'm 
m 
Hi KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 25.03.1997 
KOM(97) 129 endelig udg. 
rtL MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
STØTTE TIL STRUKTURTILPASNING OG GÆLDSSANERING I STÆRKT 
GÆLDSBETYNGEDE AVS-STATER 
ET EF-RESPONS PÅ HIPC-GÆLDSINITIATIVET 
Forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
fir 
»•ti 
' kilt* 
Ml 
m om en ekstraordinær bistand til de stærkt gældsbetyngede AVS-stater 
(forelagt af Kommissionen) 
.tf 
1 i'W 
mr 

EUROPA-KOMMISSIONEN 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
STØTTE TIL STRUKTURTILPASNING OG GÆLDSSANERING I STÆRKT 
GÆLDSBETYNGEDE AVS-STATER 
ET EF-RESPONS PÅ HIPC-GÆLDSINITIATIVET 
A& 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. Indledning Side 
2 
2. HIPC-gældsinitiativet 3 
3. EF-udeståender hos HlPC'erne og potentielle omkostninger 
for Fællesskabet 4 
4. De vejledende principper for Fællesskabets bidrag til HIPC-initiativet 5 
5. Udvidet EF-bistand til HlPC'erne - Foreslået aktion som donor 
5.1 Supplerende tilpasningsstøtte 
5.2 Støtte til nedbringelse af den kommercielle gæld 
5.3 Faglig bistand til gældsforvaltning 
6. Støtte til gældssanering - Foreslået aktion som kreditor 
6.1 Retningslinjer for gældssanering 
a) Eftergivelse eller genfinansiering af gæld 
b) Koncentrere gældssaneringen på lån på særlige vilkår 
c) Landebeslutninger 
6.2 Finansieringskilder til Fællesskabets deltagelse 
a) Finansiering med tilbageførsler 
b) Praktiske ordninger 8 
8 
H 
9 
10 
10 
10 
II 
7. Konklusion 12 
44 
1. Indledning 
Gælden er fortsat en tung byrde for en gruppe lavindkomstlande, for de flestes 
vedkommende i Afrika syd for Sahara, til trods for deres bestræbelser for økonomiske 
reformer og en sund makroøkonomisk politik. I de senere år har kreditorer og donorer 
truffet en række foranstaltninger til at lette de fattigste landes gældsbyrde, men for en 
gruppe af stærkt gældsbetyngede fattige lande (HICP) har disse foranstaltninger ikke 
været nok til at bringe gældsbyrden ned på et bæredygtigt niveau. Debatten i verden er 
derfor i stigende grad blevet fokuseret på behovet for at finde mere langsigtede og 
alsidige løsninger på gældsproblemerne i HICP. Et vigtigt skridt i denne henseende var 
Paris-klubbens beslutning om at tillade gældsbeholdningstransaktioner for at give 
landene en vej ud af den konstante proces med gældsomlægning. 
For nylig forelagde Den Internationale Valutafond og Verdensbanken på deres møder i 
foråret 1996 et omfattende handlingsprogram for lempelse af gældsproblemerne i HI PC -
HIPC-gældsinitiativet. Initiativet blev støttet af interimskomitéen og udviklingskomitéen 
på IMF/Verdensbanks-mødet i efteråret 1996. Det involverer en koordineret indsats fra 
alle kreditorers side for at nedbringe gældsbyrden til et bæredygtigt niveau, lit 
nøgleelement i denne tilgang er erkendelsen af behovet for også at angribe problemet 
med byrden af den multilaterale gæld som en del af et lands generelle gældsbyrde. 
Det Europæiske Fællesskab er inddraget i dette initiativ både som en større 
udviklingspartner for de berørte lande og som kreditor. 
Som donor bevilger det betydelige ressourcer inden for rammerne af Lomé-
konventionen, idet den overordnede finansieringsramme for anden finansprotokol udgør 
14,6 mia. ECU for de 70 AVS-stater. Fællesskabet leverer særlig betydelige finansielle 
og faglige ressourcer til AVS-stater, der gennemfører strukturtilpasningsprogrammer. 
Som kreditor udgør de samlede EF-udeståender hos de 11 AVS-stater, der har størst brug 
for en indsats under initiativet, omkring 600 mio. ECU i nominelle termer. 
Gældsspørgsmålet har været et emne af større betydning for AVS-statcrne under 
forhandlingerne om de successive Lomé-konventioner. Fællesskabet har taget liere skridt 
til at forhindre en yderligere stigning i AVS-staternes gæld til Fællesskabet. Fra og med 
Lomé IV har alle EUF-ressourcer, bortset fra risikovillig kapital, taget form af 
gavebistand, da der ikke længere forekommer lån på særlige vilkår eller noget behov for 
de lande, der modtager Stabex-overførsler for at bidrage til genopbygning af systemet. 
Desuden besluttede Rådet i 1991 at opgive pligten til at bidrage til tilbagebetaling af 
Stabex-ressourcer, der var bevilget under tidligere konventioner, og i forbindelse med 
midtvejsrevisionen af Lomé IV i 1995 gik Fællesskabet med til at omdanne alle lån på 
særlige vilkår under de tidligere konventioner, hvorover der endnu ikke var disponeret, til 
gavebistand. 
Kommissionen foreslår inden for rammerne af HIPC-initiativet yderligere 
foranstaltninger til at afhjælpe gældsproblemerne for de mest gældsbetyngede AVS-
stater. Det i denne meddelelse forelagte forslag sigter mod at styrke tilpasningsprocessen 
i disse lande med henblik på at lette en bæredygtig vækst og fattigdomslempelse. 
Landene vil til realisering af dette mål fortsat få brug for en passende udenlandsk bistand, 
selv efter at have draget fordel af gældssaneringsforanstaltningerne under HIPC-
initiativet. Det skal i denne sammenhæng bemærkes, at Fællesskabet i samkvemmet med 
disse lande fortsat vil skulle spille en rolle som donor, der bevilger finansiel bistand til 
støtte af deres refornv og udviklingsbestræbelser. En sådan støtte er og vil fortsat være af 
vital betydning for HlPC'erne. 
Det foreslås, at Fællesskabet som donor garanterer og udvider sin fortsatte støtte til de 
stærkt gældsbetyngede fattige AVS-stater ved: 
i) at yde supplerende strukturtilpasningsstøtte efter en vurdering fra sag til sag 
ii) fra sag til sag at overveje støtte til nedbringelse af den kommercielle gæld, og 
iii) at styrke støtten til gældsforvaltning. 
Det forslås, at Fællesskabet som kreditor 
iv) tager skridt til at reducere nutidsværdien af støtteberettigede landes gæld til 
Fællesskabet. 
2. HIPC-gældsinitiativet 
Hovedformålet med HIPC-gældsinitiativet er at sikre, at de stærkt gældsbetyngede fattige 
landes tilpasnings- og reformbestræbelser ikke hæmmes af en vedvarende stor 
gældsbetjeningsbyrde. Det fremgår af analyser foretaget af IMF og Verdensbanken, at 
selv efter fuldstændig anvendelse af de bestående mekanismer for gældssanering og til 
trods for landenes indsats med en vækstorienteret politik vil gældsbyrden for en gruppe 
HIPC'er fortsat ligge over et bæredygtigt niveau på mellemlang sigt. HIPC-
gældsinitiativet bygger på et tilsagn fra verdenssamfundet om at ville sætte ind på at 
nedbringe disse landes gældsbyrde til et bæredygtigt niveau, forudsat at de pågældende 
lande i en given periode opnår stærke økonomipolitiske resultater. Et nøgleelement i 
HIPC-initiativet er, at det sigter mod at løse HIPC'ernes gældsproblemer på alle omrader 
med støtte i en koordineret aktion fra bilaterale, kommercielle og multilaterale kreditorers 
side. Kl andel centralt element er den nye tilgang til vurdering af gældsbæredygtighed1. 
Initiativet blev støttet af interims- og udviklingskomitéerne på IMF's og Verdensbankens 
møder i efteråret 1996, hvor Bretton Woods-institutionernes deltagelse i initiativet blev 
bekræftet. Interims- og udviklingskomitéerne fremhævede i deres communiquéer særlig 
betydningen af initiativets alsidige karakter og opfordrede andre kreditorer til at deltage i 
initiativet på et lige grundlag, og for de kreditorer, som endnu ikke har taget nærmere 
stilling til deres deltagelse, at gøre dette så snart som muligt. 
Hvad angår de bilaterale kreditorer, har Paris-klubben oplyst, at den er rede til at gå 
videre end Napoli-betingelserne og fra sag til sag indrømme en gældsnedsættelse på op 
til 80% i nutidsværditermer for lande, der kan opnå yderligere lempelser inden for 
rammerne af HIPC-initiativet. I overensstemmelse med gældende praksis vil lande, der 
modtager bistand i henhold til initiativet, desuden skulle søge at opnå en lignende 
behandling af deres gæld til andre bilaterale og kommercielle kreditorer. 
1 Bæredygtighed i denne forbindelse defineres fra land til land med en gaffel på 200-250 procent for 
nutidsværdien af gældsbeholdningen i forhold til eksporten og 20-25 procent for gældsbetjeningen i 
forhold til eksporten. 
Initiativet vil være åbent for HIPC'er, der gennemfører strukturtilpasningsprogrammer, 
som støttes af IMF og Verdensbanken og stadig er udsat for en ubæredygtig gældsbyrde 
efter komplet anvendelse af de aktuelle gældssaneringsmekanismer. For at kunne komme 
i betragtning ved gældssaneringsforanstaltningerne ud over de gældende mekanismer 
skal de berettigede lande være i stand til at bevise, at de har opnået gode policy-resultater 
på basis af et program for makroøkonomiske, strukturelle og socialpolitiske reformer. 
Foruden sund makroøkonomisk forvaltning vil HIPC-initiativet lægge særlig vægt på en 
forbedring af kvaliteten af de offentlige udgifter, en styrkelse af den institutionelle 
kapacitet og en forbedring af de sociale serviceydelser. Der findes i bilag 5 en beskrivelse 
af de vigtigste træk ved og faser i HIPC-initiativet. 
Verdensbanken og IMF har anslået, at 13 lande vil have behov for en indsats ud over de 
gældende gældssaneringsmekanismer, hvoraf 11 er AVS-stater2. Denne landeliste er 
vejledende; andre lande vil kunne vise sig at være berettigede på det tidspunkt, hvor der 
træffes beslutning om dem. Der findes en håndfuld lande, der vil kunne komme i 
betragtning ved beslutningerne i 1997, når kreditorerne vil skulle enes om aktionens 
rækkevidde på basis af specielt udarbejdede bæredygtighedsanalyser. Når der træffes en 
beslutning om de enkelte lande, vil kreditorerne skulle give tilsagn om at sætte ind på at 
reducere nutidsværdien af deres udeståender hos det pågældende land, efter at det har 
givet yderligere bevis for gode policy-resultater. Det første land, der sandsynligvis vil 
komme til at kræve en indsats fra Fællesskabets side er Uganda, for hvilket en 
beslutning om berettigelse og omfanget af den fornødne gældssanering i øjeblikket 
forventes at falde i foråret 1997. 
3. EF-udeståender hos HlPC'erne og potentielle omkostninger for Fællesskabet 
Fællesskabets udeståender hos HlPC'erne falder inden for rammerne af Lomé-
samarbejder: de HIPC'er, der har udestående gæld til Fællesskabet, er alle AVS-lande, og 
deres gæld er opstået under de forskellige Lomé-konventioner og før da, under Yaoundé-
konventionerne. Fællesskabets engagement over for de potentielt berettigede HIPC'er 
følger af tre instrumenter: lån på særlige vilkår, risikovillig kapital og EIB-lån af Bankens 
egne midler. 
Det Europæiske Fællesskab er en relativ lille kreditor i HIPC-initiativets sammenhæng. 
Fællesskabets samlede udeståender hos de 11 AVS-lande, der for nærværende anses for 
at kræve en indsats under initiativet, udgør 595 mio. ECU i nominelle termer3. Af dette 
beløb tegner lån på særlige vilkår sig for 69%, risikovillig kapital for 30% og EIB-lån af 
Bankens egne midler for 1% af de samlede EF-udeståender. Kommissionen anslår, at 
nutidsværdien af disse udeståender udgør omkring 300 mio. ECU. I bilag 2 og 3 gives 
der en beskrivelse af de tre instrumenter og udeståender hos de enkelte lande fordelt på 
instrument. 
Disse 13 lande er Burundi, Etiopien, Guinea-Bissau, Madagascar, Mozambique, Myanmar, Nicaragua, 
Niger, Rwanda, Sâo Tome og Principe, Uganda, Zaire og Zambia. Fællesskabet har ingen fordringer 
over for Myanmar og Nicaragua. 
På linje med rammerne for initiativet refererer data i dette dokument kun til lån, der er ydet eller 
garanteret af den offentlige sektor og vedrører beløb, som allerede er udbetalt (medmindre andet er 
angivet). 
4 
Hvad angår omkostningerne for Fællesskabet ved HIPC-initiativet, skal der fremhæves lo 
aspekter. For det første er et skøn over de samlede omkostninger behæftet med stor 
usikkerhed, fordi omkostningerne kun kan ansættes fra land til land, efterhånden som de 
berettigede lande når det punkt, hvor der træffes en beslutning som led i initiativet. Disse 
landebeslutninger vil blive spredt over flere år. Det er derfor usikkert, hvilke lande der 
faktisk kræver en yderligere gældssanering som led i initiativet, hvor stor en nedsættelse i 
nutidsværdi der vil blive behov for for hvert land for at opnå gældsbæredygtighed, og 
hvilke lande der bliver berettigede på baggrund af deres økonomipolitiske resultater. Det 
er ikke sikkert, at alle 11 lande, der anses for at have behov for 
gældssaneringsforanstaltninger, vil være berettiget under initiativet, da nogle potentielt 
berettigede lande eventuelt ikke vedtager tilpasningsprogrammer eller ikke kan opvise 
gode resultater. Tilsvarende kan det ikke udelukkes på dette stadium, at andre lande 
bliver støtteberettigede. For det andet vil de faktiske omkostninger ved kreditorernes 
aktion, eftersom beslutningerne og indfrielsen af gældssaneringstilsagnene spredes over 
flere år, også blive spredt over flere år (se bilag 6, der giver den sandsynlige tidsplan for, 
hvornår der træffes beslutning for de forskellige lande). 
Sammenfattende skal det anføres, at det er vanskeligt at give et pålideligt skøn over de 
samlede omkostninger for Fællesskabet ved HIPC-initiativet, og alle skøn på dette 
stadium er at betragte som vejledende. Ifølge Verdensbankens/IMF's skøn kunne de 
samlede omkostninger for Fællesskabet andrage 150 mio. ECU i 1996-nutidsværdi, hvis 
man antager, at de 11 ovenfor nævnte AVS-stater deltager i initiativet4. Det svarer til 
omkring 5% af de samlede omkostninger for de multilaterale kreditorer. De årlige 
omkostninger forventes ikke at overstige en snes millioner ECU om året i gennemsnit. 
I betragtning af usikkerheden omkring dette skøn skal det fremhæves, at de faktiske 
omkostninger kan afvige fra de her nævnte beløb. 
4. De vejledende principper for Fællesskabets bidrag til HIPC-initiativet 
Der foreslås følgende principper for Kommissionens aktion inden for HIPC-initiativet: 
i) formålet med Fællesskabets deltagelse i dette initiativ er at styrke 
tilpasningsprocessen i de berørte lande ved at anspore til vedvarende reformer og 
gøre tilpasningsprocessen levedygtig på lang sigt ved at støtte programmer på et 
bredt grundlag for makroøkonomiske og strukturelle reformer og socialpolitiske 
reformer 
Der skal gøres to bemærkninger her: for det første er omkostningsskønnene baseret på forudsætninger 
vedrørende økonomisk udvikling i de berørte lande. De faktiske omkostninger for en given gruppe 
lande vil afvige fra skønnene, hvis de til grund liggende forudsætninger ændrer sig, f.eks. hvis 
eksporten vokser eller bistandsstrømmen til de berørte lande bliver mindre end antaget. For det andet 
er omkostningsskønnet baseret på data, der er indberettet til Verdensbanken som led i Debtor 
Reporting System, og ikke direkte på data fra Fællesskabet. Der kan derfor forekomme nogle fejl i de 
benyttede data. Der er i øjeblikket en sammenholdning af disse data i gang, og af det indledende 
arbejde fremgår det, at de foreløbige Verdensbanks/IMF-skøn over de potentielle omkostninger for 
Fællesskabet er for højt sat. 
5 
ii) Fællesskabet bør fortsætte med at spille en nøglerolle i bistanden til HlPC'erne 
med finansiel og faglig bistand til støtte af strukturtilpasning og 
fattigdomslempelse 
iii) Fællesskabet bør besegle sit tilsagn om at ville deltage i HIPC-gældsinitiativet, 
hvad angår EF-fordringerne, ved at tage skridt til, hvor det er nødvendigt, at 
reducere nutidsværdien af EF's udeståender hos de berørte lande side om side 
med andre kreditorers indgreb 
iv) Fællesskabets indsats skal være på linje med HIPC-initiativet og ske fra sag til 
sag inden for generelle rammer 
v) enhver indsats i forbindelse med EF-fordringer skal ske på en sådan måde, at de 
deltagende fællesskabsinstitutioners præferencestatus ikke påvirkes i negativ 
retning 
vi) det støtteberettigede land må ikke befinde sig i en situation, hvor 
udviklingssamarbejdet med Fællesskabet er suspenderet 
vii) Fællesskabets gældssaneringsforanstaltninger må ikke vedrøre behandling af 
betalingsrestancer. Betalingsrestancer skal i princippet være afviklet, for del 
berettigede land kan drage fordel af gældssaneringsforanstaltninger. 
5. Udvidet EF-bistand til HlPC'erne - Foreslået aktion som donor 
Det foreslås, at Fællesskabet i sin egenskab af større donor, træffer tre foranstaltninger 
inden for rammerne af de bestående EUF-ressourcer til bedre at hjælpe de stærkt 
gældsbetyngede fattige AVS-stater. 
5.1 Supplerende tilpasningsstøtte 
Skønt HlPC'erne vedvarende har modtaget positive nettooverførsler, gør deres 
afhængighed af eksterne bistandsstrømme på favorable vilkår dem særlig sårbare. 
Kommissionen har altid som en større donor af strukturtilpasningsstøtte peget på 
betydningen af, at tilpasningsprocessen i stærkt gældsbetyngede lande finansieres på 
passende måde. For de lande, der er berettiget supplerende gældssanering under IIIPC-
initiativet, vil et passende niveau for den eksterne bistandsstrøm fortsat være af kritisk 
betydning for deres udvikling, selv efter at de har deltaget i initiativet. 
Finansieringsbehovene vil også fortsat være store i en række andre stærkt 
gældsbetyngede fattige lande, særlig sådanne lande, hvis gældsbyrder ligger lige under de 
kritiske gældsbæredygtighedstærskler som defineret i HIPC-initiativet, og som derfor 
ikke er berettiget til supplerende gældssanering. Det er vigtigt, at disse lande også 
modtager ekstern bistand i passende omfang til at støtte deres tilpasningsbestræbelser. 
Det er Kommissionens opfattelse, at det er nødvendigt at sikre, at HlPC'erne modtager 
passende finansiel bistand. Kommissionen foreslår derfor, at Fællesskabet inden for de 
disponible ressourcer under strukturtilpasningsfaciliteten bevilger supplerende bistand til 
HlPC'erne fra sag til sag og i overensstemmelse med finansieringsbehovene og de 
økonomiske resultater. 
5.2 Støtte til nedbringelse af den kommercielle gæld 
For størstedelen af de fattigste landes vedkommende er gælden til kommercielle 
kreditorer relativ lille. Men selvom den kommercielle gæld i gennemsnit er relativ 
beskeden for denne gruppe lande, kan en afvikling heraf være forbundet med 
håndgribelige fordele. I enhver alsidig behandling af HIPC'ernes gældsproblem er det 
derfor nødvendigt at medtage foranstaltninger til at nedbringe byrden af den 
kommercielle gæld. Dette sker på basis af indgreb til at hjælpe disse lande med at 
tilbagekøbe deres kommercielle gæld på det sekundære marked med en stor rabat. Flere 
af de HIPC'er, der potentielt er berettigede under HIPC-gældsinitiativet, har allerede 
foretaget et sådant tilbagekøb med finansiel støtte fra IDA og bilaterale donorer, og der er 
planer om flere sådanne. Det forventes derfor, at der fortsat vil blive behov for sådan 
støtte, skønt den vil blive mindre, efterhånden som antallet af lande, der stadig foretager 
sådanne tilbagekøbsoperationer, falder. 
Fællesskabet kan sammen med andre donorer bidrage til denne indsats. Kommissionen 
foreslår, at Fællesskabet fra sag til sag og hvor modtagerlandet anmoder om en sådan 
støtte, sætter sig i stand til at bidrage til internationalt koordinerede og støttede 
gældstiIbagekøbsoperationer i de stærkt gældsbetyngede AVS-stater. Sådanne bidrag vil 
kunne finansieres via det nationale vejledende program for det pågældende land5. 
5.3 Faglig bistand til gældsforvaltning 
Svagheder ved debitorlandenes gældsforvaltningsevne har ofte gjort gældsbetjening mere 
bekostelig og ressourcekrævende. En forbedring af forvaltningen af udlandsgælden kan 
derfor få mærkbare fordele i form af en indskrænkning af de administrative byrder for 
debitorlandet og til tider også af omkostningerne ved gældsbetjeningen. Mange HIPC'er 
har i de seneste år indført edb-styrede gældsforvaltningssystemer og igangsat 
uddannelsesprogrammer for gældsforvaltning støttet med donorbistand. 
I overensstemmelse med Lomé-konventionens artikel 240 kan Fællesskabet på en AVS-
stats anmodning bistå med at undersøge og finde konkrete løsninger på gældsproblemet 
og vanskelighederne i forbindelse med gældsbetjeningen, yde hjælp til uddannelse i 
forvaltning af udlandsgælden og i internationale finansforhandlinger samt yde bistand til 
AVS-staterne med henblik på udarbejdelse af smidige teknikker og instrumenter til 
forvaltning af gælden. 
Kommissionen skønner, at der er mulighed for at styrke en sådan støtte, og foreslår, at 
Fællesskabet fra sag til sag udforsker, hvordan det kan forbedre sin støtte til 
gældsforvaltning i koordination med andre donorers og organisationers bistand. 
5 Det skal bemærkes, at donorbidrag til gældstilbagekøbsoperationer ikke frigør de kommercielle 
kreditorer for deres andel af byrderne ved HIPC-gældsinitiativet. De kommercielle kreditorer skal 
fortsat indrømme gældssanering på mindst samme vilkår som dem, der er vedtaget i Paris-klubben. 
7 
6. Støtte til gældssanering - Foreslået aktion som kreditor 
HIPC-initiativet er baseret på, at alle kreditorer deltager - bilaterale, multilaterale og 
kommercielle - og de opfordres til at bevilge en ekstraordinær bistand og gældssanering 
ud over de gældende mekanismer i det omfang, de deltagende lande har behov for det for 
at opnå gældsbæredygtighed. Kommissionen foreslår, at Fællesskabet som kreditor 
slutter op om dette tillag og tager skridt til at nedbringe nutidsværdien af sine fordringer 
hos de pågældende lande. 
6.1 Retningslinjer for gældssanering 
a) Eftergivelse eller genfinansiering af gæld 
HIPC-inititativet giver hver kreditor næste ubegrænsede muligheder for selv at udforme 
sine egne mekanismer for deltagelse i initiativet. Det forventes, at de forskellige 
internationale linansieringsinstitutioner vil deltage i initiativet på forskellige måder, som 
er afpasset efter deres vedtægter og finanspolitik. Hvad angår Fællesskabets aktion, skal 
behandlingen af EF-fordringcr være forenelig med målene for HIPC-initiativet og de 
principper, der foreslås ovenfor i punkt 4. Behandlingen af EF-fordringerne rejser viglige 
principspørgsmål vedrørende de deltagende EF-institutioners status som privilegerede 
kreditorer. 
Der er med hensyn til de mulige retningslinjer for Fællesskabets deltagelse i initiativet i 
princippet to muligheder for gældssanering: i) en direkte eftergivelse af gæld 
(afskrivning) eller ii) genfinansiering på gavebistands vilkår af udestående fordringer. I 
sidste tilfælde kunne gavebistanden bevilges til at hjælpe det pågældende land med enten 
at tilbagebetale eller betale forfaldne renter og afdrag på gælden eller en del af deres gæld 
til Fællesskabet. 
Afskrivning af gælden kunne betragtes som den mest direkte måde til at indfri kravene i 
initiativet. Denne løsning må dog udelukkes for EIB-lån af egne midler og risikovillig 
kapital, hvis EIB skal behandles på lige fod med andre multilaterale 
linansieringsinstitutioner, som har afvist muligheden af en direkte eftergivelse af deres 
fordringer med den begrundelse, at det risikerer at skade deres stilling som privilegerede 
kreditorer6. 
Situationen kan være anderledes for lån på særlige vilkår, hvor man kunne argumentere 
for, at de særlige kendetegn ved denne gæld betyder, at direkte eftergivelse ville være 
hensigtsmæssig. Det er værd at bemærke i denne sammenhæng, at instrumentet med lån 
på særlige vilkår ikke blev medtaget i Lomé IV, da man skønnede, at gavebistand ville 
være en mere hensigtsmæssig bistandsform. En afskrivning af denne gæld ville svare til 
en retroaktiv tilpasning af betingelserne for denne bistand, og det vil kunne matche 
lignende gældssaneringsinitiativer fra medlemsstaternes side vedrørende deres bilaterale 
bistandslån. Det kan anføres, at en afskrivning ville have fordele i henseende til 
administrativ forenkling og gøre Fællesskabets aktion mere synlig. Endelig kan der 
argumenteres for, at en afskrivning af lån på særlige vilkår ikke vil få nogen negativ 
indflydelse på Fællesskabets status som privilegeret kreditor mere generelt, eftersom dets 
6 Da EIB-lån af egne midler og risikovillig kapital begge underskrives af EIB, vil en afskrivning kunne 
påvirke EIB's status som privilegeret kreditor i negativ retning. 
8 
indgreb gøres inden for rammerne af et ekstraordinært initiativ fra verdenssamfundets 
side til at hjælpe en begrænset gruppe lande. 
Disse argumenter skal dog ses i forhold til den eventuelle risiko for, at et sådant indgreb i 
forbindelse med lån på særlige vilkår vil kunne påvirke Fællesskabets status som de facto 
privilegeret kreditor i negativ retning. Kommissionen er klar over, hvilke vanskeligheder 
en direkte eftergivelse af gælden til Fællesskabet vil kunne skabe, og i betragtning af, al 
andre privilegerede kreditorer har afvist denne valgmulighed, foreslår Kommissionen, at 
Fællesskabet tager skridt til at genfinansiere gældende på gavebistandsvilkår. Delle vil 
være på linje med, hvad andre privilegerede kreditorer foretrækker. 
Som nævnt ovenfor kunne genfinansiering ved hjælp af gavebistand sætte 
modtagerlandet i stand til enten at tilbagebetale sin gæld eller betale renter og afdrag på 
denne gæld, når de forfalder (helt eller delvis). Genfinansieringen forekommer at give de 
største fordele, hvis den bevilges i en enkelt rate til tilbagebetaling af gælden snarere end 
til gældsbetjening, når renter og afdrag forfalder til betaling. Tilbagebetaling har den 
fordel, at man undgår, at gældssaneringsforanstaltningerne for hvert land spredes over en 
årrække og for Fællesskabet og debitorlandene vil være enklere at administrere. Desuden 
vil tilbagebetaling være helt på linje med de muligheder, som Verdensbanken har 
præsenteret i forbindelse med den IDA-administrerede Multilateral Trust Fund. 
b) Koncentrere gældssaneringen på lån på særlige vilkår 
Som beskrevet ovenfor følger Fællesskabets udeståender af tre instrumenter: lån på 
særlige vilkår, risikovillig kapital og omend i meget begrænset målestok EIB-lån af 
Bankens egne midler. Alle tre typer lån falder ind under initiativet. Fællesskabet 
forvenles at tage skridt til at reducere nutidsværdien af alle sine udeståender hos hvert 
enkelt land, der kan komme i betragtning under initiativet. Men Fællesskabet behøver 
ikke at træffe foranstaltninger for hvert instrument særskilt, men kan vælge at betragte 
EF-fordringerne under ét og behandle disse generelle udeståender hos hvert land. Det 
betyder med andre ord, at gældssaneringsforanstaltningerne kan koncentreres på et af de 
tre EF-instrumenter, sålænge Fællesskabet med disse foranstaltninger foretager den 
aftalte reducering af nutidsværdien for hvert land. 
Kommissionen foreslår, at gældssaneringsforanstaltningerne koncentreres om lånene på 
særlige vilkår. For det første vil det administrativt være det simpleste at rette 
Fællesskabets aktion på et enkelt instrument. For det andet vil en fokusering af 
gældssaneringsforanstaltningerne på lån på særlige vilkår, som omtalt i det foregående 
afsnit, være hensigtsmæssig i betragtning af de særlige kendetegn ved instrumentet. Det 
vil desuden være på linje med foranstaltninger, der allerede er truffet i forbindelse med 
dette instrument (dvs. ikke-fornyelse af lån på særlige vilkår i fjerde Lomé-konvention og 
omdannelse af lån på særlige vilkår, hvorover der endnu ikke var disponeret, til 
gavcbistand). Kommissionen mener, at Fællesskabet bør sætte ind på at afvikle 
udestående lån på særlige vilkår for de berettigede lande. 
For de lande, der forventes at blive omfattet af initiativet, varierer deres andel af lån på 
særlige vilkår i deres gæld som helhed til Fællesskabet fra det ene til det andet. De mest 
potentielt berettigede lande har en relativ stor andel lån på særlige vilkår i deres gæld til 
Fællesskabet. Det forventes derfor i de fleste tilfælde, at det vil være tilstrækkeligt for 
Fællesskabet at sætte ind på lånene på særlige vilkår til at opnå den krævede nedsættelse 
af nutidsværdien af gælden. I nogle tilfælde vil Fællesskabet dog eventuelt ikke være i 
stand til at nå det aftalte gældssaneringsniveau alene på basis af lån på særlige vilkår. Del 
kan forekomme i forbindelse med lande, for hvilke de særlige lån kun udgør en lille del 
af deres udestående gæld til Fællesskabet, og det vil indlysende også være tilfældet for 
lande, der ikke har udestående lån på særlige vilkår. I dette tilfælde foreslås det, al de 
berørte lande modtager gavebistand til at indfri deres forpligtelser med hensyn til 
risikovillig kapital i det omfang, det er nødvendigt til at opnå gældsbæredygtighed. 
Som nævnt i punkt 3 ovenfor har de lande, som i øjeblikket forventes at kræve en indsats 
under initiativet, praktisk taget ingen udestående EIB-lån, som Banken har ydet med egne 
midler. Det er dog muligt, at andre lande, som har betydelige udeståender i for af EIB-
lån, som Banken har ydet med egne midler, bliver berettigede under initiativet. I så fald 
kunne man argumentere, at disse udeståender vil skulle behandles med et EIB-bidrag til 
initiativet inden for rammerne af Fællesskabets generelle deltagelse i initiativet (se 
nærmere nedenfor). 
c) Landebeslutninger 
Når et HI PC kan opvise gode økonomipolitiske resultater og dermed har nået det punkt, 
hvor der under initiativet kan træffes en beslutning, træffes der en sådan beslutning om 
landets berettigelse til supplerende støtte under initiativet og om omfanget af den 
nødvendige gældssanering til at opnå en bæredygtig gældsbyrde. 
Når et land er blevet vurderet som støtteberettiget, bestemmer Kommissionen omfanget 
af den gældssanering, som Fællesskabet vil kunne yde og udarbejder i samarbejde med 
EIB et specifikt forslag til, hvordan Fællesskabet vil kunne hjælpe det pågældende land. 
Landeforslagene skal udarbejdes fra sag til sag under hensyntagen til fire faktorer: 
strukturen i og omfanget af landets gæld til Fællesskabet, kravet om administrativ 
enkelhed, målet med afvikling af udestående lån på særlige vilkår og behovet for at sikre 
en lige og redelig behandling landene imellem. 
Når der er udarbejdet et sådant specifikt forslag med sigte på disse mål, forelægger 
Kommissionen det for EUF-Udvalget og indhenter medlemsstaternes synspunkter på 
linje med de bestående høringsordninger for EUF-operationer. 
6.2 Finansieringskilder til Fællesskabets deltagelse 
a) Finansiering med tilbageførsler 
Kommissionen foreslår, at omkostningerne ved Fællesskabets aktion dækkes med 
tildeling af tilbageførslerne fra EUF-finansierede lån (lån på særlige vilkår og risikovillig 
kapital). Det ville være i overensstemmelse med artikel 9 i den interne aftale om 
finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for fjerde Lomé-konvention, at 
Rådet med enstemmighed og på forslag af Kommissionen traf beslutning om at anvende 
tilbageførslerne til dette formål fremfor at returnere dem til medlemsstaterne. 
Som nævnt i punkt 3 har IMF og Verdensbanken indledningsvis anslået de samlede 
omkostninger for Fællesskabet til omkring 150 mio. ECU i 1996 i nutidsværdi, der skal 
spredes over mindst seks år. Kommissionen foreslår, at et begrænset beløb af 
tilbageførslerne hvert år sættes til side til finansiering af de 
gældssaneringsforanstaltninger, der er beskrevet i punkt 6.1. En tildeling på 25 mio. ECU 
10 
om året over de fire år 1997-2000 (i alt 100 mio. ECU) forventes at være tilstrækkeligt til 
at dække behovene under initiativet i denne periode. Derefter eller tidligere, hvis det 
bliver nødvendigt, kan det overvejes, om der bliver behov for yderligere ressourcer7. 
En sådan løsning vil skaffe supplerende ressourcer til Fællesskabets deltagelse i HIPC-
gældsinitiativet. Kommissionen mener, at det er en forudsætning for, at initiativet kan nå 
sine mål, at gældssaneringsforanstaltningerne skal supplere den bestående ressourcestrøm 
til disse lande. Desuden ville det være ønskeligt, at HIPC-initiativet ikke bevirker en 
omdirigering af ressourcer, der var bestemt til andre udviklingslande, navnlig fra 
HIPC'er, der bestræber sig på at gennemføre økonomiske reformer og at forbedre deres 
vækstudsigter. Flertallet af de 41 HIPC'er vil ikke opfylde gældsbæredygtigheds-
kriterierne for supplerende gældssanering under initiativet, skønt der ikke er nogen tvivl 
om, at deres gældsniveau og finansieringsbehov fortsat vil være stort. 
Det skal i denne sammenhæng bemærkes, at Rådet en gang tidligere har besluttet at 
anvende tilbageførsler til et lignende formål, nemlig til delvis finansiering af det forste 
EF-bidrag til et særligt program for bistand til Afrika, SPA. Ved denne lejlighed 
besluttede Rådet at tildele et beløb på 60 mio. ECU til at finansiere generelle 
importprogrammer for SPA-lande. Fællesskabet kunne med disse tilbageførsler yde et 
større finansielt bidrag til SPA, end det ellers ville have været i stand til, og blive en 
større bidragsyder til dette program helt fra begyndelse af. 
Foruden den foreslåede finansiering på basis af tilbageførsler opstår spørgsmålet, om der 
bør søges et direkte EIB-bidrag. Selvom EIB's egne udeståender er dækket af 
medlemsstaternes sikkerhedsstillelse, ville det være på linje med initiativet som en 
engangsindsats fra verdenssamfundets side, om EIB bidrog med sine egne midler til 
tilfælde, hvor EIB har store udestående af sine egne midler. Et EIB-bidrag til finansiering 
af EF-gældssanering er derfor ikke udelukket på dette stadium; det er et anliggende, der 
skal drøftes med EIB's aktionærer. 
b) Praktiske ordninger 
11 vis Rådet går med til al tildele tilbageførslerne til Fællesskabets bidrag til initiativet, 
kan man overveje en enkel ordning for kanalisering af Fællesskabets bistand til 
gældssanering. Der vil kunne indsættes et beløb af tilbageførslerne fra lån på særlige 
vilkår/risikovillig kapital på et årligt grundlag på en enkelt konto, som forvaltes af EIB. 
Hvis modtagerlandet skal tilbagebetale sin gæld til Fællesskabet, kunne man som en 
engangsoperation bevilge det pågældende land en gavebistand fra denne konto, således at 
det kan tilbagebetale sin gæld efter nutidsværdien. 
Kommissionen ser ingen grund til at gøre brug af den IDA-administrerede Multilateral 
Trust Fund (MTF). Fællesskabet er en lille kreditor i denne henseende og burde selv være 
i stand til at finansiere den nødvendige gældssanering. MFT er særlig nyttig for 
kreditorer, som har brug for at supplere deres egne bidrag med bidrag fra bilaterale 
donorer, og for kreditorer, som ønsker, at MTF forvalter deres bidrag. 
7 De samlede tilbageførsler i forbindelse med lån på særlige vilkår og risikovillig kapital udgør omkring 
100 mio. ECU om året. 
11 
7. Konklusion 
Som en større donor til de fleste HIPC'er vil Fællesskabet skulle sikre sig, at deres 
tilpasnings- og udviklingsbestræbelser ikke hæmmes på grund af en ubæredyglig 
gældsbyrde. HIPC-gældsinitiativet repræsenterer en koordineret indsals fra 
verdenssamfundets side til at løse gældsproblemerne i HlPC'erne og udgør en passende 
ramme, inden for hvilken Fællesskabet kan bidrage til at lempe på de stærkt 
gældsbetyngede fattige AVS-staters gældsbyrde. 
De her foreslåede foranstaltninger skal ses i sammenhæng med den strammere 
tilpasningsproces i de berørte lande. Det foreslås, at Fællesskabet som donor tager skridt 
til at forbedre sin bistand til HlPC'erne inden for rammerne af de eksisterende EUF-
ressourcer. Bistanden skal bestå af supplerende tilpasningsstøtte fra sag til sag, en 
mulighed for at bidrage til gældstilbagekøb af kommerciel gæld og udvidet stølte til 
gældsforvaltning. 
Som kreditor for de lande, der er berettigede under HIPC-initiativet, foreslås det, al 
Fællesskabet træffer foranstaltninger over for disse landes gæld til Fællesskabet. 
Kommissionen foreslår, at Fællesskabet gør dette ved så vidt muligt at afsætte 
gavebistand til tilbagebetaling af lån på særlige vilkår til Fællesskabet. Det ville være på 
linje med, hvad andre privilegerede kreditorer gør. 
HIPC-initiativet er en enestående mulighed for Fællesskabet til at give et politisk respons 
på gældsspørgsmålet, som har været anledning til stor bekymring for AVS-staterne. De 
politiske konsekvenser af det forelåede fællesskabstiltag er potentielt store og synes i 
overvejende grad at opveje de relativ små omkostninger derved. 
12 
BILAG 
Bilag 1 Beskrivelse af Fællesskabets långivningsinstrumenter 
Bilag 2 Fællesskabets udeståender, der potentielt kræver en indsat under initiativet 
Bilag 3 Status over betalingsrestancer i forbindelse med fællesskabsinstrumenter 
Bilag 4 Hovedtrækkene ved HIPC-gældsinitiativet 
Bilag 5 Gældsklassifikation af de 41 HIPC'er 
Bilag 6 Mulig tidsplan for beslutninger om de potentielt berettigede lande 
13 
BILAG 1 
Lån på særlige vilkår 
Lån på særlige vilkår, der finansieres via EUF, blev ydet under de to Yaoundé-
konventioner og de første tre Lomé-konventioner. Instrumentet blev ikke fornyet med 
Lomé IV, da man skønnede, at det var mere hensigtsmæssigt at bevilge denne bistand i 
form af gavebistand. Lånene på særlige vilkår er IDA-lignende lån, som bærer en rente 
på 0,5 til 1% med en løbetid på 40 år og en afdragsfri periode på 10 år. Yaoundé-lånene 
blev underskrevet af både Kommissionen og EIB, medens Lomé-lånene blev 
underskrevet af Kommissionen alene. Lånene forvaltes af EIB. Tilbagebetalingerne på 
disse lån tilbageføres til medlemsstaterne via EIB i forhold til disses bidrag til EUF, som 
finansierede lånene. 
De udestående lån på særlige vilkår8 til 9 af de 11 lande, der i øjeblikket anses for at have 
behov for en indsats under initiativet, udgør 410 mio. ECU9. 
Risikovillig kapital 
Transaktioner med risikovillig kapital, der finansieres via EUF, underskrives og 
administreres af EIB på Den Europæiske Unions vegne. De kan tage form af direkte 
erhvervelse af kapitalandele, eller, hvilket er hyppigst forekommende, betingede lån eller 
ansvarlig lånekapital, hvis tilbagebetaling er forbundet med projektets resultater. 
Lånebetingelserne afhænger af projekternes art og bærer en rente på op til 3% med en 
løbetid på op til 25 år. Tilbagebetalingerne tilgår medlemsstaterne som det er tilfældet 
med lånene på særlige vilkår. Da tilbagebetalingerne afhænger af projektets succes, er 
omfanget af tilbagebetalingerne mindre forudseelige end for lån på særlige vilkår. 
Under dette instrument andrager Fællesskabets udeståender hos alle 11 AVS-stater, som i 
øjeblikket anses for at kræve et indgreb under initiativet, 179 mio. ECU. 
EIB-lån af Bankens egne midler 
EIB yder også lån til AVS-staterne af sine egne midler efter anmodning fra 
medlemsstaterne. EIB's lån af egne midler ydes på markedsvilkår men er ledsaget af en 
rentegodtgørelse på op til 4% fra EUF. Den afdragsfri periode og 
tilbagebetalingsperioderne fastsættes på baggrund af projektes kendetegn. Den 
Europæiske Union stiller sikkerhed for EIB-lånene af egne midler i forhold til 
medlemsstaternes andel af EIB's kapital. 
Der er udeståender under dette instrument hos kun en af de 11 AVS-stater, som i 
øjeblikket anses for at kræve et indgreb under initiativet, til et beløb på 6 mio. ECU10. 
x Beløbene vedrører udbetalte lån. Lån til den private sektor er ikke medtaget. Alle data er uden 
eventuelle betalingsrestancer. 
9 Udestående lån på særlige vilkår til 41 HIPC'er udgør 1,2 mia. ECU og 1,5 mia. ECU for alle AVS-
staterne. 
10 Det er dog muligt, at andre lande, hos hvilke EIB har betydelige udeståender, bliver berettigede til 
deltagelse i initiativet. 
14 
BILAG 2 
EF-udeståender hos lande, for hvilke der potentielt kræves en indsats under 
HIPC-initiativet 
(udbetalte beløb i mio. ECU pr. 15/12/96) 
Land Lån på Risiko- EIB-lån af I alt 
særlige villig egne 
vilkår kapital midler 
(a) Lande, for hvilke der sandsynligvis kræves en indsats under initiativet 
Burundi 40.72 12.38 0.00 53.10 
Ethiopien 30.05 31.49 0.00 61.54 
Guinea-Bissau 0.00 3.36 0.00 3.36 
Madagascar 27.34 20.73 0.00 48.07 
Mozambique 0.73 23.53 0.00 24.26 
Niger 22.84 12.89 0.00 35.73 
Rwanda 19.29 9.70 0.00 28.99 
Sao Tome og 
Principe 0.00 1.33 0.00 1.33 
Uganda 8.57 29.54 0.00 38.11 
Zaire 132.93 17.90 6.25 157.08 
Zambia 127.53 15.77 0.00 143.30 
lait 410.00 178.62 6.25 594.87 "" 
(b) Andre eventuelt belastede lande 
Cameroun 79.83 0.85 36.07 116.75 
Côte d'Ivoire 69.06 0.09 92.72 161.87 
Congo 40.02 13.09 3.10 56.21 
Guyana 37.65 9.83 0.00 47.48 
Tanzania 35.27 16.45 0.00 51.72 
lait 261.83 40.31 131.89 434.03 
(c) Andre lande i en ubæredygtig situation 
Sudan 15.00 26.87 0.00 41.87 
Lån til den private sektor uden offentlig sikkerhedsstillelse er ikke medtaget, da sådanne lån ikke 
falder ind under initiativet. 
Ifolge de aktuelle IMF/Verdensbanks-forudsætninger kræves der for landene i punkl b) i denne 
label ingen indsats under initiativet. 
15 
BILAG 3 
Betalingsrestancer for lande, for hvilke der sandsynligvis kræves en indsats under 
initiativet 
(i mio. ECU pr. 17/01/97) 
Land Betalingsre- Betalingsre- Betalingsre- I alt 
stancer på stancer på stancer på lån 
EIB-lån af risikovillig på særlige 
egne midler kapital vilkår 
a) Lande, for hvilke der sandsynligvis kræves en indsats under initiativet 
Burundi 0.43 0.91 1.34 
Guinea-Bissau 1.30 - 1.30 
Madagascar 2.52 0.75 3.27 
Niger 2.57 0.76 3.33 
Rwanda 1.55 2.48 4.03 
Zaire 7.31 10.41 20.46 38.18 
Zambia 1.12 - 1.12 
Subtotal 7.31 19.90 25.36 52.57 
b) Andre lande med en ubæredygtig gældsbyrde 
Sudan 11.56 3.95 15.51 
e) Andre eventuelt belastede lande 
Cameroun 5.27 0.35 4.32 9.94 
Congo 6A4 528 ^42 17.14 
Subtotal 1L71 5J63 9^74 27.08 
Tilsammen 19.02 37.09 39.05 95.16 
16 
BILAG 4 
Hovedtrækkene ved HIPC-gældsinitiativet 
Berettigelse 
Initiativet er åbent for HIPC'er, som gennemfører eller vedtager strukturtilpasnings­
programmer med støtte fra IMF og Verdensbanken i de to år efter vedtagelsen af 
initiativet i 1996, hvorefter initiativet vil blive taget op til fornyet behandling, og der vil 
blive taget beslutning om, hvorvidt det skal videreføres. For at være berettiget til 
ekstraordinær bistand under initiativet, skal landene være IDA-støttede alene, være udsat 
for en ubæredygtig gældssituation efter fuldstændig anvendelse af de aktuelle 
gældssaneringsmekanismer og vil skulle opvise gode resultater med hensyn til sund 
økonomisk politik og økonomiske reformer. 
Efter foreløbige gældsbæredygtighedsvurderinger er landene blevet klassificeret som 
havende en bæredygtig, eventuelt belastet eller en ubæredygtig gældsbyrde (se nærmere 
om klassifikationen i bilag 6). 
De forskellige faser 
For hvert land gennemføres initiativet i to faser: 
Første fase 
I første fase skal landet kunne opvise gode økonomipolitiske resultater i tre år for at blive 
berettiget til en nedsættelse af gældsbeholdningen hos Paris-klubben på Napoli-vilkår. 1 
denne periode sker der følgende: 
Paris-klubben foretager gældsomlægning på Napoli-vilkår (op til 67% 
gældsnedsættelse) 
andre bilaterale og kommercielle kreditorer yder mindst samme behandling 
multilaterale institutioner og donorer fortsætter med at yde tilpasningsstøtte inden 
for rammerne af et Verdensbanks/IMF-støttet tilpasningsprogram 
landet opviser sine første treårige resultater. 
Beslutningspunktet 
Første stadium fører til beslutningspunktet. På dette punkt afgøres det på basis af en 
gældsbæredygtighedsanalyse, om en gældsbeholdningstransaktion foretaget af Paris­
klubben sammen med en mindst tilsvarende aktion fra andre ikke-multilaterale 
kreditorers side vil være tilstrækkeligt for landet til at nå gældsbæredygtighed, efter al 
landet har gennemgået endnu tre år med gode økonomiske resultater. 
Man kan forestille sig tre forskellige landesituationer: 
Lande, i hvilke de bestående mekanismer (Paris-klubbens gældsbeholdnings­
transaktion sammen med en tilsvarende behandling fra andre bilaterale og 
kommercielle kreditorers side) vil være tilstrækkelig til at nå gældsbæredygtighed 
inden for tre år, vil ikke være berettigede til supplerende støtte under initiativet. 
17 
For lande, i hvilke der ikke kan nås gældsbæredygtighed via de eksisterende 
mekanismer inden for tre år, vil kreditorerne tage beslutning om det fornødne 
beløb af supplerende gældssanering og give et fast tilsagn om at ville foretage den 
nødvendige gældssanering efter en anden periode med vedvarende gode 
økonomiske resultater. 
For grænseti I fældende, som er lande, med hensyn til hvilke der består tvivl om, 
hvorvidt de eksisterende mekanismer for gældssanering vil kunne fore til en 
bæredygtig gældssituation, står muligheden for at modtage en udvidet bistand 
under initiativet åben. Disse lande vil være berettiget til supplerende 
gældssanering på afslutningstidspunktet, hvis det er nødvendigt for at nå 
gældsbæredygtighed. 
Anden fase 
De berettigede lande går ind i en anden fase på tre år, hvorefter de vil modtage 
supplerende gældssanering, hvis de kan opvise vedvarende gode økonomiske resultater: 
I anden fase sker der følgende: 
Paris-klubben går ud over Napoli-vilkårene og bevilger en 80% gældssanering i 
nutidsværdi 
andre bilaterale og kommercielle kreditorer yder mindst samme behandling 
donorer og multilaterale institutioner yder udvidet støtte på basis af 
interimsforanstaltninger, og landet skal i en anden periode opvise gode 
økonomipolitiske resultater under et Verdensbanks-/!MF-støttet tilpasnings­
program. 
Afslutningspunktet 
På afslutningspunktet, dvs. ved slutningen af anden fase, leverer kreditorerne den på 
beslutningspunktet lovede gældssanering. For grænsetilfældenes vedkommende tages der 
beslutning om, hvorvidt de har behov for en supplerende indsats. 
På afslutningspunktet sker der følgende: 
Paris-klubben yder en gældsbcholdningsnedsættelse på op til 80% i nutidsværdi 
af den støtteberettigede gæld 
andre bilaterale og kommercielle kreditorer yder mindst samme behandling af 
gældsbeholdningen 
multilaterale kreditorer træffer foranstaltning til at nedsætte nutidsværdien af 
deres udeståender. 
Hvis beløbet af den nødvendige gældssanering afviger fra overslaget på 
beslutningspunktet, vil kreditorerne skulle tage stilling til, om de vil yde større eller 
mindre gældssanering til at nå gældsbæredygtighedsmålet for det pågældende land. 
18 
Resultater 
Perioderne for opnåelse af gode økonomiske resultater vil komme til at forløbe på en 
smidig måde fra sag til sag under hensyntagen til landenes økonomipolitiske resultater 
under tilpasningsprogrammerne indtil beslutningspunktet. Det betyder, at den 
pågældende periode kan betydeligt afkortes for lande, som har opvist gode økonomiske 
resultater. 
Gældsbæredygtighed 
Gældsbæredygtighedsniveauerne på afslutningspunktet fastlægges fra land til land inden 
for en gaffel på 200-225% for gælds-/eksportforholdet og 20-25% for gældsbetjenings-
/eksportforholdet under hensyntagen til særlige sårbarhedsfaktorer for landet, som f.eks. 
koncentration af eksporten eller udsving heri, og tillige den fiskale byrde ved 
gældsbetjeningen. 
HJPC Trust Fund 
Som redskab for sin egen deltagelse i HIPC-initiativet har Verdensbanken oprettet HI PC 
Debt Initiative Trust Fund, via hvilken den vil tage skridt til at nedbringe nutidsværdien 
af sine egne fordringer under initiativet. Andre multilaterale udviklingsbanker (MBD) er 
blevet opfordret til også at benytte denne trust fund. Det er tanken, at både de MDB'er, 
som benytter trust fund'en, og de bilaterale donorer skal bidrage finansielt til trust 
fund'en for at sikre, at der er tilstrækkelige midler til at dække de relevante MDB'ers 
aktion. Medens det ser ud til, at flere MDB'er vil gøre brug af denne Irust fund, 
planlægger andre centrale multilaterale kreditorer som f.eks. IMF at intervenere side om 
side hermed. 
Samlede omkostninger ved HIPC-initiativer 
De samlede potentielle omkostninger ved HIPC-initiativet er blevet anslået til 5,6 mia. 
USD i 1996-nutidsværdi, fordelt på kreditorerne som følger11: 
Bilaterale og kommercielle kreditorer 2,4 
Paris-klubbens kreditorer 1,9 
Andre offentlige kreditorer 0,4 
Kommercielle kreditorer 0,1 
Multilaterale kreditorer 3,2 
Verdensbanken 1,1 
IMF 0,8 
A ndre multilaterale kreditorer 1,3 
I alt 5,6 
1 ' Kilde: IMF's og Verdensbankens skøn. 
19 
BILAG 5 
LANDE I GÆLDSINITIATIVET 
41 lande, der er klassificeret som stærkt gældsbetyngede lande, hvis 
gældsbæredygtighed er blevet analyseret under initiativet12: 
Angola, Benin, Bolivia, Burkina Faso, Burundi, Den Centralafrikanske Republik, 
Cameroun, Tchad, Congo, Côte d'Ivoire, Ækvatorialguinea, Etiopien, Ghana, Guinea-
Bissau, Guyana, Honduras, Kenya, Laos, Liberia, Madagascar, Mali, Mauritanien, 
Mozambique, Myanmar, Nicaragua, Niger, Nigeria, Rwanda, Sao Tomé-Principe, 
Senegal, Sierra Leone, Somalia, Sudan, Tanzania, Togo, Uganda, Vietnam, Yemen, 
Zaire, Zambia 
* 
hvoraf 20 er klassificeret som ubæredygtige eller eventuelt belastede: 
Eventuelt belastede: Bolivia, Cameroun, Congo, Côte d'Ivoire, Etiopien, Guyana, 
Madagascar, Myanmar, Niger, Rwanda, Tanzania, Uganda (12 lande) 
eller ubæredygtige: Burundi, Guinea-Bissau, Mozambique, Nicaragua, Sao Tomé-
Principe, Sudan, Zaire, Zambia (8 lande) 
JJ % 
hvoraf 13 / øjeblikket efter IMF/Verdensbanksskøn kræver en indsats under HIPC-
gældsinitiativet13: 
Burundi, Etiopien, Guinea-Bissau, Madagascar, Mozambique, Myanmar, Nicaragua, 
Niger, Rwanda, Sao Tomé-Principe, Uganda, Zaire, Zambia 
$ 
hvoraf Fællesskabet har udeståender hos 11 lande: 
Burundi, Etiopien, Guinea-Bissau, Madagascar, Mozambique, Niger, Rwanda, Sao 
Tomé-Principe, Zaire, Zambia, Uganda 
12 Der er dog ikke tilstrækkelige data til rådighed i øjeblikket til at analysere Liberia, Nigeria og Somalia. 
13 Sudan kræver også ifølge vurderingen en indsats under initiativet, men er ikke blevet yderligere taget i 
betragtning af IMF/Verdensbanken på dette stadium. Samme holdning gør sig gældende i dette 
dokument. 
20 
BILAG 6 
HIPC-gældsinitiativet: mulig tidsplan for beslutningspunkter om 
ubæredygtige eller eventuelt belastede lande 14 15 
1997 
Bolivia 
Guyana 
Uganda 
Côte dT voire 
Mozambique 
Burkina Faso 
1998 
Etiopien 
Cameroun 
Guinea-Bissau 
Nicaragua 
1999 
Congo 
Madagascar 
Niger 
Tanzania 
Zambia 
Efter 1999 
Burundi 
Myanmar 
Rwanda 
Sao Tome og Principe 
Zaire 
14 Oplysningerne i dette bilag er vejledende og gives kun som en illustration. Der vil også blive truffet 
beslutning om lande, der i øjeblikket er klassificeret som bæredygtige, hvilket ikke fremgår af listen, 
undtagen for Burkina Fasos vedkommende. Nogle af de lande, der indledningsvis er blevet analyseret 
som havende en bæredygtig gældsbyrde, vil eventuelt kunne blive berettigede under initiativet. 
15 Sudan er ikke medtaget, men vil sandsynligvis falde i kategorien "efter 1999"; i så fald vil det gå i 
gang med et ESAF-støttet tilpasningsprogram. 
21 
FORSLAG TDL RÅDETS AFGØRELSE 
EFNR af 1997 
om en ekstraordinær bistand til de stærkt gældsbetyngede AVS-stater 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR-
under henvisning til den interne aftale om finansiering af forvaltning af Fællesskabets 
bistand inden for fjerde AVS/EØF-konvention, undertegnet den 16. juli 1990, i det 
følgende benævnt "den interne aftale", særlig artikel 9, stk. 1, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Artikel 9, stk. 1, i den interne aftale fastsætter, at indbetalinger til Banken i forbindelse 
med lån på særlige vilkår samt provenuer og indtægter af transaktioner med risikovillig 
kapital tilfalder medlemsstaterne i forhold til deres bidrag til fonden, medmindre Rådet 
på forslag af Kommissionen enstemmigt beslutter at henlægge dem som reserve eller 
anvende dem til andre transaktioner, og det er hensigtsmæssigt at benytte denne lejlighed 
til at afsætte disse indbetalinger til støtte af strukturtilpasning og gældssanering i stærkt 
gældsbetyngede AVS-stater; 
Den Internationale Valutafond og Verdensbanken fremlagde på deres møder i april 1996 
et gældsinitiativ for de stærkt gældsbetyngede fattige lande, i det følgende benævnt 
"HIPC-initiativet", som efterfølgende blev godkendt af interims- og 
udviklingskomtéerne på Den Internationale Valutafonds og Verdensbankens møder i 
efteråret 1996; 
Rådet anerkender betydningen af HIPC-initiativet som et middel til at sikre, at 
gældsbyrden i HIPC'er, der gennemfører økonomiske reformprogrammer, nedbringes til 
et bæredygtigt niveau med støtte i en koordineret og alsidig indsats fra alle kreditorers 
side; 
Rådet erkender behovet for en vedvarende passende ekstern bistand til HlPC'erne og 
Fællesskabets rolle som en større udviklingspartner for de berørte lande -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
Det Europæiske Fællesskab deltager i HIPC-initiativet med en ekstraordinær bistand til 
at nedbringe nutidsværdien af Fællesskabets udeståender hos de AVS-stater, der er 
defineret som støtteberettigede under initiativet. Til dette formål stiller Fællesskabet 
gavebistand til rådighed til at indfri gældsbetjeningsforpligtelser vedrørende udestående 
EF-fordringer. Modtagerne anvender i første række disse gavebistandsressourcer til at 
indfri gældsbetjeningsforpligtelser vedrørende lån på særlige vilkår, herunder mulighed 
for forudbetaling på basis af nutidsværdien. Hvis dette ikke er tilstrækkeligt til at nå det 
aftalte gældssaneringsniveau, anvender modtagerlandet de tildelte gavebistandsressourcer 
til at indfri forpligtelser over for Fællesskabet vedrørende udenstående risikovillig 
kapital. 
Artikel 2 
Kommissionen træffer fra sag til sag specifikke beslutninger for hver støtteberettiget 
AVS-stat og bevilger bistandsbeløbet i overensstemmelse med de regler og procedurer, 
der er fastsat i kapitel IV i den interne aftale. Kommissionens beslutninger om det 
bistandsbeløb, der skal bevilges i hvert tilfælde, afpasses efter omfanget af de ressourcer, 
der er nødvendige til at nedbringe nutidsværdien af det pågældende lands gæld til 
Fællesskabet. Denne bistand skal sammen med de ressourcer, der stilles til rådighed af 
alle multilaterale kreditorer, sætte det støtteberettigede land i stand til at nå 
gældsbæredygtighedsmålene under hensyntagen til den gældssanering, som Paris­
klubbens kreditorer yder og mindst en tilsvarende aktion fra andre officielle bilaterale og 
kommercielle kreditorers side under initiativet. I de specifikke beslutninger vedrørende 
de enkelte lande tages der desuden hensyn til strukturen i gælden til Fællesskabet, kravet 
om administrativ enkelhed i de specifikke udvalgte forslag, målet med at sikre 
fuldstændig tilbagebetaling af udestående lån på særlige vilkår og behovet for at sikre en 
redelig og lige behandling landene imellem. Det Monetære Udvalg vil blive holdt 
underrettet med regelmæssige mellemrum om gennemførelsen af denne bistand. 
Artikel 3 
De AVS-stater, der er berettigede til at modtage denne ekstraordinære bistand, er lande, 
der er identificeret i overensstemmelse med procedurerne i kapitel IV i den interne aftale. 
Den i stk. 1 omhandlede gavebistand bevilges fra en rentebærende enkelt konto, der 
åbnes til dette formål i Den Europæiske Investeringsbank, i det følgende benævnt 
"gældssaneringskontoen". 
Artikel 4 
Af de indbetalinger, provenuer og indtægter, der er omhandlet i artikel 9, stk. I, i den 
interne aftale, afsættes der hvert af årene 1997, 1998, 1999 og 2000 25 mio. ECU til 
finansiering af den i artikel 1 nævnte gavebistand. Disse beløb overføres til den i artikel 
3 nævnte gældssaneringskonto. 
Artikel 5 
1. Kommissionen aflægger med regelmæssige mellemrum beretning til Rådet og 
informerer Europa-Parlamentet om gennemførelsen af denne afgørelse inden for 
rammerne af HIPC-initiativet. 
Ved udløbet af den i artikel 4 nævnte firearsperiode, eller inden da, hvis 
Kommissionen skønner det hensigtsmæssigt, forelægger Kommissionen en 
rapport for Rådet med et overblik over de eventuelle behov for supplerende 
finansiering. 
Hvis der ved udløbet af den i artikel 4 nævnte firearsperiode ikke er truffet nogen 
afgørelse om at fortsætte den finansiering, der er genstand for denne afgørelse, i 
en længere periode, kan Kommissionen beslutte at lukke den i artikel 4 nævnte 
konto. Eventuelle resterende beløb på kontoen fordeles mellem medlemsstaterne. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
*> 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 129 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 11 01 
Katalognummer : CB-CO-97-129-DA-C 
ISBN 92-78-17799-7 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Olficielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg