[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 27.6.2007

SEK(2007) 862

ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE

Bilag til MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET Mod fælles principper for flexicurity Resumé af konsekvensanalysen RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN {KOM(2007) 359 endelig}{SEK(2007) 861}

RESUMÉ

DENNE KONSEKVENSANALYSE LEDSAGE r meddelelsen om flexicurity, som blev vedtaget af Kommissionen den 27. juni 2007 som en reaktion på den anmodning, der blev fremsat på Det Europæiske Råds forårsmøde i 2006. Med henblik på udarbejdelsen af meddelelsen foretog Kommissionen en bred høring, herunder drøftelser i Beskæftigelsesudvalget, og gennemførte en række arrangementer med deltagelse af medlemsstaterne, medlemmer af Europa-Parlamentet, arbejdsmarkedets parter, ikke-statslige organisationer og andre partnere.

Flexicurity er et vidt begreb, som indebærer, at forskellige politikker integreres og samordnes ved hjælp af målrettede politiske tiltag. Disse politiske tiltag indebærer ændringer af de lovgivningsmæssige rammer for kontrakter, den måde, hvorpå livslang læring og aktive arbejdsmarkedspolitikker fungerer, og de sociale sikringsordninger (se rubrik 5). Flexicurity henhører under Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse og de integrerede retningslinjer og bidrager til opfyldelse af den europæiske beskæftigelsesstrategis målsætninger vedrørende flere og bedre job, højere produktivitet og kvalitet i arbejdet og større social samhørighed.

Begrundelsen for at anvende flexicurity er, at det er af afgørende betydning at udforme politikker, som samtidigt behandler arbejdsmarkedernes fleksibilitet, arbejdets tilrettelæggelse og forholdet mellem arbejdsgiver og arbejdstager, beskæftigelsessikkerhed og social sikkerhed for at nå målene i strategien for vækst og beskæftigelse og samtidigt bevare og modernisere den europæiske sociale model og dennes værdier i en tid med globalisering og demografisk aldring.

Der er i denne konsekvensanalyse set på tre valgmuligheder: Den første valgmulighed, der analyseres er "ingen yderligere tiltag på EU-plan" . Virkningen af denne valgmulighed ville være, at mange af de nuværende problemer på EU's arbejdsmarkeder, som der er blevet peget på i Lissabon-strategien, ikke ville blive behandlet, herunder navnlig de problemer, der vedrører segmenterede arbejdsmarkeder, langtidsarbejdsløshed og mere overordnet tilpasning til globalisering og forandringer. I tråd med alle medlemsstaternes og de mest betydningsfulde berørte parters synspunkter udelukkes derfor den valgmulighed, der består i ingen yderligere tiltag på EU-plan.

En anden valgmulighed er "omfattende lovgivning om flexicurity på EU-plan" . Dette er ikke en realistisk valgmulighed, både politisk, fordi den strider mod principperne om subsidiaritet og proportionalitet, og fordi flexicurity i sagens natur er en kompleks løsningsmodel. Betydningen heraf er derfor ikke eksplicit blevet analyseret. Den tredje valgmulighed er "flexicurity ved hjælp af den åbne koordineringsmetode" . Med denne valgmulighed fremmes en integreret tilgang, der dækker kontrakter, troværdige ordninger for livslang læring, aktive arbejdsmarkedspolitikker og moderne sociale sikringsordninger. Medlemsstaterne skal vedtage fælles principper og forskellige tilgange og ikke være nødsaget til at anvende en standardpolitik.

I konsekvensanalysens konklusion udpeges den tredje valmulighed som den bedste. Denne valgmulighed vil indebære indledning af en politisk proces mellem Kommissionen, medlemsstaterne og andre berørte parter, som fuldt ud er omfattet af rammerne for Lissabon-strategien og den åbne koordineringsmetode. Denne tilgang vil bidrage til at mindske segmenteringen og langtidsarbejdsløsheden og mere overordnet øge den tilpasningsevne, som globaliseringen nødvendiggør. Den vil bidrage til, at målene i Lissabon-strategien vedrørende flere og bedre job, højere produktivitet og kvalitet i arbejdet samt øget social samhørighed kan nås. Hvilken betydning flexicurity specifikt får vil afhænge af, hvordan medlemsstaterne definerer deres egne tilgange, og hvordan politikkerne gennemføres. Da flexicurity falder ind under det bredere anvendelsesområde for Lissabon-strategien, skal flexicurity også overvåges, vurderes og evalueres inden for disse rammer.