DA Den Europæiske Unions Tidende C 175/13

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs Udtalelse om »Effektiv styring af den fornyede Lissabonstrategi«

(2009/C 175/03)

I skrivelse af 11. juni 2008 til Dimitris DIMITRIADIS sendte Kommissionen en anmodning til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om i henhold til EF-traktatens artikel 262 at udarbejde en sonderende udtalelse om:

Effektiv styring af den fornyede Lissabonstrategi.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs præsidium henviste den 25. maj 2008 det forberedende arbejde til Den Faglige Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed.

På grund af sagens hastende karakter udpegede Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg på sin 449. plenarforsamling den 3.-4. december 2008, mødet den 4. december 2008, Susanna FLORIO til hovedordfører og vedtog følgende udtalelse med 100 stemmer for, 5 imod og 2 hverken for eller imod.

INDLEDNING

I tider med stor usikkerhed er der behov for en langsigtet vision, konsekvente politikker og deltagelse af alle aktører. Lissabon-strategien udstikker de overordnede rammer, så Den Europæiske Union kan styrke sin fælles røst på verdensplan.

En mere aktiv inddragelse af det organiserede civilsamfund vil slippe det skjulte potentiale løs. Konceptet og gennemførelsen af strategien viser, at det bør være en blanding af topstyret og græsrodsbaserede tilgange. En god forvaltning af Lissabon-strategien bør anvendes til at fremme konvergens mellem forskellige politikområder og økonomisk vækst og beskæftigelse.

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 Lissabonstrategien er et projekt for det europæiske samfund som helhed, som sætter det i stand til at imødekomme udfordringerne i en globaliseret verden. EØSU mener, at den aktuelle krise på de finansielle markeder og de efterfølgende økonomiske konsekvenser og stigende usikkerhed betyder, at den europæiske konkurrenceevne, bæredygtig udvikling og social samhørighed forbliver af central betydning. Udvalget understreger, at dagsordenens tre søjler — vækst og beskæftigelse, social samhørighed og bæredygtighed — kræver, at der fortsat anvendes en interaktiv og afbalanceret tilgang.

1.2 Denne udtalelse er først og fremmest et svar på anmodningen fra Kommissionen (1). Den beskæftiger sig med forvaltningen af Lissabon-strategien og udgør en fortsættelse af tidligere bidrag fra både EØSU og EU's civilsamfundsorganisationer til Lissabon-processen.

1.3 EØSU understreger, at strategien har brug for tilstrækkelig støtte fra de nationale regeringer og understreger derfor, at de har en politisk og moralsk forpligtelse til at vedtage og planlægge reformer med civilsamfundet. Det er af afgørende betydning, at de ikke-statslige aktører i medlemsstaterne kan deltage fuldt ud i fastlæggelsen af Lissabon-processens dagsorden. De nationale økonomiske og sociale råd og tilsvarende civilsamfundsorganisationer bør udføre de funktioner, de har fået tildelt af national lovgivning og praksis, når det gælder Lissabon-strategien (2).

1.4 Der er væsentlige forskelle mellem medlemsstaternes forvaltningspraksis. I nogle af dem er hørings- og informationsprocedurer grundigt tilrettelagt og i visse er betydelige forandringer tiltrængt. Udveksling af god praksis bør fremmes. EØSU gennemfører derfor studierejser til medlemsstaterne for at drøfte udveksling af god praksis og gennemførelse af reformerne med civilsamfundsaktører (3).

1.5 EØSU understreger, at strategiens reformer giver borgerne en stor grad af økonomisk og social stabilitet samt mål for bæredygtig udvikling. De forskellige aktører i den offentlige og private sektor bør alle identificere deres egen rolle og positive bidrag og således kombinere økonomisk effektivitet og social retfærdighed med henblik på velfærd for Europas borgere.

1.6 EØSU ser meget gerne, at alle aktører (på nationalt, regionalt og lokalt plan) inddrages direkte i definitionen af effektiv forvaltning på det relevante niveau. De forskellige høringsniveauer kræver forskellige former for deltagelse og arbejdsmetoder.

1.7 Under hensyntagen til forskellene mellem medlemsstaterne anbefaler EØSU, at der i alle medlemsstater oprettes permanente dialoger, som på den ene side skal inddrage nationale økonomiske og sociale råd, og på den anden side arbejdsmarkedets parter og eventuelt andre samfundsaktører (SMV, socialøkonomien (4)…) samt universitetskredse og tænketanke. Hertil kommer også organer, som arbejder for at fremme social samhørighed og lige muligheder.

