Endeligt årsregnskab for De Europæiske Fællesskaber

regnskabsåret 2002

Bind I

Konsolideret beretning om budgetgennemførelsen og konsolideret årsregnskab

(2003/C 316/01)

INDHOLD

>TABELPOSITION>

UDVIKLINGEN I DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS REGNSKABER

Målsætningen for offentlige regnskaber som informationssystem er blevet udvidet væsentligt. Mens der før var tale om en simpel registrering af gennemførelsen af budgettet, går udviklingen nu i retning af en mere dynamisk og omfattende regnskabsmæssig behandling, som giver oplysninger om de økonomiske, finansielle og formuemæssige konsekvenser af budgettets gennemførelse.

I de seneste år har det været nødvendigt at modernisere De Europæiske Fællesskabers regnskaber med henblik på at gå fra et regnskabssystem med hovedvægten på en beskrivelse af udgifts- og indtægtstransaktionerne på budgettet efter kasseregnskabsprincippet til et regnskab efter periodiseringsprincippet, som beskriver Fællesskabernes økonomiske stilling mere fuldstændigt, og som viser alle tilgodehavender, fordringer og gældsposter samt regnskabsårets indtægts- og udgiftsposter. Kommissionen har forpligtet sig til gradvis at følge den udvikling, der er i gang i mange lande, og som en række internationale instanser, såsom IFAC(1) og OECD, anbefaler.

En række beslutninger, der blev truffet i 2002, bevirker, at Fællesskaberne fra regnskabsåret 2005 vil være førende, når det gælder de internationale bestræbelser for modernisering af regnskabsmetoder.

Den nye finansforordning(2) fastlægger de store linjer i den nye regnskabsramme for De Europæiske Fællesskaber, der skal gælde fra 2005. Finansforordningens overgangsbestemmelser omfatter den generelle regel, at bestemmelserne i forordningens første del, afsnit VII - Regnskabsføring - skal finde anvendelse gradvis afhængigt af de tekniske muligheder, således at de får fuld virkning for regnskabsåret 2005. Denne gradvise anvendelse gælder specielt for de nye principper for institutionernes regnskabsføring.

Der vil på det nævnte tidspunkt blive anvendt et dobbelt system. Medens kasseregnskabsprincippet stadig vil blive anvendt for budgetregnskabet, vil periodiseringsprincippet fra 2005 blive anvendt for det almindelige regnskab.

Kommissionens meddelelse af 17. december 2002 om modernisering af De Europæiske Fællesskabers regnskabssystem omhandler de foranstaltninger, der er nødvendige for den regnskabsmæssige reform, tidsplanen herfor samt de tilsvarende midler. Der vil således blive fastlagt en ny regnskabsmæssig ramme. Regler og metoder vil, når det gælder den offentlige sektor, blive baseret på internationalt accepterede standarder - dvs. IPSAS-standarderne - og når det gælder regnskabstransaktioner, der endnu ikke er dækket, på IAS-standarderne. De vil blive forelagt et udvalg for regnskabsstandarder, som skal afgive en uafhængig faglig udtalelse. Den udløsende begivenhed for hver transaktion vil blive defineret, og IT-arkitekturen vil blive revideret for at sikre, at hver regnskabsbegivenhed er fuldt ud registreret ved kilden. Årsregnskabet vil derefter kunne udarbejdes automatisk. Den interne kontrol i hvert GD vil blive udvidet til også at omfatte de regnskabsmæssige aspekter. Endelig vil konsolideringens omfang blive udvidet.

Det skal dog understreges, at Kommissionen allerede har forudset denne reform, og at den i de senere år har anvendt elementer baseret på periodiseringsprincippet i forbindelse med udarbejdelsen af årsregnskabet, uden at de tilsvarende standarder endnu har kunnet anvendes fuldt ud.

På nuværende tidspunkt hidrører ikke alle oplysninger fra et integreret regnskabssystem. Regnskabsførerens tjenestegrene er nødt til at benytte sig af oplysninger uden for regnskabet i de forskellige generaldirektorater, både for at kunne fuldstændiggøre balancen og for at kunne udarbejde bilagene til den.

I 2000 og 2001 blev der gjort en indsats for at gøre oplysningerne om anlægsaktiver, fortegnelser, opregning af finansielle formidlere, vurdering af fordringer og tjenestemændenes pensionsrettigheder mere pålidelige.

Denne fremgangsmåde blev fortsat og uddybet i 2002. Præsentationen af årsregnskaberne og de forklarende bemærkninger blev udvidet, der blev medtaget nye elementer på balancen og uden for balancen, værdiansættelsen af deltagelsen i EIF blev bragt i overensstemmelse med IPSAS-standarderne, og konsolideringsprocedurerne blev forbedret.

REGNSKABERNES OPBYGNING

1. De konsoliderede regnskaber udarbejdes i henhold til artikel 121 i finansforordningen af 25. juni 2002 vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

Europa-Kommissionen opstiller årsregnskaberne hvert år. De indeholder alle EU-institutionernes budget- og regnskabsoplysninger.

2. De Europæiske Fællesskabers årsregnskaber forelægges i tre bind:

Bind I - Konsolideret beretning om budgetgennemførelsen og konsolideret årsregnskab

Bind II - Del 1: Kommissionen - Beretning om budgetgennemførelsen

- Del 2: Kommissionens og Euratoms forsyningsagentur - Årsregnskaber

Bind III - Europa-Parlamentet, Rådet, Domstolen, Revisionsretten, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Ombudsmanden

Årsregnskaberne omfatter nu tre bind. I henhold til artikel 122 i den nye finansforordning er beretningen om den budgetmæssige og økonomiske forvaltning i regnskabsåret ikke længere en del af årsregnskaberne, men ledsager årsregnskaberne.

Det fremgår af overgangsbestemmelserne i den nye finansforordning, at for så vidt angår regnskaberne for regnskabsårene forud for 2005, skal Kommissionens regnskabsfører, i overensstemmelse med finansforordningens artikel 129, stk. 2, og artikel 181, stk. 2, konsolidere det endelige årsregnskab. Derefter skal Kommissionen i henhold til finansforordningens artikel 129, stk. 3, og artikel 181, stk. 2, godkende det og fremsende det til Europa-Parlamentet, Rådet og Revisionsretten senest den 15. oktober efter det afsluttede regnskabsår.

Det endelige årsregnskab offentliggøres i henhold til finansforordningens artikel 129 og 181 i Den Europæiske Unions Tidende senest den 30. november 2003 sammen med den revisionserklæring, som Revisionsretten afgiver.

KAPITEL I

KONSOLIDERET BERETNING OM GENNEMFØRELSEN AF DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS BUDGET

RESULTATET AF GENNEMFØRELSEN AF 2002-BUDGETTET

Resultatet af gennemførelsen af budgettet vedrørende EFTA-EØS er anført under punkt IV.C.1 på passivsiden i den konsoliderede balance.

Resultatet af gennemførelsen af De Europæiske Fælleskabers budget er anført under punkt I.A.I på passivsiden i den konsoliderede balance.

EFTA-EØS-ordningen er beskrevet i de forklarende bemærkninger, bilag 2.

>TABELPOSITION>

OVERSIGT OVER GENNEMFØRELSEN AF DET ALMINDELIGE BUDGET (INDTÆGTER) FOR REGNSKABSÅRET 2002

>TABELPOSITION>

SPECIFIKATION AFSNIT 1: EGNE INDTÆGTER

>TABELPOSITION>

SPECIFIKATION AFSNIT 3: DISPONIBLE OVERSKUD

>TABELPOSITION>

OVERSIGT OVER KONTO 1500: KORREKTION AF BUDGETULIGEVÆGTE

>TABELPOSITION>

REGNSKABSÅRET 2002: SAMMENHOLDELSE AF GENNEMFØRELSEN AF INDTÆGTERNE PÅ DET ENDELIGE BUDGET, 2002 OG 2001

>TABELPOSITION>

SPECIFIKATION AFSNIT 1: EGNE INDTÆGTER

>TABELPOSITION>

SPECIFIKATION FASNIT 3: DISPONIBLE OVERSKUD

>TABELPOSITION>

1. KONSOLIDERET OVERSIGT OVER GENNEMFØRELSEN AF BUDGETTETS UDGIFTSSIDE

>TABELPOSITION>

2. KONSOLIDERET OVERSIGT OVER GENNEMFØRELSEN AF BUDGETTETS UDGIFTSSIDE

>TABELPOSITION>

3. KONSOLIDERET OVERSIGT OVER GENNEMFØRELSEN AF BUDGETTETS UDGIFTSSIDE

>TABELPOSITION>

4. KONSOLIDERET OVERSIGT OVER UINDFRIEDE FORPLIGTELSER

>TABELPOSITION>

Tabel 1

SAMMENHOLDELSE AF BUDGETGENNEMFØRELSEN I REGNSKABSÅRET 2002 OG REGNSKABSÅRET 2001

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Tabel 2

UDNYTTELSEN AF FORPLIGTELSESBEVILLINGERNE OG BETALINGSBEVILLINGERNE PÅ BUDGETTET OPDELT EFTER INSTITUTION

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Tabel 3

SAMMENSÆTNINGEN AF OG UDVIKLINGEN I FORPLIGTELSES- OG BETALINGSBEVILLINGERNE

>TABELPOSITION>

Tabel 4

UDNYTTELSEN AF FORPLIGTELSESBEVILLINGERNE FOR REGNSKABSÅRET

>TABELPOSITION>

Tabel 5

UDNYTTELSEN AF BETALINGSBEVILLINGERNE FOR REGNSKABSÅRET

>TABELPOSITION>

Tabel 6

FORDELING AF UINDFRIEDE FORPLIGTELSER

>TABELPOSITION>

KAPITEL II

KONSOLIDERET ÅRSREGNSKAB FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER

BALANCE

BALANCE - AKTIVER

>TABELPOSITION>

BALANCE - PASSIVER

>TABELPOSITION>

KAPITEL III

(1) International Federation of Accountants.

(2) EFT L 248 af 16.9.2002.

BILAG 1

REGNSKABSPRINCIPPER, -REGLER OG -PRAKSIS

REGNSKABSPRINCIPPER

1. Lovgivningen

Regnskaberne føres i henhold til bestemmelserne i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget og Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til den nævnte finansforordning. Årsregnskaberne for 2002 er de første, der er udfærdiget efter bestemmelserne i den nye finansforordning under hensyntagen til ovennævnte overgangsbestemmelser.

De samme vurderingsregler og den samme regnskabspraksis anvendes i alle de EU-institutioner, der i øjeblikket omfattes af konsolideringen, dvs. Europa-Kommissionen, Europa-Parlamentet, Rådet, Domstolen, Revisionsretten, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Ombudsmanden. Herved sikres ensartede regnskaber og indbyrdes sammenhængende oplysninger.

2. Den nye finansforordning

Den nye finansforordning blev vedtaget af Rådet den 25. juni 2002 (EFT L 248 af 16. september 2002, s. 1 og berigtigelse af 30. januar 2003, EFT L 25 af 30. januar 2003, s. 43) og omhandler i første del, afsnit VII, bestemmelserne vedrørende regnskabsaflæggelse og regnskabsføring.

Den nye finansforordning finder i princippet anvendelse fra 1. januar 2003, men den omfatter i artikel 181 en række overgangsbestemmelser, hvoraf nogle vedrører regnskabsaflæggelsen.

Det gælder bl.a. tidsplanen for regnskabsaflæggelse, som for regnskabsåret 2005 vil blive fremrykket med en måned for at give dechargemyndigheden en tilsvarende yderligere periode til dens drøftelser. Det fastslås således i artikel 128, at fra og med regnskaberne for 2005 skal Kommissionens regnskabsfører senest den 31. marts efter det afsluttede regnskabsår udarbejde det foreløbige konsoliderede regnskab på grundlag af de foreløbige regnskaber, som hver institution og agentur har fremsendt til ham senest den 1. marts. Disse regnskaber skal fremsendes til Revisionsretten, som kan fremsætte sine bemærkninger inden den 15. juni (artikel 129). På grundlag af disse bemærkninger godkender Kommissionen senest den 31. juli det endelige konsoliderede årsregnskab, som offentliggøres senest den 31. oktober med Revisionsrettens revisionserklæring.

Desuden omfatter finansforordningens overgangsbestemmelser den generelle regel, at bestemmelserne i forordningens første del, afsnit VII - Regnskabsføring - skal finde anvendelse gradvis afhængigt af de tekniske muligheder, således at de får fuld virkning fra regnskabsåret 2005. Denne gradvise anvendelse gælder specielt for de nye principper for institutionernes regnskabsføring.

Det fremgår af overgangsbestemmelserne i den nye finansforordning, at for så vidt angår regnskaberne for regnskabsårene forud for 2005, skal Kommissionens regnskabsfører, i overensstemmelse med finansforordningens artikel 129, stk. 2, og artikel 181, stk. 2, konsolidere det endelige årsregnskab. Derefter skal Kommissionen i henhold til finansforordningens artikel 129, stk. 3, og artikel 181, stk. 2, godkende det og fremsende det til Europa-Parlamentet, Rådet og Revisionsretten senest den 15. oktober efter det afsluttede regnskabsår.

De endelige regnskaber for regnskabsåret 2002 præsenteres således: bind I omfatter det endelige konsoliderede årsregnskab, bind II omfatter det endelige årsregnskab for Kommissionen, og bind III omfatter de endelige årsregnskaber for de øvrige institutioner og organer.

3. Regnskabsprincipper

Formålet med årsregnskaberne er at præsentere institutionernes forskellige aktiviteter, at redegøre for deres finansieringsbetingelser og endelig at give oplysning om, hvordan de underliggende transaktioner er gennemført.

Dette er også formålet med det konsoliderede årsregnskab, som Europa-Kommissionen fremlægger en gang om året.

Ud over at informere skal årsregnskabet, for at give et retvisende billede, opfylde kravet om, at informationerne skal være overskuelige, forståelige, relevante og sammenlignelige med andre regnskabsår. Dette har været udgangspunktet for dette dokument.

EU-institutionernes regnskaber består af et almindeligt regnskab og et budgetregnskab. Regnskaberne føres i euro på basis af kalenderåret.

Budgetregnskabet giver mulighed for at følge budgettets gennemførelse i detaljer. Det gældende princip for dette regnskab er et modificeret kasseregnskabsprincip(1).

Det almindelige regnskab viser alle regnskabsårets udgifter og indtægter og har til formål at vise formuestillingen i form af en balance pr. 31. december i det forløbne regnskabsår.

Finansforordningens artikel 124 omhandler de regnskabsprincipper, der skal anvendes ved opstillingen af årsregnskaberne, dvs. principperne om:

- going concern

- kontinuitet i regnskabsmetoderne

- anvendelse af sammenlignelige oplysninger

- væsentlighed

- bruttoopgørelse

- indhold frem for formalia

- periodisering

- forsigtighed.

Ikke desto mindre fremgår det af finansforordningens overgangsbestemmelser, at disse principper skal finde anvendelse gradvis afhængigt af de tekniske muligheder, således at de får fuld virkning for regnskabsåret 2005.

Ved opstillingen af årsregnskabet for 2002 tages der f.eks. hensyn til visse elementer af forsigtighedsprincippet og periodiseringsprincippet, som nedskrivninger på fordringer og finansielle anlægsaktiver, afskrivninger, visse henlæggelser og fremførte betalingsbevillinger, der føres som udgift og debit for regnskabsåret. Årsregnskabet vil gradvis blive udviklet, således at periodiseringsprincippet vil være fuldt ud anvendt for 2005.

REGNSKABSREGLER OG -PRAKSIS

1. Konverteringsgrundlag

1.1. Euroen er den måleenhed, der bruges i regnskaberne.

1.2.

>TABELPOSITION>

For følgende områder anvendes særlige omregningsmetoder:

- Materielle og immaterielle anlægsaktiver: værdiansættelse til købsprisen omregnet til den eurokurs, der var gældende på købsdagen

- Uindfriede forpligtelser, hvoraf en del svarer til forpligtelser i nationale valutaer, omregnes til euro til de månedlige december-kurser. Det samlede beløb i euro for disse forpligtelser kan ikke senere opskrives

- Forfinansieringer, der udbetales af Garantisektionen under Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, omregnes til den kurs, der er gældende den 10. i måneden efter det tidspunkt, hvor forskuddet bevilges

- Interimskonti bevarer deres værdi i euro beregnet til de kurser, der var gældende ved bogføringen.

1.3. De monetære poster, bortset fra ovennævnte, opskrives på datoen for afslutning af regnskaberne til ultimo-kurserne for euroen. Opskrivningen foregår således:

- likvide midler: modværdien af de positive og negative forskelle ved omregningen af de likvide midler anføres i resultatregnskabet

- monetære poster, bortset fra likvide midler: når de negative omregningsforskelle for aktiver og passiver i en bestemt valuta samlet overstiger de positive forskelle for aktiver og passiver i samme valuta, anføres differencen i resultatregnskabet. I modsat fald anføres differencen under interimskonti for passiver.

1.4. Indtægter (og udgifter) i valuta omregnes med anvendelse af en månedlig sats.

2. Indtægter

2.1. Egne indtægter og finansielle bidrag konteres med de beløb, som i løbet af regnskabsåret krediteres de konti, som medlemsstaternes myndigheder har åbnet i Kommissionens navn.

Forskellen mellem summen af Fællesskabernes egne momsindtægter, de BNI-baserede indtægter og de finansielle bidrag, der er opført på budgettet, på den ene side, og det beløb, der faktisk skal indbetales, på den anden side, opgøres senest den 1. juli i det følgende regnskabsår. Forskellen opføres i et tillægs- og ændringsbudget for dette regnskabsår.

2.2. De øvrige indtægter konteres med de beløb, der faktisk opkræves i løbet af regnskabsåret.

3. Udgifter

3.1. Ved beregningen af regnskabsårets saldo omfatter udgifterne betalinger, der dækkes af regnskabsårets bevillinger til betalinger, hvortil kommer bevillinger til betalinger fra samme regnskabsår, der fremføres til det følgende år.

3.2. Ved betalinger foretaget med regnskabsårets bevillinger til betalinger forstås betalinger, hvis anvisning er finansinspektøren i hænde senest den 31. december, og som regnskabsføreren har effektueret senest den følgende 15. januar.

For Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, er der tale om de betalinger, medlemsstaterne har foretaget mellem den 16. oktober 2001 og den 15. oktober 2002, forudsat at regnskabsføreren har fået den relevante forpligtelse og anvisning i hænde senest den 31. januar 2003. For udgifter under EUGFL, Garantisektionen, kan der blive tale om en senere beslutning om regnskabsafslutning som følge af kontrol foretaget i medlemsstaterne.

4. Regnskabsårets økonomiske resultat

Det økonomiske resultat afspejler resultatet af Fællesskabets aktiviteter gennem anvendelse af en række elementer fra periodiseringsprincippet. Det fremgår af de forklarende bemærkninger, hvilke elementer der er taget hensyn til.

Den nye finansforordning fastslår, at periodiseringsprincippet gradvis skal anvendes indtil 2005. Et af målene i planen for modernisering af regnskaberne er overgangen fra et regnskabssystem baseret på det modificerede kasseregnskabsprincip til et system baseret på periodiseringsprincippet.

Regnskabsårets økonomiske resultat består af resultatet af gennemførelsen af regnskabsårets budget, resultatet af justeringerne og resultatet af låntagnings-/långivningsaktiviteterne.

4.1. Resultatet af gennemførelsen af regnskabsårets budget

Resultatet af gennemførelsen af regnskabsårets budget består af to dele: De Europæiske Fællesskabers regnskabsresultat og resultatet af bidraget fra de EFTA-lande, der er medlemmer af EØS. I henhold til artikel 15 i forordning (EF) nr. 1150/2000 om egne indtægter består dette resultat af forskellen mellem:

- samtlige regnskabsårets indtægter

- de betalinger, der er dækket af det pågældende regnskabsårs bevillinger, forhøjet med de betalingsbevillinger fra samme regnskabsår, der er fremført til det følgende regnskabsår(2).

Denne forskel kan forhøjes eller nedsættes:

- med nettobeløbet for bortfald af betalingsbevillinger fremført fra tidligere regnskabsår og eventuelle betalingsoverskridelser som følge af udsving i eurokursen samt ikke-opdelte bevillinger fremført fra tidligere regnskabsår, og

- saldoen af regnskabsårets kursgevinster og -tab.

Resultatet af gennemførelsen af budgettet tilbagebetales året efter til medlemsstaterne.

4.2. Resultatet af justeringerne

I årets løb er regnskaberne baseret på kasseregnskabsprincippet. For at kunne udarbejde en balance, der giver et retvisende billede af både formuestillingen, den økonomiske stilling og resultatet, skal der foretages en række justeringer. Gennem justeringerne korrigeres de kapitalomkostninger og -indkomster, der er bogført som indkomster eller udgifter efter kasseregnskabsprincippet, ligesom det er muligt at bogføre ikke-budgetmæssige udgifter og indtægter.

Disse justeringer gør det muligt at opstille de årlige regnskaber efter det modificerede periodiseringsprincip på grundlag af et budgetregnskab efter et modificeret kasseregnskabsprincip.

4.3. Resultatet af låntagnings-/långivningsaktiviteter

Låntagnings-/långivningsaktiviteter er ikke-budgetmæssige transaktioner, der er forudset i traktaten. I henhold til princippet om budgetligevægt kan Fællesskaberne ikke finansiere sine aktiviteter gennem låntagning.

Imidlertid har en række bestemmelser i traktaterne om oprettelse af Fællesskaberne ført til, at der er etableret en række instrumenter, der bemyndiger Kommissionen til, på Fællesskabernes vegne, at optage lån på de finansielle markeder med henblik på at yde lån, der skal gøre det muligt for de endelige modtagere at udnytte de fordelagtige betingelser, som Fællesskabet kan opnå på disse markeder.

Resultatet af låntagnings-/långivningsaktiviteterne anføres separat som en del af det økonomiske resultat. Resultatet tilbagebetales til Fællesskabernes almindelige budget. Der er også oprettet en reserve til fremtidige risici.

5. Regler for værdiansættelse

Medmindre andet er fastsat i de forklarende bemærkninger til balancen, værdiansættes de forskellige områder som følger:

5.1. Materielle og immaterielle anlægsaktiver: værdiansættes til anskaffelsesværdien med undtagelse af goder produceret af De Europæiske Fællesskaber, som ansættes til kostprisen, og goder, der er erhvervet gratis, som ansættes til handelsværdien. De således beregnede værdier omregnes til euro ved hjælp af den kurs, der var gældende på anskaffelsestidspunktet. Den bogførte værdi af et anlægsaktiv svarer til anskaffelsesprisen eller til kostprisen korrigeret med de varige opskrivninger, afskrivninger og nedskrivninger.

Aktiver, der er omfattet af aftaler om finansiel leasing, værdiansættes pr. den dato, hvor lejen træder i kraft, til den laveste af følgende to værdier: aktivets markedsværdi eller den ajourførte værdi af de forfaldne minimumsbetalinger, i overensstemmelse med artikel 21 i forordning (EF) nr. 2909/2000 af 29. december 2000.

Med undtagelse af grunde, aktiver under udførelse, udbetalte forfinansieringer samt kunstværker skal disse aktiver afskrives efter den lineære metode pr. hele år (afsnit IV, kapitel 4 i forordning (EF) nr. 2909/2000 af 29. december 2000 om den regnskabsmæssige forvaltning af De Europæiske Fællesskabers ikke-finansielle anlægsaktiver) på grundlag af følgende satser:

Tabel over afskrivningssatser

>TABELPOSITION>

5.2. Lagre

Kontormateriel og andre forbrugsgoder: værdiansættes til den seneste anskaffelsespris.

Videnskabeligt materiel: lagrene af tungt vand, fissile materialer samt prøveudtagninger til industriel og videnskabelig brug opføres på balancen til den laveste af følgende to værdier: anskaffelsesprisen (kostprisen) for de senest indgåede aktiver eller markedsprisen.

Publikationer: lageret af publikationer værdiansættes på grundlag af kostprisen. Kostprisen omfatter alle direkte og indirekte produktionsomkostninger. Ved produktionsomkostninger forstås udgifter i forbindelse med køb, forarbejdningsomkostninger og alle øvrige omkostninger.

5.3. Finansielle anlægsaktiver værdiansættes til deres anskaffelsesværdi. Aktiver udstedt i en national valuta omregnes til slutkursen. I overensstemmelse med forsigtighedsprincippet skal der foretages en værdikorrektion, hvis der er sandsynlighed for, at der vil opstå et tab.

5.4. Fordringer, med undtagelse af fordringer lydende på en fast kurs, bogføres til pålydende værdi omregnet til slutkursen for euro. Fordringer er finansielle instrumenter, som ifølge IPAS 15-normen skal ansættes til deres korrekte værdi. Med henblik herpå beregnes og bogføres værdikorrektioner. En værdinedsættelse anvendes derfor for beløb, der anses for uinddrivelige.

Der anvendes to typer værdinedsættelser:

- en specifik værdinedsættelse. Den anvendes for bestemte beløb, der vurderes uinddrivelige uanset en sags eventuelle retslige forløb (risikoen for manglende inddrivelse vurderes således for hver fordring)

- en standardværdinedsættelse, der anvendes, når uinddrivelige fordringer ikke kan værdiansættes. Fordringer, der er forfaldet for over et år siden, nedskrives med 20 %. For hvert yderligere år forudses en ny tranche på 20 %. Efter fem år vil de endnu ikke inddrevne fordringer således være fuldstændigt afskrevet.

5.5. Kortfristede kapitalanbringelser og omsættelige værdipapirer værdiansættes til pålydende omregnet til euroslutkursen. Af forsigtighedshensyn foretages der en værdikorrektion, hvis der er sandsynlighed for, at der vil opstå et tab.

5.6. Gæld værdiansættes til pålydende værdi og omregnes til euro-slutkursen, hvis der er tale om gæld i national valuta.

6. Forfinansiering

Forfinansieringer, der udbetales i forbindelse med aktionsudgifterne, er inkluderet i regnskabsårets budgetudgifter og opføres ikke under de konsoliderede aktiver.

Forfinansieringer, der er ydet til offentlige eller private mellemled, og som ikke var nået ud til de endelige modtagere den 31. december 2002, men som indgår i regnskabsårets budgetudgifter, opføres som kortsigtede fordringer på balancens aktivside.

7. Konsolidering

Det konsoliderede regnskab omfatter Europa-Parlamentets, Rådets, Kommissionens (herunder Publikationskontoret og Det Fælles Forskningscenter), Domstolens, Revisionsrettens, Det Økonomiske og Sociale Udvalgs, Regionsudvalgets og Den Europæiske Ombudsmands regnskaber.

Konsolideringen har form af fuldstændig integrering.

Det fastslås i finansforordningens artikel 121, at der skal foretages en konsolidering af regnskaberne for institutionerne og for visse af de agenturer, der er oprettet i EU's medlemsstater. For regnskabsåret 2005 vil omfanget af konsolideringen blive udvidet, idet de agenturer, der er omhandlet i finansforordningens artikel 185, skal medtages. Som led i moderniseringen af Fællesskabernes regnskaber og bl.a. som følge af den gradvise anvendelse af IPSAS-standarderne frem til 2005, vil det på grundlag af en analyse blive fastslået, om andre organer eller enheder også skal gøres til genstand for konsolidering. Problematikken med hensyn til, hvorvidt der skal foretages konsolidering eller ej af visse andre enheder, vil blive forelagt udvalget for regnskabsstandarder, et forum af eksperter inden for offentlige regnskaber, som er oprettet som led i moderniseringsprojektet.

I afventning af Nice-traktatens ikrafttrædelse pr. 1. februar 2003 bemyndigede medlemsstaterne midlertidigt Europa-Kommissionen til at forvalte EKSF under afvikling. Følgelig blev årsregnskaberne for EKSF under afvikling ikke konsolideret ved slutningen af 2002, men knyttet som bilag til de finansielle dokumenter, som Kommissionen udfærdiger hvert år i henhold til EF-traktatens artikel 275 og finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

(1) Enkelte punkter, såsom fremførte bevillinger og fastlæggelse af fordringer, bevirker, at dette regnskab adskiller sig fra det almindelige kasseregnskab.

(2) For EFTA/EØS-landene foreligger oplysningerne om, hvor stort et beløb der fremføres fra regnskabsåret N til regnskabsåret N + 1, først efter regnskabsafslutningen. Derfor er fremførslerne af bevillinger fra regnskabsåret N -1 til regnskabsåret N inkluderet i beregningen.

BILAG 2

FORKLARENDE BEMÆRKNINGER TIL BERETNINGEN OM BUDGETGENNEMFØRELSEN

DET ALMINDELIGE BUDGET OG DE FORSKELLIGE FORMER FOR BEVILLINGER

Det almindelige budget, som er Fællesskabernes vigtigste finanspolitiske instrument, er det dokument, der hvert år forudser og godkender Fællesskabernes indtægter og udgifter.

Budgetbehandlingen afvikles i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 272, som indeholder en beskrivelse af, hvordan de forskellige faser automatisk følger efter hinanden inden for de frister, som budgetmyndigheden - der består af Europa-Parlamentet og Rådet - skal overholde.

Hvert år udarbejder Kommissionen på grundlag af et overslag over det kommende års indtægter og udgifter for alle EU-institutionerne et foreløbigt budgetforslag, som den forelægger for budgetmyndigheden.

På grundlag af det foreløbige budgetforslag vedtager Rådet et budgetforslag, som budgetmyndighedens to parter derefter forhandler om.

Det er formanden for Parlamentet, der fastslår, at budgettet er endeligt vedtaget, og dermed sætter det i kraft. Kommissionen har hovedansvaret for gennemførelsen af budgettet.

Medmindre andet er anført, refererer nedenstående budgetbestemmelser til den nye finansforordning, som blev vedtaget af Rådet den 25. juni 2002 (EFT L 248 af 16. september 2002, s. 1, og berigtigelse EFT L 25 af 30. januar 2003, s. 43), og som finder anvendelse fra 1. januar 2003. De følgende redegørelser refererer generelt til den nye finansforordning, hvis bestemmelserne svarer til den gamle forordning. Hvis bestemmelserne er ændret, er den gældende forordning anført. Eventuelt er også den nye bestemmelse anført.

1. BUDGETPRINCIPPER

Fællesskabernes almindelige budget hviler på en række grundprincipper:

- princippet om enhed og et realistisk budget: betyder, at alle Fællesskabernes indtægter og udgifter skal samles i ét budgetdokument

- princippet om bruttoopgørelse: omfatter to regler:

- reglen om ikke-formålsbestemt anvendelse, som betyder, at indtægterne ikke skal dække bestemte udgifter (alle indtægterne dækker tilsammen alle udgifterne)

- reglen om ikke-modregning, som betyder, at indtægter og udgifter skal opføres i budgettet med deres fulde beløb, og at der ikke kan foretages modregninger

- princippet om etårighed: betyder, at de opførte bevillinger kun gælder for ét regnskabsår og derfor skal anvendes i løbet af det pågældende år

- princippet om ligevægt: på budgettet betyder, at der skal være ligevægt mellem budgettets indtægter og udgifter (de forventede indtægter skal dække betalingsbevillingerne)

- princippet om specificering: betyder, at de enkelte bevillinger skal dække bestemte udgifter og anvendes dertil

- princippet om én regningsenhed: betyder, at budgettet opstilles og gennemføres og regnskaberne aflægges i euro

- princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning: betyder, at budgetbevillingerne skal anvendes i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning, dvs. i overensstemmelse med principperne om sparsommelighed, produktivitet og effektivitet

- princippet om klarhed og åbenhed: betyder, at budgettet opstilles og gennemføres og regnskaberne aflægges under overholdelse af princippet om klarhed og åbenhed - budgettet og ændringsbudgetterne offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

2. BUDGETTETS STRUKTUR

Budgettet omfatter:

a) en almindelig oversigt over indtægter

b) en række sektioner, der er opdelt i opgørelser over indtægter og udgifter for hver institution: sektion I: Parlamentet; sektion II: Rådet; sektion III: Kommissionen; sektion IV: Domstolen; sektion V: Revisionsretten; sektion VI: Det Økonomiske og Sociale Udvalg; sektion VII: Regionsudvalget; sektion VIII: Den Europæiske Ombudsmand.

Indtægterne og udgifterne for hver institution er opdelt i afsnit, kapitler, artikler og konti, alt efter deres art eller bestemmelse.

3. DE FORSKELLIGE FORMER FOR BUDGETBEVILLINGER

Det er kun Kommissionens budget, der både omfatter administrationsbevillinger (også kaldet driftsbevillinger) og aktionsbevillinger. De andre institutioner har kun driftsbevillinger.

Budgettet omfatter to forskellige former for bevillinger, nemlig ikke-opdelte bevillinger (IOB) og opdelte bevillinger (OB).

De ikke-opdelte bevillinger skal dække de transaktioner, der er etårige (og som stemmer overens med princippet om etårighed). Opdelte bevillinger er indført for at tage hensyn til på den ene side princippet om etårighed og på den anden side nødvendigheden af at finansiere foranstaltninger, som gennemføres over flere år. De dækker i et givet regnskabsår samtlige udgifter til de forpligtelser, der i overensstemmelse med lovgivningen indgås med henblik på foranstaltninger, der strækker sig over mere end ét regnskabsår.

a) Ved ikke-opdelte bevillinger forstås:

- alle administrationsbevillingerne (del A i Kommissionens sektion og sektionerne for alle de andre institutioner)

- de etårige bevillinger til EUGFL, Garantisektionen

- visse tekniske bevillinger (herunder tilbagebetalinger og udnyttelse af garantien for lånoptagelse/långivning).

For så vidt angår regnskabsårets ikke-opdelte bevillinger er beløbet for forpligtelsesbevillinger det samme som beløbet for betalingsbevillinger.

b) De opdelte bevillinger skal dække de flerårige transaktioner. De bevillinger, der hører under del B i Kommissionens sektion (bortset fra EUGFL), falder ind under denne kategori.

De opdelte bevillinger består af forpligtelsesbevillinger (FB) og betalingsbevillinger (BB)

- forpligtelsesbevillingerne: dækker samtlige udgifter til de forpligtelser, der i overensstemmelse med lovgivningen indgås i løbet af regnskabsåret(1) med henblik på foranstaltninger, der strækker sig over flere år(2)

- betalingsbevillingerne: dækker de udgifter, der følger af gennemførelsen af de forpligtelser, der er indgået i løbet af det pågældende regnskabsår og/eller de foregående regnskabsår(3).

4. BEVILLINGERNES OPRINDELSE

Den vigtigste kilde til bevillinger er Den Europæiske Unions budget for det løbende regnskabsår. Ikke desto mindre er der andre typer af bevillinger, som følger af bestemmelserne i finansforordningen. De stammer fra tidligere regnskabsår eller eksterne kilder.

4.1. Vedtagne bevillinger og ændringer af det oprindelige budget

- Oprindeligt vedtagne bevillinger på budgettet

- Overførsler

Bevillingerne kan gøres til genstand for overførsler mellem poster efter de regler, der er fastsat i finansforordningens artikel 22-24(4).

- Tillægs- og/eller ændringsbudgetter (TÆB)

Det godkendte budget kan ændres eller forhøjes gennem et ændringsbudget, som ændrer tildelingen af bevillinger uden at ændre det samlede budgetbeløb, eller et tillægsbudget, som forhøjer det oprindeligt tildelte beløb. Reglerne er beskrevet i finansforordningens artikel 37-38.

- EFTA-bevillinger

Aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde forudser en finansiel deltagelse fra medlemmernes side i visse af fællesskabsbudgettets aktiviteter. De berørte budgetposter samt de forudsete beløb offentliggøres i bilag II til EU's budget. De berørte poster forhøjes med EFTA-bidraget. Bevillinger, der ikke er anvendt ved regnskabsårets udløb, bortfalder og tilbagebetales til EØS-landene.

4.2. Bevillinger fremført fra det foregående regnskabsår

- Automatiske fremførsler

Dette er betalingsbevillinger, som kan overføres automatisk, dog kun til det følgende regnskabsår, i overensstemmelse med finansforordningens artikel 9, stk. 4.

- Bevillinger fremført ved beslutning truffet af institutionerne

Kommissionen kan beslutte at overføre bevillinger fra det foregående budget på én af følgende betingelser: hvis de forberedende etaper er afsluttet (finansforordningens artikel 9, stk. 2), eller hvis vedtagelsen af retsgrundlaget er forsinket (artikel 9, stk. 2, litra b)). Både forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger kan fremføres (finansforordningens artikel 9, stk. 3).

4.3. Indtægter fra tredjemand og arbejde for tredjemand

- Indtægter fra tredjemand

Ligesom for EFTA-bevillingernes vedkommende har andre lande indgået aftaler med EU, som forudser en finansiel deltagelse i fællesskabsaktiviteterne. De således modtagne beløb betragtes som indtægter fra tredjemand, som tildeles de berørte budgetposter (ofte på forskningsområdet) og kan fremføres ubegrænset (finansforordningens artikel 10 og artikel 18, litra a) og d)).

- Arbejde for tredjemand

Som led i deres forskningsaktivteter kan Fællesskabets forskningscentre udføre arbejde for eksterne organer (finansforordningens artikel 161, stk. 2). Ligesom indtægterne fra tredjemand tildeles indtægter fra arbejde for tredjemand visse budgetposter og kan overføres ubegrænset (finansforordningens artikel 10 og artikel 18, litra d)).

4.4. Genanvendte bevillinger

Disse bevillinger hidrører fra tilbagebetaling af uberettiget udbetalte beløb. Beløbene tildeles den budgetpost, hvorover den oprindelige udgift er afholdt. I øjeblikket kan disse bevillinger kun fremføres et år (artikel 7, stk. 7, i finansforordningen fra 1977)(5). Fra regnskabsåret 2003 er disse bevillinger i henhold til den nye finansforordning formålsbestemte bevillinger (finansforordningens artikel 10 og artikel 18, litra e), f), g), h), i), j)), der kan fremføres ubegrænset.

4.5. Bevillinger, der er genopført som følge af tilbagebetaling af acontobeløb

Der er tale om fællesskabsmidler, som er tilbagebetalt af modtagerne. Disse beløb genopføres i henhold til en beslutning truffet af Kommissionen (artikel 7, stk. 7, i finansforordningen af 1977; finansforordningens artikel 18, stk. 2). De således opførte beløb skal anvendes i løbet af regnskabsåret. Tilbagebetalinger af acontobeløb vil fra 1. januar 2003 blive opført som formålsbestemte indtægter (finansforordningens artikel 10 og artikel 18, stk. 2), som kan fremføres ubegrænset.

4.6. Forpligtelsesbevillinger, der er genopført som følge af frigørelser

Det drejer sig om genopførelse af forpligtelsesbevillinger, som er blevet frigjort. Denne undtagelsesvise genopførelse foretages, hvis beløbet er nødvendigt af hensyn til programmets gennemførelse (artikel 7, stk. 6, i finansforordningen af 1977; finansforordningens artikel 157).

5. DE TILDELTE BEVILLINGERS SAMMENSÆTNING:

- Budgettets endelige bevillinger: det oprindelige budget + tillægs- og ændringsbudget (TÆB) + overførsler + EFTA-bidrag

- Regnskabsårets bevillinger: de endelige bevillinger + yderligere indtægter (bidrag fra tredjemand)

- Tillægsbevillinger: indtægter fra tredjemand (bidrag fra tredjemand) + bevillinger fremført fra foregående regnskabsår + andre bevillinger (genanvendte bevillinger + forpligtelsesbevillinger, der genopføres som følge af frigørelser + bevillinger, der genopføres som følge af tilbagebetalte acontobeløb)

- Godkendte bevillinger i alt: budgettets endelige bevillinger + tillægsbevillinger.

6. GENNEMFØRELSE AF BUDGETTET

I finansforordningens artikel 48, stk. 1, hedder det: "Kommissionen har ansvaret for gennemførelsen af budgettet i overensstemmelse med denne forordning og inden for rammerne af de givne bevillinger".

I artikel 50 præciseres det, at Kommissionen giver de andre institutioner de nødvendige beføjelser til at gennemføre de sektioner af budgettet, som vedrører dem.

6.1. Gennemførelse af budgettets indtægtsside

I budgettet indgår de forventede indtægter med forbehold af eventuelle ændringer, der følger af vedtagelsen af tillægs- og ændringsbudgetter, som bruges til at tilpasse overslagene i det oprindelige budget til de nedsættelser eller forhøjelser af de indtægter, der konstateres under gennemførelsen af budgettet. Budgetindtægterne dækker bevillingerne til betalinger.

Gennemførelsen af budgettets indtægtsside omfatter de fastlagte fordringer, de beløb, der inkasseres på grundlag af disse fastlagte fordringer, og den uinddrevne saldo.

De faktiske indtægter i et regnskabsår svarer til de indtægter, der i løbet af regnskabsåret inkasseres på grundlag af de fastlagte fordringer, og de beløb, der inkasseres på grundlag af uinddrevne fordringer fra tidligere regnskabsår.

6.2. Gennemførelse af budgettets udgiftsside

Ligesom for indtægternes vedkommende opføres de forventede udgifter i det oprindelige budget. Gennemførelsen af budgettets udgiftsside viser udviklingen, udnyttelsen, fremførslerne og bortfaldet af bevillingerne til forpligtelser(6) og bevillingerne til betalinger(7) i løbet af regnskabsåret.

6.2.1. Udnyttelsen af bevillingerne

- Bevillinger til forpligtelser: De tildelte bevillinger kan i løbet af regnskabsåret bruges til at indgå forpligtelser. EFTA-landenes bidrag udgør en del af de tildelte bevillinger. Deres anvendelse indgår derfor i alle tabeller.

- Bevillinger til betalinger: De tildelte bevillinger kan i løbet af regnskabsåret bruges til at foretage betalinger. EFTA-landenes bidrag udgør en del af de tildelte bevillinger. Deres anvendelse indgår derfor i alle tabeller.

6.2.2. Fremførelse af bevillinger til det følgende regnskabsår

Forpligtelsesbevillinger:

Visse typer af bevillinger for regnskabsåret, som ikke er anvendt, kan fremføres automatisk. Dette er tilfældet for indtægter fra tredjemand og genanvendte bevillinger fra regnskabsåret (finansforordningens artikel 10).

- hvis størstedelen af de forudgående etaper forud for indgåelsen af forpligtelsen er afsluttet pr. 31.12. (finansforordningens artikel 9, stk. 2, litra a))

- hvis basisretsakten er vedtaget i løbet af regnskabsårets sidste kvartal (finansforordningens artikel 9, stk. 2, litra b)).

Budgetmyndigheden skal underrettes om denne beslutning (finansforordningens artikel 9, stk. 5).

Bevillinger til betalinger:

- ikke-opdelte bevillinger: fremførslen sker normalt automatisk, når den vedrører en forpligtelse, som endnu ikke er indfriet (finansforordningens artikel 9, stk. 4)

- opdelte bevillinger: som hovedregel bortfalder betalingsbevillinger, der ikke er blevet anvendt. De kan dog fremføres efter beslutning af Kommissionen, hvis betalingsbevillingerne for det efterfølgende regnskabsår ikke er store nok til at dække tidligere indgåede forpligtelser og forpligtelser i forbindelse med forpligtelsesbevillinger, der også er fremført (finansforordningens artikel 9, stk. 3).

6.2.3. Bortfald af bevillingerne

Bevillingssaldoen (dvs. de bevillinger til forpligtelser og betalinger, der hverken anvendes eller fremføres) bortfalder ved regnskabsårets udgang (finansforordningens artikel 9, stk. 1).

7. UINDFRIEDE FORPLIGTELSER

Indførelsen af opdelte bevillinger har medført, at der efterhånden er opstået en forskel mellem indgåede forpligtelser og foretagne betalinger. Denne forskel, der svarer til de uindfriede forpligtelser, repræsenterer den tidsmæssige forskel mellem det tidspunkt, hvor forpligtelserne indgås, og det tidspunkt, hvor de hertil svarende betalinger afvikles.

DE FINANSIELLE OVERSLAG

2003 er det tredje regnskabsår, der dækkes af de finansielle overslag for 2000-2006, der blev aftalt den 6. maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen på grundlag af konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Berlin den 24. og 25. marts 1999 om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren.

Disse institutioner har ved indgåelsen af denne aftale på forhånd fastlagt hovedprioriteringerne for budgettet i den kommende periode, idet de i form af de finansielle overslag har fastlagt rammerne for EU's udgifter. I disse overslag fastsættes den maksimale størrelse og sammensætningen af Fællesskabets forventede udgifter.

De finansielle overslag blev oprindeligt fastsat i faste 1999-priser, men det fastsættes i aftalens punkt 15, at Kommissionen hvert år foretager en teknisk regulering af de finansielle overslag i overensstemmelse med udviklingen i EU's BNI og priserne.

Det blev dog aftalt, at der for landbruget og strukturfondene skulle anvendes en deflator på 2 %.

For 2002 udgør det samlede loft for bevillingerne til forpligtelser 100672 mio. EUR, hvilket svarer til 1,10 % af BNI.

Det tilsvarende samlede loft for bevillingerne til betalinger for EU-15 er på 100078 mio. EUR, hvilket svarer til ca. 1,10 % af BNI.

Anden del af tabellen viser til orientering den finansielle ramme for EUR-25 justeret til 2004-priser.

Vedlagte tabel 1 viser de finansielle overslag for EU-15 reguleret til 2002-priser samt de finansielle overslag for EU-25 reguleret til 2004-priser.

>TABELPOSITION>

STRUKTURFONDENE: NY PROGRAMMERINGSPERIODE 2000-2006

Fællesskabets strukturfonde omfatter EFRU, ESF, EUGFL, Garantisektionen, og FIUF(8). Strukturfondene hører ind under udgiftsområde 2 i de finansielle overslag (strukturforanstaltninger), som også omfatter Samhørighedsfonden. I budgettet er strukturfondene samlet under afsnit B2-1.

Denne programmeringsperiode er baseret på en række nye strukturfondsforordninger, der indeholder følgende hovedpunkter:

1. STRUKTURFONDSMÅLENE

Strukturfondene er det vigtigste instrument til styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed i Fællesskabet. De Europæiske Fællesskaber tilsigter tre specifikke mål med strukturfondsbevillingerne:

Mål 1: Strukturudvikling og -tilpasning i regioner, der ikke har fulgt udviklingen

Mål 2: Økonomisk og social omstilling i områder med strukturproblemer

Mål 3: Tilpasning og modernisering af uddannelses-, erhvervsuddannelses- og beskæftigelsessystemer og -politikker.

Der er afsat en særlig støtte til fiskeristrukturerne uden for mål 1. Foranstaltningerne til fremme af udviklingen i landdistrikter omfatter hele EU's område og finansieres enten over strukturfondsbevillingerne eller over bevillingerne til den fælles landbrugspolitik.

Fællesskabsinitiativerne vedrører følgende emneområder:

a) Interreg: Det grænseoverskridende, tværnationale og tværregionale samarbejde til fremme af en harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling af hele Fællesskabets område.

b) Urban: Økonomisk og social revitalisering af kriseramte byer og forstæder for at fremme en varig byudvikling.

c) Leader II: Udvikling af landdistrikter.

d) Equal: Det tværnationale samarbejde til fremme af en ny praksis i bekæmpelsen af forskelsbehandling og uligheder af enhver art i forbindelse med adgangen til arbejdsmarkedet.

2. DE FINANSIELLE OVERSLAG OG PROGRAMMERINGEN

I de finansielle overslag 2000-2006 fastlægges det samlede årlige beløb for alle strukturfondene. Overslagene er udarbejdet i faste 1999-priser og indeksreguleres med 2 % pr. år for at tage hensyn til udviklingen i inflationen i Fællesskabet (om nødvendigt foretages der i 2003 en teknisk regulering for årene 2004-2006).

Den oprindelige finansielle programmering blev fastlagt under hensyntagen til de årlige rammebeløb, der er fastsat i de finansielle overslag for alle strukturfondene, og svarer til finansieringsplanerne for de oprindeligt vedtagne programmeringsdokumenter.

3. FORPLIGTELSES- OG BETALINGSPROCEDURER

3.1 Forpligtelsesprocedurer

Budgetforpligtelserne, som indgås i årlige trancher, hviler på de oprindelige eller reviderede finansieringsplaner for programmeringsdokumenterne. Der indgås forpligtelser for den første årlige tranche, når Kommissionen godkender beslutningen om støtten.

Derefter indgår Kommissionen forpligtelser for de årlige trancher senest den 30. april hvert år, og den frigør automatisk de dele af forpligtelserne, der ikke er gennemført ved udgangen af det andet år efter det år, hvor forpligtelsen blev indgået.

3.2 Betalingsprocedurer

Kommissionen udbetaler et acontobeløb på 7 % af strukturfondenes samlede bidrag, så snart programmet er vedtaget. Denne udbetaling kan opdeles på to regnskabsår. Acontobeløbet skal tilbagebetales, hvis der ikke anmeldes udgifter inden for 18 måneder. Derefter foretager Kommissionen de mellemliggende betalinger på grundlag af de rent faktisk afholdte udgifter, som er attesteret af medlemsstaten. Restbeløbet på 5 % udbetales ved afslutningen af programmet, når Kommissionen har modtaget og godkendt alle de dokumenter, der kræves.

Betalingerne konteres under den ældste åbne forpligtelse.

BEMÆRKNINGER TIL DEN KONSOLIDEREDE BERETNING OM BUDGETGENNEMFØRELSEN FOR REGNSKABSÅRET 2002

INDTÆGTER

Indtægterne på Den Europæiske Unions almindelige budget er af to slags, nemlig egne indtægter og andre indtægter. Dette er fastsat i artikel 269 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, hvori det hedder, at "budgettet finansieres med forbehold af andre indtægter fuldt ud af egne indtægter".

Størstedelen af budgetindtægterne finansieres af egne indtægter. De andre indtægter udgør kun en lille del af den samlede finansiering.

Der er tre former for egne indtægter, nemlig traditionelle egne indtægter, momsindtægter og BNI-indtægter. De traditionelle egne indtægter omfatter landbrugsafgifter, sukkerafgifter og told.

En mekanisme til korrektion af budgetuligevægte indgår også som en integrerende del af ordningen med egne indtægter.

1. Traditionelle egne indtægter, afsnit 1 i indtægtsbudgettet

Traditionelle egne indtægter: alle fastlagte traditionelle egne indtægter skal bogføres i et regnskab, der føres af de kompetente myndigheder:

- i det "normale" regnskab, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, litra a), i forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000, bogføres alle beløb, der er indgået, eller som er dækket af garantier

- i det "særskilte" regnskab, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, litra b), i forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000, bogføres alle beløb, der endnu ikke er indgået, og/eller som ikke er dækket af garantier; beløb, der er dækket af garantier, men som anfægtes, kan også opføres i dette regnskab.

For så vidt angår det særskilte regnskab fremsender medlemsstaterne en kvartalsvis oversigt til Kommissionen, som omfatter:

- det restbeløb, der ikke er inddrevet for det foregående kvartal

- de beløb, der er inddrevet i løbet af det pågældende kvartal

- korrektioner af beregningsgrundlaget (korrektioner/annullationer) i løbet af det pågældende kvartal

- afskrevne beløb

- det restbeløb, der skal inddrives ved afslutningen af det pågældende kvartal.

De oplysninger, medlemsstaterne fremsender, gør det ikke muligt at fastslå forbindelsen mellem de inddrivelser, der er foretaget i løbet af regnskabsåret, og det år, hvor fordringerne er opstået. Derfor omfatter kolonnen med inddrivelser af fremførte fastlagte afgifter i tabellen "Oversigt over gennemførelsen af det almindelige budget med hensyn til indtægter for regnskabsåret 2002" de beløb, der er inddrevet i løbet af året, samt de fordringer, der er annulleret og erstattet af det nye beløb for fordringer, der er angivet af medlemsstaterne ved den nye angivelse. Fordringerne vedrørende egne indtægter gøres til genstand for en værdinedskrivning (jf. den forklarende bemærkning til balancen, afsnit VII.B.2).

Når de traditionelle egne indtægter fra det særskilte regnskab inddrives, skal de registreres på Kommissionens konto hos statskassen eller hos det organ, den har udpeget, senest den første hverdag efter den 19. i den anden måned, der følger efter den måned, hvor afgifterne er inddrevet.

2. Moms- og BNI-indtægter

De egne indtægter fra moms beregnes ved hjælp af en ensartet sats, som anvendes for alle medlemsstater, på det harmoniserede momsgrundlag, der fastsættes efter reglerne i artikel 2, stk. 1, litra c), i Rådets afgørelse af 29. september 2000. Momsgrundlaget udjævnes til 50 % af BNI for samtlige medlemsstaters vedkommende.

BNI-indtægten er en variabel indtægt, der har til formål at sikre de nødvendige indtægter til i et givet regnskabsår at dække de udgifter, der ikke kan dækkes gennem de traditionelle egne indtægter, momsindtægterne og diverse andre indtægter. Indtægterne beregnes ved hjælp af en ensartet sats, der anvendes på samtlige medlemsstaters BNI.

Moms- og BNI-indtægterne fastsættes på grundlag af de prognoser for moms- og BNI-grundlag, der udarbejdes i forbindelse med opstillingen af det foreløbige budgetforslag. Disse prognoser er efterfølgende genstand for en revision, og ajourføringen foretages i løbet af regnskabsåret gennem et ændringsbudget.

De endelige tal for moms- og BNI-grundlaget foreligger i det følgende regnskabsår. Kommissionen beregner forskellen mellem det beløb, medlemsstaterne skal betale ifølge de endelige beregningsgrundlag, og de beløb, de rent faktisk har betalt ifølge de pågældende (reviderede) prognoser. Disse moms- og BNI-saldi (positive eller negative) indkaldes af Kommissionen fra medlemsstaterne pr. 1. december i det følgende regnskabsår.

Selv i senere regnskabsår kan der foretages korrektioner af de endelige moms- og BNI-grundlag. De tidligere beregnede saldi tilpasses, og forskellen indkaldes samtidig med moms- og BNI-saldiene for det foregående regnskabsår.

3. UK-korrektionen

Denne mekanisme reducerer Det Forenede Kongeriges indbetalinger af egne indtægter i forhold til dets "budgetuligevægt" og øger de andre medlemsstaters indbetalinger af egne indtægter tilsvarende. Mekanismen til korrektion af budgetuligevægte til fordel for Det Forenede Kongerige blev indført af Det Europæiske Råd på mødet i Fontainebleau (juni 1984) og ved afgørelsen om egne indtægter af 7. maj 1985, der var et resultat af dette møde. Formålet med denne mekanisme var at reducere Det Forenede Kongeriges budgetuligevægt gennem en nedsættelse af dets indbetalinger til Fællesskabet.

Den forklarende tabel til kapitel 15 i den konsoliderede oversigt over indtægtsbudgettet viser hver medlemsstats bidrag til UK-korrektionen.

4. Tilpasning af ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter

Rådet traf efter Det Europæiske Råds møde i Berlin den 24. og 25. marts 1999 en afgørelse af 29. september 2000(9) om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter.

Ifølge denne afgørelses artikel 2, stk. 3, tilbageholder medlemsstaterne 25 % i stedet for 10 % af de traditionelle egne indtægter til dækning af omkostningerne i forbindelse med opkrævning.

Afgørelsen trådte i kraft den 1. marts 2002 med tilbagevirkende kraft indtil 1. januar 2001. 2002-budgettet tager højde for de nye opkrævningsomkostninger, som andrager 5748,6 mio. EUR, inklusive 2023 mio. EUR, som vedrører korrektionen af opkrævningsomkostningerne med tilbagevirkende kraft indtil 1. januar 2001.

UDGIFTER

I dette kapitel beskrives EU's hovedudgiftskategorier, som præsenteres i overensstemmelse med den opdeling i udgiftsområder, der er fastlagt i de finansielle overslag.

Udgiftsområde 1 - Landbrug

Udgifterne under udgiftsområde 1 finansierer Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen.

Udgiftsområde 2 - Strukturforanstaltninger og målsætningen vedrørende fremme af den økonomiske og sociale samhørighed

Disse bevillinger vedrører strukturforanstaltninger, som sigter mod at skabe større økonomisk og social samhørighed i Fællesskabet. De suppleres af midler fra medlemsstaterne og forudsætter et samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaternes myndigheder.

Udgiftsområde 3 - Interne politikker

Det er især efter vedtagelsen af den europæiske fælles akt, at Fællesskabet for at fremskynde gennemførelsen af det indre marked har været nødt til at gøre en række af de allerede eksisterende politikker langt mere omfattende - f.eks. på forskningsområdet - og at iværksætte en række nye politikker. Disse interne politikker, som siden 1993 har været samlet under et enkelt udgiftsområde i de finansielle overslag, udgør en meget forskelligartet helhed.

Udgiftsområde 4 - Foranstaltninger udadtil

Dette udgiftsområde i de finansielle overslag omfatter alle de udgifter, som Fællesskabet afholder til fordel for tredjelande, med undtagelse af udgifterne til fordel for kandidatlandene i forbindelse med udvidelsen og udgifterne til Den Europæiske Udviklingsfond (EUF). Støtten i forbindelse med udvidelsen hører ind under et særskilt udgiftsområde i de finansielle overslag 2000-2006 (se nedenfor: "Udgiftsområde 7: Førtiltrædelsesstøtte"). Nogle af disse foranstaltninger er horisontale (tematiske), mens andre er opdelt efter geografiske områder.

Fællesskabets bidrag på 120 mio. EUR til den globale fond til bekæmpelse af hiv/aids, tuberkulose og malaria er udbetalt i to trancher à 60 mio. EUR, hvoraf den ene blev betalt i 2002 over det almindelige budget og den anden i 2003 over Den Europæiske Udviklingsfond (EUF). EUF indgår ikke i fællesskabsbudgettet.

Udgiftsområde 5 - Administrationsudgifter

Dette udgiftsområde i de finansielle overslag omfatter alle driftsudgifterne til de syv fællesskabsinstitutioner. Når man ser bort fra Kommissionen, udgør disse driftsudgifter hovedparten af institutionernes udgifter.

Udgiftsområde 6 - Reserver

Dette udgiftsområde omfatter tre former for reserver, som skal sikre, at der inden for loftet over de samlede udgifter i de finansielle overslag er den nødvendige margen til dækning af udgifter, som det ikke er muligt at forudse ved opstillingen af budgettet. De enkelte reservers anvendelsesområde er imidlertid nøje afgrænset.

Udgiftsområde 7 - Førtiltrædelsesstøtte

Med hensyn til udgifterne i forbindelse med udvidelsen med de ti kandidatlande i Central- og Østeuropa er der blevet oprettet et nyt udgiftsområde 7 a, som omfatter de tre førtiltrædelsesinstrumenter, der er indført med de finansielle overslag 2000-2006, nemlig landbrugsinstrumentet (Sapard), strukturinstrumentet (ISPA) og Phare-programmet.

1. Forfinansieringer og saldobetalinger

I den nye finansforordning skelnes der mellem følgende fire typer betalinger:

- betaling af hele det skyldige beløb

- forfinansiering (eventuelt opdelt)

- mellemliggende betalinger

- betaling af saldoen af det skyldige beløb.

Regnskabet skal skelne mellem disse typer betalinger ved deres udførelse, hvilket har den fordel, at al tvivl om den foretagne betaling fjernes. På grundlag af artikel 3, stk. 5, i forordningen om gennemførelsesbestemmelser til finansforordningen fastlægger regnskabsføreren regnskabsreglerne for bogføring af forfinansieringer på balancens aktivside. Kommissionen tilpasser sit regnskabssystem, når disse regler er vedtaget. I mellemtiden fremlægger den sine oplysninger på samme måde som i årsregnskaberne for de foregående regnskabsår.

Den pr. 31.12.2002 ikke-udnyttede forfinansiering andrager:

- EUGFL, Garantisektionen - gradueringer: der er her tale om de "gradueringer", som anvendes af medlemsstaterne i henhold til artikel 3, stk. 2, og artikel 4 i forordning (EF) nr. 1259/1999. For så vidt angår den fælles landbrugspolitik har medlemsstaterne mulighed for at nedsætte de betalinger, som landbrugerne skal modtage i henhold til visse støtteordninger, og at finansiere supplerende foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne med de således frigjorte beløb. Beløb, der ikke er anvendt ved udløbet af det tredje regnskabsår, der følger efter det år, hvor nedsættelsen er anvendt, skal tilbagebetales til Kommissionen. Dette medfører, at beløb, der i den konsoliderede oversigt over budgetgennemførelsen er anført som henhørende under støtteordninger under udgiftsområde 1a (Landbrugsudgifter) i de finansielle overslag, i realiteten henføres under udgiftsområde 1b (Udvikling af landdistrikter og ledsageforanstaltninger).

Forfinansieringer EUGFL-G-gradueringer

>TABELPOSITION>

-

Strukturforanstaltninger

>TABELPOSITION>

-

Førtiltrædelsesstøtte: Sapard og ISPA

>TABELPOSITION>

-

Finansielle formidlere

>TABELPOSITION>

-

Finansielle instrumenter

>TABELPOSITION>

2. Fremførte bevillinger vedrørende bidrag fra tredjemand og arbejde for tredjemand

Bevillinger fremført fra foregående regnskabsår vedrørende bidrag fra tredjemand og arbejde for tredjemand, som pr. definition aldrig bortfalder, er opført under tillægsbevillingerne for regnskabsåret. Dette forklarer forskellen mellem de bevillinger, der er fremført fra det foregående regnskabsår, og som er opført på opgørelserne over budgetgennemførelsen for 2002, og de bevillinger, der overføres til følgende regnskabsår på opgørelserne over budgetgennemførelsen.

3. Resultat af budgetgennemførelsen 2002

De genanvendte og genopførte bevillinger, der er en følge af tilbagebetaling af acontobeløb, indgår ikke i beregningen af regnskabsårets resultat.

De EFTA/EØS-bevillinger, der er fremført fra 2002 til 2003, kunne ikke inkluderes i saldoen for regnskabsåret 2002, fordi bevillingsfremførslen blev foretaget efter afslutningen af beretningen om budgetgennemførelsen for regnskabsåret 2002.

De samlede bruttoindtægter i regnskabsåret andrager 101183 mio. EUR. Medlemsstaternes udgifter til opkrævning af egne indtægter andrager 5748 mio. EUR. Udgifterne til opkrævning inkluderer 2023 mio. EUR, som vedrører korrektionen af udgifterne med tilbagevirkende kraft indtil 1. januar 2001. De samlede udgifter over budgettet andrager 83770 mio. EUR, når der er taget højde for de negative udgifter under EUGFL-Garantisektionen (597 mio. EUR). Disse negative udgifter omfatter: beløb, der er inddrevet som følge af svig eller uregelmæssigheder, korrektioner af forskud, der er udbetalt på grundlag af artikel 7, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1258/1999, ethvert overskud, der fremkommer ved salg af offentlige lagre, tillægsafgiften på produktionen af overskudsmælk samt de finansielle konsekvenser af afgørelserne om regnskabsafslutning.

De af Fællesskaberne annullerede fremførte betalingsbevillinger inkluderer bevillingerne svarende til bidrag fra tredjemand fremført fra 2001 til 2002 (550 mio. EUR), fordi dette beløb er inkluderet i regnskabsårets bevillinger (se også punkt 4.3 - Indtægter fra tredjemand og arbejde for tredjemand.

>TABELPOSITION>

(1) For strukturfondenes vedkommende medtages kun den årlige tranche.

(2) Bevillinger til forpligtelser = FB + IOB.

(3) Bevillinger til betalinger = BB + IOB.

(4) Finansforordningen = forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002.

(5) Finansforordningen af 21. december 1977.

(6) FB + IOB.

(7) BB + IOB.

(8) EFRU: Den Europæiske Fond for Regionaludvikling

ESF: Den Europæiske Socialfond

EUGFL: Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget

FIUF: Det Finansielle Instrument for Udvikling af Fiskeriet.

(9) EFT L 253 af 7.10.2000.

BILAG 3

FORKLARENDE BEMÆRKNINGER TIL BALANCEN

BEMÆRKNINGER TIL DEN KONSOLIDEREDE BALANCE FOR REGNSKABSÅRET 2002

Opstilling af balancen

Balancen opstilles i overensstemmelse med følgende bestemmelser:

- Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget

- Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til nævnte finansforordning

- Kommissionens forordning (EF) nr. 2909/2000 af 29. december 2000 om den regnskabsmæssige forvaltning af De Europæiske Fællesskabers ikke-finansielle anlægsaktiver (EFT L 336 af 30.12.2000)

- Regnskabs- og konsolideringsvejledningen for De Europæiske Fællesskaber, der er udarbejdet af Europa-Kommissionen, og som redegør for de regler for værdiansættelse og den regnskabspraksis, der skal anvendes af samtlige institutioner. Dens formål er at sikre, at bestemmelserne for regnskabsføring, vurdering og præsentation af regnskaberne anvendes ensartet, og dermed at samordne proceduren for udarbejdelse og konsolidering af årsregnskabet.

Som led i moderniseringen af Fællesskabernes regnskabssystem og udviklingen hen imod anvendelse af IPSAS-standarderne i regnskabsåret 2005 vil der uvægerligt være behov for gradvise ændringer af de anvendte regnskabsmetoder. Der er allerede foretaget visse ændringer af de regnskabsmetoder, der anvendes ved opstillingen af årsregnskabet for 2002. Disse ændringer forklares i noterne, og der angives tal til sammenligning.

AKTIVER

II. IMMATERIELLE ANLÆGSAKTIVER

Ved immaterielle anlægsaktiver forstås ikke-monetære aktiver, som kan identificeres, og som er uden fysisk substans. For at kunne medtages som aktiver i balancen skal de være kontrolleret af institutionen og skabe fremtidige økonomiske fordele for De Europæiske Fællesskaber.

Edb-programmel, der er udviklet i institutionerne, betragtes ikke som immaterielle anlægsaktiver.

Revisionsrettens immaterielle anlægsaktiver til en bogført nettoværdi af 19690,47 EUR (anskaffelsesværdi 29217,63 EUR, afskrivninger 9527,16 EUR) er blevet omklassificeret til materielle anlægsaktiver. Disse beløb er anført i rubrikken "Overførsel fra én rubrik til en anden" i nedenstående tabeller "Edb-programmel" og "Materielle anlægsaktiver".

En edb-licens, som forvaltes gennem en interinstitutionel rammekontrakt og vedrører forvaltning af databaserne, er for første gang opført i balancen pr. 31.12.2002.

For Kommissionens vedkommende er det første gang, at GD Fish har anført programmellet Seaguard/Arcview i balancen. Den bogførte nettoværdi er 6400 EUR. Dette programmel, der blev købt de foregående år, men som endnu ikke var opført i balancen pr. 31.12.2001, er anført i rubrikken "Andre ændringer".

Visse af Det Fælles Forskningscenters programmeller, der blev anskaffet før 2002, kunne ikke opføres i balancen inden slutningen af regnskabsåret 2002. I 2002 er de medregnet i regnskabsårets anskaffelser. Afskrivningerne for årene før 2002 er indregnet i afskrivningerne for 2002. Karlsruhe har i balancen opført edb-programmel til en bogført nettoværdi af 18316,48 EUR.

Publikationskontorets immaterielle anlægsaktiver (edb-programmel) afskrives over 3 år (33 %), hvilket er i overensstemmelse med den normale praksis for kontorets programmel.

>TABELPOSITION>

III. MATERIELLE ANLÆGSAKTIVER

A. Grunde og bygninger

Det Fælles Forskningscenter

For Ispras vedkommende er den værdiansættelse, der blev foretaget af et eksternt firma pr. 31.12.1997, fordi der ikke forelå historiske data vedrørende anskaffelsesudgifter og omkostninger til årlige forbedringer fra før 1998, blevet brugt som basis for anskaffelsesværdien. Ændringerne i løbet af årene 1998 til 2002 har kunnet beregnes.

Der er anvendt følgende afskrivningsmetode:

1. For fast ejendom, der var fuldstændig afskrevet pr. 1.1.1998, er der opstillet en ny afskrivningsplan - de er blevet nyvurderet og afskrives over en 10-årig periode frem til 2007

2. For bygninger, som ikke var fuldstændig afskrevet pr. 1.1.1998, er afskrivningen beregnet på grundlag af den resterende anvendelsesperiode under hensyntagen til den opskrevne værdi pr. 1.1.1998.

Denne metode for værdiansættelse og beregning af afskrivninger, som Ispra indførte i 2000, blev ved udgangen af regnskabsåret 2001 anvendt i forbindelse med værdiansættelsen af grunde og bygninger ved FFC i Geel.

Delegationer

Det er i visse lande umuligt at skelne mellem grund- og bygningsværdi.

Kommissionens andel i den bygning, hvor delegationen i Dar Es Salaam (Tanzania) har til huse, er med et beløb på 0,9 mio. EUR overført fra rubrikken "Anlægsaktiver under udførelse og betalte acontobeløb" til "Grunde og bygninger".

Europa-Parlamentet

I maj 1998 udnyttede Europa-Parlamentet sin købsoption vedrørende et bygningskompleks (bestående af tre bygninger) i Bruxelles. De endelige investeringsomkostninger (inkl. grund) beløber sig til 1097 mio. EUR.

Belgien har på grundlag af to aftaleprotokoller af 23.7.1998 mellem De Europæiske Fællesskaber og Belgien medfinansieret grundkøbet og byggemodningen i forbindelse med ombygningen og opførelsen af en tredje bygning. Det hedder i protokollen, at hvis Europa-Parlamentet etablerer sig et andet sted, overdrages grunden enten til den belgiske stat mod betaling af 0,025 EUR, eller også sættes grunden og bygningerne til salg med henblik på at betale den belgiske stat et beløb svarende til grundens handelsværdi. Der er som følge heraf foretaget en korrektion af grundværdien, således at denne står opført i balancen med en værdi på 0,025 EUR.

Rådet

Den endelige aflevering af Rådets bygning havde endnu ikke fundet sted i 2002, og værdien vil derfor kunne revideres i forbindelse med den endelige aflevering.

Hvad angår den grund, hvorpå denne bygning ligger, har Rådets generalsekretariat taget udgangspunkt i Kommissionens forordning (EF) nr. 2909/2000. I dennes artikel 24 knæsættes det princip, at en grund eller bygning overdraget med ophævelsesklausul ikke behøver at blive værdiansat.

De betingelser, hvorunder overdragelsen er sket, indebærer, at hvis det blev besluttet at etablere Rådet andetsteds, så:

- tilbagegives grunden til den belgiske stat mod betaling af 0,025 EUR, eller

- grunden og bygningerne sættes til salg, og De Europæiske Fællesskaber forpligter sig i så fald til at betale den belgiske stat et beløb svarende til grundens handelsværdi.

B.C.D. Installationer, maskiner og redskaber

Inventar og rullende materiel

Edb-materiel

Kommissionen

Rubrikken "Andre ændringer" omfatter indgåede beløb med tilbagevirkende kraft og værdikorrektioner for FFC.

Det afskrivningsbeløb, der blev anført af GD Press i 2002, omfatter en del af justeringerne for tidligere år. Reoler er således stadig opført under "Inventar og rullende materiel". Fra 2003 klassificeres de under "Andre materielle anlægsaktiver".

Det er første år, at edb-materiel, anskaffet over budgettet for GD Taxud og anvendt til specifikke projekter og anbragt uden for Kommissionens lokaler, er anført under materielle anlægsaktiver. Den bogførte nettoværdi pr. 31.12.2002 er 433897,83 EUR. Den bogførte nettoværdi pr. 31.12.2001 udgjorde 602666,70 EUR. Denne værdi er anført under "Andre ændringer".

På baggrund af de fysiske formuefortegnelser, der allerede er opstillet i delegationerne, er der en korrektion under "Andre justeringer" for så vidt angår aktiver, der er anskaffet før 2002, men som endnu ikke var opført på de pågældende delegationers formuefortegnelser pr. 31.12.2001.

For 20 % af delegationernes vedkommende foreligger der ingen oplysninger om materielle anlægsaktiver for 2002. Den nye applikation LID WEB og de fysiske formuefortegnelser i delegationerne, der er planlagt gennemført i 2003, skulle løse problemet.

E. Finansiel leasing og lignende udgifter

Om aktiver, der er genstand for leasingaftaler, klassificeres blandt anlægsaktiver, afhænger af, i hvilket omfang udlejeren eller lejeren overtager risici og fordele i forbindelse med ejendomsretten til et lejet aktiv, og afhænger i øvrigt i højere grad af de faktiske omstændigheder ved transaktionen end af aftalens form(1).

Goder, som omfattes af en leasingkontrakt, og hvor risici og fordele i forbindelse med ejendomsretten til aktivet ikke i det væsentlige er overgået til lejeren, samt goder, der udlejes i over 5 år, opføres i bilaget til årsregnskabet som "forpligtelser under stregen".

Ifølge nedenstående tabel "Materielle anlægsaktiver" er anskaffelsesværdien ved regnskabsårets slutning 2023,1 mio. EUR. Nedenstående tabel vedrørende de endnu ikke betalte afgifter i forbindelse med leasing og lignende viser enkelthederne, nemlig "Grunde og bygninger": 1943 mio. EUR; "Installationer, maskiner og redskaber": 78,8 mio. EUR; "Inventar og rullende materiel": 970030,90 EUR og "Edb-materiel": 31666,43 EUR.

I 2002 underskrev Kommissionen en ny leasingkontrakt for en ny grund og bygning. Leasingkontrakten dækker perioden fra 24.4.2002 til 30.4.2029, og Kommissionen har en købsoption. Nutidsværdien af de minimumsbeløb, der skal betales, er 9,85 mio. EUR.

I denne rubrik er endvidere anført Kommissionens nye bygning i Dublin, hvor nutidsværdien af de minimumsbeløb, der skal betales, er 35,80 mio. EUR. Kontrakten blev underskrevet i marts 2002 for en periode på 20 år med en købsoption for Kommissionen.

Charlemagne-sagen verserer for domstolene. Tvisten, der vedrører den tidligere ejer af Charlemagne-bygningen, drejer sig om aflevering og accept af det udførte arbejde. På grund af denne tvist har man ikke kunnet færdiggøre udnyttelsen af den købsoption, der er fastsat i forpagtningskontrakten om erhvervelse af Charlemagne-bygningen. Hvis udfaldet af retssagen går Kommissionen imod, eller hvis Kommissionens forhold til den tidligere ejer kompliceres, er der derfor risiko for, at Kommissionen ikke kan udnytte muligheden for at blive ejer af bygningen efter udløbet af den 27 års forpagtningsperiode til trods for, at denne mulighed er indregnet i det beløb, der skal betales hvert år. Den hermed forbundne offeromkostning anslås til 8 mio. EUR.

Den største af de bygninger, der huser Publikationskontoret, er ikke opført i balancen, men i bilaget til årsregnskabet "Forpligtelser uden for balancen - eventualforpligtelser". Skønt Publikationskontoret råder over to købsoptioner (i 2006 og i 2010), hvis værdi er baseret på markedsværdien, vurderes det ikke, at risici og fordele knyttet til ejendomsretten til aktivet i væsentligt omfang er overgået til Publikationskontoret. Klassificeringen vil blive taget op til revision i 2006 i forbindelse med udløbet af den første købsoption.

Europa-Parlamentet indgik i marts 1994 en forpagtningskontrakt med købsoption for et bygningskompleks i Strasbourg. I overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 2909/2000 af 29. december 2000 om den regnskabsmæssige forvaltning af De Europæiske Fællesskabers ikke-finansielle anlægsaktiver (EFT L 336 af 30.12.2000, s. 75) er dette bygningskompleks opført på institutionens balance i betragtning af, at de risici og fordele, der er forbundet med ejendomsretten til et lejet aktiv, i alt væsentligt er overgået til lejeren. Aktivet er på datoen for lejemålets ikrafttrædelse vurderet til de forfaldne minimumsbetalingers ajourførte værdi. På det tidspunkt, hvor balancen blev udarbejdet, var det ikke lykkedes Europa-Parlamentet og ejeren at fastlægge en endelig pris for komplekset. Den værdi, der er opført i balancen, skal derfor betragtes som en anslået pris. Ved beregningen af denne værdi er der dels taget hensyn til de faktisk betalte beløb og betalingsoverslag ifølge bankdokumenter, dels til en bestemt kalkulationsrente baseret enten på den rentesats, bankerne anvender, eller på et skøn.

Som anført ovenfor skal omkostningerne vedrørende bygningen og de specielle anlæg i forbindelse med Strasbourg-komplekset betragtes som et skøn. På grundlag af de oplysninger, der var til rådighed i løbet af regnskabsåret 2002, er en del af værdien på 2,5 mio. EUR af omklassificeret særligt udstyr blevet overført til bygningen. Indtil den 31. december 2001 blev der anvendt en årlig afskrivningssats på 25 % for særligt udstyr, og nettoværdien af dette udstyr pr. 31. december 2001 var derfor nul. På grundlag af supplerende oplysninger er afskrivningerne på særligt udstyr blevet omberegnet efter satserne 25 %, 12,5 % og 10 % alt efter arten af udstyr, og dette blev opført i balancen pr. 31. december 2002 til en nettoværdi af 13,7 mio. EUR.

Den 15.11.1994 underskrev Domstolen sammen med den luxembourgske regering en leje-/købskontrakt vedrørende tre annekser til hovedbygningen. Domstolen er lejer under hele kontraktperioden og kan effektuere købsoptionen, efter at salgsprisen er fuldstændig betalt; dette skal ske senest den 31.12.2015. Salgsprisen fastsættes af en uafhængig ekspert.

Disse bygninger er blevet opført som aktiver i balancen, og de afgifter, der skal betales, og som er opført under passiver, anslås til 38,73 mio. EUR ifølge en uafhængig ekspert. Denne værdi er foreløbig, fordi der stadig foregår forhandlinger på grund af visse fejl ved bygningen.

>TABELPOSITION>

2001-afskrivningen på Montoyer-bygningen er blevet revideret og justeret med 0,9 mio. EUR under "Andre justeringer". I 2001 blev afskrivningen fejlagtigt beregnet på grundlag af den samlede værdi af bygning og grund, mens der kun skulle have været taget hensyn til bygningens værdi.

En af disse bygninger afskrives først ved afslutningen af de igangværende arbejder.

G. Anlægsaktiver under udførelse og acontobeløb (på materielle anlægsaktiver)

Revisionsretten har under denne rubrik opført 18 mio. EUR som nødvendige midler til udvidelse af Rettens bygninger. Størsteparten af disse midler er stillet til rådighed for en projektmanager ved overførsel til en ad hoc-bankkonto. Renterne af denne konto opføres på budgettet som indtægter.

Det økonomiske og Sociale Udvalg har overført et acontobeløb på 26 mio. EUR til finansiering af ombygningsarbejder i Belliard-bygningen. Dette beløb er inkluderet i de afgifter, der er fastsat i leasingkontrakten, der er opført i rubrik E "Finansiel leasing og lignende udgifter".

MATERIELLE ANLÆGSAKTIVER

>TABELPOSITION>

De endnu ikke betalte afgifter i forbindelse med leasing og lignende anføres under langfristet og kortfristet gæld på balancens passivside. En analyse heraf giver følgende resultat:

LEASING OG LIGNENDE

ANFØRES PÅ BALANCEN

>TABELPOSITION>

IV. FINANSIELLE ANLÆGSAKTIVER

De finansielle anlægsaktiver omfatter dels kapitalinvesteringer, der skal sikre varige forbindelser, og/eller som skal støtte De Europæiske Fællesskabers aktiviteter.

Denne rubrik omfatter også sikkerhedsstillelser og varige forskud samt Garantifondens nettoaktiver. Det skal bemærkes, at der skal skelnes mellem de sikkerhedsstillelser, som Det Europæiske Fællesskab bevilger til tredjemand, og Garantifonden, som skal dække risici i forbindelse med lån til tredjelande.

A. Investering i tilknyttede organer

Andel i Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD)

EBRD havde oprindelig en kapital på 10 mia. EUR, hvoraf Det Europæiske Fællesskab tegnede 3 %. Hele den del af denne kapital, der er krævet indbetalt, dvs. 30 %, er indbetalt.

Bankens repræsentantskab besluttede på sit årlige møde den 15. april 1996 at fordoble den autoriserede kapital. I overensstemmelse med denne beslutning har Fællesskabet tegnet yderligere 30000 aktier, der hver har en pålydende værdi af 10000 EUR. Denne transaktion omfatter indbetalte aktier og aktier, der kan kræves indbetalt, fordelt som følger: 22,5 % af de tegnede aktier er helt indbetalte aktier, og resten er aktier, der kan kræves indbetalt.

Denne post omfatter den samlede kapital, som Kommissionen har tegnet i EBRD, og som er indkaldt og indbetalt (157,5 mio. EUR). De udestående betalinger i forbindelse med den del af kapitalen, som er krævet indbetalt, svarende til 35,4 mio. EUR, er opført som kortfristet gæld (8,4 mio. EUR) og som langfristet gæld (27 mio. EUR). De udestående betalinger i forbindelse med den del af kapitalen, som ikke er krævet indbetalt, svarende til 442,5 mio. EUR, er opført som forpligtelser under stregen.

Andelen på 3 % i EBRD vurderes efter omkostningsmetoden, da den udgør et finansielt instrument som defineret i IPSAS 15- og IAS 39-standarderne.

Andel i Den Europæiske Investeringsfond (EIF)

EIF er EU's finansieringsinstitution og er specialiseret i risikokapital og garantier til små og mellemstore virksomheder.

I henhold til Rådets afgørelse af 6. juni 1994 deltager Det Europæiske Fællesskab, der repræsenteres af Kommissionen, i Den Europæiske Investeringsfonds kapital med et samlet beløb på 600 mio. EUR. Dette svarer til 30 % af EIF's kapital. Kommissionen har indbetalt hele den indkaldte kapital, svarende til 20 %.

Som følge af en aftale, som Kommissionen og EIB indgik i 2000, har Det Europæiske Fællesskab en put option med hensyn til sine aktier i EIF. Pr. 30. juni 2005 vil Kommissionen have ret til at sælge sine aktier til EIB til en enhedspris på 315000 EUR, hvilket er en stigning på 57,5 % i forhold til købsprisen.

Ligesom for andelen i EBRD opføres de udestående betalinger i forbindelse med den ikke-indkaldte kapitalandel, dvs. 80 % eller 480 mio. EUR, som forpligtelser under stregen.

Equity-metoden blev i 2002 for første gang benyttet til at værdiansætte Fællesskabernes andel i EIF i overensstemmelse med IPSAS 7-standarden. Tidligere blev omkostningsmetoden anvendt. Equity-metoden er en bogføringsmetode, som betyder, at andelen indledningsvis registreres til anskaffelsesværdien, hvorefter den justeres for at tage hensyn til ændringer i investorens andel i virksomhedens nettoaktiver efter erhvervelsen. Resultatregnskabet afspejler investors andel i virksomhedens resultater.

Efter equity-metoden vurderes andelen til 30 % af EIF's egenkapital. EIF's foreløbige balance for 2002 omfatter i alt 555 mio. EUR i egenkapital; heraf er 18,7 mio. EUR regnskabsårets overskud. Fællesskabernes andel er på 30 % af dette beløb - dvs. 166,5 mio. EUR - hvoraf 5,6 mio. EUR vedrører resultatet af regnskabsåret 2002.

Hvis man ligesom for de foregående år havde anvendt omkostningsmetoden, ville andelen have været den samme som i 2001, nemlig 120 mio. EUR, hvilket er 30 % af den tegnede kapital, værdiansat til anskaffelsesprisen.

Differencen (46,5 mio. EUR) bogføres under resultatet af justeringen for den del, der vedrører regnskabsårets resultat (5,6 mio. EUR), og under det fremførte resultat af justeringerne for restens vedkommende (40,9 mio. EUR).

B. Øvrige finansielle anlægsaktiver

B.1. Kapitalandele

Herunder opføres kapitalandele, som erhverves med det formål at hjælpe modtagerne med at udvikle deres projekter.

Bidrag til ECIP-programmet

Denne post viser Fællesskabets andele i og udlån til "joint ventures", der er oprettet under ECIP-programmet (European Community Investment Partners).

ECIP-programmet er blevet indstillet før tiden, idet den eneste forlængelse er afsluttet. Den endelige programafslutning kan først ske, når det sidste joint venture er afviklet. De fleste af foranstaltningerne er allerede afsluttet, eller beløbet er inddrevet eller omdannet til endelig støtte.

Det har vist sig at være umuligt at vurdere den reelle værdi af andelene i ECIP. Der er i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet anvendt en værdikorrektion på 100 %.

Eurotech capital, Venture consort og JOP

"Eurotech capital" er et instrument, der tager sigte på via et net af investorer med risikovillig kapital at fremme finansieringen af højteknologiprojekter, der iværksættes af små og mellemstore virksomheder. Der er siden 1990 blevet udbetalt forfinansieringer, som på visse betingelser skal tilbagebetales ved kontraktens udløb.

"Venture consort" er et instrument, der tager sigte på at fremme etableringen af tværnationale konsortier, som investerer risikovillig kapital i små og mellemstore virksomheder. Det er et redskab, som siden 1985 er blevet brugt til at foretage investeringer i små og mellemstore virksomheder, der udvikler innovative projekter.

"Joint Venture" under Phare/Tacis-programmet (JOP) har til formål at fremme oprettelse og udvikling af joint ventures i Central- og Østeuropa og i de nye uafhængige stater.

Da der i alle tre tilfælde er tale om risikovillig kapital, er det yderst vanskeligt at vurdere bidragenes reelle nutidsværdi. Der er i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet foretaget en værdikorrektion af disse bidrag svarende til 100 %, og de er opført i balancen til nulværdi.

Andre finansielle instrumenter

I 2002 blev kapitalandele, som er tegnet af andre finansielle instrumenter, for første gang medtaget i balancen. Tidligere blev disse kapitalandele udelukkende betragtet som budgetudgifter for det pågældende år.

"SMV-finansieringsfaciliteten", hvis finansielle forvaltning varetages af EBRD, sigter mod at tilskynde investeringsfondene til at øge og på lang sigt bibeholde de kapitalinvesteringer, de foretager i små og mellemstore virksomheder i Phare-kandidatlandene. Programmet finansieres i fællesskab af Kommissionen, Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) og Europarådets Udviklingsbank (CEB) i samarbejde med Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) og Den Europæiske Investeringsbank (EIB).

"Vækst- og beskæftigelsesinitiativet - ETF-iværksætterfaciliteten" (program for 1998-2000) og "det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd (egenkapital) - ETF-iværksætterfaciliteten", hvis finansielle forvaltning varetages af EIF (program for 2001-2005), støtter oprettelsen og finansieringen af små og mellemstore virksomheder i opstartsfasen ved at investere i passende specialiserede risikokapitalfonde.

>TABELPOSITION>

B.3. Sikkerhedsstillelser og bevilgede forskud

Dette punkt omfatter anlægsaktiver såsom udbetalte sikkerhedsstillelser og garantier, forskud af permanent karakter på fællesudgifter i forbindelse med bygninger samt Garantifonden.

Garantifond

I henhold til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 af 31. oktober 1994 er der oprettet en garantifond for aktioner i forhold til tredjelande med henblik på at betale Fællesskabets kreditorer, såfremt modtageren af et lån, der er ydet eller garanteret af Fællesskabet, ikke opfylder sine forpligtelser.

Denne mekanisme dækker lån, der er garanteret af Fællesskabet på grundlag af Rådets afgørelse, specielt EIB's lånetransaktioner uden for EU, lån i forbindelse med makrofinansiel bistand og Euratoms finansielle bistand uden for EU.

I overensstemmelse med artikel 6 i denne forordning har Kommissionen overdraget den finansielle forvaltning af Fonden til EIB ved en aftale indgået mellem Fællesskabet og EIB den 23. november 1994 i Bruxelles og den 25. november 1994 i Luxembourg.

I forordning (EF, Euratom) nr. 2728/94 om garantifonden, ændret ved Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1149/1999 af 25. maj 1999, fastslås det, at fondens midler fra og med 1. januar 2000 stammer fra udbetalinger over det almindelige budget svarende til 9 % af transaktionsbeløbet. Ifølge samme forordning fastsættes målbeløbet til 9 %. Det hedder i forordningen, at "hvis målbeløbet er overskredet ved årets udgang, tilbageføres overskudsbeløbet til en særlig konto i oversigten over indtægter i De Europæiske Fællesskabers almindelige budget".

I aftalen af 29. oktober 1993 mellem institutionerne om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren bestemmes det, at der på De Europæiske Fællesskabers almindelige budget skal opføres en garantireserve for lån til tredjelande. Denne reserve er beregnet på at opfylde Garantifondens behov for tilførsler og om nødvendigt imødekomme anmodninger om indfrielse af garantier, der overstiger fondens disponible midler, således at disse kan opføres på budgettet.

Fondens midler stammer fra udbetalinger over det almindelige budget, renter af investering af fondens disponible midler og fra inddrivelser hos debitorer, der har misligholdt deres forpligtelser i tilfælde, hvor fonden har udbetalt garantien.

Beløbet på aktivsiden i Kommissionens balance (1645 mio. EUR) svarer til fondens nettoaktiver pr. 31. december 2002. For at sikre at tallene for fonden er forståelige, omfatter dette beløb det overskud i forhold til målbeløbet pr. 31. december 2002, der skal tilbagebetales til budgettet (263 mio. EUR).

I betragtning af at denne fond på ethvert tidspunkt skal dække risici i tilknytning til debitorers misligholdelse, er der af forsigtighedshensyn blevet hensat et beløb til dækning af risici. Denne hensættelse på i alt 1382 mio. EUR svarer til målbeløbet(2) for Garantifonden beregnet på grundlag af udestående pr. 31.12.2002. Differencen mellem det beløb, der er anført under aktiverne, og hensættelserne svarer til det overskud, der skal tilbagebetales til budgettet (263 mio. EUR); det er opført under egenkapitalen.

>TABELPOSITION>

V. LANGFRISTEDE FORDRINGER

Denne rubrik omfatter fordringer, der forfalder om over et år.

A. Lån udbetalt over budgettet

Denne post omfatter først og fremmest lån ydet med risikovillig kapital på særlige vilkår, der ydes inden for samarbejdet med tredjelande(3). Hertil kommer lån til fremme af "joint-venture"-investeringer i Asien, Latinamerika, Middelhavsområdet og Sydafrika inden for ECIP-programmet.

I denne rubrik opføres desuden lån, der ydes i forbindelse med programmerne Media I, Media II og Media Plus (tredje fase af Media-programmet), som vedrører foranstaltninger, der skal fremme udviklingen af den audiovisuelle industri. Eftersom tilbagebetalingen i henhold til kontrakterne er betinget af, at projekterne er en økonomisk succes, hvilket altid er uforudsigeligt, er der blevet konteret en afskrivning for dette regnskabsår af de lån, som definitivt er blevet konverteret til tilskud.

Media I-lånene (1991-1995) er for første gang medtaget i denne rubrik. Indtil 2001 var Media I-lånene medtaget under "Andre langfristede fordringer" (26,8 mio. EUR). Det skyldtes, at Kommissionen ikke var medkontraherende over for støttemodtagerne. Støttekontrakterne blev underskrevet af og på vegne af den decentraliserede struktur, som Kommissionen havde overdraget forvaltningen af støtten til. Da Kommissionen ved afslutningen af Media I-programmet indgik aftaler med de strukturer, der forvaltede lånene, om overtagelse af den direkte forvaltning af sagerne, optræder de nu under rubrikken "Udlån af budgetmidler". Der er foretaget en omklassificering af de sammenlignende tal for 2001.

ECIP-programmet er blevet indstillet før tiden, idet den eneste forlængelse er afsluttet. Den endelige programafslutning kan først ske, når det sidste joint venture er afviklet. De fleste af foranstaltningerne er allerede afsluttet, eller beløbet er inddrevet eller omdannet til endelig støtte.

Det har ikke været muligt at udarbejde et skøn over ECIP-fordringernes reelle værdi. Der er i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet anvendt en værdikorrektion på 100 %.

De lån, der er ydet til vandrende arbejdstagere, er også medtaget i denne rubrik.

B. Lån ydet gennem lånoptagelser

I henhold til EF-traktaten kan Rådet ved en afstemning med enstemmighed vedtage programmer for garantier og lånoptagelser, som det betragter som nødvendige for at nå Fællesskabets mål. Forpligtelserne i forbindelse med de lån, som Det Europæiske Fællesskab optager, påhviler direkte Det Europæiske Fællesskab og ikke de enkelte medlemsstater.

Efter aftale påtager EIB sig risikoen i forbindelse med NIC-instrumentet.

Udviklingen i den samlede långivning fra Det Europæiske Fællesskab har været som følger:

>TABELPOSITION>

Den samlede långivning pr. 31. december 2002 opføres under langfristede fordringer, hvis der er tale om lån, der forfalder om over et år, og under kortfristede fordringer, hvis der er tale om lån, der forfalder om under et år.

Media I-lånene, der indtil 2001 var medtaget i rubrik V.C. "Andre langfristede fordringer", er blevet overført til rubrik V.A. "Lån over budgettet" med et beløb på 26,8 mio. EUR (se bemærkningen til rubrik V.A. på aktivsiden).

>TABELPOSITION>

C. Andre langfristede fordringer

1. EU-pensioner

I henhold til artikel 83 i vedtægten sker udbetalingen af de ydelser, der er fastsat i pensionsordningen, over Fællesskabernes budget (via det interinstitutionelle kapitel A.19 om pensioner og udtrædelsespenge). Tjenestemændene bidrager med en tredjedel til den langfristede finansiering af pensionsordningen gennem et obligatorisk bidrag, der er fastsat til 8,25 % af grundlønnen (stk. 2). Medlemsstaterne garanterer tilsammen udbetalingen af disse ydelser i henhold til den for finansiering af disse udgifter fastsatte fordelingsnøgle (stk. 1, første afsnit). Derfor blev der i 2001 for første gang opført en fordring på medlemsstaterne på 15,3 mia. EUR på balancens aktivside.

Som følge af udviklingen i den sats, der bruges som grundlag for beregningen (2,28 % pr. 31.12.2002 sammenlignet med de 3,35 %, der blev brugt for 2001), er det bogførte beløb steget til 19,5 mia. EUR i 2002.

Den metode, der er brugt til at bogføre EU-pensionerne i 2002, er den samme som i 2001: En hensættelse på passivsiden for at konstatere gælden og en fordring på aktivsiden, som afspejler medlemsstaternes forpligtelse over for Fællesskaberne til at betale EU-pensionerne. I forbindelse med moderniseringen af regnskabssystemet vil den metode, der skal anvendes, blive fastlagt af Kommissionens regnskabsfører efter udtalelse fra regnskabsførerne fra de øvrige institutioner og Udvalget for Regnskabsstandarder.

2. Den belgiske stats finansielle deltagelse

Der er tale om medfinansiering på 176 mio. EUR af købet og ombygningen af Parlamentets D3-bygning. Beløbet skal betales i løbet af 10 år og sidste forfald er i 2008.

VI. LAGRE

Levnedsmiddel- og Veterinærkontorets lager af vacciner og antigener er bogført til en nettoværdi på 6504850 EUR. Dets værdi fastsættes ifølge reglerne i Kommissionens regnskabs- og konsolideringshåndbog (værdiansættelse til den seneste kostpris) og opføres for første gang på balancen i 2002.

Under dette punkt opføres bl.a. Det Fælles Forskningscenters videnskabelige og tekniske materiel. De fissile materialer i Petten er værdisat til kostprisen 2,08 mio. EUR, fordi de regelmæssigt forbruges. Der er foretaget værdinedskrivninger ifølge reglerne i Kommissionens regnskabs- og konsolideringshåndbog på i alt 35,97 mio. EUR i FFC, Geel. Lageret af tungt vand i Ispra er ikke opført i balancen, fordi det ikke har handelsværdi.

Værdien af lageret af publikationer i Publikationskontoret fastsættes efter særregler. Der er foretaget nedskrivninger.

Værdien af lageret af publikationer opført i balancen vedrører det lager, der findes og/eller forvaltes af kontoret med henblik på salg (salgslager). Publikationerne til gratis uddeling er ikke taget i betragtning.

Traditionelt værdiansættes salgslageret af publikationer på grundlag af kostprisen, der defineres som svarende til en tredjedel af salgsprisen.

Kontorets balance pr. 31. december 2001 omfatter for første gang henlæggelser til afskrivning af værdien af publikationslageret til markedsværdien. Markedsværdien er blevet beregnet ved en analyse af omsætningen i 2001 af lageret af publikationer opgjort pr. 31. december 2000. Under denne analyse viste det sig, at under 0,5 % af publikationerne fra før 2001 var blevet solgt i 2001.

Samme analyse blev foretaget for 2002, og da resultaterne fra 2001 blev bekræftet, blev det besluttet at nedsætte lagerværdien for publikationer til salg til nul. Der tages ved denne beregning ikke hensyn til de kommende udgifter til udlagring af de publikationer, der ikke er solgt.

Værdiforringelsen af trykkerilageret er beregnet på følgende måde:

- for alle leverancer fra før 2000 er der foretaget en nedsættelse på 33 % for hvert år uden anvendelse

- for alle leverancer modtaget i 2000 og 2001 er værdiforringelsen beregnet på grundlag af anvendelsen i 2002 af lageret pr. 31. december 2001

- der er ikke foretaget værdinedskrivninger for leverancer i 2002.

Europa-Parlamentet

Lagerværdien af kontorinventaret beregnes som en vægtet gennemsnitspris og ikke til den ajourførte kostpris. Nettoregnskabsværdien pr. 31. december 2002 er 659043 EUR.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget har fordelt deres fælles lager af kontorinventar med 61,5 % til Det Europæiske økonomiske og Sociale Udvalg og 38,5 % til Regionsudvalget.

>TABELPOSITION>

VII. KORTSIGTEDE FORDRINGER

B. Løbende fordringer

B.1. Forskud til medlemsstater

Forskuddet andrager 355 mio. EUR udbetalt til de britiske myndigheder på udgifter til udryddelse af mund- og klovesyge - se også punkt 15, uden for balancen.

B.2. Fordringer på medlemsstater

a. EUGFL-Garantisektionen

Denne konto omfatter:

- De fordringer på modtagerne af støtte fra EUGFL-Garantisektionen (2376 mio. EUR), som medlemsstaterne har anmeldt og attesteret og som ifølge forordning (EF) nr. 2761/1999 blev opført i debitorregnskabet ved regnskabsårets afslutning (15.10.2002). Medlemsstaterne skal kun stille de geninddrevne beløb til rådighed for Fællesskabet. Heri er ikke inkluderet de 43,3 mio. EUR, som medlemsstaterne har meddelt ikke kan inddrives. Dette beløb svarer til det, som betalingsorganet officielt har givet afkald på eller som det ikke kan inddrive.

Medlemsstaterne har vurderet de sandsynligvis uinddrivelige fordringer til 1085,7 mio. EUR. Denne vurdering kontrolleres af de attesterende organer, der rapporterer alle anomalier og opdagede fejl. Evalueringen i forbindelse med regnskabsafslutningen suppleres ikke med en regnskabsafgørelse.

I overensstemmelse med forsigtighedsprincippet skal De Europæiske Fællesskaber således foretage et overslag over og bogføre den del af beløbet vedrørende EUGFL, Garantisektionen, som sandsynligvis ikke kan opkræves. Den bogførte værdinedsættelse - 1085,7 mio. EUR - svarer til 45,7 % af det samlede beløb til inddrivelse pr. 31.12.2002. I 2001 fandt Kommissionen det efter en analyse af betalingsorganernes overslag (989,5 mio. EUR) hensigtsmæssigt at forhøje dette beløb til 1640,6 mio. EUR (eller 73 %). I 2002 besluttede Kommissionen at basere sig på det oprindelige overslag, idet den gik ud fra, at betalingsorganerne bedre kunne vurdere mulighederne for tilbagekrævning. Attesteringsorganernes resultater på forvaltningen af fordringerne behandles som led i regnskabsafslutningsproceduren for 2002, inkl. eventuelt forslaget til anvendelse af de finansielle korrektioner. Bogføringen af denne nedsættelse indebærer ikke, at EU giver afkald på i fremtiden at inddrive det udestående beløb.

- En fordring på 59,6 mio. EUR vedrørende et månedligt forskud til Finland, der er blevet reguleret med forskuddene for 2003 (2,4 mio. EUR) og fordringerne efter regnskabsafslutningen (57,2 mio. EUR).

b. Betalt moms, som skal opkræves i medlemsstaterne

Under denne konto opføres fordringer opstået ved, at institutionerne har betalt afgifter, der skal refunderes af medlemsstaterne. Der er inkluderet en særlig værdinedskrivning på 1,3 mio. EUR.

c. Egne indtægter

Denne post omfatter fordringer på traditionelle egne indtægter på i alt 1740,9 mio. EUR, som er konstateret af medlemsstaterne i henhold til artikel 6, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1150/2000, men endnu ikke stillet til rådighed for Fællesskaberne, fordi de endnu ikke er indgået, eller der ikke er stillet sikkerhed herfor, eller fordi de er blevet anfægtet. Alle medlemsstaterne sender hvert kvartal Kommissionen en oversigt over dette regnskab med angivelse for hver indtægtstype af

- den saldo, der ikke er inddrevet for foregående kvartal

- de beløb, der er inddrevet i løbet af det pågældende kvartal

- korrektioner af beregningsgrundlaget (korrektioner/annullationer) i løbet af det pågældende kvartal

- afskrevne beløb

- den saldo, der skal inddrives ved afslutningen af det pågældende kvartal.

Når de traditionelle egne indtægter, der er opført i det særskilte regnskab, er opkrævet, skal de opføres på en konto i medlemsstaternes statsregnskab, der føres i Kommissionens navn, eller i regnskabet for et af medlemsstaten udpeget organ senest den første arbejdsdag efter den 19. i den anden måned efter den måned, i hvilken de opkrævedes.

Beløbet på 1740,9 mio. EUR er en overvurdering af De Europæiske Fællesskabers reelle fordringer, eftersom dette særskilte regnskab over traditionelle egne indtægter for en stor dels vedkommende omfatter beløb, som det er tvivlsomt vil kunne inddrives.

Det er imidlertid vanskeligt med præcision at vurdere virkningen af denne overvurdering. Oplysningerne om den potentielle inddrivelse af disse fordringer er meget begrænsede og ufuldstændige, fordi nugældende ret ikke giver Kommissionen mulighed for at få disse oplysninger, der er nødvendige for at beregne en værdikorrektion mere nøjagtigt. Derfor må nøjagtigheden af den beregnede henlæggelse betragtes som begrænset.

Uanset dette anslås afskrivningen i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet til 1136 mio. EUR, dels på grundlag af statistikker over inddrivelserne i de foregående år (697 mio. EUR), og dels på grundlag af en analyse af hver enkelt sag (439 mio. EUR). Denne værdiforringelse opføres på aktivsiden i balancen og fratrækkes fordringerne på medlemsstaterne, hvilket ikke betyder, at Kommissionen giver afkald på opkrævningen af de beløb, der omfattes af værdikorrektionen.

Beregningsmetoden for dette beløb er således baseret på en kombination af to faktorer:

- første faktor er baseret på en teoretisk sats for sandsynligheden af opkrævningen af fordringen baseret på en analyse af opførte udeståender, der er blevet opkrævet i de sidste fem år, i forhold til de samlede udeståender, der er konstateret i samme periode. Denne sats anvendes på den samlede saldo for udeståender pr. 31. december med fradrag af beløbene svarende til de individuelt analyserede sager.

Kommissionens arbejdshypotese er, at denne sats beregnet på grundlag de tidligere faktisk opkrævede beløb afspejler sandsynligheden af opkrævning af de beløb, der stadig er inkluderet i saldoen i det særskilte regnskab (hvori beløbene vedrørende de analyserede tilfælde, i forbindelse med hvilke Kommissionen disponerer over særskilte oplysninger, allerede er fradraget)

- anden faktor er beregnet på grundlag af en individuel analyse af bestemte tilfælde. Denne metode kan ikke være objektiv, fordi den består i at foretage en vurdering af de udestående beløb, hvis opkrævning væsentligt afhænger af udfaldet af klagesagen og af den betalingspligtiges fremtidige solvens. Desuden er det ikke, selv om opkrævningen viser sig lidet sandsynlig eller nærmest umulig, på forhånd sagt, at beløbene er tabt for EU-budgettet som traditionelle egne indtægter. Hvis de ikke kan opkræves, vil de kun være tabt, hvis medlemsstaten har udvist den krævede omhu i forbindelse med opkrævningen. Kan medlemsstaten ikke bevise det, tilfalder det finansielle ansvar den, og den skal derefter overføre beløbet til EU-budgettet, jf. artikel 17, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1150/2000.

Forklaringen på udviklingen i beløbene fra 2001 til 2002 er følgende:

>TABELPOSITION>

Ifølge Rådets afgørelse 2000/597/EF, Euratom af 29. september 2000 om ordningen for De Europæiske Fællesskabe