:OJVMI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93) 226 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 18. maj 1993 
MULIGE UDVIKLINGER I JQRDUDTAGNINGSPOLI TIKKEN 
KOMMISSIONENS OVERVEJELSER 
MULIGE UDVIKLINGER I JORDUDTAGNINGSPOLITIKKEN 
KOMMISSIONENS OVERVEJELSER 
NDLEDNING 
1. Kommissionen har forelagt Rådet et forslag baseret på artikel 7 i for­
ordning (EØF) nr. 1765/92 om den højere udtagningssats, der skal anven­
des i forbindelse med udtagning uden omdrift. Dette forslag var allerede 
forudset i den forordning, der blev vedtaget forrige år, og skal betrag­
tes som led i forrige års beslutninger. Det indebærer ikke nogen ændring 
af forordningen og kræver heller ikke nogen ny høring af Parlamentet. 
2. Når der imidlertid først er truffet afgørelse om udtagning uden omdrift, 
vil det være nødvendigt at tage stilling til en række andre spørgsmål 
vedrørende jordudtagning. Selv om nogle af spørgsmålene vedrører gennem­
førelsen, er der andre spørgsmål, som kun kan løses ved en ændring af 
forordning (EØF) nr. 1765/92. Dette ville naturligvis indebære en ny 
høring af Parlamentet. 
3. Selv om alle medlemsstaterne og erhvervsorganisationerne har accepteret 
jordudtagningen som et centralt led i styringen af produktionen, giver 
den praktiske gennemførelse anledning til mange forskellige spørgsmål. 
Såvel fagorganisationerne som de nationale myndigheder har fremsat en 
række anmodninger, der tager sigte på en forenklet og mere fleksibel 
ordning. 
På landbrugsministrenes møde i Rådet den 26. og 27. april udtalte 
Kommissionen, at den ville overveje, hvorledes der uden en svækkelse af 
effektiviteten med hensyn til styringen af produktionen og omkostnin­
gerne ved jordudtagningen kan skabes en mere smidig ordning for produ­
centerne, samtidig med at jordudtagningens gunstige virkninger for 
mi Ijøet øges. 
4. Inden Kommissionen drager sin egen konklusion af, om det er hensigts­
mæssigt at foreslå ændringer af forordning (EØF) nr. 1765/92 så hurtigt 
efter vedtagelsen, ønsker den at give de involverede, der deltog i den 
3 -
debat, som gik forud for fremlæggelsen af de detaljerede forslag om 
reformen af den fælles landbrugspolitik i oktober 1991, lejlighed til at 
fremsætte deres synspunkter. Disse overvejelser skal danne grundlag for 
denne brede debat. De er baseret på, at Rådet godkender Kommissionens 
forslag om, at udtagningssatsen for jordudtagning uden omdrift bliver 5 
procentpoint højere end satsen for jordudtagning på omdriftsbasis. 
Hvis det viser sig, at denne på 5% højere sats efter 6 års forløb er 
mindre effektiv med hensyn til produktionskontrol end udtagning på 
omdriftsbasis, må ordningen tages op ti I genovervejelse. 
BAGGRUND 
5. Fællesskabets første eksperiment med jorudtagning var den femårige 
jordudtagningsordning, der blev indført i 1988 som strukturel stabi-
lisator. Da denne ordning blev indført, var det håbet, at den kunne 
mindske kornproduktionen og dermed behovet for gradvise prisnedsættelser 
under markedsstabiI isatorordningen. Selv om ordningen utvivlsomt havde 
en vis virkning, var den mindre vellykket end forventet, dels fordi den 
kun blev udnyttet i begrænset omfang, og dels fordi en stor del af den 
jord, som den omfattede, var af mindre god kvalitet. 
6. Under de debatter, der gik forud for reformforslagene, fremkom der en 
række forslag om, hvordan jordudtagning i højere grad kunne medvirke til 
at bringe produktionen under kontrol. De tre hovedforslag gik ud på, at 
jordudtagningen skulle gøres mere effektiv, at der ved anvendelsen af 
andre produkt ionsdæmpende midler skulle skelnes mellem dem, der deltog i 
jordudtagning, og dem, der ikke deltog, og at det skulle gøres mere 
tillokkende at deltage. 
7. De forslag, Kommissionen fremsatte som led i reformen af den fælles 
landbrugspolitik, tog højde for hvert af disse tre forslag: 
(1) Den nye jordudtagningsordning skulle være baseret på omdrift, 
således at ordningen i løbet af omdriftsperioden dækkede hele eller 
næsten hele de deltagende producenters areal, og muligheden for at 
anvende marginaljord dermed var begrænset. 
4 -
(2) Producenter, som valgte at holde sig uden for jordudtagnings­
ordningen, kunne kun opnå kompensation for prisnedskæringer for en 
produktion svarende til de første 92 tons af deres kornproduktion. 
(3) Producenter, der ønskede at opnå kompensation for mere end en pro­
duktion svarende til 92 tons korn eller ønskede at opnå de særlige 
godtgørelser, der gives for majs, oliefrø og proteinafgrøder, kunne 
kun få denne kompensation, hvis de meldte sig til jordudtagnings­
ordningen. 
Rådet godkendte disse forslag, men under forhandlingen blev endnu to 
punkter tilføjet. For det første blev der som alternativ til systemet 
med individuelle basisarealer, der begrænser det areal, for hvilket den 
enkelte producent kan opnå godtgørelser for markafgrøder eller jordud­
tagning, til det areal, han dyrkede i referenceperioden, indført mulig­
hed for at anvende et regionalt basisareal. Hvis det regionale basis­
areal overskrides, nedsættes de forskellige former for støtte propor­
tionalt, og der skal foretages ekstraordinær udtagning uden godtgørelse 
det følgende år. For det andet blev der indført mulighed for jordudtag­
ning uden omdrift med en højere sats, som Rådet skulle træffe afgørelse 
om. 
I overensstemmelse med reformen af den fælles landbrugspolitik skal 
jordudtagningen betragtes som en konjunkturel foranstaltning til styring 
af produktionen på frivillig basis. Producenternes vilje til at accep­
tere jordudtagningen afhænger af de godtgørelser, som den er modydelsen 
for. Der må dog tages hensyn til andre kriterier, og dette gælder såvel 
for producenterne som for offentligheden og de nationale myndigheder. 
Producenterne har været meget forbeholdne over for en foranstaltning, 
der indebærer, at arealerne for en midlertidig periode ikke kan anvendes 
til deres primære anvendelsesformål. Selv om alle indser, at det er 
nødvendigt at styre overskudsproduktionen inden for landbruget, må det 
formodes, at den enkelte producent for sit eget vedkommende vil forsøge 
at begrænse virkningerne af jordudtagningen så meget som muligt. Dette 
skaber en interessekonflikt mellem den samlede gruppe af producenter, 
for hvilken det er afgørende, at ordningen får succes, således at det 
ikke bliver nødvendigt at indføre andre restriktive foranstaltninger, og 
- 5 -
de individuelle producenter, der ønsker et maksimum af fleksibilitet. 
Denne interessekonflikt må tages med i overvejelserne, inden ordningen 
gøres mere fleksibel, så der kan opnås en optimal anvendelse af udtag­
ningsordningen, bl.a. hvad angår på en forbedring af miljøet i 
landdistr ikterne. 
Den brede offentlighed vil få øjnene op for jordutagningens indvirkning 
på landskabet og vil ønske at få gavn af den offentlige investering i 
ordningen, især i form af miljømæssige eller rekreative goder. 
Myndighederne vil se sig nødsaget til at føre kontrol med et meget stort 
antal producenters anvendelse af jordudtagningsordningen. De vil ønske, 
at de regler, hvis overholdelse de skal føre kontrol med, er så enkle 
som muligt. 
10. Ved evalueringen af forslag om ændringer må indvirkningen på hver af 
disse undertiden modstridende interesser vurderes og en afvejning fore­
tages. Når der foretages en afvejning, er systemets effektivitet som 
middel til produktionsstyring imidlertid et hensyn, som ikke må tilside­
sættes. Basislinjen, hvormed de foreslåede ændringer skal sammenholdes, 
er de nuværende bestemmelser, nemlig følgende: 
(a) Udtagningssatsen for jordudtagning på omdriftsbasis er af Rådet 
blevet sat til 15%. Rådet kan ændre denne sats, hvis forholdene på 
markedet krævet det. 
(b) På grundlag heraf har Kommissionen fastsat omdriftsperioden til seks 
år, således at 90% af en bedrifts støtteberettigede agerjord bliver 
omfattet. 
(c) Udtagning uden omdrift er principielt blevet godkendt af Rådet på 
betingelse af, at udtagningssatsen til gengæld forhøjes. Udtagnings-
satsen skal fastsættes af Rådet inden den 31. juli 1993. 
(d) I tilfælde, hvor de individuelle arealer, for hvilke der er ansøgt 
om godtgørelse, overstiger det regionale basisareal, anvendes der en 
sats for ekstraordinær jordudtagning, som står i forhold til 
overskr idel sen. 
- 6 -
III. SPØRGSMÅL. DER SKAL LØSES 
A. SPØRGSMÅL I FORBINDELSE MED JORDUDTAGNING UDEN OMDRIFT 
11. Definition af iordudtaanina uden omdrift og en kombination heraf med 
iordudtaqning med omdrift 
Ved jordudtagning uden omdrift forstås udtagning af en fast veldefineret 
del af agerjorden i en minimumsperiode, som nærmere skal fastlægges, men 
som skal være på mindst 5 år. Denne form for udtagning indebærer en 
række fordele. 
12. Forvaltningen af en sådan ordning er enklere, både hvad angår admini­
stration og kontrol, idet det er de samme marker, der vedbliver at være 
udtaget i en nærmere fastlagt periode. Desuden er det muligt i forbin­
delse med udtagning uden omdrift at gennemføre positive foranstaltninger 
til fordel for miljøet. Når samme mark er udtaget i en vis periode, er 
der nemlig mulighed for dér at foretage en række forbedringer såsom 
genetablering af den naturlige flora, forbedringer af dyrelivet og 
jagtmulighederne, vedligeholdelse af flodbredder, mindre forbedringer af 
miljøet i landdistrikterne osv. 
13. Hvis en producent vælger den faste udtagning (uden omdrift), må det 
tillades at foretage en årlig tilpasning af de af produktionen udtagne 
arealer, men kun for at tage hensyn ti I en eventuel ændring enten af 
bedriftens samlede areal eller af den årlige udtagningssats, der 
vedtages af Rådet. 
14. Spørgsmålet om muligheden for på samme bedrift at kombinere udtagning 
med omdrift og udtagning uden omdrift er ofte blevet stillet. En sådan 
kombination er ikke ideel, hverken ud fra et effektivitets- eller 
enkelthedshensyn. På den anden side er den ekstra fleksiblitet en fordel 
for producenterne og eksistensen af fast udtagning giver visse 
miljøfordele. Hvis kombinationen på denne baggrund anses for at være 
acceptabel, er der stadig spørgsmålet om, hvilken sats der skal 
anvendes. Den lavere effektivitet af en kombination med hensyn til 
produktionskontrol tilsiger, at denne sats skulle være højere end satsen 
med omdrift. En vejet sats på grundlag af satserne med og uden omdrift 
ville gøre situationen mere kompliceret og vanskeligere at kontrollere. 
Hvis en sådan kombination af udtagning med og uden omdrift på samme 
bedrift skal tillades, bør det derfor alene være satsen for udtagning 
uden omdrift, der anvendes. 
- 7 -
15. Kan valget mellem iordudtagning på omdriftsbasis og uden for omdrift 
være medlemsstaternes i stedet for producenternes? 
Det siger sig selv, at dersom producenterne kan vælge mellem jordudtag­
ning på omdriftsbasis og jordudtagning uden omdrift til en højere sats, 
vil jordudtagning uden omdrift blive valgt af de producenter, hvis area­
ler udviser de største kvalitetsforskelle. Hvis der er et valg, bliver 
forskellen i effekttab mellem jordudtagning på omdriftsbasis og jordud­
tagning uden omdrift således større. Desuden kan jordudtagning uden 
omdrift under nogle omstændigheder kan være at foretrække frem for 
jordudtagning på omdriftsbasis af miljømæssige grunde, f.eks. fordi 
jordudtagning på omdriftsbasis kan medføre øget udvaskning af nærings­
stoffer, der resterer fra en tidligere afgrøde, eller fordi mere 
omfattende miljømæssige betingelser kan være påkrævede, hvis der udtages 
jord for en forud fastsat årrække. På grundlag af disse to argumenter er 
det blevet foreslået, at medlemsstaterne bør have lov til at kræve, at 
deres producenter kun foretager jordudtagning uden omdrift, og at den 
højere sats til gengæld bliver lavere end i medlemsstater, der stiller 
valget frit. 
16. Det er imidlertid klart, at hvis medlemsstaterne får denne valgmulighed, 
vil det betyde væsentligt mindre fleksibilitet for de enkelte produ­
center, som kan komme til at føle det som en diskrimination, hvis valget 
af jordudtagning på omdriftsbasis nægtes dem. Omvendt kan producenter, 
der af private grunde måtte ønske at indføre jordudtagning uden omdrift, 
føle sig ramt af en beslutning fra medlemsstatens side om at tillade 
jordudtagning på omdriftsbasis, hvorved de fratages muligheden for at 
opnå en nedsættelse af den højere sats. 
17. Af disse grunde er det på nuværende tidspunkt Kommissionens opfattelse, 
at der ikke er nok, der taler for at give medlemsstaterne denne mulighed 
for at fravige det generelle princip om, at producenterne bør stilles 
lige, hvilket indebærer, at de alle bør have samme mulighed for at vælge 
mellem jordudtagning på omdriftsbasis og uden omdrift. 
18. Jordudtagning uden omdrift kan måske betragtes som en mulighed for at 
opnå et alment miljømæssigt gode, men et sådant gode kan lettere opnås 
ved at tilbyde en højere jordudtagningsgodtgørelse, hvis særlige 
- 8 
miljømæssige betingelser opfyldes. Kommissionen er villig til at foreslå 
en sådan ekstra godtgørelse, når Fællesskabets finansielle situation gør 
det muligt. 
B. ANDRE SPØRGSMÅL 
19. Bør producenterne få godtgørelse for lord, der udtages, ud over det 
minimumsareal. der giver ret til godtgørelse? 
Normalt vil producenterne ikke ønske at udtage mere end det fastsatte 
minimum. Den godtgørelse, der udbetales for udtaget jord, er i sig selv 
kun en del af incitamentet til at udtage jord, og de fleste producenter 
må formodes at mene, at udtaget jord giver et lavere udbytte end 
tilplantet jord. Ikke desto mindre kan nogle producenter have jord, der 
opfylder kriterierne for optagelse i støtteordningen for markafgrøder, 
men som det af den ene eller den anden grund ikke lønner sig at dyrke 
for at opnå en afgrøde, der vil blive solgt til de priser, der forudses 
ved overgangsperiodens afslutning. Det falder helt i tråd med idéen bag 
en af produktionen uafhængig godtgørelse, at den ikke bør være betinget 
af forpligtelsen til at producere. 
Under hensyntagen til den risiko, der i visse områder er for, at 
bedrifter helt opgives og kommer til at ligge øde hen, mener 
Kommissionen dog, at medlemsstaterne bør have mulighed for at indføre ét 
loft for den udtagningssats, der kan tillades. 
20. Den periode, hvori iord. der ingår i ordningen med iordudtaonino på 
omdriftsbasis. skal tages ud af produktion 
I gennemførelsesbestemmelserne for jordudtagning på omdriftsbasis er 
jordudtagningsperi oden blevet sat til syv måneder med mulighed for 
medlemsstaterne til at fastsætte de nøjagtige datoer. I praksis har 
medlemsstaterne valgt en periode, der slutter midt i juli. Perioden på 
syv måneder og slutdatoen blev fastsat for at give producenterne 
mulighed for at påbegynde dyrkningen af efterfølgende års afgrøder. Der 
er imidlertid noget, der tyder på, at nogle producenter har planer om at 
drage fordel af denne relativt tidlige slutdato til at producere en 
forafgrøde, f.eks. grønsager, inden de går i gang med forberedelserne 
til en efterfølgende markafgrøde. 
- 9 -
Selv om dette ikke strider mod de eksisterende regler, falder det ikke i 
tråd med deres sigte, og Kommissionen har fået henvendelser fra 
grønsagsproducenter, der ikke uden grund betragter det som konkurrence­
forvridning, at producenter, hvis omkostninger til dels dækkes af 
godtgørelser for jordudtagning, trænger ind på deres markeder. 
21. Dette problem ville ikke foreligge i forbindelse med udtagning uden for 
omdrift. Bortset herfra kan der tænkes to andre løsninger, som kan 
anvendes næste år: Enten kan jordudtagningsperioden forlænges. Eller 
høst af alle eller nogle afgrøder på udtaget jord i samme kalenderår kan 
forbydes. Valget står mellem disse to løsninger, selv om det på forhånd 
kan fastslås, at den første løsning ikke vil skabe tilfredshed hos 
producenter af markafgrøder, da den vil begrænse deres muligheder med 
hensyn til den næste markafgrøde, de kan plante, og den anden vil give 
de nationale administrationer ekstra kontrolproblemer. 
22. Producenter, der ønsker at vælge lordudtagning på omdriftsbasis i mindre 
end seks år 
Der er flere forskellige grunde til, at producenter kan ønske at vælge 
en omdriftsperiode på under seks år. Omdriftsperioden kan for deres 
vedkommende afvige fra perioden på seks år, og de kan ønske at lade 
jordudtagning indgå i denne omdrift som erstatning for deres mindst 
produktive afgrøde. Eller de kan ønske at undgå, at deres bedste jord på 
noget tidspunkt indgår i jordudtagningen. Eller de synes måske, at seks 
år er for lang en periode at planlægge for. 
23. Det er sikkert, at en omdrift over en kortere periode end seks år vil 
bevirke, at ordningen bliver mindre effektiv, for så vidt de mest 
produktive arealer på bedriften definitivt vil blive unddraget 
udtagningsordningen. Hvis en udtagningsordning med en kortere omdrift 
skal tillades, bør man derfor anvende udtagningssatsen for udtagning 
uden omdrift, så virkningen med hensyn til styring af produktionen 
bevares. Hvis det imidlertid viser sig, at effektiviteten med hensyn til 
produktionskontrol af en kortere omdriftsperiode er lavere end under 
disse ordninger, må de tages op til genovervejelse. 
- 10 -
24. Kan det tillades, at producenterne overfører deres iordudtagnings-
forpliotelse til andre oo samtidig bevare retten ti I at modtage 
godtgørelser for markafgrøder? 
De meget restriktive betingelser i artikel 7, stk. 6, i forordning (EØF) 
nr. 1765/92 giver mulighed for overførsel af jordudtagningsforplig-
telsen, hvis nationale miljøregler har til følge, at en landbruger, som 
udtager en del af sin agerjord, ville blive tvunget til at indskrænke 
sin husdyrproduktion. 
25. Samtidig har Kommissionen indført strenge regler for at begrænse 
risikoen for, at producenter i produktive regioner opkøber eller 
forpagter dårlige jorder andetsteds i deres medlemsstat for at opfylde 
deres udtagningsforpligtelser, hvilket kunne give samme økonomiske 
konsekvenser som overførsel af jordudtagningsforpligtelser. 
26. Der er to væsentlige grunde til at tøve med at indføre mulighed for at 
overføre jordudtagningsforpligtelser. For det første er der risiko for, 
at effekttabet bliver større end effekttabet på en individuel bedrift, 
både på grund af forskelle i jordens kvalitet, og fordi man normalt kan 
regne med, at landbrugere, der ønsker at overføre deres jordudtagnings­
forpl igtelser , er mere dynamiske producenter end dem, som er villige til 
at overtage dem. Hvis denne mulighed indføres, vil det desuden betyde, 
at der ikke længere er nogen begrundelse for de strenge regler, der 
gælder for arealer, som købes eller forpagtes, og for bedrifter, som har 
arealer i flere udbytteregioner, hvilket vil indebære en yderligere 
risiko for effekttab. For det andet kan udviklingen af bedrifter eller 
arealer, der stort set har til formål at opfylde andres jordudtagnings-
forpligtelser, resultere i en form for ørkendannelse, hvilket er i 
modstrid med reformens mål, nemlig at fremme udviklingen af landdistrik­
terne. 
27. Under visse omstændigheder vil overførsel af forpligtelser dog kunne 
gøre det muligt at føre en mere rationel politik for jordudnyttelse og 
en koncentration af jordudtagningen i en række klart afgrænsede zoner 
gøre det lettere at foretage inspektion og kontrol. 
28. Efter Kommissionens opfattelse må enhver ordning, der gør det muligt at 
overføre jordudtagningsforpligtelser, udformes med stor omhu i betragt­
ning af den meget reelle risiko for et væsentligt større effekttab. Det 
- 11 -
bør kræves, at Kommissionen får forelagt planer, der giver fuld garanti 
for, at jordudtagningens generelle målsætning ikke tilsidesættes. Disse 
planer bør hovedsagelig tage sigte på at begrænse overførsler til områ­
der, der ligger i umiddelbar nærhed af den bedrift, hvorfra overførsel 
finder sted, og en tillægssats oven i den sats, der normalt gælder for 
jordudtagning uden omdrift. Den eneste undtagelse fra det generelle 
princip om, at overførsler skal begrænses til den nærmeste omegn, kan 
gælde i de tilfælde, hvor en medlemsstat har gode grunde til at udpege 
et bestemt område til jordudtagning for at nå nogle specifikke miljø­
mæssige mål og kan give præcise oplysninger om produktiviteten i det 
pågældende område, således at eventuelt yderligere effekttab kan 
evalueres på forhånd og opvejes. 
29. Bør iord. som indoår i de tyveårige iordudtaoninosordninger. der er 
forudset i ledsageforanstaltningerne, kunne regnes for udtaget agerjord. 
hvis den pågældende iord svarer til definitionen af agerjord, dvs. 
opfylder betingelserne i artikel 9 i forordning (EØF) nr. 1765/92? 
Dette spørgsmål blev drøftet under reformforhandlingerne. Kommissionens 
holdning, der blev fulgt i Rådets afgørelser, var, at det ikke bør være 
tilfældet. Kommissionens holdning bygger på tre hovedargumenter: 
(a) De to ordninger har ikke samme hovedmål. De tyve års jordudtagning 
er først og fremmest en miljøforanstaltning, som kun har produk­
tionsstyring som underordnet mål. Omvendt er jordudtagningsordnin­
gen, selv om det er hensigten, at den skal gavne miljøet, først og 
fremmest en konjunkturforanstaltning, hvorved produktionen skal 
tilpasses forholdene på markedet. To ordninger med forskelligt 
hovedsigte bør ikke forveksles. 
(b) Det finansielle incitament til at deltage i den enkelte ordning er 
knyttet til dens hovedsigte. 
(c) Hensigten er, at jord under udtagningsordningen for agerjord så vidt 
muligt skal være af gennemsnitskval itet. Det er dog næppe sandsyn­
ligt, at producenterne vil forpligte sig til at tage jord af 
gennemsnitskval itet ud af produktionen i tyve år. Dette sidste 
argument skal ses i sammenhæng med Rådets beslutning i forhandl in-
12 -
gernes afsluttende fase om at acceptere udtagning uden omdrift i 
agerjordsordningen og dets erkendelse i denne forbindelse af, at 
jord under ordningen for udtagning uden omdrift i gennemsnit kan 
forventes at være mindre produktiv end jord under ordningen for 
udtagning på omdriftsbasis. Alligevel er der dog forskel mellem en 
forpligtelse til at udtage jord i fem år og en forpligtelse til at 
udtage den i en generation. 
30. Over for Kommissionens holdning er det gjort gældende, at hvis jorden 
under de tyveårige ordninger ikke kan regnes for udtaget agerjord, vil 
en tyveårig ordning ikke være attraktiv til trods for det høje støtte­
beløb, der kan opnås, fordi landbrugerne ikke vil være villige til at 
udtage jord under to ordninger på samme tid. Det fremføres således, at 
ordningen for agerjord kraftigt vil svække det potentielle resultat af 
den tyveårige ordning. 
31. Det er rigtigt, at de to ordninger direkte kan komme til at kollidere 
med hinanden, hvis en medlemsstat vælger systemet med individuelle 
basisarealer. Under systemet med individuelle basisarealer er produ­
centen, hvis han ønsker at opnå godtgørelserne for markafgrøder, 
forpligtet til at udtage en del af sit basisareal, og det vil han måske 
ikke kunne gøre, hvis en del af hans basisareal allerede indgår i den 
tyveårige udtagningsordning. Dette problem (som på nuværende tidspunkt 
er teoretisk, da ingen af medlemsstaterne anvender et system med 
individuelle basisarealer) kan nemt løses ved, at der gives producenten 
mulighed for at reducere sit basisareal med hele eller en del af det 
areal, der indgår i den tyveårige udtagningsordning. Hvad angår systemet 
med regionale basisarealer, er den potentielle konflikt mellem de to 
systemer imidlertid ikke så evident. En producent vil under alle 
omstændigheder ikke lade jord ingå i den tyveårige ordning, som han 
anser for at være et led i hans plan for produktion af markafgrøder. Og 
udtagningen af agerjord skal netop være en integrerende del af produk­
tionsplanen for markafgrøder. 
32. Hvis argumentationen imidlertid går på, at medlemsstaterne ønsker at 
fremme eller kræve langsigtede miljøforpligtelser fra producenter, der 
vælger jordudtagning uden omdrift, ville en mere hensigtsmæssig reaktion 
være at give disse producenter garanti for, at udbetalingen af 
godtgørelsen for udtagning af agerjord fortsætter i hele den periode, 
for hvilken de forpligter sig til at lade deres jord indgå i ordningen. 
- 13 -
IV. KONKLUSION 
33. Formålet med dette papir har ikke været at opstille præcise forslag, men 
at stimulere debatten. Der er dog gjort forsøg på at foreslå, hvordan de 
forskellige spørgsmål, der er blevet bragt op, kan gribes an. I papiret 
anbefales det, at man i den bredere debat, som nu bør finde sted, sætter 
effektiviteten af udtagningen af agerjord som første kriterium for 
bedømmelsen af hver enkelt mulig løsning. Hvis dette kan sikres, er de 
vigtigste hensyn ud over budgetdisciplinen administrativ forenkling, 
producenternes accept og offentlighedens interesse i miljø og rekreative 
goder. Selv om de forskellige hensyn måske forekommer modstridende, vil 
hverken producenter, myndigheder eller den brede offentlighed betragte 
jordudtagning som en succes, hvis den til trods for alle bestræbelser og 
finansierede midler ikke kan opfylde sit hovedmål, nemlig at løse 
problemet med overskudsproduktion. 

ISSN 0254-1459 
KOM(93) 226 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-93-267-DA-C 
ISBN 92-77-56167-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
Lr2985 Luxembourg