Nr. C 337/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
Udtalelse om forslaget til en direktiv om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om maskiner (^ 
(88//C 337/11) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 15. januar 1988 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Francois Perrin-Pelletier til ordfører. Sektionen vedtog sin 
udtalelse den 7. september 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 259. plenarforsamling, mødet den 
27. oktober 1988, med 119 stemmer for, 2 imod og 15 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
Med forbehold af følgende bemærkninger ser ØSU 
meget positivt på såvel det foreliggende forslag til direk­
tiv som på en ændring vedrørende træbearbejdnings-
maksiner, der blev forelagt, mens sagen var under be­
handling. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. Efter at Rådet den 7. maj 1985 vedtog en resolu­
tion om en ny metode i forbindelse med harmonisering, 
har Kommissionen i overensstemmelse med det pro­
gram, der er beskrevet i hvidbogen, fremlagt flere for­
skellige forslag. En række af disse forslag er allerede 
blevet vedtaget af Rådet (trykbeholdere og legetøj), og 
andre er for øjeblikket under behandling. 
Det foreliggende forslag omfatter en sektor, som er 
meget vigtig for gennemførelsen af det indre marked og 
for udviklingen og anvendelsen af den nye metode. 
Indtil nu er principperne i Rådets resolution blevet 
anvendt meget forskelligt. Resolutionen gør det ikke 
blot muligt at vælge på en række områder, men Kom­
missionen har desuden in sine forslag taget hensyn til 
de specielle forhold inden for den pågældende sektor. 
1.2. Formålet med forslaget til direktiv er fri bevæge­
lighed for de maskiner og apparater, der falder ind 
under anvendelsesområdet. Der er således ifølge ØSU 
tale om en tekst, hvis rækkevidde er af stor betydning 
for, om det europæiske enhedsmarked kan gennemføres 
fra 1. januar 1993. Handelshindringerne skyldes i denne 
sammenhæng, at der er stor forskel på medlemsstater­
nes bestemmelser om fremstilling og konstruktion af 
maskiner. Disse bestemmelser er almindeligvis inde­
holdt i den generelle lovgivning om arbejdsforhold og 
supplerer bestemmelserne om arbejdsvilkår. 
Direktivforslaget er ifølge ØSU samtidig et væsentlig 
bidrag til en fællesskabspolitik på det sociale område, 
eftersom det tager udgangspunkt i begrebet integreret 
sikkerhed og fremsættes inden for rammerne af den 
nye metode, hvis formål er at begrænse Fællesskabets 
lovgivningsarbejde til en opstilling af grundlæggende og 
samtidig rent præventive sundheds- og sikkerhedskrav. 
(!) EFT nr. C 29 af 3. 2. 1988, s. 1. Det siger imidlertid sig selv, at denne politik på det 
sociale område kun i praksis vil bære frugt, hvis Kom­
missionen som nævnt i begrundelsen og finansierings­
oversigten tilvejebringer de finansielle midler, som er 
nødvendige for standardiseringsprocessen, samt de for 
arbejdsmarkedsparterne nødvendige informations- og 
konsultationsprocedurer. 
ØSU konstaterer derfor med tilfredshed, at Kommissio­
nen desuden har fremsat en række forslag til direktiver, 
herunder især et forslag om »mindstekrav til sikkerhed 
og sundhed i forbindelse med arbejdstageres anvendelse 
af maksiner, apparater, redskaber, produkter og an­
læg«. ØSU understreger disse direktivers supplerende 
karakter samt behovet for at sikre, at der er fuldstændig 
overensstemmelse mellem disse, således at det er muligt 
at opnå en høj grad af sikkerhed på arbejdspladsen. 
At det er Kommissionens hensigt ved hjælp af denne 
tekst at skabe et »højt beskyttelsesniveau« bekræftes af 
det faktum, at de »væsentlige krav« tager udgangspunkt 
i begrebet »integreret sikkerhed«, hvorved forstås øn­
sket om at fjerne de med fremstillingen og konstruktio­
nen forbundne risici. Dog vil ØSU gerne fremhæve to 
hermed forbundne aspekter med forbehold af bemærk­
ningerne i punkt 2.3 og 2.5 nedenfor: 
— Hvad nye maskiner angår, har man ikke nødvendig­
vis de samme muligheder efter fremstillingen som i 
forbindelse med fremstilling og konstruktion. ØSU 
tager ligeledes forbehold over for de punkter i det 
fremlagte forslag, som kunne fortolkes på en sådan 
måde, at det skulle være muligt at bringe allerede 
fremstillet materiel »i overensstemmelse« med direk­
tivet. En sådan fortolkning er især mulig i forbindel­
se med den sidste sætning i artikel 2, stk. 4, eller 
artikel 4, stk. 2. 
Mere generelt ville det være en alvorlig afvigelse fra det 
valgte princip om »integreret sikkerhed«, hvis ansvaret 
for at dokumentere, at maskinen opfylder »overens-
stemmelseskravene« forud for anbringelsen af EF-mær-
ket blev overladt til importøren {eller fabrikantens eta­
blerede repræsentant i Fællesskabet), eller ligefrem til 
brugeren. Det ville således være ønskeligt, om det var 
fabrikanten selv, uanset oprindelsesland, og ikke en 
repræsentant, der var eneansvarlig for overensstemmel-
seserklæringen (art. 8, litra b) og anbringelsen af EF-
mærket (art. 9). 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/31 
— På den anden side, er det pr. definition ikke muligt 
at bringe henholdsvis maskiner, der er taget i brug 
før direktivets ikrafttrædelse, og brugte maskiner, 
der bliver handlet efter denne dato, i overensstem­
melse med direktivet. ØSU har noteret sig, at for 
maskiner, der er taget i brug, er en forbedring 
af materiellet omfattet af forslaget til direktiv om 
»anvendelse«, samt at Kommissionen har til hensigt 
at udarbejde et direktivforslag specielt med henblik 
på brugte maskiner. 
1.3. Direktivforslagets anvendelsesområde er meget 
bredt. 
ØSU har noteret sig, at en række af de maskiner, der 
ikke er omfattet, på ny skal indarbejdes i direktivet i 
overensstemmelse med den i EØF-traktatens arti­
kel 149, stk. 3, omtalte procedure. ØSU mener imidler­
tid, at ikke alle maskiner frembyder de samme iboende 
risici. Maskiner, som indebærer alvorlige risici, bør 
derfor gøres til genstand for særlige væsentlige krav 
samt underkastes forudgående kontrol af tredjemand. 
I denne forbindelse udtrykker ØSU tilfredshed med 
Kommissionens ændring med hensyn til træbear-
bejdningsmaskiner. ØSU anmoder om at blive hørt i 
forbindelse med disse ændringer, således som der er 
blevet det i forbindelse med det foreliggende direktiv, 
eftersom overensstemmelsesproceduren muligvis vil 
blive ændret ved denne lejlighed, og eftersom det even­
tuelt skal afgøres, om der ikke for de farligste maskiner 
burde udarbejdes særlige procedurer. 
ØSU mener desuden, at det ville være oplagt nærmere 
at bestemme anvendelsesområdet for henholdsvis dette 
forslag til direktiv og andre fællesskabsdirektiver, som 
indeholder tekniske forskrifter vedrørende fremstilling 
og anvendelse med det formål at hæve sikkerheds- og 
sundhedsniveauet. Der skal først og fremmest nævnes 
direktiv 73/123/EØF af 19. februar 1973 om tilnærmelse 
af medlemsstaternes lovgivning vedrørende elektrisk 
materiel, som skal anvendes inden for et bestemt spæn-
dingsområde (lavspændingsdirektivet). 
1.4. Forslaget til direktiv er blevet udarbejdet i over­
ensstemmelse med de principper om en »ny metode«, 
som blev opstillet i resolutionen af 7. maj 1985. ØSU 
ville gerne have haft — i det mindste tilnærmelsesvist 
— kendskab til, hvornår samtlige direktivets væsentlige 
krav (bilag I) skal være opfyldt ved hjælp af harmonise­
rede standarder. Kommissionen har ikke været i stand 
til at give et nogenlunde præcist svar på dette spørgsmål. 
ØSU er imidlertid overbevist om, at den nødvendige 
»overgangsperiode«, inden »den nye metodes« bestem­
melser træder fuldstændig i kraft, selv i bedste fald 
langt vil overskride nøgleåret 1992. Dette bevirker, at 
direktivet »forvaltning« i specielt overgangsperioden 
bliver af afgørende betydning. 
1.4.1. I resolutionen af 7. maj 1985 foreskrives det, 
at de »væsentlige sikkerhedskrav, som markedsførte 
produkter skal opfylde, skal udformes tilstrækkelig præcist til, at de ved gennemførelse heraf i national ret 
kan udgøre retsgyldige forpligtelser«. ØSU er klar over, 
at en direkte anvendelse af de væsentlige krav kan føre 
til vanskeligheder og i værste fald være med til at skabe 
hindringer, hvis medlemsstaternes kontrolmyndigheder 
fortolker kravene restriktivt, og forbudsprocedurerne i 
artikel 7 alt for ofte tages i anvendelse, (denne mulighed 
omtales af Kommissionen i begrundelsen til direktivet, 
jf. I, 4., 6. afsnit). 
1.4.2. Ikke desto mindre mener ØSU, at Kommissio­
nens forslag generelt vil gøre det muligt at anvende de 
nævnte krav umiddelbart, selv når der ikke findes nogen 
standarder. 
1.5. Helt konkret foreslår ØSU, at der træffes følgen­
de foranstaltninger: 
1.5.1. For — af hensyn til både virksomhederne og 
kontrolmyndighederne — at lette overgangsperioden, 
hvor der for størstedelen af det materiel, der dækkes 
af anvendelsesområdet, ikke vil foreligge fuldstændige 
standarder for de enkelte maskintyper bør Den euro­
pæiske Standardiseringsorganisation (CEN), efter 
behov og med mandat fra Kommissionen, i overens­
stemmelse med de sædvanlige procedurer udarbejde 
fortolkningsdokumenter, som for de enkelte maskinka-
tegorier angiver de i pågældende tilfælde gældende væ­
sentlige krav (en sådan udvælgelse foreskrives direkte i 
artikel 8, litra a), i), og i bilag I, 1. afsnit, under de 
indledende bemærkninger), og eventuelt de tilsvarende, 
godkendte nationale standarder (art. 5). 
Udarbejdelsen af et sådant dokument ville ikke kun 
være til store nytte for virksomhedernes forsknings­
afdelinger og for medlemsstaternes kontrolmyndighe­
der, men burde samtidig virke som en kraftig ansporing 
til at udarbejde komplette produktstandarder (type C 
standarder), hvilket ville kunne ske på grundlag af 
dokumentet. 
1.5.2. Endelig anmoder ØSU Kommissionen om at 
tilvejebringe alle de nødvendige forudsætninger for, at 
CEN og Den europæiske Komité for elektroteknisk 
Standardisering (Cenelec) som planlagt kan inddrages 
i et samarbejde. ØSU afventer spændt resultatet af 
Kommissionens overvejelser om bedre inddragelse af 
arbejdsmarkedsparterne i CEN/Cenelec's arbejde. 
1.6. ØSU er klar over, at det er vanskeligt at vurdere 
de økonomiske konsekvenser af et sådant direktiv, især 
for de mindre virksomheder. I en sådan vurdering skal 
der ikke blot tages hensyn til omkostningerne i forbin­
delse med et Europa under et fælles indre marked samt 
de fordele, der for fabrikanterne er forbundet med et 
harmoniseret regelsæt — og følgelig identiske produk­
ter — gældende for markedet i alle medlemslande. Der 
skal også tages hensyn til de vidtgående konsekvenser, 
Nr. C 337/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
som det vil have for det sociale og arbejdsmarkedsmæs­
sige område, at der anvendes maskiner, som opfylder 
kravene om »integreret sikkerhed«. 
Dette giver ØSU anledning til at fremsætte to be­
mærkninger. 
1.6.1. For fabrikanterne fører en ensartet anvendelse 
af de væsentlige sikkerhedskrav først og fremmest til 
en fjernelse af hindringerne for fri bevægelighed mellem 
medlemsstaterne, og ØSU kan ikke godtage, at frem­
stillingsmetoderne i de enkelte lande bedømmes forskel­
ligt afhængigt af deres industrialiseringsgrad samt at 
der skelnes mellemstore og mindre virksomheders pro­
duktion. 
1.6.2. Til gengæld forudsætter brugernes ret til dette 
sikkerhedsniveau, at mindstekravene overholdes, uan­
set hvor materiellet kommer fra, og dette gælder ikke 
mindst materiel fra tredjelande. 
1.7. ØSU mener, at der til »gennemførelse af direkti­
vet« bør nedsættes et stående specialudvalg (foreskrevet 
i resolutionen af 7. maj 1985) med deltagelse af »eksper­
ter eller rådgivere« som repræsentanter for arbejdsmar­
kedets parter. 
Den store betydning, som Kommissionen selv tillægger 
dette forslag til direktiv, berettiger efter ØSU's mening 
fuldt ud, at der nedsættes et sådant udvalg, således at 
klagemulighederne ikke kun begrænses til en specialise­
ret arbejdgruppe under det udvalg, som blev nedsat 
i henhold til artikel 5 i direktiv 83/189/EØF om en 
konsultationsprocedure vedrørende tekniske normer og 
standarder. Kommissionen har for øvrigt i forbindelse 
med andre direktiver, især forslaget til direktiv om 
byggematerialer, foreslået, at der blev nedsat et sådant 
stående udvalg. ØSU tilsluttede sig i den forbindelse 
ikke blot det omtalte initiativ, men henstillede endda 
til Kommissionen at sørge for, at de berørte parter, 
herunder især fabrikanter og brugere, blev i inddraget 
i arbejdet med at forvalte direktivet. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel l,stk. 3 
2.1.1. Nogle af undtagelserne i artikel 1, stk. 3 — 
som f.eks. »mobile maskiner til bygge- og anlægsvirk­
somhed« — er temmeligt vage, og der kunne for nogle 
maskiners vedkommende opstå tvivl om, hvorvidt de 
helt eller delvis falder ind under direktivets anvendelses­
område. Det ville derfor være hensigtsmæssigt at præci­
sere definitionerne. 
2.1.2. Under arbejdet fik ØSU forelagt en ændring 
af direktivet, hvorefter anvendelsesområdet også skal 
omfatte træbearbejdningsmaskiner. ØSU udtrykker til­
fredshed med ændringen og mener, at oversigten over 
materiel, som ikke omfattes af direktivet, bør reduceres 
snarest muligt efter samråd med de berørte erhverv. Det er ligeledes nødvendigt at tydeliggøre sammen­
hængen med andre direktiver, herunder ikke mindst 
lavspændingsdirektivet. ØSU foreslår derfor at affatte 
stk. 3, sidste led, således: 
»Alle maskiner, der opfylder ovennævnte definition, 
og som er omfattet af et EF-direktiv, der indeholder 
væsentlige sikkerhedskrav eller teknische forskrifter 
for konstruktion og fremstilling med hensyn til sik­
kerhed og sundhed for så vidt angår de risici, der 
omfattes af dette direktiv.« 
2.2. Artikel 2 
Der bør tilføjes et nyt stk. 5 til artikel 2 i Kommissionens 
forslag omhandlende muligheden for fri bevægelighed 
for maskiner beregnet til afprøvning: 
»5. Medlemsstaterne lægger ingen hindringer i vejen 
for den frie bevægelighed eller for anvendelsen af 
maskiner, som ikke er i overensstemmelse med di­
rektivet, dersom disse maskiner anvendes til afprøv­
ning, og forudsat at enhver form for almindelig 
produktionsvirksomhed er udelukket.« 
2.3. Artikel 2, stk. 4 
Messer og udstillinger er kommercielle arrangementer, 
som ofte er af international karakter. Præsentation af 
materiel, som er beregnet til tredjelande, og som derfor 
er i overensstemmelse med disse landes regler, skal 
derfor være tilladt. 
ØSU foreslår derfor at udvide rækkevidden af stk. 4 
med følgende formulering: 
»Medlemsstaterne modsætter sig ikke, at der på 
messer, udstillinger osv., (...) præsenteres maskiner, 
som ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne 
i dette direktiv, forudsat at det ved skiltning klart er 
anført, at disse maskiner ikke er i overensstemmelse 
samt at de kun kan erhverves eller anvendes i en 
medlemsstat 
— såfremt de af fabrikanten eller udstilleren brin­
ges i overensstemmelse, dersom maskinen er ble­
vet delvis afmonteret i udstillings- og demonstra-
tionsøjemed, eller 
— såfremt der leveres en type, som opfylder krave­
ne i dette direktiv, dersom der er tale om en 
model, som er konstrueret og fremstillet med 
henblik på levering til et tredjeland.« 
2.4. Artikel 3 
ØSU understreger, at de væsentlige krav, som anføres 
i artikel 3, og som gentages i bilag I, kun gælder 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/33 
for maskiner som, i overensstemmelse med artikel 2, 
markedsføres efter datoen for direktivets ikrafttræ­
delse. Dette bør anføres klart og tydeligt i artikel 2 eller 
artikel 3. 
2.5. Artikel 4, stk. 2 
For at forebygge enhver tvivl om fortolkningen af dette 
stykke bør det præciseres at maskiner, som er beregnet 
på at indgå i et større anlæg, men som også kan fungere 
særskilt, skal forsynes med overensstemmelseserklæring 
af fabrikanten og med EF-mærke. 
Når maskiner, eller dele af maskiner (i artikel l's for­
stand), kun kan fungere, hvis de indgår i et større anlæg, 
påhviler overensstemmelsesattesteringen og påføringen 
af EF-mærket den part, som har det endelige ansvar for 
konstruktionen og/eller demonteringen af enkeltdele til 
et større, komplekst mekaniseret anlæg. 
2.6. Artikel 5 
2.6.1. Hvis artikel 5, stk. 1, skal være i overensstem­
melse med artikel 8, skal stykket formuleres således: 
»Medlemsstaterne forudsætter at maskiner, der er 
forsynet med EF-mærke, og som ledsages af en EF-
overensstemmelseserklæring udstedt af fabrikanten, 
opfylder de væsentlige sikkerhedskrav, der omhand­
les i artikel 3.« 
2.7. Artikel 6 
I forlængelse af bemærkningerne i punkt 1.7 finder 
sektionen det utilstrækkeligt blot at gøre brug af det 
stående udvalg, der er nedsat i henhold til direktiv 
83/189/EØF; dette udvalg vil næppe have kompetence 
til at »forvalte« direktivet. Sektionen mener, at det i det 
foreliggende tilfælde er påkrævet at nedsætte et særligt 
stående udvalg, således som det er hjemlet i resolutionen 
af 7. maj 1985. 
ØSU har med interesse noteret sig, at Kommissionen 
agter at inddrage arbedsmarkedets parter i forvaltnin­
gen. Det er tænkeligt, at disse ønsker at medvirke i 
beslutningstagningen i denne instans, men ikke desto 
mindre bør man undgå at gøre udvalget alt for stort, 
så det kommer til at virke tungt og trægt. 
ØSU foreslår derfor, at det stående udvalg: 
— sammensættes af repræsentanter udpeget af med­
lemsstaterne, 
— bistås af repræsentanter for fabrikanterne og repræ­
sentanter for lønmodtagerne (i den udstrækning 
forbrugerinteresser måtte være berørt, bør der også 
inddrages forbrugerrepræsentanter), — får en repræsentant for Kommission som formand. 
Udvalget skal udføre de opgaver, som det får pålagt af 
Kommissionen, og herunder konsulteres" i alle spørgs­
mål vedrørende direktivets iværksættelse. Det skal fun­
gere inden for rammerne af procedure 3, variant a), i 
Rådets afgørelse af 13. juli 1987. 
2.8. Artikel 7 
I begrundelsen henviser Kommissionen til bestemmel­
serne i artikel 7 og betegner denne som en »beskyttel­
sesklausul«. Denne betegnelse (som i øvrigt også benyt­
tes i resolutionen af 7. maj 1985) er tvetydig. 
I traktate benyttes udtrykket »beskyttelse« i artikel 226 
i betydningen »beskyttelsesforanstaltninger« (hvilken 
formulering også anvendes i bl. a. artikel 91 om dum­
ping og artikel 115 om handelspolitik). 
Det ville være beklageligt, om medlemsstaterne opfatte­
de og anvendte bestemmelserne i artikel 7 til at beskytte 
deres nationale marked. Det er derfor ønskeligt at litra 
c) under artikel 7, stk. 1, udgår. 
2.9. Artikel 8 
2.9.1. ØSU mener, at det tekniske dossiers indhold 
bør forenkles: 
— Dels fordi udviklingen af nye arbejdsmetoder i for­
bindelse med konstruktionen af maskiner i vid ud­
strækning bygger på anvendelse af informatik frem­
for skriftlig dokumentation. 
— Dels fordi det er afgørende nødvendigt for fabrikan­
ten at værne om know-how og fabrikationshemme­
ligheder. Dette betyder, at enhver form for doku­
mentation, som ikke er strengt nødvendig for at 
kunne bevise, at de væsentlige krav er overholdt, 
ikke må gøres offentlig, ligesom det tekniske dossier 
heller ikke må videregives til uvedkommende myn­
digheder, som ikke er underkastet tavshedspligt. 
2.9.2. ØSU understreger i øvrigt, at udtrykket »hans 
i Fællesskabet etablerede repræsentant« har begrænset 
juridisk betydning og i de fleste tilfælde ikke omfatter 
importører. Det ville derfor være ønskeligt, at det ud­
trykkeligt nævnes i EF-overensstemmelseserklæringen, 
hvor dossierret kan fås. 
2.9.3. Endelig tvivler ØSU på, at det er muligt at 
gennemføre disse bestemmelser i praksis, når de gælder 
produkter fra tredjelande. Når standarderne omfatter 
»væsentlige sikkerhedskrav«, bør det imidlertid være 
muligt at foretage kontrol ved grænserne i overensstem­
melse med aftalen af 12. april 1979 om tekniske handels­
hindringer og den internationale konvention af 21. ok-
Nr. C 337/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
tober 1982 om harmonisering af varekontrollen ved 
grænserne. 
2.9.4. Dette bliver utvivlsomt tilfældet, når de har­
moniserede standarder kommer til at gælde for maski­
ner (eller dele af maskiner), som falder ind under direk­
tivets anvendelsesområde. 
2.9.5. Under alle omstændigheder bør overensstem-
melseserklæringen kun kunne udstedes af fabrikanten, 
som det også allerede er nævnt ovenfor (punkt 1.2, 
næstsidste afsnit). 
2.9.6. ØSU foreslår derfor: 
— at man i stk. 1 og 2 i Kommissionens forslag sletter 
»eller hans i Fællesskabet etablerede repræsentant«, 
— at man i første punktum i stk. 4 i Kommissionens 
forslag sletter »når hverken fabrikanten (...) i Fælles­
skabet«. 
2.10. Artikel 9, stk. 1 
Den nye formulering af stk. 1 (som Kommissionen 
foreslår i henhold til artikel 149, stk. 3), fastsætter 
for materiel, som underkastes typeafprøvning, at EF-
mærket skal ledsages af kendingsmærket for det god­
kendte organ, som har udstedt attesten. 
Denne metode er ikke helt risikofri, idet den kan frem­
me tendensen til at købe materiel fra nationale atteste-
ringsorganer, hvilket er ensbetydende med en hindring 
for anvendelsen, men ikke for den frie bevægelighed. 
Man kan derfor stille det spørgsmål, om mærket bør 
figurere udtrykkeligt på maskinen, eller kun i brugsan­
visningen. Det foreslås derfor at ændre slutningen af 
sidste afsnit til følgende: 
»... og eventuelt et særligt mærke, som angiver, at 
maskinen har været underkastet EF-typeafprøv-
ning.« 
2.11. Artikel 9, stk. 3 
2.11.1. Med hensyn til forbudet mod »at anbringe 
mærker eller oplysninger på maskinerne, der kan for­
veksles med EF-mærket« rejser ØSU spørgsmålet, om 
det ikke skulle være muligt at benytte sikkerhedsmær-
ker, naturligvis ud fra den forudsætning, at disse mær­
ker tilpasses på en sådan måde, at de udgør en bekræf­
telse på, at direktivets væsentlige krav er nøje overholdt. 
2.11.2. Bibeholdelse af de eksisterende mærker kan 
måske føre til handelshindringer, som er særlig farlige: 
i teorien lægger de ikke hindringer i vejen for den frie 
bevægelighed, men i betragtning af den betydning, som 
kontrolinstanserne i virksomhederne tillægger dem, kan 
de måske virke afskrækkende på brugerniveau. 
2.11.3. Imidlertid er det en kendsgerning, at sikker-
hedsmærkning, som i resolutionen af 7. maj 1985 anses for et middel, der beviser overensstemmelse, ifølge det 
foreliggende direktivforslag ikke kan påtvinges med­
lemsstaterne (jf. begrundelsen, punkt 2, overensstem-
melsesattestation). 
2.11.4. Det er dog rimeligt at stille det spørgsmål, 
om der ikke mellem de to attesteringsordninger, nemlig 
fabrikanterklæring (som er det grundlæggende princip 
i direktivet) og tredjemandsattestation (som foreslås for 
de farligste maskiner), kan findes en gylden middelvej, 
hvor sikkerhedsmærket udstedes på vilkår, som fastlæg­
ges af Kommissionen, til fabrikanter, der måtte ønske 
det (der er altså ikke tale om en forpligtelse): herigen­
nem skulle det kunne sikres, at direktivet anvendes 
fornuftigt, uden at fabrikanterne pålægges alt for store 
byrder. 
2.11.5. Artikel 93 
Følgende stk. 4 føjes til Kommissionens forslag: 
»4. Såfremt et mærke udstedt af tredjemand navnlig 
har til formål at attestere overensstemmelsen med 
direktivets væsentlige krav, skal dette mærke god­
kendes af Kommissionen efter høring af det stående 
udvalg.« 
2.12. Artikel 10 
I Kommissionens tekst tilføjes efter »enhver afgørelse 
truffet af en medlemsstat« følgende: »eller af et god­
kendt organ«. 
Den procedure for indsigelse, som fabrikanterne har 
mulighed for at benytte i tilfælde af, at en medlemsstat 
bestrider overholdelsen af direktivets væsentlige krav, 
virker afskrækkende, ikke mindst for små og mellem­
store virksomheder. Det ville være ønskeligt, at man 
giver disse virksomheder lettere mulighed for at forsvare 
deres legitime interesser ved at etablere en let tilgængelig 
og ikke alt for kostbar EF-procedure. 
ØSU foreslår i den forbindelse følgende to løsninger: 
— enten anmodes Kommissionen om at foreslå et sær­
direktiv med det formål at etablere en EF-procedure, 
som skal gælde for samtlige direktiver, for hvilke 
der kan opstå tilsvarende problemer, 
— eller også fastsættes der i det foreliggende direktiv 
en procedure, hvorefter fabrikanten i første instans 
kan gå til det stående udvalg (som omtales i punkt 
2.7 ovenfor), og i anden instans til EF-Domstolen, 
idet hele proceduren skal være enkel og foregå 
skriftligt, dersom sagsøgeren anmoder om det, lige­
som der ikke skal være pligt til at benytte advokat. 
2.13. Bilag I 
Dette bilag indeholder de væsentlige krav, således som 
de skal forstås i henhold til den »nye metode«, og giver 
ikke anledning til mange kommentarer fra ØSU, som 
31. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 337/35 
udtrykker påskønnelse af, at bilaget er så udtømmende. 
ØSU finder det imidlertid på sin plads at fremsætte 
følgende bemærkninger: 
2.13.1. Overskriften til punkt 1.1.2 »Principper for 
integrering af sikkerheden« skal opfattes i bred betyd­
ning, nemlig således at sikkerhed betyder beskyttelse af 
personers fysiske integritet og derfor omfatter såvel 
risiko for ulykker som sundhedsmæssige risici. Dette er 
i øvrigt udtrykkeligt præciseret i litra a). 
2.13.2. Punkt 1.1.2, litra d). Følgende sætningsled 
bør tilføjes: »samt anvendelsesmåder, som med rimelig­
hed kan forventes«. 
Til gengæld omfatter kapitel 2, »Supplerende væsentlige 
sikkerhedskrav for visse kategorier af maskiner«, også 
forbrugernes hygiejne, hvilket bør præciseres i over­
skriften, som skal lyde »Væsentlige krav til sikkerhed 
og hygiejne...«. 
2.13.3. Punkt 1.1.4, Belysning. ØSU foreslår formule­
ringen »maskinen skal være konstrueret og fremstillet 
således, at arbejdsområdet kan oplyses tilstrække­
ligt...«. 2.13.4. Punkt 1.7.4, litra b). Direktiv 86/188/EØF 
om støj træder først i kraft den 1. januar 1990. Det er 
derfor ikke ønskeligt at indføre nye målinger desan­
gående i de foreslåede bestemmelser, idet »oplysende 
mærkning« om maskiner er nedfældet i dette direktivs 
artikel 8. 
Men i det mindste bør ordlyden af de to direktiver 
afstemmes indbyrdes, og lydtrykniveauet bør være på 
85 dB(A), som fastsat i direktiv 86/188/EØF og ikke på 
80 dB(A), som nedfældet i punkt 1.7.4, litra f). 
2.13.5. Punkt 2.1, litra d). Man bør henholde sig til 
direktivets målsætning og ikke indblande standardise-
ringsaspekter, hvorfor andet punktum bør affattes såle­
des »de indvendige hjørner skal være forbundne, så de 
kan rengøres fuldstændigt«. 
2.13.6. Punkt 2.1, litra f). Dette krav risikerer ikke 
at kunne overholdes. Det afgørende er, at samtlige 
maskindele er tilgængelige for rengøring, så det undgås, 
at væsker kan stagnere, eller at der eventuelt trænger 
insekter ind, selv om man har forsøgt at hindre det. 
2.14. Bilag II 
»EF-overensstemmelseserklæring (1) 
Fabrikanten (2) 
erklærer hermed, at nedennævnte nye maskine (3) 
(4) er i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne til direktiv /EØF. 
(5) er identisk med den maskine, for hvilken der er udstedt EF-typeattest nr af (6) 
og fremstillet i overensstemmelse med standard nr. ... 
— Det dossier, som omtaltes i artikel 8, står til rådighed for de ansvarlige nationale 
myndigheder hos (7) 
— Fabrikanten erklærer at bemyndige til at repræsentere sig i Fællesskabet med hensyn 
til de rettigheder og pligter, som er en følge af direktivets gennemførelsesbestemmelser (8). 
Udfærdiget i den 
Underskrift (9) 
1. Denne erklæring skal udfærdiges på samme sprog som brugsanvisningen (jf. bilag I, 
pkt. 1.7.4) enten maskinskrevet eller med blokbogstaver. 
2. Firmanavn, fabrikantens fulde adresse. 
3. Beskrivelse af maskinen (mærke, type, serienummer osv.). 
4. Overstreges, når den i artikel 8, stk. 2, litra b), omhandlede procedure anvendes. 
Nr. C 337/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 88 
5. Overstreges, når den i artikel 8, stk. 2, lit 
6. Navn og adresse på det godkendte organ 
7. Navn og fuld adresse på den virksomhed 
8. Firmanavn, navn og fuldstændig adresse 
9. Underskriverens navn og stilling.« 
2.15. (nyt) Bilag 111 
Der foreslås en ændring under B. »Ved anvendelsen af 
den i artikel 8, stk. 2, litra b), omhandlede procedure 
anvendes følgende model«. 
I stedet for kendingsmærket for det godkendte organ 
anbringes ved siden af EF-mærket et tegn (f.eks. bogsta­
verne ET), som betyder, at maskinen har været under­
kastet en typeafprøvning. 
2.16. (nyt) Bilag V 
Kravet i bilag V om at det tekniske dossier skal omfatte 
»en beskrivelse af de løsninger, der er valgt for at 
forebygge de risici, som maskinen frembyder, understre­
ger de absolutte formuleringer, som er valgt en række 
steder i dette forslag. Ofte er det umuligt at forudse 
alle de risici, som kan opstå, hvis den person, der 
betjener maskinen, udviser uforsvarlig eller momentan 
irrationel adfærd. Det ville derfor være mere realistisk 
at tilføje et forbehold som f.eks. »at rydde risici af vejen 
for så vidt som dette er rimeligt gennemførligt« såvel 
hér som andre steder i teksten, hvor det er lige så 
passende. 
Punkt 1 og 2 
Ordene »eller hans i Fællesskabet etablerede repræsen­
tant« udgår. 
Punkt 3 
Mellem »hans i Fællesskabet etablerede« og »repræsen­
tant« indføjes: »og i overensstemmelseserklæringen ud­
trykkeligt nævnte«. 
Bryssel, den 27. oktober 1988. ra a), omhandlede procedure anvendes. 
eller den person, hos hvem dossieret kan fås. 
å fuldmagtshaveren. 
2.17. (nyt) Bilag VI 
I dette bilag defineres EF-typeafprøvningen, en procedu­
re som allerede forekommer i andre tekster, herunder 
direktiv 84/528/EØF og direktiv 84/532/EØF. Det ville 
i høj grad øge EF-lovgivningens troværdighed, hvis 
procedurer, der går under den samme betegnelse, rent 
faktisk også var identiske eller i det mindste harmonise­
rede. Det er selvfølgelig rimeligt nok, at Kommissionen 
præciserer og videreudvikler sin lovgivning i takt med 
de indhøstede erfaringer. Samtidig må der dog peges på 
det nødvendige i, at man ikke fastholder diskrepanser 
mellem teksterne, som enten gør reglerne tvetydige eller 
uforståelige. 
I artikel 9, stk. 1, tales der om »det godkendte organ, 
der har udstedt EF-typeafprøvningsattesten«. 
Det ville derfor være ønskeligt, om den samme betegnel­
se blev anvendt overalt i direktivet. I bilag VI opereres 
der med betegnelsen »udpeget«, og ØSU foreslår derfor, 
at man vælger udtrykket »godkendt« for hele direktivet, 
og at »udpeget« erstattes med »godkendt« i punkt 2, 3, 
4 (2. afsnit), 5, 6 og 9. 
I punkt 2, 3. afsnit, føjes til ordene »den ledsages af 
en maskine, der er repræsentativ for den planlagte 
produktion« følgende passus »eller i givet fald gives der 
oplysning om, hvor maskinen kan afprøves.« 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg