14. 10. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 269/3 
tion«, men også på medindflydelse, som beskrevet i 
rammedirektivet. 
2.3.3. Aktionerne 2 til 5 støttes uden videre. 
Bryssel, den 3. juli 1991. 
1. Indledende bemærkninger: Grønbogens indhold og 
betydning 
1.1. Den 6. juli 1990 forelagde Kommissionen en 
meddelelse benævnt »Grønbog om bymiljø« for Minis­
terrådet og Europa-Parlamentet. Denne grønbog er ud­
arbejdet sammen med eksperter og under hensyntagen 
til faglige konferencer i forskellige europæiske byer. 
Kommissionen har under henvisning til EØF-Trakta-
tens artikel 198 anmodet om ØSU's udtalelse. 
1.2. Grønbogen indeholder en fremstilling af bymil­
jøproblematikken og en omfattende analyse af årsager­
ne til byens forfald. I et kapitel 2 opstilles der mål 
og ledende principper for et bedre bymiljø. Efter en 
opregning af eventuelle instrumenter i EF-aktioner næv­
nes følgende områder, der kan komme i betragtning i 
forbindelse med en EF-indsats: 
— byplanlægning, 
— bytrafik, 2.4. Bilag: C — Aktioner, som ikke finansieres over 
fællesskabsbudgettet 
ØSU går ind for de foreslåede aktioner. 
— beskyttelse og styrkelse af den historiske arv, 
— beskyttelse og styrkelse af naturmiljøet i byerne, 
— vandforvaltning, 
— industri i byen, 
— energiforvaltning i byen, 
— forvaltning af byaffald, 
— sammenlignelige data om bymiljøets tilstand, 
— oplysning, 
— sociale foranstaltninger, 
— interregionalt samarbejde. 
På disse områder fremsættes forslag til en EF-indsats, 
som ganske vist ikke skal forstås som direkte realisable, 
men som eksempler på områder, hvor det er muligt 
Jler nødvendigt at gøre en indsats. Da EF kun har Fran?ois STAEDELIN 
¥ ormand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om Kommissionens grønbog om bymiljø 
(91/C 269/02) 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 17. juli 1990 under henvisning 
til EØF-Traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om Kommissionens grønbog om bymiljø. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Miljø-, Sundheds- og Forbruger­
spørgsmål, som udpegede Klaus Boisserée til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
4. juni 1991. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 288. plenarforsamling af 3.-4. juli 1991, 
(mødet den 3. juli 1991) enstemmigt følgende udtalelse. 
Nr. C 269/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 10. 91 
begrænset kompetence på dette område, udarbejder 
Kommissionen henstillinger, støtteforanstaltninger o.l., 
som for størstepartens vedkommende skal rettes direkte 
til byerne. 
1.2.1 Kommissionen opfatter grønbogen som et de­
batoplæg. Der skal ikke kun indhentes udtalelser fra 
Europa-Parlamentet og ØSU. Grønbogen skal sendes 
ud til de europæiske kommuner for at basere diskussio­
nen på praksis i byerne. Ministerrådet skal træffe afgø­
relse om mulige aktioner på grundlag af resultaterne af 
de nationale konferencer, der har været afholdt og 
stadig afholdes om bymiljø. 
2. Vurdering af projektet 
2.1. Generel vurdering 
2.1.1. Det var i det 4. miljøhandlingsprogram, at 
Kommissionen for første gang bebudede, at den ville 
vi miljøproblemerne i de bymæssige områder særlig 
opmærksomhed. ØSU hilste i sin udtalelse om hand­
lingsprogrammet Kommissionens planer vel­
kommen (1). 
2.1.2. Den bymiljøproblematik — problemer i for­
bindelse med befolknings-, bebyggelses- og trafikkon­
centration, sociale skævheder og kulturværdiers forfald 
— som omhandles i grønbogen, er et komplekst fæno­
men. For det første er der tale om specifikke miljø­
spørgsmål; byer er i særlig grad energiintensive og 
bidrager også til de regionale og globale problemer 
(CCh-udslip og opvarmningen af jordens atmosfære). 
For det andet omhandles en række overordnede emner 
ud over den egentlige miljøbeskyttelse, som ØSU har 
udtalt sig særskilt om, eller er i færd med at forberede 
udtalelser om (f.eks. »Fattigdommen«, »Europa år 
2000«, »Arbejdstagere fra tredjelande« samt fælles­
skabsprogrammer for transport-, energi- og regionalpo­
litik). 
2.1.3. Af EF's befolkning bor 70-80% i byer eller i 
bymæssige bebyggelser. Heraf lever ca. 50% i mellem­
store byer. Denne urbanisering af bosættelsesstruktu-
rerne i Europa er der hidtil ikke taget tilstrækkeligt 
hensyn til i EF's miljøpolitik. Det må derfor vurderes 
positivt, at Kommissionen nu følger sin plan op med 
forelæggelsen af grønbogen. 
2.1.4. I grønbogen og i de forudgående ekspertudta­
lelser er der samlet en mængde empirisk materiale. Ved 
hjælp af konkrete eksempler fra europæiske byer er 
der skaffet dokumentation til løsningsmuligheder og til 
diskussion. Denne dokumentation er i sig selv af stor 
værdi. 
(!) EFTnr. C 328 af 7. 12. 1987. 2.1.5. Selv om fremstillingen og analysen af proble­
merne er interessant og omfattende, er opregningen af 
de aktioner, der er nødvendige på EF-plan og på natio­
nalt plan for at forbedre situationen, ufuldstændig. 
Grønbogen skal ganske vist opfattes som et oplæg til 
en åben diskussion om de europæiske byers situation. 
Derfor kan ØSU's udtalelse også kun have karakter af 
foreløbig vurdering. ØSU er meget interesseret i at 
deltage i den videre diskussion ved at inddrage de 
sociale og økonomiske organisationer, den pågældende 
problematik vedrører. Det ville være godt, om ØSU i 
denne forbindelse også fandt en kompetent samtalepart­
ner, der kunne varetage byernes og kommunernes inter­
esser på europæisk plan; måske kunne byernes og kom­
munernes interesseorganisation udvikles til et forum for 
denne meningsudveksling. 
2.2. Byernes særlige miljøproblemer 
2.2.1. Grønbogen behandler ikke byernes miljøpro­
blemer efter forureningsområder, »miljømedier«, men 
horisontalt, og begrunder dette med det komplicerede 
samspil mellem de enkelte områder, der netop finder 
sted i bymæssige områder. 
Kommissionen går ud fra, at bymiljøkomplekset bør 
behandles under ét, fordi den koncentration af befol­
kning, industri, trafik osv., der er karakteristik for byer, 
forårsager en uforholdsmæssig kraftig forværring af 
miljøproblemerne; men samtidig åbnes der mulighed 
for økonomisk, socialt og kulturelt set hensigtsmæssige 
løsninger. 
2.2.2. Om denne antagelse er rigtig er vanskeligt at 
bedømme, da Kommissionen ikke giver en definition 
på »Bymiljø«. ØSU er af den opfattelse, at de tanker, 
der er nedfældet i grønbogen, ikke kan omsættes i 
konkret miljøpolitik unden en sådan afgrænsning. ØSU 
går ud fra, at Kommissionen ikke kun tænker på byer 
i juridisk forstand, men også på bymæssige områder, 
der har problemer, som ligner byernes. Til disse bymæs­
sige områder hører også de udviklingskorridorer, der 
er opstået parallelt med nye industrielle aktiviteter. Der 
må ligeledes tages hensyn til, at byernes problemer 
smitter af på det omliggende land. 
2.2.3. Måske ville en opdeling i 
— storbyer, 
— mellemstore byer, 
— andre bymæssige bebyggelser, 
være hensigtsmæssig, fordi miljøproblematikken, såle­
des som den behandles i grønbogen, er forskellig inden 
for disse grupper. 
14. 10. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 269/5 
Som eksempel på en sådan opdeling henviser ØSU til 
direktivet om kommunalt spildevand (1). 
2.2.4. Det er endvidere et spørgsmål, om de sympto­
mer, der er redegjort for i grønbogen, virkelig har deres 
årsag i en ensartet problematik i alle medlemslande og 
regioner. Grønbogen indeholder en række eksempler 
herpå. Heraf og af ØSU's egne erfaringer fremgår føl­
gende: 
— I store og stadig større dele af byerne, især i yderom­
råderne, kan der konstateres identiske eller næsten 
identiske bymiljøproblemer. 
— At de europæiske bykerner fremstår som meget 
forskellige, forhindrer ikke en anerkendelse af, at 
problematikken er den samme. 
— Den undersøgelse, der er påbegyndt i grønbogen, 
bør fortsættes. 
2.2.5. Endelig er det af særlig betydning, at der sker 
en afgrænsning mellem generelle miljøpolitiske aktioner 
og særlige foranstaltninger for byer og byområder. Efter 
ØSU's opfattelse kan bymiljøforanstaltninger ikke ud­
gøre noget alternativ til en fortsættelse og en forbedring 
af EF's generelle miljøpolitiske aktioner. En forbedring 
og styrkelse af den generelle miljøbeskyttelse vil tværti­
mod også komme byerne til gode. Omvendt må situatio­
nen i byerne resultere i, at hele Europas miljøbeskyttelse 
intensiveres og fremskyndes. 
2.3. Vurdering af analysen i grønbogen 
2.3.1. Fremstillingen af byernes miljøproblemer og 
årsagerne dertil forekommer korrekt. Men den er på 
ingen måde fuldstændig. 
2.3.2. I grønbodgen beskrives situationen, som den 
var i 1989. Der tages ikke hensyn til den forudseelige 
udvikling i de kommende år, som sandsynligvis vil føre 
til en drastisk forværring af miljøet. Det gælder i særlig 
grad for: 
— virkningerne af det indre marked [jf. 1992-arbejds-
gruppens rapport fra 1989 og ØSU's initiativudta­
lelse (2), 
— den befrygtede yderligere befolkningskoncentration 
i nogle storbyregioner [jl. ØSU's udtalelse om 
FAST-programme (3)], 
— den regionale omstrukturering, der følger af indu­
striens strukturomlægninger. 
I grønbogen savnes tillige en vurdering af den positive 
udvikling i mange byer(4). 
(J) EFT nr. C 169 af 10. 7. 1990. 
(2) EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990. 
(3) EFTnr. C 80 af 28. 3. 1988. 
(4) Montpellier kan nævnes som et eksempel blandt mange. 2.3.3. I denne udtalelse kan ØSU ikke anstille en 
detaljeret undersøgelse af, om Kommissionens analyse 
er komplet. De nedenfor anførte vigtige emner er kun 
eksempler på vigtige spørgsmål, som — efter ØSU's 
opfattelse — ikke behandles fyldestgørende. (Supple­
rende analyser og forbedringsforslag kan udledes af 
studien of Organisationen for Økonomisk Samarbejde 
og Udvikling (OECD) »Environmental Policies for 
Cities in the 1990's« — Paris 1990). 
2.3.4. Nedenstående emner behandles i tilfældig 
rækkefølge. ØSU forbeholder sig ret til — når den 
diskussion, der er indledt med grønbogen, er fortsat — 
i en senere tillægsudtalelse at tage stilling til, hvorledes 
de forskellige foranstaltninger og afgørelser skal priori­
teres. 
a) Spørgsmålet om geografisk opdeling eller sammen­
blanding af boligområder og arbejdspladser anses 
for at være det vigtigste bystruktur- og byudvikling-
sproblem. Trafikproblematikken i bykernerne på­
virkes afgørende heraf. ØSU kan tilslutte sig de 
overvejelser, der anstilles i grønbogen, og som alle­
rede i dag er retningsgivende for byplanlægningen i 
Europa. Kommissionens kritik af tidligere tiders 
planlægningsideer (»Athen-erklæringen«) kan imid­
lertid spille en vigtig rolle i forbindelse med sanering 
og vitalisering af ældre byområder (f.eks. bebyggelse 
af industriområder, der ligger ubenyttede hen, eller 
ved små og mellemstore virksomheders valg af eta­
bleringssted). Der skal også i fremtiden tages hensyn 
til den nødvendige afstand mellem miljøbelastende 
industri og boligområder. 
b) Forholdet mellem bykerner (»city«) og periferien 
spiller en vigtig rolle. På dette område må man 
også stræbe imod en kraftigere blanding (boliger i 
bykernen og fremme af handelen, tjenesteydelserne 
samt kultur-, sports- og fritidstilbuddene i perife­
rien). 
c) En differentieret anvendelse af de offentlige arealer 
(grønne områder, trafik, tjenesteydelser) og større 
omhu ved planlægningen af byens arkitektur og 
ved bevarelsen af historiske steder er af afgørende 
betydning for byernes identitet, som igen spiller en 
stor rolle for borgerens indstilling til bymiljøet. 
d) Mange steder i Europa må man modvirke en ud­
bredt ekstensiv bosættelse i de åbne områder mellem 
byer og omegn (planløst byggen). Udviklingsakser­
ne for en koncentreret bosættelse må tage hensyn til 
udbuddet af den kollektive lokale transport, navnlig 
skinnetransporten. 
e) Inden for byplanlægningen, især trafikplanlægning­
en og -styringen, må støjforureningen og dens betyd­
ning for bybefolkningens sundhed tillægges større 
betydning. Mure og volde langs med trafikårerne, 
afstand mellem disse trafikårer og boligområder 
Nr. C 269/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 10. 91 
samt udnyttelse af undergrunden (som også skal 
være fornuftig ud fra et cost/benefit-synspunkt) kan 
beskytte mod støjen. 
f) Et hovedproblem for byerne og de bymæssige be­
byggelser er den manglende — eller forsvundne — 
sociale kohærens (byernes hurtige vækst, koncentra­
tion af indvandrere og tilflyttere fra oplandet). Her 
er det påkrævet at iværksætte foranstaltninger med 
henblik på en systematisk politik for boligbyggeri, 
at afhjælpe mangler på uddannelsesområdet og tilli­
ge at muliggøre sagligt korrekte politiske og økono­
miske foranstaltninger med høj prioritet. 
g) Det anerkendes generelt, at bymiljøproblemerne 
skyldes gennemførelsesmangler i den offentlige for­
valtning. Herunder hører også 
— mangelen på planer og forskrifter bor byggeri i 
byerne, som kan forhindre en planløs udvikling, 
— mangelen på overvågning af, om bygge- og pla-
lægningsbestemmelser overholdes, med det re­
sultat, at der netop i byområder kan konstateres 
en illegal udvikling. 
Fordelingen af beslutningskompetencen på de forskelli­
ge forvaltningsniveauer (det lokale, regionale eller cen­
trale niveau) har derfor særlig betydning. Uafhængig­
hed på den ene side og problemnærhed på den anden 
side samt samspil mellem by og opland er vigtige 
synspunkter for en optimering af kompetencefordeling­
en. Hvor befolkningen er inddraget i planlægningspro­
cessen, har følgen været positiv for den miljøvenlige 
byudvikling. 
3. Omsættelse af grønbogen til konkret miljøpolitik 
3.1. Kammer for EF-aktioner 
En positiv vurdering af foranstaltninger til forbedring 
af bymiljøet betyder ikke automatisk, at disse foran­
staltninger er egnede til EF-aktioner. Kommissionen 
giver ikke et udtømmende svar på, hvilke aktionspro­
grammer (f.eks. EF-lovgivning, finansieringsprogram­
mer) der kan udledes af konstateringerne i grønbogen. 
Af den hidtidige diskussion fremgår, at nogle aktioner 
ikke møder modstand, mens andre derimod vurderes 
som meget kontroversielle. 
3.2. Inddragelse af situationen i byerne i den europæi­
ske miljøpolitik 
3.2.1. I Kommissionens grønbog behandles ganske 
vist mange problemløsninger »lokalt«, men ikke i så 
høj grad på det egentlige europæiske plan. Dette gælder 
især den nødvendige tilpasning af EF's miljøret og mil­
jøpolitik til problemerne i byerne og i byområderne. 
En forbedring og intensivering af EF's miljøbeskyttelse 
generelt bidrager til at løse byernes miljøproblemer. Miljøbeskyttelsesnormerne er ufuldstændige (f.eks. kun 
grænseværdier for luftkvaliteten, hvad angår S02, N02, 
bly, støv og andre partikelemissioner), og disse grænse­
værdier svarer ikke altid til den videnskabelige erken­
delse [f.eks. de retningslinjer, Verdenssundhedsorgani­
sationen (WHO) har udstedt]. 
3.2.2. Det betyder imidlertid også, at det i storbyom­
råder må være tilladt eventuelt at stille skrappere krav 
end normalt (f.eks. foranstaltninger for industri og 
transport i tilfælde af lokal eller regional smogfare). 
Alle miljøbestemmelser burde — i overensstemmelse 
med artikel 130 T i EØF-Traktaten — indeholde et 
forbehold over for sådanne bestemmelser for lokale 
storbyområder. For så vidt kan det være nødvendigt at 
fravige princippet om ensartethed. 
3.2.3. En løsning af affaldsproblemerne hører til 
blandt de mest presserende opgaver i storbyområderne. 
De skrappere bestemmelser, som EF nu forbereder, vil 
bidrage til, at byerne kan løse dette problem. Efter 
ØSU's opfattelse må det være muligt for byerne at 
kræve lokale løsninger. Netop af hensyn til byerne 
må der på EF-plan gøres alt for at forhindre, at der 
overhovedet opstår affald (navnlig den stadig stigende 
mængde af emballageaffald), for at nedbringe mængden 
betydeligt eller at fremstille det på en sådan måde, at 
råstofferne kan genanvendes (recycling). Der må sættes 
sådanne retslige rammer, at kommunerne kan løse af­
faldsproblemerne også ved at anvende »økonomiske 
modeller« (f.eks. privat affaldsbortskaffelse). Dette gæl­
der også for erstatningsspørgsmål og fremskaffelsen af 
de finansielle midler til at fjerne de såkaldte »fortidens 
synder«. Denne form for forurening umuliggør i mange 
tilfælde anvendelsen af forladte industriområder. 
3.2.4. Kommissionen anfører med rette, at en stor 
del af byernes miljøproblemer forårsages af biltrafillen. 
Formålet med foranstaltningerne må være ikke kun at 
flytte den miljøskadelige eller generende trafik, men i 
det hele taget at nedbringe den. Miljøpolitikken inden 
for transportområdet må udformes på en sådan måde, 
at den fremmer udviklingen af en acceptabel offentlig 
nærtrafik. 
Det ville være konsekvent i højere grad at orientere 
EF's miljøpolitik mod følgende problemer: 
— hurtigere tilpasning af bestemmelserne om bilers 
(også lastbilers) udstødning og støj til den nyeste 
teknik og bestemmelser om, at også ældre køretøjer 
skal forsynes med katalysatorer, 
— øget og fremskyndet støtte til udvikling af miljøven­
lige køretøjer (herunder el-biler), 
14. 10. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 269/7 
— støtte til færdigudviklingen af miljøvenlige parke­
rings- og trafikreguleringssystemer, så de kan an­
vendes i praksis (under hensyntagen til erfaringsud­
vekslingen mellem centraladministration, byer og 
regioner samt miljøorganisationer og industrien; 
denne erfaringsudveksling bør fremmes i hele Eu­
ropa). 
Desuden skal medlemsstaterne mere end hidtil opfor­
dres til at forbedre overvågningen og gennemførelsen af 
allerede eksisterende miljøbeskyttelsesforskrifter, især 
bestemmelserne om begrænsning af bilernes udstød­
ning. 
3.3. Miljøpolitikkens inddragelse i andre politikker 
3.3.1. Der hersker almindelig enighed om, at man 
bedst løser bymiljøproblemer på europæisk plan ved at 
inddrage miljøpolitiske krav i EF's andre politikker 
og på et tidligt tidspunkt koordinere dem indbyrdes 
(artikel 130 R, stk. 2, i EØF-Traktaten). Foranstaltning­
er på europæisk plan bør underkastes en vurdering af, 
om de er i overensstemmelse med byhensynene. 
3.3.2. Eksempler på EF-politikker, der er af stor be­
tydning for udviklingen og saneringen af byer og byom­
råder: 
— Europæisk transportpolitik: overordnedetransport-
infrastrukturerpåvirkermulighederne for planlæg­
ning i bykernerne (jf. Kommissionens meddelelse 
om »Miljø og transport«). 
— Regionalpolitik: EF-programmer og støtteprojekter 
bør underkastes en miljøvurdering. 
— Energipolitik: den forventede koncentration i ener­
gisektoren hindrer miljøvenlige, decentrale løsning­
er (f.eks. central opvarmning af byer og bydele via 
kraftvarmeværker) samt en orientering af energipro­
duktionspotentialet mod befolkningens behov (jf. 
Kommissionens meddelelse om »Miljø og trans­
port«). 
— Forsknings- og teknologipolitik: udviklingen af al­
ternative (fornyelige) energiformer, som også er af 
betydning for miljøbeskyttelsen i byerne, er ikke 
mulig uden intensiveret støtte. 
Inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken samt kul­
turpolitikken findes der lignende forbindelser. 
3.3.3. Virkningerne af det indre marked 1992/1993 
vil have stor betydning for bymiljøet: 
a) Det indre marked (Europa uden grænser) vil sætte 
gang i aktiviteter, som også vil komme udviklingen 
i byerne i social og økonomisk henseende til gode. b) På den anden side giver det indre marked anledning 
til frygt for en yderligere forværring af trafikproble­
merne i byerne på grund af liberaliseringen på trans­
portmarkedet (jf. ØSU's initiativudtalelser om mil­
jøpolitikken og det indre marked (^ og 1992-ar-
bejdsgruppens rapport om »Miljøet og det indre 
marked: miljødimensionen«). Blandt grønbogens 
aktioner savner ØSU derfor, at den erhvervede viden 
omsættes i politikken for det indre marked. En 
miljøpolitik for byerne burde straks indledes med 
sådanne aktioner. 
3.4. Byplanlægning 
3.4.1. En del af bymiljøproblemerne skyldes afgørel­
ser (fejlagtige afgørelser) eller mangler i byplanlægning­
en (byggeri, boligkvarterer og infrastruktur) og i den 
overordnede landsplanlægning. Byplanlægning og 
landsplanlægning hører ifølge EØF-Traktaten ikke 
under EF's kompetence. De er underlagt de lokale sam­
fund i medlemsstaterne (kommuner, amter osv.), som 
er mere eller mindre selvstændige, når det drejer sig om 
udformningen af de lokale eller regionale områder. 
Selv i tilfælde, hvor miljøhensyn kunne muliggøre et 
EF-indgreb, er ØSU af den opfattelse, at det omhygge­
ligt må undersøges, om nærhedsprincippet (artikel 130 
R i EØF-Traktaten) ikke snarere kræver, at disse opga­
ver henvises til medlemsstaterne og de lokale samfund, 
især da komplekse bymiljøproblemer kræver hel-
dedsløsninger, som kun er mulige på lokalt eller regio­
nalt plan. 
Af disse grunde er ØSU enig med Kommissionen i, 
at den ikke skal foreslå EF-lovgivning om by- eller 
landsplanlægning, heller ikke hvis man dermed ville 
forfølge miljøpolitisk ønskelige mål. ØSU ville dog hilse 
det velkommen, hvis der på EF-plan blev udarbejdet 
planer for en miljøvenlig »bypolitik«, og hvis man frem­
mede oprettelsen af regionale sammenslutninger, som 
på tværs af grænserne kunne koordinere en sådan po­
litik. 
3.4.2. Efter ØSU's opfattelse bør RF-direktivet om 
vurdering af visse aktiviteters virkning på miljøet (2) 
udvides til tillige at dække kommunale planlægnings-, 
bygge- og infrastrukturprojekter. I nogle medlemsstater 
er dette allerede tilfældet. 
I øvrigt er ØSU's overvejelse [udtalelsen om »Miljøpoli­
tikken og det indre marked« (}) — punkt 9.2] stadig 
gyldig. Det foreslås her, at EF i forbindelse med en 
traktatsændring får yderligere kompetence inden for 
miljøvenlig fysisk planlægning i sager af europæisk 
betydning eller i tilfælde af bosættelse på tværs af 
grænserne. 
i}) EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990. 
(2) EFT nr. L 175 af 5. 7. 1985. 
Nr. C 269/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 14. 10. 91 
3.4.3. Med blandt bymiljøproblemerne regner Kom­
missionen også truslen mod »de europæiske byers histo­
riske arv«, og den foreslår aktiviteter til beskyttelse af 
monumenter og historiske områder. Dette forslag blev 
kritiseret under ekspertdiskussionerne om grønbogen. 
ØSU rejser det spørgsmål, om EF's mandat vedrørende 
miljøbeskyttelse omfatter dette emne, især dat det hæn­
ger sammen med kulturpolitiske og videnskabelige 
(f.eks. arkæologi) opgaveområder. Bortset herfra har 
Kommissionen vel ikke med grønbogen haft til hensigt 
at udvikle en fredningslovgivning på EF-plan. I alle 
tilfælde må kravene til miljøbeskyttelse tage hensyn til, 
at mindesmærker og lignende bevaringsværdige gen­
stande er særlig følsomme og bør bevares. Det indebæ­
rer en skærpelse af miljøbeskyttelsen med henblik på 
de europæiske byers historiske arv. 
Uafhængigt heraf må det efter ØSU's opfattelse overve­
jes at stille genstande, der hører til den europæiske 
kulturarv, under EF's særlige beskyttelse og bidrage 
finansielt til deres bevarelse, således som det udtrykke­
ligt er forudset i det nyligt foreslåede LIFE-program(1). 
4. Yderligere forslag fra ØSU til realisering af grøn­
bogen 
4.1. ØSU støtter overvejelserne om på EF-plan at 
stifte et videnskabeligt eller konsultativt organ for 
spørgsmål vedrørende bymiljø (planen om et »Euro­
pæisk Akademi for Bymiljø«, som er kommet frem 
på medlemsstaternes konferencer om grønbogen, går i 
denne retning). ØSU mener, at EF i det mindste bør 
medinddrages heri for 
— at sikre en dækning af hele Europa, 
— at aprette en institution til realisering af grønbogen 
(informationsudveksling og fremme af samarbejde), 
— at sikre et samarbejde med det kommende Euro­
pæiske Miljøagentur. 
Den videnskabelige eller konsultative institution kunne 
udarbejde retningslinjer for løsning af kommunale mil­
jøproblemer, samle og koordinere data fra de forskellige 
områder, udarbejde responsa om saneringsbehov og 
-muligheder i konkrete tilfælde og uddanne ekspeter i 
bymiljøproblemer, videreuddanne de ansvarlige i byer­
ne under anvendelse af den til enhver tid nyeste viden 
og fungere som forum for en viden- og erfaringsudvek­
sling om bymiljøkomplekset, som rækker ud over de enkelte regioner og byer. Oprettes der en sådan institu­
tion, skal den arbejde snævert sammen med nationale 
og regionale organer med lignende opgaver med det 
formål at koordinere arbejdet. 
4.2. ØSU gentager sine forslag fra sin initiativudtalel­
se »Miljøpolitikken som grundfaktor i den økonomiske 
og sociale udvikling« (2) om at skabe europæisk miljøbe-
skyttelsesfond, som kunne finansiere eller medfinansie­
re løsninger på de områder, der behandles i grønbogen. 
De eksisterende regional- og socialfonde er kun i meget 
begrænset omfang egnet hertil, da deres prioritering 
ligger på andre områder. 
ØSU konstaterer med tilfredshed, at Kommissionen for 
nylig har fremlagt et forslag om oprettelse af et finan­
sielt instrument for miljøet (LIFE), som indbefatter 
ØSU's overvejelser. Om det fastsatte budget er tilstræk­
keligt stort, må tiden vise (3). En europæisk miljøbeskyt-
telsesfond kunne også støtte pilotprojekter, der kan 
danne forbillede. Nogle indvendinger mod pilotprojek­
ter mener ØSU dog, der skal tages hensyn til: 
— meget store byers større forvaltningsapparat of 
bedre forbindelser må ikke føre til, at mindre byer 
med ofte meget tungtvejende, uløste problemer 
praktisk taget ikke får nogen andel i sådanne pro­
grammer, 
— pilotprojekter kommer ikke i betragtning på områ­
der, hvor det kun drejer sig om omsættelse i praksis 
af kendte og færdigudviklede teknologier, 
— byer skal kun kunne få støtte, når de kan påvise, at 
de råder over en integreret plan for dette område. 
Også engangsstøtte til løsning af problemer af overre­
gional betydning kommer i betragtning. Kommissionen 
har selv overvejet et sådant instrument. [I udtalelsen af 
21. oktober 1990 om revisionen af Rom-Traktaten i 
anledning af den politiske union — Dok. KOM(90) 600 
endelig udg.] 
4.3. ØSU er klar over, at disse forslag kræver yderli­
gere finansielle midler til miljøpolitiske formål. De 
meget vanskelige bymiljøproblemer kan ikke løses uden 
finansiel støtte fra medlemsstaterne og fra Fællesskabet, 
selv om basisomkostningerne ved en bysanering skal 
dækkes lokalt eller regionalt. 
4.4. ØSU er af den opfattelse, at en løsning af bymilø-
problemerne kræver en bevidstgørelse af borgerne. 
Denne miljøbevidsthed findes kun sporadisk. Den skal 
indbefatte en erkendelse af, at det er nødvendigt at 
ændre forbrugsvanerne og produktionsstrukturen for 
på varig vis at forbedre miljøforholdene, netop i byerne. 
i1) Dok. KOM(91) 28 endelig udg. (2) EFT nr. C 56 af 7. 3. 1990. 
(3) EFT nr. C 191 af 22. 7. 1991, s. 7. 
14. 10. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 269/9 
Borgernes øgede informationsrettigheder [jf. direktivet 
om miljøoplysninger] (*) og inddragelsen af borgerne 
og grupper af borgere i planlægningsprocessen er også 
i overensstemmelse med principperne for kommunal 
selvforvaltning. Gennemførelsen og overvågningen af 
miljøretten fremmes ved regelmæssig orientering af of­
fentligheden om miljøets tilstand, hvad angår de vigtig­
ste former for forurening og om omkostningerne ved 
saneringen. Direktivet om miljøoplysninger bør, om 
nødvendigt, udvides tilsvarende. 
Fællesskabet bør med egnede instrumenter muliggøre 
alle foranstaltninger til information, støtte og rådgiv­
ning af borgerne og til uddannelse af de ansvarlige 
beslutningstagere. Hertil hører også udarbejdelse af ud­
dannelses- og undervisningsmateriale, fremme af semi­
narer eller lignende foranstaltninger samt tilrettelæggel­
se af vandreudstillinger for på en anskuelig måde at 
formidle oplysninger om by- og miljøproblemer samt 
gode løsningsmuligheder. 
Det er normalt bedre at styrke og forbedre den faglige 
orientering af lokalt og regionalt ansvarlige beslutning­
stagere end at fremme enkeltprojekter, hvis man ønsker 
at påvirke situationen i positiv retning. 
ØSU henstiller, at der iværksættes en europæisk kam­
pagne blandt bybefolkningen for at forbedre bymiljøet 
(evt. forbundet med konkurrencer). 
(J) EFT nr. C 139 af 5. 6. 1989. Direktiv 90/313/EØF: EFT 
nr. L 158 af 23. 6. 1990. 
Bryssel, den 3. juli 1991. Kommissionen bør opmuntre byerne til at styrke den 
kommunale miljøoplysning (herunder oprettelse af lo­
kale miljøuddannelsescentre) og til at videreudvikle mil­
jøoplysning (herunder oprettelse af lokale miljøuddan­
nelsescentre) og til at videreudvikle miljøforvaltningen 
og miljøplanlægningen. 
Uddannelses- og videreuddannelsesbestræbelserne over 
for de politiske, administrative og samfundsmæssige 
kræfter bør også omfatte de institutioner og fremgangs­
måder, der allerede har bestået deres prøve, navnlig de 
eksisterende arrangementer med venskabsbyer. Ven­
skabsbyordningen kunnen videreudvikles i form af fag­
lige partnerskabsordninger. 
5. Afsluttende bemærkninger 
Grønbogen om bymiljøet bør indlede en bred debat. 
De mulige aktioner skal drøftes yderligere i regeringerne 
og blandt eksperter, og ØSU forventer at blive inddraget 
i disse overvejelser, især når Kommissionen i overens­
stemmelse med Ministerrådets beslutninger af 21. de­
cember 1990 konkretiserer sine forslag. ØSU forbehol­
der sig således ret til at udarbejde en tillægsudtalelse 
med egne forslag til initiativer. 
Såfremt der nedsættes en ekspertkommission med det 
formål at forfølge målsætningerne i grønbogen, foreslår 
ØSU, at de samfunds- og erhvervskredse, der er repræ­
senteret i ØSU, medinddrages. ØSU må være en egnet 
ramme for tilrettelæggelse og gennemførelse af en sådan 
erfaringsudveksling. 
I overensstemmelse med Ministerrådets beslutninger 
regner ØSU med, at Kommissionen, for at undgå dob­
beltarbejde, arbejder sammen med andre europæiske 
og internationale organisationer, der beskæftiger sig 
med bymiljøet. 
Francis STAEDELIN 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg