Særberetning Gennemførelse af EU’s 
budget gennem finansielle 
instrumenter — hvad man 
kan lære af 
programperioden  
2007-2013DA 2016  nr. 19
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET
DEN EUROPÆISKE REVISIONSRET  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tlf. +352 4398-1
Kontakt:  eca.europa.eu/da/Pages/ContactForm.aspx
Websted:  eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Yderligere oplysninger om EU fås på internet via Europaserveren (http://europa.eu)
Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2016
Print ISBN 978-92-872-5394-1 ISSN 1831-0796 doi:10.2865/38121 QJ-AB-16-019-DA-C
PDF ISBN 978-92-872-5396-5 ISSN 1977-5636 doi:10.2865/23176 QJ-AB-16-019-DA-N
EPUB ISBN 978-92-872-5432-0 ISSN 1977-5636 doi:10.2865/10653 QJ-AB-16-019-DA-E
© Den Europæiske Union, 2016
Eftertryk tilladt med kildeangivelse
Gennemførelse af EU’s  
budget gennem finansielle  
instrumenter — hvad man  
kan lære af  
programperioden  
2007-2013
(artikel 287, stk. 4, andet afsnit, TEUF)SærberetningDA 2016  nr. 19
02
 Revisionsholdet
Revisionsrettens særberetninger præsenterer resultaterne af forvaltningsrevisioner og juridisk-kritiske revisioner vedrø -
rende specifikke EU-budgetområder eller forvaltningsspørgsmål. Med henblik på at opnå maksimal effekt udvælger og 
udformer Revisionsretten sine revisionsopgaver under hensyntagen til de risici, der knytter sig til forvaltningens resultat -
opnåelse eller regeloverholdelsen, de pågældende indtægters eller udgifters omfang, den fremtidige udvikling samt den 
politiske og offentlige interesse.
Denne forvaltningsrevision blev udført af Revisionsafdeling II — der ledes af Henri Grethen, medlem af Revisionsretten — 
hvis speciale er udgiftsområderne strukturpolitikker, transport og energi. Revisionsarbejdet blev ledet af Iliana Ivanova, 
medlem af Revisionsretten, med støtte fra kabinetschef Tony Murphy og attaché Mihail Stefanov, ledende administrator 
Niels-Erik Brokopp, opgaveansvarlig Rares Rusanescu samt revisorerne Agathoclis Argyrou, Marcel Bode, Viorel Cirje og 
Maria Ploumaki.
Fra venstre til højre:  Mihail Stefanov, Iliana Ivanova, Niels-Erik Brokopp, Rares Rusanescu, Tony Murphy og 
Agathoclis Argyrou.

03
 Indhold
Punkt
 Forkortelser
 Glossar
I-VIII  Resumé
1-22  Indledning
1-4 Hvad er finansielle instrumenter?
5-22  Brugen af finansielle instrumenter til at gennemføre EU-budgettet siden 2007
23-26  Revisionens omfang og revisionsmetoden
27-146  Bemærkninger
27-61  Var de finansielle instrumenter passende dimensioneret til markedets behov?
29-45  Tildeling af for meget kapital førte til lave udbetalingssatser, til, at midler ikke blev frigjort, og til potentiel 
tilbagebetaling ved afslutningen
46-54  Forvaltningsmyndighederne vurderede ikke altid markedsbehovene grundigt, før der blev tildelt midler til 
de finansielle instrumenter under EFRU og ESF
55-61  Den regionale fokusering var medvirkende årsag til, at medlemsstaterne oprettede et stort antal mindre 
finansielle instrumenter i programperioden 2007-2013
62-91  Lykkedes det de finansielle instrumenter at tiltrække privat kapital?
64-72  Kommissionens måling af de finansielle instrumenters løftestangseffekt tager ikke reelt hensyn til 
omfanget af de supplerende midler, den offentlige finansiering mobiliserer
73-91  Vanskeligt at tiltrække investorer fra den private sektor til finansielle instrumenter under såvel delt som 
central forvaltning
04 Indhold 
92-105  Ydede de finansielle instrumenter revolverende finansiel støtte?
93-95  Forsinkelser i gennemførelsen forkortede væsentligt den reelle investeringsperiode for en række af de 
finansielle instrumenter under EFRU og ESF
96-105  Den revolverende effekt af de finansielle instrumenter under EFRU og ESF var begrænset under 
gennemførelsen af og uvis efter afslutningen af 2007-2013-programmerne
106-146  Viste de finansielle instrumenter sig at være en omkostningseffektiv måde at gennemføre EU-
budgettet på?
108-110  Høje forvaltningsomkostninger og -gebyrer i forhold til de reelle udbetalinger til de endelige 
støttemodtagere
111-120  Ved afslutningen ingen godtgørelse fra EU-budgettet af forvaltningsomkostninger og -gebyrer ud over de 
lofter, der var fastsat i forordningerne
121-131  Kommissionens vurdering af forvaltningsomkostninger og -gebyrer tager ikke behørigt hensyn til forskelle 
i typer af instrumenter og det faktiske niveau af den støtte, der ydes til de endelige modtagere
132-141  Begrænsninger i medlemsstaternes rapportering af forvaltningsomkostninger og -gebyrer
142-146  Der påløber forvaltningsomkostninger og -gebyrer ud over administrationsomkostningerne ved at 
gennemføre EFRU- og ESF-OP’erne
147-163  Konklusioner og anbefalinger
 Bilag I —  Finansielle instrumenter under delt forvaltning — hvordan de fungerer 
(programperioden 2014-2020)
 Bilag II —  Definition af begrebet »finansielle instrumenter« i retsgrundlaget 
(programperioderne 2014-2020 og 2007-2013)
 Bilag III —  Oversigt over de finansielle instrumenter under EFRU i de 28 EU-medlemsstater: 
antal fonde og tildeling (programperioden 2007-2013)
 Bilag IV —  Oversigt over de finansielle instrumenter under ESF i de 28 EU-medlemsstater: antal 
fonde og tildeling (programperioden 2007-2013)
 Bilag V —  Oversigt over kravene ved den forudgående vurdering 
(programperioden 2014-2020)
 Kommissionens svar
 Margueritefondens svar
05
 Forkortelser
CEF : Connecting Europe-faciliteten
CF: Samhørighedsfonden
COCOF : Koordinationsudvalget for Fondene
CPR : Forordningen om fælles bestemmelser
DAS : Revisionserklæring
EaSI : EU-program for beskæftigelse og social innovation
EEEF : Den europæiske energieffektiviseringsfond
EEPR : Program for støtte til økonomisk genopretning gennem finansiel fællesskabsbistand til projekter på 
energiområdet
EFF : Den Europæiske Fiskerifond
EFRU : Den Europæiske Fond for Regionaludvikling
EFSI : Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer
EGESIF : Ekspertgruppe vedrørende de europæiske struktur- og investeringsfonde
EIB: Den Europæiske Investeringsbank
EIF: Den Europæiske Investeringsfond
ELFUL : Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne
EPMF : Den Europæiske mikrofinansieringsfacilitet Progress til fordel for beskæftigelse og social integration
ESF : Den Europæiske Socialfond
ESI-fonde : Europæiske struktur- og investeringsfonde
FFR : Flerårig finansiel ramme
GBER : Generel gruppefritagelsesforordning
Jeremie : Fælleseuropæiske midler til mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder
LGTT : Lånegarantiinstrumentet for transeuropæiske transportnetprojekter
06 Forkortelser 
Margueritefonden : Den Europæiske 2020-fond for Energi, Klimaændringer og Infrastruktur
OP: Operationelt program
PBI: Initiativet med projektobligationer
PFLP : Portefølje med den mest risikovillige tilgang
SICAR : Investeringsselskab med risikovillig kapital
SICAV : Investeringsselskab med variabel kapital
SMV : Små og mellemstore virksomheder
TEN-E/T : Transeuropæiske energi-/transportnet
TEUF : Traktat om Den Europæiske Unions funktionsmåde
07
 Glossar
CEF-forordningen : Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 af 11. december 2013 om 
oprettelse af Connecting Europe-faciliteten, om ændring af forordning (EU) nr. 913/2010 og om ophævelse af 
forordning (EF) nr. 680/2007 og (EF) nr. 67/20101.
De europæiske struktur- og investeringsfonde (ESIF)  omfatter fem særskilte fonde, der har som mål at 
reducere regionale skævheder i hele Unionen i programperioden 2014-2020. Fondene er: Den Europæiske Fond 
for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for 
Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond.
Den delegerede forordning : Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 480/2014 af 3. marts 2014 om 
supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 om fælles bestemmelser for 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske 
Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle 
bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden 
og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond2.
Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI)  har til formål at mobilisere mindst 315  milliarder  euro 
i privat og offentlig langsigtet investering i hele EU i perioden 2015-2017 og garantere finansiering af projekter 
i årene derefter. EFSI er oprettet under Den Europæiske Investeringsbank (EIB) som en trustfond med 
ubegrænset varighed med henblik på finansiering af mere risikobetonede projektelementer. En garanti på op til 
16 milliarder  euro stillet af EU-budgettet, vil kompensere for den supplerende risiko, EIB løber. Medlemsstaterne kan 
bidrage til EFSI med supplerende midler.
Målet for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU)  er at styrke den økonomiske og sociale 
samhørighed i Den Europæiske Union ved at udligne de største regionale skævheder gennem finansiel støtte til 
etablering af infrastruktur og til produktive investeringer i jobskabelse, navnlig rettet mod virksomheder.
Målet for Den Europæiske Socialfond (ESF)  er at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i Den Europæiske 
Union ved — især gennem efteruddannelsesforanstaltninger — at forbedre beskæftigelsen og jobmulighederne, 
befordre et højt beskæftigelsesniveau og skabe flere og bedre job.
Egenkapitalinvestering  er tilvejebringelse af kapital til en virksomhed, som investeres direkte eller indirekte 
til gengæld for helt eller delvist ejerskab af virksomheden, og hvor egenkapitalinvestoren kan påtage sig en vis 
ledelseskontrol med virksomheden og få andel i dens overskud
Ekspertgruppen vedrørende de europæiske struktur- og investeringsfonde (EGESIF)  blev oprettet 
i Kommissionen med det mål at rådgive Kommissionen om spørgsmål med relation til gennemførelse 
af programmer, der vedtages og gennemføres i overensstemmelse med de europæiske struktur- og 
investeringsfondsforordninger. Den er den ene af de to grupper, der har afløst Koordinationsudvalget for Fondene 
(den anden er COESIF — Koordinationsudvalget for de europæiske struktur- og investeringsfonde).
1 EUT L 348 af 20.12.2013, s. 129.
2 EUT L 138 af 13.5.2014, s. 5.
08 Glossar 
En endelig (støtte)modtager  er enhver juridisk eller fysisk person, bortset fra en holdingfond eller en finansiel 
formidler, der modtager finansiering fra et finansielt instrument.
Finansforordningen : Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om 
de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) 
nr. 1605/20023.
En finansiel formidler  er en enhed, der fungerer som mellemled mellem forvaltningsmyndigheden eller 
holdingfonden og de endelige modtagere af midler, der under delt forvaltning kanaliseres gennem finansielle 
instrumenter.
Forebyggende kreditlinje er en kreditlinje, som der kan hæves på, hvis en på forhånd defineret begivenhed 
indtræffer.
Forordningen om fælles bestemmelser (CPR) for perioden 2014-2020:  Europa-Parlamentets og Rådets forordning 
(EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, 
Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af 
Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond 
for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og 
om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/20064.
En forvaltningsmyndighed  er en national, regional eller lokal offentlig myndighed eller ethvert andet offentligt 
eller privat organ, som en medlemsstat har udpeget til at forvalte et operationelt program. Den har bl.a. til 
opgave at udvælge projekter til finansiering, overvåge, hvordan projekter bliver gennemført, og rapportere til 
Kommissionen om finansielle aspekter og opnåede resultater.
Fælleseuropæiske midler til mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder (Jeremieinitiativet)  
er et kommissionsinitiativ udviklet i samarbejde med Den Europæiske Investeringsfond. Det fremmer anvendelsen 
af finansieringstekniske instrumenter til at forbedre SMV’ers adgang til finansiering via strukturfondene.
En garanti  er en tredjeparts — en såkaldt garants — forpligtelse til at betale en låntagers gæld, når denne ikke 
selv kan betale den. Garanten er ansvarlig for at dække manglende betaling/misligholdelse af låntagers gæld på de 
vilkår og betingelser, der er fastsat i aftalen mellem garant, långiver og/eller låntager.
Den generelle forordning for programperioden 2007-2013: Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 
om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og 
Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/19995.
3 EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.
4 EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320.
5 EUT L 210 af 31.7.2006, s. 25.
09 Glossar 
Gennemførelsesforordningen:  Kommissionens forordning (EF) nr. 1828/2006 af 8. december 2006 om 
gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 og til Europa-Parlamentets og Rådets 
forordning (EF) nr. 1080/2006 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling6.
En holdingfond er en fond, der er oprettet til at investere i en række venturekapitalfonde, garantifonde, lånefonde, 
byudviklingsfonde, fonde eller andre tilskyndelsesordninger, der tilvejebringer lån, garantier i forbindelse 
med tilbagebetalingspligtige investeringer eller tilsvarende instrumenter med henblik på energieffektivitet og 
anvendelse af vedvarende energi i bygninger, herunder i eksisterende boliger.
Et investeringsselskab med variabel kapital  (SICAV) er en form for åben investeringsfond, hvis kapitalværdi 
ændrer sig på grundlag af antallet af investorer og af værdien af dens underliggende investeringer. Andele i fonden 
købes og sælges på basis af fondens seneste nettoværdi.
Koordinationsudvalget for Fondene (COCOF) er et stående overvågningsudvalg under Kommissionen. Det 
har til opgave at drøfte spørgsmål i relation til gennemførelsen af forordningerne om Den Europæiske Fond for 
Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden.
Det kritiske afkast  er den minimumsforrentning af et projekt eller en investering, som en leder eller investor 
kræver.
Et lån er en aftale, der forpligter långiver til at stille et pengebeløb til rådighed for låntager i den aftalte mængde 
og periode. Låntager er forpligtet til at tilbagebetale lånet efter en bestemt periode. Normalt har låntager pligt til at 
betale renter af lånebeløbet.
I et operationelt program (OP)  fastsættes en medlemsstats prioriteter og specifikke mål, og det fastlægges, 
hvordan finansieringen vil blive anvendt i en given periode — generelt syv år — til at finansiere projekter. Disse 
projekter skal bidrage til at opfylde en eller flere af et antal målsætninger, der er fastsat i OP’ets prioritetsområde. 
Der skal indføres programmer for hver enkelt af fondene på samhørighedsområdet, dvs. Den Europæiske Fond for 
Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden. OP’erne udarbejdes af medlemsstaterne 
og skal godkendes af Kommissionen, før der kan afholdes betalinger over EU-budgettet. De kan kun ændres 
i programperioden, hvis begge parter er enige herom.
Portefølje med den mest risikovillige tilgang (Portfolio First Loss Piece (PFLP)):  Når en låneportefølje opdeles 
i flere risikotrancher, er PFLP den tranche, som dækker porteføljens første tab (der f.eks. kan skyldes misligholdelse 
af lån).
Prioritetsområde:  Én af prioriteterne i strategien for et operationelt program, der omfatter en gruppe aktioner, 
som er indbyrdes forbundne og har specifikke målelige mål.
Resterende midler  (legacy funding) er den del af den tildelte kapital, der har nået de endelige støttemodtagere, 
derefter er blevet sendt tilbage til det finansielle instrument og således er disponibel til en ny investeringsrunde.
Samhørighedspolitikken  i programperioden 2007-2013 omfattede Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og 
Den Europæiske Socialfond (dvs. de to »strukturfonde«) samt Samhørighedsfonden. I programperioden 2014-2020 
blev samordningen af samhørighedspolitikken og de øvrige EU-politikker, der bidrager til regional udvikling, dvs. 
politikken for udvikling af landdistrikterne samt fiskeri- og havpolitikken, forbedret gennem fastsættelse af fælles 
bestemmelser for de europæiske struktur- og investeringsfonde.
6 EUT L 371 af 27.12.2006, s. 1.
10 Glossar 
Specifikke fonde  er andre fonde end holdingfonde.
Statsstøtte  er enhver form for direkte eller indirekte finansiel støtte, der ydes af offentlige myndigheder til 
virksomheder i den private sektor. Ifølge traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) er statsstøtte 
generelt uforenelig med det indre marked, medmindre det er behørigt begrundet. EU’s regler for statsstøtte 
fastsætter, hvornår sådan støtte ikke fordrejer (eller ikke truer med at fordreje) konkurrencen. Europa-Kommissionen 
har enekompetence til at vurdere, om statsstøtte ydet af medlemsstaterne er forenelig med disse regler. De 
proceduremæssige afgørelser og foranstaltninger, Europa-Kommissionen træffer, gennemgås af Retten og 
Domstolen.
Tildelt kapital  henviser til det finansieringsbeløb, der betales til et finansielt instrument (fra EU-budgettet, 
det nationale budget eller private investorer) til at støtte dettes aktioner. Den tildelte kapital bør afspejle 
finansieringsinstrumentets investeringskapacitet og stå i rimeligt forhold til det marked, instrumentet er rettet mod.
Et venturekapitalinvesteringsselskab  (SICAR) er en struktur, der er udformet til private kapitalinvesteringer og 
venturekapitalinvesteringer uden regler om spredning af investeringerne og långivnings- eller gearingsrestriktioner.
Den øvre garantisats  er den procentuelle andel af en samlet låneporteføljes værdi, som garantien reelt dækker.
11
 Resumé
I
Den Europæiske Union står for tiden over for alvorlige udfordringer såsom den økonomiske og finansielle genopret -
ning og forvaltningen af flygtningekrisen. EU’s beslutningstagere søger derfor metoder til at maksimere effektivi -
teten og produktiviteten af det disponible EU-budget, som tegner sig for under 1 % af EU’s bruttonationalprodukt 
(BNP).
II
Finansielle instrumenter er et gennemførelsesværktøj til at yde finansiel støtte fra EU-budgettet. Finan -
siel støtte til endelige støttemodtagere via finansielle instrumenter kan have form af lån, garantier samt 
egenkapitalinvesteringer.
III
Hvis de gennemføres korrekt — kan de finansielle instrumenter i forhold til tilskud indebære følgende to specifikke 
fordele:
— muligheden for at give de offentlige midler en løftestangseffekt (ved at der mobiliseres supplerende private og 
offentlige midler, der komplementerer den oprindelige offentlige finansiering)
— den tildelte kapitals revolverende karakter (dvs. at de samme midler kan anvendes i flere omgange).
Det bør principielt også indvirke på de endelige støttemodtageres adfærd, at lån skal betales tilbage, garantier 
skal frigives eller for så vidt angår egenkapitalinvesteringer give et afkast, hvad der fører til en bedre anvendelse 
af offentlige midler og formindsker sandsynligheden for, at de endelige modtagere bliver afhængige af offentlig 
støtte.
IV
I programperioden 2007-2013 brugte 25 ud af 28 EU-medlemsstater finansielle instrumenter, der var oprettet under 
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) og Den Europæiske Socialfond (ESF): i alt var der oprettet 972 
finansielle instrumenter under EFRU og 53 under ESF i hele EU. Ved udgangen af 2014 var der betalt ca. 16 milli -
arder euro som bidrag fra operationelle programmer (OP’er) under EFRU og ESF til disse instrumenter. Det er en 
væsentlig stigning sammenholdt med de henholdsvis ca. 1,3 milliarder euro og 0,6 milliarder euro, der blev tildelt 
sådanne instrumenter i programperioderne 2000-2006 og 1994-1999. I perioden 2007-2013 var det samlede bidrag 
fra EU-budgettet til de 21 finansielle instrumenter, som Kommissionen forvaltede direkte eller indirekte, ca. 5,5 milli -
arder  euro. Disse centralt forvaltede finansielle instrumenter anvendes i alle EU-medlemsstaterne.
12 Resumé 
V
Med denne revision undersøgte vi, om finansielle instrumenter var en produktiv mekanisme til gennemførelse af 
EU-budgettet i programperioden 2007-2013. Vores revision blev gennemført mellem oktober 2014 og marts 2016 og 
havde fokus på områderne regional-, social-, transport- og energipolitik. Vores analyse dækker alle de 1025 finan -
sielle instrumenter, der blev oprettet under EFRU og ESF i programperioden 2007-2013 under delt forvaltning samt 
seks centralt forvaltede finansielle instrumenter inden for disse områder. De data, der fremlægges i denne beret -
ning, er baseret på de seneste tilgængelige oplysninger fra Kommissionen i september 2015, som afspejler situatio -
nen pr. udgangen af 2014.
VI
Under revisionen identificerede vi en række væsentlige forhold, der begrænsede produktiviteten af de finansielle 
instrumenter som mekanisme til gennemførelse af EU-budgettet i programperioden 2007-2013:
— Mange finansielle instrumenter under EFRU og ESF var overdimensionerede, og ved udgangen af 2014 var 
der fortsat store problemer med at få brugt den tildelte kapital (i gennemsnit var ca. 57 % af alle de kapi -
taltildelinger, OP’erne havde betalt til de finansielle instrumenter, blevet brugt). En medvirkende faktor 
til de for store oprindelige kapitaltildelinger var, at medlemsstaterne ønskede at undgå frigørelser i hele 
programperioden 2007-2013.
— Det lykkedes samlet set hverken finansielle instrumenter under delt eller central forvaltning at tiltrække privat 
kapital.
— Det er hidtil kun lykkedes et begrænset antal finansielle instrumenter under EFRU og ESF at yde revolverende 
finansiel støtte.
— Forvaltningsomkostningerne og -gebyrerne for finansielle instrumenter under EFRU og ESF lå på et højt niveau 
sammenlignet med den reelle finansielle støtte til de endelige støttemodtagere og lader også til at være væ -
sentlig højere end for centralt forvaltede instrumenter eller investeringsfonde i den private sektor.
VII
Samtidig noterer vi også, at den retlige ramme for finansielle instrumenter for programperioden 2014-2020 er blevet 
forbedret på grundlag af den ekspertise, der blev opbygget i programperioden 2007-2013, men der er stadig en 
række spørgsmål.
13 Resumé 
VIII
I beretningen anbefaler vi, at:
— Kommissionens forudgående vurdering i forbindelse med centralt forvaltede instrumenter kommer til systema -
tisk at indeholde en analyse af de hidtil »høstede erfaringer«
— Kommissionen ud over de »høstede erfaringer« også vurderer effekten af større socioøkonomiske ændringer af 
rationalet bag instrumentet og de tilsvarende bidrag, der kræves fra EU-budgettet i forbindelse med de enkelte 
midtvejsgennemgange af alle centralt forvaltede finansielle instrumenter
— Kommissionen og medlemsstaterne sigter mod at optimere størrelsen af specifikke fonde under EFRU og ESF 
med henblik på så vidt muligt at drage fordel af de væsentlige besparelser i omkostningerne ved at drive 
fondene. Medlemsstaterne bør have supplerende vejledning i at oprette sådanne finansielle instrumenter (som 
forvaltes direkte eller indirekte af Kommissionen) i medlemsstaterne eller på EU-plan.
— Kommissionen bør i finansforordningen (og siden hen i sektorspecifikke forordninger) give en definition af de 
finansielle instrumenters løftestangseffekt, som kan anvendes på alle områder inden for EU-budgettet, og som 
klart skelner mellem løftestangseffekten af private og nationale offentlige bidrag under OP’et og/eller supple -
rende private eller offentlige kapitaltilførsler og tager hensyn til den type instrument, det drejer sig om.
— For så vidt angår finansielle instrumenter under EFRU og ESF i programperioden 2007-2013 bør Kommissionen 
ved afslutningen sikre, at medlemsstaterne leverer fuldstændige og pålidelige data vedrørende private bidrag 
til kapitaltildelingerne, både gennem OP’erne og som supplement til dem
— Kommissionen i forbindelse med finansielle instrumenter under EFRU og ESF giver medlemsstaterne supple -
rende vejledning i, hvordan de bedst kan anvende bestemmelserne om fortrinsbehandling til at tiltrække mere 
privat kapital uden at påføre de offentlige investorer, der bidrager til de finansielle instrumenters tildelinger, en 
for stor risiko
— de generelle principper for risikodeling, der kan have indvirkning på EU-budgettet, for så vidt angår centralt 
forvaltede finansielle instrumenter defineres i lovgivningen om de pågældende instrumenter
— Kommissionen for så vidt angår alle de finansielle instrumenter, der finansieres over EU-budgettet i programpe -
rioden 2014-2020, sikrer, at medlemsstaterne, Kommissionen selv og EIB-gruppen kun gennemfører strukturer, 
der stemmer overens med dens egne henstillinger og aktioner med hensyn til skatteordninger
— Kommissionen træffer passende foranstaltninger til at sikre, at medlemsstaterne opretholder fondenes revolve -
rende karakter i den krævede otteårs periode efter udløbet af støtteberettigelsesperioden for programperioden 
2014-2020
14 Resumé 
— Kommissionen giver vejledning i de bestemmelser, der gør det muligt, at de finansielle instrumenter fortsat kan 
anvendes i den følgende programperiode, navnlig i tilfælde, hvor fondsforvalterne er udvalgt på basis af offent -
ligt udbud
— Kommissionen sikrer, at medlemsstaterne rapporterer omfattende oplysninger om forvaltningsomkostnin -
ger og -gebyrer, der er påløbet og betalt senest i marts 2017, med henblik på den forestående afslutning af 
programperioden 2007-2013
— Kommissionen gør det klart, at lofterne for forvaltningsomkostninger og -gebyrer skal anvendes på den ka -
pitaltildeling, det finansielle instrument reelt har brugt, dvs. det bidrag fra OP’et, der er blevet brugt til at yde 
finansiel støtte til endelige støttemodtagere
— Kommissionen med hensyn til resultatbaseret aflønning af fondsforvalterne i programperioden 2014-2020 stiller 
lovgivningsforslag om en revision af de gældende bestemmelser i forordningen om fælles bestemmelser med 
det sigte at styrke incitamentet til sådanne ordninger
— de forvaltende myndigheder i medlemsstaterne i udstrakt grad anvender de eksisterende resultatbaserede 
elementer i aflønningen af fondsforvaltere under forhandlingerne om finansieringsaftalerne
— Kommissionen udfører en sammenlignende analyse af omkostningerne ved at yde på den ene side tilskud, på 
den anden side tilbagebetalingspligtig finansiel støtte, navnlig gennem finansielle instrumenter, i program -
perioden 2014-2020, med henblik på at fastslå det faktiske niveau af dem. Sådanne oplysninger vil være særlig 
relevante for udarbejdelsen af lovgivningsforslag til perioden efter 2020 og fastsætte et passende niveau for 
den tekniske bistand.
15
 Indledning
Hvad er finansielle instrumenter?
01 
Den Europæiske Union står i dag over for alvorlige udfordringer såsom den øko -
nomiske og finansielle genopretning og forvaltningen af flygtningekrisen. EU-be -
slutningstagerne søger derfor måder, hvorpå de kan maksimere effektiviteten og 
produktiviteten af det disponible EU-budget, der tegner sig for mindre end 1 % 
af EU’s bruttonationalprodukt (BNP).
Finansielle instrumenter7 er et gennemførelsesværktøj til at yde finansiel støtte fra 
EU-budgettet gennem lån, garantier og egenkapitalinvesteringer (eller kvasiegenka -
pitalinvesteringer) til gennemførelse af projekter (jf. tabel 1 )8.
Bilag I  viser, hvordan de forskellige typer af finansielle instrumenter fungerer.7 I programperioden 2007-2013 
anvendte lovgivningen om 
EFRU og ESF betegnelsen 
»finansieringstekniske 
instrumenter«. I denne 
beretning anvendes 
betegnelserne 
»finansieringstekniske 
instrumenter« og »finansielle 
instrumenter« synonymt.
8 Ifølge international 
regnskabsstandard 32 er et 
finansielt instrument enhver 
kontrakt, som fører til et 
finansielt aktiv i én enhed og 
en finansiel forpligtelse eller et 
egenkapitalinstrument i en 
anden enhed.Tabel 1Hovedtyperne af finansielle instrumenter, som EU-budgettet støtter
Kilde:  Europa-Kommissionen, EIB, »FI Compass — Financial Instrument products. Lån, garantier, egenkapital og kvasiegenkapital«, s. 3.Lån
En aftale, som forpligter långiver til at stille et aftalt pengebeløb til rådighed for 
låntager i en aftalt periode, og i henhold til hvilken låntager er forpligtet til at tilbagebetale beløbet inden for den aftalte periode. Et lån under et ﬁnansielt instrument kan hjælpe i tilfælde, hvor bankerne ikke er villige til at yde lån på betingelser, som låntager kan acceptere. Det ﬁnansielle instrument kan tilbyde lavere rentesatser eller længere tilbagebetalingsperioder eller have lavere krav til sikkerhedsstillelse.
Egenkapital
Tilvejebringelse af kapital til en virksomhed, som investeres direkte eller indirekte 
til gengæld for helt eller delvist ejerskab af virksomheden, og hvor egenkapitalin-vestoren kan påtage sig en vis ledelseskontrol med virksomheden og få andel i dens overskud.Det ﬁnansielle afkast afhænger af virksomhedens vækst og rentabilitet. Det optjenes gennem udbytte og ved salg af andele til en anden investor (»desinvestering«) eller ved en børsintroduktion.Garanti
Et skriftligt tilsagn om helt eller delvis at påtage sig ansvaret for tredjemands gæld 
eller forpligtelse eller for den pågældende tredjemands tilfredsstillende opfyldelse af sine forpligtelser i forbindelse med en begivenhed, der udløser en sådan garanti, f.eks. misligholdelse af et lån.Garantier dækker normalt ﬁnansielle transaktioner såsom lån.
Kvasiegenkapital
En ﬁnansieringsform, der rangerer mellem egenkapital og gæld, idet den 
indebærer større risiko end foranstående gæld og mindre risiko end almindelig egenkapital.Kvasiegenkapitalinvesteringer kan struktureres som gæld, typisk simple fordringer eller efterstillet gæld, der i visse tilfælde kan konverteres til egenkapital, eller som »preferred equity«.Risiko/afkastproﬁlen ligger typisk mellem gæld og egenkapital i en virksomheds kapitalstruktur.* Europa-Kommissionen (2015). Guidance for Member States on Financial Instruments— Glossary.
16 Indledning 
02 
I forhold til tilskud (der er den traditionelle måde at yde finansiering på fra 
EU-budgettet) kan finansielle instrumenter — hvis de gennemføres korrekt — 
kan indebære to specifikke fordele:
 ο muligheden for at bibringe de offentlige midler en løftestangseffekt (ved, at 
der mobiliseres supplerende private og offentlige midler, der komplemente -
rer den oprindelige offentlige finansiering)
 ο den tildelte kapitals revolverende karakter (dvs. anvendelse af samme midler 
i flere omgange) giver mulighed for, at hver enkelt euro af finansieringen 
gennem de finansielle instrumenter i princippet kan bruges mere end en 
gang.
03 
Det bør principielt også indvirke på de endelige støttemodtageres adfærd, at lån 
skal betales tilbage, garantier skal frigives eller for så vidt angår egenkapitalinveste -
ringer give et afkast, hvad der fører til en bedre anvendelse af offentlige midler 
og formindsker sandsynligheden for, at de endelige modtagere bliver afhængige 
af offentlig støtte.
04 
Ved revisionen af finansforordningen i 2012 blev der for første gang givet en fæl -
les definition af finansielle instrumenter, og denne definition er siden da blevet 
brugt i sektorforordningerne for programperioden 2014-2020 (jf. bilag II ).
Brugen af finansielle instrumenter til at gennemføre 
EU-budgettet siden 2007
Brug af finansielle instrumenter finansieret over 
EU-budgettet
05 
EU-budgettet kan gennemføres ved delt forvaltning (dvs. i samarbejde med 
medlemsstaterne som i forbindelse med samhørighedspolitikken), ved direkte 
forvaltning (dvs. at det forvaltes af Kommissionens tjenestegrene eller via forvalt -
ningsorganer) eller ved indirekte forvaltning (dvs. at budgetgennemførelsesop -
gaverne overdrages til tredjelande eller forskellige enheder)9. De to sidstnævnte 
betegnes samlet central forvaltning.9 Artikel 58 
i finansforordningen.
17 Indledning 
06 
Finansielle instrumenter bruges i forbindelse med forskellige dele af 
EU-budgettet:
 ο Finansielle instrumenter til delt forvaltning på samhørighedsområdet op -
rettes navnlig under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) 
og i mindre omfang under Den Europæiske Socialfond (ESF). Fra og med 
programperioden 2014-2020 kan de finansielle instrumenter også anvendes 
under Samhørighedsfonden. Hvert instrument skal gennemføres inden for 
rammerne af et operationelt program (OP), der vedtages af de forvaltnings -
myndigheder, der er ansvarlige for det pågældende program, og som også 
fastsætter dets størrelse og udformning10. Der anvendes også finansielle 
instrumenter under Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdi -
strikterne (ELFUL) og Den Europæiske Fiskerifond (EFF).
 ο Centralt forvaltede finansielle instrumenter finansieres over forskellige 
budgetområder, f.eks. forskning, erhvervspolitik, uddannelse og kultur mv. 
Kommissionen og dens partnere er direkte involveret i udformningen af disse 
instrumenter, i udviklingen af deres investeringsstrategi og i tildelingen af 
midler. Afgørelsen om at oprette sådanne instrumenter træffes af budget -
myndigheden (dvs. Europa-Parlamentet og Rådet) på grundlag af et forslag 
fra Kommissionen.
Regler for valg af fondsforvaltere til finansielle instrumenter
07 
I forbindelse med delt forvaltning kan finansielle instrumenter oprettes som selv -
stændige fonde eller som delfonde af en holdingfond, senere benævnt specifikke 
fonde (jf. figur 1 ). En holdingfond, undertiden benævnt en »fund of funds«, er en 
fond, der er oprettet med det formål at forvalte forskellige typer af instrumenter. 
Den gør det også muligt at yde bidrag til ét eller flere finansielle instrumenter fra 
ét eller flere OP’er.
08 
Finansielle instrumenter forvaltes generelt af private eller offentlige banker eller 
andre finansielle formidlere og ikke af offentlige forvaltninger. For EFRU- og 
ESF-instrumenters vedkommende skal valget af en fondsforvalter være i overens -
stemmelse med EU’s og de nationale regler for offentlige udbud, hvis forvaltnin -
gen af fonden sendes i udbud. I situationer, hvor reglerne for offentlige udbud 
ikke finder anvendelse (dvs. hvis fondsforvaltningskontrakten ikke er en offentlig 
tjenesteydelseskontrakt), kan forvaltningsmyndigheden udpege fondsforvalteren 
under overholdelse af de relevante statsstøtteregler (jf. punkt 10-12).
09 
EIB-gruppen (der omfatter Den Europæiske Investeringsfond (EIF) og Den Euro -
pæiske Investeringsbank (EIB)) har en særlig status, idet dens medlemmer kan 
udnævnes til fondsforvaltere uden offentligt udbud11. De forvalter også hoved -
parten af de centralt forvaltede instrumenter, hvor fondsforvalteren udpeges 
i lovgivningsforslaget.10 Europa-Parlamentet, 
Generaldirektoratet for 
Interne Politikker, »Financial 
Engineering Instruments in 
Cohesion policy - Study«, 2013, 
s. 46.
11 Artikel 44, litra c), i den 
generelle forordning.
18 Indledning 
Kilde:  Revisionsretten.Figur 1Forenklet oversigt over strukturen i en holdingfond for finansielle instrumenter 
under EFRU eller ESF
Supplerende oﬀentlige 
eller private bidrag til den 
tildelte kapital.
Bidrag til kapitaltildelingen fra OP (EU og nationale oﬀentlige og private fonde)
Bidrag til kapitaltildelingen fra holdingfond
Finansiel støtte via lån, garantier, egenkapitalandeleTilbagebetaling af /f_inansiel støtteTilbagelevering ved afvikling af underfond, plus udbytte/renter mv., under gennemførelsenTilbagelevering af ikke-udnyttede kapitaltildelinger til OP ved afslutningen
Endelig 
modtagerFinansiel formidlerFinansiel formidlerAutoridad 
de gestión
Delfond ("modtager")HoldingfondOperationelt program (OP) under 
EFRU eller ESF
19 Indledning 
Finansielle instrumenter og EU’s statsstøtteregler
10 
EU-midler, der forvaltes ved delt forvaltning, anses for at være en del af det natio -
nale eller regionale budget og er dermed potentielt underlagt statsstøttekontrol. 
Under gennemførelsen af det finansielle instrument skal forvaltningsmyndigheder -
ne derfor sikre, at statsstøttereglerne overholdes12. De relevante statsstøtteregler 
findes i den nye generelle gruppefritagelsesforordning (GBER)13 og i Kommissio -
nens nye retningslinjer for risikofinansiering14, som begge trådte i kraft i juli 2014.
11 
For hvert finansielt instrument under EFRU og ESF skal forvaltningsmyndigheden 
fremlægge bevis for, at det opfylder en af følgende betingelser15:
 ο er i overensstemmelse med normal markedspraksis (hvilket i praksis betyder, 
at fondens forvaltning er blevet valgt efter en åben, gennemsigtig og ikkedis -
kriminatorisk proces)
 ο er omfattet af »de minimis«-forordningen16
 ο støtte, der er fritaget, fordi det er omfattet af GBER eller henhører under en 
anmeldt støtteordning i overensstemmelse med Kommissionens retningslin -
jer for risikofinansiering.
12 
Centralt forvaltede finansielle instrumenter (der ikke bruger nationale eller regi -
onale midler og således ikke indgår i medlemsstaternes budget) ligger uden for 
anvendelsesområdet for EU’s statsstøtteregler, fordi hovedbetingelsen i arti -
kel 107 i TEUF »[…] statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler«  ikke er 
opfyldt.
Baggrundsoplysninger om antallet af finansielle instrumenter og 
deres tildelte kapital siden 2007
Programperioden 2007-2013
13 
I programperioden 2007-2013 brugte 25 ud af 28 EU-medlemsstater finansielle in -
strumenter. Kun Kroatien, Irland og Luxembourg brugte ikke denne finansierings -
mekanisme17. Bilag III og IV giver et overblik over EFRU- og ESF-instrumenterne 
i de enkelte medlemsstater.12 Artikel 37, stk. 1, i forordningen 
om fælles bestemmelser (CPR): 
»Ved anvendelsen af dette 
afsnit [afsnit IV — Finansielle 
instrumenter] skal 
forvaltningsmyndigheden, de 
organer som gennemfører 
holdingfonden, og de organer, 
der gennemfører det 
finansielle instrument, 
overholde gældende ret, 
navnlig reglerne om 
statsstøtte og offentlige 
indkøb.«
13 Kommissionens forordning 
(EU) nr. 651/2014 af 
17. juni 2014 om visse 
kategorier af støttes 
forenelighed med det indre 
marked i henhold til traktatens 
artikel 107 og 108 (EUT L 187 af 
26.6.2014, s. 1).
14 Europa-Kommissionen, 
»EU-retningslinjer for 
statsstøtte til fremme af 
risikofinansieringsinvesterin -
ger« (EUT C 19 af 22.1.2014, 
s. 4).
15 Artikel 37 i forordningen om 
fælles bestemmelser.
16 Rådets forordning (EU) 
2015/1588 af 13. juli 2015 om 
anvendelse af artikel 107 
og 108 i traktaten om Den 
Europæiske Unions 
funktionsmåde på visse 
former for horisontal 
statsstøtte (kodifikation) 
(EUT L 248 af 24.9.2015, s. 1).
17 Ikke desto mindre er der 
oprettet centralt forvaltede 
finansielle instrumenter 
i Luxembourg. De har 
desuden ydet EU-finansiering 
til projekter i Irland og 
Kroatien.
20 Indledning Tabel 2Gennemførelsen af de finansielle instrumenter under EFRU og ESF (2007-2013) pr. 
31. december 2014
Beløb forpligtet til finansielle 
instrumenter i  finansieringsaftaler
(beløb i millioner euro)Beløb betalt fra OP’er til finansielle 
instrumenter
(beløb i millioner euro)Beløb betalt fra finansielle instru -
menter til endelige modtagere
(beløb i millioner euro)
OP1EU EU/OP  % OP EU EU/OP  % OP EU EU/OP  %
EFRU17 06110 946i.r.15 189 10 452 69 % 8 871 5 594 63 %
ESF 472 829 462 56 % 318 207 65 %
I alt 17 061 11 418 67 % 16 018 10 914 68 % 9 189 5 801 63 %
Kilde:  Revisionsretten på grundlag af Kommissionens seneste data fra september 20152.
1  For så vidt angår de forpligtede OP-beløb viser Kommissionens gennemførelsesrapport ikke nogen adskillelse mellem de finansielle instru -
menter under EFRU og ESF.
2  EGESIF_15-0027-00, »Summary of data on the progress made in financing and implementing financial engineering instruments reported by 
the managing authorities in accordance with Article 67(2)(j) of Council regulation (EC) No 1083/2006, Programme period 2007-2013, Situation 
as at 31 December 2014«, s. 21 og 54.14 
Som vist i  tabel 2  var der ved udgangen af 2014 blevet betalt ca. 15,2 milliar -
der euro i EFRU-bidrag til OP’er og 0,8 milliarder euro i ESF-bidrag til OP’er. Det er 
en væsentlig stigning sammenlignet med ca. 1,3 milliarder euro i programperio -
den 2000-2006 og 0,6 milliarder euro i programperioden 1994-199918.
15 
I programperioden 2007-2013 svarer EU-bidraget til finansielle instrumenter til 
5 % af den samlede EU-finansiering for EFRU og 1 % af den samlede EU-finan -
siering for ESF i hele perioden. EU-budgettet tegner sig for 69 % og 56 % af det 
samlede bidrag til den tildelte kapital til de finansielle instrumenter under hen -
holdsvis EFRU og ESF i perioden 2007-2013 (jf. tabel 2 ). EU-bidraget tegner sig for 
63 % (EFRU) og 65 % (ESF) af den finansielle støtte til den endelige modtager.18 Europa-Kommissionen, EIB, »FI 
Compass: En bæredygtig 
måde at opnå EU’s 
økonomiske og sociale 
mål — 
Finansieringsinstrumenter«, 
s. 3.
21 Indledning Tabel 316 
Ifølge de seneste tal data, Kommissionen har rapporteret, var der i hele EU 
oprettet 972 finansielle instrumenter under EFRU og 53 under ESF. Heraf er 903 
specifikke EFRU-fonde, og 49 er ESF-fonde (jf. tabel 3 ). 31 af EFRU-instrumenterne 
forvaltes af EIB-gruppen (jf. punkt 9).
17 
Herudover var der 14 instrumenter, der var finansieret over ELFUL, og 6 instru -
menter, der var finansieret over EFF. For så vidt angår programperioden 2007-
2013 krævede disse to fonde ikke, at medlemsstaterne skulle rapportere om de 
finansielle instrumenter, så der foreligger ikke officielle data herfor19. Men på 
grundlag af data indsamlet af Revisionsretten kan den tildelte kapital af midler 
medfinansieret af ELFUL pr. udgangen af 2013 anslås til ca. 700 millioner euro, 
mens den for EFF’s vedkommende kan anslås til ca. 72 millioner euro (i begge 
tilfælde inklusive de nationale bidrag til programmerne).19 Jf. særberetning nr. 5/2015 »Er 
finansielle instrumenter et 
velfungerende og lovende 
værktøj i forbindelse med 
udvikling af landdistrikterne?«, 
punkt 82 ( http://eca.europa.
eu).
De finansielle instrumenter under EFRU og ESF fordelt på de forskellige typer af 
specifikke fonde (2007-2013) pr. 31. december 2014
EFRU ESF
Antal fondeTildeling  
(i millioner euro)Antal fondeTildeling  
(i millioner euro)
Specifikke fonde , heraf:
— låneinstrumenter 371 5 637 31 417
— garantiinstrumenter 171 2 215 7 196
— egenkapitalinstrumenter 162 2 006 1 70
— blandede instrumenter (kombination af lån, 
garantier, egenkapital eller andre instrumenter)110 2 496 5 59
— andre instrumenter 6 65 0 0
— type ikke angivet 83 770 5 74
I alt 903 13 189 49 816
Kilde: Revisionsretten på grundlag af Kommissionens seneste data fra september 2015.
22 Indledning 
18 
For de centralt forvaltede instrumenters vedkommende udgjorde EU’s samlede 
bidrag til instrumenterne for perioden 2007-2013 på samtlige budgetområder ca. 
5,5 milliarder  euro20 fordelt på 21 finansielle instrumenter21. Disse instrumenter 
anvendes i alle EU-medlemsstaterne.
Programperioden 2014-2020
19 
Under EU-budgettet er de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fon -
dene) med et samlet budget på ca. 450 milliarder euro i programperioden 2014-
2020 hovedkilden til finansiering af kapitaludgifter og infrastruktur.
20 
Siden 2011 har Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd tilskyndet til at 
anvende finansielle instrumenter mere22. Dette politiske engagement afspejler 
sig også i forordningen om fælles bestemmelser (CPR), som indeholder bestem -
melser om udvidet brug af finansielle instrumenter til gennemførelse af alle fem 
ESI-fonde (dvs. også Samhørighedsfonden) og alle programmernes tematiske 
målsætninger23.
21 
Ved udgangen af 2015 skønner Kommissionen, at der vil blive tildelt ca. 21  mil -
liarder  euro til finansielle instrumenter fra de fem ESI-fonde til programperio -
den 2014-2020 som helhed24. Eftersom det gennemsnitlige EU-bidrag til den 
samlede tildeling til sådanne instrumenter for programperioden 2007-2013 ved 
udgangen af 2014 var på ca. 68 %25, skønner vi, at beløbet på 21 milliarder euro 
fra EU-budgettet sandsynligvis vil svare til ca. 31 milliarder euro i samlede tilde -
linger (eksklusive supplerende national og privat finansiering, der eventuelt vil 
blive ydet til fondene uden for ESI-fondsprogrammerne).
22 
Til sammenligning har Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI) 
som mål at mobilisere mindst 315 milliarder euro i privat og offentlig langsigtet 
investering i hele EU i perioden 2015-2017 og finansiering af projekter i de følgen -
de år.20 COM(2015) 565 final af 
13. november 2015, Rapport 
fra Kommissionen til 
Europa-Parlamentet og Rådet 
om finansielle instrumenter, 
der pr. 31. december 2014 
modtager støtte fra det 
almindelige budget, jf. 
finansforordningens 
artikel 140, stk. 8, s. 4.
21 SWD(2015) 206 final af 
13. november 2015 »Activities 
relating to financial 
instruments«, s. 6-12.
22 Europa-Parlamentet, Femte 
samhørighedsrapport og 
strategien for 
samhørighedspolitikken for 
perioden efter 2013 og EUCO 
169/13, Konklusioner fra Det 
Europæiske Råd af 
25. oktober 2013, s. 10.
23 Forordning (EU) nr. 1303/2013.
24 Europa-Parlamentet, 
»Commission, The 2014 
budgetary discharge to the 
Commission - Answers to the 
European Parliament’s written 
questions to Commissioner 
Crețu«, høring den 
7. december 2015, s. 34.
25  EGESIF_15-0027-00, 
Summary of data on the 
progress made in financing 
and implementing financial 
engineering instruments 
reported by the managing 
authorities in accordance with 
Article 67(2)(j) of Council 
Regulation (EC) No 1083/2006, 
Programme period 2007-2013, 
Situation as at 
31 December 2014, s. 21 og 54.
23
 Revisionens omfang og 
revisionsmetoden
23 
Med denne revision undersøgte Revisionsretten, om finansielle instrumenter 
var en produktiv mekanisme til gennemførelse af EU-budgettet i programperi -
oden 2007-2013. I den sammenhæng tager vores beretning følgende centrale 
revisionsspørgsmål op:
 ο Var de finansielle instrumenter passende dimensioneret til markedets behov?
 ο Lykkedes det de finansielle instrumenter at tiltrække privat kapital?
 ο Ydede de finansielle instrumenter revolverende finansiel støtte?
 ο Viste de finansielle instrumenter sig at være en omkostningseffektiv måde at 
gennemføre EU-budgettet på?
For hvert af disse spørgsmål undersøgte vi, hvilke erfaringer der kunne drages 
af de væsentligste konstaterede mangler. Vi vurderede også i hvilken udstræk -
ning manglerne var søgt afhjulpet i de forordninger, der finder anvendelse 
i programperioden 2014-2020.
24 
Vores revision omfatter perioden 2009-2015. Vi fokuserede på områderne regio -
nal-, social-, transport- og energipolitik. Specielt dækker vores gennemgang alle 
finansielle instrumenter under EFRU og ESF samt seks centralt forvaltede finan -
sielle instrumenter på områderne social-, transport- og energipolitik. Flere af de 
forhold, der peges på i denne beretning, kan imidlertid også indvirke på andre 
områder af EU-budgettet, hvor der bruges sådanne instrumenter.
25 
I revisionsarbejdet indgik følgende elementer:
 ο En gennemgang af forskellige analyser og publikationer fra Kommissionen, 
EIB, EIF og tredjepart.
 ο En analyse af den seneste årlige overvågningsrapport offentliggjort af Kom -
missionen i september 2015, som omfatter alle 1 025 finansielle instrumenter 
under EFRU og ESF. Denne analyse, der er baseret på data rapporteret af 
Kommissionen i november 2015, blev også udført på seks26 af de 21 instru -
menter under central forvaltning (som tegner sig for et EU-bidrag på 789 mil -
lioner euro eller 14 % af det samlede beløb til alle 21 instrumenter)27.
 ο En undersøgelse af 10 casestudier af finansielle instrumenter gennemført på 
det EU-budgetområde, denne beretning omfatter28, herunder et kontrolbe -
søg på stedet i én medlemsstat (Slovakiet).26 Ét af disse seks finansielle 
instrumenter, Den Europæiske 
2020-fond for Energi, 
Klimaændringer og 
Infrastruktur 
(»Margueritefonden«) 
forvaltes ved direkte 
forvaltning (jf. punkt 6).
27 SWD(2015) 206 final.  
Europa-Kommissionen, 
»Summary of data on the 
progress made in financing 
and implementing financial 
engineering instruments 
reported by the managing 
authorities in accordance with 
Article 67(2)(j) of Council 
regulation (EC) No 1083/2006, 
Programme period 2007-2013, 
Situation as at 
31 December 2014«, Bruxelles, 
september 2015.
28 Lånegarantiinstrumentet for 
transeuropæiske 
transportnetprojekter (LGTT), 
initiativet med 
projektobligationer (PBI), 
Margueritefonden, Den 
Europæiske 
Energieffektiviseringsfond 
(EEEF), den europæiske 
mikrofinansieringsfacilitet 
(EPMF), JESSICA — 
Grækenland, Jeremie — 
Slovakiet, 
iværksætterfonden -—
Grækenland, Venture 
Finance — Ungarn (Jeremie - 
Ungarn), Jeremie — Sicilien.
24 Revisionens omfang og revisionsmetoden 
 ο En opfølgningsgennemgang af 45 finansielle instrumenter, som Revisionsret -
ten har udført juridisk-kritiske revisioner af siden 2009 (hvis resultater tidlige -
re er blevet rapporteret i vores årsberetninger) og 54 finansielle instrumenter, 
der er undersøgt ved vores forvaltningsrevisioner siden 2012.
 ο En spørgeundersøgelse af 85 forvaltningsmyndigheder og fondsforvaltere, 
der er involveret i gennemførelse af finansielle instrumenter. 82 af de 85 en -
heder, spørgeundersøgelsen omfattede, relaterer sig til EFRU- og ESF-instru -
menter under delt forvaltning, og tre til central forvaltning. Der var 66 svar 
i relation til instrumenter under delt forvaltning og to i relation til centralt 
forvaltede instrumenter.
 ο Samtaler med over 40 tjenestemænd fra Kommissionen, EIB og EIF samt mere 
end 10 eksperter fra organisationer med ekspertise på området29.
26 
Revisionsretten har allerede mange gange undersøgt brugen af finansielle in -
strumenter og har siden 2011 rapporteret om revisionsresultaterne i flere årsbe -
retninger30 og særberetninger31. Derudover har Kommissionen selv, men også 
EIB, EIF, Europa-Parlamentet, nationale revisionsorganer og fondsforvaltere i den 
private sektor i de seneste år identificeret en række forhold, der tilsammen be -
grænsede de finansielle instrumenters effektivitet i programperioden 2007-2013. 
Denne beretning bygger også på disse vurderinger.29 Caisse des Dépôts, 
Kreditanstalt für 
Wiederaufbau (KfW) og OECD.
30 Punkt 4.30-4.36 
i årsberetningen for 2010 
(EUT C 326 af 10.11.2011), 
punkt 5.34 i årsberetningen 
for 2011 (EUT C 344 af 
12.11.2012), punkt 10.31 
i årsberetningen for 2012 
(EUT C 331 af 14.11.2013), 
punkt 5.33-5.36 
i årsberetningen for 2013 
(EUT C 398 af 12.11.2014) og 
punkt 6.46-6.52 
i årsberetningen for 2014 
(EUT C 373 af 10.11.2015).
31 Særberetning nr. 4/2011 
»Revision af SMV-
garantifaciliteten«, 
særberetning nr. 2/2012 
»Finansielle instrumenter for 
SMV’er medfinansieret af Den 
Europæiske Fond for 
Regionaludvikling«, 
særberetning nr. 5/2015 »Er 
finansielle instrumenter et 
velfungerende og lovende 
værktøj i forbindelse med 
udvikling af landdistrikterne?« 
og særberetning nr. 8/2015 
»Sikrer EU’s finansielle støtte til 
mikroiværksættere en 
tilstrækkelig dækning af disses 
behov?« ( http://eca.europa.
eu).
25
 Bemærkninger
32 Jf. årsberetningen for 
regnskabsåret 2013 
(punkt 5.35) og 2014 
(punkt 6.49) samt 
særberetning nr. 8/2015 
(punkt 67).
33 Europa-Kommissionen, 
»Summary of data on the 
progress made in financing 
and implementing financial 
engineering instruments 
reported by the managing 
authorities in accordance with 
Article 67(2)(j) of Council 
regulation (EC) No 1083/2006, 
Programme period 2007-2013, 
Situation as at 
31 December 2014«, s. 22.Var de finansielle instrumenter passende 
dimensioneret til markedets behov?
27 
Finansielle instrumenter er ikke selv projekter, men et værktøj til at levere finan -
siering fra EU-budgettet. Under samhørighedspolitikken er en forvaltningsmyn -
digheds beslutning om at yde OP-støtte gennem et finansielt instrument ikke så 
meget en beslutning om, hvorvidt der skal investeres OP-midler (det er allerede 
bestemt i OP’et), men snarere om, hvordan der skal investeres: skal støtten ydes 
som et engangstilskud eller gennem et finansielt instrument, der yder tilbagebe -
talingspligtig finansiel støtte.
28 
Vi har derfor undersøgt, i hvilket omfang de 1 025 EFRU- og ESF-instrumenter 
har brugt deres tildelte kapital til at yde forskellige former for finansiel støtte 
til endelige modtagere, og analyseret en række faktorer, der har bidraget til 
instrumenternes lave udbetalingsrater til de endelige modtagere i program -
perioden 2007-2013: niveauet for instrumenternes oprindelige kapitaltildeling, 
spørgsmålet om, hvorvidt forvaltningsmyndighederne afhjalp markedsbehovene 
ordentligt, og de specifikke vanskeligheder som regionale finansielle instrumen -
ter står over for. Vi analyserede også, hvordan sammenlignelige aspekter blev 
håndteret under centralt forvaltede instrumenter.
Tildeling af for meget kapital førte til lave udbetalingssatser, 
til, at midler ikke blev frigjort, og til potentiel 
tilbagebetaling ved afslutningen
29 
De finansielle instrumenters udbetalingsrater er allerede blevet undersøgt i flere 
af Revisionsrettens års- og særberetninger32. I denne beretning analyserer vi de 
nyeste tilgængelige oplysninger, som medlemsstaterne har rapporteret til Kom -
missionen pr. 31. december 2014, og som blev offentliggjort i september 2015. 
Vores analyse af disse nyeste data viser, at et væsentligt antal af dem fortsat har 
vanskeligt ved at bruge deres tildelte kapital som planlagt.
30 
Tabel 4  viser udbetalingsraterne for hver af de 25 medlemsstater, der gennemfør -
te finansielle instrumenter i programperioden 2007-201333. De viste procentsatser 
er gennemsnittet for alle EFRU- og ESF-instrumenter i den pågældende medlems -
stat. Mange finansielle instrumenter blev først oprettet i 2012 eller senere.
26 Bemærkninger 
Gennemførelsen af de finansielle instrumenter under EFRU og ESF fordelt på 
medlemsstater — pr. 31. december 2014
MedlemsstatForpligtede 
OP-bidrag
(i 
millioner 
euro)heraf 
EU-bidrag%OP-bidrag betalt til finansiel -
le instrumenter
(i millioner euro)OP-bidrag betalt til endelige modtagere
(i millioner euro)
Beløbi % af 
forpligtelsenbeløbi % af 
betalingeni % af 
forpligtelsen
Estland 200 125 63 % 200 100 % 191 95 % 95 %
Polen 1 196 1 008 84 % 1 190 100 % 1 104 93 % 92 %
Slovenien 124 105 85 % 124 100 % 112 90 % 90 %
Ungarn 916 778 85 % 897 98 % 751 84 % 82 %
Tyskland 1 629 1 025 63 % 1 554 95 % 1 265 81 % 78 %
Malta 12 10 83 % 12 100 % 10 81 % 81 %
Portugal 854 531 62 % 477 56 % 386 81 % 45 %
Den Tjekkiske 
Republik278 171 62 % 278 100 % 223 80 % 80 %
Danmark 74 35 47 % 51 68 % 40 80 % 55 %
Rumænien 150 129 86 % 150 100 % 118 78 % 78 %
Sverige 161 74 46 % 157 97 % 121 77 % 75 %
Litauen 507 409 81 % 444 87 % 331 75 % 65 %
Frankrig 460 240 52 % 419 91 % 310 74 % 67 %
Belgien 396 159 40 % 396 100 % 288 73 % 73 %
Finland 75 35 47 % 75 100 % 51 68 % 68 %
Letland 216 160 74 % 216 100 % 145 67 % 67 %
Det Forenede 
Kongerige1 632 710 44 % 1 483 91 % 983 66 % 60 %
Cypern 20 17 85 % 20 100 % 13 63 % 63 %
Bulgarien 388 330 85 % 388 100 % 228 59 % 59 %
Østrig 27 10 37 % 27 100 % 13 49 % 49 %
Nederlandene 75 20 27 % 67 90 % 32 47 % 42 %
Grækenland 1 789 1 477 83 % 1 589 89 % 695 44 % 39 %
Italien 4 538 2 809 62 % 4 460 98 % 1 427 32 % 31 %
Spanien 1 233 954 77 % 1 234 100 % 330 27 % 27 %
Slovakiet 112 95 85 % 112 100 % 23 21 % 21 %
I alt 17 061 11 418 67 % 16 018 94 % 9 188 57 % 54 %
NB: Kroatien, Irland og Luxembourg er ikke opført på listen, da de ikke havde finansielle instrumenter under EFRU og ESF 
i programperioden 2007-2013.
Kilde:  Revisionsretten på grundlag af Kommissionens 2015-data.Tabel 4
27 Bemærkninger 
31 
Ved udgangen af 2014, kun ét år før udgangen af den oprindelige støtteberetti -
gelsesperiode (31. december 2015) var kun 57 % af EFRU- og ESF-instrumenternes 
tildelinger blevet udbetalt til de endelige modtagere. Udbetalingerne var især 
lave i forbindelse med de finansielle instrumenter i Slovakiet (21 %), Spanien 
(27 %) og Italien (32 %). Derudover havde yderligere tre medlemsstater (Græken -
land, Nederlandene og Østrig) udbetalt under halvdelen af deres oprindelige 
tildelinger.
32 
Samlet set havde 177 af de 972 finansielle instrumenter under EFRU (18 %) og 
16 af de 53 finansielle instrumenter under ESF (30 %) udbetalt under en tredje -
del af deres tildelinger ved udgangen af 2014. Disse 177 instrumenters samlede 
uudnyttede tildeling beløb sig til 4,2 milliarder euro pr. 31. december 2014. Vi 
finder det usandsynligt, at den disponible finansiering i disse instrumenter vil 
blive udnyttet én gang, selv om Kommissionen har forlænget støtteberettigel -
sesperioden til marts 2017 (jf. punkt 43). De finansielle instrumenters endelige 
udbetalingsrate kan imidlertid først vurderes ved udgangen af deres livscyklus, 
og det gælder særligt de instrumenter, der er oprettet hen imod programperio -
dens udgang.
Lave udbetalingsrater, fordi de oprindelige tildelinger til de 
finansielle instrumenter var for høje
33 
Under vores samtaler blev det ofte fremført, at den finansielle og økonomiske 
krise havde haft store konsekvenser og indvirket negativt på udbetalingsraterne 
til de endelige modtagere. Problemet er imidlertid så omfattende, at vi hverken 
anser det for den eneste eller den væsentligste faktor til forklaring af de lave ud -
betalingsrater. Reelt skyldes de lave udbetalingsrater primært en for stor tildeling 
til de finansielle instrumenter i første omgang.
34 
Vores analyse af de data, Kommissionen offentliggjorde i 2015, viste, at der er en 
positiv korrelation mellem EFRU- og ESF-absorptionsraterne i medlemsstaterne 
og de finansielle instrumenters udbetalingsrater til de endelige modtagere (jf. 
figur 2a  og figur 2b ). Denne analyse viser, at de medlemsstater, der allerede har 
svært ved at absorbere EFRU- og ESF-budgettet ofte har endnu større problemer 
med at udbetale den kapital, der er tildelt til de finansielle instrumenter.
28 Bemærkninger Figur 2aSammenligning mellem den samlede EFRU-absorption i medlemsstaterne og de 
finansielle instrumenters udbetalingsrate til de endelige modtagereFinansielle instrumenters udbetalingsrater
til endelige modtagere — OP-beløb 
EFRU-absorption på medlemsstatsniveauGennemsnitlig 
EFRU-absorption på 
medlemsstatsniveau (77 %)Tendenskurve
Gennemsnit for de ﬁnansielle 
instrumenters udbetalingsrater til 
de endelige modtagere (58 %)
100 % 95 % 90 % 85 % 80 % 75 % 70 % 65 % 60 % 55 % 50 %100 %
80 %
60 %
40 %
20 %
0 %Det Forenede KongerigeSverige
Finlandia
SlovakietSlovenien
RumænienPortugalPolen
ØstrigNederlandeneMaltaUngarn
Litauen
Letland Cypern
ItalienFrankrig
SpanienGrækenlandEstland
Tyskland
DinamarcaDen Tjekkiske Republik
BulgarienBelgien
NB: Cirklernes størrelse afspejler OP’ernes samlede bidrag til de finansielle instrumenter (jf. tabel 4 ). Korrelationskoefficient: 0,5.
Kilde: Revisionsretten på grundlag af Kommissionens 2015-data.
29 Bemærkninger Figur 2bSammenligning mellem den samlede ESF-absorption i medlemsstaterne og de 
finansielle instrumenters udbetalingsrate til de endelige modtagere
Gennemsnitlig ESF-absorption 
på medlemsstatsniveau (79 %)Gennemsnit for de ﬁnansielle 
instrumenters udbetalingsrater til 
endelige modtagere (38 %)Tendenskurve
100 % 95 % 90 % 85 % 80 % 75 % 70 %100 %
80 %
60 %
40 %
20 %
0 %PolenLitauenLetland
Tyskland
ItalienEstland
DanmarkFinancial instruments’ disbursement ratesto ﬁnal recipients — OP amounts
ESF absorption at Member State level
NB: Cirklernes størrelse afspejler OP’ernes samlede bidrag til de finansielle instrumenter (jf. tabel 4 ). Korrelationskoefficient: 0,9.
Kilde:  Revisionsretten på grundlag af Kommissionens 2015-data.
30 Bemærkninger 
Øget kapitaltildeling til finansielle instrumenter i 21 ud af 
25 medlemsstater
35 
I 21 ud af 25 medlemsstater konstaterede vi også, at den oprindelige tildeling var 
blevet øget siden 2011. Samlet set havde de finansielle instrumenter siden da fået 
tildelt ca. 7,1 milliard euro i supplerende finansiering fra EFRU- og ESF-OP’erne 
i perioden 2007-2013.
36 
Hovedparten af disse forhøjelser af instrumenternes kapitaltildelinger forekom 
i Italien (2,5  milliarder  euro), Spanien (0,9  milliarder  euro), Grækenland (0,9  milli -
arder  euro), Det Forenede Kongerige (0,7  milliarder  euro) og Ungarn (0,5  milliar -
der euro). Disse fem medlemsstater alene tegner sig for 77 % af hele periodens 
samlede forhøjelse af den tildelte kapital. Fire af disse fem medlemsstater (Italien, 
Spanien, Det Forenede Kongerige og Ungarn) har en absorptionsrate under gen -
nemsnittet pr. udgangen af 2014 (jf. figur 2a ).
Retsgrundlaget for programperioden 2007-2013 skabte 
incitamenter for medlemsstaterne til at bruge finansielle 
instrumenter til at forebygge risikoen for, at EU-midler ville blive 
frigjort
37 
Retsgrundlaget for programperioden 2007-2013 gjorde det muligt for medlems -
staterne med det samme at absorbere EU-bidraget til EFRU- og ESF-OP’erne 
gennem brug af finansielle instrumenter. Medlemsstaterne kunne bruge disse 
bidrag som en mekanisme til at forebygge risikoen for frigørelser (»n+2-reglen«)34 
(jf. tekstboks 1 ).34 Den automatiske 
frigørelsesregel (n+2-reglen) 
er med til at cleare udestående 
forpligtelser. Denne regel 
betyder, at alle midler, der ikke 
er udnyttet, eller som ikke er 
omfattet af en 
betalingsanmodning ved 
udgangen af det andet år 
efter, at midlerne blev 
bevilget, automatisk frigøres.
Godtgørelse af EFRU- og ESF-bidrag til oprettelse af finansielle instrumenter som 
støtteberettigede omkostninger i programperioden 2007-2013
Ifølge den generelle forordning var den eneste betingelse for at attestere, at beløb i relation til finansielle in -
strumenter var støtteberettigede udgifter under OP’et i programperioden 2007-2013, at de pågældende beløb 
skulle være brugt til at oprette eller bidrage til fonde eller holdingfonde. På det grundlag godtgøres EFRU- og 
ESF-bidrag over EU-budgettet til medlemsstaterne og anses for midlertidig absorberede. Der var med andre 
ord ikke noget krav om, at bidraget fra OP’et skulle være knyttet til et instruments tildeling af kapital til ende -
lige modtagere. Kapitalens renteafkast bidrager også til instrumenternes tildeling. Først ved OP’ets afslutning 
fastslår Kommissionen de samlede støtteberettigede udgifter på grundlag af de faktiske beløb for lån, garan -
tier og egenkapitalinvesteringer, der er ydet til endelige modtagere.Tekstboks 1
31 Bemærkninger 
38 
Denne ordning har skabt et incitament for medlemsstaterne til at »parkere« i det 
mindste en del af EU’s bidrag til OP’erne på kontiene hos de banker og finansielle 
formidlere, der forvalter fondene, uden at midlerne reelt bruges til de tilsigtede 
formål (jf. tekstboks 2 ).
Casestudie — For stor tildeling til et finansielt instrument i Italien (Fondo regionale 
di cogaranzia e controgaranzia per le PMI operanti in Sardegna)
I december 2009 besluttede det regionale styre at oprette en garantifond med en tildelt kapital på 233 millio -
ner euro. Det svarede til 14 % af OP’ets samlede budget for hele programperioden.
Den samlede tildeling skulle efter hensigten garantere lån på ca. 2,3 milliarder euro.
Vores revision i 2010 af denne italienske garantifond viste, at der ikke var foretaget nogen af analyse af mar -
kedsbehovene, der berettigede en sådan tildeling. Herudover var der adskillige andre obligatoriske elementer 
(f.eks. investeringsstrategi og -planlægning, beskrivelse af desinvesteringspolitik og likvidationsbestemmel -
ser), der ikke var på plads, da finansieringsaftalen blev underskrevet af regionsregeringen og det regionale 
agentur, der gennemførte fonden.
Først i juni 2010 blev der endelig udarbejdet og godkendt en forretningsplan, som imidlertid var baseret på 
urealistiske forudsætninger.
Vores revision viste også, at en væsentlig del af OP’ets finansiering, som forvaltningsmyndighederne havde 
indgået forpligtelser for i 2007, endnu ikke var blevet brugt. Ved at give det finansielle instrument en stor 
tildeling, gjorde man det muligt at omgå den dengang gældende n+2-regel om at uudnyttede midler skulle 
frigøres efter 2 år.
Ved udgangen af 2014 rapporterede forvaltningsmyndigheden, at der var stillet 45  millioner  euro ud af en 
samlet tildeling på 233 millioner euro til rådighed som garantier til endelige modtagere. Det giver en udbeta -
lingsrate på 19 %.
De stillede garantier svarer til lån på 460 millioner euro.Tekstboks 2
32 Bemærkninger 
39 
På den anden side konstaterede vi i ét tilfælde, at tildelingen til finansielle instru -
menter var blevet reduceret for at tage hensyn til markedsvilkår og forventede 
udbetalingsrater, hvilket anses for god praksis. (Jf. tekstboks 3 ).
Casestudie — Nedjustering af Jeremiefondens tildeling i overensstemmelse med 
ændringer i markedsbehovene i Litauen
Der blev oprettet et Jeremieinstrument (Jeremie: fælleseuropæiske midler til mikrovirksomheder og små og 
mellemstore virksomheder) i Litauen i 2008, og dets tildeling voksede gradvist til 210 millioner euro ved ud -
gangen af 2009. Tildelingen var baseret på en vurdering af markedsbehovene, der var foretaget i september 
20 07.
Efter at have analyseret den økonomiske krises indvirkning på den litauiske økonomi besluttede forvaltningsmyn -
digheden imidlertid senere at reducere fondens tildeling. Pr. 2012 var fondens tildeling reduceret til 170  milli -
oner euro, og pengene var tilbagebetalt til OP’et.
121 millioner euro af den reducerede fondskapital på 170 millioner euro var blevet udbetalt ved udgangen 
af 2014, hvad der gav Jeremiefonden en udbetalingsrate på 71 % og ikke 58 %, som den ville have været, hvis 
kapitalreduktionen ikke havde fundet sted. Uden denne ændring havde den samlede udbetalingsrate for alle 
litauiske finansielle instrumenter været 68 % og ikke 75 % (jf.  tabel 4 ).Tekstboks 3
40 
For store tildelinger til finansielle instrumenter indvirker negativt på forvalt -
ningsomkostninger og -gebyrer, når disse i højere grad fastsættes på grundlag 
af den kapital, der er indskudt i fonden, end på fondsforvalterens resultater. Når 
tildelingen overdimensioneres, har fondsforvalterne en mulighed for at skabe en 
indkomst uden reelt at levere den forventede tjeneste (jf. punkt 116-125).
Særlig lave udbetalingsrater for finansielle instrumenter forvaltet 
af EIB-gruppen
41 
Vores analyse viste desuden, at den gennemsnitlige udbetalingsrate for de 31 
EFRU- og ESF-instrumenter, der forvaltes af EIB og EIF, var særlig lav: 43 % mod 
60 % for de instrumenter, der havde andre fondsforvaltere.
33 Bemærkninger 
Støtteberettigelsesperioden for finansielle instrumenter under 
delt forvaltning forlænget indtil marts 2017 udelukkende ved 
Kommissionens retningslinjer
42 
EU-bidrag, hvor tildelingen ikke er blevet udnyttet (dvs. midler, der ved støttebe -
rettigelsesperiodens udløb ikke er brugt til betalinger eller garantier til endelige 
modtagere), skal ved afslutningen tilbagebetales til EU-budgettet. Udbetalings -
raterne er i gennemsnit så lave, at Revisionsretten allerede i årsberetningen 
for 2014 anførte, at de finansielle instrumenter ikke alle kunne forventes at have 
udnyttet samtlige de disponible midler ved udgangen af 201535.
43 
I april 2015 offentliggjorde Kommissionen reviderede retningslinjer om afslut -
ningen, som forlængede støtteberettigelsesperioden for udgifter i relation til 
finansielle instrumenter fra den 31. december 2015 til den 31. marts 201736. Den 
generelle støtteberettigelsesperiode er imidlertid fastsat i den generelle forord -
nings artikel 56, stk. 1. I årsberetningen for 2014 gav Revisionsretten udtryk for, at 
en lovbestemmelse kun kan ændres ved lovgivning med samme eller større juri -
disk værdi, så regelhierarkiet overholdes behørigt37. Det konkluderedes således, 
at en retningslinje fra Kommissionen ikke kunne ændre regler, der var vedtaget 
ved Europa-Parlamentets og Rådets lovgivningsprocedure.
44 
På grundlag af vores analyse og en lineær prognose for udbetalingen i de forud -
gående år anslår vi, at over 5,0 milliarder euro af de midler, der er tildelt EFRU- og 
ESF-instrumenterne, ville henstå uudnyttede ved udgangen af 2015 uden en 
forlængelse af støtteberettigelsesperioden. Heraf er 3,9  milliarder  euro bidrag fra 
EU-budgettet til OP’erne. De reelle tal for beløb, der er brugt mellem januar 2015 
og marts 2017, vil ikke foreligge før tidligst ved udgangen af 2017.
Afhjulpet i programperioden 2014-2020?
45 
Eftersom bidragene fra OP’erne nu ydes gennem ratebetalinger, burde de finan -
sielle instrumenter være mere passende dimensioneret, hvad der burde resultere 
i bedre udbetalingsrater (jf. tekstboks 4 ).35 Punkt 6.50 i årsberetningen 
for 2014.
36 C(2015) 2771 af 30. april 2015 
»Bilag til Kommissionens 
afgørelse om ændring af 
afgørelse C(2013) 1573 om 
godkendelse af retningslinjer 
for afslutning af operationelle 
programmer godkendt til 
bistand fra Den Europæiske 
Fond for Regionaludvikling, 
Den Europæiske Socialfond og 
Samhørighedsfonden 
(2007-2013)«, s.7.
37 Punkt 6.52 i årsberetningen 
for 2014.
34 Bemærkninger 
Forvaltningsmyndighederne vurderede ikke altid 
markedsbehovene grundigt, før der blev tildelt midler til de 
finansielle instrumenter under EFRU og ESF
46 
Vi undersøgte også, om markedsbehovene var blevet vurderet grundigt, før de 
finansielle instrumenter blev oprettet og fik tildelt midler. Markedsbehovsvurde -
ringerne eller de forudgående vurderinger skal gøre det muligt at forstå marke -
dets behov, og hvilken type støtte (lån, garantier eller egenkapitalinvesteringer) 
der bedst egner sig til at afhjælpe de identificerede gab på markedet. De skal 
også fastslå behovene for finansiering og i sidste ende vurdere, om det tilsigtede 
politikmål bedst kan nås med et finansielt instrument. Det er også blevet under -
streget i vores tidligere særberetninger og i andre undersøgelser som en forud -
sætning for, at sådanne instrumenter bliver vellykkede38.
Vurdering af markedsbehovene var ikke obligatorisk i forbindelse 
med finansielle instrumenter i programperioden 2007-2013
47 
I programperioden 2007-2013 vedrørte forordningernes eneste eksplicitte henvis -
ning til markedsbehovsvurderinger (også kaldet »gabanalyse«) holdingfonde39.Ordninger for godtgørelse af tildelingen fra EU-budgettet til finansielle 
instrumenter under EFRU og ESF (programperioden 2014-2020)
I henhold til artikel 41, stk. 1, i forordningen om fælles bestemmelser må hver enkelt ansøgning om mellemlig -
gende betaling, der indsendes i støtteberettigelsesperioden, ikke overstige 25 % af det samlede beløb for de 
programbidrag, som der er indgået forpligtelser for til det finansielle instrument i henhold til den relevante 
finansieringsaftale. Anden, tredje og efterfølgende betalinger afholdes, når visse tærskler i relation til tidlige -
re betalinger er nået.Tekstboks 4
38 Særberetning nr. 8/2015 
(punkt 21), nr. 2/2012 
(punkt 118) og nr. 5/2015 
(punkt 27), Europa-
Kommissionen, EIB, »Financial 
Instruments: A Stock-taking 
Exercise in Preparation for the 
2014-2020 Programme 
period«, en undersøgelse 
udført af Mazars/Ecorys/EPRC, 
s. 52, 66 og 73.
39 For holdingfondes 
vedkommende tages analysen 
af forskelle op i artikel 44, 
stk. 1, litra a), 
i gennemførelsesforordningen: 
»[…] Der skal 
i finansieringsaftalen [mellem 
medlemsstaten eller 
forvaltningsmyndigheden og 
holdingfonden] efter 
omstændighederne tages 
hensyn til følgende: a) for så 
vidt angår 
finansieringstekniske 
instrumenter, som støtter 
virksomheder, hovedsaglig 
SMV, herunder 
mikrovirksomheder: 
konklusionerne af en 
evaluering af forskellen 
mellem udbud af og 
efterspørgsel efter sådanne 
instrumenter […]«.
35 Bemærkninger 
48 
For alle andre specifikke fondes vedkommende var det indtil 2009 muligt at 
udlede en indirekte forpligtelse til at udføre en sådan vurdering af behovet for 
at forsyne hvert enkelt instrument med en forretningsplan40. Men ændringerne 
af retsgrundlaget i september 2009 indførte mere lempelige krav til disse forret -
ningsplaner41. Siden da blev næsten alle specifikke krav fjernet (f.eks. vedrørende 
de virksomheder eller byprojekter, støtten var rettet mod, kriterierne, vilkårene 
og betingelserne for at finansiere dem samt begrundelsen for og den tilsigtede 
brug af bidraget fra OP’et), selv om det stadig var obligatorisk at fremlægge en 
forretningsplan. Vi mener, at merværdien af en forretningsplan er begrænset, når 
der mangler sådanne oplysninger.
49 
Heller ikke de centralt forvaltede finansielle instrumenter, der blev oprettet i pro -
gramperioden 2007-2013, var forpligtet til at udføre en markedsbehovsvurde -
ring. For så vidt angår de seks centralt forvaltede instrumenter, denne beretning 
omfatter, konstaterede vi forskellige praksis. Selv om det ikke var et juridisk krav, 
konstaterede vi generelt, at der for dem alle var udført en vis grad af markedsbe -
hovsvurdering, f.eks. konsekvensanalyser, markedsanalyseundersøgelser, offent -
lig høring mv.
I næsten halvdelen af de undersøgte tilfælde var 
markedsbehovene ansat for højt
50 
I tidligere særberetninger har vi allerede påpeget væsentlige mangler ved påli -
deligheden af markedsbehovsvurderinger42. Vurderinger af markedsbehov bør 
især baseres på underliggende antagelser, der er rationelle og realistiske. Ellers 
rettes instrumenterne måske ikke mod reelle markedsbehov, hvilket resulterer i, 
at instrumentet overkapitaliseres, og/eller at der kun bliver en lille eller slet ingen 
reel effekt.
51 
Vurdering af markedsbehov tjener en række formål, herunder identifikation af 
en markedsfejl og fastsættelse af markedsstørrelse. I den henseende viser vores 
samlede analyse, at vurderingen af markedsbehovene ikke har været tilstrækkelig 
solid i programperioden 2007-2013. Flertallet af respondenterne i vores spørge -
undersøgelse (82 %) angav, at de havde udført en markedsbehovsvurdering, men 
det forebyggede ikke overdimensionering: Næsten halvdelen af de finansielle 
instrumenter (19 ud af 41), som blev forvaltet af dem af vores respondenter, der 
havde udført en markedsbehovsvurdering, havde stadig udbetalingsrater på 
under 50 % af instrumenternes samlede tildeling ved udgangen af 2014. Kun fem 
instrumenter (12 %) har udnyttet hele den oprindelige tildeling (jf. figur 3 ).40 Artikel 43, stk. 2, i den 
oprindelige udgave af 
gennemførelsesforordningen.
41 Artikel 1 i Kommissionens 
forordning (EF) nr. 846/2009 af 
1. september 2009 om 
ændring af forordning (EF) 
nr. 1828/2006 om 
gennemførelsesbestemmelser 
til Rådets forordning (EF) 
nr. 1083/2006 om 
generelle bestemmelser for 
Den Europæiske Fond for 
Regionaludvikling, 
Den Europæiske Socialfond og 
Samhørighedsfonden og til 
Europa-Parlamentets og 
Rådets forordning (EF) 
nr. 1080/2006 om Den 
Europæiske Fond for 
Regionaludvikling (EUT L 250 
af 23.9.2009, s. 1).
42 Særberetning nr. 8/2015 
(punkt 21 og 22), nr. 2/2012 
(punkt 33-37 og 116-118) og 
nr. 5/2015 (punkt 27 og 96).
36 Bemærkninger 
52 
I en tidligere særberetning har vi allerede påpeget, at den metode, der i pro -
gramperioden 2007-2013 blev brugt til at udføre markedsbehovsvurderinger, og 
sandsynligheden af de underliggende antagelser slet ikke blev kontrolleret af et 
organ, der er uafhængigt af forvaltningsmyndigheden. Denne svaghed kan have 
medvirket til, at et stort antal forvaltningsmyndigheder foretog overoptimistiske 
vurderinger43.43 Jf. særberetning nr. 2/2012, 
punkt 118.Figur 3Analyse af udbetalingsrater for finansielle instrumenter, for 
hvilke det i spørgeundersøgelsen var angivet, at der var udført en 
markedsbehovsundersøgelse
Udbetalingsrate: 30-50 %
Antal fonde: 8 (20 %)Udbetalingsrate: 0-30 %Antal fonde: 11 (26 %)
Udbetalingsrate: 50-80 %Antal fonde: 8 (20 %)Udbetalingsrate: 80-100 %
Antal fonde: 9 (22 %)Udbetalingsrate: 100 %
Antal fonde: 5 (12 %)
NB: Spørgeundersøgelsen blev sendt til forvalterne af/forvaltningsmyndighederne for de 50 største finansielle instrumenter under EFRU, og 
svarraten var 80 %.
Kilde: Revisionsretten på grundlag af resultaterne af spørgeundersøgelsen.
37 Bemærkninger 
Afhjulpet i programperioden 2014-2020?
53 
I programperioden 2014-2020 skal der i forbindelse med instrumenter, der gen -
nemføres ved delt forvaltning, obligatorisk foretages en detaljeret forudgående 
vurdering for at finde bevis for markedsfejl (eller suboptimale investeringsfor -
hold) og anslå niveauet og omfanget af behovet for offentlige investeringer. 
Denne vurdering skal også fastslå, hvilken type finansielt instrument der er mest 
velegnet i situationen. Desuden skal den forudgående vurdering fremlægges 
for OP’ets overvågningsudvalg til oplysning, og senest tre måneder efter dens 
afslutning skal der offentliggøres et sammendrag af dens resultater og konklu -
sioner (jf. bilag V ). Der er dog stadig ikke noget krav om, at der skal udføres en 
uafhængig kontrol af den forudgående vurdering og sandsynligheden af de 
underliggende antagelser, før der træffes afgørelse om instrumentets oprindeli -
ge kapitaltildeling.
54 
Siden den nye finansforordning trådte i kraft den 1. januar 2013, har det også 
været obligatorisk at udføre en forudgående evaluering i forbindelse med alle 
nye centralt forvaltede instrumenter (jf. bilag V ). Men den forudgående vurde -
ring omfatter hverken en analyse af de høstede erfaringer eller muligheden for 
en revision, hvis der sker større socioøkonomiske ændringer, som det er tilfældet 
i forbindelse med delt forvaltning. Der udføres en midtvejsgennemgang (som 
kan afhjælpe sådanne aspekter) af de fleste, men ikke af alle centralt forvaltede 
finansielle instrumenter.
Den regionale fokusering var medvirkende årsag til, at 
medlemsstaterne oprettede et stort antal mindre finansielle 
instrumenter i programperioden 2007-2013
De finansielle instrumenter under EFRU og ESF er væsentlig 
mindre end centralt forvaltede fonde eller private 
investeringsfonde
55 
OP’er under EFRU og ESF gennemføres ved delt forvaltning af nationale eller regi -
onale myndigheder, hvilket betyder, at finansielle instrumenter, der er oprettet til 
at gennemføre nationale eller regionale programmer, skal følge programmernes 
afgrænsninger med hensyn til geografi og støtteberettigelse. For at være støtte -
berettigede skal projekterne være beliggende i en region, der er støtteberettiget 
under det OP , som det finansielle instrument har fået sin tildeling fra44.44 Den generelle forordnings 
artikel 35.
38 Bemærkninger 
56 
I EU er der i programperioden 2007-2013 blevet oprettet 952 specifikke fonde un -
der EFRU og ESF (jf. tabel 3 ). Det indebærer, at der for de fleste regioner er opret -
tet adskillige fonde. Vores analyse viser, at de finansielle instrumenter under EFRU 
og — især — ESF er relativt små. Det gennemsnitlige EU-bidrag til et EFRU-instru -
ment er 80  millioner  euro for så vidt angår holdingfonde og 10  millioner  euro for 
så vidt angår specifikke fonde. EU’s gennemsnitlige bidrag til et ESF-instrument 
er 10  millioner  euro for holdingfondenes og 9  millioner  euro for de specifik -
ke fondes vedkommende. Til sammenligning var EU-budgettets bidrag til de 
centralt forvaltede fonde, som i teorien omfatter alle medlemsstaterne, ifølge 
oplysninger fra Kommissionen ved udgangen af 2014 på op til 1,2 milliarder euro. 
Private egenkapitalfonde opererer i gennemsnit med 150-500  millioner  euro.
57 
Gennemførelse af fonde med en større tildelt kapital kan imidlertid resultere 
i betydelige stordrifts- og effektivitetsgevinster. Det skyldes, at generalomkost -
ningerne og de dermed forbundne risici kan spredes over et tilstrækkelig stort 
antal endelige modtagere. Med andre ord har de enkelte specifikke fonde under 
EFRU og ESF i mange tilfælde ikke den størrelse, der i fondsverdenen anses for at 
være hensigtsmæssig til, at de kan drives produktivt.
Afhjulpet i programperioden 2014-2020?
58 
I programperioden 2014-2020 har medlemsstaterne fået større fleksibilitet ved 
oprettelsen af finansielle instrumenter. F.eks. kan OP’er kombinere én eller flere 
komplementære investeringsprioriteter fra EFRU, Samhørighedsfonden og ESF 
under en enkelt tematisk målsætning45.
59 
Herudover blev der indført retlige forudsætninger for at oprette instrumenter 
med væsentlig højere kapitaltildeling46. For eksempel er det i programperio -
den 2014-2020 blevet muligt at oprette instrumenter med delt forvaltning på 
EU-plan47 (jf. tekstboks 5 ).45 Artikel 96, stk. 1, i forordningen 
om fælles bestemmelser.
46 Artikel 38, stk. 1, i forordningen 
om fælles bestemmelser.
47 Inden for denne mulighed er 
der et særligt tilfælde, hvor 
OP’er under EFRU kan bidrage 
til SMV-initiativet, som 
forvaltes direkte af 
Kommissionen. I dette tilfælde 
finder specifikke regler 
anvendelse, jf. artikel 39 
i forordningen om fælles 
bestemmelser.
39 Bemærkninger 
60 
Medlemsstaterne har også betragtelige finansielle incitamenter til at oprette 
instrumenter, som har en større kapitaltildeling eller rækker ud over det regiona -
le plan. Hvis hele et OP’s prioritetsakse leveres gennem et finansielt instrument, 
kan den maksimale medfinansieringssats forhøjes med 10 %. Hvis der etableres 
en særskilt prioritetsakse, der skal leveres gennem et finansielt instrument på EU-
plan og forvaltes direkte eller indirekte af Kommissionen, er aksen berettiget til 
en medfinansieringssats på 100 %48.
61 
Kommissionen og medlemsstaterne bør så vidt muligt bruge de muligheder, 
retsgrundlaget giver for at oprette større specifikke finansielle instrumenter 
under EFRU og ESF for at drage fordel af de betydelige udgiftsbesparelser ved 
at anvende disse instrumenter. Men når flere regioner og organer er involveret, 
kan den juridiske struktur være mere kompleks, og det kan indebære nye risici 
for forsinkelse, som medlemsstaterne er nødt til at overveje, når de udformer den 
mest velegnede finansieringsstruktur. Allerede regelgrundlaget fra 2007-2013 gav 
mulighed for bidrag fra mere end ét program til samme finansielle instrument49. 
Hidtil har sådanne konstruktioner dog ikke været populære, da de opfattes som 
mere komplekse. Svarene fra vores rundspørge viser, at der er behov for, at Kom -
missionen giver yderligere vejledning i, hvordan man opretter instrumenter på 
EU-plan i perioden 2014-2020.48 Artikel 120, stk. 5, og 
artikel 120, stk. 7, 
i forordningen om fælles 
bestemmelser.
49 Kommissionen, COCOF 
(10-0014-05), Note on 
Financial Engineering 
Instruments under Article 44 
of the General Regulation.Ordninger til oprettelse af finansielle instrumenter på EU-plan 
(programperioden 2014-2020)
Artikel 38, stk. 1, litra a), i forordningen om fælles bestemmelser åbner mulighed for, at der ydes et finansielt 
bidrag til et instrument, der er oprettet på EU-plan, og som forvaltes direkte eller indirekte af Kommissionen, 
selv om midlerne principielt skal »[…] gennemføres inden for rammerne af delt forvaltning mellem medlems -
staterne og Kommissionen i henhold til artikel 59 i finansforordningen […]«.Tekstboks 5
40 Bemærkninger 
Lykkedes det de finansielle instrumenter at tiltrække 
privat kapital?
62 
Én af de største fordele ved finansielle instrumenter er, at der ved løftestangs -
effekt kan rejses supplerende midler, dvs. at yderligere private og offentlige 
midler kan bidrage til fundenes kapitaltildeling. Løftestangseffekten er et udtryk 
for omfanget af de supplerende midler, den offentlige finansiering mobiliserer. 
Den bør oplyse om et instruments evne til at tiltrække supplerende finansiering 
afhængigt af dets art, placering og endelige modtagere, men også om de valg, 
Kommissionen, forvaltningsmyndigheden og/eller fondsforvalteren traf, da de 
oprettede instrumentet. Ved sammenlignelige instrumenter angiver en højere 
løftestangseffekt således, at et instrument er bedre til at tiltrække supplerende 
finansiering.
63 
Vi undersøgte derfor, hvordan Kommissionen definerer og overvåger denne 
løftestangseffekt for såvel instrumenter forvaltet ved delt forvaltning som 
centralt forvaltede instrumenter, og vurderede, om instrumenterne var gode til 
at tiltrække supplerende privat kapital. Vi analyserede også brugen af præferen -
cebehandlings- og risikodelingsordninger med private partnere samt brugen af 
beskatningsaftaler i denne forbindelse.
Kommissionens måling af de finansielle instrumenters 
løftestangseffekt tager ikke reelt hensyn til omfanget af de 
supplerende midler, den offentlige finansiering mobiliserer
Meningsfulde målinger kræver mere differentierede grader af 
løftestangseffekt
Vanskeligt at fastslå løftestangseffekten af supplerende privat og offentlig 
kapital for instrumenter under delt forvaltning
64 
Lovgivningen for perioden 2007-2013 præciserede ikke, hvordan løftestangs -
effekten skulle måles for instrumenter under delt forvaltning. I 2011 tog Kom -
missionen de første skridt til at afklare dette spørgsmål, idet den foreslog en 
første definition af »løftestangseffekt«, og to år senere definerede den begrebet 
i finansforordningen (jf. tekstboks 6 ).
41 Bemærkninger 
65 
Vi mener imidlertid, at det er uhensigtsmæssigt at betragte al offentlig national 
finansiering som løftestangsbeløb, som Kommissionen foreslår i forbindelse 
med instrumenter under delt forvaltning: Medfinansieringssatserne er allerede 
fastsat i forbindelse med OP’ets prioritetsområder, og det nationale bidrag til de 
finansielle instrumenters tildeling bliver generelt holdt inden for disse satser. I så 
henseende er der ingen forskel mellem den »normale« nationale medfinansiering 
og et »supplerende« nationalt bidrag (som overstiger OP-satserne). Det er dog 
kun sidstnævnte, der kan anses for at være mobiliseret som følge af EU-bidraget. 
Vi har allerede i en tidligere beretning bemærket, at Kommissionens praksis med 
at ikke at medregne national offentlig finansiering gennem OP’erne i nævneren 
medfører en kunstig forhøjelse af den målte løftestangseffektsats52.Definition af »løftestangseffekt« for finansielle instrumenter under delt og central 
forvaltning
I august 2011 definerede Kommissionen i sin »Common Audit Framework« løftestangseffekt som supplerende 
midler ud over strukturfondsbidrag, der stilles til rådighed for de endelig modtagere, normalt af finansielle 
instrumenter og andre private eller offentlige investorer50. Ifølge denne definition (som dog ikke er juridisk 
bindende) svarer løftestangseffekten til den samlede finansielle støtte til endelige støttemodtagere (omfat -
tende alle midler, der investeres i de endelige modtagere, uanset om de indgår i OP’et, eller de er supplerende 
private eller offentlige midler) divideret med EU-bidraget til instrumentet (via OP’et).
For centralt forvaltede instrumenter er løftestangseffekten siden 2013 blevet defineret i finansforordningen 
som »[…] det beløb, der udbetales til de støtteberettigede slutmodtagere, divideret med det beløb, som Uni -
onens bidrag udgør.«51
50 Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Regionalpolitik og Bypolitik, »Common Audit Framework«, juli 2011 (Part 2), s. 7.
51 Artikel 223 i gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen.Tekstboks 6
52 Særberetning nr. 2/2012, 
tekstboks 5.
42 Bemærkninger 
66 
Desuden bør løftestangseffekten bruges som en indikator for et finansielt instru -
ments resultater med hensyn til at tiltrække supplerende private eller offentlige 
midler (igen: ud over dem, der allerede overvejes til OP’et som helhed). Det er 
klart, at en vurdering af resultaterne er nødt til at tage hensyn til forskellene 
i gennemførelsen af sådanne instrumenter. Navnlig risikodelings- og præferen -
cebehandlingsordningerne for partnere i den private sektor spiller en afgørende 
rolle her (jf. punkt 74-78). Desuden bør løftestangseffektsatsen være forskellig for 
forskellige typer finansiel støtte (f.eks. bør løftestangseffekten være højere i for -
bindelse med garantier end i forbindelse med lån), for forskellige typer investe -
ring (for mere risikobetonede investeringer bør den være lavere), for de støttede 
endelige modtageres forskellige udviklingstrin (f.eks. er opstartsvirksomheder 
mere risikobetonede) og for forskellige geografiske markeder (f.eks. lavere i min -
dre udviklede regioner).
67 
I sin nuværende form er Kommissionens beregning af »løftestangseffekten« ikke 
en pålidelig indikator for de reelle resultater med hensyn til at tiltrække supple -
rende private eller offentlige midler. Den gør det derfor ikke muligt at skelne mel -
lem finansielle instrumenter, der er mere eller mindre vellykkede med hensyn til 
at tiltrække supplerende private eller offentlige bidrag til instrumentets tildelte 
kapital.
Inkonsekvent måling af løftestangseffekten for centralt forvaltede 
instrumenter
68 
For centralt forvaltede finansielle instrumenters vedkommende viser vores analy -
se, at Kommissionen bruger forskellige metoder til at beregne løftestangseffek -
ten i forbindelse med forskellige instrumenter, som det vises i  tabel 553.
69 
Derfor er de løftestangseffektsatser, Kommissionen har rapporteret for cen -
tralt forvaltede instrumenter, ikke indbyrdes sammenlignelige — og heller ikke 
sammenlignelige med løftestangseffektsatserne for instrumenter under delt 
forvaltning.53 SWD(2015) 206 final.
43 Bemærkninger 
Centralt forvaltede finansielle instrumenters løftestangseffekt som rapporteret af 
Kommissionen
Instrument Type instrument BeregningsmetodeLøftestangseffekt pr. 
31. december  2014
LGTT GarantiSamlet finansielt beløb, som projektet har tiltrukket, divideret 
med EU-bidraget til faciliteten57
PBI Garanti Som i  forbindelse med LGTT 9
EEEF EgenkapitalSamlet finansielt beløb mobiliseret på fondsplan, divideret med 
EU-bidraget til faciliteten2
Margueritefonden EgenkapitalSamlet finansielt beløb mobiliseret som følge af instrumentet 
(både egenkapital og gæld) på projektplan, divideret med 
EU-bidraget157
EPMF-garantifaciliteten GarantiVærdi af nye mikrolån støttet af garantien, divideret med den 
øvre garantisats7
EPMF FCP-FIS LånVærdi af nye mikrolån støttet af garantien, divideret med det 
udbetalte EU-bidrag2
Kilde:  Revisionsretten på grundlag af Kommissionens data for 20151.
1 SWD(2015) 206 final.
54 OECD, »Methodologies to 
measure amounts mobilised 
from the private sector by 
official development finance 
interventions«, DCD/DAC/
STAT(2015)8, 24. februar 2015.Tabel 5
Der tages ikke kun hensyn til finansieringskilder, som er resultatet af EU’s 
og/eller det nationale bidrag til det finansielle instrument
70 
Ikke alle de finansieringskilder, som et projekt tiltrækker, er resultatet af EU’s og/
eller det nationale bidrag. Men det tages der ikke højde for i Kommissionens 
beregning af »løftestangseffektsatsen«. I 2015 foreslog OECD’s Komité for Udvik -
lingsbistand en alternativ metode, hvor beregningerne var afhængige af typen 
af instrument (lån, garantier eller egenkapital)54. Forskellene mellem disse to 
tilgange vises i eksemplet i  tekstboks 7 .
44 Bemærkninger 
Efter Kommissionens metode er løftestangseffekten 39 (samlet finansiering på 
7 846 millioner euro divideret med EU-garantien på 200 millioner euro).
Vi mener, at det er urealistisk at tro, at de nationale tilskud, der udgør hovedparten 
af projektfinansieringen, blev udløst af den begrænsede EU-garanti. Dette forhold 
indvirker på Kommissionens rapportering om finansielle instrumenter under både 
central og delt forvaltning, selv om det er mere synligt i forbindelse med centralt 
forvaltede finansielle instrumenter, da projekter under delt forvaltning kun i mindre 
omfang indebærer privat medinvestering.Eksempel på en finansieringsstruktur for et transportprojekt og forskellene 
i beregningen af løftestangseffekten ifølge Kommissionens og OECD’s metode
Et indtægtsskabende transportinfrastrukturprojekt, en højhastighedsjernbanelinje i Frankrig, fik bidrag fra 
flere forskellige finansieringskilder, hvoraf nationale tilskud tegnede sig for 52 % og erhvervsgæld for 39 %. 
EU-bidraget, i form af en garanti for op til 200 millioner euro af erhvervsgælden, udgør 2,5 % af den samlede 
finansiering.
I dette eksempel er løftestangseffekten efter OECD’s metode dog kun 1, da projektets finansieringsstruktur 
kun omfatter ét lån på 200 millioner euro garanteret af EU.Tekstboks 7
Typer af finansieringskilder millioner euro % af samlet finansiering
Erhvervsgæld 3 038 39 %
Nationale tilskud 4 050 52 %
Egenkapital 758 9 %
Samlet finansiering 7 846 100  %
Maksimal EU-garanti for erhvervsgælden 200 2.5 %
45 Bemærkninger 
Afhjulpet i programperioden 2014-2020?
71 
I forbindelse med programperioden 2014-2020 henviser forordningen om fælles 
bestemmelser — for så vidt angår instrumenter under delt forvaltning — ikke 
eksplicit til definitionen af løftestangseffekten i EU’s finansforordning. Men det 
begreb, der defineres i artikel 37, stk. 2, litra c), i forordningen om fælles be -
stemmelser, er stort set identisk: »en vurdering af hvilke yderligere offentlige og 
private midler der potentielt kan tilvejebringes af det finansielle instrument, helt 
ned til den endelige modtager (forventet løftestangseffekt) […]«. Kommission 
anser derfor fortsat national medfinansiering som en løftestangseffekt af EU’s 
finansiering af OP’et. Der er heller ikke nogen ændringer af, hvordan de løb, der 
mobiliseres fra den private sektor, skal måles. Vi mener, at Kommissionen bør genover -
veje sine metoder til at beregne løftestangseffekten af EU’s og den nationale 
offentlige finansiering via finansielle instrumenter under hensyntagen til den 
alternative metode, OECD foreslog i 2015.
72 
Vi noterer også, at medlemsstaterne nu skal præcisere »forventet løftestangs -
effekt« for hvert instrument (jf. tekstboks 8 ). Disse elementer vil give Kommis -
sionen data, hvormed den kan overvåge forholdet mellem den faktiske løfte -
stangseffekt og målet for løftestangseffekten. Men da Kommissionen ikke har en 
konsistent metode til beregning af løftestangseffekten, er det tvivlsomt, om den -
ne aktivitet vil resultere i meningsfulde data, der kan bruges til sammenligninger.
»Forventet løftestangseffekt« skal specificeres for hvert finansielt instrument 
(programperioden 2014-2020)
Den obligatoriske forudgående vurdering i forbindelse med finansielle instrumenter skal omfatte et skøn over 
supplerende offentlige og private midler, som de finansielle instrumenter kan tilvejebringe på alle niveauer 
helt ned til den endelige modtager. Finansieringsaftalen mellem en forvaltningsmyndighed og en »fund of 
funds« (eller strategidokumentet, når forvaltningsmyndigheden gennemfører fonden direkte) skal præcisere 
denne »forventede løftestangseffekt« for instrumentet.
Hvert år skal forvaltningsmyndigheden indsende et bilag til den årlige gennemførelsesrapport om foranstalt -
ninger, der omfatter finansielle instrumenter55.
55 I bilag I til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 821/2014 af 28. juli 2014 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets 
og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår de detaljerede ordninger for overførsel og forvaltning af programbidrag, rapportering 
vedrørende finansielle instrumenter, tekniske karakteristika ved informations- og kommunikationsforanstaltninger vedrørende operationer og 
systemet til registrering og lagring af data (EUT L 223 af 29.7.2014, s. 7) er der fastsat en lang liste over oplysninger, der skal bruges som grundlag 
for denne rapportering, og som omfatter oplysninger om kilderne til finansiering af de finansielle instrumenter.Tekstboks 8
46 Bemærkninger 
Vanskeligt at tiltrække investorer fra den private sektor 
til finansielle instrumenter under såvel delt som central 
forvaltning
73 
Ét af de erklærede formål med de finansielle instrumenter er at tiltrække supple -
rende finansiering fra den private sektor til at komplementere de disponible of -
fentlige midler, da det gør det muligt for flere projekter at få gavn af det samme 
niveau af offentlig investering. Vi har derfor vedrørende både instrumenter under 
delt forvaltning og centralt forvaltede instrumenter søgt at finde ud af, i hvilken 
udstrækning de offentlige bidrag til instrumenterne effektivt har mobiliseret 
supplerende privat finansiering.
De specifikke ordninger for private investorer i finansielle 
instrumenter i programperioden 2007-2013 var ikke i stand til at 
tiltrække væsentlig supplerende finansiering
74 
Vores samtaler og gennemgang af litteratur bekræfter, at den private sektor 
i programperioden 2007-2013 fortsat var uvillig til at investere i finansielle instru -
menter, fordi disse instrumenter blev anset for at være for strengt reguleret (f.eks. 
specifikke EU-forordninger og nationale bestemmelser samt regler for statsstøtte 
og offentlige udbud). Det skal påpeges, at de to parters mål er forskellige: Den 
offentlige sektor sigter mod at gennemføre nogle specifikke politiske målsæt -
ninger og investeringsmålsætninger, mens den private sektor er nødt til at sigte 
mod rentable aktiviteter. Desuden kan begge parter mangle viden. Den offent -
lige sektor er ikke nødvendigvis udstyret med en avanceret finansiel baggrund, 
mens den private sektor ikke nødvendigvis kender EU-lovgivningen. Kommissio -
nen mener, at én af de måder, privat kapital kan tiltrækkes på, er at man tilbyder 
private investorer fortrinsbehandling og/eller »risikopræmier«. Vi undersøgte 
derfor de specifikke ordninger for investorer i den private sektor for at se, om 
risiciene var delt mellem det offentlige og det private på en rimelig måde.
47 Bemærkninger 
Mangel på vejledning fra Kommissionen i, hvordan man opretter ordninger 
for fortrinsbehandling i forbindelse med EFRU- og ESF-instrumenter
75 
For EFRU- og ESF-instrumenterne fra perioden 2007-2013 gav lovgivningen mu -
lighed for, at investeringsafkast fortrinsvis blev tildelt til investorer, hvis aktivitet 
følger princippet om den private investor, der opererer på markedsøkonomiske 
vilkår56. Fortrinsbehandling kan f.eks. udøves gennem kontrakter, der ikke giver 
den offentlige finansieringspartner samme tilbagebetalingsrettigheder som pri -
vate partnere, eller gennem en ulige fordeling af gevinst og tab mellem private 
og offentlige partnere.
76 
Fortrinsbehandling kan være berettiget, hvis den er nødvendig for at tiltrække 
privat investering på nødlidende markeder, hvor privat finansiering kan bidrage 
til opfyldelse af offentlige politikmål. Når fortrinsbehandling ikke er berettiget, 
kan den resultere i, at det finansielle instruments oprindelige kapitaltildeling 
drænes, og således reducere de resterende midler, der er disponible til den næste 
investeringscyklus, efter at instrumentet er afviklet. Hverken retsgrundlaget for 
programperioden 2007-2013 eller Kommissionens vejledninger giver imidlertid 
nogen anvisning om, hvordan risikodelingsordningerne bør fastsættes i finan -
sieringsaftalen, eller hvordan det skal kontrolleres, at fortrinsbehandlingen er 
relevant.
Selv om Kommissionen har påtaget sig højere risici, har der kun været 
begrænsede private bidrag til centralt forvaltede instrumenters kapital
77 
Som almindelig praksis omfatter den gældende lovgivning for centralt forvaltede 
instrumenter, som Europa-Parlamentet og Rådet har godkendt, kun generelle 
vendinger i relation til risikodeling og/eller fortrinsbehandling. De detaljerede 
bestemmelser vedrørende Kommissionens bidrag til disse instrumenter (herun -
der risikodelingsprocenter) kommer først senere som en del af en særskilt aftale, 
som budgetmyndigheden ikke behøver at godkende (jf. tekstboks 9 ).56 Gennemførelsesforordningens 
artikel 43, stk. 5.
48 Bemærkninger 
Risikodeling mellem Kommissionen og dens partnere — casestudie af 
»lånegarantiinstrumentet« (LGTT) og initiativet med projektobligationer (PBI)
LGTT blev etableret i 2008 af Kommissionen og EIB i fællesskab gennem en samarbejdsaftale om, at hver part 
skulle bære 50 % af risikoen for misligholdelse af lånene (forventede og uventede tab).
Instrumentet stiller en garanti i form af en forebyggende kreditlinje, som projektlederen kan trække på i de 
første fem til syv år af aktiviteterne, hvis indtægterne fra projektet ikke er tilstrækkelige til at sikre tilbagebeta -
ling af den foranstående gæld (fordi projektindtægterne er lavere end forventet).
Som følge af en ændring af retsgrundlaget blev der i 2013 indført metode med en portefølje med den mest 
risikovillige tilgang, hvilket førte til, at Kommissionen påtog sig risikoen for 95 % af tabene på porteføljen med 
den mest risikovillige tilgang (»PFLP«).
I forbindelse med ændringen af forordning nr. 680/2007 i 2012 blev PBI indført som et nyt instrument. PBI 
giver kreditforbedring i form af et lavere prioriteret instrument — et lån eller en forebyggende facilitet — til 
at støtte højere prioriterede projektobligationer udstedt af en projektvirksomhed. Ordningen for risikodeling 
mellem Kommissionen og EIB er den samme som for LGTT, dvs. Kommissionen bærer 95 % af tabene, mens EIB 
bærer risikoen for de resterende 5 %.
PFLP’en for LGTT/PBI-porteføljen blev fastsat på et sådant niveau, at det er usandsynligt, at de faktiske tab vil 
gå ud over PFLP’en. Derfor bærer Kommissionen i realiteten hovedparten af den reelle risiko.
I henhold til retsgrundlaget vil risikodelingen bygge på »first-loss«-princippet, men det giver ikke detaljerede 
oplysninger om, hvordan porteføljen med den mest risikovillige tilgang bør fastsættes, eller om det niveau 
af risikoeksponering, som denne metode afføder. Ifølge et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegre -
ne57 vil den første tabsprocent typisk blive fastsat til lidt over det historiske gennemsnitlige tab. EIB fastsatte 
imidlertid loftet på en sådan måde, at bankens forventede nettorisikoeksponering stadig lå inden for dens 
standardrisiko (under 2 % af det forventede tab) og ikke på grundlag af historiske data.
57 SEC(2011) 1237 final af 19. oktober 2011 »Commission Staff Working Paper — Impact assessment accompanying the document »Communication 
from the Commission to the European Parliament, the Council, the European Economic and Social committee and the Committee of the 
Regions — A pilot for the Europe 2020 Project Bond Initiative««, s. 53.Tekstboks 9
49 Bemærkninger 
Casestudie — Risikodeling mellem Kommissionen og dens partnere — EEEF
EEEF investerer i energieffektivitet, projekter for vedvarende energi og ren bytransport. Dets aktionærer er 
Kommissionen, EIB og to banker. EEEF er opbygget som et aktieselskab, og dets aktier er opdelt i tre klasser 
(A, B og C) afhængigt af den risiko, der bæres, og retten til afkast, sådan at klasse A er den mest fordelagtige, 
og klasse C den mindst fordelagtige.
Kommissionen er den eneste indehaver af klasse C-aktier, den første til at bære tab og den sidste til at få en 
gevinst. Dens aktier vil blive indløst ved afslutningen. Indløsningen er betinget af, at fonden har tilstrækkelige 
kontanter til rådighed.
Selskabets tab påføres først Kommissionen. Disse tab indvirker ikke på værdien af klasse A- og B-aktier, så 
længe værdien af klasse C-aktier stadig er positiv. Først efter at værdien af klasse C-aktier er reduceret til nul, 
vil tab blive påført klasse A- og B-aktier. Fremtidige indtægter og gevinster fører ikke nødvendigvis til tilbage -
førsler til klasse C-aktierne, da de først vil blive brugt til udbytte til klasse A- og klasse B-aktier.
Desuden kan klasse C-aktierne ikke indløses før de andre to klasser.Tekstboks 1078 
For nogle centralt forvaltede finansielle instrumenters vedkommende kon -
staterede vi, at næsten samtlige reelle risici er overført på Kommissionen (jf. 
tekstboks 10 ). Men selv om Kommissionen bærer mere risiko end sine partnere 
i denne type instrumenter, viser vores analyse, at der ikke var noget væsentligt 
bidrag til disse instrumenter fra den private sektor.
Afgørelser i skattespørgsmål er undertiden brugt til at gøre 
finansielle instrumenter mere attraktive for investorer i den 
private sektor
79 
En afgørelse i skattespørgsmål er en national skattemyndigheds skriftlige afgø -
relse af, hvordan et bestemt aspekt ved en enheds aktiviteter behandles efter 
gældende lov i den pågældende medlemsstat. En sådan procedure kan bruges 
i en række EU-medlemsstater til at få sikkerhed for, hvordan aktiviteter vil blive 
beskattet. Generelt forelægger skattepligtige enkeltpersoner eller foretagender 
deres fortolkning af, hvordan skatteloven finder anvendelse på dem eller på en 
bestemt transaktion eller aktivitet, og skattemyndigheden reagerer med en posi -
tiv eller negativ afgørelse. Sådanne skatteaftaler er også standardpraksis i fonds -
sektoren. Afgørelser i skattespørgsmål kan være fuldt ud legitime, og de anven -
des i en række retssystemer, men de er også blevet brugt til at fremme aggressiv 
skatteplanlægning.
50 Bemærkninger 
80 
Allerede i 2012 havde Kommissionen rettet en anbefaling vedrørende aggressiv 
skatteplanlægning til medlemsstaterne58. Kort sagt tilskyndes medlemsstaterne 
til at ændre deres nationale lovgivning for at tage fat på kunstige ordninger og 
til at behandle disse skattemæssige ordninger med henvisning til deres økono -
miske substans. Dette er blevet fulgt af en række specifikke foranstaltninger på 
området:
 ο Siden 2014 har Kommissionen indledt en række efterforskninger for at under -
søge, om afgørelser truffet af skattemyndighederne i medlemsstaterne med 
hensyn til den skat, selskaber skal betale, er i overensstemmelse med EU-reg -
lerne om statsstøtte59.
 ο I marts 2015 præsenterede Kommissionen en pakke af foranstaltninger med 
henblik på at øge den skattemæssige gennemsigtighed og indføre auto -
matisk udveksling medlemsstaterne imellem af oplysninger om afgørelser 
i skattespørgsmål60.
 ο I juni 2015 vedtog Kommissionen en handlingsplan for en fair og effektiv sel -
skabsbeskatning i EU61. I dette dokument drøftes en række skattespørgsmål, 
herunder foranstaltninger til bekæmpelse af skatteundgåelse og aggressiv 
skatteplanlægning.
81 
Vi konstaterede imidlertid, at der var truffet skatteafgørelser i forbindelse med en 
række finansielle instrumenter (jf. tekstboks 11 ).
Casestudie — Afgørelser i skattespørgsmål i forbindelse med finansielle 
instrumenter i centralforvaltningen — »Margueritefonden«
I 2013 fik »Margueritefonden« et luxembourgsk forhåndstilsagn i en skattesag (almindeligt kendt som en 
»afgørelse i skattespørgsmål«) og en forhåndsgodkendt prisfastsættelse for Marguerite Holdings og dettes 
luxembourgske datterselskaber i 2013. Sidstnævnte er en aftale mellem en skatteyder og skattemyndighe -
derne, der specificerer den prisfastsættelsesmetode, skatteyderen vil anvende for transaktioner i associerede 
virksomheder.
Margueritefondens specifikke struktur resulterer i, at kildeskat på udbytte fra holdingselskaber til fonden selv 
reduceres, ved at udbytte omdannes til renter gennem brug af hybridinstrumenter mellem de luxembourgske 
enheder62. Det er også muligt, at andre skatter, f.eks. kildeskat i de lande, hvor selskaberne er aktive, eller skat 
på kapitalgevinster i fasen for afviklingen undgås ved brug af denne struktur.
62 Hybridinstrumenter er instrumenter, der skatteteknisk kan behandles forskelligt i og/eller på tværs af jurisdiktioner, f.eks som gæld i ét land og 
som egenkapital i et andet (jf. OECD, »Hybrid Mismatch Arrangements — Tax Policy and Compliance Issues«, marts 2012, s. 7).Tekstboks 1158 Kommissionens henstilling af 
6. december 2012 om 
aggressiv skatteplanlægning 
(C(2012) 8806).
59 Jf. f.eks. IP/14/663 — 
Pressemeddelelse af 
11. juni 2014.
60 COM(2015) 135 final af 
18. marts 2015, »Forslag til 
Rådets direktiv om ændring af 
direktiv 2011/16/EU for så vidt 
angår obligatorisk automatisk 
udveksling af oplysninger på 
beskatningsområdet«.
61 COM(2015) 302 final af 
17. juni 2015, »A fair and 
efficient corporate tax system 
in the European Union: 5 key 
areas for action«.
51 Bemærkninger 
82 
Vi noterer også, at en række EFRU- og ESF-instrumenter fra perioden 2007-2013 
har brugt SICAV63- eller SICAR64-enheder i deres oprettelsesstrukturer. I forbindel -
se med disse strukturer er det almindeligt at anvende afgørelser i skattespørgs -
mål. Medlemsstaterne rapporterer imidlertid ikke til Kommissionen, om deres 
instrumenter har anvendt eller vil anvende forhåndstilsagn i skattesager.
De private bidrag til kapitaltildelingerne til finansielle 
instrumenter under EFRU og ESF tegner sig for ca. 2 % af det 
samlede beløb
83 
I tidligere beretninger anførte vi, at løftestangseffekten over for den private 
sektor var begrænset i programperioden 2007-201365. Ifølge medlemsstaternes 
seneste rapporteringer til Kommissionen tiltrak kun 154 ud af 1 025 finansielle 
instrumenter under EFRU og ESF i 11 medlemsstater privat finansiering i deres 
finansieringsstruktur som led i OP-bidraget.
84 
I forbindelse med de private midler, der ydes gennem OP’er, og som medlemssta -
terne rapporterer om, er der også en risiko for dobbelttælling, da det er muligt, 
at den private finansiering, der præsenteres på den specifikke fonds niveau blot 
er en overførsel af midler foretaget af holdingfonden. Hvis analysen udelukkende 
begrænses til holdingfonde, så risikoen for dobbelttælling udelukkes, nød kun 
9 af de 73 holdingfonde i fire af de 18 medlemsstater, hvor der findes sådanne 
fonde, godt af private bidrag. For disse 9 holdingfondes vedkommende varierer 
den private finansierings andel af instrumentets tildeling fra 5 % til 50 %. Samlet 
set blev der tiltrukket 325  millioner  euro i privat kapital til holdingfonde gennem 
OP’er. Samtidig noterer vi, at der uanset de rapporterede oplysninger er en juri -
disk forpligtelse, der stammer fra statsstøttereglerne, til at egenkapitalinveste -
ringerne i SMV’er skal have en minimumsgrad af privat medfinansiering på 30 % 
eller 50 % afhængigt af regionen66.
85 
I henhold til de oplysninger, 11 medlemsstater frivilligt har afgivet, udgør de 
midler, der er betalt til finansielle instrumenter ud over midlerne fra OP’erne (pri -
vate eller offentlige), desuden 342  millioner  euro67. Der er dog ikke noget krav til 
medlemsstaterne om at afgive sådanne oplysninger, og Kommissionen har heller 
ikke verificeret de frivilligt rapporterede data.63 Et SICAV er en form for åben 
investeringsfond r, hvis 
kapitalværdi ændrer sig på 
grundlag af antallet af 
investorer og af værdien af 
dens underliggende 
investeringer. Andele i fonden 
købes og sælges baseret på 
fondens seneste nettoværdi.
64 Et SICAR er en struktur, der er 
udformet til private 
kapitalinvesteringer og 
venturekapitalinvesteringer 
uden regler om spredning af 
investeringerne og 
långivnings- eller 
gearingsrestriktioner.
65 Jf. særberetning nr. 2/2012 
(punkt 105-115 og 124), 
nr. 8/2015 (punkt 34 og 35) 
samt nr. 5/2015 (punkt 66 
og 67 samt tekstboks 7).
66 Fællesskabsretningslinjerne 
om statsstøtte til fremme af 
risikokapitalinvesteringer 
i små og mellemstore 
virksomheder, punkt 4.3.4 
(EUT C 194 af 18.8.2006, s. 2).
67 Europa-Kommissionen, 
»Summary of data on the 
progress made in financing 
and implementing financial 
engineering instruments 
reported by the managing 
authorities in accordance with 
Article 67(2)(j) of Council 
regulation (EC) No 1083/2006, 
Programme period 2007-2013, 
Situation as at 
31 December 2014«, s. 25.
52 Bemærkninger 
86 
Vi noterer også, at lovgivningen for programperioden 2007-2013 ikke omfattede 
et krav om, at finansieringsaftaler mellem forvaltningsmyndigheder og fonds -
forvaltere skulle specificere den forventede løftestangseffekt af de supplerende 
private bidrag. Desuden var gebyrer generelt ikke knyttet til fondsforvalternes 
resultater med hensyn til at tiltrække private investorer (jf. punkt 136)68. Fonds -
forvalternes incitament til at skaffe private investorer var derfor meget svagt.
87 
For centralt forvaltede instrumenters og navnlig for egenkapitalfinansieringsin -
strumenters vedkommende har det vist sig vanskeligt at tiltrække investorer fra 
den private sektor, som det fremgår af casestudierne i  tekstboks 12 .68 Gennemførelsesforordningens 
artikel 43, stk. 4.
Casestudie — Vanskeligt at tiltrække investorer fra den private sektor til offentligt 
finansierede egenkapitalinstrumenter — Margueritefonden og EEEF
Herunder gives eksempler på begrænset privat medfinansiering af to centralt forvaltede instrumenter69:
 ο Margueritefonden har ud over Kommissionen otte sponsorer, som alle er offentligt kontrollerede banker. 
Disse sponsorer har forpligtet et samlet beløb på 710 millioner euro. Der er endnu ikke tiltrukket penge fra 
private investorer med henblik på at nå målet på 1,5 milliarder euro i samlede forpligtelser70.
 ο EEEF har også hovedsagelig forladt sig på offentlige midler, hvor Kommissionen hidtil har været dens 
største bidragyder (125 millioner euro ud af i alt 265 millioner euro i forpligtede midler). Den eneste 
private bidragyder — Deutsche Bank — har kun indgået en begrænset forpligtelse over for instrumentet 
(5 millioner euro). Det samlede forpligtede beløb på dette trin er under halvdelen af instrumentets mål 
(700  millioner  euro).
69 SWD(2015) 206 final.
70 Kommissionens afgørelse af 25. februar 2010 om Den Europæiske Unions deltagelse i Den Europæiske 2020-fond for Energi, Klimaændringer og 
Infrastruktur (Margueritefonden), C(2010) 941.Tekstboks 12
53 Bemærkninger 
Afhjulpet i programperioden 2014-2020?
88 
For så vidt angår instrumenter under delt forvaltning giver lovgivningen for pro -
gramperioden 2014-2020 fortsat mulighed for fortrinsbehandling, men kræver 
også, at risikoen skal deles passende mellem de offentlige og private partnere (jf. 
tekstboks 13 ).
Bestemmelserne i relation til fortrinsbehandling og risikodeling 
(programperioden 2014-2020)
Ifølge artikel 44 i forordningen om fælles bestemmelser skal der være »en hensigtsmæssig deling af risiko og 
fortjeneste« mellem offentlige og private investorer, og den delegerede forordning fastsætter, at graden af 
fortrinsbehandling skal stå i forhold til de risici, investorerne påtager sig, og være begrænset til det, der er 
nødvendigt for at tiltrække dem71. Navnlig skal medlemsstatens forhåndsvurdering omfatte »[…] en vurdering 
af behovet for og omfanget af præferencebetaling for at tiltrække medfinansiering fra private investorer og/
eller en beskrivelse af de mekanismer, som skal anvendes til at fastslå behovet for og omfanget af sådan præ -
ferencebetaling […]«72.
Denne præferencebetaling kan finansieres gennem midler, der er betalt tilbage til instrumentet, eller over 
gevinster og anden indtjening eller udbytte, som kan knyttes til støtten over EU-midler. Begrebet fortrinsbe -
handling knyttes også til offentlige investorer, der opererer efter det markedsøkonomiske princip73.
Herudover noterer vi for så vidt angår tilfælde omfattet af den generelle gruppefritagelsesforordning, at »ved 
asymmetrisk tabsdeling mellem offentlige og private investorer er loftet for den offentlige investors »first 
loss« 25 % af den samlede investering«74.
Ellers skal det være i overensstemmelse med markedsvilkårene eller behandles i en 
statsstøtteanmeldelsesprocedure.
71 Artikel 6, stk. 1, litra d), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 480/2014.
72 Artikel 37, stk. 2, litra c), i forordningen om fælles bestemmelser.
73 Artikel 44, stk. 1, i forordningen om fælles bestemmelser.
74 Artikel 21, stk. 13, litra c), i Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014.Tekstboks 13
54 Bemærkninger 
89 
Medlemsstaternes forpligtelse til at vurdere behovet for fortrinsbehandling og 
risikodelingsordningerne og til at give en vis begrundelse for disse ordninger kan 
klart anses for fremskridt hen imod en mere produktiv forvaltning af de finansiel -
le instrumenter. På grundlag af vores interview mener vi dog, at der er behov for, 
at Kommissionen vejleder medlemsstaterne i, hvordan de bedst bruger fortrins -
behandling til at tiltrække mere privat kapital uden samtidig at vælte en for stor 
risiko over på de offentlige investorer, der bidrager til instrumenternes tildelinger.
90 
For nogle af de centralt forvaltede instrumenters vedkommende er spørgsmå -
let om omfanget af en eventuel risikodeling mellem Kommissionen og dens 
partnere også taget op i lovgivningen. Her præciseres det i forordningen, at 
»risikodelingsmønsteret [skal afspejles] i en passende deling mellem Unionen og 
den bemyndigede enhed«, mens »[…] den maksimale risiko, der kan dækkes af 
Unionens budget, [højst kan] udgøre 50 % af den pågældende gældsportefølje 
under låneinstrumentet«75. Det må vise sig, om disse ændrede bestemmelser vil 
være tilstrækkelige til at tiltrække flere bidrag fra den private sektor end i pro -
gramperioden 2007-2013. Som allerede nævnt i en tidligere beretning mener vi, 
at de væsentligste aspekter ved risikodelingsordningerne mellem Kommissionen 
og dens partnere (f.eks. EIB) bør defineres i den specifikke lovgivning for hvert 
enkelt centralt forvaltet instrument76.
91 
Endelig er forholdene for så vidt angår afgørelser i skattespørgsmål uændrede 
i forhold til programperioden 2007-2013. Vi mener, at en fortsat brug af forhånds -
tilsagn i skattesager i programperioden 2014-2020 i forbindelse med finansielle 
instrumenter under central og/eller delt forvaltning kan udgøre en omdømme -
mæssig risiko, eftersom de kan opfattes som i strid med Kommissionens egne 
henstillinger og foranstaltninger vedrørende skatteordninger.75 Bilag I til CEF-forordningen, 
del III, sektion 6.
76 Jf. særberetning nr. 2/2013, 
anbefaling 7.
55 Bemærkninger 
Ydede de finansielle instrumenter revolverende 
finansiel støtte?
92 
Én af hovedårsagerne til at bruge offentlige midler via finansielle instrumenter er, 
at pengene kan anvendes flere gange: de kan »revolvere«. Hvis f.eks. et udbetalt 
lån bliver betalt tilbage efter tre år, kan kontanterne bruges til at yde et nyt lån. Vi 
undersøgte derfor, om denne revolverende effekt faktisk var kommet til udtryk. 
I hvor høj grad midler kan revolvere i praksis, afhænger af typen af finansiel støt -
te, men også af instrumenternes investeringsperiode. Vi analyserede derfor, om 
instrumenternes investeringsperioder svarer til normal markedspraksis, og hvilke 
faktorer der bidrog til at begrænse instrumenternes reelle investeringsperiode.
Forsinkelser i gennemførelsen forkortede væsentligt den 
reelle investeringsperiode for en række af de finansielle 
instrumenter under EFRU og ESF
93 
Ved begyndelsen af programperioden 2007-2013 havde de offentlige myndig -
heder i de fleste medlemsstater kun begrænsede erfaringer med at strukturere 
og anvende revolverende instrumenter i partnerskab med finansielle formid -
lere. Efter vores revisioner har vi noteret, at de fleste forsinkelser skyldtes den 
tidskrævende interne strukturering af de finansielle instrumenter, langstrakte 
forhandlinger med finansielle formidlere på diverse niveauer (ofte på grund af 
forhandlinger om administrationsudgifter og -gebyrer), komplekse procedurer 
for offentlige udbud, usikkerhed om overholdelsen af statsstøttereglerne og 
vanskeligheder ved at opnå bidrag fra den private sektor.
94 
I mange tilfælde oplevede de forskellige organer, der var involveret, en stejl ind -
læringskurve, og det tog lang tid at forlige de mange interessenters interesser og 
synspunkter og nå frem til aftaler om instrumentets investeringsstrategier. Flere 
af disse problemer blev også identificeret i andre undersøgelser77. Vores revisio -
ner gennem de seneste år viser også, at mere og tidligere vejledning fra Kommis -
sionens side i det mindste til dels kunne have forebygget disse problemer.77 Europa-Parlamentet, 
Generaldirektoratet for 
Interne Politikker, »Financial 
Instruments under Cohesion 
policy 2007-13: How have 
Member States and Selected 
Financial Institutions 
Respected and Preserved EU 
Financial Interests?«, s. 16; 
Kommissionen & EIB, 
»Financial Instruments: 
A Stock-taking Exercise in 
Preparation for the 2014-2020 
Programme period« — 
undersøgelse udført af 
Mazars/Ecorys/EPRC, s. 62.
56 Bemærkninger 
95 
De lave udbetalingsgrader i mange medlemsstater og, som følge deraf, instru -
menternes begrænsede kapacitet til at revolvere midlerne er et tydeligt resultat 
af disse vanskeligheder. I nogle tilfælde varede forsinkelserne i gennemførelsen 
flere år og reducerede således væsentligt den periode, hvor det finansielle instru -
ments tildeling kunne udbetales til endelige støttemodtagere (jf. tekstboks 14 ).
Casestudie — Forsinkelser i oprettelsen af Jeremieholdingfonden i Slovakiet
Aftalememorandummet mellem EIF og den slovakiske regering vedrørende den nationale Jeremieholding -
fond blev undertegnet i 2006, dvs. før starten af programperioden 2007-2013. Efter at markedsbehovsanaly -
sen (»gabanalyse«) var udført, blev en rammeaftale undertegnet i 2008, og finansieringsaftalerne mellem de 
forskellige ministerier og EIF i 2009.
Det tog derefter endnu et år, før de to endelige aftaler blev undertegnet (holdingfondsaftalen og aktionær -
aftalen), hvad der også er juridiske forudsætninger for at starte fondens reelle operation. Kapitaliseringen af 
selve holdingfonden fandt endelig sted i 2011. Alt i alt tog det derfor fem år (2006-2011), før Jeremieholding -
fonden var operationel.
Indkaldelser af interessetilkendegivelser med henblik på at få tilknyttet finansielle formidlere blev udsendt 
i 2011, 2012 og 2013. Derefter tog det igen to-tre år, før aftalerne med de finansielle formidlere endelig blev 
indgået i 2013 (om garantiinstrumentet) og 2014 (om låne- og egenkapitalinstrumentet). Først da begyndte 
den finansielle støtte til de endelige støttemodtagere at flyde.
Udbetalingsraten pr. udgangen af 2014 var 12 % på holdingfondniveau, og endnu lavere for så vidt angår 
udbetalingerne til endelige støttemodtagere fra delfondene.Tekstboks 14
57 Bemærkninger 
Den revolverende effekt af de finansielle instrumenter under 
EFRU og ESF var begrænset under gennemførelsen af og uvis 
efter afslutningen af 2007-2013-programmerne
Under en tredjedel af alle de finansielle instrumenter under EFRU 
og ESF havde brugt deres midler mere end én gang pr. udgangen 
af 2014
96 
Samlet set viste vores analyse, at der er 316 EFRU- og ESF-instrumenter (langt de 
fleste specifikke fonde) i 19 medlemsstater, der havde opnået at udbetale hele 
deres tildeling til endelige støttemodtagere pr. 31. december 2014. Men selv for 
disse instrumenters vedkommende opstod den revolverende effekt meget sent 
i programperioden. Derfor vil kun en begrænset del af den oprindelige tildeling 
blive brugt mere end én gang frem til udgangen af den forlængede støtteberetti -
gelsesperiode (dvs. marts 2017). Desuden nåede den aggregerede udbetalingsra -
te ikke op på 100 % i nogen af de 25 medlemsstater, der gennemfører finansielle 
instrumenter (jf. tabel 4 ).
Tidspres gav egenkapitalinstrumenterne særlige problemer
97 
Vores analyse viser også, at egenkapitalinstrumenterne havde særlige problemer 
med at nå en revolverende effekt. I Europa var den gennemsnitlige ihændeha -
verperiode for egenkapitalinvesteringer (f.eks. intervallet mellem køb og salg af 
aktier) ca. seks år i 201478. De fleste egenkapitalinstrumenter under EFRU og ESF 
var imidlertid kun operationelle i højst otte år (2009-2017). Selv om aktiviteten 
f.eks. startede ved begyndelsen af 2009, og desinvesteringen fandt sted ved 
udgangen af 2014, ville der kun være under tre år tilbage, før OP’ets afslutning til 
at gennemføre en ny omgang egenkapitalinvesteringer. Når der tages hensyn til 
de år, der er nødvendige for at oprette instrumentet, er det derfor usandsynligt, 
at OP-bidragene til egenkapitalinstrumenterne vil blive brugt igen inden for en 
programperiode.
98 
De centralt forvaltede egenkapitalinstrumenter, derimod, har meget længere 
levetid, hvad der bedre afspejler arten af egenkapitalinstrumenter79 (f.eks. har 
Margueritefonden en løbetid på 20 år med mulighed for en forlængelse på to år).78 Preqin, Private Equity Spotlight , 
maj 2015, s. 8.
79 SWD(2015) 206 final, s. 151 og 
159.
58 Bemærkninger 
Den høje grad af skønsbeføjelse i genanvendelsen af midler 
til finansielle instrumenter under EFRU og ESF kan få den 
revolverende effekt til at forsvinde, når OP’erne afsluttes
99 
I henhold til den retlige ramme for perioden 2007-2013 for de finansielle instru -
menter, der forvaltes ved delt forvaltning, kan medlemsstaten beholde alle de 
midler, der ved afslutningen er brugt mindst én gang, men de skal genanvendes 
til fordel for målgruppen80. I Kommissionens vejledninger om finansielle instru -
menter81 og om afslutningen af OP’erne for perioden 2007-201382 antydes det, at 
midler fra EFRU- og ESF-instrumenter bør geninvesteres på ubestemt tid.
100  
Vi mener dog ikke, at den generelle forordning for perioden 2007-2013 kan 
fortolkes således83 i relation til tidsubegrænsede geninvesteringer. Bestemmel -
serne åbner f.eks. også mulighed for, at instrumentets kapital reduceres, og at 
de finansielle instrumenters midler anvendes i form af tilskud. Hertil kommer, at 
efter afslutningen af programmerne henhører enhver aktivitet, der ikke vedrører 
EU-budgettet, juridisk set udelukkende under medlemsstatens ansvarsområde 
og overvåges ikke længere af Kommissionen, medmindre retsgrundlaget fastsæt -
ter andet.
Afhjulpet i programperioden 2014-2020?
101  
For så vidt angår programperioden 2014-2020 er en række spørgsmål vedrørende 
genanvendelse af midler til ESI-fondsinstrumenter efter støtteberettigelsesperi -
odens udløb i 2023 blevet præciseret i artikel 44 og 45 i forordningen om fælles 
bestemmelser.
102  
Herudover anerkender lovgivningen for programperioden 2014-2020 eksplicit 
de finansielle instrumenters tilsigtede revolverende natur efter støtteberettigel -
sesperioden, idet den omfatter bestemmelser om genanvendelse af midler, der 
tilbagebetales i en periode på mindst otte år efter støtteberettigelsesperiodens 
udløb84. I denne bestemmelse fastsætter forordningen om fælles bestemmelser 
en minimumsperiode for øremærkning af de midler, der er tildelt de finansielle 
instrumenter, men den giver ikke yderligere detaljerede oplysninger om, hvordan 
dette skal gøres. Vi er af den opfattelse, at Kommissionen bør præcisere dette 
aspekt.80 Den generelle forordnings 
artikel 78, stk. 7.
81 Europa-Kommissionen, 
»Revised Guidance Note on 
Financial Engineering 
Instruments under Article 44 
of Council Regulation (EC) No 
1083/2006«, COCOF 
(10-0014-05) af 
10. februar 2012, punkt 5.2.5.
82 C(2015) 2771 af 30. april 2015, 
»Annex to the Commission 
Decision amending Decision 
C(2013) 1573 on the approval 
of the guidelines on the 
closure of operational 
programmes adopted for 
assistance from the European 
Regional Development Fund, 
the European Social Fund and 
the Cohesion Fund (2007-
2013)«, s. 7.
83 Den generelle forordnings 
artikel 108 i forbindelse med 
artikel 152, stk. 1, og artikel 153 
i forordningen om fælles 
bestemmelser.
84 Artikel 45 i forordningen om 
fælles bestemmelser.
59 Bemærkninger 
103  
En kritisk faktor for at undgå fortidens fejltagelser er standardisering: Det bør 
strømline og forenkle oprettelsen af finansielle instrumenter væsentligt, at for -
valtningsmyndighederne kan udforme dem i overensstemmelse med standard -
vilkår og -betingelser fastsat af Kommissionen.
104  
Retsgrundlaget for programperioden 2014-2020 åbner også mulighed for, at fi -
nansielle instrumenter fortsat bruges i den følgende programperiode, og kræver 
ikke, at de skal afvikles og erstattes af nye85. Det kan spare både tid og penge, 
eftersom de finansielle instrumenter er parate og operationelle ved begyndelsen 
af programperioden, og tildelingen til instrumentet kan forhøjes i overensstem -
melse med den forudgående behovsvurdering. I de tilfælde, hvor fondsforval -
teren er udvalgt gennem en åben konkurrenceproces, kan tidsbesparelsen dog 
blive begrænset, da der under alle omstændigheder skal indledes en ny åben 
proces for at vælge den nye fondsforvalter. Svarene fra vores undersøgelse viser 
(jf. tekstboks 15 ), at fondsforvalterne ville bifalde supplerende vejledning fra 
Kommissionen i, hvordan instrumenter kan overføres til perioden 2014-2020.85 Artikel 38, stk. 3, litra b), 
i forordningen om fælles 
bestemmelser.
Svar fra spørgeundersøgelse: spørgsmål, hvor der er behov for supplerende 
vejledning fra Kommissionen (programperioden 2014-2020)
Spørgsmål Svarrate1
Overførsel af instrumenter oprettet i  den forudgående programperiode til den nye periode 
(2014-2020)27 %
Desinvesteringspolitik og likvidationsbestemmelser 21 %
Regler, der skal følges i  forbindelse med udvælgelse af fondsforvaltere 18 %
Genanvendelse af midler, der er betalt tilbage til det finansielle instrument efter støtteberet -
tigelsesperiodens udløb17 %
Oprettelse af instrumenter på EU-plan 9 %
Andet 8 %
1  Spørgeundersøgelsen blev sendt til forvalterne af/forvaltningsmyndighederne for de 50 største finansielle EFRU-instrumenter, og svarra -
ten var 80 %.
Kilde:  Revisionsretten.Tekstboks 15
60 Bemærkninger 
105  
I programperioden 2007-2013 begyndte Kommissionen at afholde en række 
præsentationer og workshops for at udbrede »gode praksis« og udanne tjene -
stemænd i medlemsstaterne. I januar 2015, ét år efter starten på programperio -
den 2014-2020, iværksatte Kommissionen også en teknisk rådgivningsplatform 
(www.fi-compass.eu ) for at udbrede ekspertviden om EU’s lovkrav vedrørende 
finansielle instrumenter.
Viste de finansielle instrumenter sig at være en 
omkostningseffektiv måde at gennemføre 
EU-budgettet på?
106  
Til forskel fra traditionelle tilskud forvaltes finansielle instrumenter af fonds -
forvaltere (og ikke offentlige forvaltninger). Der er normalt tale om finansielle 
formidlere, f.eks. private eller statsejede banker. Forvaltning af finansielle in -
strumenter er forbundet med omkostninger, og fondsforvalterne er berettigede 
til aflønning for deres tjenester. Niveauet af fondsforvalternes forvaltnings -
omkostninger (som godtgøres mod udgiftsbilag) og -gebyrer (aftalt pris eller 
kompensation for tjenester) er generelt fastsat i finansieringsaftalen for hvert af 
de finansielle instrumenter. Godtgørelsen bør dække det finansielle instruments 
administrationsomkostninger (inklusive udgifter til investorpleje, procesomkost -
ninger og udgifter til revisorer) og — når fondsforvalteren kommer fra den pri -
vate sektor — give mulighed for en fortjenstmargin. Omkostningerne bør variere 
alt efter, hvilket finansielt produkt der er tale om (dvs. garantier, lån eller egenka -
pital), og deres omfang bør være relateret til objektive kriterier (f.eks. medfører 
mange små lån normalt højere administrationsomkostninger end færre store lån).
107  
På grundlag af de seneste data, medlemsstaterne har rapporteret til Kommissi -
onen, har vi analyseret omfanget af de reelle forvaltningsomkostninger og -ge -
byrer i forbindelse med både instrumenter, der forvaltes ved delt forvaltning, og 
centralt forvaltede instrumenter i programperioden 2007-2013 og undersøgt, om 
de var tilstrækkelig forbundet med fondsforvalterens resultater. Derudover har 
vi med hensyn til programperioden 2014-2020 vurderet, om den forhøjede del af 
finansieringen, der er tildelt finansielle instrumenter (og derfor generelt ikke er 
forvaltet af nationale eller regionale forvaltninger) har afspejlet sig i fastsættel -
sen af omfanget af teknisk bistand, der betales til medlemsstaterne for gennem -
førelse af ESI-fondene.
61 Bemærkninger 
Høje forvaltningsomkostninger og -gebyrer i forhold til de 
reelle udbetalinger til de endelige støttemodtagere
De kumulerede forvaltningsomkostninger overstiger de reelle 
udbetalinger til de endelige støttemodtagere i forbindelse med 
ca. 2 % af instrumenterne
108  
For nogle instrumenters vedkommende oversteg forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer endog de reelle beløb, der blev udbetalt til de endelige støttemod -
tagere. Vores analyse af de 1 025 finansielle instrumenter under EFRU og ESF 
påviste 23 sådanne tilfælde (2,2 %) i 8 medlemsstater (Bulgarien, Den Tjekkiske 
Republik, Tyskland, Spanien, Frankrig, Italien, Polen og Det Forenede Kongerige). 
Samlet set opkrævede disse instrumenter 28 millioner euro i forvaltningsomkost -
ninger og -gebyrer for at udbetale 4  millioner  euro til endelige støttemodtagere. 
Samtidig er der lignende instrumenter, hvor der overhovedet ikke betales forvalt -
ningsomkostninger eller -gebyrer til finansielle formidlere (jf. tekstboks 16 ).
Casestudie — fondsforvaltere, der gennemfører finansielle instrumenter gratis — 
iværksætterfonden i Grækenland og Jeremieholdingfonden i Ungarn
a) Iværksætterfonden i Grækenland
Iværksætterfonden i Grækenland betaler ikke forvaltningsomkostninger og -gebyrer til de banker, der fun -
gerer som finansielle formidlere. I stedet samfinansierer fonden og bankerne de lån, der ydes til de endelige 
støttemodtagere. De deler også risikoen for misligholdelse af lånet. Bankernes primære bevæggrund til at 
deltage i instrumentet er risikodeling. De deltager derfor i instrumentet uden at opkræve nogen forvaltnings -
omkostninger og -gebyrer.
b) Jeremie Ungarn
Jeremie Ungarn betaler heller ikke forvaltningsomkostninger og -gebyrer til de finansielle formidlere for låne -
instrumenter. I stedet ydes der lån til de finansielle formidlere med en meget lav rentesats sammenlignet med 
markedet. Den meget lave rentesats repræsenterer ikke fondsforvalterens godtgørelse, da den opvejes af den 
højere risiko, de finansielle formidlere påtager sig sammenlignet med den EU-finansierede fond. Hvis lånene 
misligholdes, påtager de finansielle formidlere sig generelt den højeste del af tabet.Tekstboks 16
62 Bemærkninger 
Kumulerede finansielle forvaltningsomkostninger og -gebyrer på 
op til 75 % af den finansielle støtte, der udbetales til de endelige 
støttemodtagere
109  
Vi har desuden udført vores egen analyse af Kommissionens data, hvor vi sam -
menholdt forvaltningsomkostningerne og -gebyrerne med de beløb, der reelt 
udbetales til de endelige støttemodtagere. Vores resultater på medlemsstatsplan 
vises i  tabel 6 .
110  
For så vidt angår 274 af de 1 025 EFRU- og ESF-instrumenter i 10 af de 25 med -
lemsstater (Sverige, Østrig, Letland, Malta, Finland, Litauen, Rumænien, Græken -
land, Ungarn og Cypern), konstaterede vi, at de data om forvaltningsomkost -
ninger og -gebyrer, der var rapporteret til Kommissionen, for alle de finansielle 
instrumenters vedkommende var omfattende. For seks andre medlemsstaters 
vedkommende (Polen, Portugal, Tyskland, Slovakiet, Bulgarien og Det Forene -
de Kongerige) blev der givet sådanne oplysninger vedrørende 392 finansielle 
instrumenter, der tegner sig for 84 %-98 % af de samlede kapitaltildelinger til 
finansielle instrumenter. For alle andre medlemsstaters vedkommende blev der 
rapporteret sandsynlige oplysninger om forvaltningsomkostninger og -gebyrer 
for instrumenter, der tegner sig for to tredjedele eller mindre af den samlede 
tildeling86. For en række finansielle instrumenters vedkommende blev dataene 
enten slet ikke rapporteret eller de var ikke sandsynlige (f.eks. blev der rapporte -
ret forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der var ti gange højere end det reelt 
udbetalte beløb). Dertil kommer, at når forvaltningsomkostninger og -gebyrer 
var registreret med »nul«, kunne det betyde, at det forholdt sig således, eller at 
dataene ikke var rapporteret. Disse data blev udelukket fra vores videre analyse.86 Slovenien (66 %), Spanien 
(63 %), Frankrig (37 %), Italien 
(28 %), Danmark (18 %), Den 
Tjekkiske Republik (16 %), 
Nederlandene (10 %), Belgien 
(1 %) og Estland (0 %).
63 Bemærkninger 
Analyse af de kumulerede forvaltningsomkostninger og -gebyrer i den enkelte 
medlemsstat i forbindelse med finansielle instrumenter under EFRU og ESF 
pr. 31. december 2014
MedlemsstatSamlede 
rapporterede 
forvaltningsom -
kostninger  
(i millioner euro)Antal instru -
menter  
(inkl. delfonde)Forvaltningsomkostninger og  -gebyrer
I % af beløb udbetalt til 
instrumentetI % af beløb udbetalt til de endeli -
ge støttemodtagere
KumuleretÅrligt 
gennemsnitKumuleretÅrligt 
gennemsnit
Slovakiet 9 7 9 % 2 % 75 % 16 %
Den Tjekkiske Republik 4 5 9 % 3 % 47 % 16 %
Frankrig 14 120 9 % 2 % 19 % 4 %
Sverige 21 11 13 % 2 % 17 % 3 %
Cypern 2 5 10 % 2 % 16 % 3 %
Det Forenede Kongerige 124 74 10 % 2 % 16 % 3 %
Spanien 43 16 6 % 1 % 16 % 2 %
Østrig 2 2 6 % 1 % 12 % 3 %
Letland 17 15 8 % 2 % 12 % 2 %
Bulgarien 20 10 6 % 1 % 11 % 3 %
Italien 51 128 4 % 1 % 11 % 2 %
Malta 1 2 8 % 2 % 10 % 2 %
Polen 110 248 9 % 2 % 10 % 2 %
Danmark 1 9 9 % 2 % 10 % 2 %
Litauen 29 36 7 % 1 % 9 % 2 %
Finland 4 1 6 % 1 % 9 % 1 %
Tyskland 105 45 7 % 1 % 9 % 1 %
Nederlandene 0 11 6 % 1 % 8 % 1 %
Rumænien 8 4 5 % 1 % 6 % 1 %
Portugal 18 56 4 % 1 % 5 % 1 %
Grækenland 29 32 2 % 0 % 4 % 1 %
Slovenien 3 3 3 % 1 % 4 % 1 %
Belgien 0 9 4 % 1 % 4 % 1 %
Ungarn 17 170 2 % 0 % 2 % 0 %
Estland 0 6 0 % 0 % 0 % 0 %
I alt 631 1 025
Kilde: Revisionsretten på grundlag af Kommissionens 2015-data.Tabel 6
64 Bemærkninger 
87 Den generelle forordnings 
artikel 78, stk. 6.
88 Gennemførelsesforordningens 
artikel 43, stk. 4.
89 Kommissionens forordning 
(EF) nr. 448/2004, regel nr. 8, 
punkt 2.7, og regel nr. 9, 
punkt 2.6.Ved afslutningen ingen godtgørelse fra EU-budgettet af 
forvaltningsomkostninger og -gebyrer ud over de lofter, der 
var fastsat i forordningerne
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer var principielt begrænset 
til maksimalt 4 % p.a. af den samlede tildeling til det finansielle 
instrument
111 
I retsgrundlaget for programperioden 2007-2013 var bestemmelserne om godt -
gørelse til fondsforvalteren kortfattede i hovedforordningen87, men der var 
allerede fastsat lofter for forvaltningsomkostninger og -gebyrer i Kommissionens 
gennemførelsesforordning88. Der var navnlig fastsat følgende årlige lofter:
 ο 2 % p.a. af den kapital, hvormed OP’et bidrager til holdingfondene med hen -
blik på garantifonde
 ο 4 % p.a. af den kapital, hvormed OP’et eller holdingfonden bidrager til mikro -
kreditinstrumenter rettet mod mikrovirksomheder
 ο 3 % p.a. af den kapital, hvormed OP’et eller holdingfonden bidrager i alle 
andre tilfælde.
Kommissionen fastsatte disse lofter i sit lovgivningsforslag under hensyntagen til 
erfaringerne fra programperioden 2000-2006. På daværende tidspunkt var der er 
samlet loft for forvaltningsomkostninger og -gebyrer på 5 % og 2 % for så vidt angår 
henholdsvis equity funds og garantifonde89.
112  
Under delt forvaltning skal forvaltningsmyndighederne overholde den retlige 
ramme for både strukturfondene og statsstøtten ved fastsættelsen af fondsfor -
valterens vederlag. Hertil kommer, at forvaltningsmyndighederne skal sørge for, 
at vederlagsbestemmelserne er i overensstemmelse med instrumentets investe -
ringsstrategi, for at sikre, at fondsforvalteren har et finansielt incitament til at 
handle i overensstemmelse med OP’ets erklærede mål. Forhandling af finansie -
ringsaftalen er derfor ingen nem opgave, og under vores samtaler anførte mange 
forvaltningsmyndigheder, at de ikke besad den fornødne ekspertise til at gøre 
dette i begyndelsen af programmeringsperioden 2007-2013.
65 Bemærkninger 
90 Artikel 42, stk. 1, litra d), 
i forordning (EU) nr. 1303/2013.
91 Den generelle forordnings 
artikel 78, stk. 6, litra d), inden 
for de grænser, der er 
udstukket i gennemførelses -
forordningens artikel 43, stk. 4.
92 COCOF (10-0014-05) af 
8. februar 2012, sektion 2.6.113  
Under bestemte betingelser er det muligt at overskride de lofter for forvaltnings -
omkostninger og -gebyrer, der er fastsat i bestemmelserne (f.eks. hvis forvalt -
ningsomkostninger og -gebyrer stemmer overens med de markedsøkonomiske 
vilkår og ikke overstiger dem, der betales af de private investorer, eller hvis fonds -
forvalteren er udvalgt gennem et offentligt udbud). På grundlag af medlemssta -
ternes rapportering til Kommissionen, kan der ikke gives oplysninger om, hvor 
ofte lofterne blev overskredet.
114  
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer betales ud af det finansielle instruments 
tildelte kapital; de væltes ikke over på den endelige modtager. Disse omkost -
ninger anses for støtteberettigede indtil afviklingen af fonden, der i de fleste 
tilfælde er afslutningen på programmet90. Støtteberettigelsen af de forvalt -
ningsomkostninger og -gebyrer, der anmodes om i forbindelse med de EFRU- og 
ESF-fonde, der er oprettet i programperioden 2007-2013, vil først blive kon -
trolleret af Kommissionen, når den analyserer afslutningsdokumenterne i 2017 
og 2018.
Ved afslutningen vil de kumulerede forvaltningsomkostninger 
sandsynligvis i nogle tilfælde overstige de lofter, der er fastsat 
i bestemmelserne
115  
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der er påløbet og betalt senest den 
31. marts 2017, kan anmeldes som støtteberettigede omkostninger under det 
EFRU- eller ESF-OP , hvorunder det finansielle instrument er oprettet91. I forord -
ningen er det fastsat, at lofterne for forvaltningsomkostninger og -gebyrer er 
relateret til »den kapital, hvormed det operationelle program bidrager«. Ifølge 
Kommissionen skal de lofter, der henvises til i gennemførelsesforordningens 
artikel 43, anvendes på det samlede kapitalbidrag til det finansielle instrument 
og ikke på det reelle bidrag, der er brugt til at yde finansiel støtte til endelige 
støttemodtagere. Den eksisterende vejledning for programperioden 2007-2013 
om forvaltningsomkostninger og -gebyrer bekræfter dette synspunkt92.
116  
Vi mener, at Kommissionen burde have fortolket bestemmelserne om de lofter, 
der i forordningen er fastsat for forvaltningsomkostninger og -gebyrer derhen, at 
de skulle anvendes på den faktisk brugte kapitaltildeling, hvormed OP’et har bi -
draget til det finansielle instrument, dvs. den reelle tildeling, der er blevet brugt 
til at yde finansiel støtte til endelige støttemodtagere. Fondsforvaltere bør ikke 
aflønnes for ikke at anvende instrumenternes tildelte kapital.
66 Bemærkninger 
93 I programmeringsperio -
den 2007-2013 har Kommissio -
nen udsendt tre COCOF-vej -
ledninger om 
finansieringstekniske 
instrumenter: COCOF 
(07/0018/01), COCOF 
(08/0002/03) og COCOF 
(10-0014-05).
94 Europa-Kommissionen, 
»Revised Guidance Note on 
Financial Engineering 
Instruments under Article 44 
of Council Regulation (EC) No 
1083/2006«, COCOF 
(10-0014-05) af 
10. februar 2012, punkt 2.6.12.Resultatbaseret aflønning var ikke et retligt krav 
i programperioden 2007-2013
117  
I programperioden 2007-2013 blev der kun i Kommissionens vejledninger, men 
ikke i retsgrundlaget henvist til, at forsvarlig økonomisk forvaltning af finansielle 
instrumenter og fondsforvalterens reelle resultater var en faktor ved fastsættel -
sen af forvaltningsomkostninger og -gebyrer93.
118  
Gennem vores forvaltningsrevision og juridisk-kritiske revision af finansielle 
instrumenter konstaterede vi, at ordninger med resultatbaseret aflønning var 
undtagelsen snarere end reglen: Kun ét ud af ni instrumenter, der blev un -
dersøgt i perioden 2013-2015, havde indført en resultatbaseret aflønning af 
fondsforvalteren.
119  
Når fondsforvalternes aflønning ikke er baseret på resultater, har de kun et lille 
incitament til faktisk at overføre midlerne til de endelige støttemodtagere. Det 
kan have indvirket negativt på de finansielle instrumenters resultater i program -
perioden 2007-2013. Derudover gør det det også ganske attraktivt for uerfarne 
fondsforvaltere at forvalte EFRU- og ESF-instrumenter (jf. også punkt 86).
120  
I 2012 henstillede Kommissionen til forvaltningsmyndighederne, at fondsforval -
terens vederlag blev knyttet til kvaliteten af de reelt foretagne investeringer, målt 
i deres bidrag til opfyldelse af de strategiske OP-mål, og til værdien af de midler, 
der tilbagebetales til operationen fra instrumentets investeringer94. Denne hen -
stilling blev imidlertid givet i en COCOF-vejledning og er ikke juridisk bindende.
67 Bemærkninger 
95 Europa-Kommissionen, 
»Summary of data on the 
progress made in financing 
and implementing financial 
engineering instruments 
reported by the managing 
authorities in accordance with 
Article 67(2)(j) of Council 
Regulation (EC) No 1083/2006, 
Programme period 2007-2013, 
Situation as at 
31 December 2014«, s. 29.Kommissionens vurdering af forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer tager ikke behørigt hensyn til forskelle i typer af 
instrumenter og det faktiske niveau af den støtte, der ydes til 
de endelige modtagere
Kommissionens overslag over kumulerede 
forvaltningsomkostninger på 631  millioner  euro siden 2007 er 
sandsynligvis ansat for lavt
121  
I december 2015 anslog Kommissionen på grundlag af de data, medlemsstater -
ne havde indberettet for året 2014, de kumulerede forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer til mindst 631 millioner euro for EFRU- og ESF-instrumenterne siden 
programperiodens start95.
122  
Ifølge Kommissionen udgør dette 4,7 % af OP-bidragene til de relevante instru -
menter i programperioden 2007-2013.
123  
Hvis de beløb, der betales mellem holdingfondene og de specifikke fonde her -
under, ikke medtages i beregningen, fordi de allerede er medtaget som OP-bi -
drag til holdingfondene, stiger den samlede rate for forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer til 6,2 %. Hertil kommer, at fondsforvaltere også kan vælte gebyrer 
over på endelige støttemodtagere, men måske ikke har rapporteret disse gebyrer 
til Kommissionen. Da Kommissionens beregning kun er baseret på delvise data, 
er de reelle tal (for både de absolutte beløb og andelen af OP-bidragene) derfor 
sandsynligvis højere.
Forvaltningsomkostningerne og -gebyrerne ligger væsentlig over 
de niveauer, Kommissionen har rapporteret, hvis de beregnes 
på grundlag af den finansielle støtte, der er ydet til de endelige 
støttemodtagere
124  
Samlet set konstaterede vi på grundlag af de 764 EFRU- og ESF-instrumenter i  ta-
bel 6 , at de kumulerede forvaltningsomkostninger og -gebyrer tegner sig for op 
til 75 % af den finansielle støtte, der er ydet til endelige støttemodtagere, hvad 
der giver et årligt gennemsnit på op til 16 %.
125  
For så vidt angår de 10 medlemsstater, der har rapporteret solide data for alle 
deres 274 EFRU- og ESF-fonde, konstaterede vi, at de kumulerede forvaltnings -
omkostninger og -gebyrer er på mellem 2 % og 17 % af den finansielle støtte, der 
er ydet til endelige støttemodtagere. Det giver et årligt gennemsnit på mellem 
1 % og 3 %.
68 Bemærkninger 
Betydelige forskelle mellem de forskellige typer af finansielle 
instrumenters forvaltningsomkostninger og -gebyrer
126  
Omfanget af forvaltningsomkostninger og -gebyrer er også relateret til typen 
af instrument. Under hensyntagen til de sandsynlige data, Kommissionen har 
rapporteret, nåede vi frem til de gennemsnitlige værdier, der vises i  tabel 7.  
I gennemsnit har garantiinstrumenterne de laveste procentuelle forvaltningsom -
kostninger og -gebyrer, mens egenkapitalinstrumenterne har de højeste.
Gennemsnitlige kumulerede forvaltningsomkostninger og -gebyrer fordelt på type 
af finansielt instrument som procentuel andel af fondens tildeling
Type af finansielt instrumentForvaltningsomkostningernes og  -gebyrernes 
gennemsnitlige kumulerede procentuelle 
andel pr. 31. december 2014
Lån 4,2 %
Garanti 2,7 %
Egenkapital 11,0  %
Kilde:  Revisionsretten på grundlag af Kommissionens data for 20151.
1  Europa-Kommissionen, »Summary of data on the progress made in financing and implementing financial engineering instruments reported 
by the managing authorities in accordance with Article 67(2)(j) of Council regulation (EC) No 1083/2006, Programme period 2007-2013, Situa -
tion as at 31 December 2014«.Tabel 7
127  
Desuden er finansielle instrumenter, der gennemføres med en holdingfond, 
generelt mere omkostningskrævende at gennemføre, da der skal afholdes for -
valtningsomkostninger og -gebyrer på begge niveauer (dvs. holdingfonden og 
den specifikke fond). Vi noterer også, at lofterne for forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer i programperioden 2007-2013 ikke er afhængige af størrelsen af det 
finansielle instruments investeringer, fordi de betales som en procentuel andel af 
OP-bidraget (jf. punkt 108).
69 Bemærkninger 
96 Jf. særberetning nr. 8/2015, 
punkt 63.
97 Lane Clark & Peacock, 
»Investment management fee 
survey«, 2015, and 
Morningstar, »Fee Study: 
Investors Are Driving Expense 
Ratios Down«, 2015.
98 KfW Economic Research  No 18, 
»You get what you pay 
for - The remuneration 
structure of VC funds and its 
consequences« af 
7. marts 2013.
99 Jf. særberetning nr. 8/2015, 
punkt 62 og 72.Ud fra den finansielle støtte, der er ydet, er 
forvaltningsomkostningerne og -gebyrerne betydeligt højere for 
EFRU- og ESF-instrumenter end for centralt forvaltede finansielle 
instrumenter eller investeringsfonde i den private sektor
128  
Vores analyse viste også, at de gennemsnitlige forvaltningsomkostninger og -ge -
byrer var betydeligt lavere for centralt forvaltede finansielle instrumenter eller 
investeringsfonde i den private sektor end for EFRU- og ESF-instrumenter i for -
hold til den finansielle støtte, der var ydet de endelige støttemodtagere ved 
udgangen af 2014.
 ο De kumulerede driftsomkostninger opkrævet af EEEF, siden den påbegyndte 
sin virksomhed i 2011, er ca. 5 % af de samlede investerede beløb. Det giver 
årlige omkostninger på 1,2 %.
 ο For så vidt angår EPMF (kombinerede låne- og garantiinstrumenter) anslår 
Kommissionen, at den gennemsnitlige årlige omkostning, der skal afholdes 
over EU-budgettet maksimalt er på 0,5 %-0,7 % af den tildelte kapital96. Det 
svarer til årlige omkostninger på 0,2 % af beløbene for de garantier, EPMF har 
ydet til de endelige støttemodtagere.
129  
Vores analyse viste også, at selv EIB’s og EIF’s forvaltningsomkostninger og -ge -
byrer for EFRU-instrumenter generelt var højere end dem, de opkræver, når de 
fungerer som fondsforvaltere af instrumenter under »central forvaltning«.
130  
Vores gennemgang af to undersøgelser af fondsforvalteres vederlag i investe -
ringsfonde i den private sektor, der blev offentliggjort i 2015, viste, at det gen -
nemsnitlige årlige forvaltningsgebyr for alle typer af fonde (ekskl. holdingfonde) 
var på mellem 0,6 % og 1 %97. Begge undersøgelser anførte også, at forvaltnings -
gebyrer er blevet nedsat i de seneste år. Ifølge en anden undersøgelse, der blev 
offentliggjort i 2013, er de årlige forvaltningsgebyrer for egenkapitalfonde, der 
opererer med risikovillig kapital, på mellem 2,0 % og 2,5 %98.
131  
Vores analyse viser også betydelige forskelle mellem de forvaltningsomkostnin -
ger og -gebyrer, der opkræves, under de forskellige EFRU- og ESF-instrumenter. 
På grundlag af de oplysninger, der foreligger om de faktiske gennemførelsesom -
kostninger for de enkelte finansielle instrumenter under EFRU og ESF, er Kommis -
sionen ikke i stand til at vurdere, om omkostningsforskellene er berettigede. Vi 
har tidligere fremsat lignende bemærkninger i en anden særberetning99.
70 Bemærkninger 
100 Europa-Parlamentets og 
Rådets forordning (EU) 
nr. 1310/2011 af 
13. december 2011 om 
ændring af Rådets forordning 
(EF) nr. 1083/2006 for så vidt 
angår tilbagebetalingspligtig 
støtte, finansieringsteknik og 
visse bestemmelser om 
udgiftsoversigten (EUF L 337 
af 20.12.2011, s. 1).
101 Europa-Kommissionen, 
»Summary of data on the 
progress made in financing 
and implementing financial 
engineering instruments 
reported by the managing 
authorities in accordance with 
Article 67(2)(j) of Council 
regulation (EC) No 1083/2006, 
Programme period 2007-2013, 
Situation as at 
31 December 2014«, s. 27.Begrænsninger i medlemsstaternes rapportering af 
forvaltningsomkostninger og -gebyrer
Kun ca. 60 % af alle EFRU- og ESF-instrumenter oplyser 
Kommissionen om deres forvaltningsomkostninger og -gebyrer
132  
I 2011 indførte Kommissionen en forpligtelse for medlemsstaterne til årlig at rap -
portere om instrumenter under delt forvaltning100. Forvaltningsmyndighederne 
skulle for første gang rapportere disse oplysninger i deres rapporter for året 2011. 
De data, Kommissionen anmodede om, omfattede blandt andet oplysninger 
om de forvaltningsomkostninger og -gebyrer, som var valgfrie for forvaltnings -
myndighederne under EFRU og ESF. For året 2014 blev der kun fremlagt data om 
forvaltningsomkostninger og -gebyrer for instrumenter, der tegnede sig for 63 % 
af det samlede beløb for betalinger fra EFRU- og ESF-OP’er til finansielle instru -
menter (mod 50 % i 2013)101.
133  
Herudover noterer vi, at kun betalte beløb skal rapporteres som forvaltningsom -
kostninger og -gebyrer. I nogle tilfælde er omkostninger og gebyrer imidlertid 
påløbet, men endnu ikke betalt. Sådanne omkostninger er »de facto« udelukket 
fra rapporteringen, hvad der indvirker på dennes fuldstændighed og bidrager til, 
at forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der rapporteres til Kommissionen er 
ansat for lavt.
Afhjulpet i programperioden 2014-2020?
I relation til spørgsmålet om forvaltningsomkostninger og -gebyrer er der truffet en 
række foranstaltninger for programperioden 2014-2020.
71 Bemærkninger 
102 Artikel 46, stk. 1, og artikel 111 
i forordningen om fælles 
bestemmelser.
103 Artikel 46, stk. 2, litra e), 
i forordning (EU) nr. 1303/2013.
104 Artikel 13 i Kommissionens 
delegerede forordning (EU) 
nr. 480/2014.Fristerne i forbindelse med rapporteringen forkortet for medlemsstaterne 
og forlænget for Kommissionen
134  
I programperioden 2014-2020 skal medlemsstaterne forelægge Kommissionen 
rapporten om gennemførelsen af finansielle instrumenter som et led i deres 
årlige gennemførelsesrapport. Det medfører, at rapporteringen finder sted én 
måned tidligere (senest den 31. maj mod den 30. juni i den forudgående periode, 
end da rapporteringen ikke var et led i den årlige gennemførelsesrapport; i for -
bindelse med 2017 og 2019 er fristen stadig den 30. juni)102. Desuden blev den pe -
riode, Kommissionen har til at gennemgå de data, medlemsstaterne rapporterer, 
fastsat til seks måneder. Det betyder, at Kommissionens frist for at forelægge den 
konsoliderede rapport om gennemførelsen af de finansielle instrumenter blev 
ændret fra den 1. oktober til den 30. november — undtagen for 2017 og 2019. 
Dermed opstår der en situation, hvor dechargemyndigheden får adgang til vigti -
ge oplysninger om gennemførelsen af de finansielle instrumenter endnu senere, 
end det er tilfældet nu.
Forvaltningsmyndighederne skal rapportere til Kommissionen om 
forvaltningsomkostninger og -gebyrer
135  
For så vidt angår finansielle instrumenter fra perioden 2014-2020 skal forvalt -
ningsmyndighederne offentliggøre data om forvaltningsomkostninger og -ge -
byrer som et bilag til den årlige gennemførelsesrapport103. Det er en væsentlig 
forbedring, som vil gøre det muligt for Kommissionen at analysere og overvåge 
omkostningerne ved at gennemføre finansielle instrumenter meget bedre i de 
kommende år.
Lofterne for forvaltningsomkostninger og -gebyrer er blevet sænket og 
differentieres afhængigt af typen af finansielle instrumenter
136  
Med hensyn til lofterne for forvaltningsomkostninger og -gebyrer bemærker vi to 
væsentlige forskelle fra programperioden 2007-2013. For det første differentieres 
lofterne for fondsforvalterens vederlag afhængigt af typen af finansielle instru -
menter104 (jf. tabel 8 ).
72 Bemærkninger 
Lofter for forvaltningsomkostninger og -gebyrer for forskellige typer af finansielle 
instrumenter under delt forvaltning (programperioden 2014-2020)
Lofter Grundvederlag p.a. Resultatbaseret aflønning p.a.
Holdingfond 7 %3 % de første 12 måneder 0,5 %
1 % de næste 12 måneder 0,5 %
0,5 % de følgende år 0,5 %
Lån 8 % 0,5 % 1 %
Garantier 10 % 0,5 % 1,5 %
Egenkapital 20 %2,5 % de første 24 måneder12,5 %
1 % de følgende år22,5 %
Mikrokredit 10 % 0,5 % 1,5 %
Andet 6 % 0,5 % 0,5 %
1  Der er tale om perioden efter undertegnelsen af finansieringsaftalen.Den højere sats kan kun bruges i denne periode, men i realiteten kun 
efter at programbidraget faktisk er betalt til holdingfonden.
2 For så vidt angår egenkapital er grundvederlaget knyttet til de beløb, der forpligtes til det finansielle instrument.
Kilde: Europa-Kommissionen, »Guidance for Member States on Article 42(1)(d) CPR- Eligible management costs and fees« (EGESIF_15-0021-01), 
s. 8.Tabel 8
137  
For det andet er lofterne (som nu har et kumuleret, ikke et årligt grundlag) 
væsentlig lavere end i programperioden 2007-2013. Samlet set mener vi, at de 
sænkede lofter, der er fastsat for det kumulerede beløb for fondsforvalterens ve -
derlag, er en forbedring, men Kommissionen forklarede ikke, hvordan disse lofter 
var fastsat. Vores analyse af de reelle data, der hidtil er rapporteret for program -
perioden 2007-2013, viser lavere procentsatser i praksis (jf. punkt 120).
73 Bemærkninger 
105 Betragtning 123 og artikel 42 
i forordningen om fælles 
bestemmelser.
106 Artikel 12, 13 og 14 
i Kommissionens delegerede 
forordning (EU) nr. 480/2014.
107 Europa Kommissionen, 
»EU-retningslinjer for 
statsstøtte til fremme af 
risikofinansieringsinvesterin -
ger«, punkt 3.6.1.Resultatbaserede elementer i fondsforvalterens vederlag har kun 
begrænset tilskyndelsesvirkning
138  
For perioden 2014-2020 fastsætter forordningen om fælles bestemmelser også, 
at fondsforvalterens resultater bør bruges som kriterium ved fastsættelsen af 
forvaltningsomkostninger og -gebyrer. Specielt skal alle forvaltningsomkostnin -
ger og -gebyrer, der skal anmeldes som støtteberettigede ved afslutningen, være 
baseret på en resultatbaseret beregningsmetode (jf. også tabel 6 )105.
139  
Yderligere oplysninger om kriterierne for beregning af forvaltningsomkostnin -
ger og -gebyrer på grundlag af resultater samt de gældende lofter er fastsat i en 
delegeret retsakt106.
140  
Ifølge Kommissionens retningslinjer om risikofinansieringsinvesteringer107 skal 
vederlagets resultatbaserede komponent være betydeligt og udformet til at 
belønne opnåelsen af foruddefinerede specifikke politiske mål og fondsforval -
terens økonomiske resultater. Sidstnævnte bør måles ikke kun udtrykt i vellykket 
udbetaling af den oprindelige tildeling eller beløbet for den mobiliserede private 
kapital, men også på grundlag af investeringernes reelle afkast.
141  
Vi bemærker dog, at disse nye resultatbaserede elementer spiller en sekundær 
rolle ved beregningen af fondsforvalterens samlede vederlag, der skal godtgøres 
over EU-budgettet, hvad der skyldes følgende:
 ο I betragtning af en holdingfonds eller en specifik fonds normale løbetid 
bliver de lofter, der er fastsat i Kommissionens delegerede retsakt, generelt 
nemt nået uden den del af vederlaget, der er baseret på resultater. Derfor vil 
en resultatstærk fondsforvalter have nået maksimumsvederlaget allerede på 
et tidligere stade end en mindre resultatstærk og vil fra da af ikke længere 
blive betalt for sine tjenester.
 ο Der er ikke nogen sanktion for utilstrækkelig indsats, som ville sikre, at 
fondsforvalteren bærer en del af alle de finansielle tab, det finansielle 
instrument måtte pådrage sig. På grundlag af den nuværende vederlags -
ordning kan selv fondsforvaltere, der opnår negativt afkast, faktisk opnå 
maksimumsvederlaget
74 Bemærkninger 
108 Den generelle forordnings 
artikel 45.
109 Den generelle forordnings 
artikel 46.
110 SEC(2011) 1141 final af 
6. oktober 2011 (jf. også 
særberetning nr. 8/2015, 
punkt 56 og særberetning 
nr. 16/2013, punkt 74 og 75). ο Retsgrundlaget kræver ikke, at forvaltningsmyndigheden på forhånd fast -
sætter benchmarks for minimumsresultater (eller kritiske afkast), der skal nås, 
før fondsforvalteren kan modtage den del af vederlaget, der er baseret på 
resultater.
Samlet set mener vi derfor, at den resultatbaserede del af fondsforvalterens vederlag, 
der medfinansieres over EU-budgettet, i dag kun har en meget begrænset tilskyndel -
sesvirkning og bør genovervejes.
Der påløber forvaltningsomkostninger og -gebyrer ud over 
administrationsomkostningerne ved at gennemføre EFRU- og 
ESF-OP’erne
142  
Forvaltningen, kontrollen, overvågningen og evalueringen af EFRU- og 
ESF-OP’erne er forbundet med omkostninger: Disse administrationsomkostnin -
ger til nationale myndigheder omfatter vederlag til ansatte, driftsomkostninger 
(f.eks. rejseudgifter og udgifter til uddannelse) og omkostninger i relation til 
oplysnings- og kommunikationsvirksomhed. Medlemsstaterne har mulighed 
for at anvende teknisk bistand under EFRU- og ESF-OP’erne til at dække disse 
administrationsomkostninger108.
143  
I programperioden 2007-2013 kunne den tekniske bistand udgøre op til 4 % af et 
EFRU- eller ESF-OP’s samlede finansiering109. Samme niveau er blevet opretholdt 
for programperioden 2014-2020. Det blev fastsat på grundlag af en undersøgelse, 
der blev udført i 2010 på Kommissionens vegne til brug ved dens konsekvensana -
lyse med henblik på programperioden 2014-2020110. På det grundlag anslår Kom -
missionen, at medlemsstaterne kan bruge op til 13,6 milliarder euro på tekniske 
bistand i hele perioden.
144  
I programperioden 2014-2020 vil en væsentlig større del af EFRU- og ESF-budget -
tet imidlertid blive gennemført gennem finansielle instrumenter (jf. punkt 21). 
Dette indebærer, at der vil være adgang til relativt flere midler til teknisk bistand 
til EFRU- og ESF-OP’ernes tilskudsbaserede finansieringsaktiviteter, da fondsfor -
valteren varetager hovedparten af de finansielle instrumenters administrative 
aktivitet. Forvaltningsomkostningerne og -gebyrerne for disse aktiviteter op -
kræver fondsforvalterne direkte hos OP’erne (eller de endelige støttemodtage -
re). Stigningen i finansiering gennem finansielle instrumenter øger derfor også 
indirekte EU-budgettets samlede administrationsudgifter, da den øger omfanget 
af den støtte i form af teknisk bistand, medlemsstaterne får fra EU-budgettet til 
de resterende, tilskudsbaserede finansieringsaktiviteter.
75 Bemærkninger 
111 Europa-Kommissionen, 
»Co-financing salaries, 
bonuses, top-ups from 
Structural Funds during the 
2007-2013 programme 
period«, Endelig rapport, 2014.
112 Jf. særberetning nr. 5/2015, 
punkt 58 og 71.
113 Jf. særberetning nr. 8/2015, 
punkt 57, 63, 64, 71 og 72 samt 
anbefaling 4.145  
Vi noterer også, at de nationale administrationer ligesom i programperio -
den 2007-2013 ikke har nogen forpligtelse til at rapportere i detaljer om, hvordan 
den tekniske bistand er blevet brugt111. Vi har allerede i en tidligere beretning 
bemærket, at Kommissionen ikke har nogen tilgængelige sammenlignende op -
lysninger om de reelle administrationsomkostninger for hver enkelt medlemsstat, 
hvert enkelt OP eller hver enkelt finansieringsmekanisme (dvs. tilskud eller finan -
sielle instrumenter)112. Det gør det vanskeligt at vurdere, om omfanget af teknisk 
bistand er berettiget set i lyset af medlemsstaternes faktiske omkostninger ved at 
gennemføre EFRU- og ESF-OP’erne.
146  
Vi opretholder derfor vores tidligere anbefaling, at Kommissionen bør udføre en 
sammenlignende analyse af omkostningerne ved at gennemføre tilskud og finan -
sielle instrumenter (under central og delt forvaltning) i programperioden 2014-
2020 med henblik på at fastslå deres reelle omfang113. Sådanne oplysninger vil 
være særlig relevante med henblik på udarbejdelsen af lovgivningsforslag for 
perioden efter 2020.
76
 Konklusioner og 
anbefalinger
147  
Samlet set noterer vi, at finansiel støtte ydet til endelige støttemodtagere gen -
nem finansielle instrumenter byder på væsentlige fordele i forhold til tilskud, ef -
tersom hver enkelt euro i finansieringen gennem finansielle instrumenter i prin -
cippet kan bruges mere end én gang. Desuden bør det principielt også indvirke 
på de endelige støttemodtageres adfærd, at lån skal betales tilbage, garantier 
skal frigives eller for så vidt angår egenkapitalinvesteringer give et afkast, hvad 
der fører til en bedre anvendelse af offentlige midler og formindsker sandsynlig -
heden for, at de endelige modtagere bliver afhængige af offentlig støtte.
148  
Under vores revision identificerede vi imidlertid et antal væsentlige forhold, der 
begrænsede produktiviteten af de finansielle instrumenter som mekanisme til 
gennemførelse af EU-budgettet i programperioden 2007-2013:
 ο Mange finansielle instrumenter under EFRU og ESF var overdimensionerede, 
og ved udgangen af 2014 var der fortsat store problemer med at brugt den 
tildelte kapital (i gennemsnit var ca. 57 % af alle de kapitaltildelinger, OP’erne 
havde betalt til de finansielle instrumenter blevet brugt). En medvirkende 
faktor til de for store oprindelige kapitaltildelinger var, at medlemsstaterne 
ønskede at undgå frigørelser i hele programperioden 2007-2013.
 ο Det lykkedes samlet set hverken finansielle instrumenter under delt eller 
central forvaltning at tiltrække privat kapital.
 ο Det er hidtil kun lykkedes et begrænset antal finansielle instrumenter under 
EFRU og ESF at yde revolverende finansiel støtte.
 ο Forvaltningsomkostningerne og -gebyrerne for de finansielle instrumenter 
under EFRU og ESF lå på et højt niveau sammenlignet med den reelle finan -
sielle støtte til de endelige støttemodtagere og lader også til at være væsent -
lig højere end for centralt forvaltede instrumenter eller investeringsfonde 
i den private sektor.
149  
Samtidig noterer vi også, at den retlige ramme for finansielle instrumenter for 
programperioden 2014-2020 er blevet forbedret på grundlag af den ekspertise, 
der blev opbygget i programperioden 2007-2013, men der er stadig en række 
spørgsmål. Vores hovedkonklusioner vedrørende programperioderne 2007-2013 
og 2014-2020 præsenteres sammen med vores anbefalinger i overensstemmelse 
med beretningens opbygning.
77 Konklusioner og anbefalinger 
Var de finansielle instrumenter passende dimensioneret til 
markedets behov?
150  
Vi mener, at mange finansielle instrumenter generelt var overdimensionerede. 
Det indikerer, at forvaltningsmyndighederne ikke altid har vurderet markedsbe -
hovene korrekt, før de tildelte de finansielle instrumenter midler fra EFRU- og 
ESF-OP’er. Det førte til for store kapitaltildelinger ved oprettelsen af de finansielle 
instrumenter, hvilket udmøntede sig i lave udbetalingsrater. En medvirkende fak -
tor til de for store oprindelige kapitaltildelinger var, at medlemsstaterne ønskede 
at omgå n+2-reglen.
Indførelsen i programperioden 2014-2020 af obligatoriske forudgående vurderinger 
i forbindelse med finansielle instrumenter under både delt og central forvaltning vil 
i stort omfang være med til at forebygge for store tildelinger til finansielle instrumen -
ter. Alligevel vil deres succes afhænge af, om de blev baseret på fornuftige antagelser 
og fornuftig analyse. For så vidt angår instrumenter under delt forvaltning sigter 
modellen for trinvise betalinger (som forbinder betalingerne fra EU-budgettet til 
udbetalingen af midler til de endelige modtagere) også mod at afhjælpe problemet 
med for store tildelinger. Herudover opererer forordningen om fælles bestemmelser 
med muligheden af en regelmæssig gennemgang af den forudgående vurdering i til -
fælde, hvor de økonomiske vilkår eller markedsforholdene ændrer sig, men ikke for 
de centralt forvaltede instrumenter. Der udføres en midtvejsgennemgang (som kan 
afhjælpe sådanne aspekter) af de fleste, men ikke af alle centralt forvaltede finansielle 
instrumenter. Endelig er der ikke fastsat bestemmelser om en uafhængig gennem -
gang af den forudgående vurdering i nogen af tilfældene.
151  
Den regionale fokusering af de finansielle instrumenter bidrog til, at medlems -
staterne oprettede et stort antal små finansielle instrumenter i programperio -
den 2007-2013. I mange tilfælde havde disse enkelte specifikke ERDF- og ESF-fon -
de ikke den størrelse, der i fondsverdenen anses for at være hensigtsmæssig til, at 
de kan drives produktivt (jf. punkt 27-61).
78 Konklusioner og anbefalinger 
Anbefaling 1
For så vidt angår den forudgående vurdering i forbindelse med finansielle 
instrumenter:
a) bør Kommissionens forudgående vurdering i forbindelse med centralt 
forvaltede instrumenter systematisk omfatte en analyse af de hidtil høstede 
erfaringer.
Frist for målopfyldelsen: hver gang der oprettes et nyt instrument.
b) bør Kommissionen ud over de »høstede erfaringer« også vurdere effekten 
af større socioøkonomiske ændringer af rationalet bag instrumentet og de 
tilsvarende bidrag, der kræves fra EU-budgettet i forbindelse med de enkelte 
midtvejsgennemgange af alle centralt forvaltede finansielle instrumenter.
Frist for målopfyldelsen: så snart midtvejsgennemgangene er udført.
Anbefaling 2
Kommissionen og medlemsstaterne bør sigte mod at optimere størrelsen af de 
specifikke EFRU- og ESF-fonde og så vidt muligt drage fordel af de betydelige 
besparelser på omkostningerne ved at anvende fondene. Kommissionen bør give 
medlemsstaterne supplerende vejledning i, hvordan man opretter sådanne finan -
sielle instrumenter i medlemsstaterne eller på Unionsplan (som forvaltes direkte 
eller indirekte af Kommissionen).
Frist for målopfyldelsen: ved udgangen af 2016 (for Kommissionens vedkom -
mende), når der oprettes finansielle instrumenter (for medlemsstaternes 
vedkommende).
Lykkedes det de finansielle instrumenter at tiltrække privat 
kapital?
152  
Vi konstaterede, at Kommissionen og medlemsstaterne i programperioden 2007-
2013 har stået over for betydelige vanskeligheder med at tiltrække investorer fra 
den private sektor til finansielle instrumenter både under delt og under central 
forvaltning. Specielt bør det bemærkes, at fortrinsbehandling af private investo -
rer i forbindelse med finansielle instrumenter ikke var velegnet til at tiltrække 
væsentlig supplerende finansiering. Derudover mener vi ikke, at Kommissionens 
måling af finansielle instrumenters løftestangseffekt tager tilbørligt hensyn til, 
i hvilket omfang offentlig finansiering fra EU-budgettet mobiliserer suppleren -
de midler. Hertil kommer, at medlemsstaterne ikke har pligt til at rapportere 
oplysninger til Kommissionen om private bidrag til EFRU- og ESF-instrumenters 
kapitaltildeling.
79 Konklusioner og anbefalinger 
153  
På dette stade forekommer det ikke sandsynligt, at der — via OP’erne eller som 
supplerende bidrag — vil blive tiltrukket et væsentligt beløb i private mid -
ler i programperioden 2014-2020. Den vejledning, Kommissionen udsendte 
i april 2014, trækker ikke i tilstrækkelig grad på de »gode praksis«, der er konsta -
teret i programperioden 2007-2013, for, hvordan man anvender bestemmelserne 
om fortrinsbehandling til at tiltrække mere privat kapital uden at påføre den 
offentlige sektor en for stor risiko.
154  
Anvendelse af forhåndstilsagn i skattesager i forbindelse med finansielle instru -
menter i programperioden 2014-2020, hvilket under visse omstændigheder kan 
føre til skatteunddragelse, går imod Kommissionens egen politik i denne hense -
ende (jf. punkt 62-91).
Anbefaling 3
Kommissionen bør i finansforordningen (og efterfølgende i sektorspecifikke 
forordninger) give en definition af finansielle instrumenters løftestangseffekt, 
der kan anvendes på alle EU-budgettets områder, og som klart skelner mellem 
løftestangseffekten af private og nationale offentlige bidrag under OP’et og/eller 
af supplerende bidrag i privat eller offentlig kapital, og tager hensyn til typen af 
involveret instrument. Denne definition bør klart vise, hvordan de beløb, der mo -
biliseres af EU’s og nationale offentlige bidrag, beregnes, eventuelt ved at følge 
OECD’s retningslinjer på området.
Frist for målopfyldelsen: når finansforordningen skal revideres og — for så vidt 
angår sektorspecifik lovgivning — ved midtvejsgennemgangen.
Anbefaling 4
For så vidt angår finansielle instrumenter under EFRU og ESF i programperio -
den 2007-2013 bør Kommissionen sikre, at medlemsstaterne giver fuldstændige 
og pålidelige data om private bidrag til kapitaltildelinger, både gennem OP’erne 
og som supplement til dem.
Frist for målopfyldelsen: senest ved udgangen af 2017.
80 Konklusioner og anbefalinger 
Anbefaling 5
For så vidt angår finansielle instrumenter under EFRU og ESF bør Kommissionen 
vejlede medlemsstaterne yderligere i, hvordan de bedst bruger bestemmelser -
ne om fortrinsbehandling til at tiltrække mere privat kapital uden at vælte en 
for stor risiko over på de offentlige investorer, der har bidraget til de finansielle 
instrumenters tildelinger.
Frist for målopfyldelsen: senest ved udgangen af 2016.
Anbefaling 6
For så vidt angår centralt forvaltede finansielle instrumenter bør de generelle 
principper for risikodeling, der kan få indvirkning på EU-budgettet, defineres 
i lovgivningen om det pågældende instrument.
Frist for målopfyldelsen: når der stilles forslag om oprettelse af nye finansielle 
instrumenter, eller ved gennemgangen af eksisterende finansielle instrumenter.
Anbefaling 7
For så vidt angår alle de finansielle instrumenter, der finansieres over EU-budget -
tet i programperioden 2014-2020, bør Kommissionen sikre, at medlemsstaterne, 
Kommissionen selv og EIB-gruppen kun gennemfører ordninger, der er i overens -
stemmelse med dens egne henstillinger og handlinger med hensyn til skatte -
mæssige ordninger.
Frist for målopfyldelsen: senest ved udgangen af 2016.
Ydede de finansielle instrumenter revolverende finansiel støtte?
155  
For størstedelen af EFRU- og ESF-instrumenternes vedkommende havde der ikke 
været nogen væsentlig revolverende effekt af midlerne ved udgangen af 2014. 
Det skyldes, at forsinkelser i gennemførelsen var medvirkende årsag til, at de fi -
nansielle instrumenter under EFRU og ESF havde vanskeligt ved at udbetale deres 
tildelinger fuldt ud i programperioden 2007-2013. Det var nødvendigt at forlæn -
ge støtteberettigelsesperioden fra december 2015 til marts 2017 for at øge sand -
synligheden for, at de fleste finansielle instrumenter ville bruge deres oprindelige 
tildeling én gang. Efter afslutningen i marts 2017 foregår gennemførelsen af de 
finansielle instrumenter desuden efter medlemsstaternes skøn, og kun tiden vil 
vise, i hvilken udstrækning der vil blive opnået en revolverende effekt.
