KOMVII SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 438 endelig udg. 
Bruxelles, den 19.10.1994 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
FORSKNING OG TEKNOLOGISK UDVIKLING 
SAMORDNING GENNEM SAMARBEJDE 
Kommissionens meddelelse 
FORSKNING OG TEKNOLOGISK UDVIKLING 
SAMORDNING GENNEM SAMARBEJDE 
1. INDLEDNING 
Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab indeholder i artikel 130 I og 130 H 
bestemmelser om FTU på to væsentlige og komplementære områder, nemlig om 
rammeprogrammet', som omfatter alle Fællesskabets FTU-aktiviteter, og om samordning af 
medlemsstaternes politik og Fællesskabets politik på FTU-området. Der er i de sidste 10 år 
indhentet positive erfaringer med rammeprogrammerne og konceptet herforer blevet 
konsolideret, men det må konstateres, at bestemmelserne om samordning for en stor dels 
vedkommende aldrig er ført ud i livet på trods af de nylige initiativer fra det danske, italienske 
og nederlandske formandskabs side. Situationen burde imidlertid ændre sig nu, eftersom Det 
Europæiske Råd på Korfu-mødet som et af sine seks prioriterede indsatsområder dels 
opfordrede Rådet til at gennemføre en mere systematisk samordning af Fællesskabets og 
medlemsstaternes FTU-politik, dels opfordrede Kommissionen til at tage ethvert initiativ, der 
kan fremme denne samordning. Dette ønske deles af Europa-Parlamentet, som i maj 1994 
vedtog en beslutning herom. På initiativ af det tyske formandskab var et af de vigtigste emner 
for det uformelle rådsmøde for forskningsminstrene i Schwerin netop samordningen af FTU-
politikken, og her varder enighed om, at dette emne bør drøftes løbende. 
Som følge af den nuværende generelt vanskelige situation og Fællesskabets svage sider, som 
omtalt i hvidbogen (utilstrækkelige FTU-investejinger i Unionen i forhold til USA og Japan; 
manglende sammenhæng mellem medlemsstaternes FTU-politik og problemet med ligevægten 
mellem intern og ekstern konkurrencedygtighed i Unionen; manglende overførsel og udnyttelse 
/ItL 
af forskningsresultaterne sammenlignet med Unionens vigtigste konkurrenter), er tiden nu inde 
til at gennemføre unionstraktaten i dens helhed, dvs. at effektivisere den samlede FTU-indsats 
ved at øge samordningen af de forskellige politikker gennem øget sammenheng mellen 
medlemsstaternes politik og Fællesskabets politik på dette område. 
I denne sammenhæng er det nyttigt at skelne mellem to koncepter: 
samarbejde - en mekanisme, der accepteres af alle; det er det sædvanlige værktøj 
for Fællesskabets foranstaltninger, som indebærer klare fordele gennem frivillig 
og konkret fælles udnyttelse af fagkundskaber og ressourcer 
samordning - en mekanisme, der indebærer grundlæggende fordele, da den kan øge 
effektiviteten af FTU-aktiviteterne som helhed, men som indebærer flere 
restriktioner og forpligtelser, og som derfor er vanskeligere at acceptere. 
Dette er baggrunden for, at Kommissionen foreslår en fremgangsmåde, hvor man gradvis 
når frem til øget samordning gennem en styrkelse af samarbejdet i de forskellige faser af 
FTO-pôlitikkens udformning og gennemførelse. 
2. DEN NUVÆRENDE SITUATION 
Den indsats, der gøres direkte gennem rammeprogrammet, svarer til ca. 4% af de offentlige 
FTU-udgifter i Unionen (jf. bilag Al). De samlede ressourcer, der mobiliseres gennem 
rammeprogrammet ("løftestangseffekt"), svarer stort set til 6% af de offentlige FTU-midler, 
eftersom ca. halvdelen af medlemsstaternes medfinansiering dækkes fra privat hold. 
Medlemsstaterne anvender endvidere ca. 1% af de offentlige FTU-midler til offentlige 
samarbejdsprogrammer eller -organisationer i Europa, såsom ESA, CERN, EUREKA ... (jf. 
oversigtstabel og datablade for de forskellige organisationer i bilag A2). Ca. 13% af de 
offentlige FTU-midler kanaliseres således til europæiske samarbejdsrammer, mens resten 
forvaltes uafhængigt i medlemsstaterne (jf. databladene for de enkelte medlemsstater i bilag 
A3). Som følge af tendensen til stagnation eller nedgang i de offentlige FTU-budgetter i 
størsteparten af medlemslandene siden begyndelsen af 1990'er ne er det nødvendigt at 
effektivisere den offentlige indsats i Europa for at kunne løse de stadig alvorligere fælles 
2-
problemer (industrienskonkurrenceevne, beskæftigelse, miljøpolitik, deltagelse i megaprojekter 
...). Bedre samarbejde og samordning, der kan føre til en mere sammenhængende udnyttelse 
af alle disse ressourcer, vil på den ene side kunne mindske de negative virkninger af 
ressourcernes opsplitning og på den anden side øge effekten og. 
3. DEN FORESLÅEDE FREMGANGSMÅDE 
Det må fra første færd erkendes, at en samordning af medlemsstaternes politik ikke kan 
dekreteres ovenfra. Den kan kun realiseres gennem en fælles vilje og bør efterhånden blive en 
sædvane, som man ser reelle fordele i. 
Samordningen skal realiseres til fordel for dem, der deltager i den, men også til fordel for 
Fællesskabet som helhed. Finansiel deltagelse fra Fællesskabets side i foranstaltninger inden 
for disse rammer bør derfor afhænge direkte af de pågældende foranstaltningers betydning for 
Fællesskabet som helhed. 
Fremgangsmåden bør være bredspektret og fleksibel, men også konkret. De påtænkte 
foranstaltninger differentieres alt efter anvendelsesniveau: 
fastlæggelse af FTU-politikken: her er målet at give de ansvarlige ministre i Unionen 
et debatforum, hvor der i kraft af systematisk forberedende arbejde er adgang til den 
nødvendige information. 
gennemførelse af forskningsforanstaltningerne: dels foranstaltningerne under 
rammeprogrammet, herunder i henhold til artikel 130K og 130L, dels foranstaltningerne 
under medlemsstaternes programmer, med det formål at øge sammenhængen mellem 
de forskellige tiltag. 
det internationale samarbejde, hvor en styrket deltagelse fra Den Europæiske Unions 
side både er ønskelig og gennemførlig, uden at dette berører medlemsstaternes 
forrettigheder. 
3 -
Gennemførelsen af de transeuropæiske kommunikationsnet vil styrke forbindelserne mellem 
laboratorier, myndigheder og FTU-aktører i Europa og vil således bidrage betydeligt til at 
realisere denne samordning. 
3.1. FASTLÆGGELSE AF FTU-POLITIKKEN 
Det skal for det første slås fast, at medlemsstaterne sammen fastlægger Fællesskabets politik 
og hver for sig deres nationale politik. Der er naturligvis tale om et vist samspil mellem disse 
to beslutningsprocesser: rammeprogrammerne er rettet mod Fællesskabets indsats, men de 
fastlægges ud fra kendskabet til medlemsstaternes prioriteringer og har en vis indflydelse på 
medlemsstaternes opfattelse og analyse af situationen. Denne virkning er i sig selv afhængig 
af de forskellige medlemsstaters traditioner og forskningsniveau. Vi må imidlertid søge at nå 
videre end de ganske vist positive, men dog begrænsede virkninger, dette samspil resulterer i. 
Der kan navnlig sættes ind på følgende områder: 
a) For at tilvejebringe relevante og sammenlignelige oplysninger om medlemsstaternes 
FTU-politik bør den hidtige indsamling af harmoniserede statistiske oplysninger og 
sammenligning mellem medlemsstaternes politik dels suppleres med oplysninger om 
EØS-landenes politik, dels med tværgående undersøgelser, så der kan gennemføres 
sammenlignende analyser af et givet emne (f.eks. indirekte foranstaltninger til støtte af 
forskning, forskernes mobilitet og arbejdsforhold, store anlæg, udvikling af europæiske 
databasenet) eller analyser af horisontale emner af generel betydning (f.eks. rammer for 
forskningsstøtte, EF-partnerskab). 
b) Som middel til at sikre et fælles analyse- og prognosegrundlag og til at opstille 
scenarier for medlemsstaternes og Fællesskabets beslutningstagere vil Unionen -
med det første afsnit "vurdering af videnskabs- og teknologipolitiske løsninger" i 
programmet for "målrettet socioøkonomisk forskning" - fra og med 1995 mobilisere sine 
iagttagelses-, prognose-, analyse- og debatressourcer, med deltagelse fra: ETAN-nettet 
(European Technology Assessment Network), som skal fremme samarbejdet mellem 
medlemsstaternes fagorganisationer og -enheder, FFC's Forsknings- og 
Teknologiobservatorium i Sevilla samt EUROSTAT og andre af Kommissionens 
tjenestegrene. Den europæiske rapport om de videnskabelige og teknologiske 
indikatorer vil efterhånden kunne udnyttes som referenceveerhog diskussionsgrundlag. 
c) Som middel til at fremme udvekslingen af oplysninger og analyser i Unionen og til 
at sætte gang i samordningen og fremme samarbejdet mellem de forskellige 
regioner om fælles problemer vil der kunne afholdes møder mellem medlemsstaternes 
offentlige forskningsorganisationer og mellem de forskellige organisationer for 
videnskabeligt samarbejde i Europa samt regionale møder på tværs af landegrænserne. 
På disse møder vil bl.a. de under punkt a) omhandlede tværgående emner kunne 
drøftes. 
d) Som middel til at fremme samarbejde og samordning på politisk plan vil de således 
tilvejebragte oplysninger og scenarier i første omgang kunne analyseres på møder 
mellem de nationale forskningsmyndigheder (i et fornyet CREST). Disse møder kan 
dernæst følges op af regelmæssige ministermøder som mødet i Schwerin i juli 1994, 
hvor ministrene ved at sammenligne deres respektive fremgangsmåder vil kunne styrke 
sammenhængen mellem deres politiske tiltag. Drøftelserne skulle i så fald hver gang 
vedrøre et begrænset antal fælles problemer, som ministrene står over for. I denne 
forbindelse vil der naturligvis blive taget hensyn til de valg, de hver for sig har truffet 
inden for rammerne af andre specialiserede samarbejdsinstanser, som f.eks. ESA, 
CERN, EMBL. 
e) Kommissionen vil i kraft af sin initiativpligt deltage aktivt i disse møder og vil bl.a. 
kunne foreslå rådsresolutioner. 
3.2. GENNEMFØRELSE AF FORSKNINGSFORANSTALTNINGERNE 
Da der i denne fase handles på EF-plan, medfører det automatisk en vis konvergens mellem 
medlemsstaternes og Fællesskabets FTU-foranstaltninger. Dette udmønter sig bl.a. i forbindelse 
med opstillingen og gennemførelsen af de forskellige særprogrammer. Spørgsmålet er her at 
finde frem til, hvordan man når videre end denne "automatiske" samordning. 
-5 
5.2,1 Foranstaltninger som led i Fællesskabets særprogrammer 
a) Programkomiteerne sørger allerede nu for en vis samordning mellem 
fællesskabsprogrammerne og de nationale programmer. Komiteerne bør imidlertid 
mere systematisk udveksle oplysninger om de foranstaltninger, der gennemføres på 
nationalt plan omkring det pågældende programemne, så de bedre kan udpege 
områder, hvor øget samarbejde og samordning vil være en fordel. Dette gælder 
naturligvis for alle rammeprogrammets fire foranstaltninger, herunder tiltag i tilknytning 
til videreformidling, innovation i SMV og teknologioverførsel under den 3. 
foranstaltning. 
b) I forslaget til det fjerde rammeprogram anbefalede Kommissionen, at der i forbindelse 
med udvælgelsen af projekter blev lagt særlig vægt på foranstaltninger, der kan 
forbedre samarbejdet eller samordningen mellem medlemsstaternes aktiviteter. Dette 
er et vigtigt punkt, men er ofte utilstrækkeligt til at imødekomme industriens behov. 
Som følge af den generiske fremgangsmåde, som er typisk for 
fællesskabsprogrammerne, kan disse aktiviteter henhøre under flere særprogrammer, 
hvorfor der er behov for vertikal samordning mellem programmerne. Ud over de 
sædvanlige midler til at sikre sammenhæng mellem arbejdsprogrammerne - samtidig 
offentliggørelse af indkaldelser af forslag, efterfulgt af en fælles evaluering af 
besvarelserne - bør der indføres en ny fleksibilitet, som kan opbløde grænserne 
mellem programmerne (f.eks. luftfartsindustrien i bilag 1, bilindustrien i bilag 2 og 
den maritime industri i bilag 3, eksempler på industrielt samarbejde på europæisk plan 
om udvikling af et fælles F&U-handlingsprogram). Bestemmende for udfaldet af 
sådanne foranstaltninger på tværs af programmerne er den rolle, de pågældende 
programkomiteer skal spille i denne sammenhæng, og den interne samordning, som de 
enkelte medlemsstater bør sikre mellem deres repræsentanter i hver af disse komiteer. 
c) Med hensyn til gennemførelsen af programmerne bør man ligeledes, for at fastlægge 
en sammenhængende handlingsramme for et givet område, styrke dialogen med 
industrien, herunder SMV, gennem tematiske møder, med særlig vægt på kontakterne 
mellem "brugere" og producenter, men også med forskningscentre og universiteter. 
-6 
d) Det nuværende operationelle samarbejde med de andre europæiske FTU-
organisationer eller -centre i Europa bør styrkes. Eksempler på mulighederne for 
øget samarbejde med Den Europæiske Rumorganisation, EUREKA, EMBL og CERN 
er beskrevet i bilag 4, 5, 6 og 7. 
3.2.2 En mulighed, der skal udnyttes: gennemførelse af artikel 130K og 130L1} 
Som middel til at gennemføre rammeprogrammerne indeholder traktatens artikel 130K 
og 130L muligheder for at styrke samarbejde af betydning for Fællesskabet. Disse 
muligheder, dels for supplerende programmer, som kun visse medlemsstater deltager i, dels 
for deltagelse fra Fællesskabets side i programmer, der iværksættes af flere medlemsstater, 
er imidlertid ikke blevet udnyttet i praksis (ud over EURATOM-traktaten), skønt Fællesskabet 
hermed har et middel - som nævnes i det fjerde rammeprogram - til at reagere på nye initiativer 
eller deltage i allerede etablerede programmer, som kun omfatter nogle få medlemsstater. 
Disse bestemmelser indebærer en række fordele: f.eks. mulighed for at gennemføre 
foranstaltninger, hvori teknologier affødt af forskellige FTU-programmer samles omkring et 
mål af fællesskabsbetydning; mulighed for at skabe den nødvendige kritiske masse ved at forene 
nationale ressourcer og fællesskabsressourcer - kort sagt mulighed for at effektivisere den 
samlede FTU-indsats i Den Europæiske Union. 
Der er mange vanskeligheder ved at udnytte disse værktøjer, men de vil kunne løses, hvis de 
undersøges til bunds, med konklusionerne fra Korfu-mødet in mente. Navnlig følgende punkter 
bør overvejes: 
definition af de påtænkte aktiviteters betydning for Fællesskabet, hvilket er en 
nødvendig betingelse for fællesskabsfinansiering 
fordelen ved samlet fremlæggelse af flere af disse foranstaltninger med henblik på at 
imødekomme samtlige medlemsstaters behov 
spørgsmålet om videnformidling og adgang for ikke-deltagende medlemsstater 
fastsættelse af det beløb, der skal afsættes til disse foranstaltninger. 
1) jf. bilag 8 
-7-
Hvad sådanrie initiativers fællesskabsbetydning angår, vil de afgørende kriterier kunne baseres 
på: almenhedens interesse i Europa, når det pågældende samarbejde kan bidrage til 
gennemførelsen af fælles politik (f.eks. miljø, netværk eller sundhed); af både almen ©g privat 
betydning, mår samarbejdet både åbner mulighed for at virkeliggøre måi i almenhedens 
interesse og for at styrke industriens konkurrenceevne (f.eks. lufttrafiksikkerhed, økoteknologi); 
betydning for den europæiske industri, når det drejer sig om at udvikle FTU-aktiviteter til 
støtte for industriens konkurrenceevne (komponenter til elbilen, fremdrift af luftfartøjer osv.). 
Der bør lægges særlig vægt på uddannelse og på videreformidling og udnyttelse af resultaterne 
i samtlige medlemsstater. 
Da liver enkelt af de påtænkte aktiviteter sandsynligvis kun vil berøre et begrænset antal 
medlemsstater, bør forslagenes emnevalg være afbalanceret, så der sikres størst mulig 
deltagelse fra samtlige medlemsstaters side. Vægten bør lægges på tilstrækkeligt brede emner, 
som f.eks. vigtige komponenter, snarere end på emner, der både er for globale, sektorbestemte 
og kostbare (f.eks. snarere "let batteri" end "ren bil"). 
Men disse foranstaltninger skal finansieres. I dag går hele det fjerde rammeprograms budget 
til særprogrammerne. Artikel 130K og 130L kan derfor kun gennemføres inden for rammerne 
af særprogrammerne, hvilket gør det kompliceret og vanskeligt at støtte initiativer, der falder 
ind under flere programmer. Ud over den traditionelle planlagte del af rammeprogrammet (dvs. 
første foranstaltning) vil man derfor kunne tænke sig, at på forhånd, i forbindelse med 
rammeprogrammets vedtagelse, afsættes et beløb til opstilling og finansiering af 
supplerende programmer og fællesskabsdeltagelse i andre programmer. 
Hvis der er politisk vilje til at forsøge denne nye tilgang, bør der i første omgang blive tale 
om nogle få pilotforanstaltninger, baseret på erfaringerne med samarbejdet på tværs af 
programmerne i det fjerde rammeprogram og på muligheden for yderligere finansiering i, 
forbindelse med revisionen af rammeprogrammet i 1996. Siden bør denne nye 
fremgangsmåde anvendes i forbindelse med det femte rammeprogram. 
-8 
3.2.3 Foranstaltninger som led i medlemsstaternes programmer 
I betragtning af udviklingen i den europæiske integration, herunder navnlig gennemførelsen af 
det indre marked, bør medlemsstaterne anspore forskerhold fra andre medlemsstater til at 
deltage i deres programmer som middel til at fremme udviklingen af partnerskaber og 
FTU-net i Den Europæiske Union. Dette kan kun lade sig gøre gradvist og på grundlag af 
virkelig gensidighed , f.eks. med udgangspunkt i områder af fællesskabsbetydning. 
3.3 INTERNATIONALT SAMARBEJDE 
Her drejer det sig om at sikre, at Unionen optræder med kohærens i de internationale fora 
og i verdensomspændende programmer. Kun på denne måde vil Unionen få en indflydelse, 
der svarer til dens omfang. I OECD vil Unionen således allerede fra 1995 tegne sig for 16 af 
denne organisations 25 medlemslande. Der må derfor systematisk finde en samordning sted 
på fællesskabsplan forud for møder i disse internationale organisationer. Af konkrete 
eksempler kan nævnes megaprojekterne, verdensprogrammerne for genomsekventering og 
globale ændringer samt udvikling af standarder. De erfaringer, der er indhentet på området 
kontrolleret termonuklear fusion (ITER), viser, at dette både er muligt og fordelagtigt. 
Med hensyn til bilaterale forhandlinger mellem Den Europæiske Union og tredjelande ville det, 
navnlig i de tilfælde hvor medlemsstater har indgået internationale FTU-samarbejdsaftaler, være 
nyttigt at etablere en regelmæssig udveksling af oplysninger mellem Kommissionen og de 
pågældende medlemsstater. Oplysningerne kunne bl.a. vedrøre de berørte områder, reglerne 
for gennemførelse og udsigterne til fælles foranstaltninger med andre medlemsstater (jf. pkt. 
3.2.3). 
Der bør lægges særlig vægt på intellektuel ejendomsret, som Rådet og Kommissionen indgik 
aftale om den 26. juni 1993. 
9-
4. CREST OG DEN EUROPÆISKE FORSAMLING FOR VIDENSKAB OG 
TEKNOLOGI 
Den foreslåede fremgangsmåde kan kun lade sig gennemføre med frivillig deltagelse og 
helhjertet samarbejde fra de instanser, som medlemsstaternes FTU-politik hører under. De 
ovennævnte opgaver svarer således til de opgaver, CREST fik tildelt med resolutionen fra 
1974. Det er derfor vigtigt, at CREST's oprindelige mandat føres ud i livet, og at 
CREST på et passende niveau sætter ind på at realisere samordning gennem samarbejde 
og følger resultaterne heraf op. CREST bør følgelig reorientere sit arbejde og lægge større 
vægt på denne opgave end på arbejdet med særprogrammerne, som mere direkte vedrører de 
tematiske ansvarshavende, der mødes i programudvalgene. 
Når Kommissionen forbereder sine initiativer vil den nøje studere udtalelserne fra Den 
Europæiske Forsamling for Videnskab og Teknologi. Kommissionen lægger stor vægt på 
arbejdet i denne forsamling, som består af højtstående personligheder fra forskellige miljøer 
og organisationer inden for FTU, og som derfor udgør en enestående koncentration af viden 
og erfaringer i Europa. 
5. KONKLUSION 
Artikel 130H bør gennemføres gradvis og med konkrete foranstaltninger. Samordningen af 
FTU-politikken bør derfor være genstand for løbende drøftelser, som i første omgang kan 
munde ud i vedtagelse af regelmæssige rådsresolutioner. På denne baggrund foreslår 
Kommissionen Rådet at drøfte de retningslinjer for den praktiske gennemførelse af artikel 
130H, der er fremlagt i denne meddelelse. 
- 10 
Bilag 1-8 
Bilag 1: Samordning af de FTU-aktiviteter i Fællesskabets FTU-programmer, der 
vedrører luftfart 
Bilag 2: Samordning af de FTU-aktiviteter i Fællesskabets FTU-programmer, der 
vedrører bilindustrien 
Bilag 3: Samordning af de FTU-aktiviteter i Fællesskabets FTU-programmer, der 
vedrører den maritime industri 
Bilag 4: Samordning af Fællesskabets og medlemsstaternes FTU-indsats på 
rumfartsområdet 
Bilag 5: Samordning mellem EUREKA og Fællesskabets FTU-programmer 
Bilag 6: Forholdet mellem Fællesskabet og EMBL 
Bilag 7: CERN og dets forbindelser med Fællesskabet 
Bilag 8: Supplerende programmer og deltagelse fra Fællesskabet side 
11 -
Forklarende bemærkninger til bilag 1-7 
Bilagene indeholder 7 eksempler på samarbejde med industrien og med organisationer og 
programmer for internationalt samarbejde på FTU-området. 
I bilag 1, 2 og 3 gives tre eksempler på de fælles bestræbelser, repræsentanter for 
Kommissionen og industrien har gjort for at finde frem til, hvordan de muligheder, de 
horisontale særprogrammer-indebærer, kan udnyttes optimalt til at løse "vertikale" 
problemer på grundlag af en samordnet handlingsplan. 
De blandede grupper har været af midlertidig art, begrænset til udarbejdelsen af 
arbejdsprogrammerne. Gennemførelsen henhører udelukkende under Kommissionen, 
og der er ikke tale om nogen form for fælles forvaltning heraf; dette udelukker ikke 
regelmæssig information af de berørte industrigrene som middel til at forbedre de 
foreslåede arbejdsmekanismer. 
' Bilag 4-7 er forklarende bemærkninger fra Kommissionens side om igangværende 
og/eller påtænkte former for samarbejde med organisationer og programmer for 
internationalt FTU-samarbejde, som udtrykkeligt er nævnt i rammeprogrammet. 
12 
BILAG 1 
Samordning af de FTU-aktiviteter i Fællesskabets 
FTU-programmer, der vedrører luftfart 
Det område, der er relevant for nærværende meddelelse, omfatter forskning i 
lufttransportsystemet, styring af lufttrafikken og flyteknologi. 
1. Den nuværende situation 
1.1 De vigtigste særprogrammer, der omfatter FTU-aktiviteter på luftfartsområdet, er 
følgende: 
Industri- og materialeteknologi: område 3: transportmiddelteknologi 
Telematiksystemer af almen interesse - lufttransport 
Transport - styring af lufttrafikken og lufttransportens sikkerhed 
Energiteknologi til renere og mere effektiv produktion og anvendelse af energi -
kulbrinter og nye brændstoffer til transportformål 
Miljø - FTU inden for miljø og klima - atmosfærens fysik og kemi 
Endvidere kan programmerne for informationsteknologi og industri- og 
materialeteknologi - område 1 og 2 - også komme på tale. 
1.2 Samordningen af de aktiviteter, der vedrører ét af luftfartsaspekterne - FTU inden for 
styring af lufttrafikken - fungerer allerede. Til forberedelsen af handlingsplanen 
ECARDA (European Coherent Approach for RTD in Air Traffic Management) var der 
således behov for samordning medlem tre programmer omfattende tre forskellige 
generaldirektorater. Denne samordning vil blive videreført på passende måde. 
1.3 Industri- og forskerverdenen, herunder navnlig organisationerne for luftfartsforskning, 
har spillet en vigtig rolle, idet de har hjulpet Kommissionen med at udvikle 
Fællesskabets forskningsaktiviteter på luftfartsområdet. Denne hjælp er ydet fra 
individuelt hold, men også i mere faste rammer gennem uformelle rekommandationer 
fra Udvalget for Luftfartsforskning og -teknologi (ARTCO) og gennem forberedelsen 
af en langsigtet teknologiplan samt gennem forslag vedrørende ECARDA-initiativet for 
styring af lufttrafikken, AEROSAFE2), som identificerer sikkerhedsorienterede FTU-
prioriteter, og APARTE3), somanalyserer FTU-prioriteterne vedrørende miljøaspekterne 
ved luftfarten. 
2) AEROSAFE: Handlingsplan for europæisk prænormativ forskning vedrørende lufttrafiksikkerhed. 
3) APARTE: Aircraft Pollution Abatement by Research and Technology for the Environment. 
- 13-
1.4 En lang række aktører fra industri og forskning deltager i Fællesskabets 
luftfartsaktiviteter, både i forberedelsen af de fremtidige FTU-programmer og i de 
nuværende FTU-aktiviteter. Det drejer sig om producenter af fly og motorer, og en lang 
række leverandører af elektronik, kommunikationsudstyr, passagerinfrastrukturer, 
landingsstel, samt luftfartsselskaber, luftfartsmyndigheder og forskningsinstitutter. 
Industrien omfatter visse store virksomheder, som imidlertid i vid udstrækning udnytter 
underleverandører, der tæller et stort antal små og mellemstore virksomheder. 
1.5 Det skal i denne forbindelse bemærkes, at Europas syv luftfartsforskningscentre for 
nylig har indgået en associeringsaftale med det formål at forbedre samordningen mellem 
deres respektive aktiviteter for således bedre at kunne følge industriens udvikling 
henimod en mere europæisk struktur. 
2. FTU på luftfartsområdet bør samordnes. 
2.1 Lufttransportsystemets betydning fremgår af Fællesskabets politik på flere områder. I 
rammeprogrammet hedder det i kapitlet om transportmiddelteknologi i programmet 
vedrørende industriteknologi, at der skal ofres særlig opmærksomhed på flyteknisk 
forskning, både for at sikre kontinuiteten med de foranstaltninger, der er påbegyndt som 
led i det tredje rammeprogram, og for at tage hensyn til denne industris avancerede 
teknologiske behov og dens muligheder til i praksis at påvise gennemførligheden af 
avancerede generiske teknologier, som siden kan overføres til andre transportsektorer 
eller andre industrigrene. 
2.2 At luftfartsforskningen fortjener særlig opmærksomhed skyldes bl.a.: denne industris 
dominerende rolle på teknologisk plan; den lange tid mellem påbegyndelsen af et givet 
forsknings- og udviklingsarbejde og den praktiske anvendelse af de heraf affødte, nye 
teknologier; det omfattende samarbejde mellem konstruktører omkring en lang række 
projekter; de offentlige myndigheders ansvar for lovgivning om sikkerhed, 
miljøkonsekvenser og driftsinfrastrukturer; den meget skarpe konkurrence fra USA, som 
skærpes yderligere af støtten fra den amerikanske regering; de omfattende nationale 
programmer på området samt luftfartens særlige stilling inden for rammerne af GATT-
aftalerne. 
2.3 I en europæisk sammenhæng må nødvendigheden af at mindske belastningen af 
lufthavnene og luftrummet anskues i sammenhæng med disse overvejelser, dvs. der 
behøves et mere ensartet styringssystem for lufttrafikken. 
2.4 Til behandling af disse indbyrdes sammenhængende emner bør der skabes en ramme for 
passende samordning af FTU-foranstaltningerne på luftfartsområdet. 
3. Formålene med en samordningsmekanisme for FTU på luftfartsområdet 
3.1 De vigtigste formål med samordningen er: 
at kontrollere, at FTU-prioriteteme på luftfartsområdet i Fællesskabets 
særprogrammer svarer til industriens og luftfartsmyndighedernes behov, og at der 
er en passende synergi med medlemsstaternes aktiviteter 
- 14 -
- at sikre en global samordning af aktiviteterne inden for de forskellige emner, som 
f.eks. trafikstyring, luftfartsteknologi og lufttransportsystemet 
- at skabe et samspil med de særprogrammer, som er i overensstemmelse med FTU-
prioriteterne på luftfartsområdet, så disse tages i betragtning ved udarbejdelsen af 
arbejdsprogrammerne 
- at fremme andre industrigrenes udnyttelse af resultaterne på de områder, hvor 
luftfartsindustrien er i frontlinjen 
- at sikre faste rammer for samspillet med og et middel til at kommunikere med FTU-
aktørerne 
- at følge udviklingen inden for FTU på luftfartsområdet for at kunne gøre rede herfor 
for medlemsstaterne og beslutningstagerne 
- at fremme samordningen mellem medlemsstaterne og mellem medlemsstaterne og 
Fællesskabet, herunder også de relevante nationale og internationale aktiviteter, som 
f.eks. EUREKA og bilaterale aftaler. 
Denne samordning vil endvidere kunne bidrage til at skabe et gunstigt miljø for et 
konkurrencedygtigt og samfundsmæssigt acceptabelt transportsystem. 
4. Samordningsmekanisme 
Samordningen kan realiseres på følgende måde: 
4.1 Udarbejdelse af en handlingsplan som referencegrundlag for iværksættelse af 
luftfartsaktiviteterne i de forskellige særprogrammer. Programmet bør forberedes af 
Kommissionen og udarbejdes endeligt i samarbejde med de pågældende aktører, 
herunder de berørte industrigrene. Heri angives de foranstaltninger, som samordningen 
skal omfatte, som f.eks. luftfartsteknologi, styring af lufttrafikken (i forlængelse af 
ECARDA) og lufttransportsystemet, og hvorigennem behovet for et konkurrencedygtigt 
og samfundsmæssigt acceptabelt transportsystem kan manifestere sig. 
4.2 Videst mulig harmonisering og synkronisering af forberedelse af arbejdsplaner, 
offentliggørelse og indkaldelse af forslag og udsendelse af supplerende oplysninger, 
evalueringer, indgåelse af forskningskontrakter og videreformidling og udnyttelse af 
resultaterne. 
4.3 Oprettelse af en fælles task force tjenestegrenene imellem, som skal fremme 
samordningen ved at tilrettelægge udarbejdelsen og styringen af denne handlingsplan og 
indhente udtalelser fra industrien og forskningscentrene, og som regelmæssigt skal gøre 
rede for de indhentede resultater. 
4.4 Yderligere medvirken fra medlemsstaterens side, så de sammen når frem til at 
koordinere deres respektive forskningsprogrammer indbyrdes og med Kommissionens 
programmer, under hensyntagen til nærhedsprincippet. 
- 15 -
4.5 Samordningens effektivitet evalueres efter et vist tidsrum (f.eks. 2 år) på grundlag af 
de indhentede resultater. 
- 16-
BILAG 2 
Samordning af de FTU-aktiviteter i Fællesskabets 
FTU-programmer, der vedrører bilindustrien 
1 .Problematikken 
1.1 Da forskningen generelt er tværgående og generisk, har der vist sig et 
voksende behov for at skabe en uformel og løbende dialog med 
industrisektorerne for at tage hensyn til deres behov i forbindelse med 
fastlæggelsen af særprogrammerne og samordne de 
forskningsforanstaltninger, der finansieres via disse programmer. 
1.2 Det fjerde rammeprogram understreger i denne forbindelse vigtigheden 
af en "operationel" fremgangsmåde som middel til at skabe et effektivt 
samspil mellem de horisontale forskningsprogrammer og 
brugerindustriens behov. Det hedder i rammeprogrammet, at 
Kommissionen i dette øjemed bør samordne de foranstaltninger, der er 
opført i de forskellige horisontale forskningsprogrammer. Dette er bl.a. 
tilfældet for transportsektoren, herunder navnlig for bilsektoren. 
2. Behov for samordning af FTU-foranstaltningerne på bilindustriens område. 
2.1 De vigtigste særprogrammer, der indeholder FTU-aktiviteter vedrørende 
motorkøretøjer, er: 
industri- og materialeteknologi, bl.a. område 3: 
"transportmiddelteknologi" 
transport, bl.a. områderne "bytransport" og "vejtransport" 
telematikanvendelser af fælles interesse 
informationsteknologi, bl.a. på området "komponent- og 
subsystemteknologi " 
ikke-nuklear energi, bl.a. på området "bedre energiomdannelse og 
-udnyttelse. 
Endvidere kan også miljøprogrammet indeholde relevante områder. 
2.2 Samordningen af foranstaltninger på bilområdet blev allerede igangsat i 
forbindelse med forberedelsen af Rådets resolution om bilindustrien af 
11. maj 1994. 
2.3 På FTU-området understreger denne resolution nødvendigheden af at 
optimere F&U-politikken gennem en effektiv samordning af 
medlemsstaternes, EUREKA's og Unionens forskellige programmer og 
projekter. Resolutionen nævner ligeledes behovet for en bedre 
samordning mellem de individuelle forskningsprogrammer som middel 
til at behandle problemerne med den stigende konkurrence, give bedre 
- 17 -
adgang til disse programmer, forbedre videreformidlingen af 
forskningsresultaterne og fremme den industrielle planlægning på dette 
område. 
2.4 Bilindustrien har defineret sine vigtigste forskningsbehov i sin 
handlingsplan (EUCAR). En lang række andre industrisektorer og 
teknologisektorer er imidlertid involveret i forskningsaktiviteter på 
automobilområdet: leverandører af komponenter, basismaterialer, 
elektronik, kommunikationsudstyr, optiske komponenter; samt mere 
traditionelle sektorer, som f.eks. bygge- og anlægssektoren for 
infrastrukturernes vedkommende og tekstilsektoren for så vidt angår 
bilernes indvendige beklædning. De små og mellemstore virksomheder 
er stærkt repræsenteret i disse sektorer. 
3. Målsætningerne med samordningen 
3.1 Samordningen mellem de forskellige programmer har til formål at: 
øge komplementariteten mellem de forskellige særprogrammer og 
regulere samordningen med de andre FTU-aktiviteter eller -initiativer på 
dette område, navnlig inden for rammerne af EUREKA 
hjælpe de potentielle deltagere med at fremsætte forslag inden for de 
mest relevante programmer 
undgå overlapninger. 
3.2 Samordningsforanstaltningerne må ikke være i strid med de aktiviteter, 
der normalt iværksættes af de for programmerne ansvarlige direktorater, 
og de må heller ikke være i strid med de enkelte programmers særlige 
regler og karakteristika. 
4. Samordning 
4.1 Der foreslås en både enkel og virkningsfuld samordningsplan (1) til 
løsning af problemerne omkring samspil mellem industrien og 
Kommissionens tjenestegrene og (2) til at sikre en sammenhængende 
forvaltning af forskningsforanstaltninger med tilknytning til de 
industrisektorer, der har berøring med bilindustrien. 
4.2 For at undgå at skabe nye strukturer nedsættes der en blandet ad-hoc-
gruppe, sammensat af tjenestemænd ved Kommissionen og 
repræsentanter fra de berørte industrigrene. Der sikres deltagelse fra 
samtlige industrielle og offentlige brugere (repræsentanter for 
konstruktører, leverandører af udstyr og industriledere) samt 
tjenestemænd med ansvar for forvaltningen af de pågældende 
særprogrammer. Den blandede samordningsgruppe har en begrænset 
18 
varighed. Den nedsættes og høres udelukkende i fasen for udarbejdelse 
og revision af særprogrammerne og arbejdsprogrammerne. 
4.3 Gruppen har til opgave 
at lette industrisektorernes deltagelse i F&U-programmerne gennem 
fastlæggelse af sammenhængende og komplementære specifikke arbejds 
programmer 
at øge koncentrationen om strategiske emner og undgå spredning og 
overlapning 
at give forslagsstillerne retningslinjer for at sikre overensstemmelse med 
forskningsmålene, udvælgelseskriterierne og samordningen med andre 
særprogrammer og europæiske initiativer 
at bane vejen for udvikling af et forvaltningssystem, der er mere 
fleksibelt og bedre tilpasset deltagernes behov 
i fællesskab at afholde workshops, konferencer og andre møder, hvortil 
også de under EUREKA udvalgte konsortier indbydes til at deltage. 
4.4 På denne måde bidrager gruppen til: 
(i) at sikre, at de prioriterede forskningsbehov i den strategi, bilindustrien 
har opstillet i handlingsplanen (EUCAR), kan tages op i de forskellige 
berørte særprogrammer, så der undgås overlapninger og sikres 
komplementaritet mellem de forskellige tiltag 
(ii) i givet fald at indkredse målrettede forskningsemner, som kan gøres til 
genstand for en integreret indkaldelse af forslag. Det drejer sig om 
emner, som omfatter flere forskningsaktiviteter i de forskellige 
særprogrammer, og hvor der er behov for integreret forvaltning til at 
sikre, at den pågældende forskning får den forventede indflydelse på 
samfunds-, miljø- og markedsaspekterne. 
4.5 Ved at indkredse et afgrænset mål som nævnt under pkt. 4.4.(ii), 
omfattende en række målrettede forskningsaktiviteter på emneområder, 
der henhører under flere særprogrammer, kan indkaldelser af forslag, 
udvælgelse og opfølgning af de udvalgte projekter, i samråd med de 
forskellige berørte udvalg, blive genstand for integreret forvaltning. 
- 19 
BILAG 3 
SAMORDNING AF DE FTU-AKTIVITETER I FÆLLESSKABETS 
FTU-PROGRAMMER, DER VEDRØRER DEN MARTIME INDUSTRI 
1. Problemets omfang og art 
Den maritime industri omfatter en lang række aktiviteter med tilknytning til havet, det 
være sig i forbindelse med transport eller udnyttelse af havenes ressourcer. 
Denne industri tæller et stort antal virksomheder, både store virksomheder og små og 
mellemstore virksomheder, hvor en lang række forskellige teknologier og F&U-
resultater finder anvendelse. 
I betragtning af denne særlige situation har "Den Maritime Industris Forum" (Forum 
de Industries Maritimes - FIM), oprettet den 20. september 1991 på Kommissionens 
initiativ (KOM(91)335 endelig udg.), afholdt forskellige "panelmøder" ledet af 
repræsentanter fra industrien; formålet var at give Kommissionens tjenestegrene, navnlig 
dem med ansvar for F&U, de nødvendige oplysninger til udarbejdelsen af 
særprogrammerne og rammeprogrammerne. 
I denne forbindelse har man ved flere lejligheder påvist betydningen af en effektiv 
mekanisme til samordning af forskningsaktiviteterne. 
2. Behovet for samordning af F&U-aktiviteterne i den maritime industri 
De vigtigste særprogrammer med tilknytning til F&U i den maritime industri er: 
Industri- og materialeteknologi, navnlig pkt. 3B (transportmiddelteknologi) 
Transport, navnlig aktiviteter vedrørende "integrerede transportkæder" samt 
søtransport og transport ad indre vandveje 
Telematikanvendelser af almen interesse 
Informationsteknologi 
Havressourcer, i programmet "Havforskning og -teknologi" 
Fiskeri og akvakultur i programmet "Landbrug og fiskeri" 
Olie- og gasudvinding på havet og vedvarende energi i programmet "Teknologi til 
renere og mere effektiv produktion og anvendelse af energi". 
Indystrien har forelagt sine prioriteter i en række indlæg, som er blevet drøftet på 
"panelmøderne": 
Søtransport over korte afstande 
Havets ressourcer 
EDI (elektronisk dataudveksling) 
samt på en "workshop" om F&U inden for transport ad indre vandveje. 
-20 
Mål for samordningen 
At fremme synergien mellem de forskellige programmer og således undgå 
overlapninger. 
At give de økonomiske aktører klare indikationer, når de fremsætter tilbud. 
Samordningsmekanisme 
En pragmatisk, ikke-bureaukratisk samordningsmekanisme, som kan sikre, at industrien 
bliver hørt, og at der er sammenhæng mellem de F&U-programmer, der vedrører den 
maritime industri. 
Kommissionens tjenestegrene vil kunne foretage en sådan høring af industrien takket 
være erfaringerne fra panelmøderne i "Den Maritime Industris Forum". 
-21 
BILAG 4 
SAMORDNING AF FÆLLESSKABETS OG MEDLEMSSTATERNES FTU-INDSATS 
PÅ RUMFARTSOMRÅDET 
2. Kommissionens partnere på rumforskningsområdet 
På rumforskningsområdet har nogle af medlemsstaterne oprettet deres egne specialiserede 
agenturer, som navnlig har til opgave at gennemføre disse landes nationale rumprogrammer. 
Dette er navnlig tilfældet i Frankrig, der som det første europæiske land udviklede et 
rumprogram, og som har oprettet Centre National d'Etudes Spatiales (CNES). Også Tyskland 
har oprettet et agentur (DARA), som står for planlægning og gennemførelse af det tyske, 
rumprogram. I Italien er det italienske rumagentur (ASI), som samordner og gennemfører de 
nationale og internationale rumprogrammer. Det britiske rumagentur (BNSC - British National 
Space Center) blev oprettet noget senere, og hovedparten af de andre europæiske landes 
rumforskning finder sted gennem deres deltagelse i Den Europæiske Rumorganisations arbejde, 
bortset fra Belgien, Nederlandene og Sverige, som hver har et omfattende nationalt program. 
Alle disse nationale programmer er koncentreret om udvikling af rumforskning. 
Den Europæiske Rumorganisation (ESA) har til opgave at fremme de europæiske landes 
samarbejde om FTU og rumtekniske anvendelser heraf til videnskabelige formål og 
operationelle rumsystemer. I dette øjemed udformer og gennemfører ESA en langsigtet 
europæisk rumpolitik, idet den opstiller rumfartspolitiske målsætninger for medlemmerne og 
samordner disses politik over for andre nationale og internationale organisationer og 
institutioner. ESA fastlægger og gennemfører aktiviteter og programmer på rumområdet, bl.a. 
udvikling af satellitter. 
2. Forbindelserne mellem Kommissionen og dens partnere på rumforskningsområdet 
2.1. Med medlemsstaterne 
Kommissionen har skabt mere eller mindre faste arbejdsforbindelser med de relevante 
rumagenturer og ministerier i medlemsstaterne. Med CNES har Kommissionen således 
undertegnet en aftale om konstruktion af et instrument (VEGETATION), der skal 
placeres på SPOT-4. Dette instrument, der betragtes som et pilotprojekt, skal bl.a. 
tilvejebringe nyttige oplysninger for gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik. 
Belgien, Italien og Sverige er via deres rumagenturer associeret dette projekt. 
Kommissionen undersøger endvidere, sammen med DARA, et andet 
demonstrationsprojekt, som tager sigte på at måle atmosfærens kemiske sammensætning 
(AMAS). Andre videnskabelige og tekniske projekter gennemføres i snævert samarbejde 
mellem FFC's Institut for Anvendt Telemåling og de instanser i medlemsstaterne, der 
har til opgave at føre landenes rumpolitik ud i livet, herunder især CNES. 
-22 
2.2. Med ESA 
Forbindelserne med ESA er af relativ gammel dato og ligger i faste rammer. Der er 
siden 1980 indgået en lang række aftaler mellem de to institutioner om forskellige 
projekter, og deres kontakter er blevet udbygget. Generaldirektøren for ESA og 
medlemmer af Kommissionen har holdt en række møder for nærmere at drøfte 
samarbejdets form og indhold. 
Der findes for tiden seks fælles arbejdsgrupper på områderne jordobservation, 
telekommunikation, industripolitik, internationale forbindelser, FTU og uddannelse og 
undervisning. En række nye samarbejdsområder ser lovende ud, som f.eks. satellitstyret 
navigation (et emne, Kommissionen for nylig har taget op i en meddelelse 
(KOM(94)248 af 14. juni 1994), og til hvis gennemførelse der kræves en udbygget 
samordning med ESA) og fremme af telemåling i udviklingslandene. Samordningen 
omkring spørgsmålet med kommercielle opsendelsestjenester kan betragtes som et godt 
eksempel på de konstruktive forbindelser mellem de to institutioner. 
Efter et møde mellem ESA's generaldirektør og kommissæren med ansvar for 
videnskab, udvikling og uddannelse har Kommissionen udarbejdet et udkast til aftale om 
udbygning og fremme af samarbejdet mellem de to institutioner inden for rammerne af 
deres respektive kompetenceområder som middel til at bidrage til en harmonisk 
udvikling af en europæisk rumfartspolitik, navnlig med hensyn til anvendelser af 
rumteknikker. Denne aftale skal fæardig forhandes og indgås i henhold til 
sædvanlige procedurer. 
2.3. Den rådgivende ad hoc-gruppe for rumfart (SAG) 
Som anført i meddelelsen KOM(92)360 endelig udg. og under hensyntagen til Rådets 
konklusioner vedrørende denne meddelelse oprettede Kommissionen i 1993 en 
rådgivende ad hoc-gruppe for rumfart, sammensat af repræsentanter for 
medlemsstaterne. Gruppen rådgiver Kommissionen vedrørende komplementariteten og 
synergien mellem Kommissionens aktiviteter og medlemsstaternes og ESA's aktiviteter, 
så den europæiske indsats inden for udnyttelse af rumteknikker kan blive så effektiv 
som muligt. 
3. Kommissionens rolle 
Kommissionens rolle på rumforskningsområdet er beskrevet i en meddelelse (KOM(92)360 
endelig udg.), som Rådet afgav positiv udtalelse om i april 1993. Rådet vedtog bl.a., at 
synergien og komplementariteten burde forbedres dels mellem Fællesskabets FTU-programmer 
og Den Europæiske Rumorganisations (ESA) aktiviteter, i overensstemmelse med traktatens 
bestemmelser, dels mellem medlemsstaternes aktiviteter og andre internationale organisationers 
aktiviteter; i denne forbindelse burde overlapninger undgås og Fællesskabets og ESA's regler 
og procedurer følges. 
Inden for disse rammer har Kommissionen først og fremmest en rolle som igangsætter og 
bruger af rumteknologi, bl.a. på området jordobservation; målet er at optimere anvendelsen af 
satellitdata og gennemføre Fællesskabets forskellige politikker. Kommissionen søger ligeledes 
- 23 -
at skabe gunstige betingelser for at udbygge markederne for anvendelser af rumteknikker og 
for at styrke den europæiske rumindustris konkurrenceevne. 
4. Forslag 
Til forbedring af samordningen af rumfartspolitikken på nationalt og europæisk plan 
foreslås følgende initiativer: 
- nedsættelse af fæl es arbejdsgrupper for Kommissionen og de nationale 
rumfartsorganisationer, i lighed med hvad der allerede findes med ESA (der er 
drøftelser igang med CNES om dette spørgsmål) 
- SAG og de ovennævnte arbejdsgrupper skal 
a) sammenligne og gennemgå medlemsstaternes politik på dette område for 
at identificere, analysere og sammenligne medlemsstaternes målsætninger 
med henblik på at finde frem til fæl es målsætninger (samordning i fasen 
for udformning af FTU-politik) 
b) fastlægge foranstaltninger af fælles interesse (samordning i fasen for 
programmernes gennemførelse) 
c) søge at fastlægge en fælles eller samordnet stillingtagen mellem 
medlemsstaterne på internationalt plan (samordning i fasen for 
internationalt samarbejde). 
-24-
BILAG 5 
SAMORDNING MELLEM EUREKA OG FÆLLESSKABETS FTU-PROGRAMMER 
Indledning 
I henhold til særprogrammerne under det fjerde rammeprogram er der mulighed for deltagelse 
i visse aktiviteter inden for rammerne af EUREKA (artikel 5). En forbedring af forbindelserne 
mellem Fællesskabets forskning, teknologiske udvikling og demonstration (FTU) og EUREKA 
bør imidlertid bygge på de respektive parters stærke sider og må ikke kunne hæmme nogen af 
parterne. Der vil endvidere kunne blive behov for andre mekanismer til stimulering af FTU i 
Europa. 
En af de primære grunde til at øge synergien mellem EUREKA og Fællesskabets programmer 
er ønsket om at fremme udnyttelsen af resultaterne af fællesskabsprojekter inden for mere 
markedsorienterede rammer og, i sidste ende, at fremme skabelsen af nye europæiske produkter 
og tjenesteydelser, der kan konkurrere på verdensmarkederne. Tilsvarende bør EUREKA-
projekter deltage i Fællesskabets FTU-programmer, som generelt er koncentreret om 
bredspektret, prækompetitiv forskning, og indgive forslag som svar på Fællesskabets 
indkaldelser af forslag, når disse er komplementære til EUREKA- aktiviteterne. 
Efterhånden som særprogrammerne under det fjerde rammeprogram godkendes og sættes igang, 
vil Kommissionen undersøge, hvorledes samordningen med EUREKA vil kunne forbedre 
information og bistand, samordning på projektplan samt standardisering og dertil knyttede 
aktiviteter. 
På grundlag af sine drøftelser med samtlige berørte parter, herunder industrien, vil 
Kommissionen endvidere opstille en sammenhængende ramme for nærmere bestemte 
foranstaltninger. I tilknytning til medlemsstaternes politik og det arbejde, der gennemføres 
under EUREKA, vil man kunne indkredse områder af særlig interesse for kunder og 
leverandører af FTU og belyse disses fremtidige prioriteter. 
Information og bistand 
Der er allerede udviklet et snævert samarbejde om videreformidling af information og 
afholdelse af informationsarrangementer, men det vil kunne forbedres og udbygges. 
Samarbejdet omfatter udveksling af oplysninger om fremtidige aktiviteter; fælles tilrettelæggelse 
af informationsarrangementer, "partnermøder" og andre aktiviteter, som kan fremme udveksling 
af ideer, identifikation af partnere, forberedelse af forslag osv. samt fremme af overførsel og 
udnyttelse af projektresultaterne. 
Kommissionen undersøger for øjeblikket medlemsstaternes informationsformidlingssystemer 
vedrørende Fællesskabets FTU-programmer, og vil sammen med medlemsstaterne undersøge, 
hvorledes disse kan forbedres. Samordning bør kunne resultere i, at informations- og 
bistandsnettene kan besvare forespørgsler om EUREKA og om FTU på EF-plan gennem en 
slags "one-stop shop" for europæiske FTU-aktiviteter. 
25 
De nationale koordinatorer af EUREKA-projekter får automatisk oplysning om Fællesskabets 
aktiviteter; passende deltagelse fra Kommissionens side i oplysningsforanstaltninger under 
EUREKA bidrager også til at informere om programmerne. Kommissionen repræsenterer 
Fællesskabet på alle EUREKA's politiske og beslutningsdygtige møder og deltager i alle 
relevante initiativer. 
De eksisterende rådgivnings-og informationsnet (CORDIS, VALUE, formidlingscentre, OPET 
osv.) og værktøjer (f.eks. interessetilkendegivelser vedrørende ARCADE) på fællesskabs-, 
EUREKA- og nationalt plan bør udhyttes i højere grad. Målet bør være at gøre systemerne 
lettere tilgængelige for de interesserede parter (forskere, industrifolk osv. samt navnlig små og 
mellemstore virksomheder) og gøre systemet mere gennemskueligt. Drivkraften skal imidlertid 
altid komme fra efterspørgselsside, hvorefter de påviste behov skal kunne opfyldes gennem 
særlige hertil indrettede systemer. 
På projektforslagsstadiet kan lederne af programmerne for både EUREKA og EF's FTU 
meddele projekt-konsortierne, hvis deres forslag er bedre egnet til det andet system. 
En vigtig drivkraft til at forbedre synergien mellem EUREKA og EF-FTU er de muligheder, 
EUREKA indebærer for markedsføring af EF-finansierede forskningsresultater. Dette er en af 
de vigtigste fordele ved Kommissionens deltagelse i "paraply"-initiativer. Der anvendes 
forskellige informationsudvekslings- og videreformidlingskanaler, såsom publikationer (f.eks. 
EUROCARE newsletter) og konferencer (f.eks. EUROLASER). Der bør navnlig lægges vægt 
på "tidlig alarmering" i tilfælde af potentielt brugbare resultater eller fremtidige muligheder, 
hvor EUREKA kan bidrage til, at resultaterne finder praktisk anvendelse. 
Der bør lægges særlig vægt på videreformidling af resultaterne af EF-finansierede FTU-
projekter og disses videreførelse og udnyttelse under EUREKA. EUREKA-sekretariatet vil 
regelmæssigt få tilsendt en liste med de vigtigste åbne konferencer, som kan være af interesse 
for EUREKA. (En liste med konferencer er allerede offentliggjort i "RTD Info.") 
Samordning på projektplan 
Mekanismer til at fremme samarbejde, som f.eks. (men ikke begrænset til) tematiske net, 
målrettede forskningsforanstaltninger og samarbejdsnet, vil blive udviklet i snævert samarbejde 
med industrien og forskersamfundet, på grundlag af de foreslåede foranstaltningers kvalitet og 
relevans. Sådanne mekanismer vil kunne fremme samordningen med relevante aktiviteter, 
herunder EUREKA. 
Paraply-initiativerne under EUREKA bidrager til, at der fremstår nye aktiviteter på deres 
respektive områder, og fremmer udvekslingen af relevant information. Kommissionens 
tjenestegrene deltager aktivt og systematisk i alle de EUREK A-paraply initiativer, der berører 
Fællesskabets interesser og aktiviteter. Disse initiativer er en vigtig mekanisme til samordning 
mellem EUREKA- og EF-programmer og fremmer navnlig hurtig udnyttelse af ideer og 
forberedelse af projektforslag inden for sammenhængende rammer. 
Visse foranstaltninger til at øge Fællesskabets FTU-foranstaltninger s gennemsigtighed vil 
bidrage til at forbedre samspillet med EUREKA. Heri indgår planlægning af indkaldelser og 
26 
forslag, faste datoer for indkaldelser med en mindstefrist for besvarelse, regelmæssig 
information om foranstaltningerne, klare oplysninger om procedurer og kriterier osv. 
Der bør lægges særlig vægt på bedre og regelmæssig kontakt mellem Kommissionens 
programledere og koordinatorerne for de nationale projekter under EUREKA som middel til 
at sikre en effektiv samordning mellem aktiviteterne. Dette bør ikke føre til, at der skabes nye 
administrative strukturer, men bør bidrage til yderligere at forbedre informationsudvekslingen 
mellem dem, der er direkte involveret i de to mekanismer. Kommissionen agter at afholde 
regelmæssige møder for at underrette EUREKA's nationale projektkoordinatorer om muligheder 
og fremgangsmåder. 
Standardisering og dertil knyttede aktiviteter 
Et vigtigt område, hvor der er fælles interesser mellem EUREKA og EF-FTU, er overførsel 
af resultater til støtte for udarbejdelsen afstandarder og forskrifter. Dette er et område, hvor 
Fællesskabets og EUREKA's aktiviteter spiller en komplementær rolle. I planlægningen af disse 
aktiviteter skal der tages hensyn til alle relevante interesser - forbrugere, leverandører, 
lovgivere, standardiseringsorganisationer, forskerkredse... Samarbejdsmekanismernebør spille 
en vigtig rolle på dette område. 
Fortsatte aktiviteter 
Fællesskabet deltager i EUREKA gennem Det Fælles Forskningscenter og sine FTU-
programmer. I en række tilfælde er FFC partner eller leder i en foranstaltning.. FFC 
gennemgår alle forslag, som berører dets interessesfære, og fremsætter bemærkninger om 
projekternes kvalitet. FFC kan anmode om at deltage i særlig relevante "åbne" forslag. FFC 
spiller, som Kommissionens forskningsanlæg, en vigtig rolle for samordningen mellem EF-FTU 
og EUREKA, som understreget i Hannover-erklæringen om EUREKA . 
Kommissionen deltager endvidere økonomisk gennem finansiering (eller delvis finansiering) af 
støtteprogrammer med omkostningsdeling. Ud over de foranstaltninger, der er anført i bilaget, 
vil Kommissionen undersøge mulighederne for yderligere deltagelse, som naturligvis skal være 
i overensstemmelse med de gængse kriterier for projektstøtte. En sådan deltagelse i EUREKA 
kan imidlertid blive et positivt element i udnyttelsesstrategien for et projektforslag. 
En sammenhængende handlingsramme 
EF-foranstaltninger på teknologiske områder fastlægges efter drøftelser med samtlige 
interesserede parter, hvor behovene på mellemlang og lang sigt indkredses. På grundlag af de 
forskellige indlæg opstilles en handlingsramme. Denne "strategiske" fremgangsmåde, hvor der 
både tages hensyn til tekniske og ikke-tekniske spørgsmål, kan tjene som en sammenhængende 
ramme for indkredsning af fremtidige prioriteter, ikke blot til planlægning af 
fællesskabsaktioner, men også for andre offentlige myndigheder. Denne ramme vil også hjælpe 
industrien med at få en klar forståelse af de aktiviteter, der gennemføres under Fællesskabets 
FTU-programmer. 
Disse prioriterede interesseområder ligger til grund for indkaldelserne af projektforslag, som 
kan besvares med et hvilket som helst relevant initiativ fra industrien og forskersamfundet. 
- 27 -
EUREKA vil kunne tage hensyn til disse prioriterede områder, når det fastlægger sine 
aktiviteter, navnlig fælles informationsaktiviteter, workshops, "partnermøder" osv. Det er 
vigtigt at søge at identificere synergier på denne måde ved at udnytte de to mekanismers særlige 
træk inden for fleksible rammer. 
28 
FÆLLESSKABETS FINANSIELLE DELTAGELSE I EUREKA-PROJEKTER 
EUREKA-PROJEKTER 
Projekt­
nummer 
6 
7 
8 
19 
37 
495 
45 
72 
283 
95 
127 
140 
367 
251 
330 
618 
674 
500 
658 
693 
718 
726 
745 
800 
807 
929 
1061 
27 Benævnelse 
EUROLASER 
EUROTRAC 
COSINE (fin) 
FORMENTOR 
EUROMAR 
EUROMAR - VISIMAR 
(fin) 
PROMETHEUS 
FAMOS 
SYNTHETIC TV 
HDTV 
JESSI 
EUROCARE 
EUROCARE-Granitic 
Rock 
RIG: Oil Drilling (fin) 
EUROENVIRON 
EUROENVIRON -
Tracy 
EUROENVIRON -
Mobile 
JUMBOCOKE 
CEFIR High Temp. 
Fibres 
MAINE 
EUROAGRI 
TOLEDO PV-l(fin) 
EUROVOLTAIC 
EUROSURF 
EUROGAAS 
(definitionsfase) 
ASSET 
EURCAIRN 
I ALT Samlede 
omkost­
ninger i 
mio. ECU 
20 
100 
18 
29 
1 
2 
765 
1 
8 
848 
3800 
7 
1 
5 
<1 
<1 
6 
20 
<1 
1 
<1 
12,6 
<1 
= 
4 
30 
1 
5685 FÆLLESSKABETS DELTAGELSE I EUREKA-
PROJEKTER 
Fællesskabsaktioner 
BRITE-EURAM 
FFC 
MILJØ &FFC 
ESPRIT & VALUE 
FFC 
MAST 
FFC 
1/3 of DRIVE I&II 
BRITE-EURAM/ESPRIT 
RACE&ESPRIT 
VISION 1250 - Støtte til 
operatører og 
producenter 
ESPRIT 
BRITE-EURAM/MIUØ 
STEP/MILJØ 
THERMIE 
FFC 
FFC 
FFC 
THERMIE 
FFC 
BRITE-EURAM/ESPRIT 
AIR 
JOULE/THERMIE 
JOULE 
FFC-IAM 
ESPRIT 
ESPRIT 
ESPRIT Direkte deltagelse 
Paraply. Lille finansiel 
deltagelse 
2,6 
7,1 
8,0 
3,2 
Paraply. Lille finansiel 
deltagelse 
Lille deltagelse 
20 
Paraply. Lille finansiel 
deltagelse 
5 
191 
Paraply. 
Lille finansiel deltagelse 
1,9 
Paraply 
0,1 
0,9 
0,2 
0,1 
Paraply 
Paraply 
4,1 
Paraply 
Paraply 
2(cec) 
15(cec) 
0,5 
261,7 mio. ECU 
(fin) afsluttet projekt 
(cec) Kommissionen er det eneste finansieringsorgan for definitionsfasen 
29-
BILAG 6 
FORHOLDET MELLEM FÆLLESSKABET OG EMBL 
Den nuværende udvikling i forholdet mellem EF og EMBL 
Forholdet mellem EF og EMBL har altid været baseret på konkrete sager og på princippet om 
åben konkurrence om EF-støtte. De projekter, Kommissionen har givet finansiel støtte til, er 
altid blevet vurderet af uafhængige eksperter som et middel til at sikre videnskabelig og teknisk 
kvalitet såvel som overensstemmelse med særprogrammernes indhold. På denne måde har dette 
centraliserede laboratorium kunnet dele sine fagkundskaber og tekniske ressourcer med mange 
andre laboratorier i Europa som led i tværnationale konsortier. 
I de seneste år er EMBL blevet en vigtig reference for europæisk molekylær- og cellebiologisk 
forskning. Dette skyldes laboratoriets udstyr, der er enestående i Fællesskabet, både fordi det 
kan udnyttes til al forskning på området, og fordi det er af en sådan art, at de finansielle og 
menneskelige ressourcer til dets vedligeholdelse (DNA-databibliotek, synkrotronstrålingskilder 
osv.) kun kunne tilvejebringes ved en international indsats. 
Som følge af denne nye dimension har EMBL ved flere lejligheder - ved at anvende 
Kommissionens regler for internationalt samarbejde - kunnet optræde som igangsætter for 
oprettelse og udvikling af forskningsnet omfattende laboratoriets faciliteter og komplementære 
færdigheder fra andre laboratorier i Europa. Denne synergistiske effekt kan betragtes som en 
faktor for samhørigheden mellem de europæiske lande for så vidt angår deres 
molekylærbiologiske aktiviteter. 
Der har på nogle af molekylær- og cellebiologiens områder, men ikke alle, været tale om 
konvergens mellem EMBL's eget videnskabelige program og foranstaltninger under 
EF-programmerne. Plantevidenskaberne og neurovidenskaberne, som er prioriteret i 
særprogrammerne for biovidenskaberne, har således ikke noget sidestykke på EMBL-plan. Der 
er således tale om et frugtbart samarbejde om diverse emner af fælles interesse snarere end om 
nogen bevidst konvergensorienteret politik. 
Fremtiden for forholdet mellem EF og EMBL 
EF og EMBL anerkender deres lange tradition for samarbejde på områder af gensidig interesse; 
f.eks har EMBL rekrutteret internationale forskerhold som i led i sin forskningsindsats, mens 
EF har ydet finansiel støtte til tværnationale projekter gennemført af etablerede laboratorier, 
herunder EMBL, som middel til at fremme ny teknologi. 
Både EF og EMBL ønsker at styrke dette grundlag for at fremme synergien mellem fælles 
målsætninger og for at nyde gensidig gavn af deres respektive erfaringer med at udvikle 
forskernet, som kan danne grundlag for en sammenhængende europæisk forskning i molekylær-
og cellebiologi. Begge parter finder det væsentligt, at EF-ressourcerne både tilfører og får 
tilført værdi fra de bidrag, dets medlemsstater yder EMBL på de forskellige områder. De 
søger at nå til bedst mulig gensidig forståelse af deres respektive opgaver, videnskabelige og 
teknologiske aktiviteter og administrative regler, så der kan skabes et stærkt europæisk 
-30-
videnskabeligt grundlag inden for moderne biologi. De bør i denne forbindelse udnytte enhver 
lejlighed til gennem deres kombinerede foranstaltninger at stræbe mod håndhævelse af de 
højeste internationale kvalitetsstandarder inden for samarbejdsbaseret forskning såvel som en 
styrkelse af Fællesskabets internationale konkurrenceevne. Der bør bl.a. skabes en mekanisme 
for informationsudveksling og samordning vedrørende de grundlæggende og 
færdighedsskabende aspekter af molekylær- og cellebiologien, for så vidt de er relevante for 
Fællesskabets rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration og for 
EMBL's eget videnskabelige program. 
Samarbejdet mellem Kommissionen og EMBL inden for forskning, teknologisk udvikling og 
demonstration kan tage følgende former: 
regelmæssig udveksling af synspunkter om forskningspolitik og planlægning ved EMBL 
og i Kommissionen 
udveksling af synspunkter om fremtidsudsigterne og om udviklingen i samarbejdet 
regelmæssig status over den internationale situation og over parternes opfattelse af 
deres respektive ansvar med hensyn til planlægning, drift og infrastruktur 
samordning af programmer og projekter, der gennemføres af EMBL og Kommissionen 
foranstaltninger, der gennemføres af EMBL og Kommissionen i fællesskab. 
Samarbejdet kan gennemføres på følgende måde: 
fælles møder 
eksperters deltagelse i seminarer, symposier og workshops 
regelmæssige kontakter mellem program planlæggere og -ledere 
deltagelse i fælles foranstaltninger, i henhold til nærmere fastsatte konkurrence- og 
revisionsprocedurer 
adgang til dokumentation og videreformidling af resultaterne af arbejde, der er udført 
inden for rammerne af samarbejdet 
Kommissionen får status som observatør på visse EMBL-møder. 
EF og EMBL bør erkende og acceptere, at deltagelse i de relevante aktiviteter skal finde sted 
under hensyntagen til begge parters regler og procedurer og de principper, der ligger til grund 
for deres foranstaltninger. EF vil ønske at sikre sig, at finansielle midler, der tilgår EMBL, 
underkastes en nærmere fastsat konkurrence- og revisionsproces, og at de bidrager til 
virkeliggørelsen af målene i det fjerde rammeprogram. EMBL vil ønske at sikre sig, at 
aktiviteterne er i overensstemmelse med laboratoriets forskningsprogram og de tilgrundliggende 
principper om videnskabelig kvalitet, samarbejde og faglig bredde. 
31 
BILAG 7 
CERN OG DETS FORBINDELSER MED FÆLLESSKABET 
DEN NUVÆRENDE UDVIKLING I SAMARBEJDET MELLEM CERN OG EF 
Siden det første ESPRIT-program i begyndelsen af 1980'erne har CERN deltaget aktivt i en 
række fællesskabsprojekter på områder, hvor CERN kunne indhente enestående erfaringer, bl.a. 
på området datamatnet og superdatamater. Herefter har CERN, bl.a. under det tredje 
rammeprogram, deltaget i programmet for menneskelige ressourcer og mobilitet og har udnyttet 
sine erfaringer inden for superledningsområdet. 
Der er endvidere skabt regelmæssige kontakter mellem FFC og CERN, og Kommissionen har 
observatørstatus i CERN-rådet. 
I ønsket om at basere forbindelserne mellem Kommissionen og CERN på et mere solidt og 
struktureret grundlag end tidligere og for at give det udbyggede europæiske samarbejde, der 
er beskrevet i artikel 130F ff. i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, konkret 
indhold, indgik de to parter den 10. oktober 1994 en administrativ aftale om disse forbindelser; 
forbindelserne vedrører ikke højenergifysik, som er CERN's vigtigste forskningsområde 
Den fremtidige udvikling i forbindelserne mellem CERN og EF 
Under forberedelsen af det fjerde rammeprogram påpegede Kommissionen det hensigtsmæssige 
i, at europæiske videnskabelige organisationer, herunder bl.a. CERN, kunne deltage fuldt ud 
i de særprogrammer, som især havde tilknytning til de pågældende organisationers fagområder. 
I CERN's tilfælde er der tale om følgende områder: 
Ikke-nukleare aktiviteter 
informations- og kommunikationsteknik 
industriteknik 
miljø 
biovidenskab og -teknik 
ikke-nuklear energi 
forskning med sigte på en europæisk transportpolitik 
målrettet socioøkonomisk forskning 
forskeruddannelse og -mobilitet 
Nukleare aktiviteter 
nuklear sikkerhed og sikkerhedskontrol 
kontrolleret termonuklear fusion 
anvendelser af acceleratorteknikker. 
32-
BILAG 8 
SUPPLERENDE PROGRAMMER OG DELTAGELSE FRA FÆLLESSKABETS 
SIDE 
1. I meddelelsen om samordning gennem samarbejde" er målet i denne forbindelse at 
skabe de nødvendige betingelser for gennemførelse af artikel 130K og 130L. 
Den nuværende situation 
2. Disse to artikler er praktisk taget symmetriske, da de begge vedrører foranstaltninger, 
som kun nogle få medlemsstater deltager i, og som gennemføres enten på tværnationalt 
plan eller på fællesskabsplan: 
130K vedrører de supplerende programmer, dvs. programmer, der vedtages af 
Fællesskabet, og som kun visse medlemsstater deltager i; finansieringen heraf kan 
delvis sikres af Fællesskabet, men dette er ikke et juridisk krav. Der er således tale om 
en fællesskabsforanstaltning. 
130L vedrører deltagelse af Fællesskabets side i programmer, der iværksættes (dvs. 
vedtages, finansieres og gennemføres) af visse medlemsstater, og som Fællesskabet kan 
slutte sig til ved at deltage heri finansielt. Der er således tale om en tværnational 
foranstaltning. 
3. Da disse foranstaltninger er FTU-aktiviteter, skal de gennemføres inden for rammerne 
af rammeprogrammet og opfylde dette programs mål. Al finansiering skal finde sted 
over rammeprogrammet. 
4. Rammeprogrammet skal iværksættes ved hjælp af særprogrammer (artikel 1301), men 
der kan også gennemføres supplerende programmer og deltagelse fra Fællesskabets 
side. Artikel 130K og L åbner således en mulighed, som kan udnyttes på frivillig basis. 
5. Det fjerde rammeprogram nævner udtrykkeligt muligheden for anvendelse af disse 
artikler (artikel 2, stk. 2, i afgørelsen om rammeprogrammet). 
Problemerne 
6. Da forslaget om rammeprogrammet ikke gik så langt som til særprogramniveau, har 
Rådet og Parlamentet angivet beløbene for særprogrammerne, som tilsammen er lig 
med det samlede budget for rammeprogrammet. Som følge heraf kan supplerende 
programmer eller deltagelse fra Fællesskabets side kun gennemføres som led i 
særprogrammerne. 
7. En af fordelene ved disse foranstaltninger er navnlig, at teknologier, som hidrører fra 
forskellige programmer, kan koncentreres omkring mål af betydning for Fællesskabet. 
Foranstaltningerne bør derfor finansieres som led i disse forskellige programmer. Ud 
over de sædvanlige samordningsproblemer er der derfor en række juridiske og 
-33-
forvaltningsmæssige problemer i forbindelse med de forskellige programudvalgs 
respektive kompetenceområder, der skal løses. 
8. Men der er i realiteten to vigti2e problemer: 
De berørte medlemsstater skal træffe afgørelse om et givet emne og sammen 
mobilisere deres egne finansielle midler, hvortil Fællesskabet kan føje et 
betydeligt, men dog begrænset beløb. 
Selv om hver enkelt foranstaltning skal gøres til genstand for en individuel 
afgørelse, vil en samlet fremlæggelse af flere sådanne foranstaltninger gøre det 
lettere for medlemsstaterne at acceptere, at der ydes fællesskabsbidrag til 
individuelle programmer, som kun nogle få af dem vil få direkte "gavn" af 
(betydning for Fællesskabet). 
Foreslået fremgangsmåde 
9. For at overvinde disse vanskeligheder behøves der politisk vilje til bedre 
samarbejde mellem medlemsstaterne. Dette er sigtet med denne meddelelse. 
Skabes der således et gunstigt klima, vil der kunne iværksættes pilotprojekter for 
en del af de 700 mio. ECU, der skal træffes afgørelse om medio 1996. 
10. Skabelsen af en sådan ny politisk vilje afhænger ligeledes af, at visse særlige aspekter 
ved disse supplerende programmer og foranstaltninger med deltagelse fra Fællesskabets 
side gøres klarere. Det foreslås derfor, at kriterierne for efterprøvning af, om en 
foranstaltning eller et program er af betydning for Fællesskabet, tages op til 
overvejelse såvel som de gennemførelsesbestemmelser, der skal overholdes. Navnlig 
bør man undersøge mulighederne for andre medlemsstaters adgang til disse 
foranstaltninger såvel som reglerne for videnformidling, da dette er afgørende for, 
om foranstaltningerne kan gennemføres. 
11. Den påtænkte løsning består i, at der i de fremtidige afgørelser om rammeprogrammet 
oprettes en særlig budgetpost til finansiering af disse 130K- og L-foranstaltninger. For 
hurtigst muligt at indhente erfaringer hermed, så det femte rammeprogram kan blive 
operationelt på dette punkt, anbefales det, at der gennemføres pilotprojekter på dette 
område. Den fælles beslutning om de 700 mio. ECU, der ventes truffet medio 1996, 
giver mulighed herfor. Kommissionen vil i denne forbindelse kunne foreslå, at en del 
af beløbet afsættes til disse pilotprojekter, mens resten fordeles til særprogrammerne. 
12. Med hensyn til emneområder bør vægten lægges på tilstrækkeligt vidtrækkende emner 
eller emner af fællesskabsbetydning, f.eks. hellere på "nøgle"-komponenter end på 
emner som "den rene bil", der både vil være for sektororienterede og for kostbare. De 
berørte tjenestegrene (XII, XIII og III) har udpeget visse konkrete emner, som ville 
kunne være genstand for de første pilotprojekter på følgende områder: 
1. Lette batterier (til den rene bil) 
2. Anvendt aerodynamik (forbedring af fremdrivningsmidlers og bilers ydelse, 
mindskelse af støjen) 
- 34 -
3. Avancerede systemer til skabelse af ny europæisk kapacitet inden for 
observation, overvågning og udnyttelse af havbunden. 
4. Forskning i primater. 
13. Ud over de indledende kontakter på højt plan, som skal tilrettelægges i 
medlemsstaterne via disses forskningsministerier, kan disse foranstaltninger kun 
gennemføres gennem åbne og tilbundsgående drøftelser med alle medlemsstaterne. 
Det er især det, denne meddelelse forestår. 
-35 
BILAG A 
Al - Vurdering af FTU-finansieringen gennem offentlige midler i medlemsstaterne og 
de fire EFTA-EØS-lande, som ventes at tiltræde Unionen, og gennem 
Fællesskabets forskningsforanstaltninger og de andre europæiske videnskabelige 
og teknologiske samarbejdsprogrammer (1992) 
Fordeling af F&U-budgetbevillingerne i EØS pr. land (1985, 1991 og 1992) 
Sammenligning mellem de offentlige FTU-budget bevillinger fra 1985 til 1992: 
USA - Japan - Europa (de 12 og de 16) 
A2 Datablade for de offentlige samarbejdsorganisationer i Europa 
A3 Datablade for medlemsstaterne 
36 
Vurdering af FTU-finansieringen gennem offentlige midler i medlemsstaterne og de fire EFTA-EØS-lande, som 
ventes at tiltræde Unionen, og gennem Fællesskabets forskningsforanstaltninger og de andre europæiske 
videnskabelige og teknologiske samarbejdsrammer 
(1992) 
Medlemsstaterne 
80 % De fire fremtidige medlemslande 9% 
Fællesskabsforskning' 4 % 
Andre europæiske V/T-rammer 7 % 
(I alt ca. 62 400 mio. ECU) CD 
n r~ > en 
Fordeling af F&U-budgetbevilingerne i EØS pr. land i 
1985, 1991 og 1992, i løbende priser og valutakurser 
(EØS = 100%)' 
% 
00 30 
25 
20 
15 
10 
5 
0 D 
IS, FL og L er ikke medtaget NL 
Year 
• i985 01991 dl992 UK 
2 r > o 
Fordeling af F&U-budgetbevilingerne i EØS pr. land i 
1985, 1991 og 1992, i løbende priser og valutakurser 
(EØS = 100%) 
% 
o 
IS, FL og L er ikke medtaget 
• 1985 01991 111992 F > 
O 
o 
•-I 
C? 
O De offentlige F&U-budgetbevillinger i EØS, EU, USA og JAPAN 
fra 1985 til 1992 
mia. ECU 
1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 
'EØS + EU *USA # JAPAN 
T«rr«« ^t-J,,o«;«,>«,. £->.- 1O0C f~i- TTCA. 
Oplysningerne for Japan er systematisk undervurderet. 
Kilder: Eurostat for EU og EØS, OECD for USA og Japan. > 
> 
BILAG A2 
Datablade for de offentlige samarbejdsorganisationer i Europa 
Indholdsfortegnelse 
1. Oversigt over deltagelsen fra medlemsstaterne af Den Europæiske Union og fra 
Finland, Norge, Sverige og Østrig. 
2. Datablade for organisationerne. Medlemsstaternes deltagelse er angivet med fed 
skrift, mens Finlands, Norges, Sveriges og Østrigs deltagelse er angivet med 
kursiv. 
41 
-C-
ro Deltagelse fra EU-medlemsstaterne og Finland, Norge, Sverige og Østrig 
i europæiske samarbejdsbaserede FTU-foranstaltninger 
Organisation 
CERN 
COST 
EMBL 
EMBO 
ESA 
ESF 
i • """" " 
ESO 
ESRF 
EUREKA 
ILL 
I alt Årligt budget1* 
ECU1 
590 Mio.2 
400 Mio.3 
49 Mio.3 
7,9 Mio3 
2967 Mio.2 
9,3 Mio.3 
62 Mio. 4 
68,8 Mio.4 
1500 Mio.5 
47 Mio.4 
L 5701 Mio. B 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X6 
X DK 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X^ 
X D 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X GR 
X 
X 
X 
X 
X 
X E 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X8 F 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X IRL 
X 
X 
X 
X 
X I 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X L 
X 
X NL 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X6 
X p 
X 
X 
X 
X 
X9 
X UK 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X A 
X 
X . 
X 
X 
X 
X 
X 
X8 SF 
X 
X 
X 
X 
X 
X7 
X N 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X7 
X s . 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X 
X7 
X 
3) 
4) 
5) 
6) 
7) 
8) 
9) Mange af disse tal er kun omtrentlige - jf. databladene 
Tal for 1992 
Tal for 1994 
Tal for 1993 
Formodentlig overvurderet: der er disponeret over 13 500 mio. ECU i de sidste 9 år (1985-1994) 
siden programmets igangsættelse, herunder udgifter, som vil påløbe i de kommende år; omfatter 
betydelig privat (industriel) finansiering. 
Belgien og Nederlandene deltager i ESRF som et konsortium: BENESYNC 
Danmark, Finland, Norge og Sverige deltager i ESRF som et konsortium: NORDSYNC 
Associerede medlemmer 
Samarbejdsaftale 
Anvendt omregningsværdi for ECU: 1 ECU = 1,6 SF: = 2,02 DM; = 6,85 FF. 
DATABLAD FOR EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISATIONER 
NAVN: Den Europæiske Organisation for Atomkerneforskning (CERN) STED: Schweiz-Frankrig 
UDGIFTER: 582 mio ECU (1994) Personale 2991 (1993) 
ORGANISATIONSMÆSSIG STATUS CERN blev oprettet ved en international konvention i 1954 og har 
international status. 
DELTAGENDE LANDE (19) De nuværende medlemsstater er: Østrig, Belgien, Den Tjekkiske Republik, 
Danmark, Finland, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Ungarn, Italien, Nederlandene, Norge, Polen, 
Portugal, Den Slovakiske Republik, Spanien, Sverige, Schweiz, UK. 
DELTAGELSESBETINGELSER De individuelle bidrag er afhængige af BNP. Nye medlemmers 
begyndelsesbidrag er lavt og bringes med tiden i overensstemmelse med deres BNP. Den internationale aftale 
er åben for nye medlemmer og kan først opsiges efter en frist på 2 år. 
GENERELLE MÅL At fremme højenergifysik; at undersøge materiens mindste byggesten for nå til en bedre 
forståelse af, hvorledes vores verden og universet fungerer. Som middel hertil opfører og driver CERN en 
række partikelacceleratorer/colliders og dertil knyttede detektorer. 
DE PRIMÆRE VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER Højenergifysik samt den nødvendige 
teknologiske støtte til acceleratorer og udstyr samt hertil knyttede edb-anlæg. 
SAMARBEJDSFORMER Der er flere forskellige typer anlæg ved CERN: blandt de vigtigste 
højenergiacceleratorer er proton-synkrotronen, superprotonsynkrotronen (SPS) proton-antiprotoncollider og 
Large Electron Positron collider (LEP). Herudover isotop on-line separatoren (ISOLDE), Low Energy 
Antiproton Ring (LEAR) og "Fixed Target SPS Experimental areas". Forsøg, hvor disse anlæg anvendes, 
udføres af (ofte meget store) hold af fysikere fra medlemslande og fra resten af verden, bistået af det faste 
foi skerpersonale ved CERN som led i det internationale samarbejde. CERN modtager 6-7000 besøgende pr. 
år, hvilket gennemsnitligt svarer til et yderligere fuldtidspersonale på omkring 2 500. Brugerne kommer fra 
hele verden og er langt fra begrænset til Europa. I 1993 var der således 400-500 fysikere fra Rusland og 
Amerika. 
LEDELSESSTRUKTURER CERN-rådet træffer afgørelse om spørgsmål af vidtrækkende betydning og 
mødes sædvanligvis to gange om året. Det består af to repræsentanter pr. medlemsland, som handler på deres 
regeringers vegne, og en række ikke-medlemslande har endvidere observatørstatus (Israel, Rusland, Tyrkiet, 
EF-Kommissionen og UNESCO). Tre vigtige udvalg bistår rådet: rådets udvalg, som indkredser og drøfter 
vigtige spørgsmål eller vanskeligheder inden rådets møder; finansudvalget, som har særligt ansvar for 
budgetmæssige, kontraktmæssige og andre finansielle spørgsmål; og det videnskabelige udvalg, der rådgiver 
rådet om forskningsprogrammer og -muligheder. Generaldirektøren har den overordnede udøvende 
myndighed. En række direktører har ansvar for forskning, acceleratorer, administration og teknisk støtte. 
Under dem står yderligere et antal afdelinger med hver deres afdelingsleder. Derudover findes der en 
forskningsstyrelse, en bestyrelse og et stående samordningsudvalg. 
43 
PATABJLAP F^R EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISAT!QNER 
$Ay$: Pet Europæiske Molekylærbiologiske 
Lappratpriuru (EMBL) STED: Heidelberg, 
Tysklaud 
ROTTER: 49g mip ECU (overslag for 1994) Persønale 722 (1994) 
P^ØANJSATJPM§MÆ^SP STATUS EMBL blev oprettet ved en tværnational aftale i 1973, Det har 
Såledjes "ir$efJ^pnai,, $tøtus. EMBL har også anlæg andre steder, ved DESY i Hamburg, ILL/ESRF i 
Ipfpnfjbie pg i Cambri(|ge (gendøbt European Bioinformatics Institute). 
]PELT4G^NpE LANjDE (J5) Medlemsstaterne er; Østrig, Belgien, Danmark, Finland, Frankrig, 
Tyskland, Grækenland, Italien, Israel, Nederlandene, Norge, Spanien, Sverige, Schweiz pg UK. 
PEI.T^EL^P^BJTPQPLSER Medlemslandenes bidrag dl EMBL er propprtipnalt med deres BNP. 
^PpR^LLE MÅL Molekylærbiologisk forskning. 
PP PRJMÆ^p VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER Molekylærbiologi. Forskmngsprpgrammer: 
b|plpgiske strukturer pg bioinformatik, cellebiologi, differentiering, genekspressiou, fysisk iiistrumentering og 
bipkemisk instrumentering. 
SAMARBEJDSFORMER EMBL beskæftiger forskere fra medlemslandene og resten af verden, som 
genræmfører laboratoriets forsøgsprogram på stedet. Medarbejderne ansættes udelukkende efter 
J^aUfikatipner, uden liensyn til nationalitet. 
LEDELSESSTRUKTURER Et EMBL-råd, der mødes årligt, og som overværes af repræsentanter fra 
medlemsstaterne; det godkender budgettet, det videnskabelige program og udpeger generaldirektøren. Det 
videnskabelige rådgivende udvalg udarbejder det videnskabelige program. Internt styres EMBL af 
generaldirektøren, soni har det daglige ansvar for laboratoriets ledelse. Der er desuden en række afdelinger, 
hvoraf nogle er baseret på forskningsprogramnier, mens andre er af administrativ art (edb, administration 
pisy.). 
44 
DATABLAD FOR EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISATIONER 
NAVN: Den Europæiske Rumorganisation (ESA) STED: flere 
UDGIFTER: 2 967 mio ECU (1992, betalingsbevillinger) Personale 2064 (1992) 
ORGANISATIONSMÆSSIG STATUS ESA btev oprettet ved en international konvention i 1975, gennem en 
sammenlægning af to tidligere organisationer (ESRO og ELDO) oprettet i 1964. Hvert enkelt anlæg har 
international status. 
DELTAGENDE LANDE (15) De fulde medlemmer er: Østrig, Belgien, Danmark, Frankrig, Tyskland, 
Irland, Italien, , Nederlandene, Norge, Spanien, Sverige, Schweiz og UK. Finland er associeret medlem 
(fuldt medlem fra 1995), mens Canada har en samarbejdsaftale. 
DELTAGELSESBETINGELSER ESA administrerer to typer F&U-programmer: Obligatoriske og frivillige. 
Det obligatoriske program omfatter grundlæggende og videnskabelige aktiviteter (f.eks. teknologi og 
satellitter), og alle medlemmerne skal yde et bidrag til disse aktiviteter proportionalt med deres BNP. Der er 
fem frivillige programmer, og medlemsstaterne afgør selv, hvilke af disse programmer de ønsker at deltage i. 
Deres bidrag er baseret på BNP + et beløb, der afhænger af, hvilke frivillige programmer de deltager i. 
GENERELLE MÅL At skabe og fremme samarbejde mellem europæiske stater, udelukkede med fredelige 
formål for øje, inden for rumforskning og -teknologi og anvendelser i rummet, til videnskabelige formål og til 
operationelle anvendelser i rummet (ES A-konventionens artikel 2). 
DE PRIMÆRE VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER Obligatoriske aktiviteter: videnskabelige og 
teknologiske forskningsprogrammer, som omfatter grundlæggende tværfaglig forskning. Valgfrie programmer: 
telekommunikation, jordobservation og miljøobservation, rumtransportsystemer, rumstationer og -platforme 
samt forskning i mikrogravitet. 
SAMARBEJDSFORMER Der findes flere ES A-anlæg i Europa. ESA's hovedkvarter er beliggende i Paris 
og har det administrative hovedsansvar. Andre anlæg er European Space Research and Technology Centre 
(ESTEC) i Nederlandene, European Space Operations Centre (ESOC) i Tyskland, European Space Research 
Institute (ESRIN) i Italien, European Astronauts Centre (EAC) i Tyskland samt en række mindre kontorer og 
jordstationer, herunder opsendelsesstedet i Guinea. En industrielt baseret kontraktpolitik tager sigte på, at 
indgåelse af kontrakter med medlemsstaterne er proportional med disses bidrag til ESA. Ca. 90% af ESA's 
budget går til kontrakter med industrien. 
LEDELSESSTRUKTURER Det vigtigste eksterne styringsorgan er rådet, hvortil medlemslandene hver 
sender en delegation; rådet godkender programmer og budgetter og andre vigtige afgørelser. Herudover er der 
programstyrelser, komiteer, herunder komiteen for videnskabelige programmer, komiteen for administration 
og finanser, komiteen for industripolitik og komiteen for internationale forbindelser. ESA ledes af 
generaldirektøren, der bistås af en generalinspektør, et kabinet og associerede direktører. De obligatoriske og 
valgfri programmer ledes hvert af en bestyrelse. 
45 -
DATABLAD FOR EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISATIONER 
NAVN: Den Europæiske Organisation STED: Garching, Tyskland 
for Astronomisk Forskning (Hovedkvarter) & Chile 
vedrørende Den Sydlige Stjerneliimmel 
(European Southern Observatory - ESO) 
UDGD7TER: 62 mio. ECU (overslag for 1993) PERSONALE: ca. 300 (1994) 
ORGANISATIONSMÆSSIG STATUS ESO blev oprettet ved en tværnational traktat i 1962. Hovedkvarteret 
har international status. 
DELTAGENDE LANDE (9) Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Italien, Nederlandene, Sverige og 
Schweiz samt en samarbejdsaftale med Portugal 
DELTAGELSESBETINGELSER Medlemsstaternes bidrag er proportionalt med deres BNP. 
GENERELLE MÅL At bygge og drive astronomiske anlæg 
DE PRIMÆRE VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER Astronomi 
SAMARBEJDSFORMER Hovedkvarteret i Garching er organisationens videnskabelige center. Her er 
kontorerne for generaldirektøren, administrationen, VLT-afdelingen og den videnskabelige afdeling såvel som 
Space Telescope European Coordinating Facility (en fælles ESO/ESA-gnippe, der står for anvendelsen af 
Space Telescope i Europa). Observatoriet i La Silla i Chile huser et stort antal teleskoper og de dertil hørende 
elektroniske, optiske og mekaniske værksteder samt et edb-center. Desuden er ESO i færd med at bygge VLT 
(jf. nedenfor) på Monte Paranal i Chile. 
LEDELSESSTRUKTURER Eksternt styres ESO af et råd, som består af repræsentanter fra medlemsstaterne. 
En række udvalg bistar rådet: rådets udvalg, det videnskabelige og tekniske udvalg, finansudvalget, udvalget 
for observationsprogrammer og brugerudvalget. Den daglige ledelse forestås af generaldirektøren, som har 
kontor i ESO's hovedkvarter sammen med administrationsafdelingen. La Silla-observatoriet har en selvstændig 
struktur og ledes separat. 
46 
DATABLAD FOR EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISATIONER 
NAVN: EUREKA STED: Distribueret program 
UDGD7TER: over 14,5 mia. ECU siden 1985 PERSONALE se nedenfor 
ORGANISATIONSMÆSSIG STATUS EUREKA er et paneuropæisk distribueret program for 
samarbejdsbaseret F&U med deltagelse fra virksomheder, universiteter og forskningsinstitutioner, med en 
bottom up-mekanisme, hvorved konsortier dannes og kan opnå EUREKA-status og -finansiering til 
markedsorienteret forskning og udvikling i avanceret teknologi. EUREKA blev lanceret i 1985 på initiativ af 
Frankrig. 
DELTAGENDE LANDE (23) Østrig, Belgien, Danmark, EU, Finland, Frankrig, Tyskland, 
Grækenland, Ungarn, Italien, Irland, Island, Luxembourg, Nederlandene, Norge, Portugal, Rusland, 
Slovenien, Spanien, Sverige, Schweiz, Tyrkiet, UK. 
DELTAGELSESBETINGELSER En betingelse for, at projekter kan få EUREKA-status, er, at de bygger på 
samarbejde mellem deltagere fra mere end et EUREKA-land, at der udnyttes avanceret teknologi til civile 
anvendelser, og at de er markedsorienterede. Når et projekt har fået EUREKA-status, skal deltagerne 
henvende sig til deres nationale regeringer for delvis finansiering af projektet. De forskellige medlemslande 
har forskellige finansieringsregler. EUREKA-status giver ingen sikkerhed for finansiering. Instanser fra ikke-
medlemslande kan deltage i projekterne. > 
GENERELLE MAL At øge Europas produktivitet og konkurrenceevne gennem snævrere samarbejde mellem 
virksomheder og forskningsinstitutioner inden for avanceret teknologi og udvikling af produkter, processer og 
tjenesteydelser med sigte på verdensmarkedet. 
DE PRIMÆRE VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER EUREKA er "bottom up" og meget 
bredspektret; projekterne klassificeres i følgende teknologiske områder: informationsteknologi, 
kommunikation, materialer, medicin og bioteknologi, laserteknologi, miljø, transport, robotteknik og 
produktionsautomatisering samt energi. 
SAMARBEJDSFORMER Projekterne er konsortiumbaserede, fra nogle ganske få partnere til storskala­
initiativer, som f.eks. Joint European Sub-micron Silicon Initiative (JESSI). På nogle områder er der oprettet 
paraply-projekter som middel til at skabe net, der kan stimulere nye projekter, f.eks. EUROENVIRON-
projekterne. Deltagerne træffer selv afgørelse om ledelsen af konsortierne og om bestemmelser om intellektuel 
ejendomsret. Nogle af projekterne tager sigte på udvikling af standarder. 
LEDELSESSTRUKTURER Hvert enkelt land har en national projektkoordinator, som skal administrere 
ansøgningerne. Et lille sekretariat i Bruxelles råder over en database over deltagere og udarbejder 
oplysningsmateriale. På en årlig ministerkonference gives nye projekter EUREKA-status, og her afstikkers 
hovedretningslinjerne for EUREKA, med støtte fra gruppen af højtstående repræsentanter fra medlemsstaterne. 
47-
DATABLAD FOR EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISATIONER 
NAVN: Europæisk Samarbejde om 
Videnskabelig og Teknisk Forskning (COST) STED: Bruxelles (sekretariat) 
UDGIFTER: ca. 400 mio. ECU (national PERSONALE 28 (sekretariat) 
finansiering, 1994) 
ORGANISATIONSMÆSSIG STATUS COST-samarbejdet blev oprettet i 1971 på en ministerkonference. 
Det primære organ er udvalget af højtstående embedsmænd (CSO), der består af repræsentanter fra de 25 
COST-lande, EU-Rådet og Europa-Kommissionen. Udvalget står for den overordnede strategi for COST og 
træffer afgørelse om de enkelte COST-forslag. Et CSO-medlem fra hvert land fungerer som national 
koordinator, hvilket indebærer, at de skal administrere COST-aktionerne i deres eget land. Der findes 
endvidere en arbejdsgruppe for juridiske, administrative og finansielle spørgsmål, hvis hovedopgave er at 
gennemgå og afgive udtalelse om spørgsmål, som forelægges af CSO; dette udvalg består hovedsagelig af 
højtstående embedsmænd under COST. COST-sekretariatet består af to dele: sekretariatsfunktionerne for CSO 
og for udvalg af horisontal art forestås af EU-Rådets generalsekretariat. Sekretariatet for de tekniske og 
administrative udvalg varetages af Europa-Kommissionen. 
DELTAGENDE LANDE (25) Østrig, Belgien, Kroatien, Den Tjekkiske Republik, Danmark, Finland, 
Frankrig, Tyskland, Grækenland, Ungarn, Italien, Irland, Island, Luxembourg, Nederlandene, Norge, 
Polen, Portugal, Den Slovakiske Republik, Slovenien, Spanien, Sverige, Schweiz, Tyrkiet, UK. 
DELTAGELSESBETINGELSER COST-mekanismerne bygger på fire grundlæggende principper: 1) Alle 
COST-medlemslandene såvel som Europa-Kommissionen kan foreslå COST-aktioner. 2) Deltagelse i disse 
aktioner er frivillig. 3) Den forskning, der skal samordnes, finansieres på nationalt plan. 
Samordningsomkostningerne finansieres både af de deltagende lande og af Europa-Kommissionen. 4) 
Samarbejdet finder sted i form af "samordnede aktioner", som består i samordning af nationale 
forskningsprojekter. 
GENERELLE MÅL At skabe en ramme for F&U-samarbejde gennem samordning af national forskning på 
europæisk plan. COST-aktionerne består af prækompetitiv eller grundlæggende forskning eller af aktiviteter i 
almenhedens interesse. 
DE PRIMÆRE VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER Af meget forskellig art. For tiden er over 
100 COST-aktioner igang. De fordeler sig således: informatik, telekommunikation, transport, oceanografi, 
materialer, miljø, meteorologi, landbrug og bioteknologi, levnedsmiddelteknologi, samfundsvidenskaber, 
medicinsk forskning, bygge- og anlægsteknik, kemi, skovbrug og skovbrugsprodukter, væskedynamik. 
SAMARBEJDSFORMER Ethvert COST-land kan slutte sig til en hvilken som helst COST-aktion ved at 
undertegne et "aftalememorandum", som er retsgrundlaget for aktionen, selvom det faktisk ligner en 
"gentleman's agreement" og er et udtryk for god tro snarere end et formelt og juridisk bindende dokument. 
Dette aftalememorandum beskriver de fælles mål, den type aktiviteter, der skal gennemføres, 
deltagelsesbetingelserne og overensstemmelsen med reglerne om suverænitet og, om nødvendigt, intellektuel 
ejendomsret. En aktion træder i kraft, hvis mindst 5 deltagerlande undertegner et sådant aftalememorandum. 
Forskningen finansieres på nationalt plan, mens Fællesskabets finansiering dækker 
samordiungsomkostningerne.Europa-Kommissionen godtgør ligeledes rejseomkostningerne for de delegerede 
fra EF-landene, der er medlemmer af COST-forvaltningsudvalgene. Hver national delegeret er koordinator for 
den pågældende aktion i vedkommendes eget land og har navnlig ansvaret for videreformidling af oplysninger. 
LEDELSESSTRUKTURER Hver aktion admiiustreres af et forvaltningsudvalg sammensat af eksperter på det 
pågældende område, som repræsenterer de lande, der deltager i aktionen. Forvaltningsudvalget står for den 
nærmere planlægning, gennemførelse og overvågning af det arbejde, der gennemføres under aktionen, som 
gennemsnitligt varer 5 år. CSO kan også nedsætte tekniske udvalg i et begrænset tidsrum (1-3 år), som skal 
afgive ekspertudtalelser inden for bestemte videnskabelige og teknologiske områder (der er for tiden 8 sådanne 
udvalg). 
-48 -
DATABLAD FOR EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISATIONER 
NAVN:Den Europæiske Molekylærbiologiske STED: Heidelberg, Tyskland 
Organisation (EMBO) (hovedkvarter) 
UDGIFTER: ca. 7,9 mio. ECU (1994) PERSONALE 3 (1994, administration) 
ORGANISATIONSMÆSSIG STATUS EMBO er en privat organisation med individuelle videnskabelige 
medlemmer, indregistreret som en sammenslutning i henhold til artikel 60 ff. i schweizisk civilret. Den 
europæiske molekylærbiologiske konference, som finansierer sammenslutningen, blev oprettet ved en 
international aftale i 1969. 
DELTAGENDE LANDE (20) Østrig, Belgien, Danmark, Finland, Frankrig, Tyskland, Grækenland, 
Ungarn, Island, Irland, Israel, Italien, Nederlandene, Norge, Portugal, Spanien, Sverige, Schweiz, 
Tyrkiet, UK. EMBO har over 700 ordinære medlemmer og 31 associerede medlemmer. 
DELTAGELSESBETINGELSER Bidragene til EMBC fastsættes hvert tredje år efter en skala, der angiver 
de enkelte landes procentvise bidrag. 
GENERELLE MÅL At frenune molekylærbiologien i medlemslandene. Dette gøres gennem tildeling af 
kortvarige og langvarige stipendier og tilrettelæggelse af udvekslinger, kurser og workshops. 
DE PRIMÆRE VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER Molekylærbiologi 
SAMARBEJDSFORMER Næsten to tredjedele af det årlige budget går til programmet for langvarige 
stipendier. Formålet med programmet er avanceret uddannelse gennem forskning, og stipendierne består af et 
årligt stipendium, et tilskud til hvert familiemedlem, modtagerne har forsørgerpligt overfor, samt et 
rejsetilskud, for stipendier af en varighed fra et til to år. Valget af stipendiater finder sted to gange årligt, og i 
1988 tildeltes 131 stipendier (455 ansøgninger). Der er også et program for kortvarige stipendier, som tager 
sigte på at fremme samarbejdsbaserede projekter mellem laboratorier i de forskellige EMBC-medlemslande. 
Disse stipendier løber fra en uge til tre måneder og omfatter diæter og et rejsetilskud. Kursus- og workshop-
programmet indgik i det oprindelige program for EMBO, og nu finansieres ca. 18 workshops pr. år samt et 
tilsvarende antal praktik-kurser og nogle få forelæsningsrækker. 
LEDELSESSTRUKTURER EMBC mødes to gange årligt i Heidelberg; organisationen består af delegerede, 
der repræsenterer medlemsstaternes regeringer. Den fastsætter det treårige finansielle loft, stemmer om de 
årlige budgetter og godkender hvert tredje år den bidragsskala, som fastsætter de enkelte landes procentvise 
bidrag. EMBO-rådet tæller ti valgte medlemmer og fem medlemmer, der vælges af rådet selv; det mødes 
årligt, sædvanligvis i Heidelberg. Det afgør politiske spørgsmål og kan ændre organisationens regler. Det 
vælger årligt to rådsmedlemmer og udpeger også personale til ledende stillinger i organisationen. Det 
gennemgår listen af kandidater, som medlemmerne har udpeget for hvert årligt medlemsvalg , og fastsætter, 
hvor mange der skal vælges, samt udpeger direkte højst ti kandidater, som enten er fra EMBC-lande, eller 
som dækker videnskabelige områder, der er ringe repræsenteret i rådet. Der er to vigtige EMBO-
eksekutivkomiteer, der begge mødes to gange årligt: kursuskomiteen og stipendiekomiteen. EMBO-
sekretariatet består af generalsekretæren og eksekutivsekretæren. De løbende sager, både videaskabelige og 
finansielle, forvaltes af eksekutivsekretariatet og to sekretærer, der har deres kontorer ved EMBL i 
Heidelberg. Eksekutivsekretæren har ansvaret for papirer til og referater af konferencens møder, de årlige 
budgetforslag og indkaldelse af medlemsstaternes finansielle bidrag. 
-49 
DATABLAD FOR EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISATIONER 
NAVN: Det Europæiske Synkrotron- STED: Grenoble, Frankrig 
bestrålingscenter (ESRF) 
UDGIFTER: 68,8 mio. ECU PERSONALE ca. 280 
(overslag for 1993) 
ORGANISATIONSMÆSSIG STATUS ESRF har status af sammenslutning i henhold til fransk lovgivning. 
Det reguleres i henhold til en international aftale mellem videnskabelige organisationer i medlemslandene. 
Centret er endnu ikke i fuld drift. 
DELTAGENDE LANDE (12) 12 lande deltager som 8 medlemmer. De individuelle kontraherende lande er 
Frankrig, Tyskland, Italien, Spanien, Schweiz og UK. De resterende lande deltager i form af to konsortier. 
Det tørste, BENESYNC, repræsenterer Belgien og Nederlandene, mens det andet, NORDSYNC, 
repræsenterer Danmark, Finland, Norge og Sverige. 
DELTAGELSESBETINGELSER Da centret blev indregistreret som en foreningssammenslutning, udstedtes 
10 000 andele på hver 10 FF, som blev fordelt blandt medlemmerne i overensstemmelse med deres bidrag til 
dækning af driftsomkostningerne. Mindstebidraget er 4%. Bidragsraterne blev oprindeligt fastsat for 20 år, 
med en 11-årig budgetperiode frem til opførelsesfasens afslutning. Bidragene i driftsfasen vil være: Frankrig, 
27,5%; Tyskland, 25,5%; Italien, 15%; UK, 14%; BENSYNC, 6%; NORDSYNC, Schweiz og Spanien, 4%. 
Disse tal svarer ikke til bidragene i opførelsesfasen. 
GENERELLE MÅL At opføre og drive en avanceret liøjenergi (6 GeV) synkrotron med 30 
røntgenstrålelinjer til tværfaglige forsøg. Der er tale om en brugerorienteret servicefacilitet. 
DE PRIMÆRE VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER Centret er optimeret med henblik på 
kontinuerlig frembringelse af "hårde" røntgenstråler, som kan anvendes til en lang række formål. Eksempler 
på anvendelsesområder er kemi, fysik, materialevidenskab, biologi og medicin. Der er endvidere en 
teorigruppe og afdelinger for instrumentering og edb. 
SAMARBEJDSFORMER Der er planlagt 30 offentlige strålelinjer, som vil stå til rådighed for "peer 
reviewed" forskningsprojekter inden udgangen af 1998. Herudover vil op til 20 afbøjede magnetstrålelinjer 
være til rådighed for eksterne samarbejdsforskningsgrupper bestående af grupper eller konsortier fra 
deltagerlandene. En tredjedel af stråletiden for samarbejdsforskninsgrupperne vil stå til rådighed for ESRF-
brugere generelt. ESRF regner med ca. 3 000 besøgene pr. år inden udgangen af 1996, med en besøgstid på 
3-4 dage. 
LEDELSESSTRUKTURER Det primære eksterne organ for ESRF er rådet, som blandt andre vigtige 
spørgsmål godkender aftaler om langvarig brug af ESRF for organisationer fra ikke-deltagende lande, 
finansielle regler, videnskabelige programmer på mellemlang sigt, årlige budgetter osv. Hver kontraherende 
part udpeger en delegation med op til 3 delegerede. Rådet mødes mindst to gange om året og bistås af en 
række komitéer: den administrative og finansielle komité, indkøbskomiteen, revisionskomitéen, den 
rådgivende videnskabelige komité og den rådgivende komité for udstyr. Den interne struktur består af en 
bestyrelse og dertil knyttede centrale tjenester og fem afdelinger. Bestyrelsen består af generaldirektøren, som 
er den øverste leder af anlægget og bistås af fem direktører: projektdirektøren, to forskningsdirektører og den 
administrative direktør. De fem afdelinger omfatter forsøg, udstyr, tekniske tjenesteydelser, edb og 
administration. Herudover er der en arbejdskomité og en komité for sundhed, sikkerhed og arbejdsvilkår. 
50 
DATABLAD FOR EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISATIONER 
NAVN: Institut Max von Laue-Paul Langevin STED: Grenoble, Frankrig 
(ILL) 
UDGIFTER: 47 mio. ECU (1993) PERSONALE 382 (1993) 
ORGANISATIONSMÆSSIG STATUS ILL har status af foreningssammenslutning i henhold til fransk 
lovgivning. Det blev oprettet af videnskabelige organisationer fra de tre medlemslande i henhold til en 
tværnational aftale. 
DELTAGENDE LANDE (6) Medlemslandene er Frankrig, Tyskland og UK. ILL har indgået særlige 
kontrakter om "videnskabeligt medlemsskab" med Østrig, Spanien og Schweiz. 
DELTAGELSESBETINGELSER De tre medlemslande deler driftsomkostningerne, idet UK dog har 
genforhandlet en nedsættelse efter den 1.1.1994. De videnskabelige medlemmer yder et begrænset bidrag til 
dækning af driftsomkostningerne og har til gengæld herfor adgang til anlægget. Der bruges tre arbejdssprog: 
fransk, tysk og engelsk. 
GENERELLE MÅL ILL driver en 58 MW højfluxforskningsreaktor, der anvendes som neutronkilde. Det 
fungerer som et serviceinstitut, som stiller stråletid til rådighed for dets brugere og en række forsøgsanlæg til 
tværfaglige anvendelser. 
DE PRIMÆRE VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER Kernefysik og grundlæggende fysik; 
krystalstrukturer og magnetiske strukturer; strukturelle og magnetiske ekscitationer; væsker, forstyrrelser og 
fejl i materialer; biologi; kemi. Herudover tager nogle grupper sig af instrumentdesign og -drift samt edb. 
SAMARBEJDSFORMER ILL driver 25 instrumenter. Forskningsforslag modtages fra forskere fra 
organisationer i medlemslandene og de videnskabelige medlemslande. De får tildelt tid i overensstemmelse 
med projekternes videnskabelige kvalitet, men den videnskabelige administration søger dog at sikre, at 
tildelingen af stråletid generelt er proportional med medlemmernes bidrag. Budgetrestriktioner har medført, at 
ILL har overkapacitet af instrumenter. Disse skal drives af samarbejdsforskningsgrupper fra medlemslandene i 
henhold til en kontrakt med ILL. ILL modtager normalt op til 2000 besøgene om året, og et forsøg varer 
gennemsnitligt 5-6 dage. 
LEDELSESSTRUKTURER Eksternt forvaltes ILL af et styringsudvalg, som består af fire delegerede fra 
hver medlemsland. Det er ansvarligt for alle vigtige afgørelser, herunder budget, personaleanliggender, 
forskningsprogrammet og udpegning af direktøren og andre højtstående medarbejdere. Der er endvidere et 
videnskabeligt råd. Dette har 18 medlemmer på sine plenarforsamlinger og en række underudvalg med i alt 66 
medlemmer. Direktøren, som vælges fra et af medlemslandene, har det daglige ansvar for anlægget. Den 
interne ledelse består af: direktørens tjenestegrene (PR, sikkerhed osv.), den videnskabelige afdeling 
(instrumentgrupper, videnskabelige forsamlinger, bibliotek, videnskabelig samordning), afdelingen for 
projekter og teknik (instrumentdrift og -udvikling), reaktorafdelingen samt den administrative afdeling. 
51 -
DATABLAD FOR EUROPÆISKE VIDENSKABELIGE ANLÆG OG ORGANISATIONER 
NAVN: European Science Foundation (ESF) STED: Strasbourg, Frankrig 
(hovedkvarter) 
UDGIFTER: 9,3 mio. ECU (1994) PERSONALE ca. 28 
(1994) 
ORGANISATIONSMÆSSIG STATUS ESF blev oprettet i 1974 og er en sammenslutning af de 55 
deltagende forskningsråd, akademier og andre videnskabelige forskningsinstitutioner i 20 lande. 
DELTAGENDE LANDE (20) Medlemsorganisationerne kommer fra: Østrig, Belgien, Danmark, 
Finland, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Ungarn, Island, Irland, Italien, Nederlandene, Norge, Polen, 
Portugal, Spanien, Sverige, Schweiz, Tyrkiet, UK. 
DELTAGELSESBETINGELSER Der ydes bidrag både til ESF's driftsbudget, som medlemsorganisationerne 
bidrager til proportionalt med landenes BNP, og til særlige programmer og projekter, som nogle 
medlemsorganisationer kan have særlig interesse i. 
GENERELLE MÅL At bringe europæiske forskere sammen omkring emner af fælles interesse, at samordne 
udnyttelsen af kostbare anlæg og at afdække nye emner, som egner sig til samarbejde; at sponsorere 
grundforskning. 
DE PRIMÆRE VIDENSKABELIGE OG TEKNISKE EMNER En lang række videnskabelige 
programmer vedrørende geovidenskaber og havforskning, fysik, kemi, matematik, biovidenskaber, humaniora 
og samfundsvidenskab. 
SAMARBEJDSFORMER ESF's videnskabelige arbejde er organiseret på to måder: ESF's videnskabelige 
programmer og ESF's videnskabelige net. De førstnævnte omfatter næsten altid aktive forskerhold, de er ofte 
langvarige og finansieres (bortset fra udviklingsfasen) af de deltagende medlemsorganisationer. De 
videnskabelige net drøfter, planlægger, fornyer, analyserer eller samordner forskning, men udfører sjældent 
egentlig forskning i stor skala. De er som regel kortvarige (3 år) og finansieres over netbudgettet i ESF's 
grundlæggende budget. ESF har også et program for europæiske forskningskoiiferencer. De består af en 
række ugelange videnskabelige møder om et generelt emne, fordelt over flere år. Formanden for hvert enkelt 
møde har det fulde ansvar for mødets videnskabelige program. 
LEDELSESSTRUKTURER Forsamlingen er det primære beslutningsdygtige organ; den mødes årligt, og alle 
medlemsorganisationerne er repræsenteret. Eksekutivrådet består af formand og viceformænd samt mindst ét 
valgt medlem fra hvert land, der har medlemsorganisationer, og fra en række forskellige fagdiscipliner. Det 
står for forvaltningen af ESF og forbereder også arbejdet for forsamlingen m.v. Bestyrelsen tager sig af de 
løbende sager mellem eksekutivrådets møder og består af personale fra eksekutivrådet og generalsekretæren. 
En række stående udvalg dækker en lang række videnskabelige discipliner. Medlemmerne udpeges af 
medlemsorganisationerne, og andre eksperter kan føjes til. De overvåger ESF-aktiviteterne på deres respektive 
områder, nedsætter arbejdsgrupper for særlige problemer og forbereder forslag vedrørende forskningsstøtte. 
De stående udvalg samarbejder om at støtte tværfaglige undersøgelser og emner af generel interesse. 
Netudvalget rådgiver eksekutivrådet om spørgsmål vedrørende nettene og fremsætter forslag om nye net. Et 
styrelsesudvalg overvåger de europæiske forskningskoiiferencer, og andre udvalg nedsættes, hvis der viser sig 
behov derfor. ESF's kontor ligger i Strasbourg og ledes af generalsekretæren; denne udpeges af forsamlingen 
og bistås af en lille international medarbejderstab. 
52 -
BILAG A3 
Datablade for medlemsstaternes FTU-politik 
53 -
BKIXilKN 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 179 995 mio. ECU (1993) (i løbende priser og valutakurser) (o) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFrER TIL F&U (NUF&U): 2 565 mio. ECU (1990)(o) 
NUF&U/BNP: 1,64% (1991)(o) 
OFFENTLIGT F&U-BUDGET I % AF STATSBUDGETTET: 1,61% (1990) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 28% (1990) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 70,4% (Ï990) 
SAMLET OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 1 145 mio. ECU (1993) 
FORSVARETS F&U-UDGIFtER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 0,2% (1992)(o) 
ANTAL FORSKERE Ï PROMILLE AF DEN ERHVERVSAKTIVE BEFOLKNING: 4,4 (1990) 
RESSORTMINISTERIUM FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI SAMT FORSKNINGS- OG TEKNOLOGIPOLinKKENS STRUKTUR 
På føderalt plan: Der er et ministerium for videnskabspolitik og de videnskabelige og kulturelle institutioner. Samordningen af 
forskningspolitikken henhører under premierministerens kontorer for videnskab, teknik og kultur (SPPS), i snævert samarbejde med de 
vigtigste departementer inden for forskning og teknologi (undervisning, økonomiske anliggender, landbrug, sundhed osv.). 
På regionalt plan: 
I det flamske sprogsamfund har regeringsformanden (i sin egenskab af minister for forskningspolitikken) ansvar for hele 
forsknings- og teknologipolitikken 
For det franske sprogsamfund har ministeren for undervisning og videnskabelig forskning ansvaret for de vigtigste F&U-
aktiviteter 
I Valloniet står ministeriet for teknologisk udvikling og beskæftigelse for den generelle samordning af regionalregeringens 
F&U-aktiviteter 
For hovedstadsregionen (Bruxelles) er ansvaret for F&U fordelt på regionalregeringens ministerpræsident og 
økonomiministeren. 
Organer for føderal samordning: Den tværministerielle konference for forskningspolitik (CIMPS) er samordningsorgan for de pågældende 
myndigheder (stat, regioner og sprogsamfund). 
PRIORFFETKR 
På føderalt plan: - bevarelse og styrkelse af Belgiens videnskabelige potentiale 
knytte den belgiske forskning stærkere til internationaliseringen af F&U 
På regionalt plan: 
Det flamske sprogsamfund lægger vægten på forhøjelse af de offentlige F&U-bevillinger, på forbedring af vilkårene for 
postdoktorale forskere, på disse forskeres mobilitet og på overførsel af forskningsresultaterne til industrielt anvendelige 
teknologier 
I det franske sprogsamfund lægges der særlig vægt på forøgelse af de menneskelige ressourcer og af forskningspotentialet 
I Valloniet lægges der vægt på en styrkelse af de regionale virksomheders teknologiske knowhow og fremme af dialogen 
mellem virksomheder, myndigheder og universiteter. 
UDVIKLINGSTENDENSER: I henhold til et foreløbigt overslag har forholdet NUF&U/BNP siden 1989 ligget på omkring 1,69%, dvs. 
endnu noget under gennemsnittet for EU 12 (1,96% i 1991). 
BEMÆRKNINGER: Efter de nye føderale strukturer i Belgien (resultat af reformerne i 1980, 1988 og 1993) er sprogsamfundene 
hovedsansvarlige for grundforskning og universitetsforskning, mens regionerne har hovedansvaret for støtte til industriel og teknologisk 
forskning. De føderale myndigheder står fortsat for de nationale forskningsinstitutioner, rumforskning, kerneforskning og Belgiens 
deltagelse i internationale forskningsorganer. 
21/09/1994 
Kilde: Belgiske kilder; OECD MSTI (maj 1994) 
Report and OECD-databases; EUROSTAT 
(o) overslag 
-54 -
DANMARK 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 117 486 mio. ECU (1993) (i løbende priser og valutakurser) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 1 787 mio ECU (1991) 
NUF&U/BNP: 1,69% (1991) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 39.7% (1991) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 51,4% (1991) 
OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 738 mio. ECU (1992) 
FORSVARETS F&U-BUDGET I % AF DET SAMLEDE OFFENTLIGE F&U-BUDGET: 0,6% (1992) 
ANTAL FORSKERE I PROMILLE AF DEN ERHVERVSAKTIVE BEFOLKNING: 4,1 (1991) 
MINISTERIER MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI : Forsknings- og teknologiministeriet og Industriministeriet 
FORSKNINGS- OG TEKNOLOGIPOLrnKKENS STRUKTUR: 
De enkelte mimsterier støtter den forskning, der er relevant for deres ressortområde. For tiden administrerer 17 ministerier F&U-budgettet 
på 738 mio. ECU. Samordningen finder sted i Det Tværministerielle Forsknings- og Teknologiudvalg (DIFT), som ledes af Forsknings-
og Teknologiministeriet. Det Forskningspolitiske Råd og de seks forskningsråd rådgiver Folketinget og regeringen i forskningspolitiske 
spørgsmål. Det Forskningspolitiske Råd står hovedsagelig for tværfaglig forskning. Rådene suppleres af rådet for udvikling af industri og 
handel under Industriministeriet. En langt overvejende del af det samlede F&U-budget kommer fra Undervisningsministeriet (37%), 
Forsknings- og Teknologiministeriet (22%), Landbrugsministeriet (9%), Industriministeriet (7%), Kulturministeriet (6%) og 
Sundhedsministeriet (4%) (tal for 1994). 11993 oprettedes som noget nyt et forsknings- og teknologiministerium. Som følge heraf flyttedes 
ansvaret for Forskningscenter Risø fra Energiministeriet til dette nye ministerium. 
PRIORITETER 
Generelt bør ligevægten mellem grundforskning og strategisk forskning opretholdes. Det politiske mål er at stimulere forskning på 
områder, hvor Danmark allerede står stærkt i forhold til andre lande. 
Levnedsmiddelteknologi (FØTEK) er et tværministerielt program (1990-95), der er koncentreret om råvarernes kvalitet og 
optimal udnyttelse af råvarerne samt forarbejdning, men indgår også i regeringens jobskabelsesforanstaltninger. 
Inden for materialeteknologi vil MUP II blive sat igang i 1994. Med et budget på omkring 40 mio. ECU forventes også dette 
program at bidrage til øget beskæftigelse. 
Miljøforskningen (40 mio. ECU for 1996-1997) er fordelt på 7 ministerier, der samarbejder indbyrdes. Placeringen af Det 
Europæiske Miljøagentur i Danmark vil yderligere stimulere forskningen på dette område. 
Energiforskningen (66 mio. ECU pr. år) skal støtte udformningen af den fremtidige energipolitik. Vigtige punkter er 
energibesparelsesteknologi, integreret forvaltning af energiforbruget i husholdninger og handlingsplanen for biomasse. 
Den bioteknologiske forskning er koncentreret om programmerne BIOTEK I/n for perioden 1988-95; teknologivurdering finder 
sted inden for rammerne af BIOTEK I (3 mio. ECU). 
Forskning i ældreproblematikken og teknologi til fordel for handicappede hår en lang tradition i Danmark og er givet høj 
prioritet af flere af forskningsrådene. På dette område forudses der forskningssamarbejde med EF-programmerne om 
neurovidenskaber og TIDE. 
UDVDKLINGSTENDENSER: Efter en støt stigning i de seneste ti år er Danmarks F&U-indsats nu stabiliseret på samme niveau som de 
lande, Danmark sædvanligvis sammenlignes med. Vægten vil blive lagt på øget kvalitet og produktivitet og øget anvendelse af 
forskningsresultaterne. 
BEMÆRKNINGER: Det internationale samarbejde har fået større betydning og tegnede sig i 1989 for omkring 9% af statens F&U-
bevillinger. I perioden 1990-93 forhøjes disse F&U-midler med 15% (hovedsagelig til ESA, CERN og EUREKA). Danmark søger at få 
EF-programmerne udformet på en sådan møde, at de supplerer og udbygger Danmarks egen forskning. Danmark modtog i mange år over 
3% af Fællesskabets forskningsbudget. Samme procenttal af rammeprogrammet for 1990-1994 ville andrage 3 eller 4% af Danmarks 
samlede F&U-indsats. Danmarks bidrag til EF-budgettet ligger på omkring 2%. 
20/09/1994 
Kilde: OECD MSTI (1994-1) maj 1994; valutakurser fra Eurostat; overslag over arbejdskraft fra OECD-databasen. 
-55 
TYSKLAND 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 1 598 993 mio. ECU (1992) (i løbende priser og valutakurser) 
NATIONAIÆ BRUTTOUDGHTER TIL F&U (NUF&U): 37 578 mio. ECU (1992) 
NUP&U/BNP: 2,53% (1992) 
OFFENTLIGT F&U-BUDGET I % AF STATSBUDGETTET: 4,31 % (1990) 
PROCpNTAL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 37,4% (1992) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 59,5% (1992) 
OFFENTLIGT F6TI-BUDGET: 15 265 mio. ECU 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 10,5% (1992) 
ANTAL FORSKERE I PROMILLE AF DEN ERHVERVSAKTIVE BEFOLKNING: 6 (1990) 
MINISTERIUM MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI : Forbundsministeriet for Forskning og Teknologi (BMFT) og de 
tilsvarende ministerier i delstaterne. 
FORSKNINGS- OG TEKNOLQGIPOLmKKENS STRUKTUR: 
Forbunds- og delstatsregeringerne og delstaterne lægger vægt på fri forskning og principperne om "subsidiær finansiering'". Delstaterne 
(16,1% af det samlede F&U-budget i 1992) har hovedsansvaret for F&U på universiteterne; Forbundsregeringen (omkring 22,1% af det 
samlede F&U-budget i 1992) har ansvaret for F&U uden for universiteterne. Finansieringen af støtteorganer (DFG, MPG, FhG) og de 
tyske forskningscenter deles mellem Forbundsregeringen og delstatsregeringerne. Det er regeringens opfattelse, at hovedsansvaret for F&U 
i en fri markedsøkonomi påhviler industrien (59,5% af den samlede F&U-finansiering i 1992). Den generelle skattereform i 1990 ventes at 
skabe attraktive vilkår for industrien. Der er for tiden ingen skatteincitamenter for F&U. 
PRIORITETER 
Genoprettelse og supplering af forskningssystemet i de nye delstater 
Grundforskning på højt niveau (20% af de samlede F&U-udgifter) 
Fremme af strategiske teknologier på det prækompetitive område (navnlig informationsteknologi, miniturerisering af 
elektroniske og mekaniske systemer, bioteknologi, forskning i avancerede materialer, transport- og energiforskning samt 
tværfaglig forskning) 
Forbedring af de små og mellemstore virksomheders innovationspotentiale 
Videreførelse af forebyggende forskning (navnlig økologi, sundheds- og samfundsproblemer, rum- og polarforskning) 
Udvidelse af det internationale FTU-samarbejde 
Videreførelse af de store offentlige programmer (fusions- og rumforskning). 
UDVIKLINGSTENDENSER: Industriens andel i de samlede F&U-udgifter faldt fra 70,1% i 1987 til 65,6% i 1990, men ligger stadig højt 
blandt EU-landene. 
BEMÆRKNINGER: Omkring 1 500 mio. ECU anvendes til internationalt F&U-samarbejde i udlandet. Den tyske industri deltager i 191 
af de 599 EUREKA-projekter (februar 1993). Der er for tiden drøftelser igang om, hvorvidt industrien har favorable vilkår i Tyskland, og 
i hvilken grad FTU-politikken kan bidrage til at forbedre denne situation. I denne forbindelse er der nedsat en gruppe med 14 højtstående 
personligheder (7 fra industrien og 7 fra forskerverdenen). Gruppen har nemlig til opgave at analysere effektiviteten af FTU og 
anvendelsen af resultaterne (styrkelse af samspillet mellem forskning og industri). Efter at en række skatteforanstaltninger 
(fradragsberettiget F&U og særlige afskrivningsregler for F&U) ophævedes i 1991 og 1992, er der nu en debat igang om indførelse af 
skatteforanstaltninger med særligt sigte på de små og mellemstore virksomheder. 
20/09/1994 
Kilder: Tyske kilder; OECD MSTI (1994-1) maj 1994 
Report og OECD-databaser; EUROSTAT. 
-56 
GRÆKENLAND 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 63 780 mio. ECU (1993) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 267 mio. ECU (1991) 
NUF&U/BNP: 0,46% (1991) 
F&U-BUDGETTET I % AF STATSBUDGETTET: 0,57% (1992) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 58% (1991) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 22% (1991) 
SAMLET OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 163 mio. ECU (anslået, 1992) 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 1,50% (anslået, 1992) 
ANTAL FORSKERE I PROMILLE AF DEN ERHVERVSAKTIVE BEFOLKNING: 1,5 (1991) 
MINISTERIUM MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI : Generalsekretariatet for forskning og teknologi, en uafhængig 
instans i ministeriet for handel, industri, energi og teknologi. Universiteterne henhører under undervisningsministeriet. 
FORSKNINGS- OG TEKNOLOGIPOLITIKKENS STRUKTUR: 
De enkelte ministerier er ansvarlige for den forskning, der vedrører dem. Ministeriet for handel, industri, energi og teknologi og 
undervisningsministeriet finansierer henholdsvis 31,1% og 47,7% af de samlede offentlige F&U-udgifter. Generalsekretariatet for 
forskning og teknologi samordner forsknings- og udviklingspolitikken mellem de forskellige ministerier, forskningsinstitutter, 
virksomheder, universiteter og internationale organisationer. 
PRIORITETER 
Prioriteterne er baseret på de vigtigste elementer i handlingsprogrammet for FTU (EPET II) under FSR-Grækenland (1994/1999) og er 
blevet bekræftet af den nye regering efter valget den 10. oktober 1993: 
styrkelse af den græske industris konkurrenceevne gennem FTU-projekter i sektorer af stor økonomisk betydning og udvikling 
af industriforskning, teknologioverførsel og innovationssystemet 
forbedring og supplering af forskningsinfrastrukturcr, navnlig for de strategiske teknologier og i visse geografiske områder 
(nord, syd) 
fremme af teknologisk og videnskabelig undervisning og uddannelse 
skabelse af mekanismer til udformning af programmer og teknologi og undersøgelser til støtte for regeringens politik. 
UDVIKLINGSTENDENSER: Forholdet NUF&U/BNP er vokset fra 0,21% i 1981 til 0,46% i 1991. Målet er at nå 1 % i år 2000. 
BEMÆRKNINGER: Grækenlands deltagelse i EF-programmerne er vokset betydeligt i de seneste år. 
21/09/94 
Kilder: Græske kilder; OECD MSTI (1994-1) maj 1994 
Report og OECD-databaser; EUROSTAT. 
-57-
SPANIEN 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 439 542 mio. ECU (1993) 
NATTONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 3 719 mio. ECU (1993) 
NUF&U/BNP: 0,85% (1993) 
F&U-BUDGET 1 % AF STATSBUDGETTET: 2,38% (1990) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 45.7% (1991) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 48,1% (1991) 
SAMLET OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 2 066 mio. ECU (1993) 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 11,9% (1993) 
ANTAL FORSKERE I PROMILLE AF DEN ERHVERVSAKTTVE BEFOLKNING: 2,6 (1991) 
MINISTERIUM MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI : Det tværministerielle udvalg for videnskab og teknologi 
CCICYT"), der består af repræsentanter fra de 11 ministerier, der er berørt af forskning, er den officielle instans, der har ansvaret for 
planlægning, samordning og overvågning af den nationale forsknings- og teknologipolitik. 
FORSKNINGS- OG TEKNOLOGIPOLITIKKENS STRUKTUR: 
De 11 ministeriers forsknings- og teknologiaktiviteter samordnes af det tværministerielle udvalg og integreres på nationalt plan. De 
selvstændige spanske regioner kan vedtage og gennemføre deres egen forsknings-og energipolitik. Der er gjort bestræbelser på at 
samordne disse aktiviteter på nationalt plan. 
PRIORITETER: 
Den spanske F&U-plan (1988-91) omfatter to typer programmer: 
nationale programmer (i alt 20) med tre hovedområder: kommunikations- og produktionsteknologi (robotteknik, rumforskning, 
mikroelektronik, nye materialer), naturressourcer og livskvalitet (bioteknologi, lægemidler, sundhed, landbrug, skovbrug, 
dambrug ...), sociokulturelle undersøgelser (bevarelse af den historiske arv, sociokulturelle undersøgelser vedrørende 
Latinamerika ...) 
horisontale programmer og særprogrammer (uddannelse af forskningspersonale, højenergifysik, Antarktis ...). 
I den anden fase af den græske F&U-plan (1992-95) har man fastholdt de samme prioriteter, og de vigtigste forskelle i forhold til den 
første fase består i en koncentrering af programmerne (15 i stedet for 25), tilføjelse af ny projekttype (integreret projekt), der skal være til 
støtte for F&U-aktiviteter, der berører flere teknologiske områder. 
FÆLLESKSABSSTØTTERAMME: De F&U-foranstaltninger, der er foreslået i den 2. fællesskabsstøtteramme (94-99), tager sigte på 
styrkelse af forsknings- og teknologiinfrastrukturen, teknologioverførsel, uddannelse af forskere og F&U-medarbejdere samt støtte til 
teknologisk innovation i virksomhederne. Disse foranstaltninger vil blive gennemført gennem operationelle regionale og tværregionale 
programmer. 
UDVIKLINGSTENDENSER: Forholdet NUF&U/BNP er vokset fra 0,4% i 1981 til 0,87% i 1991. I 1992 skete der et fald til 0,86% og i 
1993 til 0,85%. I absolutte tal er NUF&U steget med 20% fra 1988 til 1989. Denne stigning svækkedes betydeligt fra 1991, hvor den 
årlige gennemsnitlige vækst var på 5,3% og -H 0,3% i 1992. 
Den spanske regering ønsker ikke desto mindre at hæve F&U-indsatsen til et niveau, der kan sammenlignes med de andre avancerede 
europæiske lande. 
21/09/94 
Kilder: Spanske kilder; OECD MSTI (1994-1) maj 1994 
Report og OECD-databaser; EUROSTAT. 
58 
FRANKRIG 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 1 076 534 mio. ECU (1993) (i løbende priser og valutakurser) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 23 790 mio. ECU (1992)" 
NUF&U/BNP: 2,36% (1992) 
DET OFFENTLIGE F&U-BUDGET I % AF STATSBUDGETTET: 5,99% (1990) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 49.8% (1991)" 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 42,5% (1991) 
SAMLET OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 14 634 mio. ECU (overslag, 1993) 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 36,3% (1993) 
ANTAL FORSKERE I PROMILLE AF DEN ERHVERVS AKTIVE BEFOLKNING: 5,2 (1991) 
MINISTERIUM MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI : Der blev i april 1993 oprettet et ministerium for videregående 
uddannelser og forskning (MESR), som har ansvaret for den videnskabelige og teknologiske politik i Frankrig. 
FORSKNINGS- OG TEKNOLOGIPOLITIKKENS STRUKTUR: 
Sideløbende med eller i samarbejde med ministeriet for videregående uddannelser og forskning spiller også andre ministerier en vigtig 
rolle for de videnskabelige og tekniske aktiviteter: bl.a. industriministeriet, ministeriet for post- og telekommunikation og udenrigshandel, 
undervisningsministeriet og forsvarsministeriet. Forskningsevaluering foretages bl.a. af det nationale råd for forskningsevaluering (CNER). 
Der er endvidere et råd for forskning og teknologi, som er den rådgivende instans for forsknings- og teknologipolitikken. I november 1994 
nedsættes et strategis udvalg, som skal styrke systemet for strategisk planlægning på F&U-området. I 1990 oprettedes et observatorium for 
videnskab og teknik (OST), som kortlægger indikatorer til beskrivelse af Frankrigs videnskabelige og teknologiske aktiviteter i regional-, 
national og international sammenhæng. 
PRIORITETER 
Det civile F&U-budget for 1995: 
medicinsk forskning og biologi 
civil luftfart 
forskere og uddannelse gennem forskning. 
Forskningen på følgende områder er ligeledes prioriteteret: 
landbrug og levnedsmidler 
miljø 
byplanlægning 
transport 
meteorologi. 
Der lægges stadig stor vægt på det internationale videnskabelige og teknologiske samarbejde, navnlig med sigte på østlandene. Frankrig er 
fortsat en af de store bidragydere til de europæiske teknologiprogrammer og Den Europæiske Rumorganisation. 
UDVIKLINGSTENDENSER: I de seneste 12 år er forholdet mellem F&U-udgifterne og BNP steget fra 2,01% (1981) til 2,36% (1992) 
med en årlig vækst på gennemsnitligt 4,3% fra 1981-1991. Siden 1990 er der imidlertid tale om vis stagnation efter næsten 10 års vækst i 
forskningsindsatsen. Væksten i budgettet for civil F&U for 1995 er på 3,5% i forhold til 1994, hvilket er klart svagere end i årene 1981-
90. 
BEMÆRKNINGER: I september 1993 åbnedes en debat om de vigtigste målsætninger for Frankrigs forskning. En rapport herom 
forelagdes parlamentet i juni 1994. De vigtigste mål var at fastlægge de store retningslinjer for den videnskabelige og teknologiske politik 
for de kommende år; at undersøge udviklingen i forskernes og undervisernes karriere og mobilitet; at klarlægge forskningsinstitutionernes 
rolle og udvikling. 
Sideløbende med denne nationale debat har MESR igangsat en undersøgelse af de teknologiske fremtidsmuligheder for at vurdere tekniske 
scenarier, som kan danne grundlag for den fremtidige teknologiske udvikling. 
27/09/94 
Kilder: Franske kilder; OECD MSTI (1994-1) maj 1994 
Report og OECD-databaser; EUROSTAT. 
Overslag. 
-59 
IRLAND 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 37 733 mio. ECU (1993) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 413 mio. ECU (1992) 
NUF&U/BNP: 1,1% (1992) 
DET OFFENTLIGE F&U-BUDGET I % AF STATSBUDGETTET: 1,3% (1992) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 23% (1992) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 65% (1992) 
DET OFFENTLIGE F&U-BUDGET: 170 mio. ECU (1993) 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 0% (1994) 
ANTAL FORSKERE OG INGENIØRER I PROMILLE AF DEN ERHVERVSAKTIVE BEFOLKNING: 4,1 (1991) 
MINISTERIUM MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI : "Office of Science and Technology" (OST) i ministeriet for 
beskæftigelse og industri har ansvaret for at samordne videnskabelige og teknologiske anliggender i de forskellige ministerier. 
DEN VIDENSKABELIGE OG TEKNOLOGISKE POLITIKS STRUKTUR OG GENNEMFØRELSE: 
1. FORFAS rådgiver OST om spørgsmål vedrørende videnskab og teknologi, samler statistiske oplysninger om videnskab og teknologi og 
evaluerer de nationale programmer. 
2. FORBAIRT er det vigtigste investeringsorgan for industriel forskning. 
Den videnskabelige og teknologiske politik er for tiden til revision i det nyligt oprettede rådgivende råd for videnskab, teknologi og 
innovation, som skal aflægge rapport herom inden udgangen af 1994. Dette råd vil bl.a. analysere forskningstilskuddene og ligevægten 
mellem grundlæggende og anvendt forskning, som forberedelse til en hvidbog om videnskab og teknologi. Mekanismerne og strukturerne 
for samordning af F&U-politikken er ligeledes taget op til revision. Europa-Kommissionen er blevet opfordret til at fremsætte 
bemærkninger om disse undersøgelser og om ligevægten mellem grundforskning og anvendt forskning og prioritering af forskningsemner. 
PRIORITETER 
Disse vil blive revidere i lyset af den kommende hvidbog, men omfatter for øjeblikket programmer for avanceret teknologi inden for 
bioteknologi, materialer, optoelektronik, avanceret design og polymerer. 
UDVnCLINGSTENDENSER: I 1993 blev vægten flyttet fra grundforskning til anvendt forskning og udvikling, skønt de samlede FTU-
budgetter var meget begrænsede. De nuværende tegn tyder på et vist omsving i disse tendenser. 
21/10/1994 
Kilder: Irske kilder; OECD MSTI (1994-1) maj 1994 
OECD-databaser, EUROSTAT. 
60 
ITALIEN 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 814 065 mio. ECU (1993) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 11 402 mio. UCV (1993) 
NUF&U/BNP: 1,40% (1993) 
DET OFFENTLIGE F&U-BUDGET I % AF STATSBUDGETTET: 1.39 (1993) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 48,3% (1993) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 46,6% (1993) 
SAMLET OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 6 422 mio. ECU (1993) 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 6,50% (1993) 
ANTAL FORSKERE OG INGENIØRER INDEN FOR F&U I PROMILLE AF DEN ERHVERVSAKTTVE BEFOLKNING: 3,1 (1991) 
MDWTERIUM MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI : Ministeriet for universiteter og videnskabelig og teknologisk 
forskning (MURST) 
DEN VIDENSKABELIGE OG TEKNOLOGISKE POLITIKS STRUKTUR : MURST fastlægger prioriteter og har opsyn med 
universitetssystemet som helhed og med-de offentlige forskningsinstitutioner og forvalter nogle af midlerne til at styre og støtte 
industriforskningen. 
PRIORITETER 
Mellem 1990 og 1993 blev en større andel af de offentlige F&U-midler afsat til universitetsforskning (fra 30 til 38% på bekostning af 
teknologisk forskning (fra 33 til 28%). 
De vigtigste områder i de seneste år (den offentlige og private sektor) er: 
elektronik 
transport (rumfartøjer) 
telekommunikation 
kemi 
fysik 
miljø 
bioteknologi 
biomedicin 
bioinstrumenter 
UDVIKLINGSTENDENSER: Der er ikke sket nogen nævneværdig udvikling i NUF&U i 1993. F&U-udgifterne i den offentlige sektor lå 
på 42,9%; heri indgår offentlige forskningsinstitutioner, myndigheder og universiteter. Der gives voksende finansiel støtte til: små og 
mellemstore virksomheder (virksomheder med under 200 ansatte og under 20 mia. lire kapitalanlæg), konsortier, som udøver forskellige 
aktiviteter, og videnskabs- og teknologiparker i hele landet. Der lægges større vægt på anvendt forskning. 
BEMÆRKNINGER : Kløften mellem Norditalien og Syditalien bør mindskes hurtigst muligt. Da mange offentlige midler til Syditalien er 
blevet beskåret eller indstillet, må den private sektor, navnlig de små og mellemstore virksomheder, stimuleres til at investere i forskning 
og udvikling. 
21/09/94 
Kilder: Italienske kilder; OECD MSTI (1994-1) maj 1994 
Report og OECD-databaser; EUROSTAT. 
-61 
LUXEMBOURG 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 6 910 mio. ECU (1990)2» (i løbende priser og valutakurser) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 141 mio. ECU (1990)<",) 
NUF&U/BNP: 2.04% (1990) ">ct) 
F&U-BUDGET I % AF STATSBUDGETTET: foreligger ikke 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: foreligger ikke 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 94,6% (1990)<,"2> 
SAMLET OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 7,5 mio ECU (1990)<,)<2> 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: foreligger ikke 
ANTAL FORSKERE I PROMflJLE AF DEN ERHVERVSAKTIVE BEFOLKNING: 4,3 (1990)(,,(2) 
MINISTERIUM MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI : Undervisningsministeriet 
DEN VrDENSKABELIGE OG TEKNOLOGISKE POLITIKS STRUKTUR : Det tværministerielle udvalg for samordning af videnskabelig 
forskning og teknologisk udvikling. 
PRIORITETER 
De to primære mål er: 
at skabe et gunstigt miljø for virksomhedernes innovationsinitiativer 
at fremme navnlig de små og mellemstore virksomheders innovationsindsats ved at skabe kompetenceområder på de felter, 
hvor der er mulighed for at nå op på international standard 
Disse mål skal bl.a. virkeliggøres ved: 
oprettelse af offentlige forskningscentre, som skal udføre F&U-aktiviteter medfinansieret af det offentlige 
oprettelse af en støtteordning for F&U i virksomhederne 
overførsel af de offentlige forskningscentres forskningsresultater til virksomhederne. 
UDVIKLINGSTENDENSER: De samlede F&U-udgifter som procentdel af BNP ligger på EF-gennemsnittet, dvs. ca. 2,04% i 1990. 
F&U-bevillingerne er begrænsede (7,5 mio ECU 1990) i forhold til NUF&U, men stiger støt. 
BEMÆRKNINGER: To virksomheder i den parakemiske sektor og i stålsektoren tegner sig for næsten 86% af Luxembourgs F&U-
udgifter. Bortset fra disse to sektorer anvendes 6% af F&U-udgifterne i metalforarbejdningssektoren. Loven fra marts 1987 har indtil nu 
resulteret i tre offentlige forskningscentre. Myndighederne samler nu regelmæssigt data om F&U-aktiviteterne i Luxembourg. 
22/09/94 
2) Overslag 
3) Kilde: EF-undersøgelse af F&U-potentialet i Luxembourg. 
-62 
NEDERLANDENE 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 262 740 mio. ECU (1993) (i løbende priser og valutakurser) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 4 475 mio. ECU (1991) 
NUF&U/BNP: 1,92% (1991) (1,96% (1992)") 
DET OFFENTLIGE F&U-BUDGET I % AF STATSBUDGETTET: 2,7% (1990) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 44,9% (1991) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 51,2% (1991) 
SAMLET OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 2 173 mio. ECU (1994) 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE-SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 3,4% (1994) 
ANTAL FORSKERE OG INGENIØRER I PROMILLE AF DEN ERHVERVS AKTIVE BEFOLKNING: 3,8 (1991) 
MINISTERIUM MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI: Ministeriet for undervisning og videnskab og ministeriet for 
økonomiske anliggender. 
DEN VIDENSKABELIGE OG TEKNOLOGISKE POLITIKS STRUKTUR : Beslutningsprocessen foregår i et net af rådgivende 
instanser, hvor rådet for videnskabs- og teknologipolitik (AWT) indtager den vigtigste plads. Forsknings- og teknologipolitikken fastlægges 
af rådet for videnskab, teknologi og information (RWTT), som ledes af premierministeren; her fungerer ministeren for undervisning og 
videnskab som samordningsminister for forskningspolitik og ministeren for økonomiske anliggender som samordningsminister for 
teknologi. De offentlige F&U-midler administreres af ministeriet for undervisning og videnskab (55%), ministeriet for økonomiske 
anliggender (19%) og de andre ministerier (26%). I industrisektoren finansierede de 5 multinationale selskaber omkring 60% af 
forskningen (1992). 
PRIORITETER 
Hovedvægten lægges på en solid videninfrastruktur, hvilket indebærer samarbejde mellem den offentlige og private sektor. Et vigtigt mål 
er endvidere videreformidling af ny viden til først og fremmest små og mellemstore virksomheder gennem et net af 18 regionale 
innovationscentre. Der lægges stadig større vægt på erhvervsuddannelse, eftersom veluddannede medarbejdere anses for at være af 
afgørende betydning i international sammenhæng. Samspillet mellem teknologi og det sociale miljø er for nylig blevet et nyt hovedpunkt i 
forsknings- og teknologipolitikken. 
De industrielt orienterede teknologiprogrammer til støtte for økonomisk vækst på mellemlang sigt er koncentreret om: materialeteknologi, 
bioteknologi og informationsteknologi. Den langsigtede strategiske forskning koncentreres om tværfaglig forskning, miljøforskning og 
energiforskning, understøttet af intensive fremtidsstudier og analyser af den igangværende internationalisering inden for forskning og 
videnskab. 
UDVIKLINGSTENDENSER: Forskningsudgifternes andel af BNP steg kraftigt i perioden 1984-87, men er faldet en smule de sidste år. 
Dette kan forklares ved stagnationen i F&U i den offentlige sektor. Industrisektorens bidrag til NUF&U faldt fra 55,9% i 1990 til 51,2% i 
1991. En forventet nedgang i NUF&U&BNP til 1,87% vækker bekymring. 
BEMÆRKNPTOER: "Internationaliseringen af undervisning og forskning" er et vigtigt punkt i Nederlandenes forsknings- og 
teknologipolitik. Store projekter i international sammenhæng er EUREKA-projekterne JESSI og COSINE. 
21/10/1994 
Kilder:Nederlandske kilder; OECD MISTI (1994-1) maj 1994 
REPORT og OECD-databaser; EUROSTAT 
Forskningsbudget 1993. 
-63 
PORTUGAL 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 66 956 mio. ECU (1993) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 288 mio. ECU (1990) 
NUF&U/BNP: 0,61% (1990) 
F&U-BUDGET I % AF STATSBUDGETTET: 1,5% (1990) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 61,8% (1990) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 27% (1990) 
SAMLET OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 327 mio. ECU (1993) 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 0,4 (1993) 
ANTAL FORSKERE I PROMILLE AF DEN ERHVERVSAKTIVE BEFOLKNING: 1,2 (1990) 
DEN VIDENSKABELIGE OG TEKNOLOGISKE POLITIKS STRUKTUR : Siden 1986, og navnlig efter oprettelsen af rådet for 
videnskab og teknologi, er der sket vigtige ændringer i det portugisiske system for videnskab og teknik. JNICT har det primære ansvar for 
planlægning, politik og samlet koordinering og forbereder F&U-budgettet (jf. organigrammet). 
PRIORITETER 
Retningslinjerne på mellemlang sigt i den flerårige plan for videnskabelig forskning og teknologisk udvikling for 1990'ernc ser således ud: 
at styrke Portugals deltagelse i den internationale forskning på grundforskningsområderne (bl.a. naturvidenskaber, biologi og 
biomedicin) 
at udvikle mulighederne for på selektiv vis at deltage i de europæiske teknologiprogrammer inden for ny informationsteknologi 
og telekommunikation 
at udvikle Portugals F&U-kapacitet inden for teknologi (fremstillings- og energiteknologi, nye materialer, bioteknologi osv.), 
som kan fremme moderniseringen af de traditionelle industrisektorer 
at styrke Portugals forskningskapacitet inden for geovidenskaber, havforskning og tropeforskning 
at styre udviklingen inden for samfundsvidenskab og humaniora. j 
DELTAGELSE I FÆLLESSKABETS FTU-AKTrVITETER: Portugals deltagelse i Fællesskabets FTU-aktiviteter er beskeden; siden 1987 
har Portugal deltaget i 728 projekter, som navnlig vedrørte følgende områder: 
modernisering af industrisektorer -
menneskelige ressourcer 
ikke-nuklear energi 
miljø 
agroindustri og bioteknologi 
havforskning. 
FÆLLESSKABETS STØTTERAMMER (1994-1999): De F&U-foranstaltninger, der er foreslået som led i fællesskabsstøtterammen 
(1989-93), bygger på Portugals strategiske målsætninger og tager først og fremmest sigte på at styrke infrastrukturerne for forskning og 
teknologisk udvikling, uddanne forskere og udbygge virksomhedernes teknologiske kapacitet. De vigtigste handlingsprogrammer PRAXIS 
(EF 376 mio. ECU) for styrkelse af F&U-systemcl og PEDIP II til modernisering af den portugisiske industri (EF 220 mio. ECU til 
ITU). 
UDVIKLINGSTENDENSER: F&U-udgifterne er steget regelmæssigt i de sidste år, og målet er 1 % af BNP i en nær fremtid. De 
vigtigste aktører i forsknings- og teknologisystemet er universiteterne og de private sammenslutninger, som arbejder uden fortjeneste for 
øje, og som har modtaget betydelige midler fra strukturfondene. 
21/09/94 
Kilder: Portugisiske kilder; OECD MSTI (1994-1) maj 1994 
Report og OECD-databaser; EUROSTAT. 
- 64 -
DET FORENEDE KONCERIKE 
BRUTTONATIONALPRODUKT (BNP): 773 000 mio. ECU (1993) 
NATIONALE BRUTTOUDGIFTER TIL F&U (NUF&U): 17 800 mio. MCD (1992) 
NUF&U/BNP: 2,12% (1992) 
DET OFFENTLIGE F&U-BUDGET I % AF STATSBUDGETTET: 3,01% (1990) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF STATEN: 35,4% (1992) 
PROCENTDEL AF NUF&U FINANSIERET AF INDUSTRIEN: 49,7% (1992) 
SAMLET OFFENTLIGT F&U-BUDGET: 6 803 mio. ECU (1993) 
FORSVARETS F&U-UDGIFTER I % AF DE SAMLEDE F&U-BUDGETBEVILLINGER: 45% (1993) 
ANTAL FORSKERE OG INGENIØRER INDEN FOR F& U I PROMILLE AF DEN ERHVERVSAKTIVE BEFOLKNING: 4,5 (1991) 
MINISTERIUM MED ANSVAR FOR FORSKNING OG TEKNOLOGI : Kontoret for videnskab og teknologi (OST), under direkte 
kabinetministerkontrol, samordner forsknings- og tcknologianliggcndcr for hele regeringen og har ansvaret for de seks forskningsråd. 
Andre vigtige regeringsinstanser er: Department of Trade and Industri (DTI), Department of Education (DFE). Ministry of Defence 
(MOD) and Ministry for Agriculture, Food and Fisheries (MAFF). 
DEN VIDENSKABELIGE OG TEKNOLOGISKE POLITIKS STRUKTUR OG GENNEMFØRELSE: Finansiering af højere 
uddannelsesinstitutter styres primært af forskningsrådene. Separat finansiering, der afliænger af undervisningsinstitutionernes kvalitet, ydes 
af DFE's råd for finansiering af højere uddannelse. I april 1994 skabtes en ny forskningsrådsstruktur med stærkere tilknytning til 
regeringen (via en OST-baseret generaldirektør) og med større vægtlægning på økonomisk vækst. Andre rcgeringslaboratorier (f.eks. 
under DTT, MOD, MAFF m.v.) og forskningsrådenes egne videnskabelige institutioner undersøges for tiden med henblik på mulig 
privatisering elier "rationalisering". Videnskabelig og teknisk støtte til industrien, navnlig de små og mellemstore virksomheder, gennem 
DTI er nu koncentreret om teknologioverførsel, konsulentbistand, standarder, oplysning, bedst mulig praksis og er ikke mere koncentreret 
om støtte til skabelse af ny teknologi. 
PRIORITETER 
Efter offentliggørelsen af hvidbogen iværksattes et "Technology Foresight Programme", som skulle indkredse de vigtigste 
markeds/teknologi-sektorer af størst betydning for (industrielle) brugere og bistå med udformningen af en national forsknings- og 
teknologipolitik. 15 store områder skal analyseres yderligere: landbrug, naturressourcer og miljø, kemikalier, kommunikation, bygge- og 
anlæg, forsvar og luft/rumfart, energi, finansielle tjenester, levnedsmidler og drikkevarer, sundhed og biovidenskaber, 
informationsteknologi og elektronik, fritid og undervisning, materialer, forarbejdning, produktion og industriprocesser, detailhandel og 
distribution samt transport. 
UDVIKLINGSTENDENSER : De offentlige F&U-udgifter ventes at falde gradvis i faste priser fra 6 800 mio. ECU (1992/93) til 6 020 
mio. ECU (1995/96 1993-priscr og valutkurser). Både de civile og militære F&U-budgcttcr (nuværende overslag for 1993-94 på 
henholdsvis 3 62Q mio. ECU og 2 980 mio. ECU) er dalende. 1 det civile F&U-budget vil nedskæringer i "civil department expenditure" 
og infrastrukturer til videregående uddannelse ikke fuldt blive udlignet af en planlagt stigning i udgifterne til grundlæggende (omend 
økonomisk relevant) forskning. 
21/09/94 
Kilder: Britiske kilder; OECD MSTI (1994-1) maj 1994 
Report og OECD-databaser; EUROSTAT. 
65 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 438 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 
Katalognummer : CB-CO-94-469-DA-C 
ISBN 92-77-81216-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg