DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/109

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Mishandling af ældre«

(2008/C 44/24)

Ved brev af 16. maj 2007 fra Margot Wallström, næstformand for Kommissionen, anmodede Kommissionen under henvisning til EF-traktatens artikel 262 om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om: Mishandling af ældre .

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Renate Heinisch til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 2. oktober 2007.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 439. plenarforsamling den 24. og 25. oktober 2007, mødet den 24. oktober 2007, følgende udtalelse med 144 stemmer for og 3 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (proklameret i Nice den 7. december 2000) anerkender og respekterer i artikel 25 ældres ret til et værdigt og uafhængigt liv og til at deltage i det sociale og kulturelle liv. I Europa foregår der en væsentlig stigning i den del af befolkningen, der er over 65. Den fremtidige udfordring består i at tackle denne demografiske forandring på en positiv måde og ikke opfatte høj alder som en samfundsmæssig byrde eller en trussel mod den enkelte.

1.2 Til denne udfordring hører også, at der må tages fat på mishandlingen af ældre, et meget forsømt tema, der stadig bagatelliseres og fortrænges. Ældre mennesker, der er afhængige af pleje og/eller er isolerede i hjemmet eller befinder sig i plejeinstitutioner, er særligt udsatte. EØSU anmoder derfor udtrykkeligt EU-formandskabet om at tage fat på temaet »mishandling af ældre«, navnlig af ældre, der befinder sig i en plejesituation. Dette er henvendt til rådsformandskaberne, Kommissionen og de nationale regeringer.

1.3 Hovedansvaret for at forhindre mishandling af ældre ligger hos medlemsstaterne. Da problemet imidlertid gør sig gældende i alle medlemsstater, anser EØSU en fælles europæisk strategi for nødvendig. — I lyset af, at mishandling af ældre er en krænkelse af menneskerettighederne og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, opfordrer EØSU til, at Kommissionen med udgangspunkt i de gældende traktatregler udarbejder en omfattende strategi til bekæmpelse af sådanne mishandlinger. — En EU-omspændende undersøgelse af »Mishandling af ældre, navnlig ældre i pleje« må danne grundlag for en sådan fælleseuropæisk strategi. Med henblik på at gøre status over situationen skal undersøgelsen afsløre, hvor udbredt problemet er, og beskrive de forskellige former for mishandling, årsagerne til dem og risikofaktorerne. Undersøgelsen bør omfatte både pleje i hjemmet og på institutioner. — I denne undersøgelse bør omfanget af risikoen for ældre samt deres retlige situation og muligheder for hjælp og støtte ses i forhold til de vilkår, der gælder i forbindelse med mishandling af børn. — Med henblik på at beskytte de ældre i medlemsstaterne bør undersøgelsen også kigge nærmere på, hvor store fremskridt der er gjort med gennemførelsen af EU's charter om grundlæggende rettigheder. Dette er henvendt til Europa-Parlamentet og Kommissionen, Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Ligestilling.

1.4 Mishandling af ældre, herunder særlig ældre i pleje, kan kun forhindres effektivt, hvis der skrides ind på nationalt plan. Derfor må de enkelte medlemsstater som led i udviklingen af en fælles europæisk strategi udarbejde en national handlingsplan til bekæmpelse af en sådan mishandling og stille de hertil nødvendige midler til rådighed. De nationale handlingsplaner bør navnlig tage hensyn til følgende: — Man må fjerne tabuet omkring mishandling af ældre i pleje ved at bevidstgøre offentligheden, f.eks. gennem oplysningskampagner, om situationen for de plejeafhængige og de personer, der varetager plejen. — Der må udstedes rammedirektiver og fastlægges retsgrundlag, som er i overensstemmelse med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. — Der må udarbejdes nationale rapporter om forebyggelse af mishandling af ældre i forbindelse med hjemmepleje eller institutionel pleje. Af disse rapporter bør det også fremgå, om der i den pågældende medlemsstat findes bindende minimumsstandarder for pleje, om der er institutionaliserede tilsynsformer, og hvor effektivt disse bestemmelser beskytter ældre, som er i pleje i hjemmet eller i en institution. — Der må tages skridt til at forbedre informeringen af alle aktører og institutioner, der er direkte involveret i »plejesituationen«, og til at øge disses handlingskompetencer og samarbejdet mellem dem, f.eks. gennem relevante kurser og andre initiativer for særlig berørte faggrupper: lægepersonale, plejepersonale og politi. Endvidere bør ansatte i plejeinstitutioner sikres ret til at rapportere om misforhold. — Der må etableres et omfattende, lettilgængeligt og (også) fortroligt rådgivningsnetværk for på et tidligt stadium at afhjælpe manglende informering af alle (potentielt) involverede og berørte personer om »plejesituationen«. — Der må etableres aflastningstilbud for plejende pårørende og rådgivnings- og støttemuligheder for professionelt plejepersonale. — Der må oprettes netværk for alle aktører og institutioner, der er direkte berørt af »plejesituationen«, med henblik på samarbejde, uddannelse og systematisk informationsudveksling. Dette er henvendt til medlemsstaterne.

1.5 EØSU anser det for absolut nødvendigt med en national og EU-omspændende udveksling af procedurer og modeller for god praksis med henblik på kvalitetssikring og udvikling af standarder på plejeområdet. Dette er henvendt til medlemsstaterne og Det Europæiske Kriminalpræventive Net (EUCPN).

2. Baggrund

2.1 Alder og mishandlingsrisiko

2.1.1 Befolkningsprognoser viser, at den andel af befolkningen, der er 65 år eller ældre, vil stige betydeligt indtil 2050 (med 58 millioner eller 77 %). Af alle aldersgrupper vil antallet af meget gamle mennesker (80 år og ældre) stige kraftigst. Denne udvikling påvirker hverdagen på mange felter og udgør særlige udfordringer inden for næsten alle politikområder.

2.1.2 Behovet for at gøre noget ved mishandlingen af ældre bliver mere og mere akut, blandt andet — men ikke kun — på baggrund af den demografiske udvikling. Mishandlingen af ældre er et meget forsømt tema, der stadig bagatelliseres og fortrænges. De foreliggende empiriske data er derfor også utilstrækkelige og ufuldstændige.

2.1.3 Ifølge kriminalstatistikken er voldsrisikoen for mænd og kvinder over 60 år klart lavere end for yngre mennesker, og i offerundersøgelser meldes der sjældnere om voldserfaringer fra ældre end fra yngre mennesker, men kriminalstatistikker og offerundersøgelser egner sig dårligt til at registrere og sætte fokus på de specifikke voldsrisici, som ældre udsættes for.

2.1.4 Dette gælder først og fremmest ældres risiko for mishandling i de nære sociale omgivelser fra personer, som de kender, har tillid til og måske også er afhængige af. Inden for videnskab, politik og praksis har man i de seneste årtier »opdaget« dette område, hvor der foregår omfattende vold. I første række er der blevet sat fokus på børn og kvinder som voldsofre (1) og kun sjældent på mishandling af ældre.

2.1.5 Ifølge en definition fra »Action on Elder Abuse«, som nu anvendes af Verdenssundhedsorganisationen (WHO) og er vundet frem inden for forskning og politik, er mishandling af ældre enhver enkeltstående eller gentagen handling eller undladelse af en handling, som kan være til skade eller fare for et ældre menneske (2).

2.1.6 De data, der er til rådighed, viser, at der hyppigt foregår — til tider grov — mishandling af ældre, men at dette, bortset fra nogle undtagelsestilfælde, sker i det skjulte (3). I 2006 blev der i England, Skotland, Wales og Nordirland gennemført en repræsentativ opinionsundersøgelse med deltagelse af over 2000 personer i alderen 66 år og opefter, som bor i private husholdninger (herunder beskyttede boliger) (4). 2,6 % af respondenterne meldte om mishandlinger fra et familiemedlem, en ven eller en plejemedarbejder inden for de sidste 12 måneder. Medtager man mishandlinger begået af naboer og bekendte, var der tale om 4 %. Den hyppigste form for mishandling var forsømmelse efterfulgt af finansiel udnyttelse, psykisk og fysisk mishandling og — mindst hyppigt — seksuel misbrug. Kvinder meldte oftere om mishandling end mænd. Disse undersøgelsesresultater er sammenlignelige med resultater fra andre vestlige lande og stemmer stort set overens med tallene for vold i hjemmet. En undersøgelse i Spanien fra 2004 viser, at mishandling af ældre næsten er lige så udbredt som mishandling af børn.

2.2 Mishandling af ældre i pleje

2.2.1 Begrebet »pleje« skal forstås bredt lige fra hjælp og støtte i hjemmet til intensiv (stationær) pleje.

2.2.2 Ældre mennesker, der er afhængige af pleje og/eller er isolerede i hjemmet eller befinder sig i plejeinstitutioner, er særligt udsatte. Deres situation, de særlige risici, de udsættes for, og mulighederne for forebyggelse og indgreb er derfor det centrale i denne sonderende udtalelse.

2.2.3 Med undtagelse af de allerældste aldersgrupper er det stadig et mindretal af ældre, der har behov for pleje: I 2003 havde 1,6 % af de 60-64-årige og 9,8 % af de 75-79-årige i Tyskland behov for pleje mod 60,4 % af de 90-94-årige (5). Ifølge beregninger vil der ikke kun blive flere ældre (se ovenfor), men frem for alt også flere svagelige og plejekrævende. Der forventes en stigning i plejekrævende på 116-136 % og en stigning i plejehjemspatienter på 138-160 %. Navnlig den ældste gruppe (80 år og opefter) vil opleve en stigning i de risici, der er forbundet med plejeafhængighed (6).

2.2.4 Mishandling af ældre i pleje omfatter i gerontologisk forstand ikke kun fysisk mishandling af plejeafhængige, men enhver handling eller omsorgssvigt, der har alvorlige negative virkninger på ældres livssituation og velfærd (7). Sådanne mishandlinger omfatter bl.a. (8): — direkte fysisk vold (at slå, ruske, nappe, anvende korporlige tvangsmidler, mekanisk fiksering, fratagelse af fysiske hjælpemidler osv.); — indirekte fysisk vold (uberettiget medicinindgivelse, herunder beroligende medicin, osv.); — seksuel misbrug (krænkelse af den enkeltes blufærdighed, intim kontakt uden samtykke osv.); — følelsesmæssig eller psykisk vold (verbal aggression, manglende respekt eller ignorering, følelsesmæssig kulde, social isolering, trussel med fysisk eller anden vold eller andre onder, udskældning, ydmygelse osv.); — finansiel eller anden materiel udnyttelse (uretmæssig råden over formue, salg af fast ejendom uden bemyndigelse, at overtale eller presse en person til at give pengegaver, tyveri af penge eller værdigenstande, afpresning med økonomisk gevinst for øje, ældre som målgruppe for profitjægere osv.); — forsømmelse (at undlade at give den nødvendige hjælp i hverdagen eller hygiejnisk og almen omsorg, herunder navnlig at fratage adgangen til føde- og drikkevarer, svigtende omsorg for sengeliggende med liggesår (decubitus) til følge osv.). — trusler om at forlade den ældre eller sende ham/hende på et hjem. — misbrug i form af at registrere den ældre som forsøgsperson uden dennes tilladelse eller imod dennes vilje.

2.2.5 Ældre kan udsættes for mishandling både i hjemmet og i en plejeinstitution. Der foreligger ingen pålidelige data i Europa om udbredelsen af vold mod plejekrævende. Der formodes at foregå udbredt forsømmelse, mishandling og vold mod ældre i pleje, men der er tale om et uudforsket område, som der kun foreligger få oplysninger om.

2.2.5.1 Der er gennemført undersøgelser af forekomsten af vold i forbindelse med ældrepleje i hjemmet. Heraf fremgår det, at der i 5 % — 25 % af tilfældene forekommer vold mod de ældre (9).

2.2.5.2 I en tysk undersøgelse (10) af mishandling og forsømmelse af beboere på pleje- og alderdomshjem oplyste over 70 % af de adspurgte plejeansatte, at de selv havde gjort sig skyldige i voldelig eller anden problematisk adfærd eller havde iagttaget en sådan adfærd hos andre plejemedarbejdere (11).

2.3 Identificering af mishandling i plejesituationer

2.3.1 I praksis er det ofte vanskeligt at identificere mishandlinger. Blandt de væsentligste årsager til den manglende erkendelse af problemet kan nævnes: høj blufærdighedstærskel hos ofrene, afhængighed af hjælp, pleje og støtte fra de personer, der er skyldige i mishandling, og deraf følgende frygt for hævn eller en forværring af situationen; manglende evne til at udtale sig om mishandlingen pga. sygdom, herunder navnlig hjernesvind; usikkerhed med hensyn til at håndtere mistanke om mishandling.

2.4 Pleje i hjemmet

2.4.1 Langt de fleste ældre bor stadig i egen bolig. I mange europæiske lande foregår plejen af plejeafhængige ældre i hjemmet. I Tyskland drejer det sig om ca. en tredjedel. Kun 7 % af dem, der er 65 eller ældre, bor på plejehjem. Familiepleje af ældre varetages i første række af ægtefællen og i anden række af døtre eller svigerdøtre. I langt størstedelen af disse plejesituationer er der ingen mishandling, men det forekommer alligevel (jf. punkt 2.2.5.1).

2.4.2 Pleje i hjemmet medfører en række belastninger, ikke mindst for plejerens sundhed, velbefindende og sociale kontakter. I nogle familier må der foretages store indskrænkninger for at pleje pårørende. Problemet øges, når man ikke er tilstrækkelig forberedt på plejesituationen og ikke modtager støtte nok i plejeperioden. Pleje af ældre, der lider af demens, er ekstra belastende.

2.4.3 Mishandling i forbindelse med pleje i hjemmet skyldes imidlertid ikke kun overbelastning af plejeren, men også en lang række risikofaktorer, f.eks. hvordan forholdet mellem plejeren og den plejekrævende var inden plejeafhængigheden, om plejeren er afhængig af stoffer eller er psykisk ude af balance, om der er en følelse af social isolation og utilstrækkelig social støtte, og også om den plejekrævende selv udviser en aggressiv adfærd (12).

2.5 Institutionel pleje

2.5.1 Det er kun en lille del af plejekrævende ældre, der modtager pleje i en institution, men der forventes en markant stigning i antallet af personer på plejehjem, navnlig blandt de meget gamle (jf. punkt 2.2.3). Allerede i dag er der en tendens bort fra den hjemlige pleje mod institutionel pleje eller ambulant pleje.

2.5.2 I langt de fleste plejehjem forekommer der ikke mishandling. Det gælder først og fremmest de plejehjem, som er anerkendt og underlagt tilsyn i medlemsstaterne, og som nøje overholder de sundhedsbestemmelser, der er gældende i den pågældende medlemsstat.

2.5.3 Nogle plejehjem har imidlertid et dårligt ry. Der foreligger ingen systematiske undersøgelser af mishandling i plejeinstitutioner, men det fremgår klart af kontrolundersøgelser foretaget bl.a. af sygeforsikringernes lægetjenester, at mishandling i plejehjem ikke er begrænset til isolerede tilfælde (13).

2.5.3.1 Der er konstateret helbredsskader som følge af utilstrækkelig pleje, f.eks. hvad angår forsyning med mad og drikke, og påvist tilfælde med ordinering af for store doser psykofarmaka, alvorlige mangler i omgangen med medicin og frihedsindskrænkende foranstaltninger.

2.5.4 Endvidere er dårligt ledede plejehjem ofte kendetegnet ved forsømmelighed og ligegyldighed frem for en beboerorienteret indstilling. Strenge tidsplaner hæmmer ofte plejehjemsbeboernes selvbestemmelse og selvstændighed.

2.5.5 Tidsmangel og overbelastning af plejepersonalet går ikke kun ud over de plejekrævende, men fører også til utilfredshed blandt plejerne. Plejehjemmenes personaleproblemer forværres ved for tidlig afgang af plejere og mangel på kvalificerede ansøgere. Der gøres praktisk talt ingen forsøg på at fremme ældreplejen og gøre den mere attraktiv.

2.6 EØSU's analyse og forslag

2.6.1 Mishandling af ældre er uacceptabelt, uanset hvor eller i hvor stor udstrækning den forekommer, og problemet kan ikke længere negligeres. EØSU opfordrer rådsformandskaberne, Kommissionen og de nationale regeringer til at tage fat på årsagerne til mishandling, så de ældre er beskyttede, hvad enten de befinder sig i hjemmet eller i en plejeinstitution.

2.6.2 EØSU's forslag vedrører frem for alt følgende aspekter:

2.6.2.1 Menneskerettighedsaspektet

— Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (proklameret i Nice den 7. december 2000) anerkender og respekterer i artikel 25 ældres ret til et værdigt og uafhængigt liv og til at deltage i det sociale og kulturelle liv.

— For at opnå dette anser EØSU det for grundlæggende nødvendigt at forbedre det billede, vi har af de ældre. Der må sættes øget fokus på aldersdiskrimination, som ofte er årsagen til mishandling af ældre, plejekrævende mennesker. Udfordringen bør imidlertid også bestå i at integrere de ældre i samfundet og opfatte plejen af dem som en fælles opgave.

— EØSU understreger, at ældre mennesker har ret til at bo, hvor de vil, uden frygt for overlast, og at forskelsbehandling af ældre er uacceptabelt. Charteret om grundlæggende rettigheder bør finde anvendelse på beskyttelsen af ældre, uanset hvor og under hvilke forhold de bor.

— EØSU fremhæver det vigtige i, at ældre kan vælge, hvor de vil bo på baggrund af den mængde støtte, de har behov for. Udvalget opfordrer derfor de nationale regeringer til at udvikle en vifte af bolig- og støttemuligheder, som er afpasset efter den enkeltes behov: støtte i hjemmet, beskyttede boliger eller plejehjem.

— Ældre må i fuld sikkerhed kunne rapportere om hændelser eller bekymringer. Dette gælder i lige så høj grad for pårørende og andre plejere, som via passende kanaler og uden frygt for repressalier over for den plejekrævende eller konsekvenser for egen stilling eller jobsikkerhed må kunne melde om deres bekymringer. Der må være tillid til, at alle rapporteringer behandles fortroligt og effektivt.

2.6.2.2 Behov for forbedrede data og øget forskning

— EØSU foreslår yderligere dybtgående EU-omspændende forskning i udbredelsen af ældremishandling med følgende for øje: — at fastslå, hvor udbredt ældremishandling er generelt, og hvilke former for mishandling der foregår i hjemmet og i institutioner; — mishandlingsårsager med særlig fokus på den stress, der opleves af plejere i familien, og den støtte, de modtager; — i hvor høj grad charteret om grundlæggende rettigheder gennemføres, hvad angår beskyttelse af ældre; — i hvor høj grad medlemsstaterne har gennemført standarder for pleje af ældre, samt hvordan sådanne standarder overvåges og kontrolleres.

2.6.2.3 Fjernelse af tabuer og bevidstgørelse

— Med henblik på at fjerne ethvert tabu omkring ældremishandling opfordrer EØSU de nationale regeringer til at skærpe bevidstheden om ældremishandling ved at foranstalte nationale mediekampagner, der bakkes op af praktisk støtte fra officielle og frivillige organisationer.

— EØSU anerkender, at medierne kan spille en betydningsfuld rolle, når det gælder om at bevidstgøre befolkningen, og understreger, at de bør spille en velinformeret og konstruktiv rolle i den sammenhæng.

2.6.2.4 Information, oplysning, uddannelse og forebyggelse

— EØSU opfordrer de nationale regeringer til at tage skridt til at: — forbedre de oplysninger om ældremishandling, som de ældre og deres familie har adgang til; — sikre, at professionelle plejere i sikkerhed kan melde om tilfælde af ældremishandling og modtager tilstrækkelig rådgivning og støtte; — sikre, at læger, sygeplejersker og plejepersonale samt politiet uddannes tilstrækkeligt i, hvordan mishandling identificeres, og i, hvilke mekanismer der er til rådighed for at tackle problemet; — sikre, at der oprettes netværk inden for sundheds- og socialtjenesten med henblik på at etablere nødmodtagelsescentre, støttegrupper og uafhængig, fortrolig telefonisk rådgivning; — sikre, at personer, der passer et ældre menneske i familien, modtager tilstrækkelige oplysninger om sygdomssymptomer og -forløb, f.eks. demens, med henblik på at give en tilstrækkelig forståelse af omfanget af plejebehovet, samt at sørge for tilstrækkelig støtte, herunder uddannelse; — sikre, at personer, der passer et ældre menneske i familien, har adgang til passende dagcentre, aflastningspleje og lægelig støtte for at reducere den stressfaktor, der er forbundet med pleje, der i nogle tilfælde foregår døgnet rundt; — sikre, at familiemedlemmer modtager støtte til at tage fri fra arbejde for at pleje en pårørende uden at det går ud over deres jobmuligheder, og at dette i lige høj grad gælder for mænd og kvinder.

— Informations- og kommunikationsteknologiske produkter og tjenesteydelser (IKT) vil give talrige ældre mulighed for at blive længere på det sted, hvor de befinder sig bedst, hvorved de kan bevare deres selvstændighed og en høj levestandard. IKT-udstyr kan hjælpe de ældre til at klare hverdagsopgaver samt, om nødvendigt, anvendes til at overvåge deres sundhedstilstand og aktiviteter og dermed nedsætte behovet for institutionel pleje. IKT-hjælpemidler vil forbedre de ældres sikkerhed, give dem adgang til sociale og medicinske tjenesteydelser såsom nødtjenester og på den måde sørge for, at de kan fortsætte med at leve et uafhængigt, selvstændigt og værdigt liv.

2.6.2.5 Etablering af netværk

— EØSU opfordrer de nationale regeringer til at etablere netværk mellem en række forskellige instanser for at sikre samarbejde, uddannelse og systematisk udveksling af informationer (14).

2.6.2.6 Institutionaliseret plejetilsyn

— EØSU opfordrer medlemsstaterne til at etablere overvågnings- og tilsynstjenester på et højt niveau for at sikre ældretjenester af høj kvalitet baseret på klare og offentligt tilgængelige plejestandarder, til at sådanne instanser gives bemyndigelse til at skride ind for at afhjælpe problemer, samt at resultaterne af sådanne foranstaltninger gøres offentligt tilgængelige.

2.6.2.7 Øgede muligheder for at opdage mishandlinger

— EØSU understreger det vigtige i at forbedre mulighederne for under inddragelse af de relevante instanser at opspore ældremishandling på en diskret måde, hvad enten der er tale om hjemlig eller institutionel pleje. Der må være tillid til, at der skrides ind over for ethvert indrapporteret tilfælde af mishandling, og at der gennemføres forandringer. Det bør gøres klart, at politiet eller retsinstanser kan inddrages i processen.

Bruxelles, den 24. oktober 2007. Dimitris DIMITRIADIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Jf. EØSU's udtalelse af 16.3.2006 om »Vold mod kvinder i hjemmet« (EUT C 110 af 9.5.2006) og den supplerende udtalelse af 14.12.2006 om »Børn som indirekte ofre for vold i hjemmet« (EUT C 325 af 30.12.2006), ordfører for begge udtalelser: Renate Heinisch.

(2) Toronto-erklæringen om global forebyggelse af mishandling af ældre: »Elder Abuse is a single or repeated act, or lack of appropriate action, occurring within any relationship where there is an expectation of trust which causes harm or distress to an older person. It can be of various forms: physical, psychological/emotional, sexual, financial or simply reflect intentional or unintentional neglect.« (WHO 2002) (http://www.who.int/ageing/projects/elder_abuse/alc_toronto_declaration_en.pdf.); Action on Elder Abuse (www.elderabuse.org.uk).

(3) På et internationalt symposium, som fandt sted i Köln i maj 2006 under protektion af kommissær Vladimir Spidla (Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Ligestilling), svingede de rapporterede prævalensrater for »Vold mod ældre« i de forskellige lande mellem 5 % og 20 % (Rapport om symposiet »Gewalt und Vernachlässigung gegenüber alten Menschen in häuslicher und institutioneller Pflege« i Forum kriminalprävention 4/2006 og 1/2007).

(4) UK Study of Abuse and Neglect of Older People (britisk undersøgelse af mishandling og forsømmelse af ældre) (juni 2007)

(www.natcen.ac.uk).

(5) Statistisches Bundesamt (2005): Pflegestatistik 2003 — Deutschlandergebnisse. Wiesbaden.

(6) Landespräventionsrat Nordrhein-Westfalen (2006): Gefahren für alte Menschen in der Pflege.

(7) Denne definition svarer til Toronto-erklæringen om global forebyggelse af ældremishandling (WHO 2002, fodnote 2).

(8) Landespräventionsrat Nordrhein-Westfalen (fodnote 6), Toronto-erklæringen (fodnote 2) og britisk undersøgelse (fodnote 4).

(9) Görgen, Thomas (2005a): Nahraumgewalt im Alter. Opferrisiken und Optionen für gewaltpräventives Handeln. Forum Kriminalprävention 3/2005, s. 13-16. Oplysninger om de enkelte europæiske lande findes i Walentich/Wilms/Walter (2005): Gewalt gegen ältere Menschen in der häuslichen und institutionellen Pflege. (Bewährungshilfe 2/2005, s. 166-182).

(10) Görgen, Thomas (2005b): »As if I just didn't exist« — Elder abuse and neglect in nursing homes. Fra M. Cain & A. Wahidin (eds.): Ageing, crime and society.

(11) Oplysninger om udbredelsen af de enkelte voldsfænomener, f.eks. indskrænkelse af bevægelsesfriheden og misbrug af psykofarmaka, findes i Rolf Hirsch (2005): Aspekte zur Gewalt gegen alte Menschen in Deutschland. (Bewährungshilfe 2/2005, s. 149-165).

(12) Görgen 2005a (fodnote 9).

(13) Der fremgår af den anden rapport (2007) fra Medizinischen Dienstes der Spitzenverbände der Krankenkassen in Deutschland om »Qualität in der ambulanten und stationären Pflege«, at 10 % af de undersøgte plejehjemsbeboere havde lidt skade på helbredet som følge af utilstrækkelig pleje

(http://presseportal.de/pm/57869).

(14) Et eksempel herpå er »Bonner Initiative gegen Gewalt im Alter — Handeln statt Misshandeln e.V. (Hrsg.): Alte Menschen in Not — Wir können helfen«. Info-Broschüre. Bonn. 2006. Oplysninger om denne og andre initiativer findes også i International Network for the Prevention of Elder Abuse (www.inpea.net).