og andre relevante aktører. Ud over en bred platform, der involverer alle regionerne i den yderste periferi, vil Kommissionen også træffe foranstaltninger til at støtte individuelle regioner med specifikke bekymringer. Hvis én af regionerne i den yderste periferi påpeger en specifik bekymring, som kræver en fælles indsats fra de relevante interessenter, vil Kommissionen, hvor det er hensigtsmæssigt, oprette en særlig taskforce til at løse det pågældende problem og bistå med passende foranstaltninger. Kommissionen vil: -oprette en ad hoc-platform for udveksling af synspunkter om interesserne og bekymringerne hos regionerne i den yderste periferi, som sammenfører Kommissionen, de nationale myndigheder, myndighederne for regionerne i den yderste periferi og andre relevante aktører -iværksætte særlige taskforcer til at behandle specifikke behov i de enkelte regioner i den yderste periferi, hvor det er nødvendigt -sikre, at de bekymringer og interesser, som regionerne i den yderste periferi har, tages med i betragtning i forbindelse med konsekvensanalyser og evalueringer af EU's politikker, hvor det er relevant -også fremover være særlig opmærksom på følsomme produkter fra regionerne i den yderste periferi i forbindelse med handelsaftaler med tredjelande samarbejde med medlemsstaterne for bedre at inddrage regionerne i den yderste periferi i forhandlinger vedrørende fiskeri. 2.Med udgangspunkt i de aktiver, som regionerne i den yderste periferi har Regionerne i den yderste periferi har nogle enestående aktiver, som kunne udnyttes bedre inden for banebrydende forskning og innovation på områder såsom bioøkonomi og klimaforandringer, herunder foranstaltninger til nedbringelse af udledningen af drivhusgasser, testning af kulstoffattig transport og energieffektive løsninger. Regionernes naturaktiver omfatter navnlig: ·en righoldig biodiversitet, der fungerer som buffer mod stormflod og oversvømmelse og danner grundlag for vigtige økonomiske sektorer (bl.a. turisme, fiskeri, skovbrug og landbrug) og for voksende sektorer (bl.a. økologiske varer fra naturen, biomedicin og kosmetik) ·betydelige eksklusive økonomiske zoner, der giver mulighed for at udvikle den "blå økonomi" og gøre disse regioner til vigtige aktører i international havforvaltning ·en beliggenhed og et klima, der er velegnet til aktiviteter inden for rumfart og astrofysik ·nærhed til tredjelandes markeder, hvilket letter udveksling, herunder handel og investeringer. Hertil skal tilføjes, at regionerne i den yderste periferi også besidder markante samfundsmæssige aktiver: en rig kulturarv, som tillige med biodiversitet og naturlandskab gør disse regioner attraktive som turistmål europæisk knowhow, der danner et solidt grundlag for regionernes virksomheder, samt uddannelse af høj kvalitet. Disse aktiver bør udnyttes bedre for at skabe arbejdspladser og forretningsmuligheder regionerne i den yderste periferi bør koncentrere indsatsen om de områder, hvor de har komparative fordele, som er identificeret i deres strategier for intelligent specialisering, og om traditionelle aktiviteter af stor betydning for skabelsen af arbejdspladser. Kommissionen opfordrer regionerne i den yderste periferi til at udforske et passende finansieringsmiks for tilskud og finansielle instrumenter, der kombinerer forskellige nationale, regionale og europæiske finansieringskilder. For at værdiansætte deres aktiver og optimere deres udvikling gennem nye muligheder bør regionerne i den yderste periferi gøre bedst mulig brug af den finansielle støtte, der er til rådighed, herunder Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer. Regionerne i den yderste periferi bør gøre bedst mulig brug af de muligheder, der byder sig gennem Det Europæiske Knudepunkt for Investeringsrådgivning og Den Europæiske Investeringsprojektportal. Kommissionen vil: -i samarbejde med Den Europæiske Investeringsbank-gruppen og med rådgivning fra Det Europæiske Knudepunkt for Investeringsrådgivning etablere en dedikeret facilitet for regionerne i den yderste periferi med henblik på at give dem bedre adgang til Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer. Den blå økonomi

En bæredygtig "blå økonomi" bør bidrage til den socioøkonomiske udvikling i samtlige regioner i den yderste periferi. På nuværende tidspunkt gøres der ujævne fremskridt i den retning. Mens aktiviteterne varierer i omfang i hver enkelt region, udviser de samme mønster hvad angår vækst og mangler. De traditionelle maritime sektorer, som f.eks. fiskeri, søfart, kyst- og krydstogtturisme, skaber arbejdspladser til lokalbefolkningen, mens nye sektorer såsom vedvarende havenergi, havbrug og blå bioteknologi stadig ikke tilstrækkelig udviklet. Udvikling af den blå økonomi kræver strategisk planlægning og strategiske investeringer. Eksempelvis kunne fiskeriet forvaltes på en måde, der øger de lokale fiskeres indkomster, samtidig med at ressourcerne udnyttes på bæredygtig vis. Stadigt større turiststrømme kunne ledsages af vandbesparende foranstaltninger og udvikling af afsaltningsanlæg drevet med vedvarende energi til at imødekomme den stigende efterspørgsel på vand. Havets ressourcer bør anvendes til at udvikle blå bioteknologi i et omfang, der rækker