Direktivet har til formål at sikre et velfungerende indre marked, herunder at undgå fordrejning af konkurrencevilkårene og sikre fri bevægelighed for produkter i denne sektor. Kommissionen er forpligtet til at sikre, at EU-retten er egnet til formålet og når målene med de mindst mulige omkostninger og byrder.

Direktiv 92/83/EØF indeholder regler for punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer. Det afgrænser og klassificerer navnlig de forskellige former for alkohol og alkoholholdige drikkevarer og fastsætter en retlig ramme for reducerede satser i visse sektorer, fritagelser og undtagelser.

Direktivet som helhed er ikke blevet evalueret siden vedtagelsen i 1992, da der ikke er krav om regelmæssigt at evaluere og rapportere til Rådet, ud over i artikel 22. I betragtning af dens tilsagn om at sikre målrettet og effektiv regulering (REFIT) som led i sin dagsorden for bedre regulering har Kommissionen besluttet at evaluere direktivet i sin helhed.

• 5 casestudier målrettet medlemsstaternes forvaltninger (skat/told/økonomi og sundhedsmyndigheder) og økonomiske operatører, som er aktive på markedet for alkohol, og/eller organisationer inden for afgiftsmæssig klassificering af alkoholholdige drikkevarer, anvendelse af reducerede satser for små producenter, fritagelser for denatureret alkohol, fritagelser for produktion til eget forbrug og direktivets sammenhæng med sundhedsaspekter.

Efter samråd med medlemsstaterne blev det aftalt, at formålet med evalueringen skulle være at vurdere, om lovgivningen medfører unødvendige administrative omkostninger og byrder for både de nationale forvaltninger og de økonomiske operatører, og at identificere elementer, der kan vurderes nærmere som led i en konsekvensanalyse vedrørende graden af overholdelse og sikkerhed ved opkrævning af punktafgifter på alkohol og alkoholholdige drikkevarer. Evalueringen blev indledt i december 2014 og afsluttet i juli 2016. En styringsgruppe bestående af medarbejdere fra alle de relevante tjenestegrene overvågede gennemførelsen af evalueringen.

ii) "lige vilkår" med hensyn til konkurrencen mellem de økonomiske operatører

iii) begrænset risiko for omgåelse af punktafgiften.

Generelt blev det vurderet, at direktivet er delvis effektivt med hensyn til at nå disse tre mål. Gennem harmonisering af strukturer, indbyrdes tilnærmelse af satserne og definitionen af anvendelsesområdet for punktafgiften på et generelt plan åbner direktivet mulighed for, at samhandelen inden for EU kan finde sted uden betydelige skatterelaterede handelshindringer eller større konkurrencemæssige problemer mellem økonomiske operatører, der opererer i samme sektor.

Direktivet strukturerer beskatningen af alkoholholdige drikkevarer i de kategorier, der er anført i direktiv 92/84/EØF, som igen fastsætter mindstekrav til punktafgifter. Der er klare regler med hensyn til muligheden for at fastsætte reducerede satser for små producenter eller alkoholholdige produkter med et lavt alkoholindhold. Dette sikrer en sammenhængende ramme for beskatning af alkohol.

Trods denne generelt positive konklusion er der flere punkter, hvor direktivet ikke giver den nødvendige juridiske klarhed, og de problemer, dette skaber, har en negativ indvirkning på det indre markeds funktionsmåde.

Klassificeringen af visse produkter (som der potentielt findes hundredvis af i hver enkelt sektor) er stadig uklar, fordi de falder ind under flere kategorier, hvilket medfører forskellige behandlinger i forskellige medlemsstater og komplikationer, når disse varer skal transporteres mellem medlemsstaterne. De vanskeligheder, der opstod i forbindelse med fortolkningen af bestemmelserne om fritagelse af denatureret alkohol, er til hinder for et velfungerende indre marked, da betingelserne for en sådan fritagelse varierer betydeligt medlemsstaterne imellem. Ikke to medlemsstater anvender de samme regler, uanset behandling – f.eks. er der i EU28 forskelle med hensyn til én medlemsstats nationale formulering, som anerkendes i et andet område, evnen til at fremstille en anden medlemsstats formulering i deres område, tredjelandes denatureringsformuleringer og det generelle princip om gensidig anerkendelse.

Når direktivet indeholder klare regler, sikrer man også ensartede vilkår for økonomiske operatører i EU. Deres produkter beskattes på grundlag af principper, der gælder i alle medlemsstaterne. Men manglen på klarhed med hensyn til fritagelser for denatureret alkohol giver medlemsstaterne vide muligheder for fortolkning. Dette fører igen til ubalancer i konkurrencen, fordi producenter og brugere af denatureret alkohol i nogle medlemsstater har et meget bredere udvalg af denatureringsformuleringer end i de øvrige medlemsstater.

Endvidere forhindrer lovgivningen medlemsstaterne i konsekvent at anvende reducerede satser over for små producenter, for så vidt angår alle kategorier af alkoholholdige drikkevarer. Dette begrænser medlemsstaternes muligheder for at rette op på eventuelle ubalancer på markedet, hvor dette ellers kunne være et politisk mål, som er værd at forfølge.

3.3.2 Beskyttelse af medlemsstaternes budgetmæssige interesser

Vedrørende det potentielle tab af punktafgifter i medlemsstaterne blev der under denne evaluering undersøgt:

i) svig med alkohol og alkoholholdige drikkevarer og navnlig i hvilket omfang svig med denatureret alkohol finder sted

ii) muligheden for ukorrekt klassificering af alkoholholdige drikkevarer i en lavere skattemæssig kategori, end medlemsstaterne har ønsket.

Direktivets bestemmelser om denaturering af alkohol til industrielt brug har til formål at beskytte integriteten af fritagelsen og forhindre alkoholen i at blive konverteret til forbrug af alkohol. Overordnet set viste de tilgængelige data om svig, at misbrug af fritagelsen for denatureret alkohol udgør en meget lav andel af den samlede alkoholrelaterede svig. Det skyldes, at mange medlemsstater ikke indsamler og/eller analyserer data med det detaljeringsniveau, der kræves for at foretage en evidensbaseret vurdering. I nogle få medlemsstater viser resultaterne imidlertid, at svig med denatureret alkohol ikke er uvæsentlig. Der er behov for yderligere undersøgelser – i samarbejde med de nationale myndigheder, f.eks. inden for sundhed og forbrugerbeskyttelse, der kan indsamle data om ulovlige produkter, som er fjernet fra markedet – for at fastslå, om denne svig kan spores tilbage til en mangel i direktivet, og om det som følge af undersøgelsen vil være nødvendigt at definere denatureret alkohol, hvordan det fremstilles og anvendes, for at være omfattet af fritagelsen, og kræve, at de økonomiske aktører anvender denatureringsformuleringer, som ikke så let og billigt kan fjernes fra produktet. Det er klart, at de uklarheder, der er i det nuværende direktiv, er ansvarlige for den brede fortolkning af reglerne. Hvorvidt dette kan være forbundet med svig, kan kun dokumenteres med mere omfattende undersøgelser i samarbejde med andre myndigheder end skattemyndighederne.

Der blev identificeret flere forskellige produkttyper, som det ikke er helt ligetil at klassificere, og som angiveligt ville blive tildelt to eller flere forskellige afgiftskategorier. Problemet ligger til grund for, hvad den korrekte definition af gærede drikkevarer er. Nogle af disse produkter (f.eks. vinbaserede drikkevarer tilsat ethanol) er blevet anset for at være bevidst fremstillet på en sådan måde, at de kan udnytte/misbruge en favorabel skattemæssig kategori. Ud over at fordreje konkurrencen kan de manglende utvetydige klassifikationsdefinitioner medføre, at medlemsstaterne mister indtægter. Undersøgelsen omfatter indledende forskning i, hvordan de forskellige klassificeringskategorier påvirker indtægtsopkrævningen, men lige nu er der behov for en yderligere undersøgelse af den indvirkning, som eventuelle ændringer af disse klassificeringer ville have på de løbende indtægter i EU28, hvor begge påvirkes. Dette vil omfatte en detaljeret analyse af de vigtigste produktsektorer og et forsøg på at omklassificere dem under hver enkelt potentiel ny kategori.

3.3.3 Efterlevelsesomkostninger og administrative byrder – muligheder for reduktion

Direktiv 92/83/EØF pålægger ikke direkte de økonomiske operatører efterlevelsesomkostninger. Ved at lade visse produkter være omfattet af punktafgifter, underkastes disse sektorer indirekte bestemmelserne i direktiv 2008/118/EF, der indeholder regler og betingelser for opbevaring af punktafgiftspligtige varer og deres bevægelser.

Evalueringen af direktiv 92/83/EØF har påvist adskillige områder, hvor anvendelsen af direktivets bestemmelser resulterer i øgede omkostninger for både økonomiske operatører og medlemsstater. Det konkluderes derfor, at direktivet er ineffektivt og specifikt er vigtigst med hensyn til klassificering af andre gærede drikkevarer, og at fritagelsen kun vedrører denatureret alkohol.