Faelles holdning (EF) Nr. 44/94 fastlagt af Raadet den 21. november 1994 med henblik paa vedtagelse af Raadets direktiv 94/. . ./EF af . . . om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkraevning af infrastrukturafgifter (94/C 354/03)

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 75,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmaaden i traktatens artikel 189 C (3), og

ud fra foelgende betragtninger:

En stoerre integration af Faellesskabets transportsektor er et vigtigt led i det indre marked, og jernbanerne udgoer en vaesentlig del af Faellesskabets transportsektor;

princippet om fri udveksling af tjenesteydelser boer anvendes paa jernbanesektoren under hensyn til denne sektors saerlige karakteristika;

ifoelge Raadets direktiv 91/440/EOEF af 29. juli 1991 om udvikling af Faellesskabets jernbaner (4) har jernbanevirksomheder og internationale sammenslutninger af jernbanevirksomheder en vis ret til adgang til international jernbanetransport;

det er vigtigt at sikre, at jernbanevirksomheder og de internationale sammenslutninger heraf faar fuldt udbytte af de nye adgangsrettigheder, naar de udfoerer den form for transport, som er omhandlet i artikel 10 i direktiv 91/440/EOEF; der boer derfor oprettes en ordning for tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkraevning af infrastrukturafgifter, som er ikke-diskriminerende og ensartet i hele Faellesskabet;

det er hensigtsmaessigt at bevare anvendelsesomraadet for direktiv 91/440/EOEF, herunder undtagelserne for transportydelser i byer og forstaeder samt regional transport, samtidig med at det praeciseres, at pendultrafikken gennem tunnelen under Kanalen ligeledes falder uden for anvendelsesomraadet;

i henhold til subsidiaritetsprincippet er det hensigtsmaessigt, at Faellesskabet opstiller de generelle principper for en saadan ordning, mens medlemsstaterne faar ansvaret for at fastlaegge de naermere bestemmelser for den praktiske gennemfoerelse;

medlemsstaterne skal soerge for, at tildelingen af infrastrukturkapacitet sker paa en tilstraekkelig fleksibel maade, saa infrastrukturen bliver anvendt effektivt og optimalt;

der maa dog gives visse fortrinsrettigheder ved tildelingen af infrastrukturkapacitet, navnlig til offentlig transport og transport paa en bestemt jernbaneinfrastruktur;

det er desuden noedvendigt at give mulighed for at indroemme saerlige rettigheder ved tildeling af infrastrukturkapacitet, hvis det er noedvendigt for at sikre tilstraekkelige transportydelser eller for finansieringen af nye infrastrukturer;

endelig boer infrastrukturforvalterens finansielle forhold goere det muligt at daekke infrastrukturudgifterne;

det er i oevrigt noedvendigt at fastlaegge ikke-diskriminerende bestemmelser for opkraevning af infrastrukturafgifter paa samme marked;

en effektiv anvendelse af infrastrukturkapaciteten goer faelles generelle kriterier for fastsaettelsen af afgifterne paakraevet;

ud fra et generelt oenske om gennemsigtighed og ikke-forskelsbehandling boer der vedtages faelles regler for procedurerne for tildeling af infrastrukturkapacitet og opkraevning af infrastrukturudgifter;

under hensyn til trafiksikkerheden skal jernbanevirksomhederne for at faa adgang til en bestemt infrastruktur vaere i besiddelse af et sikkerhedscertifikat, der er baseret paa visse faelles kriterier og paa de nationale bestemmelser og udstedt af den myndighed, der er ansvarlig for den paagaeldende infrastruktur; virksomhederne skal desuden indgaa de noedvendige tekniske, administrative og finansielle aftaler med infrastrukturforvalteren;

afgoerelser, der traeffes af de myndigheder eller organer, der har kompetence til at tildele infrastrukturkapacitet og opkraeve infrastrukturafgifter, skal kunne indbringes for en uafhaengig instans; denne rekurs er navnlig noedvendig i forbindelse med eventuelle interessekonflikter i tilfaelde, hvor en infrastrukturforvalter driver transport og samtidig skal fordele kanaler og/eller opkraeve infrastrukturafgifter -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

AFSNIT I Formaal og anvendelsesomraade

Artikel 1

1. Dette direktiv fastlaegger de principper og procedurer, der skal anvendes ved tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkraevning af infrastrukturafgifter i forhold til jernbanevirksomheder, der er eller bliver etableret i Faellesskabet, og internationale sammenslutninger heraf, naar disse virksomheder og sammenslutninger udfoerer de tjenester, der er omhandlet i artikel 10 i direktiv 91/440/EOEF, og paa de deri fastsatte vilkaar.

2. Jernbanevirksomheder, hvis aktiviteter kun omfatter byer og forstaeder samt regional transport, er ikke omfattet af direktivets anvendelsesomraade.

Jernbanevirksomheder og internationale sammenslutninger, hvis aktivitet er begraenset til pendultrafik med vejkoeretoejer gennem tunnelen under Kanalen, er ligeledes ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesomraade.

3. Jernbaneinfrastrukturkapaciteten fordeles ved tildeling af kanaler i overensstemmelse med faellesskabsretten og den nationale ret.

Artikel 2

I dette direktiv forstaas ved

a) »jernbanevirksomhed«: enhver privat eller offentlig virksomhed, hvis hovedaktivitet bestaar i godstransport og/eller passagerbefordring via jernbane, og som er forpligtet til at soerge for traekkraften

b) »international sammenslutning«: enhver sammenslutning af mindst to jernbanevirksomheder, der er etableret i forskellige medlemsstater, med henblik paa at drive international transportvirksomhed mellem medlemsstater

c) »infrastrukturforvalter«: ethvert offentligt organ eller enhver virksomhed, der bl.a. anlaegger og vedligeholder jernbaneinfrastruktur, og som er ansvarlig for forvaltningen af regulerings- og sikkerhedssystemerne

d) »kanal«: den infrastrukturkapacitet, der er noedvendig for, at et tog kan koere fra et punkt til et andet paa et bestemt tidspunkt

e) »tildeling«: et tildelingsorgans tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet

f) »tildelingsorgan«: den myndighed og/eller infrastrukturforvalter, som medlemsstaterne har udpeger til at tildele infrastrukturkapacitet.

AFSNIT II Tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet

Artikel 3

Hver medlemsstat udpeger tildelingsorganet i henhold til bestemmelserne i dette direktiv. Tildelingsorganet, der skal have kendskab til alle disponible kanaler, skal specielt sikre:

- at jernbaneinfrastrukturkapaciteten tildeles paa et retfaerdigt og ikke-diskriminerende grundlag, og

- at tildelingsproceduren muliggoer en effektiv og optimal udnyttelse af infrastrukturen, jf. dog artikel 4 og 5.

Artikel 4

1. Medlemsstaterne kan traeffe de noedvendige foranstaltninger til at sikre, at der ved tildelingen af jernbaneinfrastrukturkapacitet gives fortrinsstilling til foelgende jernbaneydelser:

a) tjenester, der udfoeres af hensyn til offentligheden, som defineret i Raadets forordning (EOEF) nr. 1191/69 af 26. juni 1969 om medlemsstaternes fremgangsmaade med hensyn til de med begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje (5)

b) tjenester, der helt eller delvis udfoeres paa infrastrukturer, der er specielt konstrueret eller tilpasset til disse tjenester (f.eks. hoejhastighedslinjer eller saerlige godslinjer), jf. dog traktatens artikel 85, 86 og 90.

Denne bestemmelse gaelder uden forskelsbehandling for alle tjenester i henhold til artikel 1, der med hensyn til karakteristika og udfoerelse er sammenlignelige.

2. Hvad angaar tjenester, der udfoeres i henhold til stk. 1, litra a), kan medlemsstaterne kompensere infrastrukturforvalteren for oekonomiske tab, som foelge af forpligtelsen til at tildele en vis infrastrukturkapacitet til offentlig tjeneste.

Artikel 5

Medlemsstaterne kan, hvis det sker uden forskelsbehandling, ved tildelingen af infrastrukturkapacitet indroemme saerlige rettigheder til jernbanevirksomheder, der leverer visse typer tjenester eller leverer dem i visse regioner, saafremt saadanne rettigheder er en noedvendig forudsaetning for at sikre en offentlig trafikbetjening paa et rimeligt niveau eller en effektiv anvendelse af infrastrukturkapaciteten eller for at muliggoere finansiering af nye infrastrukturer, jf. dog traktatens artikel 85, 86 og 90.

AFSNIT III Opkraevning af infrastrukturafgifter

Artikel 6

Infrastrukturforvalterens regnskaber skal under normale forretningsbetingelser og over en rimelig periode udvise i det mindste balance mellem paa den ene side indtaegterne fra infrastrukturafgifter og statstilskud og paa den anden side infrastrukturudgifterne.

Artikel 7

Der maa ikke ske forskelsbehandling ved opkraevningen af afgifter for tjenester af tilsvarende art paa samme marked.

Efter hoering af infrastrukturforvalteren fastlaegger medlemsstaterne de naermere bestemmelser for fastsaettelsen af disse afgifter. Disse naermere bestemmelser skal give infrastrukturforvalteren mulighed for at markedsfoere den disponible infrastrukturkapacitet paa rentabel vis.

Artikel 8

1. De afgifter, som infrastrukturforvalteren opkraever, fastsaettes isaer efter ydelsens art, tidspunktet for ydelsen, markedssituationen og infrastrukturens art og grad af slitage.

2. Medlemsstaterne kan fastsaette, at der indgaas en overordnet aftale med infrastrukturforvalteren om procedurerne for betaling af afgifter for offentlig tjeneste, jf. forordning (EOEF) nr. 1191/69.

Artikel 9

1. Afgifterne betales til infrastrukturforvalteren(erne).

2. Medlemsstaterne kan kraeve, at infrastrukturforvalteren fremlaegger den noedvendige dokumentation for, at afgifterne er opkraevet paa et ikke-diskriminerende grundlag.

3. Infrastrukturforvalteren skal i god tid informere de jernbanevirksomheder, der benytter de paagaeldende infrastrukturer til de i artikel 10 i direktiv 91/440/EOEF omhandlede tjenester, om enhver vaesentlig aendring af den paagaeldende infrastrukturs kvalitet eller kapacitet.

AFSNIT IV Almindelige bestemmelser

Artikel 10

1. Medlemsstaterne fastlaegger de i artikel 1, stk. 3, omhandlede procedurer for tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet. Medlemsstaten offentliggoer disse procedurer og underretter Kommissionen herom.

2. Ansoegninger om infrastrukturkapacitet indgives til tildelingsorganet i den medlemsstat, hvor afgangsstedet for den paagaeldende ydelse er beliggende.

3. Det tildelingsorgan, som ansoegningen indgives til, orienterer straks de oevrige tildelingsorganer, der beroeres af ansoegningen. Sidstnaevnte traeffer en afgoerelse hurtigst muligt og senest en maaned efter, at de noedvendige oplysninger er modtaget; det enkelte tildelingsorgan kan afslaa en ansoegning. De informerer straks det tildelingsorgan, som ansoegningen er blevet indgivet til.

Det tildelingsorgan, som ansoegningen er blevet indgivet til, traeffer - efter samraad med de oevrige beroerte tildelingsorganer - afgoerelse om ansoegningen hurtigst muligt og senest to maaneder efter, at alle de noedvendige oplysninger er indgivet.

En ansoegning, der afslaas med utilstraekkelig kapacitet som begrundelse, tages op til fornyet overvejelse ved naeste koereplansjustering for de paagaeldende linjer, hvis ansoegeren oensker det. Interesserede skal kunne faa oplysninger om datoerne for saadanne justeringer og andre administrative handlinger.

Afgoerelsen meddeles den virksomhed, der har indgivet ansoegningen. Et eventuelt afslag skal begrundes.

4. En virksomhed, der indgiver en ansoegning, kan kontakte de oevrige beroerte tildelingsorganer direkte, forudsat at det tildelingsorgan, som ansoegningen er blevet indgivet til, informeres herom.

5. De jernbanevirksomheder, der har faaet tildelt jerbaneinfrastrukturkapacitet, traeffer de noedvendige administrative, tekniske og oekonomiske aftaler med infrastrukturforvalterne.

Artikel 11

1. Medlemsstaterne skal kraeve, at der desuden forelaegges et sikkerhedscertifikat, der fastsaetter de sikkerhedsmaessige krav, som jernbanevirksomhederne skal opfylde med henblik paa at sikre en risikofri koersel paa de beroerte straekninger.

2. For at opnaa et sikkerhedscertifikat skal virksomheden overholde forskrifter i den nationale lovgivning, der er forenelige med EF-retten, og som kraeves efterlevet uden forskelsbehandling med hensyn til saerlige tekniske og driftsmaessige krav for jernbanevirksomheder og sikkerhedskrav for personalet, det rullende materiale og virksomhedens interne organisation.

Virksomheden skal navnlig kunne dokumentere, at det personale, den har ansat til at koere og ledsage togene, og som udfoerer de tjenester, der er omhandlet i artikel 10 i direktiv 91/440/EOEF, har den fornoedne uddannelse til at kunne overholde de trafikregler, som infrastrukturforvalteren anvender, og de sikkerhedsregler, som personalet skal overholde af hensyn til togtrafikken.

Virksomheden skal endvidere godtgoere, at det koerende materiel, som naevnte tog bestaar af, er godkendt af den offentlige myndighed eller af infrastrukturforvalteren, og at det kontrolleres efter de driftsbestemmelser, der gaelder for den benyttede infrastruktur. Sikkerhedscertifikatet udstedes af den myndighed, som de medlemsstater, hvor infrastrukturen er beliggende, har udpeget med henblik herpaa.

Artikel 12

Medlemsstaterne kan fastsaette, at der ved ansoegninger om adgang til infrastrukturkapacitet skal stilles depositum eller tilsvarende sikkerhed.

Hvis en ansoeger ikke goer brug af en tildelt kanal, kan der ske fradrag i depositummet svarende til de omkostninger, som behandlingen af ansoegningen har medfoert, og til eventuelle indtaegtstab, der skyldes, at den paagaeldende infrastrukturkapacitet ikke er blevet udnyttet. I andre tilfaelde tilbagebetales hele depositummet.

AFSNIT V Afsluttende bestemmelser

Artikel 13

1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at de afgoerelser, der traeffes om tildeling af infrastrukturkapacitet eller om opkraevning af afgifter, kan indbringes for en uafhaengig instans paa skriftlig anmodning fra en jernbanevirksomhed. Denne instans traeffer afgoerelse senest to maaneder efter, at alle de noedvendige oplysninger er indgivet.

2. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at de afgoerelser, der traeffes i medfoer af stk. 1, kan proeves ved en domstol.

Artikel 14

1. Kommissionen aflaegger to aar efter, at dette direktiv er taget i anvendelse, en beretning for Raadet vedroerende direktivets anvendelse, om noedvendigt ledsaget af forslag til fortsaettelse af den faelles aktion for udvikling af jernbanerne, nanvlig for saa vidt angaar muligheden for at udvide direktivets anvendelsesomraade.

2. Medlemsstaterne vedtager de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv inden for to aar efter dets ikrafttraeden. De underretter straks Kommissionen herom.

3. Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 2 omhandlede bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.

Artikel 15

Dette direktiv traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Artikel 16

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfaerdiget i . . .

Paa Raadets vegne

Formand

(1) EFT nr. C 24 af 28. 1. 1994, s. 2 og EFT nr. C 225 af 13. 8. 1994, s. 11.

(2) Udtalelse afgivet den 14. september 1994 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 3. maj 1994 (EFT nr. C 205 af 25. 7. 1994, s. 45), Raadets faelles holdning af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende) og Europa-Parlamentets afgoerelse af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(4) EFT nr. L 237 af 24. 8. 1991, s. 25.

(5) EFT nr. L 156 af 28. 6. 1969, s. 1. Forordningen er senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1893/91 (EFT nr. L 169 af 29. 6. 1991, s. 1).

RAADETS BEGRUNDELSE

I. Indledning

Kommissionen tilsendte den 15. december 1993 Raadet et forslag til direktiv om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkraevning af infrastrukturafgifter (1).

Europa-Parlamentet afgav udtalelse den 3. maj 1994 (2) og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg den 14. september 1994 (3).

Paa baggrund af disse udtalelser tilsendte Kommissionen den 18. juli 1994 Raadet et aendret forslag (4).

Den . . . fastlagde Raadet sin faelles holdning i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 189 C.

II. Formaalet med forslaget

Direktiv 91/440/EOEF om udvikling af Faellesskabets jernbaner (5) gav adgangsret til jernbaneinfrastrukturerne for jernbanevirksomheder, som er eller bliver etableret i en medlemsstat, samt for internationale sammenslutninger af mindst to af saadanne virksomheder, dog ikke virksomheder, hvis aktiviteter er begraenset til byer og forstaeder samt regional transport.

De enkelte jernbanevirksomheder har saaledes adgangsret til de oevrige medlemsstaters infrastruktur med henblik paa at udfoere international kombineret godstransport.

Internationale sammenslutninger har ret til adgang til og ret til at udfoere transittrafik i de medlemsstater, hvor de til sammenslutningerne hoerende jernbanevirksomheder er etableret, samt ret til at udfoere transittrafik i andre medlemsstater med henblik paa udfoerelse af international transport mellem de medlemsstater, hvor de til sammenslutningerne hoerende virksomheder er etableret (artikel 10 i direktiv 91/440/EOEF).

Formaalet med Kommissionens forslag er at sikre, at der anvendes faelles betingelser for adgang til Faellesskabets jernbanemarked inden for rammerne af den adgangsret, der gives i henhold til direktiv 91/440/EOEF.

Forslaget er saaledes sammen med forslaget til direktiv om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder et supplement til direktiv 91/440/EOEF, som det skal lette gennemfoerelsen af.

Kommissionens forslag fastsaetter den generelle ramme for en ensartet og ikke-diskriminerende faellesskabsordning for adgang til jernbaneinfrastrukturen og opkraevning af infrastrukturafgifter, saaledes at jernbanevirksomhederne og deres kunder kan have fuld gavn af det indre markeds muligheder i jernbanesektoren.

III. Analyse af den faelles holdning

Ved den faelles holdning, som Raadet har vedtaget, fastlaegges som forudset i Kommissionens forslag en raekke principper og faelles kriterier, som skal anvendes uden forskelsbehandling, for tildeling af kanaler og for opkraevning af infrastrukturafgifter, idet det overlades til medlemsstaternes kompetente myndigheder at indfoere de naermere regler for den praktiske gennemfoerelse af den indfoerte ordning.

Raadets faelles holdning indeholder dog, selv om den i meget vid udstraekning forfoelger maalene i Kommissionens forslag, en raekke aendringer i forhold til dette forslag.

De vigtigste aendringer, som Raadet har foretaget, vedroerer foelgende omraader:

1. Direktivets anvendelsesomraade

Ifoelge Kommissionens forslag skulle direktivet finde anvendelse paa alle jernbanevirksomheder for alle transportydelser, baade nationale og internationale.

Under hensyn til, at medlemsstaterne har ivaerksat direktiv 91/440/EOEF for ganske nylig, har Raadet ment, at det omdiskuterede direktiv boer have samme anvendelsesomraade som direktiv 91/440/EOEF uden nogen udvidelse (jf. punkt II overfor).

Derfor

- gives der kun adgangsret til jernbaneinfrastrukturen for de jernbanevirksomheder og internationale sammenslutninger, som er omhandlet i artikel 10 i direktiv 91/440/EOEF, for den internationale transport, som er naevnt i samme artikel (artikel 1, stk. 1, i den faelles holdning)

- er jernbanevirksomheder, hvis aktiviteter kun omfatter byer og forstaeder samt regional transport, ikke omfattet af direktivets anvendelsesomraade, ligesom de heller ikke er omfattet af anvendelsesomraadet for direktiv 91/440/EOEF. Der er dog indsat en undtagelse i forhold til anvendelsesomraadet for direktiv 91/440/EOEF for transport, der sker ved pendultrafik gennem tunnelen under Kanalen paa grund af denne trafiks saerlige karakter (artikel 1, stk. 2).

2. Infrastrukturforvalterens ansvar

Ifoelge den faelles holdning

a) faar medlemsstaterne mulighed for under overholdelsen af traktatens konkurrenceregler at paalaegge infrastrukturforvalteren at staa for tildelingen af kanaler og/eller opkraevningen af infrastrukturafgifter, ogsaa selv om denne samtidig driver jernbanetransport (isaer artikel 2, 3, 7, 8 og 9)

b) kan jernbanevirksomheden indbringe de afgoerelser, som de kompetente myndigheder og organer traeffer om tildeling af infrastrukturkapacitet og opkraevning af infrastrukturafgifter, for en uafhaengig instans, isaer naar saadanne afgoerelser er truffet af en infrastrukturforvalter, som samtidig driver jernbanevirksomhed (artikel 13). Der sikres ligeledes mulighed for domstolsproevelse.

3. Saerlig adgangsret til jernbaneinfrastrukturen

Den faelles holdning (artikel 5) giver mulighed for at indroemme saerlige rettigheder i to ekstra tilfaelde i forhold til Kommissionens forslag, nemlig naar disse rettigheder er en noedvendig forudsaetning for at sikre:

- en effektiv anvendelse af infrastrukturkapaciteten eller

- finansiering af nye infrastrukturer.

4. Sikkerhedscertifikat

Ifoelge den faelles holdning skal der fastsaettes en raekke sikkerhedsbetingelser, som den licenshavende jernbanevirksomhed skal opfylde for at faa et sikkerhedscertifikat. Dette certifikat udstedes af den myndighed, som den medlemsstat, hvor den benyttede infrastruktur er beliggende, har udpeget med henblik herpaa (artikel 11).

5. Beretning om anvendelsen og eventuel fortsaettelse af den faelles aktion

Ifoelge den faelles holdning skal Kommissionen to aar efter, at direktivet er taget i anvendelse, aflaegge en beretning for Raadet vedroerende dets anvendelse, om noedvendigt ledsaget af forslag til fortsaettelse af den faelles aktion for udvikling af jernbanerne, navnlig for saa vidt angaar muligheden for at udvide direktivets anvendelsesomraade (artikel 14, stk. 1).

6. Frist for direktivets gennemfoerelse

Direktivet tages paa grund af sin kompleksitet i anvendelse to aar efter dets ikrafttraeden (artikel 14, stk. 2).

IV. Europa-Parlamentets aendringsforslag

1. AEndringsforslag fra Europa-Parlamentet, som Raadet har godkendt

Raadet har fulgt Kommissionens aendrede forslag og godkendt:

- aendringsforslag nr. 2 (artikel 2, litra c), i den faelles holdning), som gengiver definitionen af infrastrukturforvalteren i direktiv 91/440/EOEF

- aendringsforslag nr. 4 (artikel 3, foerste punktum), hvorved det goeres muligt for medlemsstaterne som ansvarlig for fordelingen af infrastrukturkapaciteten at udpege ikke blot myndigheden, men ogsaa infrastrukturforvalteren

- aendringsforslag nr. 6, foerste del (artikel 4, stk. 1, foerste linje) og aendringsforslag nr. 7, foerste del (artikel 5, foerste linje), som giver medlemsstaterne og ikke fordelingsorganet mulighed for at traeffe de foranstaltninger, der omhandles i disse artikler

- aendringsforslag nr. 10, foerste del (artikel 10, stk. 2), hvor pligten til at vedlaegge ansoegningen dokumentation for det med driften beskaeftigede personale udgaar.

Den faelles holdning medtager desuden i artikel 5, anden del af aendringsforslag nr. 7, som giver mulighed for ogsaa at indroemme saerlige rettigheder ved tildelingen af infrastrukturkapacitet, hvis saadanne rettigheder er en noedvendig forudsaetning for at sikre en effektiv anvendelse af infrastrukturkapaciteten.

2. AEndringsforslag fra Europa-Parlamentet, som Raadet ikke har godkendt

a) AEndringsforslag, som Kommissionen har godkendt

Raadet har fundet, at aendringsforslag nr. 1 (under hensyn til det anvendelsesomraade, som er fastsat i den faelles holdning), 6, anden del, 8, 11 og 14, i det vaesentlige er daekket af den faelles holdning.

Hvad angaar aendringsforslag nr. 3, 4, anden del, og 5, har Raadet fundet, at det vil vaere vanskeligt at gennemfoere dem effektivt paa grund af kompleksiteten af de paagaeldende foranstaltninger, og at det boer overlades til medlemsstaterne at organisere og fordele de forskellige ansvarsomraader i forbindelse med forvaltningen af jernbaneinfrastrukturen og udfoerelsen af jernbanetransport (udstedelse af licenser og sikkerhedscertifikater, tildeling af kanaler og opkraevning af brugsafgifter) under overholdelse af ikke-forskelsbehandlingsprincippet og paa betingelse af, at systemets gennemsigtighed sikres.

For at hindre eventuelle interessekonflikter fastsaettes det i artikel 13 i den faelles holdning, at afgoerelser skal kunne indbringes for en uafhaengig instans (se punkt III.2 ovenfor).

Hvad angaar aendringsforslag nr. 9, foerste del, har Raadet fundet, at der kun boer fastsaettes objektive kriterier for fastsaettelsen af infrastrukturafgifterne, og at det boer overlades til medlemsstaterne at afgoere spoergsmaalet om forbindelserne mellem de paagaeldende nationale organer.

Endelig har Raadet skoennet, at aendringsforslag nr. 10 omfatter en raekke foranstaltninger, som det ville vaere for kompliceret at anvende, og at det var bedre at fastsaette klare og praecise faelles generelle kriterier for procedurerne for opkraevning af afgifter og fordeling af infrastrukturkapaciteten, idet der sikres den noedvendige smidighed for, at disse procedurer kan anvendes paa et retfaerdigt og ikke-diskriminerende grundlag, der sikrer ordningens gennemsigtighed.

b) AEndringsforslag, som Kommissionen ikke har godkendt

Raadet har ikke godkendt aendringsforslag nr. 13 (se artikel 3 i Kommissionens forslag), 15 (se artikel 8, stk. 1) og anden del af aendringsforslag nr. 9 (se artikel 8, stk. 1, praeferencesatser) af samme aarsager som dem, Kommissionen har angivet i begrundelsen til det aendrede forslag.

(1) EFT nr. C 24 af 28. 1. 1994, s. 6.

(2) Dok. 6738/94 PE-RESOL 33, s. 11.

(3) Dok. CES 1005/94.

(4) EFT nr. C 225 af 13. 8. 1994, s. 11.

(5) EFT nr. L 237 af 24. 8. 1991, s. 25.