A4-0146/95

Beslutning om meddelelse fra Kommissionen til Raadet og Europa-Parlamentet om Faellesskabets og medlemsstaternes AIDS-politik i udviklingslandene (KOM(93)0479 - C3-0022/94)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens meddelelse til Raadet og Europa- Parlamentet af 7. januar 1994 (KOM(93)0479 - C3-0022/94),

- der henviser til erklaeringen fra Raadet (udvikling) af 6. maj 1994 om denne meddelelse,

- der henviser til den afsluttende resolution fra verdenstopmoedet om AIDS af 1. december 1994 i Paris,

- der henviser til betaenkningen for Udvalget om Udvikling og Samarbejde, udtalelsen fra Budgetudvalget, Udvalget om Miljoe- og Sundhedsanliggender og Forbrugerbeskyttelse, Udvalget om Forskning, Teknologisk Udvikling og Energi samt fra Udvalget om Kvinders Rettigheder (A4-0146/95),

A. der er staerkt foruroliget over, at AIDS fortsat breder sig i alle verdens lande og isaer i udviklingslandene, som i aar 2000 vil rumme mindst 80% af de HIV-smittede,

B. der mener, at den verdensomspaendende AIDS-epidemi ikke blot er et medicinsk faenomen, men boer imoedegaas ud fra en helhedsbetragtning, fordi epidemien virker nedbrydende paa sociale, oekonomiske, demografiske, juridiske og politiske strukturer, hvilket ogsaa betyder, at sygdommen lettere breder sig,

C. der henviser til, at der i kampen mod AIDS, som ikke paa nuvaerende tidspunkt lader sig helbrede, er behov for en solidarisk indsats paa baade globalt og EU-niveau, ikke kun inden for den terapeutiske forskning, men ogsaa med hensyn til information og forebyggelse; mener desuden, at det som led i denne solidariske indsats ogsaa boer vaere muligt at styrke den noedvendige individuelle behandling af patienterne,

D. der henviser til, at der stadig ikke findes noget middel til at begraense denne virus, og at det kun med meget kostbare laegemidler - som udviklingslandene ikke kan bekoste - er muligt at bremse sygdommens udbredelse; der desuden henviser til, at det eneste middel til at hindre overfoersel af HIV-virussen ved seksuel omgang er praeservativer,

E. der henviser til, at omfanget af de sociale problemer i udviklingslandene kaster unge mennesker ud i prostitution, enten lejlighedsvis eller permanent; der desuden henviser til, at den foroegede »sexturisme« er med til at opretholde denne levevej og yderligere foroeger virussens udbredelse,

F. der henviser til den igangvaerende indsats i Unionen vedroerende de foranstaltninger, der skal traeffes i forbindelse med sikkerhed ved blodtransfusioner; der desuden henviser til, at dette arbejde boer tjene som udgangspunkt i udviklingslandene, og at det boer stoettes tilsvarende.

G. der konstaterer, at AIDS rammer de mest aktive befolkningsgrupper med katastrofale foelger for hele samfundets sociale og produktive struktur, og at sygdommen saaledes i hoej grad undergraver de resultater, der er opnaaet i oekonomisk og social henseende, og truer disse landes langsigtede udvikling,

H. der henviser til, at kvinder og unge maend boer goeres til genstand for saerlig opmaerksomhed, fordi de i biologisk, epidemiologisk og social henseende er mere modtagelige over for virussen end maend, og forebyggelse derfor kan forventes at faa stoerst gennemslagskraft over for dem,

I. der er af den opfattelse, at der maa findes maader, hvorpaa boern af HIV- inficerede kvinder og foraeldreloese boern af AIDS-ofre kan hjaelpes,

J. der henviser til behandlings- og sundhedssystemernes skroebelighed, mangelen paa kvalificeret personale, laeger og behandlingsmuligheder i udviklingslandene,

K. der henviser til, at AIDS i lighed med tropesygdommene og fattigdomssygdommene generelt udgoer en vaesentlig hindring for udviklingen paa grund af sine oevrige sociale og oekonomiske konsekvenser, isaer for sundhedsvaesenet,

L. der henviser til, at det internationale samfunds og EU's indsats hidtil har vaeret utilstraekkelig, og at der er behov for at oege udgifterne til forebyggelse for paa laengere sigt at begraense de direkte og indirekte omkostninger af epidemien og navnlig for, at det ved informationsvirksomhed kan tages hensyn til en ny seksuel adfaerd, som bestaar i, at visse risikogrupper ikke oensker at anvende praeservativer,

M. der er staerkt foruroliget over den vedvarende nedskaering af midlerne til forskning i HIV og AIDS, som skyldes at laegemiddelindustrien ikke fortsat oensker at investere i en kostbar forskning, som paa mellemlang sigt ikke giver nogen fortjeneste,

N. der henviser til den beslutning, som Den Paritetiske Forsamling AVS-EOEF vedtog den 1. oktober 1992,

1. bifalder, at Kommissionen har gjort rede for sin politik til bekaempelse af AIDS i udviklingslandene i en meddelelse, og at denne politik ud over de medicinske aspekter ogsaa inddrager den sociale og oekonomiske sammenhaeng;

2. konstaterer imidlertid, at hverken denne meddelelse eller Raadets udtalelse danner et tilstraekkeligt grundlag for Faellesskabet og dets medlemsstaters videre fremgangsmaade;

3. henviser til de utilstraekkelige finansielle midler, mangelen paa et klart retsgrundlag og de manglende oplysninger om de hidtidige aktioner og deres succes;

4. savner en staerkere koncentration om faa prioriterede foranstaltninger;

5. kraever, at Kommissionen forelaegger en detaljeret beretning om de hidtidige aktioner og deres gennemfoerelse og forventer, at der udarbejdes et klart retsgrundlag og et klart defineret handlingsprogram;

6. opfordrer Kommissionen til at foreslaa et aktionsprogram til bekaempelse af AIDS i udviklingslandene;

7. finder det afgoerende, at stoetten koncentreres om aktioner som:

- forsyning med HIV-frie konserverede blodpraeparater, kombineret med et forbud mod ukontrolleret salg af blod gennem institutioner og enkeltpersoner,

- forbedring af ordninger for uddannelse og information af sundhedspersonale, navnlig med hensyn til opbevaring af blod og fremgangsmaader i forbindelse med transfusioner,

- anvendelse af engangssproejter, som uddeles gratis eller foranstaltninger til effektiv sterilisering af sproejterne,

- oeget oplysning af laerere, kommunale organer og repraesentanter for medierne (navnlig boer der gennemfoeres oplysningsprogrammer for journalister inden for radio og tv),

- stoerre udbredelse af batteriuafhaengige radioapparater, saaledes at der kan gennemfoeres en forbedret oplysningsindsats over for befolkningen,

- bevidstgoerelse og ansvarliggoerelse af befolkningen, navnlig risikogrupper, som turister, med henblik paa brug af praeservativer,

- en specifik politik til forebyggelse af sygdommen isaer hos kvinder og boern, og inden for seksualundervisning,

- stoette til indfoerelse af raadgivnings- og behandlingsmuligheder,

- stoette til samtlige profylaktiske metoder til forebyggelse af seksuelt overfoerte sygdomme og begraensning af omkostningerne ved fremstilling og markedsfoering af praeservativer;

mener desuden, at disse foranstaltninger boer foeres ud i livet i samarbejde med regeringerne, lokale og regionale myndigheder og lokale ikke-statslige organisationer;

8. understreger, at det er noedvendigt at fremme og samordne de ikke- statslige organisationers indsats, da disse organisationer har afgoerende betydning for bekaempelsen af AIDS paa grund af deres direkte kontakter til lokalbefolkningen og netop kan skabe stoerre opmaerksomhed i befolkningen omkring dette alvorlige problem; mener, at det ligeledes er paakraevet at fremme samarbejdet mellem de ikke-statslige organisationer og de nationale AIDS-bekaempelsesprogrammer;

9. konstaterer, at HIV- og AIDS-virusserne, som isaer rammer den erhvervsaktive befolkning, har betydelige oekonomiske og sociale konsekvenser i udviklingslandene; opfordrer derfor Kommissionen og medlemsstaterne til som led i deres udviklings- og samarbejdspolitik at ivaerksaette programmer paa det sociale og menneskelige plan med henblik paa at yde oekonomisk kompensation for de tab, der skyldes den oekonomiske stagnation, som en del af den erhvervsaktive befolkning noedtvungent befinder sig i;

10. kraever, at der udvises stoerre opmaerksomhed over for de AIDS-smittedes sociale og oekonomiske situation, idet disse boer integreres i produktionen og erhvervslivet;

11. mener, at det er absolut noedvendigt at etablere et naermere forhold mellem befolkningen og plejesektoren ved at styrke forbindelserne mellem hospitalsvaesenerne og ved at decentralisere plejeindsatsen;

12. kraever i betragtning af de begraensede ressourcer, at aktionerne koncentreres om de fattigste lande;

13. konstaterer, at praevention bedst lykkes, naar udviklingen af epidemien endnu er i begyndelsesstadiet;

14. opfordrer EU til at foere en politik, som resulterer i et socialt og navnlig et oekonomisk miljoe, hvor kvinder og unge piger kan faa stoerre indflydelse paa beslutningsprocessen i kraft af uddannelse, erhvervsuddannelse og retlige og sociale foranstaltninger;

15. kraever, at der tages hensyn til kvinders medicinske forsyningsbehov i tilfaelde af vold navnlig i krigstider, i betragtning af de hermed forbundne hoejere risici for en HIV-infektion;

16. mener, at der boer udvises stor opmaerksomhed over for visse risikosituationer, som eksempelvis opstaar blandt mandlige og kvindelige prostituerede, fanger, militaert personel og flygtninge, og at det er noedvendigt at laegge saerlig vaegt paa nomadebefolkningers specielle situ- ation, navnlig hvad angaar adgang til forebyggelse, screening og behandling;

17. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til som led i deres program- mer for samarbejde med udviklingslandene at indfoere retlige og strafferetlige bestemmelser til bekaempelse af »sexturisme« ved i de paagaeldende lande at lukke de rejsebureauer, som er involveret i denne trafik, og ved at bekaempe de uformelle miljoeer, hvor sexturismen har sine kilder;

18. kraever, at bekaempelsen af HIV/AIDS bliver en integreret bestanddel af udviklingspolitikken, og at HIV/AIDS-politikken indgaar i programmerne for seksualundervisning og seksualhygiejne (herunder familieplanlaegning samt forebyggelse og behandling af seksuelt overfoerte sygdomme); oensker, at forskningen og uddannelsen i selve udviklingslandene oeges;

19. opfordrer Kommissionen til at foretage en undersoegelse af, om det er muligt at stoette lokalt baserede initiativer til uddeling af praeservativer i Afrika og at lette adgangen til raadgivning ved prae- og posttests, som er oekonomisk tilgaengelige for den lokale befolkning, jaevnsides med billige metoder til HIV-tests;

20. konstaterer, at de forskellige samfunds kulturelle traditioner i udviklingslandene ganske vist boer respekteres, men at kampen mod AIDS og udbredelsen af HIV-virus ikke maa bremses eller hindres af rent religioese hensyn; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til som led i deres politik for samarbejde paa sundhedsomraadet at ivaerksaette en politik inden for seksualundervisning, som fremmer korrekt anvendelse af alle de forebyggende metoder paa en saadan maade, at de lokale kulturer respekteres;

21. konstaterer, at der ofte lokalt er opnaaet et pragmatisk kompromis med repraesentanterne for religionssamfundene om holdningen med hensyn til anvendelse af kondomer, og opfordrer Det Europaeiske Raad til at indlede en dialog med hoejtstaaende repraesentanter for verdensreligionerne om dette spoergsmaal;

22. kraever, at der foretages undersoegelser om svangerskabsforebyggende metoder for kvinder, der beskytter dem mod sygdomme, der overfoeres seksuelt, inklusive HIV-/AIDS-virussen;

23. understreger, at det er noedvendigt at forbedre kvaliteten af de eksisterende statistikker, og foreslaar, at der oprettes en database, som skal indsamle og videreformidle oplysninger og statistikker til interesserede i Unionens medlemsstater og i udviklingslandene;

24. konstaterer, at Faellesskabets og dets medlemsstaters koordinering af aktionerne endnu er mangelfuld og kraever, at dette forbedres med foranstaltninger, som systematisk skal indgaa i EU's interne AIDS- politik, samt kraever, at antallet af eksperter i Faellesskabet og medlemsstaterne, der har kendskab til og erfaring med HIV-/AIDS- problematikken, oeges;

25. understreger eftertrykkeligt, at en effektiv bekaempelse af AIDS i udviklingslandene kraever, at Faellesskabet og dets medlemsstater koordinerer deres sundhedspolitik, og opfordrer derfor Kommissionen og de enkelte medlemsstater til at koordinere deres programmer til samarbejde paa sundhedsomraadet og til bekaempelse af AIDS baade i de enkelte lande og paa regionalt plan;

26. er alvorlig bekymret over de faa finansielle midler, som Faellesskabet og medlemsstaterne stiller til raadighed til bekaempelse af AIDS, som - hvilket fremgaar af meddelelsen for perioden 1994-1998 - beloeber sig til et vejledende minimumsbeloeb paa 199 mio ecu og dermed er mindre end beloebet for perioden 1987-1992, da sygdommen endnu ikke havde samme omfang som i dag; appellerer derfor til de ansvarlige myndigheder om at oege den internationale finansielle stoette til bekaempelse af AIDS i udviklingslandene betydeligt;

27. konstaterer med stoerste bekymring, at det internationale politiske samfunds interesse i bekaempelsen af AIDS og HIV er konstant aftagende og er foruroliget over mange regeringers mangel paa aktion paa dette omraade; opfordrer derfor indtraengende det internationale samfund til alvorligt at goere en indsats for at finde frem til metoder til bekaempelse eller i det mindste begraensning af sygdommen og opfordrer De Forenede Nationer til at deklarere et aarti for bekaempelsen af AIDS, hvorunder staternes og forskningscentrenes indsats paa dette omraade skal koordineres, saaledes at der hurtigst muligt kan findes en vaccine mod HIV;

28. konstaterer, at de velhavende oliestater og Japan naesten ikke deltager i de globale aktioner til bekaempelse af AIDS og anmoder udenrigsministrene inden for rammerne af FUSP om at henvende sig til disse stater;

29. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Kommissionen, Raadet og medlemsstaternes regeringer.