ANDEN RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL RAADET OG EUROPA-PARLAMENTET OM GENNEMFOERELSEN AF "KONKLUSIONERNE FRA MIDTVEJSMINISTERKONFERENCEN OM INTEGRATION AF FISKERIET OG MILJOEET 13-14 MARTS 1997 I BERGEN"

1. Indledning

Denne rapport er struktureret paa samme maade som den, der blev udarbejdet af Kommissionen i 1998 (KOM(1998) 326 endelig udg. af 19.5.1998). Rapporten kommer derfor - ligesom sin forgaenger - ikke naermere ind paa afsnittene om retningslinjer, forvaltningsmaal og strategier. I den foreliggende rapport redegoeres der for afsnittet om foranstaltninger, som udgoer stoerstedelen af konklusionerne og retter sig meget direkte til myndighederne. Rapporten omhandler foranstaltninger paa EU-niveau og indeholder ikke oplysninger om foranstaltninger, der gennemfoeres af de enkelte medlemslande.

2. Genopbygning eller opretholdelse af gydebiomassen

(Afsnit 6 og 7 i konklusionerne)

I loebet af 1998 indfoerte ICES et forsigtighedsprincip inden for fiskeriforvaltning (maksimums- og maalreferencer, se nedenfor). Dette forsigtighedsprincip blev fuldstaendigt indarbejdet i ICES' raadgivning om forvaltning af kommercielle fiskebestande for 1999, der blev offentliggjort i november 1998.

Da Kommissionen udarbejdede sit forslag til TAC og kvoter for 1999, benyttede den i vid udstraekning dette af ICES udviklede forsigtighedsprincip inden for fiskeriforvaltning. Raadet kunne paa sit moede i december 1998 vedtage de fleste TAC, som Kommissionen havde foreslaaet for fiskebestande i det omraade, som Nordsoekonferencen daekker, uden aendringer (Raadets forordning (EF) nr. 48/1999 af 18. december 1998).

Paa det aarlige bilaterale moede i 1998 mellem EU og Norge om fiskebestandene i Nordsoeen, noterede parterne, at en raekke vigtige demersale og pelagiske bestande ifoelge ICES ligger taet paa eller uden for de sikre biologiske graenser. De var enige om, at det er noedvendigt med en vedvarende indsats for at forbedre den generelle bestandssituation.

Paa baggrund af den aktuelle bestandssituation for roedspaette enedes EU og Norge om fortsat at foelge en fleraarig forvaltningsstrategi, der tager sigte paa at genopbygge gydebiomassen. Den TAC for roedspaette for 1999, der blev fastsat af EU og Norge, forventes at foere til en reduktion af fiskeridoedeligheden i forhold til 1998 og at bidrage til en genopbygning af gydebiomassen.

Skoent der er opmuntrende tegn paa, at sildebestanden, er ved at komme ud af den foruroligende situation, den befandt sig i i 1996, fastslog EU og Norge, at det er noedvendigt at viderefoere grundbestemmelserne i den genopbygningsplan, de blev enige om i 1996. Saerlige bestemmelser om direkte fiskeri efter brisling, som skulle begraense bifangsterne af ungsild, blev viderefoert for 1998 og 1999.

De bilaterale samtaler, EU og Norge havde indledt i 1995, om forbedring af forvaltningsordningerne for makrel (herunder spoergsmaal som fiskeridoedelighedsprocenter og minimumsgydebiomasseniveauer) blev fortsat i 1998. Skoent der stadig sker fremskridt, har disse samtaler endnu ikke foert til et endeligt resultat. Dette skyldes til dels spoergsmaalets komplekse karakter. TAC for 1998 og 1999 blev fastlagt paa linje med de vedtagne fiskeridoedelighedsprocenter.

Der er opmuntrende tegn paa, at fiskeridoedeligheden for torsk er faldet de sidste par aar. Gydebiomassen er steget i den senere tid og forventes at stige yderligere, efterhaanden som den rigelige 1996-torskeyngel koensmodnes. For 1999 er TAC blevet fastlagt til 132 400 t, hvilket modsvarer et markant yderligere fald i fiskeridoedeligheden for denne bestand. Paa denne maade haaber EU og Norge at konsolidere den gradvise genopbygning af gydebiomassen.

EU og Norge blev enige om at afholde et moede i foerste halvdel af 1999 om anvendelse af et forsigtighedsprincip inden for fiskeriforvaltning. Paa dette moede vil hovedparten af de kommercielt betydningsfulde bestande i Nordsoeen blive droeftet.

Paa ovennaevnte raadsmoede blev Kommissionen for foerste gang anmodet om at overveje at foreslaa TAC for bestandene i Nordsoeen af roedhaj og dybhavsrejer (der findes allerede en TAC for sidstnaevnte art i Skagerrak/Kattegat). Kommissionen lovede at forelaegge Raadet forslag herom i begyndelsen af 1999.

I 1998 fastsatte ICES maksimums- og maalreferencer for de fleste af de bestande, der er anfoert i bilaget til konklusionerne. Der blev fastsat referencer for torsk, kuller, sild, makrel, dybhavsrejer, sperling, roedspaette, sej, tobis, tunge og hvilling. Anvendelsen af forsigtighedsprincippet i fiskeriforvaltningen paa basis af maalreferencer fastsat af ICES er endnu ikke blevet formelt vedtaget af Raadet.

Hvad angaar opstilling af bestandsvurderinger og -prognoser, kan det naevnes, at ICES for nylig har opstillet saadanne bedoemmelser for havtaske, glashvar, sperling og tobis.

3. Indskraenkning af fiskerflaadernes kapacitet og/eller fiskeriindsatsen

(Afsnit 6.9 i konklusionerne)

Maalene for EU-fiskerflaadens kapacitet og/eller fiskeriindsats er fastsat i fleraarige udviklingsprogrammer (FUP). De udformes i overensstemmelse med artikel 11 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3760/92, "grundforordningen", og tager sigte paa at reducere flaadekapacitet og fiskeriindsats til et niveau, der sikrer ligevaegt paa lang sigt med de disponible ressourcer. Det nuvaerende program er det fjerde i raekken og daekker perioden 1.1.1997-31.12.2001 (FUP IV).

Raadets beslutning 97/413/EF af 26.6.1997 indeholder retningslinjerne for fastlaeggelsen af maalene i FUP IV. De kraever en nedskaering af fiskeriindsatsen paa 30% for udryddelsestruede bestande og paa 20% for overfiskede bestande. Satserne er gradueret efter, hvor stor en procentdel disse bestande udgoer af fangsten. Fartoejer med en laengde overalt paa under 12 m, som anvender faststaaende redskaber, er undtaget fra bestemmelserne om kapacitetsnedskaeringer.

FUP IV identificerer fartoejskategorier for hvert enkelt medlemsland og fastsaetter ud fra de udnyttede bestande og de anvendte fangstredskaber de maal for indskraenkningen af fiskeriindsatsen, der skal vaere opfyldt for hver kategori pr. 31.12.2001. Der er ogsaa fastsat mellemliggende aarlige maal for at sikre, at nedskaeringerne gennemfoeres gradvis. I 1997 blev EU-flaaden reduceret med omkring 2% i tonnage og 3% i maskineffekt.

For fartoejer, der anvender ikke-faststaaende redskaber, saasom trawl og snurpenot, kan indskraenkningerne af fiskeriindsatsen i henhold til FUP IV opnaas ved en blanding af indsats- og kapacitetsindskraenkninger under forudsaetning af, at fiskeriindsatsen i klart identificerede fiskerier kan kontrolleres paa tilfredsstillende maade. Tyskland, Frankrig, Nederlandene, Irland, Sverige og Det Forenede Kongerige goer brug af denne bestemmelse inden for nogle fartoejskategorier. Alle andre medlemslande satser paa at opfylde FUP IV-maalene ved udelukkende at indskraenke kapaciteten.

4. Beskyttelse af ungfisk, krebsdyr og bloeddyr

(Afsnit 8 i konklusionerne)

En af de foranstaltninger, der eventuelt vil kunne foere til en midtvejsstigning i gydebiomassen for torsk, er at etablere kasser for at beskytte stimer af ungfisk. Der er dog problemer med at anvende denne fremgangsmaade for torsk, fordi ungtorsk ikke samles i klart afgraensede geografiske omraader i tilstraekkeligt lange perioder. Til trods herfor lykkedes det i begyndelsen af 1998 en raekke medlemslande gennem samordnede nationale foranstaltninger at gennemfoere en midlertidig lukning for at beskytte ungtorsk, der havde samlet sig i Tyske Bugt.

Raadet besluttede foreloebigt at fastsaette forskellige maskestoerrelser for faststaaende redskaber til fangst af henholdsvis storplettet og smaaplettet roedhaj som en midlertidig foranstaltning. Disse to arter blev oprindeligt slaaet sammen under samme maskestoerrelse, hvilket er uheldigt i betragtning af, hvor stor forskel der er i stoerrelsen paa de to arter, naar de er fuldt udvoksede.

Den 30. marts 1998 vedtog Raadet forordning (EF) nr. 850/98 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer. Pr. 1. januar 2000 afloeser denne forordning den gaeldende raadsforordning om tekniske bevarelsesforanstaltninger (Raadets forordning (EF) nr. 894/97 af 29. april 1997). Baade den gaeldende og den nyligt vedtagne forordning vedroerer bl.a. Nordsoeen, Kanalen og Skagerrak. Hovedsigtet med den nye forordning (som med den gaeldende forordning) er at reducere fangsterne af ungfisk, krebsdyr og bloeddyr mest muligt.

Kommissionen har i forbindelse med den reviderede forordning om tekniske bevarelsesforanstaltninger forelagt Raadet et forslag med regler for anvendelse af mere end én raekke maskestoerrelser paa en enkelt fangstrejse ("to-nets reglen"). Dette kommissionsforslag indeholder ogsaa en udvidelse af den obligatoriske brug af logbog til at gaelde fartoejsgrupper, der hidtil har vaeret fritaget herfor. Disse foranstaltninger vil, naar de foerst er vedtaget af Raadet, komme til at gaelde fra den 1. januar 2000.

Desuden er der for oejeblikket ved at blive udarbejdet to nye kommissionsforordninger, som ogsaa haenger sammen med den reviderede forordning om tekniske bevarelsesforanstaltninger. En af forordningerne skal indeholde regler for fartoejer, der driver fiskeri inden for den saakaldte roedspaettekasse (et areal, der groft sagt straekker sig langs Frankrigs, Belgiens, Nederlandenes, Tysklands og Danmarks kyster, og som har store koncentrationer af roedspaetteyngel). Den anden forordning skal indeholde gennemfoerelsesbestemmelser om brug af sorteringstrawl eller sorteringsvinduer ved fiskeri efter rejer; bestemmelserne skulle goere det lettere for fladfiskeyngel at undslippe.

5. Beskyttelse af arter og habitater

(Afsnit 9 i konklusionerne)

Mange af de foranstaltninger, der er beskrevet i andre afsnit af denne rapport, er ikke blot til gavn for det kommercielle fiskeri, men for alle arter som saadan. Specielt vil forordningen om de aarlige TAC/kvoter i forening med forordningen om de tekniske foranstaltninger og de fleraarige udviklingsprogrammer, som alle tager sigte paa at nedbringe og kontrollere fiskeridoedeligheden, faa en gavnlig indflydelse paa Nordsoeens oekosystemer.

Da der er fare for, at tobisfiskeriet vil faa en negativ effekt paa visse havfugles mulighed for at finde foede, har Kommissionen bedt ICES om i naer fremtid at raadgive i dette spoergsmaal. Paa baggrund heraf kan Kommissionen saa eventuelt fremsaette relevante forslag for Raadet.

Ovennaevnte foranstaltninger har til formaal at reducere fiskeriets effekt paa maalarter og ikke-maalarter. Der findes ogsaa specifikke EU-foranstaltninger til generel beskyttelse af arter og habitater af interesse for EU. De findes i fugledirektivet og habitatdirektivet, der gaelder for saavel kystomraader og marine omraader som landomraader. Hovedhjoernestenen i disse direktiver er etableringen af et EU-net af beskyttede omraader, der har faaet navnet Natura 2000.

Etableringen af Natura 2000 er blevet forsinket, og det skyldes primaert, at mange medlemslande ikke har opfyldt deres retlige forpligtelser. Specielt er der medlemslande, som ikke har indgivet deres nationale lister over foreslaaede lokaliteter af betydning for EU inden fristernes udloeb. Kommissionen har grebet dette an paa to maader: for det foerste ved at yde teknisk bistand i form af workshopper, seminarer, konferencer mv. til medlemslandene for at hjaelpe dem med at overvinde de problemer, de er stoedt paa, og for det andet ved at anlaegge sag mod de lande, som fortsat ikke opfylder deres forpligtelser.

Hvad angaar teknisk bistand, er der blevet afholdt en konference, der som specifikt emne havde gennemfoerelsen af habitatdirektivet i marine omraader og kystomraader og som mere generelle emner: finansiering, udvikling af forvaltningsplaner og sikring af samarbejdet med de involverede lokale parter.

Hvad det retslige aspekt angaar, er der rejst sag mod en raekke medlemslande, mens en saadan sag for andres vedkommende endnu er under overvejelse. EF-Domstolen har allerede afsagt nogle vigtige domme. De vedroerer ikke marine problemer direkte, men viser, at Kommissionen er i stand til at opfylde sine forpligtelser med hensyn til at sikre anvendelsen af EF-lovgivningen paa dette omraade.

Rent faktisk er der blevet indgivet et stoet stigende antal nationale lister over foreslaaede lokaliteter af interesse for EU. Det foerste biogeografiske seminar for Atlanterhavsregionen forventes afholdt i efteraaret 1999. Seminaret vil ikke resultere i en oejeblikkelig vedtagelse af den endelige liste, men det vil vaere en milepael for gennemfoerelsen af habitatdirektivet i Atlanterhavsomraadet. Til dato har alle 13 medlemslande med marine omraader og kystomraader haft mindst en naturtype i aabne havomraader og tidevandsomraader paa deres liste over foreslaaede lokaliteter af betydning for EU.

Bilag V til Ospar-konventionen om beskyttelse og bevaring af det maritime omraades oekosystemer og biologiske mangfoldighed, der blev vedtaget i 1998, boer ogsaa naevnes. I indledningen til bilaget hedder det, at Ospar vil forhindre, at der sker overlapning med foranstaltninger, der allerede er godkendt af andre internationale organisationer. Bilagets bestemmelser er konsistente med bestemmelserne i fugledirektivet og habitatdirektivet. De vil goere det muligt for Oslo- og Paris-Kommissionen at vedtage foranstaltninger til beskyttelse af marine habitater og arter, som ikke er direkte daekket af EF-lovgivningen. Paa denne maade skulle man kunne faa et supplerende program med naturbevaringsforanstaltninger for det nordoestlige Atlanterhavsomraade (inklusive Nordsoeen). Kommissionen stoetter det nye bilag. Kommissionen stoetter ogsaa Ospars videnskabelige initiativer, som fx arbejdet paa at forstaa de marine oekosystemer.

Konklusionerne fra Ospars moede i 1998 refererer ogsaa til behovet for en forbedring af samarbejdet med Europa-Kommissionen. Der er overvejelser i gang om, hvordan dette bedst kan opnaas.

Kommissionen har stoettet Biomar-projektet, der gaar ud paa at opstille et omfattende klassificeringssystem for marine biotoper i britiske og irske farvande. Det vil blive fulgt op at det europaeiske temacenter for naturbevaring, i forbindelse med udviklingen af Eunis-systemet. Der er ogsaa givet EU-midler til nogle marine projekter gennem Life-instrumentet, fx det britiske project om bevaringsforanstaltninger i specielle marine bevaringsomraader.

Det er ikke tilfaeldigt at der i habitatdirektivet laegges vaegt paa kystnaturtyper. En stor del af kystzonerne er blandt de mest miljoebelastede omraader i Nordsoeen. Megen belastning stammer fra aktiviteter paa land og i de kystnaere farvande, men en stor del stammer fra offshore- og dybhavsomraader. Kommissionens demonstrationsprogram for integreret kystzone-planlaegning, der omfatter en raekke forskellige oekonomiske sektorer (fx transport, turisme og fiskeri) har til formaal at dokumentere og bedoemme forringelser og vanroegt af mange af Europas kystomraader. Det vil give konkrete eksempler paa god praksis i forbindelse med integreret kystzoneplanlaegning under en raekke forskellige samfundsmaessige, kulturelle, administrative og fysiske vilkaar. Kommissionen vil gerne have en offentlig debat om spoergsmaalet og vil i naer fremtid offentliggoere et hoeringsdokument baseret paa de hidtidige resultater af programmet.

6. Beskyttelse mod andre aktiviteter end fiskeri

(Afsnit 10 i konklusionerne)

Da eksponering af akvatiske arter for farlige stoffer kan have alvorligere foelger for kommercielle fiskebestande og -arter end for marginale eller truede arter, er Kommissionen ved at udarbejde en liste over de stoffer, der er er hoejest prioriterede i rammedirektivet for EU's vandpolitik. Disse stoffer vil blive undergivet miljoekvalitetsmaal og muligvis produktbegraensninger, hvis maalene ikke naas gennem anvendelse af den bedst tilgaengelige teknologi. Dette arbejdsprogram vil supplere det, der hidtil er blevet udfoert under direktiv 96/61/EF der har til formaal at reducere udledningerne af stoffer fra industrianlaeg.

Med hensyn til landbruget afholdt Kommissionen en workshop om reduceret anvendelse af plantebeskyttelsesmidler, som anbefalede, at man bl. a. skulle overveje et forbud mod anvendelsen af disse stoffer i saerligt saarbare omraader og en hurtigere revision af aktive stoffer i henhold til Raadets direktiv 91/414/EOEF. Hvad angaar faren for eutrofiering som foelge af nitrater, har Kommissionen anlagt sag mod en raekke medlemslande for ringe gennemfoerelse af nitratdirektivet, direktiv 91/676/EOEF.

Som repraesentant for EU, der er kontraherende part i Ospar-konventionen om beskyttelse af det nordoestlige Atlanterhav, stoettede Kommissionen Ospars nye strategier vedroerende biodiversitet (som er beskrevet i et nyt bilag til konventionen), farlige og radioaktive stoffer og eutrofiering. Kommissionen har paa samme maade stoettet programmer i de kommissioner, der beskaeftiger sig med beskyttelsen af OEstersoeen og Middelhavet.

7. Kontrol og haandhaevelse

(Afsnit 11 i konklusionerne)

I loebet af 1998 blev den kontrolordning, der anvendes i forbindelse med EU's faelles fiskeripolitik grundigt revideret.

Raadet tilsluttede sig enstemmigt de analyser og konklusioner, der blev fremlagt i meddelelsen om kontrollen under den faelles fiskeripolitik (KOM(98)92 af 12.2.1998). For at afhjaelpe de mangler ved kontrolordningen, som stadig fandtes efter reformen i 1993, blev der i handlingsplanen "Forbedring af gennemfoerelsen af den faelles fiskeripolitik" (SEK(98)949 af 5.6.1998) opregnet en raekke foranstaltninger, som noedvendigvis maa traeffes. Endelig vedtog Raadet i slutningen af 1998, en forordning, Raadets forordning (EF) nr. 2846/98 af 17. december 1998, om aendring af forordning (EOEF) nr. 2847/93 om indfoerelse af en kontrolordning under den faelles fiskeripolitik (1).

(1) EFT L 358 af 31.12.1998, s.5.

Disse initiativer tager sigte paa:

1. et oeget samarbejde mellem alle myndigheder involveret i fiskerikontrol, -inspektion og -overvaagning i alle led (fra fangst til forbruger)

2. stoerre gennemsigtighed, navnlig med hensyn til opfoelgning af stoerre overtraedelser

3. stoerre selvstaendighed for Kommissionens fiskeriinspektoerer

4. oeget overvaagning af tredjelandsfartoejers landinger i EU.

Disse foranstaltninger traeder i kraft i loebet af 1999.

I overensstemmelse med beslutningerne om at goere satellitovervaagning obligatorisk, er der blevet installeret udstyr til positionsbestemmelse paa den foerste gruppe EU-fartoejer, for hvilke dette krav traadte i kraft den 1. juli 1998. Fra den 1. januar 2000 vil alle EU-fiskerfartoejer med en laengde paa over 20 m vaere forsynet med dette kontroludstyr. Fra samme dato skal ogsaa tredjelandsfartoejer, som fisker i EU-farvande, vaere forsynet med det paagaeldende udstyr.

I begyndelsen af 1999 forelagde Kommissionen Raadet et forslag til forordning om fastsaettelse af en liste over de former for adfaerd, der er en alvorlig overtraedelse af reglerne i den faelles fiskeripolitik " (KOM(99)70 af 19.2.1999). Forslaget blev droeftet for foerste gang paa fiskeriministrenes moede i Raadet i marts maaned.

Der har vaeret adskillige udvekslinger af fskeriinspektoerer mellem medlemslande og tredjelande beliggende omkring Nordsoeen, hvori ogsaa fiskeriinspektoerer fra Kommissionen har deltaget. Disse udvekslinger har givet inspektoererne kendskab til andre parters inspektionsprocedurer og -metoder og har forbedret kommunikationen mellem myndighederne gennem etablering af personlige kontakter.

Eksperter fra EU, Norge og Faeroeerne har afholdt bilaterale og trilaterale moeder og er ogsaa moedtes inden for Kommissionen for fiskeriet i det nordoestlige Atlanterhav (NEAFC) for at droefte spoergsmaal om kontrol og gennemfoerelse af bevarelsesforanstaltninger. Der er sket betydelige fremskridt med hensyn til udveksling af oplysninger om landinger fra egne fartoejer. Alle parter har arbejdet sammen om at etablere et edb-system til udveksling af data i NEAFC-regi. Systemet vil kunne tages i brug i naer fremtid og vil kunne benyttes til bilateral dataudveksling.

EU og Norge har over for hinanden forpligtet sig til at styrke kontrollen inden for makrelfiskeriet. Der er nedsat en arbejdsgruppe, som skal se paa landingsprocedurer og specielt vejning af landet fisk.

8. Videnskab, teknologi og oekonomiske konsekvenser

(Afsnit 12, 13, 14 og 15 i konklusionerne)

I den reviderede forordning om tekniske foranstaltninger, som blev vedtaget af Raadet i marts 1998, forpligter medlemslandene sig til, naar de ansoeger om midler fra Kommissionen i 1998, 1999 og 2000, at prioritere forsoegsprojekter, som vedroerer kvadratmaskepanelers eller andre anordningers egnethed til at oege trukne redskabers selektivitet. Kommissionen er forpligtet til at prioritere finansieringen af saadanne projekter.

Kommissionen stiller midler til raadighed for undersoegelser, der er relevante for alle aspekter af den faelles fiskeripolitik, herunder navnlig videnskabelige proevetagningsprogrammer for relevante fiskerier. I 1999-indkaldelsen af forslag blev det specificeret, at undersoegelser vedroerende torsk eller roedspaetter vil blive foretrukket i forbindelse med Nordsoeen.

I 1998 forelaa slutrapporten om det saakaldte Impact-projekt. Rapportens titel er: Effekterne af forskellige former for fiskeri paa de bentiske oekosystemer i Nordsoeen og Det Irske Hav. Dette forskningsprojekt er blevet finansieret af EU. Rapporten er blevet forelagt ICES til videnskabelig evaluering og forvaltningsraadgivning.

9. Information og medvirken

(Afsnit 16, 17 og 18 i konklusionerne)

Raekken af regionale moeder om forvaltningen af visse fiskerier blev viderefoert i hele 1998 og begyndelsen af 1999. Deltagerne i disse moeder var de regionalt involverede medlemslande, industrien, videnskabsmaend og oekonomer. Der blev afholdt tre saadanne moeder i 1998/99. Emnerne var fladfiskerier i Nordsoeen, pelagiske fiskerier i det nordoestlige Atlanterhav og demersale fiskerier i Det Keltiske Hav og den vestlige del af Kanalen. Disse moeder var opfoelgningsmoeder i forhold til dem, der var blevet afholdt tidligere om samme emner, og som var blevet evalueret af Kommissionen i en meddelelse (KOM(1998) 145 af 18.3.1998).

I 1998 igangsatte Kommissionen en raekke uformelle moeder med ikke-statslige organisationer (NGO'er), som tidligere har udtrykt interesse for fiskeri. Det drejer sig baade om miljoeorganisationer og organisationer, som arbejder med udviklingslande. Formaalet med disse moeder er at informere NGO'erne og at faa oplysninger om deres holdninger.

10. Yderligere integration af fiskerier og miljoepolitik

(Afsnit 19 og 20 i konklusionerne)

Kommissionen har bedt sin Videnskabelige, Tekniske og OEkonomiske Komité for Fiskeri om at udarbejde et arbejdsprogram for forskning i fiskeriets biologiske effekt. Programmet boer fastlaegges i loebet af 1999.

Kommissionen foelger den internationale udvikling med hensyn til forsigtighedsprincippet. Kommissionen har deltaget i moeder, som bl.a. ICES, NAFO og NASCO har afholdt om dette emne. Kommissionen agter af evaluere resultaterne af disse moeder.

I februar 1999 deltog EU i FAO's Fiskerikomité (COFI), hvor man vedtog de internationale handlingsplaner for en reduktion af utilsigtet fangst af havfugle ved langlinefiskeri, for bevarelse og forvaltning af hajer og for styring af fiskerikapacitet. Et andet emne, som blev droeftet i COFI var resultatet af FAO's tekniske samraad om muligheden for at opstille retningslinjer for oeko-maerkning af fiskerivarer. Dette samraad, som EU deltog i, fandt sted i oktober 1998.

I februar 1998 vedtog Kommissionen en meddelelse til Raadet og Europa-Parlamentet om Det Europaeiske Faellesskabs biodiversitetsstrategi (KOM(1998)0042). I denne strategi opstilles der bl. a. specifikke maal for en integrering af biodiversitetshensyn i EU's fiskeripolitik og instrumenter. Strategien vil blive efterfulgt af udarbejdelsen af en saerlig handlingsplan for fiskeri og biodiversitet, som vil blive forelagt Raadet og Europa-Parlamentet i aar 2000.