81 Konklusioner og anbefalinger 
156  
Bestemmelserne i retsgrundlaget for programperioden 2014-2020 begrænser 
risikoen for, der at oprettes instrumenter med for store kapitaltildelinger og er 
følgelig også med til at øge sandsynligheden for, at der opnås en revolverende 
effekt. Det forudsætter dog, at man har taget ved lære af de mangler, der blev 
konstateret i programperioden 2007-2013, og at forvaltningsmyndighederne er 
mere realistiske med hensyn til, hvor stor en del af ESI-fondene der kan gennem -
føres gennem finansielle instrumenter.
157  
Der er foretaget andre ændringer, der skulle hjælpe med at oprette instrumenter 
mere produktivt, men vi fandt, at der er behov for supplerende vejledning vedrø -
rende to specifikke aspekter (jf. punkt 92-105).
Anbefaling 8
Kommissionen bør træffe passende foranstaltninger til at sikre, at medlems -
staterne for så vidt angår programperioden 2014-2020 opretholder fondenes 
revolverende karakter i den krævede otteårsperiode efter udløbet af støttebe -
rettigelsesperioden. Det kan opnås med et krav om, at der i finansieringsafta -
len anvendes en eksplicit klausul til sikring af, at finansieringen anvendes til de 
tilsigtede formål.
Frist for målopfyldelsen: senest ved udgangen af 2016.
Anbefaling 9
Kommissionen bør vejlede i de bestemmelser, der tillader, at de finansielle instru -
menter fortsat anvendes ind i den følgende programperiode, navnlig i de tilfæl -
de, hvor fondsforvalterne udvælges på grundlag af et offentligt udbud.
Frist for målopfyldelsen: senest ved udgangen af 2016.
82 Konklusioner og anbefalinger 
Viste de finansielle instrumenter sig at være en 
omkostningseffektiv måde at gennemføre EU-budgettet på?
158  
Vi konstaterede, at en væsentlig del af den oprindelige tildeling til finansiel -
le instrumenter under EFRU og ESF blev brugt på forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer. Hertil kommer, at gebyrerne lå på et væsentlig højere niveau end 
for centralt forvaltede instrumenter eller investeringsfonde i den private sektor 
i forhold til den finansielle støtte, der reelt blev ydet til de endelige støttemodta -
gere. I betragtning af de høje niveauer, vi konstaterede ved udgangen af 2014, er 
der en betydelig risiko for, at mange EFRU- og ESF-instrumenter vil overskride de 
lofter for forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der er fastsat i retsgrundlaget 
for perioden 2007-2013. Høje forvaltningsomkostninger og -gebyrer kan tyde på 
et grundlæggende problem ved den måde, denne finansieringsmekanisme er 
blevet gennemført på i programperioden 2007-2013.
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der er påløbet og betalt senest den 
31. marts 2017, kan anmeldes som støtteberettigede udgifter til de EFRU- og ESF-pro -
grammer, som det finansielle instrument er oprettet under. Forordningen præciserer, 
at lofterne for forvaltningsomkostninger og -gebyrer er relateret til »den kapital hvor -
med det operationelle program bidrager« til instrumenterne.
Ifølge Kommissionen skal de lofter, der henvises til i gennemførelsesforordningens 
artikel 43, anvendes på det samlede kapitalbidrag til det finansielle instrument, og 
ikke på det reelle bidrag, der er brugt til at yde finansiel støtte til endelige støttemod -
tagere. Efter vores mening skal de lofter, der er fastsat i forordningen, imidlertid ved 
afslutningen fortolkes derhen, at de skal anvendes på den reelt brugte kapitaltilde -
ling, hvormed OP’et har bidraget til det finansielle instrument, dvs. den, der er blevet 
brugt til at yde finansiel støtte til endelige støttemodtagere. Fondsforvalterne bør 
ikke aflønnes for ikke at udnytte instrumenternes kapitaltildeling.
159  
Kommissionen har ikke et samlet overblik over omkostningerne til gennem -
førelsen af de finansielle instrumenter under EFRU og ESF, samt over, hvordan 
forvaltningsomkostningerne og -gebyrerne beregnes, og om de er berettigede. 
Tilsvarende mangler Kommissionen oplysninger om de enkelte medlemsstaters 
samlede administrationsomkostninger til gennemførelse af ESI-fondene i pro -
gramperioden 2014-2020, der er afhængige af, hvordan man har brugt de alterna -
tive finansieringsmekanismer (dvs. tilskud eller tilbagebetalingspligtig finansiel 
støtte, navnlig gennem finansielle instrumenter).
83 Konklusioner og anbefalinger 
160  
Vi noterer også, at disse forvaltningsomkostninger og -gebyrer påløber ud over 
EFRU- og ESF-OP’ernes generelle administrationsomkostninger. Da forvaltnings -
omkostninger betales over instrumenternes oprindelige tildeling, reducerer de 
omfanget af den finansiering fra EU-budgettet, der er disponibel til de endelige 
støttemodtagere.
161  
For så vidt angår programperioden 2014-2020 er medlemsstaternes rapporte -
ringsfrister blevet reduceret, eftersom rapporteringen om finansielle instrumen -
ter nu er et led i den årlige gennemførelsesrapport. Denne rapport forelægges 
for Kommissionen én måned før den tidligere rapportering om de finansielle 
instrumenter, undtagen for så vidt angår årene 2017 og 2019. Samtidig er Kom -
missionens frist for at forelægge sin rapport for dechargemyndigheden blevet 
fastsat til seks måneder. Til sammenligning havde Kommissionen i programperio -
den 2007-2013 tre måneder til at efterprøve dataene og forelægge sin konsolide -
rede gennemførelsesrapport om de finansielle instrumenter. Det betyder, at de 
relevante oplysninger om gennemførelsen af finansielle instrumenter og omkost -
ningerne i forbindelse hermed foreligger senere end i den forudgående periode.
162  
Med hensyn til forvaltningsomkostninger og -gebyrer blev lovgivningen forbed -
ret væsentligt med lofter for de kumulerede beløb, der er lavere end lofterne 
i programperioden 2007-2013. De resultatbaserede elementer er dog endnu ikke 
stærke nok, og Kommissionen er nødt til at give en supplerende præcisering af, 
hvordan forvaltningsmyndighederne skal anvende disse bestemmelser, når de 
forhandler finansieringsaftalerne (jf. punkt 106-145).
Anbefaling 10
Med henblik på den forestående afslutning af programperioden 2007-2013 bør 
Kommissionen:
a) sikre, at medlemsstaterne rapporterer fyldestgørende oplysninger om for -
valtningsomkostninger og -gebyrer, der er påløbet og betalt pr. marts 2017
Frist for målopfyldelsen: senest ved udgangen af 2017.
b) præcisere, at lofterne for forvaltningsomkostninger og -gebyrer skal anven -
des på den reelle kapitaltildeling, det finansielle instrument har brugt, dvs. 
det bidrag fra OP’et, der er blevet anvendt til at yde finansiel støtte til endeli -
ge støttemodtagere.
Frist for målopfyldelsen: senest ved udgangen af marts 2017.
84 Konklusioner og anbefalinger 
Anbefaling 11
Med hensyn til resultatbaseret aflønning af fondsforvaltere 
i programperioden 2014-2020
a) bør Kommissionen stille et lovgivningsforslag, der sigter mod en revision af 
de eksisterende bestemmelser i forordningen om fælles bestemmelser for at 
styrke disse ordningers tilskyndelsesvirkning.
Frist for målopfyldelsen: senest ved udgangen af 2016.
b) bør medlemsstaternes forvaltningsmyndigheder i vid udstrækning anvende 
de eksisterende resultatbaserede elementer i fondsforvalternes vederlag, 
når de forhandler finansieringsaftaler. Det kan komplementeres med frivillig 
anvendelse af supplerende elementer.
Frist for målopfyldelsen: straks.
Anbefaling 12
Kommissionen bør udføre en sammenlignende analyse af omkostningerne ved 
gennemførelse af tilskud og tilbagebetalingspligtig finansiel støtte — navnlig 
gennem finansielle instrumenter — i programperioden 2014-2020 med henblik 
på at fastsætte deres reelle niveau. Sådanne oplysninger vil være særlig relevante 
i forbindelse med udarbejdelsen af lovgivningsforslag til perioden efter 2020 og 
beregningen af et passende niveau for teknisk bistand.
Frist for målopfyldelsen: ved udgangen af 2017.
85 Konklusioner og anbefalinger 
163  
Endelig vil det også i programperioden 2014-2020 være af vital betydning for 
Kommissionen og EIB, at de effektivt samordner brugen af finansielle instrumen -
ter under delt og central forvaltning, der finansieres over EU-budgettet, med Den 
Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI), også kendt som »Juncker -
planen«. Først da kan de finansielle instrumenter under EU-budgettet bidrage 
mest effektivt til de hårdt tiltrængte investeringer i infrastruktur i EU.
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 FormandVedtaget af Afdeling II, der ledes af Henri Grethen, medlem af Revisionsretten, 
i Luxembourg på mødet den 1. juni 2016.
 På Revisionsrettens vegne

86
 Bilag
Finansielle instrumenter under delt forvaltning — hvordan de fungerer  
(programperioden 2014-2020)
a) LåneinstrumenterBilag I
Kilde:  Europa-Kommissionen, EIB, »FI Compass — Financial Instrument products. Loans, guarantees, equity and quasi-equity«, s. 5.FINANSIERINGTILBAGEBETALING
TILBAGEBETALINGLÅN
LÅN
TILBAGEBETALING
AFKAST
INVESTERING
INDTÆGTER  
   ENDELIGE STØTTEMODTAGERE
   ENDELIGE STØTTEMODTAGERE
   ENDELIGE STØTTEMODTAGERE
   ENDELIGE STØTTEMODTAGERE    ESI-fondenes forvaltningsmyndighed
(ESI-fondsprogram) Hvordan fungerer det?
TILBAGEBETALINGLÅNFINANSIELLE FORMIDLERE
+
MEDINVESTORER
LÅN
87 Bilag 
Finansielle instrumenter under delt forvaltning — hvordan de fungerer  
(programperioden 2014-2020)
b) GarantiinstrumenterBilag IFINANCIACIÓN
TILBAGEBETALINGLÅN
LÅNPRÆMIE
TILBAGEBETALING
  ENDELIGE STØTTEMODTAGERE
  ENDELIGE STØTTEMODTAGERE
  ENDELIGE STØTTEMODTAGERE
  ENDELIGE STØTTEMODTAGEREGARANT + MEDGARANTESI-fondenes forvaltningsmyndighed
(ESI-fondsprogram)
LÅNGIVERHvordan fungerer det?
BENEFICIOSTILBAGEBETALING
LÅN
TILBAGEBETALING
LÅNBETALING
I tilfælde af 
misligholdelse
Kilde:  Europa-Kommissionen, EIB, »FI Compass — Financial Instrument products. Loans, guarantees, equity and quasi-equity«, s. 9.
88 Bilag 
Finansielle instrumenter under delt forvaltning — hvordan de fungerer  
(programperioden 2014-2020)
c) Egenkapital og ansvarlig lånekapitalBilag IFINANSIERING
AFKAS
 INVESTERING
 ENDELIGE STØTTEMODTAGERE   ERHVERVEDE 
ANDELE   ESI-fondenes forvaltningsmyndighed (ESI-fondsprogram)  Hvordan fungerer det?
  DESINVESTERING   FINANSIELLE FORMIDLERE
+
Medinvestorer
Kilde:  Europa-Kommissionen, EIB, »FI Compass — Financial Instrument products. Loans, guarantees, equity and quasi-equity«, s. 14.
89 Bilag 
Definition af begrebet »finansielle instrumenter« i retsgrundlaget (programperio -
derne 2014-2020 og 2007-2013)
Regionalpolitik
(EFRU og ESF)Socialpolitik
(EaSI)Transport- og energipolitik
(CEF)
2014-2020Der gives en definition af finansielle instrumenter i  finansforordningen, og den finder derfor anvendelse på alle budgetområder:
Artikel 2
»p) »finansielle instrumenter«: finansielle EU-støtteforanstaltninger afholdt som et supplement over budgettet med henblik på at 
støtte et eller flere af Unionens specifikke politikmål. Sådanne instrumenter kan have form af egenkapital- eller kvasiegenkapitalinve -
steringer, lån eller garantier eller andre risikodelingsinstrumenter og kan, hvor det er relevant, kombineres med tilskud«.
Ikke en sektorspecifik definition.
Forordningen om fælles bestemmel -
ser henviser direkte til definitionen 
i finansforordningen.Trods den fælles definition i finansfor -
ordningen henviser EaSI-forordningen 
til »lån«, »garantier«, »egenkapital« og 
»kvasi egenkapital«.Trods den fælles definition i finansforord -
ningen henviser CEF-forordningen til:
»egenkapitalinstrumenter«, »lån og/eller 
garantier«, »risiko-delingsinstrumenter for 
projektobligationer«.
Regionalpolitik
(EFRU og ESF)Socialpolitik  
(EPMF)Transport- og energipolitik
(TEN)
2007-2013Der findes ikke en formel definition.
Der findes indirekte definitioner i  gennemfø -
relsesforordningen og i  COCOF-noten.
Gennemførelsesforordningens artikel  43:
»Artikel 43-46 finder anvendelse på 
finansieringstekniske instrumenter i  form af 
foranstaltninger, som udgør tilbagebetalings -
pligtige investeringer eller sikkerhedsstillelse 
for tilbagebetalingspligtige investeringer eller 
begge dele i  følgende:
[…]«
COCOF-vejledningen:
»1.2.12 To qualify as a financial engineering 
instrument under the SF Regulations, it is 
necessary therefore that the contributions 
from the operational programmes […] take 
the form of repayable investments, namely 
equity, loans and/or guarantees for such 
repayable investments in accordance with the 
specific provisions of Article 44 first paragraph 
(a), (b) or (c) of the General Regulation.
1.2.13 Repayable investments are distinguished 
from non-repayable assistance or grants, de -
fined for the purpose of this note as »a direct 
financial contribution by way of donation’Der findes ikke en formel definition.
Alligevel henviser EPMF-afgørelsen til 
»garantier og instrumenter til risiko -
deling«, » instrumenter til egenkapi -
talfinansiering« og »instrumenter til 
lånefinansiering«Der findes ikke en formel definition.
Alligevel henviser TEN-forordningen til 
»lånegarantiinstrumentet«, »risikodelings -
instrumentet for projektobligationer« og 
»risikovillig kapital til investeringsfonde«.
EEPR-forordningen henviser til en 
investerings«facilitet«, hvor EU vil have 
kapitalandele.
Kilde:  Europa-KommissionenBilag II
90 Bilag Bilag IIIOversigt over de finansielle instrumenter under EFRU i de 28 EU-medlemsstater: 
antal fonde og tildeling (programperioden 2007-2013)
Kilde:  Revisionsretten på grundlag af data fra Kommission, situationen pr. 31. december 2014.
SPPTFR
ITBG
GRUK
DEFI SE
AT
RO
MTCYBEPL
CZ
HU
SLNLDKET
LV
LT
SKTyskland
Antal fonde i alt
EFRU-bidrag (i millioner euro)
Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettet
EFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettet
EFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettet
EFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettet
EFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettet
EFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettet
EFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettet
EFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetEFRU-bidrag (i millioner euro)Andel af EFRU-budgettetHolding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet41
-
21
-
17
3
-
-
838
5 %
Forklaring
(i % af det samlede
EFRU-budget)
< 4
4-8
8-1212-16Dinamarca
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet5
-
2
--
3
--
13
5 %Sverige
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet11
---
11
---
72
8 %11
---
11
---
72
8 %
Det Forenede Kongerige
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet741032
-
25
7
--
662
12 %
Belgien
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet9
-
7
--
2
--
159
16 %Nederlandene
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet11
121
-
7
--
18
2 %
Frankrig
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet120
2
341211
5
-
56
230
3 %
Portugal
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet56
38
-
33
7
--
376
3 %Spanien
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet16
42
--
10
--
950
4 %
Italien
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet108
182333
62
-
26
2526
12 %Malta
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet21
-
1
----
10
2 %Grækenland
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet32
4
17
245
--
1308
11 %Cypern
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet5122
----
17
      6 %Finland
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet1
----
1
--
35
4 %Estland
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet5
-
3
--
11
-
119
6 %Letland
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet14
15161
--
146
6 %Polen
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet227
14
110
9211
---
973
3 %
Litauen
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet34
3
22
45
---
396
12 %Den Tjekkiske Republik
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet513
--
1
--
171
1 %Slovakiet
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet711
--
4
-
1
95
2 %
Ungarn
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet170
1
74202847
--
762
6 %Bulgarien
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet10
21133
--
330
10 %Rumænien
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet41111
---
129
1 %
Østrig
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet2
--
11
--
10
1 %Slovenien
Antal fonde i alt
Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Blandede 
Andre
Ikke angivet31
-
1
-
1
--
105
5 %
91 Bilag Bilag IV
Kilde:  Revisionsretten på grundlag af data fra Kommission, situationen pr. 31. december 2014.
ITDEPLDKET
LV
LT
Forklaring
(i % af det samlede ESF-budget)
< 1
1-2
2-33-41
-
-
1
---
6
2 %Estland Letland
1
---
-
-
1
13
2 %
211
-
-
-
14
1 %-Litauen
21
1
20
-
-
-
31
<1 %-Polen
4
-
21
1
-
-
126
1 %Tyskland 
20
2
75
-
51
261
4 %Italien4
-
1
-
--
3
10
4 %Danmark
ESF-bidrag (i millioner euro)
(i % af det samlede ESF-budget)Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Ikke angivet
BlandedeAntal fonde i alt
ESF-bidrag (i millioner euro)
(i % af det samlede ESF-budget)Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Ikke angivet
BlandedeAntal fonde i alt
ESF-bidrag (i millioner euro)
(i % af det samlede ESF-budget)Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Ikke angivet
BlandedeAntal fonde i altESF-bidrag (i millioner euro)
(i % af det samlede ESF-budget)Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Ikke angivet
BlandedeAntal fonde i altESF-bidrag (i millioner euro)
(i % af det samlede ESF-budget)Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Ikke angivet
BlandedeAntal fonde i alt
ESF-bidrag (i millioner euro)
(i % af det samlede ESF-budget)Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Ikke angivet
BlandedeAntal fonde i altESF-bidrag (i millioner euro)
(i % af det samlede ESF-budget)Holding
Lån 
Garanti
Egenkapital
Ikke angivet
BlandedeAntal fonde i altOversigt over de finansielle instrumenter under ESF i de 28 EU-medlemsstater: antal 
fonde og tildeling (programperioden 2007-2013)
92 Bilag Bilag VOversigt over kravene ved den forudgående vurdering 
(programperioden 2014-2020)
ElementFinansielle instrumenter under delt forvaltning inden for 
samhørighedspolitikken (programperioden  2014-2020)Centralt forvaltede finansielle instrumenter inden for 
social-, energi- og transportpolitikken  
(effektive siden  1. januar  2013)
RetsgrundlagRetsgrundlag:
De aspekter, der skal analyseres og rapporteres om, er fastsat 
i forordningen om fælles bestemmelsers artikel 37 , stk. 2 og 3, og 
omfatter følgende aspekter.Retsgrundlag:
I henhold til finansforordningens artikel 140, stk. 2, litra f), skal 
finansielle instrumenter oprettes på grundlag af en forudgå -
ende vurdering. Elementerne i  denne evaluering er beskrevet 
i gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen1 og 
resumeres nedenfor.
MarkedssvigtEn analyse af markedssvigt, suboptimale investeringssituationer 
og investeringsbehovene.Identificering af markedsfejl eller  -svigt eller suboptimale 
investeringsforhold og evaluering af investeringsbehovene i  lyset 
af politikmålene.
MerværdiEn vurdering af merværdien af de finansielle instrumenter, som 
det overvejes at støtte via ESI-fondene, overensstemmelsen med 
andre former for offentlig intervention på samme marked, den 
påtænkte interventions proportionalitet og foranstaltninger med 
henblik på at minimere markedsforvridningen. ο En påvisning af, at de identificerede markedsbehov ikke 
kan opfyldes på passende vis og i rette tid gennem enten 
markedsbaserede aktiviteter eller andre typer tiltag fra 
Unionens side end finansiering via et finansielt instrument.
 ο En påvisning af, at det planlagte finansielle instrument er 
foreneligt med nye og eksisterende finansielle instrumen -
ter, således at man undgår overlapning.
Statsstøtte Mulige statsstøttekonsekvenser Ikke relevant.
LøftestangseffektEn vurdering af hvilke yderligere offentlige og private midler der 
potentielt kan tilvejebringes af det finansielle instrument, helt 
ned til den endelige modtager (forventet løftestangseffekt).En bedømmelse af den planlagte interventions proportionalitet 
med hensyn til den konstaterede finansieringskløfts størrelse, det 
planlagte finansielle instruments forventede løftestangseffekt og 
yderligere kvalitative virkninger.
Investeringsstra -
tegi— Den foreslåede investeringsstrategi, herunder gennemgang 
af mulighederne […] de finansielle produkter, der skal tilbydes.—  En præcisering af, hvordan det finansielle instrument kan 
gennemføres mest effektivt.
Resultater— En præcisering af de forventede resultater og af, hvordan det 
pågældende finansielle instrument forventes at bidrage til opfyl -
delsen af de specifikke mål for den relevante prioritet, herunder 
indikatorer for dette bidrag.— Fastsættelse af et sæt hensigtsmæssige resultatindikatorer.
Indhøstede 
erfaringerd) en vurdering af erfaringerne fra lignende instrumenter og for -
håndsvurderinger, som medlemsstaterne tidligere har foretaget.—  Ingen sammenlignelig bestemmelse i  retsgrundlaget om at 
reflektere over tidligere erfaringer.
Mulighed for 
revision— Bestemmelser om, at forhåndsvurderingen kan tages op 
til revision og ajourføres efter behov under gennemførelsen af 
ethvert finansielt instrument, hvis gennemførelse er base -
ret på denne vurdering, såfremt forvaltningsmyndigheden 
i gennemførelsesfasen finder, at forhåndsvurderingen muligvis 
ikke længere giver et præcist billede af markedsvilkårene på 
gennemførelsestidspunktet.— Ingen revisionsbestemmelse i  retsgrundlaget.
1  Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og 
Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT L 362 af 31.12.2012, s. 1).
93 Kommissionens  
svar
Resumé
II
Kommissionen er enig i, at der er flere fordele ved at yde finansiel støtte fra EU’s budget via finansielle instrumenter, 
og den vil derfor aktivt fremme og tilskynde til øget brug af denne tilgang i programperioden 2014-2020.
VI
Kommissionen mener, at virkningen af de problemer, som Retten har påpeget, er forskellig fra medlemsstat til 
medlemsstat og for typen af finansielle instrumenter, og at finansielle instrumenter, overordnet set, fortsat vil være 
effektivt og virksomt til levering af EU-midler.
VI Første afsnit
Kommissionen mener, at den gennemsnitlige udbetalingssats på 57 % (ultimo 2014) dækker over en meget hete -
rogen situation. Risikoen for ikke at opnå fuld udbetaling ved afslutning vedrører et begrænset antal finansielle 
instrumenter i nogle få medlemsstater.
Den lave udbetalingssats ved udgangen af 2014 skyldes en række faktorer, herunder den finansielle krise og de 
begrænsede erfaringer i nogle medlemsstater, samt at nogle instrumenter startede sent.
VI Andet afsnit
Hvad angår finansielle instrumenter med delt forvaltning, tillod de juridiske krav om rapportering ikke Kommissio -
nen at indhente udtømmende oplysninger om private investorers deltagelse fra medlemsstaterne. Kommissionen 
konstaterer imidlertid, at statsstøttereglerne for visse finansielle instrumenter kræver et minimum af deltagelse af 
private investorer (f.eks. 30 % og i nogle tilfælde endog 60 %).
Kommissionen mener, at det lykkedes centralt forvaltede finansielle instrumenter udviklet i perioden 2007-2013 at 
tiltrække betydelige ressourcer fra den private sektor til projekter, selv i de tilfælde, hvor der ikke var ydet bidrag 
til fonden (f.eks. Margueritefonden). Vi mener, at erfaringerne indhentet fra brugen af disse instrumenter hjælper 
Kommissionen med at udvikle instrumenter, der kan tiltrække flere private investeringer.
VI Tredje afsnit
Kommissionen mener, at hyppigheden af tilbageføringen af midler i støtteberettigelsesperioden ikke er et mål i sig 
selv.
Desuden er udløbsdatoen for finansiering tilpasset eller skal tilpasses den type af investeringer, der finansieres, og 
konklusioner om den begrænsede revolverende virkning skal drages i forhold til datoen for etablering af det finan -
sielle instrument, den afdragsfrie periode, udløbet og misligholdelsesgraden for finansieringen ydet til de endelige 
modtagere.
Kommissionens svar 94
VI Fjerde afsnit
I henhold til de gældende regler for programmeringsperioden 2007-2013 er udgifter til forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer knyttet til de beløb, der indbetales til de finansielle instrumenter, og ikke til beløbene udbetalt til de 
endelige modtagere. Kommissionen bemærker, at en sammenligning med centralt forvaltede instrumenter kun vil 
være mulig ved afslutningen af EFRU- og ESF-instrumenterne.
For 2014-2020 skal udgifter til forvaltningsomkostninger og -gebyrer knyttes til performance, herunder de beløb, 
der er udbetalt til de endelige modtagere.
VIII Første anbefaling
Kommissionen accepterer anbefalingen.
Når et nyt finansielt instrument udvikles, bør den forudgående evaluering omfatte en analyse af indvundne erfarin -
ger med lignende instrumenter.
VIII Anden anbefaling
Kommissionen accepterer anbefalingen.
For centralt forvaltede instrumenter forudser de relevante retsgrundlag midtvejsrevisioner eller -evalueringer.
For alle sådanne fremtidige midtvejsrevisioner af finansielle instrumenter vil Kommissionen sikre, at de omfatter de 
indhøstede erfaringer og effekten af alle større socioøkonomiske ændringer af rationalet for instrumentet og det 
tilsvarende bidrag fra EU-budgettet.
VIII Tredje anbefaling
Kommissionen accepterer anbefalingen.
Hvad Kommissionen angår anser den denne anbefaling for værende gennemført via et udkast til vejledende notat 
om muligheder for gennemførelsesordninger i henhold til artikel 38, stk. 1, litra b), i FFB, der første gang blev præ -
senteret for medlemsstaterne den 28. april 2016 og nu under færdiggørelse, de omfattende præciseringer givet til 
medlemsstaterne med hensyn til SMV-initiativet og den vejledende brochure til medlemsstaterne om komplemen -
tariteten mellem ESI-fondene og EFSI.
VIII Fjerde anbefaling
Kommissionen kan ikke acceptere anbefalingen.
Den anser det ikke for nødvendigt at ændre finansforordningen og/eller de underliggende sektorbestemte regler 
(FFB og centralt forvaltede sektorbestemte regler) og mener, at spørgsmålet kan håndteres tilstrækkeligt i form af 
vejledning.
I denne forbindelse er generaldirektoraterne med ansvar for ESI-fondene begyndt at udarbejde et udkast til vej -
ledende notat om rapportering. Dette udkast blev forelagt medlemsstaterne den 28. april 2016 og skal indeholde 
detaljerede oplysninger om beregningen af den løftestangseffekt, der er fastsat i finansforordningen. Hvad angår 
centralt forvaltede instrumenter forbedrede Kommissionen i juni 2015 metoderne til beregning af løftestangseffek -
ten for de finansielle instrumenter for 2014-2020 med henblik på konsekvent og ensartet efterlevelse af gældende 
krav til løftestangseffekten i finansforordningen og gennemførelsesbestemmelserne.
Kommissionens svar 95
VIII Femte anbefaling
Kommissionen accepterer anbefalingen.
Når de operationelle programmer afsluttes, skal medlemsstaterne indberette den nationale private medfinansie -
ring, der faktisk er betalt til det finansielle instrument, samt identiteten på de nationale medfinansieringsparter, 
typen af national medfinansiering og alle fællesinvesteringer ud over programressourcerne.
VIII Sjette anbefaling
Kommissionen accepterer denne anbefaling.
Kommissionen begyndte at udarbejde et udkast til vejledende notat om præferencevederlag, der blev forelagt 
medlemsstaterne i oktober 2015, og den endelige version er under udarbejdelse.
VIII Syvende anbefaling
Kommissionen accepterer delvist denne anbefaling for så vidt den angår dens lovgivningsmæssige forslag til pro -
grammeringsperioden efter 2020.
VIII Ottende anbefaling
Kommissionen accepterer anbefalingen.
Hvad angår delt forvaltning vil Kommissionen i den endelige udgave af det vejledende notat om muligheder for 
gennemførelsesordninger i henhold til artikel 38, stk. 1, litra b), FFB medtage yderligere anbefalinger til at kræve til -
pasning af finansielle instrumentstrukturer med den politik, der fremgår af Kommissionens meddelelse om pakken 
til bekæmpelse af skatteundgåelse fra januar 2016.
Hvad angår centralt forvaltede instrumenter har Kommissionen allerede skrevet til EIB og EIF for at understrege vig -
tigheden af Kommissionens foranstaltninger til bekæmpelse af skatteundgåelse og tilskynde til yderligere fremme 
af bedste praksis hos EIB/EIF på dette område. Kommissionen indgår i en aktiv dialog med EIB og EIF om revision af 
deres respektive politikker på dette område.
VIII Niende anbefaling
Kommissionen accepterer denne anbefaling.
I den endelige udgave af det vejledende notat om muligheder for gennemførelsesordninger i henhold til artikel 38, 
stk. 1, litra b), i FFB vil Kommissionen understrege betydningen af kravet i FFB om anvendelse af returnerede midler 
i finansieringsaftalen, der er underskrevet af forvaltningsmyndighederne, og vil påpege, at en kontrol af relevansen 
af denne bestemmelse falder inden for anvendelsesområdet for revisionsmyndighedernes normale revision.
VIII Tiende anbefaling
Kommissionen accepterer denne anbefaling.
Vejledningen om forudgående evaluering vedtaget i maj 2014 forklarer betingelserne for at bidrage med program -
ressourcer for 2014-2020 til et eksisterende finansielt instrument, og det er meningen, at udkastet til vejledende 
notat om valg af organer til gennemførelse af finansielle instrumenter, som Kommissionen påbegyndte udarbejdel -
sen af, skal indeholde et afsnit med beskrivelse af de betingelser, der gælder for kontraktændringer. Den endelige 
udgave af dette vejledende notat er under udarbejdelse.
Kommissionens svar 96
VIII Ellevte anbefaling
Kommissionen accepterer denne anbefaling.
I retningslinjerne for afslutning af operationelle programmer (Kommissionens beslutning C(2015) 2771) er fastsat en 
obligatorisk rapportering om forvaltningsomkostninger og -gebyrer afholdt og betalt inden marts 2017.
VIII Tolvte anbefaling
Kommissionen kan ikke acceptere anbefalingen.
Kommissionen mener, at bestemmelserne er klart beskrevet i det retsgrundlag, der er underlagt detaljerede ret -
ningslinjer, og at der ikke er mulighed for fortolkning.
VIII Trettende anbefaling
Kommissionen kan ikke acceptere anbefalingen.
Kommissionen anser de obligatoriske bestemmelser om performancebaseret vederlag, der er fastsat i artikel 42, 
stk. 5), i FFB, samt detaljerede kriterier for performance, der er fastsat i artikel 12 i delegeret retsakt 480/2014, for at 
udgøre et tilstrækkeligt grundlag for opnåelse af den ønskede virkning, og at der på dette stadium ikke er tilstræk -
keligt grundlag, der kunne begrunde fremsættelsen af et ændringsforslag.
VIII Fjortende anbefaling
Kommissionen bemærker, at denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.
Kommissionen er enig i, at forvaltningsmyndighederne bør gøre bedst mulig brug af de eksisterende lovkrav.
VIII Femtende anbefaling
Kommissionen kan ikke acceptere anbefalingen.
For så vidt angår gennemførligheden og proportionaliteten af gennemførelsen af denne anbefaling finder Kom -
missionen, at analysen ville kræve isolering af omkostningerne til tilskud og finansielle instrumenter båret af en 
forvaltningsmyndighed og sandsynligvis af de samme medarbejdere, der arbejder med begge opgaver. Desuden er 
omkostningsstrukturerne for tilskud og finansielle instrumenter samt for fælles forvaltning og finansielle instrumen -
ter med direkte forvaltning forskellige, da formerne for gennemførelse af politikker er forskellige, og de retter sig 
mod forskellige typer af investeringer.
Indledning
02
Kommissionen vil gerne fremhæve yderligere fordele, såsom bedre ekspertise og adgang til en bredere vifte af 
finansielle værktøjer til gennemførelse af politikker.
Kommissionens svar 97
08
Kommissionen fremhæver, at kriterierne for udvælgelse af fondsforvaltere, som defineret i artikel 7 i forordning 
480/2014, gælder selv i de tilfælde, hvor reglerne for offentlige indkøb ikke finder anvendelse.
Statsstøttereglerne kræver også en åben, gennemsigtig og ikkediskriminerende proces for udvælgelse af 
fondsforvalteren.
Kommissionen mener, at det er stærke garantier til sikring af en forsvarlig udvælgelse af fondsforvaltere.
09
Kommissionen bemærker, at der ikke for alle centralt forvaltede instrumenter er angivet en fondsforvalter i det lov -
givningsmæssige forslag, f.eks. nævner EaSI-forordningen EIB-Gruppen, men udelukker ikke andre fondsforvaltere.
22
Kommissionen minder om, at EFSI sigter på at rejse mindst 315 mia. euro med en budgetgaranti fra EU på 16 mia. 
euro og yderligere 5 mia. euro risikokapacitet fra EIB’s midler.
Denne garanti forventes at føre til en større løftestangseffekt i modsætning til de forskellige produkter, der gen -
nemføres under ESI-fondenes finansielle instrumenter.
Bemærkninger
31
Med de finansielle instrumenters levetid taget i betragtning forventes en stigning i de sidste år af gennemførelses -
perioden, og der kan drages en konklusion om udbetalingssatserne ved afslutningen af dem.
32
Se Kommissionens svar på punkt 43 og anbefaling 5 i Rettens årsberetning fra 2014.
33
Kommissionen mener, at der ikke er nogen automatisk sammenhæng mellem udbetalingsniveauet og det oprinde -
lige bevillingsniveau af følgende årsager:
Analysen af udbetalingssatserne er baseret på oplysninger indhentet ved udgangen af 2014. År-til-år fremskridtene 
i 2014 (+12 % for OP-bidrag til finansielle instrumenter og +38 % for betalingerne til endelige modtagere, der fører 
til en stigning på 10 procentpoint i den samlede udbetalingssatser) svarer til de finansielle instrumenters levetid. 
Kommissionen forventer, at absorptionen i beretningen for 2015 og i den endelige rapport om gennemførelsen for 
2016 og 2017 vil ligge væsentligt højere.
Kommissionen bemærker, at der også er andre faktorer, der påvirker udbetalingssatsernes størrelse ved udgangen 
af 2014, såsom nye instrumenter oprettet i 2014 og sen afregning af finansielle instrumenter i nogle medlemsstater 
i 2012 og 2013. Se også Kommissionens svar til punkt 53 og 54.
Kommissionens svar 98
34
Kommissionen mener, at en samlet absorption på 75 % og en udbetalingssats på omkring 60 % for finansielle instru -
menter ved udgangen af 2014, må anses for rimelig. Som vist i  figur 2a  er der også stor absorption i nogle af de 
medlemsstater, der afsætter betydelige beløb til finansielle instrumenter.
Som i enhver statistisk fremstilling er der undtagelser:
— lav absorption og høj udbetalingssats for Rumænien og Tjekkiet
— høj samlet absorption og middel udbetalingssats som Grækenland og Frankrig
— Italien, Spanien og Slovakiet med lav absorption.
Kommissionen har indført særlige tiltag til at hjælpe dem med mindre gode resultater til at forbedre deres admini -
strative kapacitet, så de kan bruge midlerne i overensstemmelse med deres behov.
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 36-38
Kommissionen har identificeret risikoen anført af Retten (selv om forhøjelsen i nogle tilfælde var begrundet i mar -
kedsbetingelserne). Reglerne for 2014-2020 om trinvise betalinger løser dette problem.
Kommissionen vil gerne understrege, at finansielle formidlere i hvert fald ikke vil acceptere at starte gennemførel -
sen af et finansielt instrument, uden at vedkommende har fået et passende beløb stillet til rådighed.
40
Ordninger vedrørende forvaltningsomkostninger og -gebyrer overlades til aftalen mellem forvaltningsmyndighe -
den og fondsforvalteren i overensstemmelse med nærhedsprincippet.
I mange tilfælde omfattede disse ordninger også et performancebaseret vederlag, og/eller forvaltningsomkost -
ninger og -gebyrer blev sat lavere end de maksimale grænseværdier i forordningen. I nogle tilfælde blev der ikke 
pålagt EU-budgettet forvaltningsomkostninger og -gebyrer.
Forordningen definerer kun maksimum for støtteberettigede forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der er begræn -
set af tærsklen for den indbetalte kapital.
41
De finansielle instrumenter, der forvaltes af EIF, til investeringer i små og mellemstore virksomheder star -
tede op i 2013-2014, og nogle instrumenter fik yderligere bevillinger i 2015. Selv om udbetalingssatserne ved 
udgangen af 2014 var under gennemsnittet, forventes der en yderligere betydelig stigning indtil udløbet af 
støtteberettigelsesperioden.
Med hensyn til investeringer i byudviklingsfonde har EIB og byudviklingsfondene kraftigt fremskyndet investe -
ringerne siden 2014. Den langsomme start på investeringsprojekter hos de endelige modtagere kan forklares ved 
arten af infrastruktur og dermed længere livscyklus for Jessica-projekters, som betyder mere komplekse tilladel -
sesprocesser, statsstøtte og udbetalinger i takt med arbejdets fremskridt. En række sydeuropæiske fonde led også 
under makroøkonomisk krise og krise i banksektoren.
Kommissionens svar 99
43
Kommissionen mener, at de ændringer, den foretog i afslutningsretningslinjerne, var forenelige med artikel 78, stk. 
6, i forordning (EF) nr. 1083/2006, med senere ændringer, og den krævede derfor ikke en ændring af retsakten (se 
også Kommissionens svar på punkt 6.52 og anbefaling 5 i Rettens årsberetning fra 2014).
44
Kommissionen anser ikke fremskrivningen af udbetalingssatser fra tidligere år for at være den mest relevante 
metode til estimering af udbetalingssatsens størrelse inden udgangen af 2015, da den ikke tager hensyn til hele de 
finansielle instruments livscyklus, og den tid, der er gået siden en bestemt fond blev oprettet.
Se også Kommissionens svar på punkt 43.
48
Erfaringen har vist, at det ikke var hensigtsmæssigt at detailregulere indholdet af en forretningsplan. Dette er også 
i tråd med ånden i den delte forvaltning og i nærheds- og proportionalitetsprincipperne.
Måden, hvorpå artikel 43, stk. 2, i den generelle forordning oprindeligt blev udarbejdet, rejser nogle vigtige spørgs -
mål. For eksempel blev det ikke anset for fornødent at kræve, at medfinansieringspartnerne skulle fremlægge en 
forretningsplan, eftersom der kun skulle afleveres en forretningsplan (eller andet relevant dokument) fondsforval -
teren. Endvidere skelnede artikel 43, stk. 2, ikke mellem forretningsplanen for en holdingfond og en forretningsplan 
for en finansiel formidler, og derfor gav indholdet anledning til forvirring.
I den retlige ramme for 2014-2020, der er mere omfattende, er der heller ikke givet præcist indhold for en forret -
ningsplan. Den afgørende faktor med hensyn til oprettelse af et finansielt instrument er en finansieringsaftale 
underskrevet mellem forvaltningsmyndigheden og fondsforvalteren. Finansieringsaftalen skal omfatte investerings -
strategi og en forretningsplan og flere andre relevante elementer (se bilag IV i FFB).
50
Kommissionen har gentagne gange anbefalet medlemsstaterne, at de i finansieringsaftalerne medtager betin -
gelserne for eventuel tilbagetrækning af midler fra finansielle instrumenter og gå over til trinvise indbetalinger til 
instrumenterne (se punkt 5.3, vejledende COCOF-notat FEI 10-0014-05-EN).
51
Kommissionen bemærker, at i det samme land præsterede forskellige fonde forskelligt.
Kommissionen mener, at der er andre faktorer end blot robustheden i gabanalysen, der kan have bidraget til overdi -
mensionering af instrumenter (f.eks. finansiel krise eller den sene etablering af instrumenter, der påvirker udbetalin -
gen af midlerne).
Endvidere er de finansielle instrumenter markedsstyrede instrumenter. Vurderingen af mangler afslører, hvorvidt 
der er en form for markedssvigt. Markedsforholdene kan dog variere betydeligt nogle få år efter, at instrumenterne 
er blevet etableret. Derfor synes evalueringen af et finansielt instruments performance ved henvisning til forbindel -
sen mellem gabanalyser og udbetalingssatserne ikke at tage fat på denne udvikling i markedsbetingelser.
Kommissionens svar 100
52
Kommissionen bemærker, at det i 2007-2013 kun indirekte blev krævet i den retlige ramme, at der skulle foretages 
en mangelvurdering. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at det er positivt, når 82 % af de adspurgte i Rettens 
rundspørge har foretaget en vurdering.
53
Kommissionen minder om, at det indirekte krav om at gennemføre en mangelvurdering i perioden 2007-2013 ikke 
omfatter nogen af de obligatoriske og detaljerede krav til den forudgående vurdering i artikel 37 i FFB for perioden 
2014-2020. Kommissionen mener, at det nye lovkrav vil modvirke den dermed forbundne risiko, og at endnu et revi -
sionslag ikke vil være til nogen nytte.
Udførelsen af en forudgående vurdering påhviler forvaltningsmyndigheden, og resultaterne af den skal forelæg -
ges overvågningsudvalget, inden der tages beslutning om at yde programbidrag til finansielle instrumenter. Den 
forudgående evaluering er ikke en beslutning som sådan. Den bidrager til at undgå overlapninger og manglende 
sammenhæng mellem instrumenter gennemført af forskellige aktører på forskellige niveauer og til at undgå nogle 
af de problemer, der er identificeret i perioden 2007-2013.
Kommissionens erfaring viser, at forudgående vurderinger i 2014-2020 gennemføres af enheder med markedserfa -
ring og -kompetence, herunder EIB-Gruppen. Kravet om forudgående evaluering blev udformet med henblik på at 
sikre dens uafhængighed og objektivitet. Den forudgående evaluering underkastes en grundig offentlig kontrol og 
har en betydelig højere merværdi end en »uvildig undersøgelse« på grund af forelæggelsen for overvågningsudval -
get og offentliggørelse senest tre måneder efter færdiggørelsen.
Kommissionen mener, at det nye ratevise betalingssystem også vil fungere som en markedstest og som en ekstra 
garanti. Hvis udbetalingerne til de endelige modtagere bliver lavere end forventet, vil Kommissionen ikke fortsætte 
med yderligere godtgørelser.
54
Kommissionen bemærker, at der allerede er taget højde for »erfaringer« og »større socioøkonomiske forandringer« 
i de systematiske midtvejsrevisioner af de centralt forvaltede instrumenter for 2014-2020. Det er grunden til, at Kom -
missionen mener, at forudgående vurderinger ikke skal opdateres for at tage højde for disse aspekter.
55
Kommissionen minder om, at selv om finansielle instrumenter skal oprettes i overensstemmelse med reglerne for 
programmerne (nationale/regionale), betyder dette ikke, at der skal oprettes et finansielt instrument i hver region. 
Det er muligt at yde flere programbidrag til ét finansielt instrument og dermed udnytte stordriftsfordele og kritisk 
masse.
Det fremhæves også, at de tildelte beløb til finansielle instrumenter i en region ikke er vilkårlige. De er en del af den 
programstrategi, der anvendes i programforhandlingerne, og omfatter regionens behovsanalyse, der bekræftes ved 
en forudgående evaluering af programmet.
Kommissionens svar 101
57
Under samhørighedspolitikken var formålet at sikre et tilstrækkeligt udbud af muligheder, så den bedste gennemfø -
relse vælges med hensyn til det identificerede markedssvigt, så den mest effektive støtte kan gives.
Baseret på forudgående vurdering en børe instrumenterne være konstrueret på en måde, så man undgår overlap -
ninger og sikrer komplementaritet. Det er muligt at gøre flere programmers bidrag fra forskellige regioner til ét 
finansielt instrument og dermed udnytte stordriftsfordele og kritisk masse. Afhængigt af typen af instrumenter 
(f.eks. udlån og garantier) og de enkelte medlemsstaters særlige kendetegn klarer visse mindre fonde sig ligeså 
godt som større fonde eller endog bedre (f.eks. Tyskland, Polen eller Frankrig).
Kommissionen mener, at den forudgående evaluering, ved angivelse af den passende størrelse for det finansielle 
instrument, giver pålidelige og relevante resultater med større præcision end nogen generel information fra 
erhvervsfondsbranchen.
59
Kommissionen minder om, at denne mulighed i forordningen om fælles bestemmelser ikke fjerner de geografiske 
begrænsninger for hvert bidragende program. Den geografiske støtteberettigelse er et af de vigtigste aspekter af 
samhørighedspolitikken.
Se Kommissionens svar på punkt 55 og 57.
61
Med hensyn til artikel 38, stk. 1, litra a), i forordning om fælles bestemmelser (FFB) kan forvaltningsmyndighederne 
yde finansielle bidrag til finansielle instrumenter etableret på EU-plan, som forvaltes direkte eller indirekte af 
Kommissionen.
Kommissionen har givet omfattende præciseringer og arbejdet tæt sammen med medlemsstaterne om det, der 
vedrører SMV-initiativet, der er et finansieringsinstrument på EU-plan. Endvidere har Kommissionen udsendt en bro -
chure, der skal vejlede medlemsstaterne om komplementariteten mellem ESI-fondene og EFSI. Hvis der udvikles nye 
instrumenter på EU-plan, vil Kommissionen vejlede om bidraget af programressourcer til instrumenterne på EU-plan 
baseret på medlemsstaternes anmodninger.
64
Definitionen af løftestangseffekt følger af artikel 223 i gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen, der 
kræver ensartet rapportering for hver medlemsstat.
Alle Kommissionens tjenestegrene deltog i diskussionen om en fælles definition af løftestangseffekt. Afsnit 2.3.4 
i Kommissionens meddelelse KOM(2011) 662 af 19.10.2011 indfører et fælles koncept.
Kommissionens svar 102
65
Der har været ført diskussioner om definitionen af løftestangseffekt mellem Retten og Kommissionen siden 2010. 
Som nævnt i Kommissionens svar på punkt 64 følger definitionen af løftestangseffekt af finansforordningen og 
sikrer en ensartet rapportering fra medlemsstaterne.
Kommissionen mener, at Rettens fortolkning af løftestangseffekten er forskellig fra definitionen i artikel 223 i gen -
nemførelsesbestemmelserne til EU’s finansforordning som »det beløb, der udbetales til de støtteberettigede slut -
modtagere, divideret med det beløb, som Unionens bidrag udgør«. Det betyder, at løftestangseffekten skal ses som 
forholdet mellem Unionens finansielle midler afsat til et finansielt instrument (input) og det (totale) beløb afsat til 
støtteberettigede endelige modtagere (output).
En sådan fortolkning sikrer en ensartet behandling af løftestangseffekten mellem de finansielle instrumenter og 
tilskud.
Hvad angår delte forvaltningsinstrumenter vil medlemsstaternes rapportering sætte Kommissionen i stand til at 
skelne mellem en løftestangseffekt af private og offentlige bidrag under det operationelle program og/eller yder -
lige private eller offentlige kapitalindskud. Medfinansiering er ikke nødvendigvis udelukkende offentlig finansie -
ring. Prioritetsområdet kan være støtteberettigede offentlige udgifter eller støtteberettigede samlede udgifter 
(inklusive private og offentlige udgifter). Hovedparten af prioritetsområdet oprettet til støtte for SMV’er og den 
private sektor generelt) er de samlede udgifter (jf. artikel 120 i forordningen om fælles bestemmelser).
Eftersom de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) altid gennemføres via operationelle program -
mer, der medfinansieres med offentlige og/eller private ressourcer (hvorimod finansielle instrumenter gennemfø -
res under andre politikområder, som ikke kræver en sådan medfinansiering på programniveau), ville det ikke være 
rimeligt at antage, at denne medfinansiering ikke burde tælle som løftestangsressourcer for finansielle instrumenter 
gennemført via ESI-fonde.
67
Kommissionen understreger, at medlemsstaternes rapporter i perioden 2014-2020 bl.a. vil gøre det muligt for 
Kommissionen at fremlægge oplysninger om løftestangseffekten af finansielle instrumenter, som tager hensyn til 
medfinansieringskravene, dvs. det at den nationale medfinansiering kan bestå af offentlige og/eller private udgifter.
68
Kommissionen har nedsat en horisontal arbejdsgruppe, der skal vejlede om fortolkning af reglerne i den nuvæ -
rende finansforordning for så vidt angår gennemførelse af finansielle instrumenter for 2014-2020 samt om 
løftestangseffekt.
Kommissionen henviser også til sine svar på punkt 69 og 73.
Kommissionens svar 103
69
Den nuværende finansforordning og gennemførelsesbestemmelserne hertil kræver en fælles tilgang til rapporte -
ring om løftestangseffekt. Kommissionen traf foranstaltninger til at finjustere metoden til beregning af løftestangs -
effekt, som nævnt i svaret på punkt 68.
Da bestemmelserne gældende for finansielle instrumenter trådte i kraft i januar 2014, anvendes den reviderede 
tilgang kun på finansielle instrumenter for 2014-2020.
Desuden skal det bemærkes, at rækkevidden af disse instrumenter langtfra er homogene, hvilket forklarer visse 
forskelle i den anvendte metode. Disse forskelle bør derfor ikke systematisk opfattes som mangel på sammenhæng.
70
Kommissionen er enig i, at forskellige metoder tilpasset de forskellige instrumenter bør præciseres og konstaterer, 
at der er allerede gjort en indsats i denne henseende.
I juni 2015 finjusterede Kommissionen metoden til beregning af løftestangseffekt for, på en konsekvent og ensartet 
måde, at efterleve gældende krav vedrørende løftestangseffekt i finansforordningen og gennemførelsesbestem -
melserne. Metoden omfatter den nuværende programperiodes (2014-2020) finansielle instrumenter på EU-niveau. 
I overensstemmelse med ovennævnte metode bør midler til de endelige støttemodtagere svare til omfanget af 
et finansielt instruments finansiering ydet til de endelige støttberettigede modtagere via dets finansieringskæde, 
herunder den del, der er Unionens bidrag.
Desuden kan finansiering uden for et finansielt instruments finansieringskæde også tages i betragtning, hvis der er 
en klar sammenhæng med finansieringen gennem det finansielle instruments finansieringskæde. I overensstem -
melse med ovenstående skal alle finansieringskilder — investering i kapitalandele, lån og tilskud — ved finansierin -
gen af infrastrukturer tages i betragtning ved beregningen af finansieringsbeløbet til projektet. I denne forbindelse 
sikrer EU’s budgetindgreb i finansieringen af en transaktion en høj grad af vished for og gennemførlighed af trans -
aktionen som helhed, der får som effekt, at en større finansieringsvolumen mobiliseres.
For rapporteringsperioden, der starter fra 2015, vil Kommissionen sikre en bedre sammenhæng i metodologien til 
beregning af løftestangseffekt for alle instrumenter og produkttyper.
Se også Kommissionens svar til punkt 69 og 73.
Kommissionens svar 104
Tekstboks 7
Kommissionen bemærker, at OECD’s metode vedrører målinger af beløb mobiliseret fra den private sektor ved offi -
ciel udviklingsfinansiering.
Kommissionen mener, at årsagssammenhængen mellem EU-budgettet og de finansieringsbeløb, der blev mobilise -
ret, derfor kun kan vurderes fra sag til sag.
Selv mindre bidrag fra EU og EIB til projekter kan have positive indvirkninger:
— tiltrække yderligere privat finansiering af mindst samme størrelse som foranstillede lån fra EIB (dette er tilfældet 
for alle LGTT-garanterede projekter, hvor EIB’s långivning er lig med andre bankers)
— tilvejebringe en indtræden i private finansieringsinstitutters eller nationale udviklingsbankers regnskabsafslut -
ning på grund af EIB’s anerkendte rolle som finansiel institution med AAA-vurdering
— offentlige myndigheder, der deltager i lange løbetider med EIB i projekter, som ellers ikke kan finansieres ude -
lukkende i regional/national sammenhæng pga. de private investorers behov for afkast på kortere sigt.
I betragtning af ovennævnte argumenter mener Kommissionen, at de fælles finansielle bidrag fra Kommissionen 
og EIB samt EIB’s rolle som institutionel bank er en udløsende faktor for nationale/regionale myndigheders beslut -
ninger i forbindelse med at skaffe offentligt-private partnerskabsprojekter, hvor en del af finansieringen er ydet på 
lang sigt fra de nationale budgetter, sammen med EU og EIB’s langsigtede engagement, som udelukkende private 
institutioner ikke ville være i stand til at foretage.
Metoden til beregning af multiplikator blev finpudset i udformningen af den europæiske fond for strategiske inve -
steringer (EFSI). Derfor er projektinvesteringsomkostninger blevet justeret for at udelukke al tilskudsfinansiering 
fra EU, alle EU’s finansielle instrumenter eller tilskud fra ESI-fonde/finansielle instrumenter (med tilhørende national 
offentlig medfinansiering fra forvaltningsmyndigheder), som anvendes til at medfinansiere det foreslåede projekt.
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 71 og 72
Forordningen om fælles bestemmelser lægger rammerne for gennemførelsen af ESI-fondene. Andre retlige rammer, 
såsom direktiverne om offentlige indkøb eller statsstøttereglerne, skal også anvendes, uden at det er nødvendigt 
at gentage dem i forordningen om fælles bestemmelser. Finansforordningen gælder også på samme måde, navnlig 
dens særlige bestemmelser, der gælder for delt forvaltning.
I april 2016 udsendte Kommissionen en vejledende notat om rapportering, som dækker beregning af løftestangsef -
fekten for at give medlemsstaterne en ensartet metode. Det sikrer pålidelige og sammenlignelige data med hensyn 
til den forventede og opnåede løftestangseffekt. Hvad angår instrumenter med delt forvaltning vil medlemsstater -
nes rapportering også gøre det muligt for Kommissionen at give oplysninger om af finansielle instrumenters løfte -
stangseffekt, der tager højde for de medfinansieringsbehov, som måtte bestå af offentlige og/eller private udgifter.
Kommissionens svar 105
73
Kommissionen mener, at der ikke bør lægges for meget vægt på målet om at tiltrække privat kapital, navnlig for 
sektorer, der er udsat for betydelige markedssvigt.
For både centralt forvaltede og fælles forvaltede instrumenter kan andre mål være lige så vigtige (f.eks. investering 
i et bestemt spirende marked med stærk EU-merværdi i en tid med økonomisk recession, støtte vækst, beskæfti -
gelse og konkurrenceevne i alle medlemsstaterne og deres regioner osv.). Derfor rækker målingen af succesfaktoren 
for finansielle instrumenter længere end til omfanget af tiltrukne midler fra private.
Kommissionen understreger, at privat finansiering er et yderligere juridisk krav ved delt forvaltning, der hidrører fra 
den retlige ramme for statsstøtte.
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 74 til 76
Kommissionen påpeger, at den omstændighed, at parterne kan have forskellige mål, vil styrke kvaliteten af pro -
jekterne og giver mulighed for adgang til en bredere vifte af finansielle værktøjer til politikgennemførelse og den 
private sektors deltagelse og ekspertise. Den mener, at EU-støtte gennem professionelle og erfarne mekanismer vil 
styrke styring og gennemførelse af ESI-fondene.
For finansielle instrumenter med »delt forvaltning« skal præferencebehandlingen af de private investorer eller 
offentlige investorer, der opererer efter det markedsøkonomiske princip, samt eventuelle ordninger om risikodeling, 
overholde reglerne for statsstøtte som omhandlet i forordningerne for 2007-2013 og er begrænset til det minimum, 
der kræves for at tiltrække investorerne.
Derudover er, som foreskrevet i artikel 6 i delegeret forordning nr. 480/2014, præferencevederlag til private inve -
storer og offentlige investorer, der opererer efter det markedsøkonomiske princip som omhandlet i artikel 37, stk. 
2, litra c), og artikel 44, stk. 1, litra b), i FFB, rimelig i forhold til de risici, som disse investorer tager, og begrænset 
til det nødvendige minimum, der kræves for at tiltrække disse investorer, hvilket skal sikres gennem kontraktvilkår 
og -betingelser og proceduremæssige sikkerhedsforanstaltninger.
77
Kommissionen mener, at retsgrundlaget bør indeholde de generelle vilkår vedrørende mekanismer til deling af 
risiko og afkast for at give tilstrækkelig fleksibilitet til de detaljerede ordninger, der skal aftales i de konkrete delega -
tionsaftaler mellem Kommissionen og de udpegede enheder (jf. Kommissionens svar til tekstboks 9).
Tekstboks 9 Stk. 5
Kommissionen mener, at størrelsen af det vederlag, som Kommissionen har ret til at modtage for LGTT-/PBI-porte -
føljen står i rimeligt forhold til risikoen. Desuden bæres den resterende risiko i fuldt omfang bæres af EIB, når porte -
føljen med den mest risikovillige tilgang (PFLP) er udtømt.
Tekstboks 9 Stk. 6
Arbejdsdokumentet dateret 19. oktober 2011 var et sonderende dokument, men gav konturerne af et meget innova -
tivt projekt uden fortilfælde.
Under lovgivningsproceduren blev medlovgiverne gjort opmærksomme på udviklingen af den detaljerede ordning, 
som blev udløst af Kommissionens og EIB’s yderligere beregninger og risikoanalyse. Under alle omstændigheder var 
opdelingen på 95 %/5 % af first-loss-positionen tydeligt angivet i arbejdsdokumentet — denne risikodelingspara -
meter blev aldrig ændret.
Kommissionens svar 106
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 78 og tekstboks 10
Kommissionen mener, at risikodeling blandt de centralt forvaltede instrumenter er berettiget, navnlig til at hjælpe 
med overvinde den private sektors modvilje mod at investere i visse områder. First-loss-positioner bør begrundes 
behørigt, og der må gælde visse undtagelser under særlig hensyntagen til den sektor og det marked, som instru -
mentet opererer i, hvilket igen kan berettige sådanne risici.
Hvad angår EEEF kan det, på grund af vanskelighederne ved at stimulere investeringer i det uudviklede, fragmen -
terede, lille, kapitalintensive marked for energieffektivitet, være nødvendigt med mere risikobetonede tiltag eller 
andre foranstaltninger for at stimulere investeringerne.
79
Brugen af en særlig skatteordning i investeringsfondsbranchen i Luxembourg er sædvanligt og nødvendigt, især 
for en SICAV, til at reducere usikkerheden hos investorer, idet den skaber klarhed om beskatning af grænseoverskri -
dende investeringer.
Sådanne fonde opnår særlige skatteordninger alene på grund af det miljø, de opererer i, og det har ikke noget at 
gøre med, at et finansielt instrument er gennemført i en SICAV-struktur.
80
Kommissionen konstaterer, at ingen af de omhandlede undersøgelser er knyttet til en SICAV. Kommissionen 
understreger, at kun en brøkdel af de særlige skatteordninger blev anvendt af store multinationale selskaber til at 
opnå uretmæssige fordele. Forslag til Rådets direktiv (COM(2015)135 mangler stadig at blive vedtaget af lovgive -
ren og efterfølgende gennemført i medlemsstaternes nationale lovgivning. Anbefalingen C(2012)8806 er rettet til 
medlemsstaterne.
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 81 og tekstboks 11
Margueritefonden er en SICAV i Luxembourg, der opererer efter markedspraksis og på markedsbetingelser samt 
den nationale lovgivning.
Brugen af særlige skatteordninger er almindeligt for finansielle formidlere hjemmehørende i Luxembourg som 
en bekræftelse, der skal begrænse usikkerheden for investorer (især når fonden sigter mod at tiltrække private 
investorer).
82
Medlemsstaterne har ingen retlig forpligtelse til at aflægge rapport til Kommissionen om etableringen af finansielle 
instrumenter under EFRU og ESF. Med delt forvaltning og i overensstemmelse med nærhedsprincippet er det med -
lemsstaternes ansvar at sikre, at udformningen af de finansielle instrumenter er i overensstemmelse med gældende 
EU- og national lovgivning, således at de relaterede udgifter er lovlige og formelt rigtige.
Kommissionens svar 107
83
Kommissionen minder om, at der ikke er nogen systematisk rapportering, der kan identificere privat finansiering til 
de endelige modtagere.
Rettens analyse tager kun gennemførelsesrapporten om finansieringstekniske instrumenter i betragtning, for hvilke 
der er sat tal ind i kolonne II.10 Tal for OP-bidrag betalt til FEI — national privat medfinansiering. Men, som Retten 
imidlertid forklarer i punkt 85, kan privat finansiering også komme fra kilder uden for det operationelle program.
85
For programperioden 2014-2020 er kravene om rapportering om finansielle instrumenter anført i artikel 46 i FFB 
og bilag I i Kommissionens gennemførelsesforordning 821/2014. Sidstnævnte opstiller en model for rapportering 
af finansielle instrumenter. I afsnit VIII i rapporteringsmodellen skal medlemsstaterne oplyse størrelsen på andre 
bidrag, uden ESI-fondene, der er tilvejebragt ved finansielle instrumenter, herunder offentlige og/eller private 
bidrag, begge forpligtet i finansieringsaftalerne og udbetalt til de endelige modtagere. Faktisk fastsætter den 
lovgivningsmæssige ramme, at rapporteringen af finansielle instrumenter i henhold til artikel 46 skal indeholde 
oplysninger om private bidrag (i forbindelse med vurderingen af løftestangseffekten).
86
Mens retsgrundlaget for 2007-2013 ikke udtrykkeligt kræver performanceorienterede forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer, er vederlaget almindeligvis fastsat i finansieringsaftalen mellem forvaltningsmyndigheden og det 
organ, der gennemfører det finansielle instrument. Eksempelvis har i hvert fald Portugal, Det Forenede Kongerige 
og Polen indført et performancebaseret vederlagssystem i nogle af finansieringsaftalerne for EFRU- og ESF-instru -
menter i programperioden 2007-2013.
Kommissionen understreger også, at i mange lånefonde foregår den private medinvestering på fondsniveau og 
tilvejebringes af fondsforvalteren selv.
87
Kommissionen bemærker, at en yderligere faktor med hensyn til udformningen af finansielle instrumenter og løfte -
stangseffekten ved mobilisering af yderligere private midler er bestemte endelige modtageres risiko- og kredit-pro -
fil. Det er værd at bemærke, at EPMF er målrettet endelige modtagere med højere risiko- og kreditprofiler.
Se også Kommissionens svar på tekstboks 12.
Kommissionens svar 108
Tekstboks 12 Første afsnit
Ifølge ad hoc-revisionsrapporten om Marguerittefonden udarbejdet af eksterne konsulenter på anmodning af 
Kommissionen skyldtes manglende privat medfinansiering på fondsniveau ikke den private sektors modvilje mod 
investeringer i offentligt finansierede instrumenter, men skyldtes snarere Margueritefondens mindre almindelige 
forvaltningsstruktur, det begrænsede udbud af modne projekter og de svære markedsbetingelser, som fonden har 
skullet fungere på.
Tekstboks 12 Andet afsnit
EEEF blev skabt inden for en kort tidshorisont under Det europæiske genopretningsprogram for energiområdet til 
støtte for særligt risikable og innovative energieffektivitetsprojekter, en sektor, hvor der ikke tidligere var oprettet 
målrettede fonde. Derfor accepterede Kommissionen at være den bærende investor i fonden. Der er dog stadig 
plads til yderligere investeringer, da det samlede forpligtede beløb på dette stadium er mindre end halvdelen af 
fondens målsætning om 700 mio. euro.
89
Kommissionen begyndte at udarbejde et udkast til vejledende notat om præferencevederlag, som blev forelagt 
medlemsstaterne i oktober 2015, og den endelige udgave er under udarbejdelse.
90
Kommissionen mener, at de vigtigste aspekter af risikodelingsordningen mellem Kommissionen og dens partnere 
skal vurderes i det fremtidige retsgrundlag.
Men der må findes en balance for at sikre tilstrækkelig fleksibilitet i retsgrundlaget, således at ordningerne 
for deling af risiko og afkast mellem Kommissionen og den udpegede myndighed kan aftales i den konkrete 
delegationsaftale.
91
Kommissionen erkender betydningen af at sikre, at finansielle instrumenter ikke er underlagt uacceptable ordninger 
til skatteundgåelse. Dette er gentaget i dens nylige meddelelse om pakken af foranstaltninger til bekæmpelse af 
skatteundgåelse fra 29. januar 2016. Men forhåndstilsagn om skatteaftaler anses ikke for at gå imod Kommissionens 
egen politik.
For både centralt forvaltede finansielle instrumenter og finansielle instrumenter med delt forvaltning, som fastsat 
i henholdsvis artikel 140, stk. 4, i finansforordningen og i artikel 38, stk. 4, i forordningen om fælles bestemmelser, 
må organer, der gennemfører disse instrumenter ikke etableres og må ikke opretholde forretningsforbindelser med 
enheder stiftet i områder, hvis jurisdiktioner ikke samarbejder med EU med hensyn til anvendelse af internationalt 
vedtagne skattestandarder og skal overføre disse krav til deres kontrakter med de udvalgte finansielle formidlere. 
Det er et lovpligtigt krav for gennemførelse af finansielle instrumenter og giver en effektiv sikkerhed for anvendel -
sen af EU-midler.
Kommissionen finder, at den omdømmemæssige risiko ikke bør knyttes til eksistensen af forhåndstilsagn, men til de 
specifikke bestemmelser i disse aftaler.
Kommissionens svar 109
94
Kommissionen påtænker at give rettidig vejledning baseret på medlemsstaternes identificerede spørgsmål og 
behov.
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 96 og 97
Kommissionen mener, at hyppigheden af genanvendelse af midler i den støtteberettigede periode ikke er et mål 
i sig selv.
Desuden er/skal udløbsdatoen for den ydede finansiering tilpasset/tilpasses til typerne af investeringer, og en 
konklusion om den begrænsede revolverende virkning skal drages i forhold til oprettelsesdatoen for det finan -
sielle instrument, den afdragsfrie periode, udløbet og misligholdelsesraten for finansieringen ydet til de endelige 
modtagere.
I eksempelvis det såkaldte »hyldevare«-instrument om energieffektivitet »Renoveringslån« for 2014-2020 kan lånets 
udløb fastlægges for en periode på op til 20 år.
En fuld revolverende cyklus inden for programperioden taler imod et så langt perspektiv.
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 99 og 100
Kommissionen understreger, at forvaltningsmyndighederne er forpligtede til at sikre korrekte foranstaltninger for 
at efterkomme artikel 78, stk. 7, i den generelle forordning og fremlægge disse foranstaltninger ved afslutningen, 
f.eks. oplysninger om genbrug af resterende midler, der kan henføres til EFRU og ESF med angivelse den kompe -
tente myndighed, der er ansvarlig for at forvalte resterende midler, genbrugsformen, det pågældende geografiske 
område og den forventede varighed (se retningslinjer for afslutning, punkt 5.2.5).
Rammerne ikke blot opmuntrer medlemsstaterne til at genbruge ressourcerne til den samme målgruppe, men også 
til at midlerne reinvesteres flere gange, forudsat at der er et markedsgab. Det er op til medlemsstaterne at sikre 
efterlevelsen af disse bestemmelser.
102
Kommissionen fremhæver, at midler returneret til fonden efter udløbet af den støtteberettigede perioden ikke læn -
gere er EU-midler, men nationale midler.
FFB pålægger medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre korrekt anvendelse af midler, 
der betales tilbage til de finansielle instrumenter, i en periode på mindst 8 år efter udløbet af den støtteberettigede 
periode (se artikel 45 i forordningen om fælles bestemmelser og model til finansieringsaftale i bilag IV, artikel 1, litra 
j).
Kommissionen påtænker at verificere hensigtsmæssigheden af de foranstaltninger, der er iværksat i finansierings -
aftalerne, via den regelmæssige revision af de finansielle instrumenter hos de nationale revisionsmyndigheder og 
dens egne tjenestegrene.
Kommissionens svar 110
104
Kommissionen anerkender den nødvendige tid til at udarbejde et offentligt udbud med henblik på valg af fondsfor -
valter. Men dette kan ikke undgås, da de gældende udvælgelsesregler, herunder reglerne om offentlige indkøb, skal 
overholdes.
Det vejledende notat om forudgående evaluering, som blev afsluttet i februar 2015, forklarer det forhold at bidrage 
programressourcer 2014-2020 til et eksisterende finansielle instrument. Derudover indledte Kommissionen udar -
bejdelsen af et udkast til et vejledende notat om valg af organer, der gennemfører de finansielle instrumenter, 
der er planlagt til at omfatte et afsnit med beskrivelse af de betingelser, der gælder for kontraktændringer (f.eks. 
udvidelse af gennemførelsesperioden eller forhøjelse af beløbet på OP-bidrag til finansielle instrumenter i perioden 
2007-2013).
110
Kommissionen minder om, at gebyrer indberettet som »nul« i mange tilfælde betyder, at forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer er betalt. Der findes mere end 261 fonde, der har indberettet et »nul« for forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer.
111 Andet afsnit
I 2007-2013 henviste forordningen til nationale støtteberettigelsesregler snarere end EU’s støtteberettigelsesregler 
(artikel 56, stk. 4, i 1083/2006). Denne bemyndigelse til medlemsstaterne var i overensstemmelse med delt forvalt -
ning og nærhedsprincippet.
Støtteberettigelsesregler om forvaltningsomkostninger og -gebyrer er et af de meget få elementer i lovgivnin -
gen, hvor der en begrænsning på specifikke udgifter er pålagt i retsgrundlaget. Forordningen fastsatte forskellige 
tærskler for forvaltningsomkostninger og -gebyrer afhængigt af typen af finansielle produkter, og disse kan være 
lavere (men ikke højere) end 4 %, nemlig 2 % for holding- og garantifonde, 3 % for låne- og kapitalfonde og 4 % for 
mikrokreditinstrumenter. Lofterne sigter på at sikre EU’s finansielle interesser.
113
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer er støtteberettigede og refunderes kun af EU, hvis de er betalt. Derfor er den 
pågældende medlemsstat ikke forpligtet til at indberette forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der ikke er betalt, 
da de ikke kan kræves godtgjort af Kommissionen og derfor ikke finansieres over EU’s budget.
Hvis forvaltningsomkostninger og -gebyrer overstiger de lofter, der er baseret på en konkurrencemæssig frem -
gangsmåde og er anmeldt til Kommissionen som støtteberettigede udgifter ved afslutning, vil de relevante 
myndigheder (forvaltningsmyndighederne de attesterende myndigheder og revisionsmyndigheder) kontrol -
lere støtteberettigelsen for disse udgifter og er forpligtet til at give Kommissionen meddelelse om eventuelle 
uregelmæssigheder.
Kommissionens svar 111
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 115 til 117
Kommissionen mener, at reglerne er klart beskrevet i det retsgrundlag, der er underlagt detaljerede retningslinjer 
og at der ikke er mulighed for fortolkning.
Artikel 43 i gennemførelsesforordningen fastslår, at loftet for støtteberettigede udgifter er gældende for den kapi -
tal, der er indskudt fra det operationelle program i fonden, og ikke for den kapital, som fonden anvender til at yde 
støtte til de endelige modtagere.
Lofterne definerer de maksimale støtteberettigede udgifter og skal beregnes som et årligt gennemsnit, pro rata 
temporis. Det vejledende COCOF-notat om finansieringstekniske instrumenter behandler og forklarer yderligere 
retsgrundlaget (se afsnit 2.6.1. til 2.6.17).
For 2014-2020 kræver den juridiske ramme, at forvaltningsomkostninger og -gebyrer knyttes til performance, herun -
der de beløb, der er udbetalt til de endelige modtagere.
118
Se Kommissionens svar på punkt 86.
122
På grundlag af data, som medlemsstaterne har indberettet, udgør de akkumulerede forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer for finansielle instrumenter under EFRU og ESF ved udgangen af 2014 4,7 % af beløbene betalt til de 
finansielle instrumenter, hvilket svarer til et årligt beløb på under 1,0 %. Dette er i overensstemmelse med Rettens 
tal for bidrag fra EU-budgettet til centralt forvaltede instrumenter.
123
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer indberettet til Kommissionen er dem, der er betalt af forvaltningsmyndig -
hederne og godtgjort af Kommissionen til medlemsstaten uanset gennemførelsesniveau/-lag, hvor forvaltningsom -
kostninger og -gebyrer er afholdt. Kommissionen understreger, at en forvalter af en holdingfond og en forvalter af 
et finansielt instrument udfører forskellige funktioner og har ret til honorarer for udøvelsen af deres hverv.
De gebyrer, der opkræves af de endelige modtagere, skal fratrækkes de støtteberettigede udgifter, der anmeldes 
til Kommissionen, med henblik på at undgå dobbelt finansiering. Eksistensen af sådanne gebyrer og deres rette 
behandling er en del af forvaltningskontroller og revision.
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 124 til 127
Forholdet mellem gebyrer og økonomisk støtte til de endelige modtagere afspejler situationen for gennemførelsen 
af finansielle instrumenter ved udgangen af 2014 og vil blive reduceret i de efterfølgende år, da den økonomiske 
støtte til de endelige modtagere ventes at stige.
Kommissionens svar 112
128
Kommissionen henviser til sit svar under punkt 124 og bemærker, at en sammenligning vil kun være mulig ved 
afslutningen af EFRU- og ESF-instrumenterne.
131
Ved delt forvaltning og i overensstemmelse med nærhedsprincippet er det de nationale myndigheders ansvar at 
sikre, at de enkelte foranstaltninger gennemføres i overensstemmelse med gældende juridiske bestemmelser, her -
under overholdelse af lofterne for godtgørelse.
For finansielle instrumenter under EFRU og ESF understreger Kommissionen, at forvaltningsomkostninger og -geby -
rer er fastsat på grundlag af en aftale mellem forvaltningsmyndigheden og fondsforvalteren, og at Kommissionen 
ikke er part i kontraktforholdet. Dette er anderledes for centralt forvaltede instrument, hvor Kommissionen indgår 
i kontraktforholdet sammen med fondsforvalteren.
133
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer er støtteberettigede og refunderes kun af EU, hvis de er betalt. Derfor er den 
pågældende medlemsstat ikke forpligtet til at indberette forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der ikke er betalt, 
da de ikke kan kræves godtgjort af Kommissionen og derfor ikke finansieres over EU’s budget.
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der betales af forvaltningsmyndigheden kan også overstige de tærskelvær -
dier, der er fastsat i artikel 43, stk. 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1828/2006, men disse er så ikke berettiget 
til godtgørelse fra strukturfondene.
134
For programmeringsperioden 2014-2020 skal sammendraget af data udarbejdes af Kommissionen for alle fem ESI-
fonde. Rapporteringen om finansielle instrumenter blev sat til en periode på seks måneder for at tage højde for 
alle fondens særlige regler (og de respektive tidsfrister for indsendelse af den årlige gennemførelsesrapport som 
krævet i artikel 50, stk. 6 og 7), i FFB), den tid, der medgår til en konsolidering og vurdering af dataene fra medlems -
staterne/forvaltningsmyndighederne som led i den årlige gennemførelsesrapport og den samlede præsentation af 
fremskridtene med hensyn til gennemførelsen af finansielle instrumenter i alle 5 ESI-fonde.
Hvis Kommissionen kommer med bemærkninger til den årlige gennemførelsesrapport, herunder de finansielle 
instrumenter, returneres rapporten til forvaltningsmyndighederne og fristen på 2 måneder afbrydes, indtil de revi -
derede oplysninger igen er fremsendt til Kommissionen, hvorefter fristen på to måneder træder ind igen.
Derfor kan data lægges sammen, når Kommissionen har foretaget den fuldstændige vurdering, og der er tilstrække -
lig sikkerhed for nøjagtigheden og troværdigheden af forvaltningsmyndighedernes oplysninger.
Kommissionens svar 113
141 Første afsnit
Kommissionen finder, at en holdingfonds og en specifik fonds normale varighed er mindre end den støtteberetti -
gede periode på grund af den fornødne tid til at oprette det finansielle instrument (se også punkt 93).
Kommissionen understreger, at ifølge artikel 42, stk. 5, i FFB er det obligatorisk at anvende en performancebaseret 
beregningsmetode, og kriterierne for performance er fastsat i artikel 12 i delegeret retsakt 480/2014. Den samlede 
øverste grænse for støtteberettigede forvaltningsomkostninger og -gebyrer er fastsat i artikel 13, stk. 3), i delegeret 
retsakt 480/2014 med det formål at beskytte EU’s finansielle interesser.
I overensstemmelse med nærhedsprincippet skal betalinger af forvaltningsomkostninger og -gebyrer fastsættes 
i finansieringsaftalen. FFB og den delegerede retsakt 480/2014 fastsætter kun lofter for de maksimale støtteberetti -
gede udgifter, der skal medfinansieres af ESI-fondene, og ikke de faktiske betalinger af gebyrer. Dette beskytter EU’s 
finansielle interesser.
141 Andet afsnit
Kommissionen præciserede i det vejledende notat EGESIF 15-0021-01 om forvaltningsomkostninger og -gebyrer af 
26. november 2015, at der bør anvendes en »bonus-/fradragsordning«, hvis f.eks. fuld godtgørelse af forvaltnings -
omkostninger er knyttet til opfyldelsen af de aftalte mål i relation til de relevante performancekriterier (se punkt 2.2 
på side 3 i det vejledende notat).
141 Tredje afsnit
I overensstemmelse med nærhedsprincippet kan en sådan betingelse fastlægges i finansieringsaftalen, da det er 
et forhandlingsspørgsmål mellem forvaltningsmyndigheden og det organ, der gennemfører det finansielle instru -
ment. Lofterne for basisvederlag og performancebaseret vederlag tager sigte på at lægge loft over de maksimale 
støtteberettigede udgifter.
Kommissionen understreger desuden, at brugen af performancebaserede kriterier er obligatorisk.
Det performancebaserede vederlag er et obligatorisk krav, der er fastsat i artikel 42, stk. 5, i FFB, og kriterierne for 
performance er fastlagt i artikel 12 af delegeret retsakt 480/2014.
Ud fra et lovgivningsmæssigt synspunkt, blev dette af medlovgiverne anset for tilstrækkeligt til at sikre en forsvarlig 
gennemførelse af finansielle instrumenter.
Af hensyn til gennemskuelighed og forsvarlig økonomisk forvaltning understreges det også, at forvaltningsmyndig -
heden skal underrette overvågningsudvalget om bestemmelserne om performancebaseret beregning af afholdte 
forvaltningsomkostninger eller af det finansielle instruments forvaltningsgebyrer. Overvågningsudvalget vil årligt 
modtage rapporter om de forvaltningsomkostninger og -gebyrer, der er indbetalt i det foregående kalenderår.
Kommissionens svar 114
144
Kommissionen finder ikke, at denne forhøjelse af finansiering via finansielle instrumenter rent faktisk øger den tek -
niske bistand til medlemsstaterne, da de forpligtede beløb til teknisk bistand er baseret på specifikke projekter, der 
vedrører gennemførelsen af programmerne og ikke størrelsen af finansiering leveret via de finansielle instrumenter.
Desuden skal noget af den teknisk støtte anvendes ved gennemførelsen af de finansielle instrumenter (se Kommis -
sionens svar på punkt 94).
Den tekniske bistand blev planlagt i hver medlemsstat i forhold til de forventede behov for at dække arbejdet i for -
bindelse med udarbejdelse og gennemførelse af programmerne.
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer udgør vederlaget til fondsforvalteren for at forvalte og sikre overholdelsen 
af rapporteringskravene.
Desuden er omkostningsfaktoren for faglig bistand ikke nødvendigvis det samlede disponible beløb til tilskudsord -
ninger, men andre faktorer, såsom kompleksiteten af forvaltnings- og kontrolsystemet og de retlige krav knyttet til 
gennemførelsen på nationalt plan og på EU-plan, antallet af operationelle programmer, foranstaltninger og større 
medfinansierede projekter, antallet af investeringsbanker mv.
145
Kommissionen påpeger, at i den årlige gennemførelsesrapport, som forvaltningsmyndigheden indsender, er den 
vigtigste gennemførte tekniske assistance i et bestemt år beskrevet i et særligt afsnit. Desuden bliver udgifter 
til teknisk bistand anmeldt til Kommissionen med henblik på godtgørelse kontrolleret af forvaltningsmyndig -
heden eller et andet organ på grundlag af omkostningsfordeling og vedlagt fakturaer, lønsedler eller anden 
dokumentation.
Udgiftsanmeldelsen, der stikprøvevis er blevet kontrolleret af forvaltningsmyndigheden, kan kontrolleres igen af 
den attesterende myndighed, revisionsmyndigheden og Kommissionens revisorer.
146
Kommissionen mener, at omkostningerne ved programforvaltning (budget for teknisk assistance) ikke bør blandes 
med udgifterne til gennemførelsen af enkeltaktiviteter i et program (forvaltningsomkostninger og -gebyrer for 
finansielle instrumenter), da de heller ikke blandes ved gennemførelsen af tilskudsaktiviteter (f.eks. indgår udgif -
terne til vederlag til projektets tilsynsførende tekniker i bevillingerne til projekter og ikke i beløbene til teknisk 
assistance).
Kommissionen modtager rapporter fra medlemsstaterne om budgettet for teknisk assistance.
Desuden er omkostningsstrukturerne for tilskud og finansielle instrumenter samt for delt forvaltning og finansielle 
instrumenter med direkte forvaltning forskellige.
Kommissionen offentliggjorde en undersøgelse i juli 2012 med kvantitative og kvalitative oplysninger om de admi -
nistrative omkostninger og de administrative byrder, der er forbundet med forvaltningen af EU’s strukturfonde   
(http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/studies/pdf /measuring/measuring_impact_report.pdf ).
Opdateringen af denne undersøgelse er i gang, og det er planen, at den skal udgives sidst i 2016. Det er meningen, 
at den skal inddrages ved forenklingsarbejdet.
Kommissionens svar 115
Konklusioner og anbefalinger
147
Kommissionen er enig i, at der er flere fordele ved at yde finansiel støtte fra EU’s budget via finansielle instrumenter, 
hvilket er grunden til 2014-2020 programperioden er aktivt at fremme og tilskynde til øget anvendelse.
148
Kommissionen mener, at virkningen af de problemer, som Retten har påpeget, er forskellig fra medlemsstat til 
medlemsstat og for typen af finansielle instrumenter, og at finansielle instrumenter, overordnet set, fortsat vil være 
effektive og virksomme til gennemførelse af EU-fonde.
148 Første afsnit
Kommissionen mener, at den gennemsnitlige udbetalingssats på 57 % (ultimo 2014) udgør en meget heterogen 
situation. Risikoen for ikke at opnå fuld udbetaling ved afslutning vedrører et begrænset antal finansielle instru -
menter i nogle få medlemsstater.
Den lave udbetalingssats ved udgangen af 2014 skyldes en række faktorer, herunder den finansielle krise og de 
begrænsede erfaringer i nogle medlemsstater, samt at nogle instrumenter startede sent.
148 Andet afsnit
Hvad angår finansielle instrumenter med delt forvaltning, tillod de juridiske krav om rapportering ikke Kommissio -
nen at indhente udtømmende oplysninger om private investorers deltagelse fra medlemsstaterne. Kommissionen 
konstaterer imidlertid, at statsstøttereglerne for visse finansielle instrumenter kræver et minimum af deltagelse af 
private investorer (f.eks. 30 % og i nogle tilfælde endog 60 %).
Kommissionen mener, at det lykkedes centralt forvaltede finansielle instrumenter udviklet i perioden 2007-2013 
at tiltrække betydelige ressourcer fra den private sektor til projekter, selv i de tilfælde, hvor der ikke kom private 
bidrag til fonden (f.eks. Margueritefonden). Vi mener, at erfaringerne indhentet fra brugen af disse instrumenter 
hjælper Kommissionen med at udvikle instrumenter, der kan tiltrække flere private investeringer.
148 Tredje afsnit
Kommissionen mener, at hyppigheden af genanvendelse af midler i den støtteberettigede periode ikke er et mål 
i sig selv.
Desuden er/skal udløbsdatoen for den ydede finansiering tilpasset/tilpasses til typerne af investeringer, og en 
konklusion om den begrænsede revolverende virkning skal drages i forhold til oprettelsesdatoen for det finan -
sielle instrument, den afdragsfrie periode, udløbet og misligholdelsesraten for finansieringen ydet til de endelige 
modtagere.
Kommissionens svar 116
148 Fjerde afsnit
I henhold til de gældende regler for programmeringsperioden 2007-2013 er udgifter til forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer knyttet til de beløb, der indbetales til de finansielle instrumenter, og ikke til beløbene udbetalt til de 
endelige modtagere. Kommissionen bemærker, at en sammenligning med centralt forvaltede instrumenter kun vil 
være mulig ved afslutningen af EFRU- og ESF-instrumenterne.
For 2014-2020 skal udgifter til forvaltningsomkostninger og -gebyrer knyttes til performance, herunder de beløb, 
der er udbetalt til de endelige modtagere.
150
Kommissionen finder, at risikoen for ikke at opnå fuld udbetaling ved afslutning vedrører et begrænset antal finan -
sielle instrumenter i nogle få medlemsstater.
Kommissionen bemærker, at 82 % af de adspurgte angav, at de udførte en mangelvurdering af markedsbehov, trods 
det faktum, at det var kun krævet indirekte i den juridiske ramme. Dette bør ses som et positivt aspekt, idet der 
tages hensyn til den ikkebindende karakter af dette krav for 2007-2013.
151
Kommissionen bemærker, at afhængigt af typen af instrumenter (f.eks. udlån og garantier), og de enkelte medlems -
staters særkender, præsterer nogle mindre fonde lige så godt som eller bedre end større og mellemstore fonde 
(f.eks. Tyskland, Polen eller Frankrig).
Anbefaling 1 (a)
Kommissionen accepterer denne anbefaling.
Når et nyt finansielt instrument udvikles, bør den forudgående evaluering omfatte en analyse af erfaringerne fra 
tidligere lignende instrumenter.
Anbefaling 1 (b)
Kommissionen accepterer denne anbefaling.
For centralt forvaltede instrumenter forudser de relevante retsgrundlag midtvejsrevisioner eller -evalueringer.
For alle sådanne fremtidige midtvejsrevisioner af finansielle instrumenter vil Kommissionen sikre, at de omfatter de 
indhøstede erfaringer og effekten af alle større socioøkonomiske ændringer af rationalet for instrumentet og det 
tilsvarende bidrag fra EU-budgettet.
Kommissionens svar 117
Anbefaling 2
Kommissionen accepterer denne anbefaling, og anser den for sit vedkommende som værende gennemført.
Hvad angår finansielle instrumenter på nationalt/regionalt niveau begyndte Kommissionen at udarbejde og frem -
lagde den 28. april 2016 medlemsstaterne et udkast til vejledende notat om gennemførelsesmuligheder i henhold 
til artikel 38, stk. 1, litra b), i FFB. Mulighederne for stordriftsfordele skal også behandles i den forudgående vurde -
ring, når man ser på gennemførelsesordningen i henhold til betydningen i artikel 38 i FFB.
Hvad angår ESI-fondenes programbidrag til EU’s instrumenter har Kommissionen givet omfattende præciseringer 
og arbejdet tæt sammen med medlemsstaterne om det, der vedrører SMV-initiativet, der er et finansieringsinstru -
ment på EU-niveau.
Endvidere har Kommissionen udsendt en brochure, der skal vejlede medlemsstaterne om komplementaritet mellem 
ESI-fondene og EFSI.
Hvis der udvikles nye instrumenter på EU-niveau, vil Kommissionen vejlede om bidraget af programressourcer til 
instrumenterne på EU-niveau baseret på medlemsstaternes anmodninger.
Hvad angår måldatoen for gennemførelse understreger Kommissionen, at anbefalingen implementeres, hvad Kom -
missionen angår.
152
Kommissionen mener, at der ikke bør lægges for meget vægt på målet om at tiltrække privat kapital, navnlig for 
sektorer, der er udsat for betydelige markedssvigt. For både centralt forvaltede instrumenter og instrumenter med 
delt forvaltning på EU-niveau kan andre mål være lige så vigtige (f.eks. investering i et bestemt spirende marked 
med stærk EU-merværdi i en tid med økonomisk recession, støtte vækst, beskæftigelse og konkurrenceevne i alle 
medlemsstaterne og disses regioner). Derfor rækker målingen af de finansielle instrumenters succes længere end til 
omfanget af midler tiltrukket fra private.
Hvad angår finansielle instrumenter med delt forvaltning, tillod de juridiske krav om rapportering ikke Kommissio -
nen at indhente udtømmende oplysninger om private investorers deltagelse fra medlemsstaterne. Kommissionen 
konstaterer imidlertid, at statsstøttereglerne for visse finansielle instrumenter kræver et minimum af deltagelse af 
private investorer (f.eks. 30 % og i nogle tilfælde endog 60 %).
Kommissionen mener, at det lykkedes centralt forvaltede finansielle instrumenter udviklet i perioden 2007-2013 at 
tiltrække betydelige ressourcer fra den private sektor til projekter, selv i de tilfælde, hvor der ikke var ydet bidrag 
til fonden (f.eks. Margueritefonden). Vi mener, at erfaringerne indhentet fra brugen af disse instrumenter hjælper 
Kommissionen med at udvikle instrumenter, der kan tiltrække flere private investeringer.
Artikel 223 i gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen definerer løftestangseffekt som »det beløb, 
der udbetales til de støtteberettigede slutmodtagere, divideret med det beløb, som Unionens bidrag udgør«. Det 
betyder, at løftestangseffekten skal ses som forholdet mellem Unionens finansielle midler afsat til et finansielt 
instrument (input) og det (totale) beløb afsat til støtteberettigede endelige modtagere (output). Kommissionen 
mener som sådan, at denne fremgangsmåde tager fuldt ud hensyn til, i hvor høj grad den offentlige finansiering fra 
EU-budgettet mobiliserer yderligere midler.
Kommissionens svar 118
153
Kommissionen mener, at det er for tidligt at drage konklusioner med hensyn til omfanget af den private finansie -
ring, der kan tiltrækkes i løbet af 2014-2020. Det bredere anvendelsesområde for finansielle instrumenter for 2014-
2020 giver yderligere muligheder samt muligheden for kombination med EFSI. Kommissionen bemærker, at den 
leverede modeller til præferencevederlagsordninger i det vejledende notat i 2014.
Gennemførelsesforordning nr. 964/2014 for »hyldevare«-instrumenter for 2014-2020 giver eksempler på, hvordan 
man bedst kan anvende bestemmelserne om gunstig behandling til at tiltrække mere privat kapital uden at udsætte 
den offentlige sektor for uforholdsmæssigt store risici.
Desuden har Kommissionen i sin brochure af 22. februar 2016 givet eksempler på kombinationer af ESI-fonde 
og EFSI, der omfatter præferencevederlag til private investorer (se http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/
thefunds/fin_inst/pdf/efsi_esif_compl_en.pdf ).
Endelig begyndte Kommissionen at udarbejde et udkast til vejledende notat om præferencevederlag, som blev 
forelagt medlemsstaterne i oktober 2015. Den endelige udgave er under udarbejdelse.
154
Kommissionen erkender betydningen af at sikre, at finansielle instrumenter ikke er underlagt uacceptable ordninger 
til skatteundgåelse. Dette er gentaget i dens nylige meddelelse om pakken af foranstaltninger til bekæmpelse af 
skatteundgåelse fra 29. januar 2016. Men forhåndstilsagn om skatteaftaler anses ikke for at gå imod Kommissionens 
egen politik. Som begreb sigter forhåndstilsagn om skatteaftaler mod at mindske usikkerheden hos investorerne.
Anbefaling 3
Kommissionen kan ikke acceptere anbefalingen.
Den anser det ikke for nødvendigt at ændre finansforordningen og/eller de underliggende sektorbestemte regler 
(FFB og centralt forvaltede sektorbestemte regler) og mener, at spørgsmålet kan håndteres tilstrækkeligt i form af 
vejledning.
Vedrørende delt forvaltning begyndte generaldirektoraterne med ansvar for ESI-fondene at udarbejde et udkast til 
vejledende notat om rapportering. Dette udkast blev forelagt medlemsstaterne den 28. april 2016, og det er menin -
gen, at det vejledende notat skal indeholde detaljerede oplysninger om beregningen af den løftestangseffekt, der 
er fastsat i finansforordningen og gennemførelsesbestemmelserne til den, samt hvordan de mobiliserede beløb 
fastsættes. Medlemsstaternes rapportering vil sætte Kommissionen i stand til at skelne mellem en løftestangs -
effekt af private og offentlige bidrag under det operationelle program og/eller yderlige private eller offentlige 
kapitalindskud.
Hvad angår centralt forvaltede instrumenter forbedrede Kommissionen i juni 2015 metoderne til beregning af løfte -
stangseffekten for de finansielle instrumenter for 2014-2020 med henblik på konsekvent og ensartet efterlevelse af 
gældende krav til løftestangseffekten i finansforordningen og gennemførelsesbestemmelserne.
Kommissionens svar 119
Anbefaling 4
Kommissionen accepterer anbefalingen.
Retningslinjerne for afslutning af operationelle programmer (Kommissionens beslutning C(2015) 2771) forudser 
i kapitel 5.2.5, at den endelige rapport som en del af afslutningspakken skal beskrive identiteten af de nationale 
medfinansieringsformidlere, typen af national medfinansiering og alle medinvesteringsfonde ud over programres -
sourcer. Derudover kræves i bilag I, skabelon 1 og 2, at medlemsstaterne i det obligatoriske felt III.2.2.4 rapporterer 
den nationale privat medfinansiering, der faktisk er betalt til det finansielle instrument.
Anbefaling 5
Kommissionen accepterer denne anbefaling
Måden at anvende bestemmelserne om præferencebetaling til at tiltrække mere privat kapital uden at udsætte 
offentlige bidragydere til de finansielle instrumenters bevillinger for uforholdsmæssigt store risici er omtalt i bind 
I af den generelle metode til forudgående vurdering vedrørende finansielle instrumenter udgivet i april 2014.
Desuden giver gennemførelsesforordning nr. 964/2014 for »hyldevare«-instrumenter for 2014-2020 eksempler på, 
hvordan man bedst kan anvende bestemmelserne om præferencebehandling til at tiltrække mere privat kapital 
uden at udsætte den offentlige sektor for uforholdsmæssigt store risici.
Endelig begyndte Kommissionen at udarbejde et udkast til vejledende notat om præferencevederlag, som blev 
forelagt medlemsstaterne i oktober 2015. Den endelige udgave er under udarbejdelse.
Hvad angår måldatoen for gennemførelse understreger Kommissionen, at anbefalingen implementeres, hvad Kom -
missionen angår.
Anbefaling 6
Kommissionen accepterer delvist denne anbefaling for så vidt den angår dens lovgivningsmæssige forslag til pro -
grammeringsperioden efter 2020.
Anbefaling 7
Kommissionen accepterer anbefalingen.
Hvad angår delt forvaltning vil Kommissionen i det vejledende notat om gennemførelsesalternativer i henhold til 
artikel 38, stk. 1, litra b), i FFB medtage yderligere anbefalinger til at kræve tilpasning af finansielle instrumentstruk -
turer til den politik, der fremgår af Kommissionens meddelelse om pakken til bekæmpelse af skatteundgåelse fra 
januar 2016.
Hvad angår centralt forvaltede instrumenter har Kommissionen allerede skrevet til EIB og EIF for at understrege vig -
tigheden af Kommissionens foranstaltninger til bekæmpelse af skatteundgåelse og tilskynde til yderligere fremme 
af bedste praksis hos EIB/EIF på dette område. Kommissionen indgår i en aktiv dialog med EIB og EIF om revision af 
deres respektive politikker på dette område.
Kommissionens svar 120
Kommissionen konstaterer endvidere, at artikel 140, stk. 4, i finansforordningen og artikel 38, stk. 4, punkt 2, i FFB 
fastsætter, at de organer, der gennemfører finansielle instrumenter skal efterleve gældende lovgivning, herunder 
hvidvaskning af penge, bekæmpelse af terrorisme og skattesvig. De organer, der gennemfører finansielle instru -
menter kan ikke oprettes og kan ikke opretholde forretningsforbindelser med virksomheder, der er stiftet lande, 
hvis jurisdiktion ikke samarbejder med EU om anvendelse af internationalt vedtagne skattestandarder. Forvaltnings -
myndighederne skal overføre disse krav til deres kontrakter med de udvalgte finansielle formidlere.
De skattemæssige behandlingers overensstemmelse med den nationale lovgivning og EU’s anbefalinger er en del 
af systemet til gennemførelse af de finansielle instrumenter, der er omfattet af forvaltningskontrollerne fastsat i det 
vejledende notat EGESIF 14/0012/02.
Hvad angår måldatoen for gennemførelse understreger Kommissionen, at anbefalingen implementeres, hvad Kom -
missionen angår.
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 155 og 156
Kommissionen mener, at hyppigheden af genanvendelse af midler i den støtteberettigede periode ikke er et mål 
i sig selv.
Desuden er/skal udløbsdatoen for den ydede finansiering tilpasset/tilpasses til typerne af investeringer, og en 
konklusion om den begrænsede revolverende virkning skal drages i forhold til oprettelsesdatoen for det finan -
sielle instrument, den afdragsfrie periode, udløbet og misligholdelsesrate for finansieringen ydet til de endelige 
modtagere.
Med hensyn til slutningen af gennemførelsesperioden mener Kommissionen, at de ændringer, den foretog i afslut -
ningsretningslinjerne, var forenelige med artikel 78, stk. 6, i forordning (EF)nr. 1083/2006, som ændret, og den kræ -
vede derfor ikke en ændring af retsakten (se også Kommissionens svar på punkt 43 og anbefaling 5 i Rettens års -
beretning for 2014). Kommissionen understreger, at forvaltningsmyndighederne er forpligtede til at sikre korrekte 
foranstaltninger for at efterkomme artikel 78, stk. 7, i den generelle forordning og fremlægge disse foranstaltninger 
ved afslutningen, f.eks. oplysninger om genanvendelse af resterende midler, der kan henføres til EFRU og ESF med 
angivelse af den kompetente myndighed, der er ansvarlig for at forvalte resterende midler, genanvendelsesformen, 
det pågældende geografiske område og den forventede varighed (se retningslinjer for afslutning, punkt 5.2.5).
Anbefaling 8
Kommissionen accepterer denne anbefaling.
Artikel 45 i FFB pålægger medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre korrekt anvendelse 
af midler, der betales tilbage til de finansielle instrumenter, i en periode på mindst 8 år efter udløbet af den støtte -
berettigede periode (se også model til finansieringsaftale i bilag IV, artikel 1, litra j). Midler returneret til fonden efter 
udløbet af den støtteberettigede periode er ikke længere EU-midler, men nationale midler.
I den endelige udgave af det vejledende notat om gennemførelsesalternativer i henhold til artikel 38, stk. 1, litra 
b), i FFB vil Kommissionen understrege betydningen af kravet i FFB om anvendelse af returnerede midler i finansie -
ringsaftalen, der er underskrevet af forvaltningsmyndighederne, og vil påpege, at en kontrol af relevansen af denne 
bestemmelse falder inden for anvendelsesområdet for revisionsmyndighedernes normale revision.
Hvad angår måldatoen for gennemførelse understreger Kommissionen, at anbefalingen implementeres, hvad Kom -
missionen angår.
Kommissionens svar 121
Anbefaling 9
Kommissionen accepterer denne anbefaling.
Det vejledende notat om forudgående vurdering, som blev vedtaget i maj 2014, forklarer betingelserne for at 
bidrage med programressourcer for 2014-2020 til et eksisterende finansielt instrument.
Derudover begyndte Kommissionen at udarbejde et udkast til vejledende notat om udvælgelse af organer til gen -
nemførelse af finansielle instrumenter. Det udkast blev forelagt medlemsstaterne i oktober 2015, og det er menin -
gen, at det skal indeholde et afsnit, der beskriver de betingelser, der gælder for kontraktændringer (f.eks. udvidelse 
af gennemførelsesperioden eller forøgelse af beløbene for OP-bidrag til finansielle instrumenter i perioden 2007-
2013). Den endelige udgave af dette vejledende notat er under udarbejdelse.
Hvad angår måldatoen for gennemførelse understreger Kommissionen, at anbefalingen implementeres, hvad Kom -
missionen angår.
158
De akkumulerede forvaltningsomkostninger og -gebyrer udgør 4,7 % af beløbene udbetalt til finansielle instrumen -
ter ved udgangen af december 2014, hvilket svarer til et årligt beløb på under 1,0 %.
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer er støtteberettigede og refunderes kun af EU, hvis de er betalt til fondsfor -
valteren. Hvis de betalte forvaltningsomkostninger og -gebyrer overstiger lofterne, vil godtgørelsen blive foretaget 
på grundlag af disse lofter og ikke de højere beløb, der faktisk er betalt. Denne foranstaltning beskytter EU’s finan -
sielle interesser.
Kommissionen mener, at bestemmelserne er klart beskrevet i det retsgrundlag, der er underlagt detaljerede ret -
ningslinjer, og at der ikke er mulighed for fortolkning.
Artikel 43 i gennemførelsesforordningen fastslår at lofterne for støtteberettigede udgifter finder anvendelse på den 
kapital, der er indskudt fra det operationelle program til fonden, og ikke på den kapital, som fonden anvender til at 
yde støtte til endelige modtagere.
Lofterne definerer de maksimale støtteberettigede udgifter og skal beregnes som et årligt gennemsnit, pro rata 
temporis. Det vejledende COCOF-notat om finansieringstekniske instrumenter behandler og forklarer yderligere 
retsgrundlaget (se afsnit 2.6.1 til 2.6.17).
For 2014-2020 kræver den juridiske ramme, at forvaltningsomkostninger og -gebyrer knyttes til performance, herun -
der beløb udbetalt til de endelige modtagere.
Fælles svar fra Kommissionen på punkt 159 og 160
For 2007-2013 overvåger Kommissionen forvaltningsomkostninger og -gebyrer via sammendrag af data for finan -
sielle instrumenter baseret på medlemsstaternes rapportering. Dette krav blev indført i 2011.
For perioden 2014-2020 får Kommissionen mere fuldstændige og pålidelige data til at overvåge hele gennemførel -
sen af de finansielle instrumenter, herunder forvaltningsomkostninger og -gebyrer.
De nationale myndigheder er for begge perioder ansvarlige for, hvorvidt udgifter til forvaltningsomkostninger 
og -gebyrer er støtteberettigede i overensstemmelse med de gældende regler og nærhedsprincippet.
Kommissionens svar 122
Kommissionen mener, at omkostningerne ved programforvaltning (budget for teknisk assistance) ikke bør blandes 
med udgifterne til gennemførelsen af enkeltaktiviteter i et program (forvaltningsomkostninger og -gebyrer for 
finansielle instrumenter), da de ikke blandes ved gennemførelsen af tilskudsaktiviteter (f.eks. indgår udgifterne til 
vederlag til projektets tilsynsførende tekniker i bevillingerne til projekter og ikke i beløbene til teknisk assistance).
Kommissionen vil gerne understrege, at den gennemgår modtagne rapporter fra medlemsstaterne om budgettet 
for teknisk assistance. Dette var tilfældet for perioden 2007-2013 og fortsætter for perioden 2014-2020.
161
For programmeringsperioden 2014-2020 skal sammendraget af data udarbejdes af Kommissionen for alle fem ESI-
fonde. Rapporteringen om finansielle instrumenter blev sat til en periode på seks måneder for at tage højde for 
alle fondens særlige regler (og de respektive tidsfrister for indsendelse af den årlige gennemførelsesrapport som 
krævet i artikel 50, stk. 6 og 7), i FFB), den tid, der medgår til en konsolidering og vurdering af dataene fra medlems -
staterne/forvaltningsmyndighederne som led i den årlige gennemførelsesrapport og den samlede præsentation af 
fremskridtene med hensyn til gennemførelsen af finansielle instrumenter i alle fem ESI-fonde.
Hvis Kommissionen kommer med bemærkninger til den årlige gennemførelsesrapport, herunder de finansielle 
instrumenter, returneres rapporten til forvaltningsmyndighederne og fristen på 2 måneder afbrydes, indtil de revi -
derede oplysninger igen er fremsendt til Kommissionen, hvorefter fristen på to måneder træder ind igen.
Derfor kan data lægges sammen, når Kommissionen har foretaget den fuldstændige vurdering, og der er tilstrække -
lig sikkerhed for nøjagtigheden og troværdigheden af forvaltningsmyndighedernes oplysninger.
162
Det performancebaserede vederlag er et obligatorisk krav, der er fastsat i artikel 42, stk. 5, i FFB, og kriterierne for 
performance er fastlagt i artikel 12 af delegeret retsakt 480/2014.
I det vejledende notat om forvaltningsomkostninger og -gebyrer (EGESIF_15-0021-01) udsendt i november 2015 gav 
Kommissionen præciseringer af den performancebaserede beregningsmetode.
Anbefaling 10 (a)
Kommissionen accepterer denne anbefaling.
Forvaltningsomkostninger og -gebyrer skal fortsat indberettes i forbindelse med sammendraget af data, og i maj 
2015 blev specifikke anvisninger om denne rapportering fremsendt til medlemsstaterne.
Retningslinjerne for afslutning af operationelle programmer (Kommissionens beslutning C(2015) 2771) Bilag 1 skabe -
lon 1 (obligatorisk felt III.4, III.6) og skabelon 2 (obligatorisk felt III.4) kræver, at medlemsstaterne indberetter forvalt -
ningsomkostninger og -gebyrer afholdt og betalt inden marts 2017.
Kommissionens svar 123
Anbefaling 10 (b)
Kommissionen kan ikke acceptere anbefalingen.
Kommissionen mener, at bestemmelserne er klart beskrevet i det retsgrundlag, der er underlagt detaljerede ret -
ningslinjer, og at der ikke er mulighed for fortolkning.
Artikel 43 i gennemførelsesforordningen fastslår, at lofterne for støtteberettigede udgifter finder anvendelse på 
den kapital, der er indskudt fra det operationelle program til fonden, og ikke på den kapital, som fonden anvender 
til at yde støtte til endelige modtagere.
Lofterne definerer de maksimale støtteberettigede udgifter og skal beregnes som et årligt gennemsnit, pro rata 
temporis. Det vejledende COCOF-notat om finansieringstekniske instrumenter behandler og forklarer yderligere 
retsgrundlaget (se afsnit 2.6.1 til 2.6.17).
For 2014-2020 kræver den juridiske ramme, at forvaltningsomkostninger og -gebyrer knyttes til performance, herun -
der beløb udbetalt til de endelige modtagere.
Anbefaling 11 (a)
Kommissionen kan ikke acceptere anbefalingen.
Kommissionen anser de obligatoriske bestemmelser om performancebaseret vederlag, der er fastsat i artikel 42, 
stk. 5), i FFB, samt detaljerede kriterier for performance, der er fastsat i artikel 12 i delegeret retsakt 480/2014, for at 
udgøre et tilstrækkeligt grundlag for opnåelse af den ønskede virkning, og at der på dette stadium ikke er tilstræk -
keligt grundlag, der kunne begrunde fremsættelsen af et ændringsforslag.
Kommissionen konstaterer endvidere, at forvaltningsmyndigheden skal underrette overvågningsudvalget om 
bestemmelserne vedrørende performancebaseret beregning af afholdte forvaltningsomkostninger eller af forvalt -
ningsgebyrer af det finansielle instrument. Overvågningsudvalget vil årligt modtage rapporter om de forvaltnings -
omkostninger og -gebyrer, der er indbetalt i det foregående kalenderår.
Anbefaling 11 (b)
Kommissionen bemærker, at denne anbefaling er rettet til medlemsstaterne.
Kommissionen er enig i, at forvaltningsmyndighederne bør gøre bedst mulig brug af de eksisterende lovkrav. Disse 
krav forklares og fortolkes også i detaljer i det vejledende notat om forvaltningsomkostninger og -gebyrer.
Det eksisterende retsgrundlag giver mulighed for at anvende flere performancekriterier ud over dem, der er nævnt 
i artikel 12 i delegeret retsakt 480/2014.
Kommissionens svar 124
Anbefaling 12
Kommissionen kan ikke acceptere anbefalingen.
For så vidt angår gennemførligheden og proportionaliteten af gennemførelsen af denne anbefaling finder Kom -
missionen, at analysen ville kræve isolering af omkostningerne til tilskud og finansielle instrumenter båret af en 
forvaltningsmyndighed og sandsynligvis af de samme medarbejdere, der arbejder med begge opgaver. Desuden er 
omkostningsstrukturerne for tilskud og finansielle instrumenter samt for delt forvaltning og finansielle instrumenter 
med direkte forvaltning forskellige.
Vedrørende relevansen af en sådan sammenlignende analyse vil Kommissionen gerne yderligere understrege, at 
tilskud og finansielle instrumenter er to forskellige gennemførelsesmåder for ESI-fonde, og de er målrettet forskel -
lige typer af investeringer.
163
Kommissionen er enig i princippet om at sikre den størst mulige koordinering mellem finansielle instrumenter 
under ESI-fonde og EFSI.
Kommissionen udsendte den 22. februar 2016 en brochure, der skal hjælpe de lokale myndigheder og de projektfor -
midlere til at gøre fuld brug af mulighederne for koordinering, synergier og komplementaritet mellem EFSI og ESI-
fonde. De to instrumenter er udformet på to forskellige, men supplerende måder, med hensyn til rationale, udform -
ning og lovgivningsmæssige rammer. De understøtter og forstærker hinanden. Brochuren giver et overblik over de 
mulige kombinationer af EFSI og ESI, enten på projektniveau eller gennem et finansielt instrument, såsom en inve -
steringsplatform (se http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/thefunds/fin_inst/pdf/efsi_esif_compl_en.pdf ).
125 Margueritefondens svar
Svar til punkt 81 og tekstboks 11
Den struktur, Margueritefonden anvender til at eje sine investeringer, blev primært oprettet for at give Margueri -
tefonden mulighed for at eje forskellige investeringer via forskellige datterselskaber både af hensyn til portefølje -
risikostyring (muligheden for at skelne mellem investeringerne), for at gøre det nemmere at sælge disse investe -
ringer i fremtiden og for at lette pengestrømmen inden for strukturen (fra Margueritefonden, så der kan foretages 
investeringer, og siden hen pengestrømme tilbage til Margueritefonden fra disse investeringer). De luxembourgske 
myndigheder blev anmodet om en bekræftende afgørelse i skattespørgsmål.
I relation til jeres bemærkning »Det er også muligt, at andre skatter … undgås ved brug af denne struktur«, mener 
vi, at henvisningen til skatteundgåelse kan være misvisende, da udtrykket ofte anvendes om ordninger, der sigter 
mod at undgå skyldige skatter. Marguerite Adviser forvalter Margueritefondens skatteanliggender med henblik på 
at sikre, at fonden opfylder sin skattepligt og betaler alle skyldige skatter.

SÅDAN FÅR MAN FAT I PUBLIKATIONER FRA EU
Gratis publikationer:
  et eksemplar:  
via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu)
  /f_lere eksemplarer eller plakater/kort:  
hos Den Europæiske Unions repræsentationer (http://ec.europa.eu/represent_da.htm)  
hos delegationerne i ikke-EU-lande (http://eeas.europa.eu/delegations/index_da.htm)  
ved at kontakte Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_da.htm)  
eller ringe på 00 800 6 7 8 9 10 11 (frikaldsnummer fra overalt i EU) (*).
(*)  Oplysningerne er gratis ligesom de /f_leste opkald (nogle operatører, telefonbokse eller hoteller kan dog kræve  
penge for opkaldet).
Betalingspublikationer:
 via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Begivenhed Dato
Revisionsplanens vedtagelse/revisionens start 14.1.2015
Officiel fremsendelse af udkastet til beretning til Kommissionen (eller en anden revide -
ret enhed)11.4.2016
Vedtagelse af den endelige beretning efter den kontradiktoriske procedure 1.6.2016
Modtagelse af Kommissionens (eller en anden revideret enheds) officielle svar på alle 
sprog5.7.2016
Finansielle instrumenter bruges i stigende grad til at yde 
finansiel støtte fra EU-budgettet i form af lån, garantier 
samt egenkapitalinvesteringer. 
I programmeringsperioden 2007-2013 blev der tildelt ca. 
21,5 milliarder euro fra EU-budgettet til finansielle 
instrumenter. Vi konstaterede, at de kan indebære klare 
fordele sammenlignet med andre former for 
EU-finansiering, f.eks. tilskud, men gennemførelsen af 
dem møder store udfordringer, som kan begrænse deres 
produktivitet.
DEN
EUROPÆISKE
REVISIONSRET