Nr. C 124/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
Udtalelse om forslag til Rådets forordning (EØF) om fastlæggelse af almindelige regler for 
definition, betegnelse og præsentation af alkoholholdige drikkevarer og vermouth og anden vin 
af friske druer tilsat aromastoffer (dok. KOM(82) 328 endel.) 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende nr. C 189 af 23. juli 1982, side 7. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 5. juli 1982, i medfør af artikel 43 og 198 i traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det nævnte 
forslag. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 206. plenarforsamling afholdt i 
Bruxelles den 23. og 24. marts 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43 og 
198, 
under henvisning til Rådets beslutning af 5. juli 1982 om 
at anmode om ØSU's udtalelse om »Forslag til Rådets 
forordning (EØF) om fastlæggelse af almindelige regler 
for definition, betegnelse og præsentation af alkoholhol­
dige drikkevarer og vermouth og anden vin af friske druer 
tilsat aromastoffer«, 
under henvisning til beslutning truffet af dets præsidium 
om at pålægge Landbrugsafdelingen at udarbejde udta­
lelse om forslaget, 
under henvisning til sit tidligere arbejde med dette 
spørgsmål og navnlig dets udtalelser af 30. marts 1978 (*) 
og af 13. december 1979 (2), 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Landbrugsaf­
delingen på det 242. møde den 2. og 3. marts 1983, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, 
Michel de Grave, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 206. plenar­
forsamling den 23. og 24. marts 1983, mødet den 
24. marts 1983 -
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
uden stemmer imod, dog undlod 2 at stemme 
1. Generelle bemærkinger 
1.1. Udvalget konstaterer, at hovedsigtet med dette 
forordningsforslag er at beskytte forbrugerne. 
(») EFT nr. C 181 af 31. 7. 1978. 
(2) EFTnr. C 83 af 2. 4. 1980. 1.2. Med Domstolens afgørelse i sagen »Cassis de 
Dijon« kan ethvert produkt, som på lovlig vis fremstilles 
og markedsføres i én medlemsstat, også markedsføres i de 
øvrige EF-lande. Den foreliggende forordning må set i 
lyset af denne nye juridiske situation, anses for nødven­
dig, hvis man skal hindre en kvalitetsharmonisering 
nedefter og ulige konkurrencevilkår for producenterne i 
de forskellige lande, specielt fordi der i nogle medlems­
lande ikke findes bestemmelser på dette område. 
1.3. Ikke engang passende etiketteringsforskrifter vil i 
alle tilfælde kunne sikre en beskyttelse af forbrugerne, 
især bl.a. fordi en væsentlig del af de alkoholholdige 
drikkevarer indtages af forbrugerne på restauranter og 
cafeer. Der er også et behov for at beskytte de traditionelle 
producenter, som er ansvarlige for produkternes omdøm­
me. 
Det er derfor vigtigt, at der for de produkter, som 
opfylder forbrugernes traditionelt betingende forvent­
ninger, fastsættes fælles betegnelser i overensstemmelse 
hermed, for så vidt angår de benyttede råvarer, fremstil­
lingsproces, minimumsældning og alkoholindhold. Ud­
valget konstaterer i denne forbindsele, at det foreliggende 
forslag fra Kommissionen imødekommer et ønske, som 
det fremsatte i sin udtalelse af 30. marts 1978 (J), og 
hvori det bl.a. understreges, hvor vigtigt det vil være 
snarest at få fastlagt præcise definitioner for samtlige de 
produkter, der omfattes af forordningsforslaget. 
1.4. Helt bortset fra de fælles betegnelser findes der 
bestemte drikkevarer, hvis særlige karakter skyldes de 
anvendte råvarers geografiske oprindelse eller lokale og 
traditionelle fremstillingsmetoder; disse drikkevarer har 
ret til en oprindelsesbetegnelse eller til særlige geografiske 
angivelser, og det vil være rimeligt, at Kommissionen 
sikrer disse benævnelser en passende beskyttelse. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/17 
1.5. Udvalget godkender, at man i visse tilfælde 
benytter navnet på en medlemsstat (græsk ouzo, tysk 
korn, italiensk grappa) eller på et tredjeland (Canadian 
whisky) i betegnelsen for en specifik eller traditionel 
drikkevare fremstillet i landet, selv om dette undertiden 
giver anledning til uenighed. 
1.6. Udvalget er blevet gjort bekendt med, at høringen 
af de forskellige berørte parter via Den rådgivende 
Komité for Levnedsmidler har fundet sted, men at de 
tjenestegrene ved Kommissionen, som det påhviler at 
udarbejde forslaget til forordning, ikke har haft kendskab 
til den rådgivende komités udtalelse. 
1.7. Udvalget henstiller i øvrigt, at man hører de 
berørte kredse om forslaget til gennemførelse af forord­
ningen. Det vil endvidere være ønskeligt, at den sidst­
nævnte forordning træder i kraft samtidig med den 
foreliggende forordning, således at man undgår enhver 
mulighed for afvigelse eller konkurrenceforvridning 
inden for EF. 
1.8. Udvalget understreger, at sektoren for alkohol­
holdige drikkevarer og aromatiserede vine i hovedsagen 
stadig udelukkende er underlagt de meget forskellige 
nationale lovgivninger, og i betragtning af denne industris 
store betydning i EF og den omfattende interne og 
eksterne samhandel må denne situation derfor ændres. 
1.9. Dertil kommer, at denne sektor udgør et meget 
vigtigt afsætningsmarked for EF's landbrug. 
1.10. Udvalget er klar over, at der må løses nogle 
meget komplicerede problemer, inden der kan fastlægges 
definitioner, hvori der både tages hensyn til industrielle 
og handelsmæssige traditioner, industriens og handelens 
synspunkter, forbrugernes forventninger og nationale 
sædvaner. 
1.11. Kommissionen behandler i dette forslag to 
meget forskellige, men ikke des mindre indbyrdes kon­
kurrerende kategorier af drikkevarer, idet den ene kate­
gori fremstilles på basis af alkohol, mens den anden 
fremstilles på basis af vin. Der er i begge tilfælde tale om 
industrielt fremstillede, alkoholholdige drikkevarer, over 
for hvilke der kan anvendes ensartede foranstaltninger og 
samme procedurer. De alkoholholdige drikkevarer er 
defineret i forordningens afsnit I, mens aromatiseret vin 
defineres i afsnit II. 
1.12. • Det er ikke nødvendigvis den eneste mulige 
løsning, at alkoholholdige drikkevarer og aromatiserede 
vine omfattes af én og samme forordning. Man kunne lige 
så vel forestille sig to særskilte forordninger, nemlig en for 
spirituosa fremstillet på basis af alkohol eller brændevin 
og en anden for aperitiffer fremstillet på basis af vin. Udvalget gør opmærksom på, at det ikke er umuligt at 
vedtage og gennemføre to særskilte forordninger samti­
dig. 
1.13. Udvalget konstaterer, at det har været tanken — 
ligeledes på grundlag af traktatens artikel 235 - at 
vedtage foranstaltninger i form af en forordning for at 
sikre den foreliggende forordnings gennemførelse. Det 
betvivler dog muligheden at en samtidig vedtagelse af de 
to forordninger med henblik på gennemførelsen af samt­
lige bestemmelser uden meget betydelige forsinkelser. 
Udvalget har overvejet, om det ville være muligt at drøfte 
de to forordninger særskilt, og om en enkelt forordning 
indeholdende samtlige definitioner og frem-
stillingsprincipper ville have været at foretrække. 
1.14. Da denne løsning ikke er valgt, foreslår Udval­
get, at de berørte kredse allerede nu får lejlighed til at 
udtale sig om forordning nummer to, da de to forord­
ninger jo skal træde i kraft samtidig. 
1.15. Forskellige alkoholholdige drikkevarer er eller 
har været visse landes specialiteter. Når det drejer sig om 
industriprodukter (som ikke er medtaget i bilag II til 
Rom-traktaten), kan fremstillingen ikke forbeholdes den­
ne eller hin medlemsstat. Det er til gengæld helt i sin 
orden, at der skabes mulighed for let at fastslå, om et 
givet produkt kommer fra et land med hævdvundne 
fremstillingstraditioner og veludbyggede kontrolinstan­
ser, som erfarent kan gribe ind over for overtrædelser. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 1 - stk. 1 
2.1.1. Udvalget er enig med Kommissionen i, at 
bestemmelserne bør have form af en forordning. 
2.1.2. a) Alkoholholdige drikkevarer (i - 4. 
linje) 
I den italienske tekst anvendes fejlagtigt ordet »liquori« 
(likør) i stedet for »liquidi« (væsker). 
2.1.3. c) Sukker 
Udvalget mener, at man måske bør henholde sig til 
definitionerne i direktiv 73/437/EØF om »sukker«. Det 
gør opmærksom på, at der overhovedet ikke anføres 
noget mht. tilladte mængder. Udover de forskellige 
sukkerprodukter, der omfattes af direktivet, bør også 
medtages anvendelsen af karamel. 
2.1.4. f) Sammenstikning (blanding) 
Den tyske tekst bør revideres. 
Nr. C 124/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
2.1.5. g) Ældning 
Varigheden af denne behandling oplyses kun for whisky 
og brandy, og endvidere forekommer bestemmelsen om, 
at kun træbeholdere kan anvendes, at være for restriktiv 
for visse drikkevarers vedkommende. Der kunne eventu­
elt overvejes undtagelsesbestemmelser for visse produk­
ter, når dette er rimeligt begrundet i forbindelse med 
traditionelle fremstillingsmetoder. 
2.1.6. h) Landbrugsethanol 
Der bør ligeledes gives en definition på destillat; en sådan 
definition har længe manglet, og dette gælder specielt for 
destillater med lavt alkoholindhold. 
2.1.7. m) Aromatisering 
a) Udvalget mener, at artikel 1, stk. 1, bør indeholde en 
definition på aromatisering. 
b) Det fastslås i artikel 1, stk. 2, litra d), at korn 
fremstilles »uden aromatisering«, men en lignende 
bestemmelse findes ikke for whisky, brandy osv. Der 
foreligger endvidere direkte tilladelse til aromatise­
ring af bestemte drikkevarer som f.eks. vodka, men 
ikke til aromatisering af f.eks. grappa, selv om 
traditionen hér er helt den samme. 
c) Udvalget foreslår, at der yderligere indføjes bestem­
melser om følgende: 
— en udtømmende liste over drikkevarer, der må 
aromatiseres, 
— en liste over de aromastoffer, der må anvendes i de 
ovennævnte drikkevarer, og som for hver enkelt 
drikkevare baseres på traditionel sædvane. 
2.2. Artikel 1 - stk. 2 
2.2.1. De alkoholholdige drikkevarer er ikke opstillet 
efter en fastlagt klassificering. 
Mere eller mindre aromatiserede alkoholholdige drikke­
varer, der har neutral alkoholbasis, optræder således 
sammen med brændevin, som normalt opnår sin særlige 
karakter gennem de benyttede råvarer og fremstillings­
metoder med lav destillationsgrad. 
Produktrækkefølgen er tilsyneladende den samme som i 
listen i den fælles toldtarif. 
2.2.2. a) Rom 
Udvalget konstaterer, at Kommissionen med hensyn til 
dette produkt har undladt at tage hensyn til de gældende 
definitioner i det største producentland i EF. Denne 
alkoholholdige drikkevarer forekommer i mange forskel­lige varianter, afhængigt af om der er tale om traditionel 
rom fremstillet på steder, hvor der produceres sukkerrør, 
eller om svagt aromatiseret rom, som i mange tilfælde er 
fremstillet i Europa. Der kunne være tale om flere 
forskellige definitioner dels under hensyntagen til de 
benyttede råvarer, dels indholdet af de vigtigste aroma­
stoffer. Desuden bør hvert enkelt produkt etiketteres 
entydigt. 
2.2.3. b) Whisky eller whiskey 
Afdelingen godkender Kommissionens definition og 
navnlig den fastsatte ældningsperiode på mindst 3 år. 
Der er tilsyneladende ikke tale om aromatisering, men 
dette bør præciseres i definitionen. Opbevaring på træ­
fade, som forinden har indeholdt whisky eller destilla-
tionsvine (Xéres), kan ikke betragtes som aromatise­
ring. 
2.2.4. c) Brændevin af korn 
Det er nødvendigt, at definitionen af brændevin af korn 
udvides gennem den analytiske fastlæggelse af bibestand-
dele. 
2.2.5. d) Korn 
Definitionen må i videst muligt omfang være afstemt efter 
de gængse produktionsbestemmelser i det hidtil eneste 
produktionsland. 
2.2.6. e) Alkoholholdige drikkevarer frem­
stillet under anvendelse af enebær 
Denne drikkevare fremstilles på meget forskellig måde i 
de forskellige producentlande: 
Det forenede Kongerige — gin: 
Blanding af alkoholholdige drikkevarer aromatiseret med 
enebær (38 °); 
Belgien og Nederlandene — genever: 
Korn - eller melassealkohol tilsat enebær og andre urter 
+ sukker + karamel, fra 30° (Belgien) til 35° (Neder­
landene); 
Frankrig — geniévre: 
Kornalkohol, dog ikke af hvede, tilsat enebær, 30° til 
40°; 
der bør derfor enten fastsættes forskellige definitioner, 
eller de forskellige, almindeligt benyttede betegnelser bør 
suppleres med en oprindelsesbetegnelse i overensstem­
melse med bestemmelserne i bilag II. 
2.2.7. f) Alkoholholdige drikkevarer frem­
stillet under anvendelse af kommen 
Da det er muligt at anvende et andet aromastof end 
kommen, mener Udvalget, at der bør fastlægges en særlig 
definition for akvavit. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/19 
2.2.8. g) Alkoholholdige drikkevarer frem­
stillet under anvendelse af anis 
Da denne gruppe af drikkevarer markedsføres under en 
række forskellige navne og oprindelig var hjemmehøren­
de i en bestemt region i EF, ønsker Udvalget også hér flere 
definitioner; ellers må bestemte produkter, som fremstil­
les i meget afgrænsede områder og er omfattet af konkrete 
nationale bestemmelser, optages i bilag II. Dette gælder 
navnlig forskellige andre drikkevarer, som ikke nævnes i 
forslaget til forordning, f.eks. ouzo, sambuca, pastis, 
masticha, etc. Udvalget mener, at det ville være hensigts­
mæssigt med en specifik definition for ouzo, masticha og 
sambuca. 
2.2.9. h) Vodka 
Udvalget anmoder Kommissionen om at kontrollere, at 
filtrering med aktivt kul nu også er den eneste metode til 
fremstilling af denne drikkevare. 
2.2.10. i) Vinbrændevin 
Udvalget mener, at definitionen bør suppleres med 
angivelsen af en maksimumsdestillationsstyrke, nemlig 
86 % fra destillationsapparaturet. 
2.2.11. j) Brandy eller Weinbrand 
Udvalget gør opmærksom på, at den foreslåede definition 
er en anden end den, man har i et enkelt medlemsland, 
nemlig Grækenland. 
2.2.12. 1) Grappa 
Udvalget gør opmærksom på, at problemerne i forbin­
delse med en definition på brændevin af presserester 
opstår som følge af, at Frankrig og Italien har meget 
forskellige produktions- og markedsføringsbestemmelser 
for disse brændevine. Der bør i videst mulige omfang 
drages omsorg for, at der på etiketten sondres mellem de 
to fremstillingsmetoder. 
Udvalget mener, at Kommissionens definition bør ændres 
således: 
»Grappa: 
brændevin af presserester 
— der er fremstillet ved direkte destillation udeluk­
kende af presserester af druer, hvortil der kan 
tilsættes bærme i et forhold, som skal fastsættes 
efter fremgangsmåden i artikel 14; 
— der er destilleret til under 86 % vol, således at 
produktet bibeholder de anvendte råvarers 
væsentlige aromatiske egenskaber; 
— der har et samlet indhold af andre flygtige stoffer 
end ethanol og methanol på over 240 g pr. hl 
alkohol (100% vol); — og som har et maksimumsindhold af methanol på 
1 000 g pr. hl alkohol (100% vol)«. 
2.2.13. m) Brændevin af kirsebær, blommer, 
osv. 
Udvalget foreslår en maksimumsdestillationsstyrke på 
82%. Det mener endvidere, at det ville være ønskeligt 
med en definition på »Obstgeiste«, som fremstilles på en 
anden måde end frugtbrændevin. 
2.2.14. n) Brændevin af æble- eller pæreci­
der 
Udvalget anmoder om, at man i den franske tekst 
erstatter ordet »poire« (pære) med poiré« (pæremost). 
Endvidere bør også dette produkt, som det er tilfældet 
med frugtbrændevinene under ovenstående litra m), 
fremstilles ved alkoholgæring. 
2.3. Artikel 1 - stk. 3 
2.3.1. a) Bourbon-whisky 
Udvalget anerkender nødvendigheden af, at der gives en 
definition på denne whiskytype, som ikke produceres i 
EF, og som er ældet i kortere tid end whisky i egentlig 
forstand. Det mener også det bør understreges, at fadene 
bør karboniseres indvendig. 
2.3.2. b) Blommebrændevin »Sljivovica« 
Udvalget gør opmærksom på, at der fremstilles andre 
blommebrændevine både i visse EF-lande og tredjelande. 
Navnet sljivovica kan derfor betragtes som en oprindel­
sesbetegnelse. 
3. Artikel 2 
3.1. Denne artikel indeholder dels i stk. 1 en generel 
bestemmelse om drikkevarernes overensstemmelse med 
definitionerne i artikel 1 og dels i stk. 2 undtagelsesbe­
stemmelser i tilfælde af aromatisering, sødning eller 
tilsætning af bestemte stoffer, men som artiklen er 
udformet, understreges nødvendigheden af, at forord­
ningens artikel 1 kommer til at indeholde en præcis 
definition på disse fremstillingsmetoder, specielt med 
hensyn til aromatisering, som det er tilfældet for blan­
ding, forskæring og sammenstikning. 
3.2. Sådanne definitioner vil give mulighed for at løse 
det problem, som visse drikkevarer giver anledning til, 
fordi de tilhører en fælles kategori, men samtidig har 
opnået et specielt omdømme i bestemte områder på grund 
af en særlig aromatisering. 
3.3. Artikel 2, stk. 1, er ufuldstændig, hvorfor følgen­
de bør tilføjes: »og stemme overens med artikel 3 samt 
med afsnit III og IV«. 
Nr. C 124/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5. 83 
4. Artikel 3 
4.1. Udvalget mener for det første, at alkoholindhol­
det er et afgørende kvalitativt element, når det drejer sig 
om spirituosa. Det er for det andet også klar over, hvilke 
konkurrenceforvridninger der kunne opstå, hvis der 
fastsattes meget forskellige minimale alkoholstyrker for 
drikkevarer, som af forbrugerne anses for tilhørende 
samme kategori, og hvis pris i vid udstrækning er bestemt 
af afgifterne på alkohol. 
4.2. Udvalget mener dog, at der bør tages størst 
muligt hensyn til traditioner og forbrugerforventninger, 
når der er tale om minimumsalkoholindholdet i drikke­
varer. 
4.3. Udvalget finder det derfor påkrævet, at tenden­
sen i retning af en nedsættelse af minimumsalkoholind­
holdet i visse spirituosa bringes til ophør. 
Udvalget henleder opmærksomheden på faren for for­
veksling af bestemte alkoholholdige drikkevarer (f.eks. 
vodka aromatiseret med citron, der har en styrke på 
38%, og andre blandinger indeholdende 20% alkohol, 
f.eks. vodka aromatiseret med appelsin). Den sidstnævn­
te drikkevare kan naturligvis ikke betegnes som vodka. 
4.4. a) Udvalget konstaterer, at et minimumsalkohol-
indhold for whisky på 40 volumenprocent svarer til 
normerne i de traditionelle producentlande. 
En vis konkurrence fra andre alkoholholdige drikkevarer 
(såsom gin, vodka, brandy, akvavit og rom) synes 
imidlertid at kunne opstå, og det ville derfor være helt 
oplagt at overveje lignende bestemmelser om minimums-
alkoholindhold for disse produkter. 
Udvalget mener endvidere, at de med anis fremstillede 
produkter under litra d) bør opføres under litra a). 
Udvalget anmoder tillige Kommissionen om at fastsætte 
et minimumsalkoholindhold for tequila. 
4.5. b) Grappa bør medtages på denne liste, da der er 
tale om en brændevin. Udvalget godkender den alkohol­
styrke på 38 volumenprocent, som fastsættes i forord­
ningsforslaget. 
4.6. c) Udvalget godkender et alkoholindhold på 32 
volumenprocent for korn, da dette er i overensstemmelse 
med en anerkendt tradition. 
4.7. d) Udvalget gør opmærksom på det ulogiske i, at 
der på listen er medtaget geniévre, men ikke gin, som 
ifølge litra b) skal have et minimumsalkoholindhold på 
38 % vol. Udvalget nærer frygt for, at en forskel på 8 % 
vil kunne medføre konkurrenceforvridninger mellem de 
forskellige enebæraromatiserede drikkevarer. Det anmo­
der derfor Kommissionen om, at minimumsalkoholind­
holdet for drikkevarer aromatiseret med enebær fastsæt­
tes til 32 %. 4.8. e) Likører 
Udvalget mener, at der bør fastsættes et minimumsalko­
holindhold. Der foreslås 15%. 
5. Artikel 4 
5.1. a) Aromatiseret vin 
Ordene »ofte farvet« slettes. Udvalget betvivler værdien 
af en aromatisering på basis af mælk eller fløde. 
5.2. e) Aromatiseret sodavin 
Udvalget anmoder om, at der fastsættes et minimums­
alkoholindhold på omkring 10-12%. Produktet bør 
betegnes »soda i aromatiseret vin«. 
6. Artikel 5 
6.1. Udvalget kan ikke indse formålstjenligheden af, 
at der til fremstillingen af aromatiseret vin tillades 
anvendt mousserende vin eller vin tilsat kulsyre, hvaden­
ten disse er importeret eller ej. 
7. Artikel 7 
7.1. Stk. 1 
Udvalget understreger, at tilsætning af vand indeholden­
de kulsyre eller seltersvand bør nævnes i denne artikel af 
mere generel rækkevidde. I givet fald bør der af hensyn til 
forbrugerbeskyttelsen også fastsættes bestemmelser om 
minimumsalkoholindhold. 
7.2. Stk. 3 
Udvalget ønsker, at man sletter ordene »eller naturiden­
tiske aromastoffer«. 
8. Artikel 8 
8.1. Stk. 1 
Udvalget mener, at de forbeholdte benævnelser også skal 
omfatte drikkevarerne i bilag II. 
8.2. Stk. 2 
Udvalget mener, at det for visse produkter, hvor en fælles 
definition er nødvendig, vil være hensigtsmæssigt at 
tillade anvendelsen af en medlemsstats navn i benævnel­
sen, specielt når det pågældende land er traditionel 
hovedproducent af den pågældende drikkevare. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/21 
Der bør tages hensyn til de specificerede oprindelsesoplys-
ninger, der er baserede på, at forbrugerne sætter særlig 
pris på produkter fra bestemte regioner. 
Udvalget gør dog opmærksom på, at medlemsstaterne i 
henhold til direktivet om levnedsmiddeletikettering har 
lov til, når der foreligger en national domstolsafgørelse, 
at nævne oprindelseslandet på etiketten. 
9. Artikel 9 
9.1. Stk. 2 
Udvalget er imod, at man bibeholder litra b). 
Det mener, at anvendelsen af visse sammensatte udtryk, 
hvori indgår ordet »brandy«, bør reguleres ved bestem­
melser i denne forordning. 
10. Artikel 10 
10.1. Udvalget godkender bestemmelserne i denne 
artikel. Det gør dog opmærksom på, at for at undgå 
forskelsbehandling, og sålænge direktiv 79/112/EØF 
ikke omfatter drikkevarer indeholdende mere end 1,2 % 
alkohol, bør bestemmelserne på dette område udstrækkes 
til at gælde for samtlige alkoholholdige drikkevarer. 
10.2. Pkt. 2 b) 
Ordet »afrundes« er uheldigt oversat i den tyske 
udgave. 
10.3. Pkt. 2 c) 
Andet led bør affattes således: »ethanol frembragt ved 
destillation og ikke fortyndet«. 
10.4. Aftapningsvirksomhedens navn og adresse bør 
angives, således at opmærksomheden henledes på pro­
duktets oprindelse. Der må imidlertid drages omsorg for, 
at det ikke kommer til at gå ud over de små og 
mellemstore producenters konkurrenceposition. 
11. Artikel 13 
Udvalget godkender nedsættelsen af den komité beståen­
de af repræsentanter for medlemsstaterne. Da fastlæggel­
sen af bestemmelser for denne kategori drikkevarer 
endvidere er forbundet med yderst komplicerede proble­
mer, hvorom der må indhentes udtalelse fra forskellige 
samfunds- og erhvervsgrupper, mener Udvalget at der 
bør oprettes en rådgivende komité for alkoholholdige 
drikkevarer, eller at man i det mindste bør foretage en 
passende høring af Den rådgivende Komité for Levneds­midler, specielt i de tilfælde hvor fremgangsmåden i 
artikel 14 benyttes. 
12. Artikel 16 
Udvalget mener, at der er farligt ikke at lade de produk­
ter, der udføres, omfatte af denne forordning. Det ville 
være bedre med en undtagelsesprocedure i de tilfælde, 
hvor det af hensyn til den nationale lovgivning er 
nødvendigt at ændre visse drikkevarers sammensæt­
ning. 
13. Artikel 17 
Ikrafttrædelsesdatoen (1. juli 1983) forekommer at ligge 
for tæt på. Afdelingen finder det ønskeligt, at der 
fastsættes en rimelig gennemførelsesfrist, især da der 
endnu ikke foreligger gennemførelsesbestemmelser. 
14. Bilag I 
14.1. Afdelingen foreslår følgende omformulering i 
overskriften til dette bilag: 
»alkohol fra et destillat af landbrugsprodukter«. 
14.2. Under rubrikken »Flygtige kvælstofforbindel­
ser« erstattes tallet »max. 10,1« med »max. 0,1«. 
15. Bilag II 
15.1. I fortegnelsen i bilag II er de forskellige lande 
repræsenteret i meget forskelligt omfang, specielt når det 
drejer sig om brændevin. Det er Udvalgets indtryk, at 
nogle lande har undladt at give meddelelse om en række 
traditionelle produkter af enten regional eller lokal 
oprindelse, som er almindeligt kendt af forbrugerne. 
15.2. Selv om der ikke findes internationale aftaler om 
beskyttelse af oprindelsesbetegnelse eller geografiske nav­
ne, mener Udvalget alligevel, at listen i bilag II kunne 
suppleres på grundlag af en meddelelse fra medlemsstater 
eller tredjelande. 
15.3. Udvalget er blevet gjort bekendt med, at en 
række forskellige geografiske navne på bestemte områder 
kunne anvendes i forbindelse med grappaprodukter, hvis 
omdømme er almindeligt anerkendt. 
15.4. Udvalget er blevet informeret om, at betegnel­
sen »Irish Whiskey« af historiske grunde bør betragtes 
som knyttet til navnet på øen Irland, uanset i hvilken 
medlemsstat produktet fremstilles. Dette bør der tages 
hensyn til i bilag II. 
Nr. C 124/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 5 83 
15.5. Udvalget finder det desuden nødvendigt, at de 
produkter, der er omfattet af bilag II til denne forordning, 
og som eksporteres til tredjelande, bør ledsages af et passende dokument eller oprindelsescertifikat, som skal 
gøre mulighederne for bedrageri minimale. 
Bruxelles, den 24. marts 1983. 
Francois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
A. Forkastede ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag til afdelingens udtalelse, som var indgivet i overensstemmelse med forretnings­
ordenen, blev forkastet under debatten: 
Side 9 - pkt. 2.2.9. 
»For brandy eller Weinbrand gælder en øvre destillationsgrænse på 86 %. For græske produkter, som 
ikke stemmer overens med den fastsatte definition, indføres begrebet »likør-brandy«« 
Resultatet af afstemningen 
10 stemte for, 45 stemte imod, 26 undlod at stemme. 
Side 15 - pkt. 7.2. 
Pkt. 7.2., stk. 3, slettes. 
Begrundelse 
I udtalelsen citeres et udtryk fra artikel 7, stk. 3. 
De traditionelle europæiske likørproducenter har godkendt Kommissionens forslag i afsnit III, 
artikel 7, stk. 2, litra c), hvor der tages hensyn til alle deres produktionsmetoder, med de i bilag I 
nedfældede begrænsninger. 
Resultatet af afstemningen 
13 stemte for, 68 stemte imod, 8 undlod at stemme. 
— Side 16 - pkt. 10.1. 
»Udvalget kan dog ikke godkende indførelse af en liste over ingredienser, da dette ifølge forbruger­
rundspørger ikke er nødvendigt hverken for spirituosa eller andre alkoholholdige drikkevarer med over 
1,2 % vol. alkoholindhold. Artikel 10, stk. 2, litra c), bør derfor omformuleres«. 
9. 5. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 124/23 
Begrundelse 
Direktiv 79/112/EØF skal principielt også gælde for spirituosa, men ifølge talrige forbrugerrundspør­
ger er det ikke nødvendigt med den i artikel 10, stk. 2, foreskrevne liste over ingredienser. Opstilling af 
en sådan liste er desuden forbundet med betragtelige ekstraomkostninger. Der er risiko for, at 
»opskriften« afsløres og for at det bliver vanskeligere at foretage nødvendige råvarebetingede 
ændringer i ellers ligeværdige ingredienser, dersom disse er anført på etiketten. 
Resultatet af afstemningen 
7 stemte for, 55 stemte imod, 15 undlod at stemme. 
B. Tekstændringer eller ændringsforslag fremsat under debatten: 
Vedtagelsen af et ændringsforslag, der blev forelagt under debatten, betød, at følgende passage i 
afdelingens udtalelse udgik 
— Side 14 - pkt. 5.2. 
»Afdelingen mener, at det ville være ønskeligt i lighed med de gældende bestemmelser i det største 
producentland af aromatiserede vine at kræve, at der ved fremstillingen af aromatiserede vine tilsættes 
vinethanol, hvilket i højere grad vil imødekomme forbrugernes forventninger, ligesom man også vil øge 
anvendelsen af den mere end rigelige mængde vinalkohol i EF«. 
Resultatet af afstemningen 
49 stemte for, 11 stemte imod, 23 undlod at stemme. 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 79 /112 / EØF om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler 
bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende nr. C 281 af 26. oktober 1982, side 3. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 21. oktober 1982 i medfør af artikel 100 i traktaten om oprettelse af 
Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale Udvalg om det 
nævnte forslag. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske ogsociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 206. plenarforsamling afholdt i 
Bruxelles den 23. og 24. marts 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, under henvisning til anmodning af 21. oktober 1982 fra 
Rådet for De europæiske Fællesskaber om Udvalgets 
udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om ændring af 
direktiv 79/112/EØF om tilnærmelse af medlemsstater-