A4-0034/99

Beslutning om styrkelse af Unionens institutioner med henblik paa etablering af et omraade med demokrati og frihed

Europa-Parlamentet,

* der henviser til sin beslutning af 10. december 1996 om borgernes og samfundsaktoerernes deltagelse i Den Europaeiske Unions institutionelle system ((EFT C 20 af 20.01.1997, s. 31.)),

* der henviser til sin beslutning af 19. november 1997 om Amsterdam-traktaten (CONF 4007/97 - C4-0538/97) ((EFT C 371 af 8.12.1997, s. 99.)),

* der henviser til sin beslutning af 22. oktober 1998 om forberedelse af stats- og regeringschefernes moede i oktober 1998 om Den Europaeiske Unions politiske fremtid ((Protokollen af denne dato, del II, punkt 2.)),

* der henviser til forretningsordenens artikel 148,

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om Institutionelle Spoergsmaal og udtalelse fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender (A4-0034/99),

A. der henviser til, at de blokeringer, der konstateredes i Amsterdam under bestraebelserne paa at faa gennemfoert en institutionel reform, navnlig hvad angaar udvidet anvendelse af beslutningstagning med kvalificeret flertal, hovedsagelig skyldes, at maalsaetningerne for integration ikke er grundigt overvejet,

B. der henviser til, at der kun kan opbygges et demokratisk Europa paa betingelse af, at borgerne ikke blot anerkendes som borgere, der har direkte fordel af integrationsprojektet, men ogsaa som borgere, der bidrager aktivt til de faelles valg,

C. der henviser til, at det foelgelig tilkommer Parlamentet at vurdere, hvilket frit og demokratisk omraade borgernes Europa, der er skabt af Amsterdam-traktaten, svarer til, og fremme udbyggelsen heraf,

D. der henviser til, at bestemmelserne vedroerende de af afsnit IV (tidligere afsnit IIIa) omfattede omraader efter en frist paa fem aar efter ratificeringen af Amsterdam-traktaten vil kunne vedtages med kvalificeret flertal i Raadet efter den faelles beslutningsprocedure,

E. der henviser til, at det i en overgangsperiode paa fem aar efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden er vigtigt at anvende alle de nye muligheder, som denne traktat rummer, med henblik paa hurtigst muligt at naa frem til en faelles lovgivning paa alle omraader vedroerende fri bevaegelighed for personer,

1. konstaterer, at Amsterdam-traktaten i mange henseender udgoer en ny etape for Den Europaeiske Union med henblik paa etablering af et omraade med frihed og demokrati, navnlig fordi den:

* paa europaeisk niveau forbedrer garantien for overholdelse af de grundlaeggende rettigheder ved at give Domstolen mulighed for at henvise til den europaeiske menneskerettighedskonvention, og fordi den indfoerer en procedure for sanktioner mod en medlemsstat, som goer sig skyldig i kraenkelse af disse rettigheder, og fastlaegger et retsgrundlag for gennemfoerelsen af princippet om ikke-forskelsbehandling,

* styrker den sociale dimension i opbygningen af Europa ved at indfoere samordning af de nationale beskaeftigelsespolitikker paa europaeisk plan og ved at inkorporere det retsgrundlag i traktaten, der er noedvendige for fastlaeggelsen af en social lovgivning, og som hidtil har vaeret begraenset til protokollen mellem 14 lande om socialpolitikken,

* bebuder en reel gennemfoerelse af den frie bevaegelighed for personer ved i traktaten at indfoeje et afsnit om kontrol ved passage af de ydre graenser og ophaevelse af kontrol ved de indre graenser, asylret og indvandring;

2. finder ikke desto mindre, at disse fremskridt maa samles i en helhedsplan for det europaeiske omraade med frihed og demokrati, der skal etableres;

3. finder, at det, for at et saadant omraade kan etableres ud fra disse principper, er noedvendigt:

* at klarlaegge de europaeiske samfunds faelles maalsaetninger,

* at udbygge indholdet i de rettigheder, de europaeiske borgere har i deres egenskab af europaeiske borgere,

* at styrke mindretallenes rettigheder under streng overholdelse af de europaeiske konventioner,

* at fastlaegge, hvilke juridiske instrumenter og procedurer der er de mest velegnede til at gennemfoere disse rettigheder,

* at tilrettelaegge borgernes deltagelse i etableringen og den gradvise udbygning af dette omraade;

Fri bevaegelighed

4. finder, at den frie bevaegelighed for personer udgoer hjoernestenen i det europaeiske omraade med frihed og demokrati;

5. konstaterer, at det i Amsterdam-traktaten ikke er klart angivet, hvilke politiske maalsaetninger der skal laegges til grund ved fastlaeggelsen af metoderne til gennemfoerelse af den frie bevaegelighed, navnlig hvad angaar visum, asyl, indvandring og civilretligt samarbejde;

6. konstaterer, at den enstemmighed, hvormed Raadet i henhold til EF-traktatens afsnit IV (tidligere afsnit IIIa) (visum, asyl, indvandring og fri bevaegelighed for personer) skal traeffe afgoerelse i de foerste fem aar, laegger hindringer i vejen for fremskridt med hensyn til graensepassage, asyl og indvandring;

7. er af den opfattelse, at fremskridt med hensyn til frihed, sikkerhed og retfaerdighed maa gaa haand i haand med de noedvendige demokratiske og retslige garantier;

8. opfordrer derfor Raadet til et godt stykke tid forud for den fastsatte dato at gaa over til faellesskabsmetoden med hensyn til frihed, sikkerhed og retfaerdighed og fremfor alt at gaa over til faelles beslutningstagning med Europa-Parlamentet; anmoder Kommissionen og Raadet om at indgaa i en dialog med Parlamentet med henblik paa hurtigst muligt at naa frem til en interinstitutionel aftale med det formaal at sikre, at der tages hensyn til Parlamentets aendringsforslag, og med henblik paa saa hurtigt som muligt at faa disse spoergsmaal omfattet af den faelles beslutningsprocedure;

9. advarer medlemsstaterne mod fristelsen til at vaelte deres ansvar for disse omraader over paa »Bruxelles« og saaledes udnytte det forhold, at der ikke findes nogen bindende parlamentarisk kontrol med foranstaltninger, der vedroerer fri bevaegelighed for personer; opfordrer derfor Raadet til at tilrettelaegge sit arbejde paa disse omraader efter principperne om gennemsigtighed og retssikkerhed;

10. beklager de begraensninger, der paalaegges Domstolen i det nye afsnit;

11. beklager, at Schengen-reglerne stadig ikke er fuldt integreret i foerste soejle, og insisterer paa noedvendigheden af at afhjaelpe denne mangel inden den endelige ratifikation af Amsterdam-traktaten;

12. opfordrer regeringerne i Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige til lige fra begyndelsen at deltage i faellesskabsforanstaltningerne paa dette omraade;

13. foreslaar, at den maalsaetning om et hoejt beskyttelsesniveau, som Amsterdam-traktaten fastsaetter for politisamarbejdet og det strafferetlige samarbejde, defineres bredere, saaledes at den kommer til at gaelde for alle aspekter af den frie bevaegelighed for personer saavel som for de vigtigste faellesskabsfrihedsrettigheder, der er gennemfoert inden for det indre marked;

14. finder det med henblik paa virkeliggoerelsen af denne maalsaetning noedvendigt, at der vedtages lovgivning med det formaal paa europaeisk plan at give borgerne garantier svarende til dem, de nyder godt af paa nationalt plan; idet:

* den frie bevaegelighed for personer - i det omfang, hvori den giver sig udslag i udvikling af personlige forbindelser paa tvaers af graenserne - goer det noedvendigt med en saerlig indsats med henblik paa at samordne den civilretlige lovgivning (f.eks. om skilsmisse),

* den frie bevaegelighed for arbejdstagere goer det noedvendigt at forbedre pensionsbestemmelserne,

* den frie bevaegelighed for varer suppleres med bestemmelser, som sikrer effektiv beskyttelse af forbrugeren;

15. understreger, at for at der reelt kan vaere tale om fri bevaegelighed for personer, maa denne gaelde for baade europaeiske statsborgere og statsborgere fra tredjelande, som er kommet ind i eller er bosat i Unionen paa lovlig vis;

16. forpligter sig til inden for sine egne rammer at muliggoere en saa bred droeftelse som muligt - ogsaa eftersom den kommende udvidelse oeger behovet for en saadan droeftelse - med henblik paa at afgraense de faelles valg paa disse omraader;

17. konstaterer, at den mellemstatslige karakter af det retlige samarbejde og politisamarbejdet i vid udstraekning goer fremskridt afhaengige af Raadets og medlemsstaternes politiske vilje;

18. opfordrer Kommissionen til at goere aktiv brug af sin nyerhvervede initiativret paa dette omraade;

19. opfordrer indtraengende Raadet og medlemsstaterne til generelt at forbedre den retlige beskyttelse af borgerne og til navnlig at afgive den erklaering, der er noedvendig for, at spoergsmaalet kan forelaegges Domstolen med henblik paa en praejudiciel afgoerelse;

20. opfordrer de medlemsstater, der maatte oenske det, til i vid udstraekning at goere brug af de muligheder, de i henhold til EU-traktatens artikel 35 (tidligere artikel K.7) har for at udvikle et snaevrere indbyrdes samarbejde paa de omraader, der henhoerer under tredje soejle;

Sociale rettigheder

21. minder om, at en vaesentlig del af medlemsstaternes faelles identitet ligger i, at de ud over deres forskelligheder har holdt fast ved forbindelsen mellem markedsoekonomi og interesse for sociale spoergsmaal;

22. mener, at offentligheden opfatter udviklingen af det indre marked og af den faelles valuta, som allerede har bevist deres vaerdi som aegte stoettepiller i verdensoekonomien, som noget positivt og noedvendigt;

23. finder, at fri bevaegelighed skal indgaa i fastlaeggelsen af et faelles minimumssaet af bestemmelser vedroerende retten til arbejde og social beskyttelse, og at pagten om de grundlaeggende sociale rettigheder, der blev vedtaget i Strasbourg den 11. december 1989, med henblik herpaa maa gennemfoeres fuldt ud i loebet af de foerste fem aar efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden;

24. minder om, at det gaar ind for gennemfoerelsen af en egentlig politik for ligebehandling af maend og kvinder, ikke blot hvad angaar beskaeftigelse, men hvad angaar alle dele af det oekonomiske, juridiske og sociale liv;

25. understreger hoejtideligt, at tanken om at opbygge et integreret Europa er baseret paa solidaritet mellem medlemsstaterne; udvidelsen med landene i Central- og OEsteuropa maa foelgelig ikke opfattes som vaerende en udvidelse af det indre marked, men som en pligt til europaeisk integration og solidaritet;

Politisk statsborgerskab

26. glaeder sig over det tyske formandskabs engagement til fordel for et europaeisk charter for grundlaeggende rettigheder og forpligter sig til at bidrage til dette arbejde paa grundlag af sit forfatningsudkast fra 1994;

27. finder, at europaeisk statsborgerskab indebaerer en direkte forbindelse mellem borgerne og Unionens institutioner, og at det ud fra denne synsvinkel er noedvendigt at udvikle de europaeiske samfundsaktoerers rolle;

28. mener, at Unionen har brug for et direktiv om aabenhed i forvaltningen, der praecist angiver, hvilken ret borgeren har til information om Unionen og dens institutioner;

29. mener, at europaeisk statsborgerskab indebaerer borgernes aktive deltagelse i de europaeiske institutioners demokratiske funktion; finder i denne forbindelse, at tvaernationale politiske partier spiller en yderst vigtig rolle, som maa legitimeres og fremmes ved at tilkende saadanne partier retlig status og ved over Unionens budget at bevilge dem finansielle midler til udfoerelsen af deres opgave;

30. finder det noedvendigt, at der sker anerkendelse af den europaeiske borgers ret til at udtrykke sig og til at faa informationer, der er saa taet paa borgerne som muligt;

31. minder om, at det talrige gange er gaaet ind for vedtagelsen af en statut for de europaeiske sammenslutninger for at goere det lettere for organisationer, som er udsprunget af det civile samfund, at goere sig gaeldende; foreslaar i oevrigt, at der sker fremme af etableringen af f.eks. net for tjenesteydelser af almen interesse, for territoriale projekter og for interterritorialt samarbejde;

32. foreslaar, at man i et saerligt afsnit i traktaten under titlen »borgernes rettigheder« samler alle de rettigheder, borgerne nyder godt af som foelge af tilhoersforholdet til Den Europaeiske Union; anmoder Kommissionen om at undersoege de juridiske og budgetmaessige foelger, som en erkendelse af disse rettigheders direkte virkning kunne faa, og om at medtage sine overvejelser i det bidrag til den kommende institutionelle reform, som den agter at udarbejde i 1999;

33. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet og Kommissionen.