BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

•Forslagets begrundelse og formål

I resolution 5/14 "End Plastic Pollution: towards an international legally binding instrument" (Slut med plastforurening: på vej mod et internationalt juridisk bindende instrument), som blev vedtaget af De Forenede Nationers Miljøforsamling (UNEA) i marts 2022, fastsættes et mandat til forhandlinger i et mellemstatsligt forhandlingsudvalg om et juridisk bindende instrument om plastforurening, herunder i havmiljøet. Det mellemstatslige forhandlingsudvalg forventes at afslutte sit arbejde inden udgangen af 2024, og det første møde vil finde sted i 2022. Hvis der er behov for det, kan UNEA forlænge dette mandat.

Resolution 5/14 blev vedtaget i opfølgning af en række resolutioner fra UNEA, der er blevet vedtaget siden 2014, hvoraf UNEA3 udgør en vigtig milepæl og inden for hvis rammer FN's medlemsstater har støttet en række foranstaltninger til at eliminere udledningen af plastaffald og mikroplast i havene, og der er nedsat en åben ad-hoc ekspertgruppe om havaffald og mikroplast (AHEG), som skal undersøge hindringer for bekæmpelse af havaffald og mikroplast. Ekspertgruppen afsluttede sit arbejde i 2020. Den pegede på en række løsningsmodeller for problemet med den globale plastikforurening, blandt andet en global aftale om plast, der blev støttet af et flertal af deltagerne i ekspertgruppen, hvor næsten alle regioner er repræsenteret. I oktober 2021 blev FN's rapport "From Pollution to Solution: a Global Assessment of Marine Litter and Plastic Pollution" offentliggjort for at informere UNEA 5.2 om omfanget og de forskellige aspekter af globalt affald i havet og den globale plastforurening.

Efter et møde i samme ånd, som Kommissionen var vært for i 2020, udarbejdede Peru og Rwanda en resolution med henblik på at indlede forhandlinger på UNEA5 om en ny international aftale om plastforurening. Flere internationale arrangementer, herunder en ministerkonference om havaffald og plastforurening, som Tyskland, Ecuador, Vietnam og Ghana var vært for i 2021, var med til at skabe fremdrift og førte til den endelige vedtagelse af resolutionen ved konsensus.

Formålet med denne henstilling er at sikre, at Den Europæiske Union (EU) indtager en konsekvent og effektiv forhandlingsposition på møderne i det mellemstatslige forhandlingsudvalg med henblik på forhandling om og indgåelse af et internationalt juridisk bindende instrument om plastforurening.

•Sammenhæng med de gældende regler på samme område

Indledningen af forhandlinger om en international aftale om plast er et vigtigt resultat af Den Europæiske Unions grønne pagt, og handlingsplanen for den cirkulære økonomi og er knyttet til et betydeligt antal EU-politikker og -lovgivning, herunder beskyttelsen af hav- og kystmiljøet, navnlig havstrategirammedirektivet. At sikre en international aftale om plast, der tackler plastforurening ved kilden i stedet for at gøre brug af dyre og ineffektive løsninger i slutningen af systemet ("end of pipe"), har således været en af Unionens vigtigste miljøprioriteter for den globale indsats i de seneste år. Dette følger af Unionens målrettede og progressive politiske initiativer og lovgivning om plast i den seneste tid. I 2018 blev der i plaststrategien, der indgår i handlingsplanen for den cirkulære økonomi, opstillet en plan for at beskytte vores miljø og reducere mængden af havaffald, drivhusgasemissioner og afhængighed af importerede fossile brændstoffer. Konkrete tiltag vedrørende plast omfatter visse plastprodukters indvirkning på miljøet, engangsplast, plasts rolle i den cirkulære økonomi, krav til miljøvenligt design og mærkning , plast- og emballageaffald og de kommende initiativer om bevidst tilsat og utilsigtet afgivelse af mikroplast. I strategien blev også potentialet for at udnytte den globale indsats analyseret, og det blev (blandt andet) fastslået, at der er behov for at udvikle internationale standarder for at øge industriens tillid til kvaliteten af genanvendeligt eller genvundet plast. Hvad angår overførsel af affald, bemærkes det, at det er vigtigt at sikre, at plast, der sendes til tredjelande med henblik på genanvendelse, håndteres og bearbejdes på betingelser, der svarer til dem, der gælder i Unionen, og støtter tiltag vedrørende affaldshåndtering under Baselkonventionen, og det foreslås, at der udvikles en EU-certificeringsordning for genanvendelsesanlæg. Der opfordres til en global indsats fra industriens side for at fremme udbredt anvendelse af genanvendeligt og genvundet plast. Kommissionen vil inden for rammerne af handlingsplanen for den cirkulære økonomi desuden foreslå obligatoriske krav til genvundet indhold og foranstaltninger for affaldsreduktion for centrale produkter såsom emballage, byggematerialer og køretøjer. Inden for rammerne af ovennævnte havstrategirammedirektiv blev EU og medlemsstaterne i september 2020 enige om, at der ikke bør være mere end 20 affaldsgenstande pr. 100 meter kystlinje, hvilket sætter EU i en førerposition med hensyn til opfyldelsen af mål SDG 14.1 om "senest i 2025 at forhindre og væsentligt reducere havforurening (…) herunder havaffald (…)". De støtteaktiviteter, der ligger til grund for gennemførelsen af EU's havstrategirammedirektiv, der gennemføres i tæt samarbejde med de regionale havkonventioner, har vist, at harmonisering af overvågning, dataindsamling- og håndtering i de forskellige miljømatricer er afgørende for at muliggøre en prioritering af indsatsen og for at kontrollere effektiviteten af foranstaltningerne mod plastaffald. Inden for rammerne af den fælles gennemførelsesstrategi for havstrategirammedirektivet tilvejebringer den tekniske gruppe vedrørende havaffald, i tæt samarbejde med de regionale havkonventioner, teknisk harmonisering og samarbejder med Det Europæiske Havobservations- og Datanetværk (EMODnet) og stiller en platform for data om havaffald til rådighed. Den nye internationale aftale vil bekæmpe plastforureningen, herunder også i havmiljøet. Forurening og håndteringen af dens kilder er også en central prioritet i den europæiske grønne pagt og senest i Kommissionens strategi for nulforurening af luft, vand og jord og kemikaliestrategien for bæredygtighed. I den nyligt vedtagne handlingsplan for nulforurening er der fastsat reduktionsmål for 2030 (dvs. målet er at reducere mængden af plastaffald i havet med 50 % og mængden af mikroplast, der udledes i miljøet, med 30 %), hvilket yderligere øger effektiviteten af EU's politikker mod havaffald og dets virkninger. Bekæmpelse af plastforurening på globalt plan hænger således i høj grad sammen med en lang række eksisterende EU-politikker og -lovgivning vedrørende beskyttelse af miljøet mod forurening. Det kan omfatte affald, overførsel af affald, kemikalier, badevand osv. (som f.eks. direktivet om rensning af byspildevand og vandrammedirektivet). EU yder et væsentligt bidrag til internationale initiativer, der har direkte sammenhæng med begrænsningen af plastforurening, f.eks. gennemførelsen af Baselkonventionen om kontrol med grænseoverskridende transport af affald, som for nylig er blevet ændret med henblik på skærpet kontrol med plastaffald, og Den Internationale Søfartsorganisations (IMO) handlingsplan mod plastaffald og mikroplast. Desuden deltager EU aktivt i alle tiltag mod plastforurening i havregionerne rundt om i Europa (gennem teknisk og finansiel støtte til de regionale handlingsplaner i Middelhavet, Sortehavet, Østersøen og det nordøstlige Atlanterhav) og arbejder sammen med sine G7- og G20-partnere. EU har også været medforslagsstiller til et initiativ i WTO, der vedrører plastforurening og bæredygtig handel med plast. Betydningen af plast og den dermed forbundne forurening rækker langt videre end miljøpolitiske hensyn. I afsnittet nedenfor redegøres der for dets tværgående relevans for de forskellige politiske indsatsområder i Unionens kompetenceområder.

•Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

Den foreslåede henstilling er også i overensstemmelse med andre EU-politikker og -lovgivning, bl.a. følgende områder:

·Sundhed, navnlig politiske strategier og foranstaltninger med henblik på materialer og genstande, der er bestemt at komme i kontakt med fødevarer, EU's politiske strategier til beskyttelse af hav- og kystmiljøet

·Modtagefaciliteter i havne