ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.5.

EØSU bemærker, at Kina har anmodet om indkaldelse af et formelt panel vedrørende EU's fremgangsmåde med et såkaldt »analogt land«, og påpeger, at EU for tiden arbejder på at indføre en ny metode, som bør være forenelig med internationale aftaler. EØSU mener, at fremgangsmåden med et »analogt land« bør opretholdes, hvis det i WTO-afgørelsen konkluderes, at udløbet af artikel 15, litra a), ii), ikke automatisk giver Kina status af markedsøkonomi, og at Kina skal overholde de andre forpligtelser, som det indgik i sin tiltrædelsesprotokol.
3.9.

Forslaget til forordning omhandler oprettelsen af en ny tilsynsmekanisme i ESMA, som vil have tilsynsbeføjelser med hensyn til både EU's og tredjelandes centrale modparter. Kommissionen ønsker at forbedre tilsynet med centrale modparter fra tredjelande, navnlig dem, der kan spille en vigtig rolle i forbindelse med clearing af transaktioner i EU. EØSU anbefaler, at Kommissionen afsætter de nødvendige finansielle midler til uddannelse af det personale, der skal arbejde i den nye afdeling under ESMA under hensyntagen til kompleksiteten af den tilsynsaktivitet, der skal udføres.
4.13.

Inden for videnskab og forskning på universitetsniveau gør digitaliseringen af alle forskningsområder det nødvendigt at håndtere enorme mængder videnskabelige data. En passende datainfrastruktur (på nationalt og internationalt plan) vil gøre det muligt også fra fjernt hold at få adgang til og analysere disse data. I forbindelse med at EU planlægger at levere den infrastruktur, der er nødvendig for at fremskynde videnskab og innovation, anslås det, at der i 2025 vil være behov for en halv million dataeksperter i Europa (23). Europa er nødt til at yde en samordnet indsats for at udvikle en sådan grundlæggende datakompetence. Videregående uddannelser på nationalt plan spiller en vigtig rolle i denne henseende og skal suppleres af europæiske ordninger som Erasmus + og Marie Skłodowska-Curie-aktioner.
7.8.

Udvalget mener også, at samarbejdet på tværs af sektorer og instanser mellem europæiske organer og tjenester (decentraliserede eller andre), såsom Den Europæiske Politienhed (Europol), Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (Frontex), Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (EMSA), Den Europæiske Enhed for Retligt Samarbejde (Eurojust) og Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) bør intensiveres og styrkes på grundlag af strategien om integreret grænseforvaltning og forordning (EU) nr. 1624/2016 og under særlig henvisning til den europæiske dagsorden om sikkerhed med henblik på at: — styrke dialogen mellem instanser og inddragelsen af toldmyndighederne med det formål at påvirke Unionens aktioner og tilstedeværelse ved de ydre grænser via medlemsstaterne med henblik på forebyggelse, opsporing og efterforskning af kriminalitet; — etablere et informations- og datasystem med tidlig varsling (udveksling af oplysninger om forsyningskæden og risikorelevante oplysninger) i fuld overensstemmelse med EU-lovgivningens bestemmelser om beskyttelse af personlige oplysninger og under behørig hensyntagen til den fornyede strategi for den indre sikkerhed (2015-2020); — modernisere toldkontrolforanstaltningerne og udvikle koordineringen af toldsamarbejdet på EU-niveau; — indsamle, udveksle og rapportere om bedste praksis med det formål at dele og sammenlægge kapaciteter og kompetencer; — forberede overgangen til intelligente grænser.
5.4.8.

De udfordringer, man står over for med hensyn til markedsovervågning og internationalt samarbejde, bør ikke undervurderes. EØSU bemærker, at der på medlemsstatsniveau er et øget behov for gennemførelse og rapportering gennem markedsovervågning. Hvis dette ikke finder sted, kan der blive behov for stærkere overvågningsmekanismer på nationalt niveau, der koordineres enten indirekte eller direkte via tilsyn på EU-plan. Man bør også overveje at anvende andre overvågnings- eller inspektionsmekanismer end dem, der normalt anvendes i dag til miljøvenligt design og energimærkning, for at reducere forekomsten af »frihjuls«-producenter og -importører på EU's marked og beskytte og belønne de investeringer, der foretages af virksomheder, der følger god og gennemsigtig praksis inden for miljøvenligt design, mærkning og tilvejebringelse af produktoplysninger og varedeklarationer.
2.4.

De foreslåede foranstaltninger er vigtige for at sikre, at ophavsretten — i tråd med FN’s konvention om rettigheder for personer med handicap (»UNCRPD«) (6) — ikke udgør en urimelig eller diskriminerende hindring for, at alle borgere kan deltage fuldt ud i samfundet, og vil gøre det muligt at udveksle tilgængelige formater internt i EU og med tredjelande, der er parter i traktaten, så dobbeltarbejde og ressourcespild undgås.
2.1.5.

Kommissionen har beføjelser til at undersøge behovet for at ændre direktivets anvendelsesområde hvad angår det åbne anvendelsesområde, der blev indført med omarbejdningen i 2011. Kommissionen har foretaget denne vurdering og konstateret en række problemer vedrørende anvendelsesområdet for RoHS 2, som skal løses for at undgå, at lovgivningen får utilsigtede følgevirkninger. Hvis Kommissionen ikke fremlægger et forslag, vil følgende problemer opstå efter den 22. juli 2019: — forbud mod aktiviteter på det sekundære marked (f.eks. videresalg, handel med brugte varer) for EEE, der for nylig er omfattet af anvendelsesområdet (det såkaldte »hard-stop«) — afskaffelse af muligheden for at bruge reservedele til at reparere en undergruppe af EEE, der for nylig er omfattet af anvendelsesområdet, og som er markedsført før denne dato — (forvridende) forskelsbehandling af ledningsforbundne, mobile ikke-vejgående maskiner i forhold til ellers identiske maskiner, der er batteri- eller motordrevne (p.t. udelukket fra RoHS's anvendelsesområde) — de facto-forbud mod markedsføring af pibeorgler i EU (fordi de ikke er i overensstemmelse med RoHS pga. det bly, der anvendes for at frembringe den ønskede lyd).
4.2.2.

Landerapporterne skaber desuden en merværdi for borgere og civilsamfundsorganisationer i de respektive lande, idet de ikke blot giver ikkestatslige interessenter et godt overblik over situationen i deres hjemland, men tillige giver dem mulighed for at sammenligne præstationen med andre medlemsstater og identificere mangler og ikkeudnyttet potentiale. Landerapporterne må betragtes som et værdifuldt redskab for civilsamfundet i EU's medlemsstater til at holde deres regeringer ansvarlige for at garantere et sundt miljø. De gør det muligt for civilsamfundet at presse på for en bedre gennemførelse af miljølovgivningen.
5.8.

EØSU mener, at de foreslåede nye regler ikke tager højde for de eksisterende problemer, der er forbundet med en koordineret social sikringsordning, idet denne oprindeligt er blevet udviklet til medlemsstater med forholdsvis ensartet købekraftsparitet og ensartede sociale sikringsordninger. Derfor er der behov for mere effektive foranstaltninger, således at der kan skabes konvergens i varigheden af ydelserne ved arbejdsløshed, størrelsen af de modtagne ydelser og sammenlægningsperioden, der giver ret til ydelser ved arbejdsløshed. En sådan konvergens ville kunne bidrage til og lette koordineringen af de sociale sikringsordninger. Spørgsmålet om, hvordan denne konvergens kan opnås, bør behandles for sig og ikke i denne udtalelse. De foreslåede nye regler vedrørende »eksport« af ydelser ved arbejdsløshed styrker — om ikke andet i princippet — samarbejdet mellem de offentlige arbejdsformidlinger på alle niveauer. Med revisionen præciseres det, hvilke forpligtelser arbejdsformidlingen i værtsmedlemsstaten har med hensyn til at understøtte jobsøgende med jobsøgningsaktiviteter og overvåge og indberette deres aktiviteter til den medlemsstat, der står for udbetalingen af ydelserne ved arbejdsløshed. EØSU mener dog, at de offentlige arbejdsformidlinger bør gøre mere for at hjælpe mobile jobsøgende med at finde stabilt arbejde, navnlig i lyset af den begrænsede tid, de har til at finde et job. Dermed vil de bidrage til at opnå større konvergens som nævnt i ovenstående punkt.
5.1.

EØSU accepterer Kommissionens begrundelse for at ændre forordning (EF) nr. 1008/2008 for at give mulighed for ubegrænsede wet-leasingaftaler på et gensidigt grundlag mellem EU og amerikanske luftfartsselskaber for internationale flyvninger inden for rammerne af ATA. Den foreslåede nye ordlyd må imidlertid ikke — hverken i henhold til ATA eller nogen kommende luftfartsaftale med et tredjeland — give mulighed for en langsigtet wet-leasingaftale af andre grunde end dem, der er anført i forordningens artikel 13. EØSU er enig i, at det ATA-relaterede forslag er en mere fleksibel ordning — på et gensidigt grundlag — for wet-leasing, typisk i perioder op til 36 måneder. Sådanne ordninger vil ikke have nogen indvirkning på de sociale forhold. Det ville imidlertid bekymre EØSU, hvis den foreslåede ændring af begrænsningerne for wet-leasing blev anvendt til at sikre langsigtede underleverancearrangementer for at skabe ringere beskæftigelsesvilkår og -rettigheder eller ringere vilkår og rettigheder for forbrugerne. Udvalget opfordrer derfor på det kraftigste Kommissionen til i forbindelse med indgåelsen af den planlagte wet-leasingaftale mellem EU og USA at inkludere en formulering, der forbyder en sådan praksis. Forslaget må ikke fortolkes som et middel til at lease luftfartøjer fra luftfartsselskaber, som enten forsætligt eller uforsætligt undgår langsigtet national sociallovgivning.
2.3.

Kommissionen arbejder i forbindelse med den europæiske strategi for samarbejdende intelligente transportsystemer (3) (C-ITS) p.t. sammen med medlemsstaternes eksperter om at fastlægge en juridisk og teknisk ramme, som skal støtte indførelsen af samarbejdende intelligente transportsystemer. Ud over dette arbejde skal der stadig tages hånd om adskillige andre tiltag under de fire prioritetsområder (4) i ITS-direktivet såsom specifikationer og standarder for kontinuitet i og interoperabilitet mellem trafik- og godsstyringstjenester (prioritetsområde II), specifikationer for andre foranstaltninger i forbindelse med ITS-applikationer inden for færdselssikkerhed og -sikring (prioritetsområde III) og definition af de nødvendige foranstaltninger til at integrere forskellige ITS-applikationer i en åben platform i køretøjet (prioritetsområde IV).
4.3.1.

De nationale konkurrencemyndigheder vil være i besiddelse af følgende beføjelser (artikel 6-11): — Uanmeldt kontrolundersøgelse i forretningslokaler, med eller uden dommerkendelse, i henhold til medlemsstatens lovgivning: Dette indebærer som minimum retten til at få adgang til virksomhedens »lokaler, grunde og transportmidler«, at kontrollere bøger og andre forretningspapirer, at tage eller indhente kopi »under enhver form«, at »forsegle alle forretningslokaler samt bøger eller andre forretningspapirer« samt at afkræve forklaringer. Hvis en virksomhed modsætter sig en administrativ eller retslig kontrolundersøgelse, »kan de nationale konkurrencemyndigheder anmode politiet eller et tilsvarende retshåndhævende organ om den fornødne bistand«. En sådan bistand »kan også indhentes som en præventiv foranstaltning«. — Uanmeldt kontrolundersøgelse i andre lokaler med dommerkendelse: En sådan foretages, når der foreligger »rimelig mistanke« om, at der findes elementer, som kan være relevante som bevis for en grov overtrædelse af EUF-traktatens artikel 101 eller 102. — Anmodninger om oplysninger — Påbud om at bringe en overtrædelse til ophør — Pålæg om foreløbige forholdsregler: Et sådant anvendes »i hastetilfælde, hvor der er risiko for alvorlig og ubodelig skade på konkurrencen, og på grundlag af en umiddelbar konstatering af en overtrædelse«. Pålægget gælder i et bestemt tidsrum og kan forlænges. — De tilsagn, som virksomhederne har afgivet, kan gøres bindende.
6.3.

De socialøkonomiske virksomheders værdier, principper og eksistensgrundlag bør udbredes, da de kan være en inspirationskilde for andre iværksættere. Erfaringerne og metoderne fra denne sektor kan nemt overføres til andre virksomhedsmodeller. Det kan bl.a. være principperne om partnerskab og tilhørsforhold baseret på samskabelse på tværs af sektorer og interessenter, licensaftaler, kapacitetsopbygning, piggybacking, der giver mulighed for at udnytte andre virksomheders størrelse, åbne kilder for hurtigt at udbrede løsninger, intelligente netværk, der bygger på delte og fælles værdier, og fastsættelse af nye standarder såsom bevægelser, der har til formål at ændre politikker. Et eksempel på sidstnævnte er, at social innovation som regel fører til innovation inden for socialpolitikken. På samme måde kan traditionelle virksomheder inspirere socialøkonomiske virksomheder, for eksempel inden for markedsføring, salg og virksomhedsledelse, og derved igen demonstrere værdien ved udveksling af bedste praksis.
1.9.

For at sikre, at det foreliggende lovforslag kan komme til at fungere godt, og for fremover at begrænse behovet for yderligere undtagelser fra de etablerede principper og regler for momssystemets funktion i EU, bør de medlemsstater, som ønsker at anvende den generelle ordning for omvendt betalingspligt, indføre særlige, specifikke krav til elektronisk fakturering for at sikre fuld sporbarhed af betalingerne.
4.9.

Hvad angår transportområdet, der er en anden kulstofintensiv sektor, støtter EØSU Kommissionens mål, men gør sig nogle overvejelser: — Det er nødvendigt at udvikle elektromobiliteten ved at producere battericeller i Europa og integrere oplagring i de elektriske systemer, men EØSU undrer sig over, at meddelelsen ikke indeholder administrative eller finansielle bestemmelser med henblik på at udbrede elektriske ladestandere på EU's vej- og motorvejsnet, hvilket ellers er en forudsætning for at fremme elbiler. — For at fuldstændiggøre foranstaltningerne vedrørende teknologisk innovation med henblik på dekarbonisering af transportsektoren opfordrer EØSU Kommissionen til at tage godstransport med lastbil, som fremmer intermodale løsninger, op til overvejelse ved at udvikle kombineret bane-vej-transport og godstransport ad indre vandveje. Det er ligeledes ønskeligt at fremme skift i transportform fra personbiler til offentlig transport.
5.10.

Når det gælder de nye forretningsmodeller, er der brug for koordinering på EU-plan for at forebygge dobbeltbeskatning og skattemisbrug. God praksis for beskatningsmodeller, især for virksomheder, hvis aktiviteter består i at matche udbud og efterspørgsel via digitale platforme, bør indføres og gennemføres af medlemsstaterne. Kommissionen bør sørge for samordning af reglerne ved at fastlægge nogle fælles, delte regler i et direktiv.
3.4.

Overgangen fra et uddannelsesniveau til et andet og samarbejdet mellem forskellige uddannelsesudbydere inden for både formelle og uformelle rammer kræver særlig opmærksomhed i Kommissionens planlagte strategi. Omend EØSU glæder sig over, at der lægges vægt på at opbygge inklusive og forbundne videregående uddannelsessystemer og opmuntre skolerne til at skabe bedre forbindelser og samarbejde med de videregående uddannelser inden for naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik (STEM), mener udvalget, at det overordnede formål med uddannelse består i at skabe en balance og et tættere samarbejde mellem STEM-emnerne og samfundsvidenskab og humaniora. EØSU efterlyser derfor en mere tværfaglig tilgang til uddannelse og livslang læring, der tager udgangspunkt i partnerskaber og fleksible forløb, der rækker ud over et enkelt uddannelsesniveau og en specifik studieretning. En sådan tilgang vil også bidrage til at bekæmpe forskellige uligheder, f.eks. kønsskævhederne inden for STEM-fagene og videnskaben generelt, da den vil afskaffe det stereotype syn på, hvad der er mere hensigtsmæssigt og/eller almindeligt baseret på køn, race og andre personlige egenskaber.
4.3.2.

De organisationer, der repræsenterer erhvervslivet, stiller sig kritisk til forslaget, som de mener hovedsageligt har virksomhederne i sigtekornet, mens det er medlemsstaterne, der er ansvarlige for de vedvarende hindringer for det indre marked: a) Bedre håndhævelse af de aftalte regler er afgørende for, at det indre marked kan fungere mere effektivt. Dette begynder med vejledning og hjælp til medlemsstaterne med at omsætte og gennemføre reglerne. Kommissionen bør spille en større rolle i fuldbyrdelsesprocessen for at sikre, at alle erhvervsdrivende overholder reglerne, og ikke tøve med at lancere pilotprojekter eller overtrædelsesprocedurer for manglende overholdelse. b) Med hensyn til den information, der er til rådighed for Kommissionen til imødegåelse af markedshindringer, findes der allerede omfattende informationskanaler såsom Enterprise Europe-netværket, platformen for onlinetvistbilæggelse (ODR), TRIS (Technical Regulation Information System), Informationssystemet om det indre marked (IMI) og REFIT-platformen. Disse kanaler kunne udnyttes bedre og mere systematisk til at identificere hindringer på det indre marked, inkl. manglende overholdelse af EU-lovgivningen. c) Virksomhederne nærer bekymringer og frygt for øgede administrative byrder som følge af nye forpligtelser til at fremlægge fortrolige forretningsoplysninger og følsomme data (prispolitik, forretningsstrategi) med risiko for bøder og straffe.
4.3.4.

EØSU er opmærksom på, at måling af emissioner ved faktisk kørsel (RDE) ved hjælp af et bærbart emissionsmålesystem (PEMS) er at foretrække frem for måling af emissioner ved brug af et chassisdynamometer eller — som foreslået her — ved hjælp af simuleringssoftware. Efter en introduktionsperiode, og efter at have gjort status over erfaringerne med VECTO-systemet, bør Kommissionen analysere, om det er muligt at lave RDE-prøvninger for tunge køretøjer og i bekræftende fald hvordan.
3.1.

Kommissionens forslag lægger op til, at afgifter skal opkræves for benyttelse af vejinfrastrukturen baseret på tilbagelagt afstand — og udelukker afgifter baseret på faste beløb som dem, der i øjeblikket opkræves i visse EU-lande — og, at de skal gælde for alle typer af køretøjer, dvs. ikke blot tunge godskøretøjer, men også busser, varevogne og personbiler og dermed både gods- og passagertransport, og at afgifterne skal differentieres baseret på »forureningspotentiale« og slid på infrastrukturen. De lovgivningsmæssige ændringer vedrører bl.a.: — Bestemmelser om bompenge og brugsafgifter for samtlige køretøjer og ikke kun dem, der vejer mere end 3,5 tons: Ajourføring af bestemmelserne i direktivet og udvidelse af dets anvendelsesområde til samtlige tunge godskøretøjer fra 1. januar 2020 og lette køretøjer med fjernelse af undtagelser, maksimumsværdier for afgifter for eksterne omkostninger og forenkling af kravene til opkrævningen. — Gradvis fjernelse af tidsbaserede afgifter for tunge godskøretøjer inden 31. december 2023 og for lette køretøjer inden 31. december 2027 samt indførelse af et nyt afstandsbaseret afgiftssystem, hvor en beregningsmetode og en vurdering af omkostningerne er grundlaget for fastsættelsen af afgifterne. — Differentiering af infrastrukturafgifter baseret på CO2-emissioner for tunge godskøretøjer og en gradvis fjernelse af den nuværende afgiftsdifferentiering er baseret på euroemissionsklasser fra 1. januar 2022. — Yderligere bestemmelser om lette køretøjer vedrørende trafikoverbelastning mellem byer og forurenende emissioner samt CO2-emissioner fra samtlige typer af køretøjer. — Krav om obligatorisk opkrævning af afgifter for eksterne omkostninger for i det mindste en del af de tunge godskøretøjer fra 1. januar 2021.
4.9.

EØSU mener, at bestemmelserne vedrørende skift af udbyder skal være mere attraktive for forbrugerne og give dem større beskyttelse. Indehaveren af et PEPP-produkt bør altid have ret til at skifte udbyder. Et beslægtet spørgsmål er, hvilket gebyr der skal opkræves i sådanne tilfælde. EØSU ønsker det derfor præciseret, hvordan det foreslåede loft på 1,5 % af den positive saldo skal finde anvendelse. Et loft på 1,5 % kan forekomme rimelig på papiret, men medmindre der også lægges loft i absolutte tal, vil en fast procentsats føre til, at opsparerne afkræves et beløb i forhold til opsparingens absolutte værdi. EØSU mener, at dette er urimeligt, og at det i praksis vil begrænse opsparernes muligheder for at skifte udbyder. Kommissionen bør også undersøge muligheden for fritagelse for gebyr for at skifte udbyder efter en nærmere defineret periode til fordel for opsparerne og fremtidsperspektiverne for PEPP-produkterne.
3.8.

Konkurrenceforvridninger kan dog også ske som følge af EU's egne konkurrenceregler. Som eksempel herpå kan nævnes REACH-forordningen (Registration, Evaluation, Authorisation and Restriction of Chemicals), som fra den 31. maj 2018 kommer til at finde anvendelse på virksomheder, som fremstiller eller markedsfører kemiske stoffer som sådan, i blanding eller i artikler i mængder på over 1 ton pr. år. I henhold til denne forordning skal virksomhederne indgive en registreringsansøgning for kemiske stoffer som sådan, i blanding eller i artikler i mængder på over 1 ton pr. år til ECHA (Det Europæiske Kemikalieagentur) ledsaget af det relevante gebyr. Registranten er den, der er i retmæssig besiddelse af rapporten, og som giver tilladelse til, at oplysningerne i rapporten kan omdannes til en vare, der handles på markedet af de ledende registranter, der som regel er store virksomheder med stor økonomisk magt. Det betyder i praksis, at når en virksomhed forsøger at registrere et stof ved ECHA, bliver den oplyst om, at den skal kontakte den ledende registrant, som så oplyser gebyret for at få adgang til de oplysninger, der opført i registret, hvilket kan være helt op til ti eller hundrede tusinde euro pr. stof. Det er fastsat, at oplysninger, der er registreret i henhold til denne forordning, kan anvendes af andre producenter eller importører til at registrere deres produkter i mindst tolv år. Eftersom datoen for fuld anvendelse af REACH-forordningen på alle stoffer, der er produceret eller markedsført i mængder på over 1 ton pr. år, nærmer sig, betyder det, at de ledende registranter i praksis afkræver mikrovirksomheder og SMV'er store summer eller endda procentsatser af salget i modydelse for de såkaldte »adgangstilladelser« til de oplysninger, de har indgivet til ECHA. Med henblik på at opfylde det oprindelige formål med oplysningerne, nemlig at beskytte menneskers helbred og miljøet, bør alle europæiske borgere og virksomheder have gratis og offentlig adgang til disse oplysninger. I dette tilfælde medfører forordningen, der egentlig havde til formål at yde bedre beskyttelse af menneskers helbred og miljøet mod de risici, der følger af brugen af kemikalier, hindringer for nye virksomheders adgang til markedet og den frie bevægelighed for kemikalier, hvilket igen resulterer i konkurrencebegrænsninger og i, at de større virksomheder misbruger deres dominerende stilling. EØSU gør opmærksom på, at det er nødvendigt at evaluere og revidere REACH-forordningen for at fjerne de medfølgende konkurrencehindringer.