1.8 EØSU foreslår, at der ved afslutningen af hver Lissaboncyklus afholdes en konference (som en opfølgning af den nationale permanente dialog) med aktører og civilsamfundsorganisationer for at vurdere succeshistorier og nederlag. Ved at fremhæve og fremme succeshistorier og resultater får samfundet generelt et stærkere udgangspunkt til at fortsætte reformprocessen.

1.9 EØSU understreger, at der er behov for et bedre og mere udførligt overvågningssystem (forskellige aktørers rolle og aktioner i gennemførelsesprocedurerne) og foreslår derfor en mere generel anvendelse af den kvantitative og kvalitative benchmarkingmodel (jf. punkt 2.8), som afprøves i nogle lande, hvilket vil give civilsamfundsorganisationerne en stærkere rolle i gennemførelses- og overvågningsarbejdet.

1.10 EØSU vurderer, at der er et presserende behov for en bredere offentlig debat om strategiens metoder og gennemførelsesaspekter og opfordrer alle civilsamfundsaktører til at tage hul på en bredere og mere tilbundsgående debat om Lissabon-reformerne på de forskellige niveauer. De nationale økonomiske og sociale råd og tilsvarende civilsamfundsorganisationer i medlemsstater uden nationale økonomiske og sociale råd bør styrkes i de tilfælde, hvor denne rolle er underudviklet. Andre rådgivende organer, som beskæftiger sig med særlige aspekter af Lissabon-strategien (nationale råd om bæredygtig udvikling, lige muligheder eller bekæmpelse af fattigdom) skal også inddrages sammen med organer for høring af arbejdsmarkedets parter.

1.11 EØSU anser det for nødvendigt, at der tages nye konkrete skridt af Kommissionen og medlemsstaterne til at forbedre gennemførelsen ved hjælp af forskellige kommunikationsmetoder, især af elektronisk art (indkredsning af god praksis, måltavler osv.) Samarbejde på tværs af grænserne og udveksling af bedste praksis bør fremmes.

1.12 EØSU kan være medvirkende, både som platform for informationsudveksling mellem de nationale økonomiske og sociale råd, arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsaktører samt de europæiske institutioner og som platform for udveksling af synspunkter og erfaringer mellem de nationale ikkestatslige aktører. EØSU sætter stor pris på de nationale økonomiske og sociale råd og andre civilsamfundsorganisationers bidrag til diskussionerne.

1.13 EØSU understreger, at i alle tilfælde bør de nationale Lissabon-koordinatorer have et løbende samarbejde under udformning, gennemførelse og evaluering af de nationale reformprogrammer med alle veldefinerede aktører. EØSU opfordrer medlemsstaternes regeringer til at gøre mere for at informere deres borgere om følgerne af den civile og sociale dialog i forbindelse med Lissabon-målene.

2. Interessenternes rolle i styringsprocessen — nye former for og redskaber til effektiv forvaltningspraksis

2.1 Da den internationale økonomi står over for meget store udfordringer og usikkerhed, er den positive økonomiske stemning aftaget, navnlig i Europa. I denne situation får Lissabondagsordenen og gennemførelsen af afbalancerede strukturreformer endnu større betydning og øjeblikkelige løsninger er nødvendige.

2.2 EØSU betragter en effektiv styring af strategien som yderst vigtig for dens sammenhængende gennemførelse og understreger, at øgede beføjelser til de forskellige niveauer (nationalt, regionalt og lokalt) bør føre til forslag og løsninger.

2.3 EØSU noterer, at i mange medlemsstater blev strategien oprindelig tænkt som et samspil mellem de nationale myndigheder og EU-institutionerne. EØSU spillede en nøglerolle sammen med de nationale økonomiske og sociale råd og andre civilsamfundsorganisationer for at forbedre forvaltningen i forhold til den oprindelige situation. EØSU må med beklagelse konstatere, at der ikke har været lige så stor deltagelse i alle medlemsstater.

2.4 De nationale Lissabonkoordinatorer bør inddrage civilsamfundsorganisationerne og arbejdsmarkedets parter mere aktivt i de aktiviteter og reformer, som er nødvendige for at støtte Lissabonstrategien (f.eks. rettidig information, fælles begivenhedsplanlægning osv.) og mere effektivt formidle strategien til den brede offentlighed.

2.5 Tæt samarbejde mellem nationale økonomiske og sociale råd, arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer vil bidrage til positive politiske eksternaliteter og skabe nye synergieffekter. Det bør sikres, at alle interessenter deltager, herunder repræsentanter for svage grupper (handicappede, immigranter osv.).

2.6 En vellykket gennemførelse vil kræve en mere effektiv brug af EU's finansiering af de forskellige fonde (strukturfondene osv.) i overensstemmelse med Lissabon-målene.

2.7 Effektiv forvaltning på flere niveauer

2.7.1 Der er brug for nye og innovative former for styring for at reagere behørigt på de globale udfordringer. EØSU anbefaler, at der etableres permanente dialoger (med de nationale økonomiske og sociale råd, arbejdsmarkedets parter, SMV'er, universiteter, andre civilsamfundsaktører inklusive den sociale økonomis organisationer og de, som arbejder på at fremme social samhørigheder og lige muligheder for alle. Disse dialoger bør gøre det lettere at indkredse flaskehalse i gennemførelsesprocessen og fremme nye incitamenter for de områder, som halter bagefter. På den måde kan nationale økonomiske og sociale organisationer bidrage til at formulere forslag for at reagere på de problemer, som er blevet rejst.

2.7.2 Disse permanente dialoger kan i de lande, hvor de anses for nødvendige, tjene som instrumenter til effektiv forvaltning på mange niveauer i samarbejde med den nationale Lissabon-koordinators kontor. De kan være med til at evaluere tiltag, der er taget på hvert prioritetsområde (baseret på landespecifikke henstillinger fra Kommissionen), eventuelt ved at bruge et kvantitativt og kvalitativt benchmarkingsystem på nationalt, regionalt og lokalt niveau (jf. punkt 2.8). Dette kan også være til hjælp i forbindelse med grænseoverskridende benchmarking.

2.7.3 Gennemsigtighed (adgang til data, overholdelse af tidsfrister) bør garanteres under møder mellem Kommissionen og arbejdsmarkedets parter, ngo'er og de forskellige civilsamfundsorganisationer.

2.7.4 Den åbne koordinationsmetode udgør et instrument, som kan bidrage til gennemførelsen af Lissabondagsordenen. Udvalget har gentagne gange fremført, at den åbne koordinationsmetode kan anvendes bedre og mere effektivt. Dette kan opnås ved at anvende den nyligt indførte tilgang med »fælles principper« (5) samt tillade, at det organiserede civilsamfund deltager i udarbejdelsen af og endog forhandlingerne om målene for Lissabonstrategien på europæisk niveau. I den nuværende alvorlige finansielle og økonomiske situation bør alle regeringer og aktører imidlertid tage yderligere skridt til at fastsætte bedre mål.

2.7.5 Aktørerne bør udvikle nye metoder til udveksling af god praksis: Netværksopbygningen på flere niveauer bør bl.a. bestå af tovejs-udveksling af information mellem de forskellige myndighedsniveauer, samtidig med at det tættere samarbejde mellem grænseregioner i to eller flere medlemsstater bør føre til fastlæggelsen af grænseoverskridende mål.

2.8 Kvantitativ og kvalitativ benchmarking

2.8.1 Blandt forskellene mellem medlemsstaterne kan nævnes afvigelser i indsamlingen af relevante data for strukturelle indikatorer. Det er nødvendigt at finde frem til, hvordan man kan opnå objektiv information af høj standard om indikatorerne i de forskellige medlemsstater. Med henblik herpå er det endnu ønskeligere at styrke de eksisterende forbindelser mellem de ansvarlige instanser (f.eks. nationale statistiske kontorer), således som Eurostat bestræber sig på, med det sigte at forbedre det nødvendige fælles statistiske grundlag. Disse data skal være bredt tilgængelige og debatterne om valget af kriterier så gennemsigtige som muligt.

2.8.2 Kvantitativ og kvalitativ benchmarking, som er baseret på NRP-målene og indledt af interessenter i samarbejde med regeringsrepræsentanter, vil give effektiv og konkret information til måling af de fremskridt, der har fundet sted i hver medlemsstat på baggrund af strukturindikatorerne (6) samt Lissabonstrategiens mål. Alle nationale økonomiske og sociale råd eller tilsvarende organisationer skal undersøge og opstille deres egne prioritetskriterier. De nationale økonomiske og sociale råd i lande som f.eks. Belgien, Bulgarien og Frankrig er allerede begyndt at foretage en regelmæssig benchmarking (f.eks. hvert andet år) af de 14 indikatorer, som medlemsstatsregeringerne er blevet enige om, samt af visse strukturelle indikatorer ved at benytte statistikker, der er gratis til rådighed på Eurostat-webstedet. Andre nationale økonomiske og sociale råd kan følge trop, hvis de ønsker det.

2.8.3 De nationale kriterier kan ændres på baggrund af kravene fra hvert niveau (nationalt, regionalt, lokalt og sektorielt (7)) og tilpasses efter behov. Nationale benchmarks vil i hvert prioriteret område (som defineret på Det Europæiske Råd i foråret 2006) fokusere på indsamlingen af nationale og regionale oplysninger med henblik på at fremlægge konkrete resultatindikatorer og foranstaltninger. Databasen bør være åben for nationale økonomiske og sociale råd samt for arbejdsmarkedets parter og andre interessenter i civilsamfundet. Der foreslås følgende praktiske skridt:

— En tilgængelig internetbaseret benchmarking på EØSU's websted (webstedet CESLink (8)) til effektiv indsamling og analyse af oplysninger i realtid (9).

— Oplysninger kan indsamles af nationale økonomiske og sociale råd eller tilsvarende organisationer en gang eller oftere pr. 3-års Lissaboncyklus eller garanteres af de eksisterende nationale deltagelsessystemer.

— Resultaterne kan også analyseres under periodiske rundbordsdrøftelser og forelægges på en årlig konference arrangeret af EØSU.

2.8.4 På denne måde kan interessenterne sætte realistiske mål og give sammenhængende oplysninger til gennemgang af NRP'er. De vil desuden være lette at opdatere, og der kan løbende foretages evaluering. Samtidig vil bedste praksis lettere kunne fastlægges i medlemsstaterne.

Bruxelles, den 4. december 2008 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg Martin WESTLAKE Generalsekretær for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Margot Wallström, Kommissionens næstformand, anmodede i sit brev af 11. juni 2008 Dimitris Dimitriadis, EØSU's formand, om at lade EØSU udarbejde en sonderende udtalelse om Lissabons vækst- og jobstrategi. Denne anmodning til EØSU fra Kommissionen er på linje med det generelle mandat fra Det Europæiske Råds forårsmøde i 2008, som opfordrede »Kommissionen og medlemsstaterne til i højere grad at inddrage relevante aktører i Lissabon-processen…«

(2) EØSU noterer, at det på ingen måde blander sig i medlemsstaterne, hvad angår gældende høringsprocedurer, kompetencer og arbejdsmarkedsparternes legitimitet.

(3) Repræsentanter fra Frankrig, Spanien, Belgien og Nederlandene udtrykte tilfredshed med forvaltningen af processen i deres respektive medlemsstater. Se Bilag 2 for resultaterne fra den første studierejse.

(4) Socialøkonomien er struktureret omkring tre store organisationsformer: kooperativer, gensidige selskaber og foreninger, med den nylige tilføjelse stiftelser, Socialøkonomi i EU, s. 11, CESE/COMM/05/2005.

(5) Metoden om fælles principper fokuserer på meget specifikke områder, hvor medlemsstaterne ønsker fremskridt, også selv om EU's kompetence er begrænset, ref. EØSU's udtalelse »Et nyt europæisk handlingsprogram«, EUT C 27 af 3.2.2009, s. 99.

(6) I december 2003 vedtog medlemsstaterne 14 fælles strukturelle indikatorer. De 14 strukturelle indikatorer er: BNP pr. indbygger i KKS, arbejdskraftproduktivitet, beskæftigelsesgrad, ældre arbejdstageres beskæftigelsesgrad, ungdomsuddannelsesniveau, bruttonationaludgifter til F&U, sammenlignelige prisniveauer, erhvervsinvestering, andel af befolkningen, der risikerer fattigdom efter overførselsindkomster, langtidsarbejdsløshedsprocent, spredning af regionale beskæftigelsesfrekvenser, drivhusgasemissioner, økonomiens energiintensitet og mængden af gods, der skal transporteres i forhold til BNP. Eurostat informerer jævnligt om strukturindikatorer:

http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=1133,47800773,1133_47802588&_dad=portal&_schema=PORTAL.

(7) Sektoriel — alle sektorer inden for den økonomiske aktivitet skal også definere de skridt, som er nødvendige for at opfylde Lissabonmålene (f.eks. innovation og konkurrenceevne).

(8) http://www.eesc.europa.eu/ceslink/09-fr/presentation-ceslink-fr.html.

(9) EØSU kan bidrage til processen ved at stille webplads til rådighed for deling af resultater og udveksling af information.