ud over de nuværende nichemarkeder. Ikke mindst projekter, hvor alger anvendes til fremstilling af kosmetik, fødevarer eller biobrændstoffer, kunne udvides yderligere. Regionerne i den yderste periferi bør vedtage strategier for den blå økonomi for at forbedre synergien mellem offentlige politikker og investeringer, og de bør ligeledes lette mindre erhvervsdrivendes adgang til finansiering gennem mikrokreditter og finansielle instrumenter (såsom lån og garantifonde). Medlemsstaterne bør fremskynde indsamlingen af videnskabelige data og støtte for fiskeri og havforskning, vedtage fiskeriforvaltningsforanstaltninger, undersøge muligheden for, at fiskeri inden for 100-sømilezonen begrænses til fartøjer, der er registreret i regionerne i den yderste periferi. De bør også styrke deres indsats i bekæmpelsen af ulovligt fiskeri. Kommissionen vil sætte dette emne på dagsordenen i forbindelse med samarbejds- og handelsaftaler med tredjelande, hvor dette er relevant. Kommissionen vil: -overveje specifikke foranstaltninger for regionerne i den yderste periferi under EU's nye programmer (herunder en godtgørelsesordning) til støtte for en bæredygtig udvikling af fiskerisektoren og andre sektorer i den blå økonomi -for så vidt angår flådekapacitet, evaluere den nuværende "tilgangs-/afgangsordning" inden udgangen af 2018 og om nødvendigt foreslå i ændringer -tage hensyn til de ultraperifere regioners særlige behov, når der opfordres til at støtte den blå økonomi under Den Europæiske Hav- og Fiskerifond -overveje at tillade statsstøtte til at bygge nye fartøjer i regionerne i den yderste periferi på betingelser, der sikrer et bæredygtigt fiskeri. Landbrug og udvikling af landdistrikterne Landbrug og udvikling af landdistrikterne udgør en vigtig del af de ultraperifere regioners økonomi. EU's landbrugsordning for regionerne i den yderste periferi (POSEI) og programmer for udvikling af landdistrikter, som tilsammen tegner sig for halvdelen af den samlede bevilling til regioner i den yderste periferi under de europæiske struktur- og investeringsfonde, bidrager til at modernisere landbrugsproduktionen på en bæredygtig måde og forbedre konkurrenceevnen inden for landbrugsfødevaresektoren. Derudover yder programmer for udvikling af landdistrikterne støtte til tiltag til at genoprette, bevare og styrke biodiversiteten i landbruget og skovbruget og fremme den økonomiske udvikling i landdistrikterne. Sammen med de europæiske innovationspartnerskaber for landbrugets produktivitet og bæredygtighed yder de støtte til forskning og innovation. Hertil kommer, at EU's reviderede statsstøtteregler, den generelle gruppefritagelsesforordning, som nu også omfatter landbrug, vil gøre det lettere at yde statsstøtte inden for denne sektor, således at der kan foretages nye investeringer. Regionerne i den yderste periferi bør fremme investeringer i nye teknologier til landbruget og udvikling af landdistrikterne samt anvende og udvikle redskaber til risikostyring (forsikring mod økonomiske tab, gensidige fonde, indkomststabilisering), som er fastsat i forordningen om Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL). De bør også øge antallet af kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer, som er anerkendt på EU-plan eller af medlemsstaterne, tilskynde til inddragelse af landbrugerne i disse ordninger og fremme salget af disse produkter, bl.a. ved brug af logoet for regionerne i den yderste periferi på EU-markedet og på de internationale markeder. Kommissionen vil: -tilstræbe, at POSEI-forordningen videreføres, uden at dette berører de planlagte forhandlinger om den kommende flerårige finansielle ramme -tilstræbe at opretholde de særlige bestemmelser for regionerne i den yderste periferi i Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne. Biodiversitet Biodiversiteten i regionerne i den yderste periferi udgør en unik arv for Europa og resten af verden. Flere økonomiske sektorer i regionerne i den yderste periferi er direkte afhængige af biodiversiteten, heriblandt turisme, fiskeri, skovbrug og landbrug. Sunde økosystemer bibringer desuden helt grundlæggende samfundsgoder, såsom ren luft og rent vand, og bidrager til afhjælpning af og tilpasning til klimaforandringerne. EU's fælles landbrugspolitik støtter dette gennem forskellige instrumenter, såsom foranstaltninger vedrørende miljø- og klimavenligt landbrug eller støtte til bæredygtig skovforvaltning, som medfinansieres af ELFUL. Derudover har BEST-initiativet lige siden 2010 virket for at fremme bevarelsen af den biologiske mangfoldighed og bæredygtig brug af økosystemtjenester i regionerne i den yderste periferi og de oversøiske lande og territorier ved hjælp af små projekter, der søger at udnytte det lokale potentiale. Siden 2012 er flere projekter vedrørende biodiversitet i regionerne i den yderste periferi desuden blevet finansieret gennem det finansielle instrument for miljøet (Life). Regionerne i den yderste periferi og deres respektive moderlande bør også samarbejde med partnere fra medlemsstaternes oversøiske lande og territorier og AVS-landene (dvs. landene i Afrika, Vestindien og Stillehavsområdet) om at fremme fælles målsætninger vedrørende biodiversitet i internationale aftaler.

Kommissionen vil: -på grundlag af erfaringerne med BEST-initiativet overveje at yde særlig støtte til bevarelse af biodiversiteten og bæredygtig anvendelse af økosystemtjenester, herunder tilpasning til klimaforandringerne i regionerne i den yderste periferi og i medlemsstaternes oversøiske lande og territorier i de nye EU-programmer. Den cirkulære økonomi Den cirkulære økonomi er et lovende vækstområde, der understøtter lokal udvikling i regionerne i den yderste periferi. Der er ekstra vigtigt at fremskynde overgangen til en cirkulær økonomi i disse små og fjerntliggende territorier, som er afhængige af importerede ressourcer. Affaldshåndtering kan være særligt udfordrende på grund af begrænset infrastrukturer til affaldsbehandling og manglende stordriftsfordele for indsamling, behandling og genanvendelse af affald. Denne situation forværres i visse tilfælde af befolkningstilvækst samt af sæsonbestemte udsving i turisstrømme, der genererer store mængder affald. Som følge heraf sender flere af regionerne i den yderste periferi affald til deres respektive moderland. En udvidelse af den cirkulære økonomi skaber også nye forretningsmuligheder og fremmer innovation og jobskabelse. De løsninger, der er udarbejdet i regionerne i den yderste periferi, kunne overføres til andre territorier (bl.a. øsamfund), hvor der er interesse for en mere effektiv ressourceudnyttelse. Visse af regionerne i den yderste periferi har udarbejdet gode praksisser og metoder. Eksempler herpå er anvendelsen af bioaffald som kompost i offentlige parker på De Kanariske Øer, anvendelsen af bananmolekyler i biokosmetik på Martinique samt udviklingen af et reversibelt system til produktion af vedvarende energi i vandkraftværker på Madeira. Medlemsstaterne og regionerne i den yderste periferi bør analysere, hvilket potentiale den cirkulære økonomi har til at skabe vækst og beskæftigelse i disse regioner, og udpege prioriterede projekter, herunder bæredygtig turisme. De bør befordre en hensigtsmæssig affaldshåndtering med henblik på at øge brugen af affaldssortering, udvikle lokal kompostering af organisk affald, reparation, genbrug og genanvendelse af produkter samt fremme affaldsforebyggelse. De bør yderligere fremme udbredelsen af miljøvenlige praksisser, herunder økologisk landbrug og metoder til bæredygtig forvaltning af naturressourcer inden for landbrug og skovbrug gennem den fælles landbrugspolitiks instrumenter. Kommissionen vil: -foreslå et projektemne under arbejdsprogrammet for Life 2018-2020 om affald med henblik på at løse problemerne med affaldshåndtering i regionerne i den yderste periferi støtte disse regioner til at blive forsøgssteder for pilotprojekter i den cirkulære økonomi i Life-programmet -overveje at indføre bestemmelser, der skal facilitere overførsel af affald fra regioner i den yderste periferi til behandling i nabolandene, i sin revision af forordningen om overførsel af affald, som skal foreligge senest den 31. december 2020. Klimaforandringerne Regionerne i den yderste periferi er særligt sårbare over for en række specifikke følgevirkninger af klimaforandringerne, frem for alt stigende vandstand og ekstreme vejrforhold som f.eks. orkanen Irma, der ramte SaintMartin. I sådanne situationer kan Europa-Kommissionens beredskabskoordineringscenter yde bistand, bl.a. gennem EU's civilbeskyttelsesordning. EU's Solidaritetsfond, som yder støtte til genopbygning af katastroferamte områder, indeholder særlige bestemmelser for regionerne i den yderste periferi om, at der kan udbetales midler ved en lavere tærskel for skadernes omfang. Kommissionen vil vurdere gennemførelsen af EU's Solidaritetsfond i regionerne i den yderste periferi i forbindelse med den bredere evaluering af fonden, som skal færdiggøres i 2018. Medlemsstaterne og regionerne i den yderste periferi bør jævnligt opdatere regionernes specifikke behov, risici og sårbarheder, eventuelt med mulige tilpasningsforanstaltninger, der skal indarbejdes i regionale eller nationale strategier for tilpasning til klimaforandringerne og risikostyring ved katastrofer. De bør yde støtte til øvelser, uddannelse og udveksling af bedste praksisser inden for rammerne af EU's civilbeskyttelsesordning, herunder også på områder af relevans for forebyggelse og beredskab, og bør, hvor det er relevant, inddrage nabolandene til de pågældende regioner heri.

Kommissionen vil: -styrke den ultraperifere dimension i EU's instrument til miljø- og klimaindsats (Life) ved at medtage disse regioners beredskab over for ekstreme vejrforhold som et nyt politikområde for tilpasning til klimaforandringerne under arbejdsprogrammet for 2018-2020 -iværksætte et forberedende projekt om tilpasning til klimaforandringerne i regionerne i den yderste periferi i 2019 i samråd med medlemsstaterne og de pågældende regioner -integrere de specifikke udfordringer i forbindelse med tilpasning, som regionerne i den yderste periferi står over for, i revisionen af EU's tilpasningsstrategi fra 2013. Energi Regionerne i den yderste periferi råder typisk over bedre vedvarende energikilder end det kontinentale Europa. Men de bliver ikke udnyttet fuldt ud på grund af tekniske, økonomiske og lovgivningsmæssige hindringer. Eftersom de ultraperifere regioner er uden forbindelse til det kontinentale energinet, er de fleste af dem stadig afhængige af omkostningskrævende import af olie for at producere elektricitet. Dette kræver tilskud til indkøb af olie, idet elpriserne ellers ville blive for høje. I betragtning af at regionerne i den yderste periferi typisk har begrænsede energisystemer, er der udmærkede forudsætninger for, at disse regioner kan befæste deres rolle som frontløbere i omstillingen til ren energi ved at gennemføre bæredygtige energiløsninger. Hvis de ultraperifere regioners energimæssige uafhængighed øges, er der væsentlige økonomiske gevinster at hente med hensyn til vækst, konkurrenceevne og jobskabelse lokalt, og dette vil samtidig bidrage til at gennemføre EU's politiske målsætninger på energi- og klimaområdet. De ultraperifere regioner oprettede i 2014 et "energinet" med det formål at samarbejde om bæredygtige energiløsninger, og de fleste af regionerne arbejder på at afprøve og udvikle vedvarende energiløsninger. Men der er behov for yderligere bestræbelser og investeringer, ikke mindst inden for vedvarende havenergi (termisk havenergi, bølgeenergi og havmølleenergi) kombineret med innovative lagringsteknologier, teknologier til øget energieffektivitet og løsninger til ren transport, som alle har et formidabelt potentiale i regionerne i den yderste periferi. Regionerne i den yderste periferi er hovedkandidater til at deltage i afprøvning af bæredygtige energisystemer og fremme lokale fællesskaber inden for vedvarende energi (VE-fællesskaber). Men de kan kun udnytte disse muligheder fuldt ud, hvis deres respektive moderlande tilpasser lovgivningen til regionernes behov. Navnlig statsstøttereglerne giver medlemsstaterne mulighed for at indføre støtteordninger til udvikling af vedvarende energi i regionerne i den yderste periferi, som tager højde for de reelle omkostninger ved at producere elektricitet frem for at anvende referencepriser for de nationale elforsyningssystemer. Medlemsstaterne bør sikre, at deres lovgivning og ordninger, understøtter udviklingen af vedvarende energi og energieffektivitet i disse regioner (f.eks. ved at anordne auktioner specifikt for regionerne i den yderste periferi, indføre lokale beskatningsordninger og udbygge elnet og lagringskapacitet). Nationale bestemmelser om energieffektivitet i byggesektoren, hvorigennem direktivet om bygningers energimæssige ydeevne gennemføres, kan tilpasses for at tage hensyn til lokale forhold. I tillæg hertil bør regionerne i den yderste periferi indtage en lederrolle i omstillingen til ren energi i overensstemmelse med initiativet om ren energi for EU's øer, som blev iværksat som led i pakken vedrørende ren energi for alle europæere. Med støtte fra EU investerer regionerne i den yderste periferi også i at forbedre deres energieffektivitet. Eftersom transport tegner sig for over halvdelen af forbruget af primær energi i regionerne i den yderste periferi, er de nu begyndt at satse mere på elektrisk mobilitet. EU's energilovgivning, herunder nogle af de seneste forslag, giver regionerne mulighed for og incitament til at blive selvforsynende på energiområdet. Regionerne i den yderste periferi bør tilrettelægge kampagner til oplysning af befolkningen og lokalsamfundene om, hvilken gevinst der er at hente ved at investere i vedvarende energi og energieffektivitet. Kommissionen vil: -udbrede de gode praksisser til resten af EU og internationalt, som regionerne i den yderste periferi har udviklet, gennem initiativet om ren energi for EU's øer. 3.Vækstfremme og jobskabelse Regionerne i den yderste periferi har vedtaget strategier for intelligent specialisering til at støtte investeringer i forskning og innovation under EFRU-programmerne for perioden 2014-2020. I disse strategier udpeges, hvilke aktiver og lovende sektorer der skal fokuseres på, under hensyntagen til hver enkelt regions styrker og begrænsninger, navnlig virksomhedernes ringe størrelse, de lave antal forskere og et begrænset udbud af støttetjenester. Strategierne giver regionerne i den yderste periferi mulighed for at målrette deres investeringer mod vigtige regionale prioriteter og sektorer med højt potentiale og styrke samarbejdet mellem henholdsvis universiteter og forskningscentre og mellem virksomheder og regionale myndigheder. Strategierne bør regelmæssigt evalueres med inddragelse af de relevante interessenter med henblik på at afstemme prioriteterne efter de teknologiske fremskridt og fremvæksten af nye markeder. Forskning og innovation Forskning og innovation samt teknologioverførsel er afgørende for, at regionerne i den yderste periferi skal blive frontløbere inden for adskillige lovende sektorer. Regionerne i den yderste periferi huser forsknings- og driftscentre i verdensklasse, heriblandt det astrofysiske institut på De Kanariske Øer og rumfartscentret i Fransk Guyana, eller afholder vigtige internationale arrangementer om emner såsom biodiversitet . De eksperimenterer med nye aktiviteter knyttet til livet i havene, vulkanisme, energi og telemedicin. Regionerne i den yderste periferi er godt placeret til at drage fordel af de kommercielle markeder for rumbaserede aktiviteter og bør gribe disse nye muligheder. Dette omfatter det voksende marked for småsatelliter (også kaldet nanosatellitter eller mikrosatelliter), som kan tilgodese et stigende behov inden for områder som rumbaseret billedoptagelse, aktiviteter i lavt kredsløb samt telekommunikation. I overensstemmelse med rumstrategien for Europa, som blev vedtaget i 2016, vil Kommissionen støtte markedsudbredelsen, der også omfatter tilknyttede aktiviteter, såsom adgang til investeringer og risikovillig kapital. Den vil ligeledes støtte den samlede efterspørgsel efter Galileo- og Copernicus-programmerne til europæiske løfteraketter. De fleste af regionerne i den yderste periferi deltager imidlertid stadig i utilstrækkelig grad i EU's forskningsprogrammer, og deres deltagelse kunne øges betydeligt. Der skal sættes ind på flere niveauer for at opnå dette, bl.a. gennem at deltage i internationalt samarbejde under disse programmer. Som et første skridt vil der i arbejdsprogrammet for 2020-2018 under Horisont 2020 blive indført en særlig samordnings- og støtteforanstaltning med et budget på 4 mio. EUR og med det formål at øge kapaciteten hos regionerne i den yderste periferi til at deltage i EU's forskningsprogram og at øge synligheden af regionernes forsknings- og innovationskapacitet og deres prioriteter for intelligent specialisering ved at udnytte deres aktiver. Dette burde også bidrage til at kaste lys over regionernes særlige udfordringer, som forskning og innovation kunne give løsninger på. Denne foranstaltning vil give mulighed for at kortlægge, hvilke kapaciteter de ultraperifere regioner har inden for deres forskningsekspertiseområder, og på dette grundlag at matche potentielle europæiske og internationale partnere, som vil kunne styrke regionernes kapacitet yderligere. Den vil også hjælpe dem med at oprette konsortier til at udarbejde projektforslag. Og den burde inspirere udformningen af EU's fremtidige rammeprogram for forskning med henblik på at øge deres effektive deltagelse.

For at sætte skub i forskning og innovation bør regionerne i den yderste periferi og deres respektive moderlande vurdere regionernes behov for langsigtede investeringer. De bør ligeledes oprette kontaktpunkter i hver af regionerne i den yderste periferi, som er knyttet til de nationale kontaktpunkter, til at formidle oplysninger om forskningsmuligheder og organisere oplysningskampagner. Kommissionen vil: -iværksætte en særlig samordnings- og støtteforanstaltning (budget: 4 mio. EUR) i arbejdsprogrammet for 2020-2018 under Horisont 2020 med det formål at øge kapaciteten hos regionerne i den yderste periferi til at deltage i EU's rammeprogrammer for forskning -være særlig opmærksom på de ultraperifere regioners aktiver og specifikke behov i forbindelse med udarbejdelsen af fremtidige EU-forskningsrammeprogram. Beskæftigelse og uddannelse Regionerne i den yderste periferi er blandt de EU-regioner, der har den højeste arbejdsløshed, ikke mindst blandt unge. Kommissionen bistår i nært samarbejde med medlemsstaterne befolkningerne i regionerne i den yderste periferi i at tilpasse deres kvalifikationer til nye produktionssystemer og teknologier, navnlig til at digitalisere økonomien, gennem Den Europæiske Socialfond, Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne samt gennem ungdomsbeskæftigelsesinitiativet. På Réunion udvikler E2C ("École de la 2ème chance") eksempelvis dårligt stillede personers personlige kompetencer, selvstændighed og selvtillid i partnerskab med virksomheder. Et program i Fransk Guyana med samme målsætning har igennem ét år involveret lokale unge i anlægsarbejder for Ariane-projektet ved det europæiske rumfartscenter. Men der bør ske en optrapning i bestræbelserne på at udruste elever og medarbejdere med de fornødne kvalifikationer inden for vigtige sektorer — heriblandt den digitale økonomi, den grønne økonomi eller den blå økonomi — som giver dem mulighed for at finde job enten i eller uden for deres egen region. Større mobilitet blandt studerende og ansatte på uddannelses- og erhvervsuddannelsesinstitutioner, navnlig under programmet Erasmus+, vil være til stor gavn for regionerne i den yderste periferi. Det europæiske solidaritetskorps giver unge yderligere muligheder for at engagere sig og støtte lokalsamfundene, samtidig med at de udvikler færdigheder og erhverver værdifuld menneskelig og faglig erfaring. Inden for videregående uddannelse vil Kommissionen fortsat fremme de eksisterende muligheder for mobilitet og kapacitetsopbygning gennem målrettede oplysningskampagner, der drives i tæt samarbejde med de nationale agenturer. Siden Eramus+ blev lanceret, har Kommissionen allerede forhøjet den finansielle støtte, der ydes til deltagere, som rejser til eller fra regionerne i den yderste periferi, og den vil foretage yderligere justeringer af denne støtte fra og med indkaldelserne for 2018. Herudover vil de særlige finansieringsregler for regionerne i den yderste periferi under Erasmus+ også gælde for det europæiske solidaritetskorps. Dette indebærer øget støtte til rejseudgifter for deltagere, der rejser til og fra regionerne i den yderste periferi. Kommissionen vil endvidere undersøge mulighederne for at udvide det regionale samarbejder under Erasmus+ inden for de relevante områder med henblik på at stimulere til yderligere mobilitet mellem de ultraperifere regioner og nærliggende tredjelande. Medlemsstaterne og regionerne i den yderste periferi bør overveje at etablere eller styrke ordninger, f.eks. svarende til Frankrigs program for internationale praktikophold, hvorigennem virksomheder kan tilbyde unge ansøgere midlertidigt arbejds- eller praktikophold i udlandet. Kommissionen vil: -optrappe indsatsen for at fremme Erasmus+ (herunder også Erasmus Pro, som har til formål at øge mobiliteten blandt lærlinge) i regionerne i den yderste periferi øge anvendelsen af de eksisterende muligheder og tilskynde regionerne i den yderste periferi til bedre at udnytte disse mobilitetsordninger med henblik på at styrke læringsudveksling mellem disse regioner og tredjelande (dette omfatter såvel videregående uddannelse som erhvervsuddannelse) -fremme det europæiske solidaritetskorps over for unge i regionerne i den yderste periferi og fremme de unges mobilitet for derigennem at give dem nye muligheder for at bistå nødstedte mennesker og samtidig og lette deres indtræden på det lokale arbejdsmarked -optrappe samarbejdet med regionerne i den yderste periferi om at gøre bedre brug af de tilgængelige midler fra Den Europæiske Socialfond og ungdomsbeskæftigelsesinitiativet med henblik på at fremme beskæftigelsesegnethed og færdigheder, især blandt unge, herunder ved at øge støtten til vellykkede foranstaltninger såsom Service Militaire Adapté i Frankrigs oversøiske regioner Konkurrenceevne, iværksætteri og det indre marked Regionerne i den yderste periferi er i kraft af deres små markeder i høj grad afhængige af udveksling med Europa og møder hård konkurrence fra deres nabolande. Men i en række sektorer, såsom energi, bioteknologi, informationsteknologi og tjenesteydelser, burde deres knowhow og kapacitet kunne sætte dem i stand til at konkurrere på markederne i deres eget geografiske område. Regionerne i den yderste periferi har behov for yderligere at øge deres virksomheders kapacitet til at operere på det indre marked og internationalt, så de kan indhøste fordelene ved globaliseringen og få mest muligt ud af samhandelsmulighederne i deres eget geografiske område. Kommissionen vil: -overveje, hvilke særlige behov virksomhederne i regionerne i den yderste periferi har, i forbindelse med nye ordninger til støtte for SMV'er (nuværende COSME) med henblik på at styrke deres konkurrenceevne på de internationale markeder -fremme deltagelsen af iværksættere fra regioner i den yderste periferi i programmet Erasmus for unge iværksættere og vurdere, hvilke virkninger en eventuel forlængelse af programmet ville få på nabolandene, på grundlag af pilotprojektet, som muliggør udveksling mellem iværksættere fra EU og tredjelande. Digital tilgængelighed

Det er afgørende for udviklingen fremover, at regionerne i den yderste periferi har forbindelse til det europæiske kontinent, til deres nabolande og til resten af verden gennem tilstrækkelige og pålidelige elektroniske kommunikationsnet, og at det sikres, at deres borgere og virksomheder kan drage fordel af digitale tjenester. Disse regioner har i de seneste år reduceret den digitale kløft væsentligt, fra tilslutningsmuligheder og brug af internettjenester til digitalisering af virksomheder og offentlige tjenester, om end landdistrikterne stadig halter efter. Der er blevet etableret ambitiøse nationale og regionale programmer for at støtte udbygning af infrastruktur og udvikling af digitale tjenester. Befolkningen har ivrigt taget de nye digitale tjenester til sig, bl.a. mobiltelefoni. Der er imidlertid stadig hindringer, såsom afhængighed af undersøiske kabler, ekstraomkostninger til udbredelse af digital infrastruktur, størrelsesmæssigt begrænsede lokale markeder samt projekter, der kan gøre private investeringer og adgang til finansiering vanskeligere, virksomhederne ringe størrelse, som hæmmer deres digitale opgradering, eller problemer med at tiltrække og fastholde de digitale færdigheder i arbejdsstyrken. Kommissionens igangværende initiativer inden for informations- og kommunikationsteknologi burde hjælpe de ultraperifere regioner med at afhjælpe disse hindringer. Udbredelsen af bredbånd vil blive støttet af nye foranstaltninger, der foreslås i den europæiske kodeks for elektronisk kommunikation for at fremme konkurrencedygtige investeringer i net med meget høj kapacitet. Kommissionen vil efter anmodning fra de berørte medlemsstater fortsat vurdere udformningen af lokale eller nationale statsstøtteforanstaltninger til udbredelse af bredbånd for derved at give forbindelse til områder med markedssvigt, under anvendelse af retningslinjerne for statsstøtte til bredbånd. Connecting Europes bredbåndsfond kan med støtte fra Connecting Europe-faciliteten og Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer bistå mindre projekter og mere risikobetonede projekter til at tiltrække investeringer. Endvidere bør EU-netværket af kompetencekontorer vedrørende bredbånd, som Kommissionen oprettede i begyndelsen af 2017, forbedre erfaringsudvekslingen mellem nationale og regionale myndigheder, herunder finansieringskilder. Medlemsstaterne bør sikre, at der oprettes sådanne kontorer til at bistå med udbredelse af bredbånd i regionerne i den yderste periferi. De relevante nationale tilsynsmyndigheder bør fortsat overvåge situationen i regionerne i den yderste periferi i deres markedsanalyser for at påvise konkurrencemæssige begrænsninger, der berettiger specifikke lovgivningsmæssige foranstaltninger. Eftersom 90 % af alle job kræver som minimum et grundlæggende niveau af digitale færdigheder, er uddannelse og omskoling af arbejdsstyrken, navnlig af de unge, meget vigtig for at de kan drage nytte af den digitale omstilling af økonomien og samfundet. Regionerne i den yderste periferi opfordres til at bygge videre på de gode praksisser, som koalitionen for digitale færdigheder og job har kortlagt, og tilslutte sig en "national koalition". Kommissionen vil: -at tilskynde til udveksling af bedste praksisser og af oplysninger om udbredelse af bredbånd gennem EU-netværket af kompetencekontorer vedrørende bredbånd. Transport Øget fysisk mobilitet er afgørende for at afhjælpe de ultraperifere regioners "underskud" i tilgængelighed, som skyldes deres fjerne beliggenhed i forhold til det europæiske kontinent, deres status som øsamfund (for de flestes vedkommende) samt deres krævende topografi. Regelmæssige og pålidelige forbindelser til Europa og internt i nærområdet kan stimulere vækst og jobskabelse ved at tiltrække virksomheder, turister og tjenesteudbydere og ved at lette udvekslingen. Transportforbindelser forbedrer også befolkningens livskvalitet og økonomiske fremtidsudsigter ved at give adgang til videregående uddannelser, erhvervsuddannelser, sundhedstjenester og et større arbejdsmarked. EU's politikker, og i særdeleshed samhørighedspolitikken, har bidraget til at afhjælpe dette "underskud" i tilgængeligheden og dertil knyttede omkostninger for regionerne i den yderste periferi og deres indbyggere. Investeringerne under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden har været afgørende for at kunne opgradere transportinfrastruktur og faciliteter. Derudover støtter Connecting Europe-faciliteten projekter relateret til bl.a. programmet motorveje til søs og grøn skibsfart. Konkurrencepolitikken, herunder statsstøttereglerne og reglerne om offentlige tjenesteforpligtelser, spiller ligeledes en vigtig rolle. Som følge af revisionen af EU's generelle gruppefritagelsesforordning har regionerne i den yderste periferi nu mulighed for direkte at finansiere og gennemføre projekter i havne og lufthavne, der opfylder visse kriterier (kun projekter, som ikke opfylder disse kriterier, kræver fortsat forhåndsgodkendelse af Kommissionen). For regionerne i den yderste periferi er det af central betydning at få udbygget deres lufttransport, søtransport og anden vandvejstransport, som er deres primære forbindelser både med Europa og med deres nabolande. Regionernes nærhed til vigtige skibsruter, såsom Panamakanalen eller de transatlantiske ruter, giver dem mulighed for at deltage i aktiviteter inden for skibsfart og omladning. Regionerne i den yderste periferi kan blive maritime knudepunkter i deres respektive nærområder og kunne f.eks. tjene som optankningsstationer langs skibsruterne (herunder flydende naturgas). Kommissionen vil undersøge, hvordan politikken for det transeuropæiske transportnet (TENT), herunder programmet motorveje til søs, bedre kan imødekomme de ultraperifere regioners behov og tage hensyn til deres geografiske beliggenhed. Regionerne i den yderste periferi bør indarbejde et europæisk og et regionalt perspektiv, når de udvikler deres konnektivitetsprojekter. For så vidt angår lufttransport er flyvninger mellem Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde og regionerne i den yderste periferi p.t. ikke omfattet af EU's emissionshandelssystem, og det samme gælde alle flyvninger til og fra tredjelande. Denne undtagelse udløb den 1. januar 2017, men Kommissionen vedtog et lovgivningsmæssigt forslag om at opretholde undtagelsen indtil afslutningen af de internationale forhandlinger om gennemførelsesbestemmelser for den globale markedsbaserede foranstaltning. For så vidt angår lokal transport døjer regionerne i den yderste periferi med trafiktrængsel i byerne eller langs kyststrækningerne og ringe fremkommelighed i oplandet. Projekter, der skal gøre transporten mere bæredygtig og renere er under udvikling, og disse vil kunne tjene som gode eksempler for andre regioner i EU og nabolandene. Regionerne i den yderste periferi bør fortsætte med at afprøve og udvikle bæredygtige mobilitetsløsninger på lokalt plan. Kommissionen vil: -iværksætte en undersøgelse af, hvilke konnektivitetsbehov de ultraperifere regioner har, herunder behov for EU-finansiering (fra CEF, EFRU og andre instrumenter), teknisk bistand (projektudvikling og finansiel strukturering) samt reguleringsmæssige forbedringer og reformer -i højere grad opfylde de ultraperifere regioners behov og lette deres deltagelse i programmet for transeuropæiske transportnet, Connecting Europe-faciliteten og EU's fremtidige programmer på transportområdet i behørigt begrundede tilfælde tillade EU-investeringer i havne og lufthavne i regioner i den yderste periferi. 4.Udvidet samarbejde mellem regionerne i den yderste periferi og deres nabolande og andre lande