ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (83) 435 
 
 
 
Vol. 1983/0 166 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Economic 
Community and the European Atomic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation. 
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februar 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen 
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983, 
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003 
(ABI. L 243 vom 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit 
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5 
der genannten Verordnung freigegeben. 
K O M M IS S IO N E N  FO R  D E E U R O P Æ IS K E  FÆ LLESSK A B ER
KOM(83) 435 endelig udg.  
Bruxelles/ den 12. juli 1983
BERETNIN6 FRA KOMMISSIONEN TIL R8DET
Forslag til ændring og forbedring af de ordninger/ som  
visse medlemsstater har indført inden for rammerne af den fælles  
standardsatsordning for landbrugere

at i . ·
RAPPORT
fremlagt i henhold til artikel 25,  stk. 11, i Rådets  
sjette direktiv af 17.  maj 1977
Forslag til ændring og forbedring af de ordninger, som  
visse medlemsstater har indført inden for rammerne af den fælles  
standardsatsordning for landbrugere
(Meddelelse til Rådet fra Kommissionen)
A ■
m i  .1.

RAPPORTENS OPBYGNING
I. Forskellige betalingsmekanismer i forbindelse med standardgodtgørelse  
i de forskellige medlemsstater.
A. Analyse af de nuværende systemer.
B. De praktiske regler vedrørende betaling af standardgodtgørelse.
II. Forskelle med hensyn til anvendelsesområdet for standardsatsordningen  
for landbrugere.
A. Den pågældende virksomheds art og omfang.
B. Standardsatslandbrugernes valgmuligheder.
C. Problemer for godtgørelsesberegningen som følge af hensyntagen  
eller ikke-hensyntagen til den direkte eksport.
III. Konklusion.
BILAG 
Tabel I
Beskrivelse af ordningerne i de medlemsstater, der anvender artikel 25. 
Tabel II
Momssatser på landbrugsprodukter og standardgodtgørelser.

- 1 -
INDLEDNING
Ifølge artikel 25 i sjette direktiv^, hvori det fastsættes, at medlemssta­
terne for landbrugere kan anvende en standardsatsordning, der tager sigte  
på at godtgøre deres indgående merværdiafgift, har Kommissionen i henhold  
til stk. 11 mandat til inden udløbet af 1983 at forelægge Rådet nye forslag  
vedrørende anvendelse af merværdiafgiften på transaktioner med landbrugs­
produkter .
Formålet med denne rapport er dels at redegøre for anvendelsen af artikel 25 
i de medlemsstater, der har benyttet sig af denne mulighed, dels at udarbejde  
forslag med henblik på en bedre anvendelse og større harmonisering af de  
nationale ordninger, der er gældende på landbrugsområdet.
De forskellige ordninger beskrives i bilaget. Hver enkelt del i rapporten  
indeholder en analyse af de punkter, hvor anvendelsen i henhold til artikel  
25 af den fælles standardsatsordning divergerer i de forskellige medlems­
stater, og der fremsættes de forslag til en forbedring, der kan udledes af  
analysen.
ANALYSE OG KONKLUSIONER AF GENNEMGANGEN AF MEDLEMSSTATERNES FORSKELLIGE 
STANDARDSATSORDNINGER PÅ LANDBRUGSOMRÅDET
Syv medlemsstater (Nederlandene, Irland, Frankrig, Luxembourg, Forbundsre­
publikken Tyskland, Belgien og Italien) har valgt at anvende en særlig ord­
ning for landbrugere, der adskiller sig fra særordningen for mindre virksom­
heder. Sammenligningen af de forskellige systemer, der er indført inden for  
rammerne af artikel 25 i sjette direktiv, giver anledning til følgende be­
mærkninger:
I. Betalingsmekanismen for godtgørelserne varierer i praksis
A. Analyse af de nuværende systemer
For så vidt angår de to systemer, der er anbefalet i sjette direktivs  
artikel 25, stk. 6, har kun Frankrig valgt at lade godtgørelsen betale  
af det offentlige.
l) Rådets sjette direktiv af 17.  maj 1977 om harmonisering af merværdiaf­
giften, EFT nr. L 145 af 13.  juni 1977·

De andre seks medlemsstater har valgt mekanismer, hvor godtgørelsen tilbage­
betales af køberen. Inden for denne mekanisme med tilbagebetaling foretaget  
af køber skelner man mellem to forskellige udformninger og iværksættelser  
af systemet:
- Forbundsrepublikken Tyskland og Luxembourg mener, at standardsatslandbru-  
gerne på helt normal måde skal overvælte merværdiafgiften (undertiden til  
specielle satser), der er fradragsberettiget for den afgiftspligtige kunde.  
Det antages således, at standardsatslandbrugerne går godtgjort den ind­
gående merværdiafgift. Når godtgørelsessatsen er festsat til samme niveau  
som den momssats, der finder anvendelse på levering af landbrugsprodukter  
eller på landbrugst jenesteydelser (Tyskland: 75% for korn, kød og tjene­
steydelser; Luxembourg: 5%)» skal standardsatslandbrugeren i realiteten  
intet betale til statskassen. Når godtgørelsessatsen derimod er mindre,  
har standardsatslandbrugeren pligt til at tilbagebetale restbeløbet til  
statskassen (i Tyskland er godtgørelsessatsen for vin, alkohol og visse  
savede produkter på 7t5% og momssatsen på 13%, d.v.s., at forskellen på  
5,5% skal tilbagebetales.
Denne ordning bevirker, at merværdiafgiften indkasseres hos enhver køber  
uanset hans afgiftspligtige status.
Denne ordning er i øvrigt kkke obligatorisk, for så vidt som det i artikel  
25,  stk. 8, anføres, at betaling af standardgodtgørelser bortset fra godt­
gørelser, der vedrører leveringer til afgiftspligtige personer, anses som  
foretaget af køberen eller aftageren.
- I Irland, Belgien og Italien giver godtgørelsesmekanismen sig udslag i,  
at der oven i transaktionen faktureres en procentsats, der anses for  
direkte at udgøre den indgående merværdiafgift på et fikseret grundlag.  
Irland tillader strengt taget, at denne indgående merværdiafgift overvæltes  
på standardsatslandbrugerens afsætning og tjenesteydelser af enhver art,  
idet betalingen heraf dog kun er obligatorisk for afgiftspligtige købere.
I Nederlandene finder denne mekanisme anvendelse via en attestering.

I Belgien og Italien er faktureringen af procentsatsen for standardgodt­
gørelsen begrænset til salg til og tjenesteydelser præsteret for afgifts­
pligtige, der indgiver momsangivelse i Belgien; for transaktioner med  
ikke-afgiftspligtige bestemmer den nederlandske, den italienske og den  
belgiske lovgivning, at godtgørelsen som fastsat i artikel 25,  stk. 8,  
"anses som foretaget af køberen eller aftageren".
I Italien kan standardsatslandbrugeme (bortset fra opdrættere af horn­
kvæg) med tilbagevirkende kraft vælge at forlade systemet med standard­
godtgørelse og få tilbagebetalt deres reelle indgående afgift.
Konklusioner vedrørende forskellene mellem de forskellige systemer
Disse forskelle i iværksættelsen er imidlertid ikke undtryk for en forvansk­
ning af den i artikel 25 fastsatte mekanisme, der er korrekt anvendt - trods  
forskelle med hensyn til pligt eller ikke-pligt til at overvælte godtgørelsen  
på transaktioner med ikke-afgiftspligtige personer, bortset fra den valgfrie  
ordning, der i Italien gør det muligt for standardsatslandbrugerne at få 
tilbagebetalt det reelle beløb.
Por at fuldstændiggøre opgørelsen over ordningerne på landbrugsområdet må  
det nævnes, at der i Frankrig findes en ordning med afgiftsfritagelse, der  
kun gælder for smålandbrugere, hvis omsætning ikke overstiger 10.000 ffr.  
(hvilket sandsynligvis gør denne ordning uanvendelig, dels fordi det fast­
satte loft er så lavt, dels fordi det er en betingelse for at drage fordel  
heraf, at mindst 80% af landbrugerens indtægter skal komme fra landbruget).  
Der findes en gradvis nedsættelse, for så vidt angår omsætning på mellem  
10.000 og 17.000 ffr. Under alle omstændigheder skal denne ordning på  
landbrugsområdet for de mindste smålandbrugere holdes adskilt fra standard­
satsordningen i henhold til artikel 25,  eftersom de afgiftsfrie virksomheder  
i så fald ikke modtager godtgørelse for deres indgående merværdiafgift, men 
får tilladelse til at fakturere merværdiafgiften på deres transaktioner.
Den kan heller ikke ligestilles med ordningen med afgiftsfritagelse for  
mindre virksomheder, der i Frankrig er fastsat til skattens størrelse, og  
muliggør faktureringen af merværdiafgiften. Denne ordning synes ikke at  
være forenelig med sjette direktivs artikel 25 og bør derfor ophæves; den  
finder i øvrigt kun anvendelse på et ubetydeligt antal landbrugere.
Det er til slut interessant at bemærke den tydelige fordrejning, der er,  
når de standardgodtgørelsessatser, der gælder for standardsatslandbrugeres

- 4 -
transaktioner med afgiftspligtige, er mindre end de momssatser, der gælder  
for samme transaktioner udført af afgiftspligtige landbrugere under den nor­
male ordning, eller ved import. Bi afgiftspligtig køber betaler faktisk en  
lavere procentsats, når han køber hos en standardsatslandbruger, end når han 
importerer eller køber hos en landbruger, der er underlagt den normale ord­
ning, men når han videresalger produktet, sker der en udligning, og transak­
tionen pålægges samme momssats uanset forsyningskilden^. Dette fænomen (som  
kun opstår, når godtgørelsessatsen er mindre end den normalt anvendte moms­
sats, eller når statskassen foretager tilbagebetalingen, fordi køberen i så  
fald intet skal betale til standardsatslandbrugeren, kan helt tilskrives  
systemet med godtgørelse af den indgående merværdiafgift. Det skal i øvrigt  
bemærkes, at det modsatte også kan ske, når godtgørelsesprooenten er højere  
end den momssats, der normalt gælder for samme gode. Køb hos en standardsats­
landbruger forpligter da den afgiftspligtige køber til foreløbig at betale  
mere, end han skulle af med i merværdiafgift ved import, eller til en afgifts­
pligtig landbruger, der sælger et tilsvarende gode. Dette skyldes, at selv om  
begge satser udtrykkes i form af en procentsats, der anvendes ved salg, dækker  
de absolut ikke samme ting (i det ene tilfælde tilbagebetaling af standard-  
satslandbrugerens indgående merværdiafgift, i det andet tilfælde betaling af  
merværdiafgiften på godet på det stadium, hvor det befinder sig).
B. De praktiske regler vedrørende betaling af standardgodtgørelse
I de medlemsstater, der har et system, hvor køberen foretager tilbagebetalin­
gen, betales godtgørelsen efter sagens natur af den afgiftspligtige køber,  
der selv kan fradrage den, og denne godtgørelse finder sted, når landbrugeren  
modtager pengene. I Frankrig sker tilbagebetalingen gennem statskassen efter  
årlig anmodning fra standardsatslandbrugeren, der skal fremlægge attestation  
fra sine afgiftspligtige kunder.
Reglerne for faktureringen af godtgørelsen indebærer enten en fakturering  
foretaget af standardsatslandbrugeren (Irland, Luxembourg, Belgien og even­
tuelt Tyskland), eller en mulighed for at overføre forpligtelsen til den  
afgiftspligtige køber, der afleverer en genpart af købsattestationen til land-  
brugeren, og denne attestation tjener som dokumentation for hans egen ret til
l) Det skal bemærkes, at Belgien for at undgå denne forskel pålægger den afgifts­
pligtige køber at betale statskassen forskellen mellem den momssats, der nor­
malt finder anvendelse på transaktionen, og den procentsats, han tilbagebetaler  
til standardsatslandbrugeren ved indgivelsen af angivelsen for den periode,  
hvor leveringen har fundet sted.

- 5 -
at fradrage godtgørelsen; dette er dog ikke tilfældet i det franske system,  
hvor denne attestation giver landbrugeren ret til tilbagebetaling, efter at  
denne har anmodet de offentlige myndigheder derom.
Disse to systemer (tilbagebetaling gennem køberen eller gennem de offentlige  
myndigheder) medfører efter sagens natur en ret betydelig forskel for stan- 
dardsatslandbrugeren, der i det første tilfælde løbende fra sine salg og  
tjenesteydelser modtager godtgørelse for sin indgående merværdiafgift, medens  
han i det andet tilfælde kun modtager en årlig tilbagebetaling fra de offent­
lige myndigheder med kortere eller længere forsinkelse.
Det drejer sig imidlertid her om anvendelsesregler, der hører under medlems­
staternes kompetence, og som det ikke synes ønskeligt at præcisere yderligere  
inden for rammerne af et fællesskabsdirektiv.
II.  Anvendelsesområdet for standardsatsordningen for landbrugere er forskelligt  
fra medlemsstat til medlemsstat
I de nationale lovgivninger, hvor der findes en standardsatsordning for  
landbrugere, gælder ordningen uden videre for landbruget og omfatter en  
kortere eller længere række aktiviteter. Undtaget herfra er i Frankrig stor­
opdrættere (som har over 200 stykker hornkvæg eller har solgt over 100 stykker  
hornkvæg i årets løb) og fra 1. januar 1983 landbrugere, hvis omsætning over­
stiger 300.000 ffr., i Belgien landbrugere, der udøver deres virksomhed 
gennem et erhvervsdrivende selskab, og i Tyskland landbrugsvirksomhed, som  
siden 1. juli 1982 har været udøvet af kapitalselskaber.
"Standardsatssektorens" betydning opgøres i tal i tabel I.
I almindelighed giver såvel direkte salg som salg via en kommissionær anled­
ning til godtgørelse.
A. Den pågældende landbrugsvirksomheds art og omfang varierer til gengæld  
kraftigt fra medlemsstat til medlemsstat:
- Alle de berørte medlemsstater anvender i princippet denne ordning for  
landbrug, skovbrug, vinavl og dambrug bortset fra Belgien og Nederlandene 
for dambrugs vedkommende. I Nederlandene og Belgien er det imidlertid kun  
produkter, der er omfattet af den reducerede sats, som er afgiftspligtige  
under denne ordning (næsten alle landbrugsprodukter).
— I Irland er standardsatsordningen begrænset til at gælde for landbrugere,  
der udover landbrugsvirksomhed udøver en anden virksomhed, hvis omsætning  
ikke overstiger 15*000 £ om året.

-  6 -
I Belgien skal landbrugere være underkastet den normale ordning, når de  
udøver en anden ikke-landbrugsmæssig virksomhed, medmindre de for denne  
virksomheds vedkommende er underlagt standardsatsordningen.
Opdræt (undtagen i Frankrig for salg af indførte dyr) er ligeledes  
uden videre underlagt standardsatsordningen på landbrugsområdet. Men i  
Belgien og Italien medtages også opdræt uden jordtilliggende.
Derimod ydes der ikke standardgodtgørelser for tjenesteydelser på land­
brugsområdet i Italien og Frankrig.
Standardsatslandbrugerens primære forarbejdning af produkter fra bedrif­
ten falder i visse medlemsstater ind tinder ordningen med standardgodtgø­
relses det er tilfældet i Irland, Belgien, Luxembourg, Tyskland og  
Italien (også når forarbejdningen foretages af producentsammenslutninger).
Afsætningen betragtes undertiden også som landbrugsvirksomhed i til­
knytning til standardsatsvirksomheden og falder ind under ordningen med  
standardgodtgørelse: det er tilfældet i Nederlandene for kvæghandlere,  
der nyder godt af en speciel ordning, der indebærer samme bestemmelser  
i Tyskland, når denne virksomhed ikke udgør over 40 % af bedriftens om­
sætning, samt for de italienske andelsforetagender.
Derimod udelukker Belgien og Frankrig afsætning af bedriftens produkter  
på markederne eller gennem detailsalg i butikslokaler o.lign. fra stan­
dardsatsordningen. Dørsalg er undtaget i Belgien, hvorimod salg i løs  
vægt falder ind under standardsatsordningen i Frankrig. Standardsats­
ordningens rækkevidde er afhængig af medlemsstaternes valg, der igen er  
en følge af de forskelle, der er mellem landbrugssektorerne i de enkelte  
lande.

- 7 -
De konklusioner, der kan drages vedrørende de ikke-ensartede anvendelses­
områder
Det forhold, at standardsatsordningen på landbrugsområdet i de fleste  
medlemsstaters lovgivning er udformet som en almindelig ordning, der uden  
videre gælder for hele landbruget, forekommer at være en meget vidtgående  
fortolkning af en særordning i henhold til sjette direktivs artikel 25, 
stk. 1, der er en mulighed, som er forbeholdt landbrugere, for hvilke det  
ville medføre vanskeligheder at anvende den almindelige merværdiafgiftsord­
ning eller ordningen for mindre virksomheder. Selv om det kunne være beret­
tiget at lade ordningen omfatte en hel økonomisk sektor i den overgangs­
periode, hvor momsmekanismen indføres, bør denne særordning for fremtiden  
efterhånden forbeholdes smålandbrugere, for hvilke selve anvendelsen af den 
forenklede ordning for mindre virksomheder fortsat vil være vanskelig, så  
meget mere som medlemsstaterne ved Rådets vedtagelse af denne beslutning i  
1977 forpligtede sig hertil. Denne begrænsning vil sandsynligvis i praksis  
udelukke de større bedrifter, der foretager betydelige investeringer, og 
for hvilke disse standardgodtgørelsessatser baseret på et gennemsnit i det  
mindste har vist sig at være utilstrækkelige, og som derfor har måttet vælge  
afgiftspligt under den normale ordning. Denne situation findes ret hyppigt  
i lande, hvor godtgørelsessatserne er for lave til at dække den reelle ind­
gående afgift, og hvor en betydelig del af landbrugerne af denne årsag har  
valgt den normale merværdiafgiftsordning. Den vil til gengæld udelukke et  
forholdsvis stort antal gennemsnitsbedrifter i de medlemsstater, som yder 
en godtgørelse, der er tilstrækkelig til at dække tilbagebetalingen af den  
indgående moms.
Maksimumsgrænserne kan henvise til kriterier som omsætning eller produk­
tionsmængde pr. ha.
Den sidste henvisning synes mest hensigtsmæssig, for så vidt som den i  
højere grad afspejler værditilvæksten end omsætningen, der kan svinge med  
priserne. Endvidere kan dette kriterium variere med den faktiske produk­
tion.

-  8 -
Det forekommer ligeledes unaturligt, at to medlemsstater udstrakker  
anvendelsen af standardsatsordningen til henholdsvis formidlervirksomhed 
(kvæghandlere) og handelsmæssig virksomhed (med 4-0%  af omsætningen).
o
o o
Det skal som afslutning på dette kapitel om anvendelsesområdet for standard­
sats ordningerne på landbrugsområdet bemærkes, at der er forskel på medlems­
staternes ordninger vedrørende salg af investeringsgoder, der har været  
anvendt i bedriften.
- Irland, Belgien og Nederlandene anvender en speciel afgiftsfritagelse  
for standardsatslandbrugeres salg af disse goder.
- I Frankrig er disse goder fritaget inden for rammerne af den almindelige  
ordning for brugte genstande.
- Tyskland og Luxembourg medtager dette salg i beregningsgrundlaget for  
standardgodtgørelsen.
- Italien beskatter i teorien dette salg, men da der ikke eksisterer nogen  
faktisk angivelses- eller betalingspligt, er salget i realiteten fritagt.
Medtagelsen af beløbet for salget af standardsatslandbrugernes brugte in­
vesteringsgoder i beregningsgrundlaget for standardgodtgørelsen synes at  
medføre en dobbelt momstilbagebetaling: første gang ved salget af landbrugs­
produkterne og anden gang ved videresalget af produktionsmidlerne (bl.a.  
landbrugsmaskiner).
I sjette direktivs artikel 25,  stk. 5»  præciseres det, at standardsatserne  
finder anvendelse på landbrugsprodukter og -tjenesteydelser og derfor ikke  
omfatter prisen på standardsatslandbrugemes salg af brugte investerings- 
goder. Disse medlemsstaters beregningsgrundlag synes derfor ikke at være  
i overensstemmelse med sjette direktiv.

- 9 -
Imidlertid kan man godt forstå, at disse medlemsstater i praksis har  
tøvet med kun at gøre standardsatslandbrugerne afgiftspligtige under den  
normale momsordning, når de sælger en brugt genstand. De burde have ud­
færdiget en specifik erklæring og for de flestes vedkommende udelukkende  
have erlagt den således indkasserede merværdiafgift i dette tilfælde.  
Medtagelsen af salget af brugte genstande i standardsatsordningen på  
landbrugsområdet mindsker denne praktiske vanskelighed.
Denne mulighed kan imidlertid retfærdigvis kun påtænkes, såfremt det  
makroøkonomiske skøn over beløbet af salget af disse brugte genstande  
lægges til den endelige landbrugsproduktion og således i virkeligheden  
ligestilles med en "indtægt". I dette tilfælde vil det forholdstal, der  
gør det muligt at bestemme godtgørelsessatsen, d.v.s. forholdet:
den samlede indgående afgift i sektoren
den endelige produktion"*· + videresalgs-  
prisen for de brugte investeringsgoder
være korrekt. I modsat fald vil godtgørelsessatsen blive overvurderet,  
når der ikke tages hensyn til videresalgsprisen for de brugte genstande.
En fælles regel om enten at afgiftsfritage dette salg eller at medtage  
beløbet herfor i beregningen af godtgørelsessatsen synes ønskelig, så­
fremt det af praktiske årsager besluttes ikke at anvende det almindelige  
princip om afgiftspligt for dette salg.
Følgerne for de egne indtægter varierer, alt efter hvilket system der er  
gældende:
— I de medlemsstater, der fritager dette salg, når goderne sælges til en  
anden afgiftspligtig person (sælgere af brugt materiel eller landbrugere,  
der falder ind under den normale ordning), vil udligningen ske på det  
følgende stadium, og der vil således ikke være nogen forvridning vedrø­
rende de egne indtægter. Når de brugte genstande sælges til en anden  
standardsatslandbruger, og der i de statistiske oplysninger om årets  
faste bruttoinvesteringer, ud fra hvilke standardgodtgørelsessatsen be­
regnes, indgår årets nettoinvesteringer (med fradrag af salget af brugte  
genstande, er grundlaget for de egne indtægter korrekt, idet standardgodt­
gørelsen dækker den relle afgift.
l) Inkl. eksport.

-  10 -
- I de medlemsstater, der tillader, at standardgodtgørelsen anvendes på beløbet  
af dette salg, finder der til gengæld en dobbelt tilbagebetaling af den ind­
gående moms sted, og medlemsstatens indtægter og grundlaget for de egne  
indtægter bliver dermed reduceret.
B. Standardsatslandbrugernes valgmuligheder i medlemsstaterne
Ifølge sjette direktivs artikel 25,  stk. 10, kan standardsatslandbrugeren  
vælge mellem den normale ordning og den forenklede ordning for mindre virksom­
heder.
De fleste medlemsstater giver kun tilladelse til valg af afgiftspligt under 
den normale momsordning; dog har Frankrig indført en forenklet momsordning på  
landbrugsområdet, som standardsatslandbrugerne kan vælge, og i Tyskland kan 
standardsatslandbrugerne ligeledes vælge ordningen med afgiftsfritagelse og  
-nedsættelse for mindre virksomheder, såfremt de opfylder betingelserne herfor.
Denne situation synes uundgåelig i de medlemsstater, der har standardsatsord­
ninger for de mindre virksomheder, som specielt gælder for bestemte former for  
virksomhed (Belgien og Italien), der ikke passer til landbruget. På den anden  
side har visse af de medlemsstater, der har ordninger med fritagelse og grad­
vis nedsættelse for deres mindre virskomheder (Nederlandene, Irland, Frankrig  
og Luxembourg) ikke ønsket, at landbrugerne, for hvilke der i øvrigt gælder  
en særordning, kan vælge en anden ordning for afgiftsfritagelse.
Kun Tyskland, Luxembourg, Danmark og Det forenede Kongerige (de to sidstnævnte  
har ikke en standardsatsordning på landbrugsområdet) giver i påkommende tilfælde  
deres landbrugere mulighed for at anvende den ordning med afgiftsfritagelse, der  
findes for alle afgiftspligtige, idet dog loftet for afgiftsfritagelsen i Dan­
mark er af en sådan størrelse (l.250 ECU), at ordningen næppe har nogen praktisk  
betydning.
Kommissionen er klar over, at der i visse medlemsstater er begrænsede valgmulig­
heder i forhold til bestemmelserne i sjette direktivs artikel 25, stk. 10. Den  
mener, at denne afvigelse vil kunne ophøre ved vedtagelse af en forenklet fælles  
ordning for mindre virksomheder. Såfremt den forenklede ordning for mindre virk­
som heder ændres og harmoniseres, således som det anbefales i Kommissionens 
direktivforslag til Rådet vedrørende artikel 24,  vil standardsatslandbrugernes 
valg af denne nye forenklede ordning for mindre virksomheder nemlig blive mulig  
og almindelig udbredt, eftersom hele systemet er baseret på en bred anvendelse af  
en reel ordning og en begrænsning af afgiftsfritagelsens loft til et lavt niveau.

- 11 -
C. Problemer for godtgørelsesberegningen, som følger af hensyntagen eller  
ikke hensyntagen til standardsatslandbrugernes direkte eksport
I princippet bestemmer artikel 25,  stk. 5»  &t beregningsgrundlaget for  
standardgodtgørelserne udgøres af leveringer og tjenesteydelser på landbrugs­
området til andre afgiftspligtige personer end standardsatslandbrugere. Denne  
formulering angiver ikke præcist, om standardsatslandbrugernes direkte eks­
port skal medtages i dette grundlag eller ej.
Medlemsstaterne har løst dette problem forskelligt. Nogle tillader, at land-  
brugeren får udbetalt en standardgodtgørelse for hans indgående merværdiafgift  
på et grundlag, der omfatter direkte eksport - det er tilfældet med Irland,  
Nederlandene, Frankrig og Tyskland (for visse produkters forarbejdet træ, vin,  
alkohol for sidstnævnte land). Andre udelukker denne muligheds Luxembourg,  
Tyskland (for de øvrige produkters vedkommende) og Belgien. I Italien gives  
der ingen godtgørelse ved eksport, men standardsatslandbrugerne kan med tilbage­
virkende kraft vælge at få tilbagebetalt den reelle indgående moms, hvilket de  
gør, når de eksporterer.
Denne tingenes tilstand er ikke tilfredsstillende, da den skaber forvridninger  
mellem standardsatslandbrugerne i de forskellige medlemsstater og er et brud  
på princippet om, at merværviafgiften skal være neutrals
1. På det økonomiske plan giver den medlemsstat, der tillader opkrævningen  
af en godtgørelse ved direkte eksport (enten ved, at den afgiftige køber  
betaler, eller ved, at de offentlige myndigheder foretager en tilbagebe­
taling), tilladelse til opkrævningen af et beløb, der i forhold til den  
medlemsstat, der ikke tillader en sådan, kan synes at være en fordel ved 
eksport.
2. På det finansielle plan ser den medlemsstat, der ikke tillader betalingen 
af en godtgørelse på grundlag af standardsatslandbrugernes direkte eks­
port, sit beregningsgrundlag for de egne indtægter forhøjet med den ind­
gående moms, der svarer til transaktioner med afgiftspligtige købere, og  
som ikke giver anledning til fradrag.

-  12 -
I øvrigt bliver følgen den samme for de medlemsstater, der tværtimod 
giver tilladelse til, at standardsatslandbrugerne opkræver godtgørelse af  
afgiftspligtige kunder, der ikke er etablerede i salgslandet, såfremt  
denne godtgørelse betales af en køber i en anden medlemsstat. Denne beta­
ler nemlig godtgørelsen af den indgående merværdiafgift uden at have til­
ladelse til at fratrække den, fordi det drejer sig om en merværdiafgift,  
der er erlagt uden for territoriet. Importmedlemsstaten ser ligeledes sit  
grundlag for de egne indtægter forhøjet med denne "mom ", der ikke kan 
fradrages.
Såfremt godtgørelsesmekanismen indebærer, at det offentlige foretager  
tilbagebetalingen, foretages overførslen af den offentlige myndighed, der  
selv har opkrævet den indgående merværdiafgift, som standardsatslandbru­
gerne har betalt ved deres køb - d.v.s., at denne afgift annulleres. Med  
hensyn til de egne indtægter er grundlaget således justeret korrekt.
3· På det tekniske plan indebærer bemyndigelse til eller forbud mod godtgørelse  
for standardsatslandbrugernes direkte salg til eksport:
- enten en straf for den eksporterende landbruger, der må give afkald på  
godtgørelse af sin indgående merværdiafgift, når han eksporterer, og  
som lovgivningen ikke giver tilladelse til at opkræve en standardgodt­
gørelse for denne transaktionstype;
- eller i modsat fald en straf for den afgiftspligtige køber i en anden  
medlemsstat, som er forpligtet til at betale en godtgørelse, der ikke  
kan fradrages, og som oven i købet lægges oven i den betalte nettopris  
og tjener som beregningsgrundlag for merværdiafgiften ved import til  
køberens land.
For så vidt som afgiftsfritagelsen for eksporterede genstande i henhold til  
sjette direktivs artikel 15,  stk. 2,  kun tager sigte på leveringer, der  
forsendes af en køber, som ikke er etableret i indlandet (og som ville have  
været almindelig momspligtig i indlandet, hvorimod standardsatslandbrugernes 
salg ikke er belagt med moms, vil de løsninger, der gør det muligt at fjerne  
disse uregelmæssigheder, kunne bestå i:

- 13 -
- ubetinget afskaffelse af enhver godtgørelse (dels via køberen, dels via
de offentlige myndigheder) på grundlag af standardsatslandbrugernes direkte  
eksport. Ud fra et retfærdighedssynspunkt synes et sådant forbud ikke be­
rettiget. Det er nemlig ikke rimeligt at hæmme en afsætningskanal som  
eksporten. Endvidere vil standardsatslandbrugerne for at afhjælpe denne  
ulempe blive opmuntret til at benytte afgiftspligtige eksportører som  
mellemmænd, hvilket strider imod det neutralitetsprincip, der via merværdi­
afgiften søges realiseret over for de forskellige økonomiske kredsløb;
- fastlæggelse af en anden godtgørelsesmekanisme end den, der går ud på, at  
betalingen foretages af køberen (som ikke har mulighed for at fradrage den  
i en anden medlemsstat erlagte afgift), når atandardsatslandbrugeren  
foretager eksporten direkte. Man kan således forestille sig en tilbage­
betaling foretaget af det offentlige på grundlag af sjette direktivs ar­
tikel 15,  ifølge hvilken eksporten skal afgiftsfritages, eller ændring
af ottende direktivs anvendelsesområde, som kunne bestå i, at de standard­
godtgørelser, som udenlandske købere betaler, sidestilles med en indgående  
merværdiafgift, der erlægges i forbindelse med et køb eller en tjeneste­
ydelse, og som skal tilbagebetales. Den første løsning, der synes juridisk  
begrundet, synes også at være den mest enkle, fordi der ikke er noget  
reguleringsstadium for køberen, idet den pågældende medlemsstat betaler  
den eksporterende standardsatslandbruger den indgående moms, der skal  
godtgøres, direkte.
Det er imidlertid i tilfælde af eksport nødvendigt, at den indgående afgift  
tilbagebetales, for at det indførte gode kan ankomme til importlandet uden  
afgiftsrest. Produktet beskattes herefter ved import til den momssats, der  
gælder i bestemmelseslandet.
Det indførte produkt befinder sig herefter i samme afgiftsmæssige situation  
som et lignende produkt, som i indlandet sælges af en standardsatslandbruger,  
der forventes at tilpasse sin pris til konkurrenternes, d.v.s. til priserne  
i den sektor, der er afgiftspligtig under den normale ordning, som omfatter  
momssatsen.

- 14 -
III. Vurdering af størrelsen af de i medlemsstaterne anvendte standardgodt-  
gørelsessatser
Disse satser skal i henhold til artikel 25, stk. 3, dække tilbagebetalingen  
af landbrugernes indgående afgift uden at kunne være højere end denne.  
Satserne kan føre til en mindre godtgørelse end den faktiske afgift. Dette  
forhold udgør et incitament for standardsatslandbrugerne til at vælge den  
normale merværdiafgiftsordning, der gør det muligt for dem at overvælte hele  
deres indgående afgift ligesom en normalt afgiftspligtig person.
Der kan fastsættes standardsatser for de enkelte delbrancher, men det er  
klart, at den samléde tilbagebetaling på grundlag af disse forskellige  
standardsatser ikke kan overstige den samlede moms på standardsatslandbru­
gernes samlede input.
Kontrollen af den betingelse, der går ud på, at procentsatserne ikke kan  
medføre en tilbagebetaling, der overstiger denne erhvervssektors indgående  
afgift i medlemsstaterne, foretages enten ved kontrollen vedrørende over­
sigterne over de egne momsindtægter,  fordi medlemsstaten har anmodet om en  
godtgørelse i henhold til finansforordning 2892/77f  artikel 8, stk. 2 (den  
utilstrækkelige tilbagebetaling af den indgående merværdiafgift, der for­
hø jer grundlaget for de egne indtægter), eller tværtimod, fordi Kommissionen  
har måttet sikre sig, at det af medlemsstaten fremlagte grundlag ikke er  
blevet formindsket med en godtgørelse, der overstiger standardsatslandbru­
gernes indgående moms. Kommissionen har til dette formål anvendt oplysnin­
gerne i de beregninger, som medlemsstaterne har vedlagt meddelelsen om  
deres standardsatser.
For at nedsætte standardgodtgørelsessatsen eller -satserne og for at for­
enkle de beregninger, der skal kontrolleres for at bestemme standardssat­
serne, vil det være særlig hensigtsmæssigt, om medlemsstaterne anvender 
en ensartet momssats svarende til den reducerede sats på alle goder, pro­
dukter og tjenesteydelser, som anvendes af landbrugerne. Når man kender  
værditilvæksten i en sektor, vil det være meget nemmere at bestemme den 
gennemsnitlige indgående merværdiafgifts vægt i forhold til denne sektors  
produktion, og en af hovedvanskelighederne ved beregningen af standardgodt-

- 15 -
gørelsessatserne, nemlig fordelingen af købene på momssatser, vil herefter  
være fjernet.
Vanskelighederne ved anvendelsen af artikel 25, stk. 12, der henviser til  
bilag G med henblik på fastsættelsen af de specifikke faktorer for standard­
sats landbrugere med hensyn til de egne indtægter, skal også fremhæves. Da  
visse medlemsstater ikke råder over egne statistiske oplysninger for denne  
kategori af landbrugere, der medtages under landbrugsproduktion i alminde­
lighed, sker beregningerne nemlig på grundlag af oplysninger for hele  
landbruget. Det er således nødvendigt at foretage statistiske tilpasninger  
for at anvende den i bilag G fastsatte metode med henblik på at opfylde  
den politiske forpligtelse, der blev indgået ved Rådets vedtagelse af denne  
beslutning, "til at foretage beregningerne af godtgørelsesprocenterne ved  
anvendelse af makroøkonomiske oplysninger, der udelukkende vedrører stan­
dardsatslandbrugerne" .
IV. Konklusion
Bestræbelserne på at opnå en mere ensartet anvendelse af standardsatsord­
ningen for landbrugsproducenter indebærer, at følgende forslag forelægges  
Rådet.
De ordninger, der er indført i de forskellige medlemsstater, synes i prin-  
oippet at være i overensstemmelse med det i sjette direktivs artikel 25 
beskrevne system; dette gælder dog ikke den i Frankrig gældende specifikke  
ordning på landbrugsområdet med afgiftsfritagelse og gradvis nedsættelse  
samt den i Italien gældende valgfrie ordning med tilbagebetaling af den  
reelle indgående merværdiafgift uden afgiftspligt under den normale merværdi-  
afgiftsordning. Det er nemlig i artikel 25, stk. 5» fastsat, at standard-  
godtgørelse udelukker enhver anden form for fradrag.
For så vidt angår standardgodtgørelsens anvendelsesområde^, forekommer det  
ønskeligt at minde medlemsstaterne om deres pligt til at træffe dispositioner  
med henblik på at begrænse anvendelsen til producenter, der ville have van-
l) For slet ikke at tale om den udelukkelse af opdræt uden jordtilliggende,  
som Belgien og Italien kan foretage i henhold til den nuværende artikel  
25 i sjette direktiv.

-  16 -
skeligt ved at anvende den normale eller den forenklede merværdiafgiftsord­
ning. Selv om afgørelsen af, hvilke aktiviteter der falder ind under ordningen  
med standardgodtgørelse, har kunnet overlades til medlemsstaterne inden for  
rammerne af de i bilag A og B fastsatte grænser (eftersom denne ordning ikke  
afviger fra momsprincippet, er det nemlig vigtigt, at godtgørelsessatserne  
ligger så tæt på den reelle momsbelastning af modtagernes input som muligt.
De bedrifter, der ifølge normerne ligger over gennemsnittet, må derfor ude­
lukkes fra standardsatsordningen.
Ud fra denne synsvinkel bør standardsats ordningen for fremtiden:
- ikke længere gælde for visse bedrifter som følge af deres juridiske status,  
der normalt indebærer en dimension, der er forenelig med deres afgiftspligt  
under den normale ordning. Det er tilfældet med selskaber, der er juridiske  
personer, og andelsforetagender;
- finde anvendelse på grundlag af kvantitative kriterier såsom omsætningen  
det foregående år. Ud over et loft, der f.eks. fastsættes til 100.000 ECU,  
skal den almindelige ordning uden videre finde anvendelse. Dette loft vil  
kunne knyttes til det loft, der eventuelt findes for skattepligt under en  
reel ordning vedrørende direkte beskatning (da alle de til en reel angivelse  
fornødne regnskabsmæssige oplysninger i så fald findes). Antallet af dyrkede  
hektarer eller af solgte dyr vil også kunne anvendes i visse sektorer.  
Udelukkes bør ligeledes landbrugsmæssig virksomhed med tilknytning til en  
anden afgiftspligtig virksomhed under den normale ordning (forarbejdning,  
handel);
- indebære en begrænsning af standardgodtgørelsessatsen til den reducerede  
afgiftssats.
Spørgsmålet om medtagelsen af investeringsgoder, der sælges brugte, må af­
gøres for at sikre ligebehandling, bl.a. vedrørende de egne indtægter.

- 17 -
Afsætningsmæssige foranstaltninger, der betragtes som en udvidelse af den  
rent landbrugsmæssige virksomhed (salg af produkter fra bedriften, engros- 
eller detailsalg, der ikke foregår i butikslokaler o.lign. o.s.v.), bør  
præciseres. Der kan nemlig konstateres ret store forskelle på dette område,  
fordi sjette direktiv selv er upræcist. Den afsætning, der omfattes af  
standardsatsordningen, bør begrænses til salg af produkter fra bedriften  
(uden butikslokaler o.lign. til detailsalg) uden medvirken af personale, der  
er specialiseret i salg - herunder dørsalg - af produkter, der sælges i  
løssalg, og uden formidleres medvirken.
Muligheden for at vælge de specifikke ordninger for mindre ikke-1andbrugs-  
mæssige virksomheder (afgiftsfritagelse og forenklet ordning) bør i henhold  
til bestemmelserne i sjette direktivs artikel 25,  stk. 10, præciseres i  
alle lovgivninger.
Standardsatslandbrugeres direkte eksport bør give anledning til godtgørelse,  
for så vidt som det ikke synes rimeligt at straffe salg til udenlandske  
kunder, men det er klart, at denne eksport må medregnes ved fastsættelsen  
af standardsatsen.
Por at undgå de nuværende forvridninger, der vedrører køberens manglende  
mulighed for at fradrage den fakturerede godtgørelse, må det fastsættes,  
at den standardgodtgørelse, der foretages af den udenlandske afgiftspligtige  
køber, kan tilbagebetales inden for rammerne af ottende direktiv, eller  
endnu bedre, at den standardsatslandbruger, der foretager en udførsel, mod­
tager standardgodtgørelsen for sin indgående afgift gennem de offentlige  
myndigheder og ikke gennem den afgiftspligtige køber.
Inden for rammerne af artikel 25, stk. 3» må det præciseres, at medlemssta­
terne til meddelelsen om deres standardgodtgørelsessatser skal føje de  
detaljerede beregninger, der har gjort det muligt at fastsætte den anvendte  
sats. Denne beregning skal vise Btørrelsen af de makroøkonomisk bestemte  
indgående afgifter opdelt på momssatser. Såfremt der anvendes flere godt­
gørelsessatser på den endelige produktion, skal beregningen vise denne  
produktions fordeling efter godtgørelsessatser. Disse oplysninger skal kun 
vedrøre standardsatslandbrugeres virksomhed, og de statistiske metoder, der  
er nødvendige for opdelingen, skal straks indføres i medlemsstaterne.

-  18  -
Endelig bør bestemmelserne i sjette direktivs artikel 5»  stk. 8,  ifølge  
hvilken overdragelse mod eller uden vederlag af selskabers faste ejendom  
og løsøre momsfritages inden for rammerne af de foranstaltninger, der tager  
sigte på at lette moderniseringen og omlægningen af landbrugsbedrifter samt  
deres overdragelse, udstrækkes til at gælde for individuelle landbrugsbe­
drifter.
Disse dispositioner skal tilsammen bidrage til så vidt muligt at mindske  
konkurrencefordrejningerne mellem Fællesskabets producenter som følge af  
den ikke harmoniserede anvendelse af merværdiafgiftsordningen på visse  
punkter og fremme landbrugssektorens gradvise integrering i den almindelige  
merværdiafgiftsordning.
oooOooo

lib .I  I-  2 0  -
STA N O A R O SA T SO R D H IN 'jE l? P H  LA N D Q fiU D S O K R lA O fl
A R IC I AF DEN G O O T G 0 - DC BERØRTE LANDBRUGERE B E K 0B 1E  PRODUKTER SIA H O A R C B O O T G Ø -
R t l S f ,  SON STA N D A R D · OG T J E N E S T E · R E I S E S S A T S E R
S A lS L A N O n  RUGEREN
n o J T t f E R _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ORDNING V EO fl/IR EN O f B R I C I E  ORDNING VEDRØRENDE STA N D A R D - D IR E K T E  E K SPO RT
GEN STA N D E FR A  8 E 0 R 1 F T E H , SA TSLA N D 3R U G ER ES ANDRE
SON S T ANUARDSATSLANDBKU- A F G I F T S P I I G T I G E  A K T IV IT E T E R
G ERN E S A E lG E RS T A T IS T IS K E  O P L T S N I lf c iR  
ANTAL STA N D A R D SA T S- ?  AF DEN P A A .
lA N D fi3 ir,T R E  CAELOENDE
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _  i'P Q J U K l ION
TI
LBAG EBETALIN G -L w dbrugere, o p d ræ l- 
G E N N E N  D E N  AFGIFTS- U re  l fo rb in d else a«d
FUGTIGE K Ø B E R  Jord tU IIg g en d er,
gartnere og skovbru--LA N O G R U G SPR O O U K TER , 
D E R  ER  PAAUU3I D E N  
R E D U C E R E D E  SATS, C G  
S O N  SÆLGES P A A  
HJEnncnARXEOETC E N  N O R H A L E  O R D N IN G  
Ingen «ulighed for 
at vaalge ordningan 
fo r alndr« v trk so a- 
hader, e f g l f t t f r l -  
ta g e ls · og gradvis 
le tta l saS aerltg  a d flg ts fr l tagel si 
fo r sta n d ard sa tslw d - 
brugeres salg af Inve­
ste rin g  sgoderFordel af ordningen aed 
a fg if ts f r ita g e ls e  og grad­
v is  nadsaettsT se fo r lin d re  
vlrksoaheder(Indlaget f r a  stm d ard - 
godtgØ ralsens bereg­
ningsgrundlag22.000
In te re sse re d l87,20?
IR L A N D TILBA G EBETA LIN G -A lle pro d u cen ter, op- -  Landbrugsprodukter; 1.5% O E N  N O R M A L E  O R O N IN G  : - r l lg  a f g if ts f r ita g e l- Fordel af an ordning 1A9.S01, d .v .s . 96,60?
G E N N E M  D E N  AFGIFTS- d r æ t t e r ·  ( i fo rb ln - o p d rset, skovbrug. u  fo r stan d ard sats! and- ■ i d  a f g if ts f r ita g e l se 90,77? af a lle
PLIGTIGE K Ø B E R del se aed Jordt 111 1g- fisk e ri brugeres salg af Inva- fo r s ln d r · virksomheder
ELLER EJ gender) og p ersoner, 
der p ra e ste re r la n d · 
bru g st]en estay d e 1 ser-  Landbrugerens fo r­
arbejdning af 1 m d- 
bru g v ro d u k ter
-  L andbrugstjenaste- 
ydel te rsta rin g tgoder
STA TSK A SSEN  TILBAGE­
B ETA LER  FO R  S A L G  TIL 
AFGIFTSPUGTIGE•Al 1  e 1  andbrugsprodu­
cen ter (fy sisk e  e lle r  
Ju rid isk e perso n er),
In k l.  C U H A  og andel s- 
fo retag en d er, der be­
s k æ f tig e r  sig aed 
kunstig In seiln erln g  
.u ndtaget er: 
-s to r c v d r w tte re  af 
kvaeg
p e rs o n e r, der p rae- 
s ta r e r  1 andbrugst)«- 
nesteydel sar 
•lan d b ru g ere, hvis oa- 
saatnlng f r a  1.1.83 
o v e rstig er 300.000 f f rA lle landbrugsproduk­
te r  eed undtagel sa af 
la n d b ru g stjen asta- 
ydolsar3 , 5  -  A,7? -  3 aar, d e re fter G  aar A fg ifts fr ita g e ls e  li
2,9% og 2,4% fo r den forenklede
ordning paa 1 «id- al aln del I g« o rfrln g
brugsoar aadet For brugte genstande
• l i e r  f. · den nor- 
ta l eervaerdl af­
g iftso rd n in gDen n o rtale  ordning fo r 
ataerne af den In d u stri og handel; den
forenklede eoasordnlng 
fo r lan dbruget, dvs. 
udelukkelse af a fg if ts ­
p lig t ig  landbrugsvlrksoa- 
had f r a  ordiingen for 
■In d re  vlrksothederNedtages t bereqnlngs- 
grundl åget fo r godt- 
gØrel sen600.000
dvs.
50% ef a ll«
F O t t t f l D S f f .
PU B LIN H N
T T S H A J RFA K TU R ER IN G  A F  M E R ­
VÆRDIAFGIFTEN TIL 
a lle  kubere. F ra­
drag af en Indgaaen- 
de le rv a e r d la fg lft 
p ia  e t f lk se re t 
grundlag svarende 
t i l  den udgaaende 
■e rv æ rd l a fg ift
IN D K A SSER IN G  H O S  
UGE REI A F  Q  P R O ­
C EN TSA TS A F FRISN 
S V A R E N D E  TU G O O T- 
GØSlSESSATSEl F O R  
IlOGAÆE D E  H O N S.lan d b ru g ere, skovbrtK 
g ere, vin av lere, 
fru g tav l era 
•o p d rae tta re , f je r k r » · 
av lere ( l fo rb i ndel se 
■e d  Jo rd tlllfg g e n d er, 
b ia v le re
.u delukket: handals- 
g a rtn a re, grønsags- 
g a rtn e re, d ab ru g ,
- o p d ræ t ( l fo rb ln d a l- -  
se eed Jordt 111 Ig- 
gender)
-len ifc ru g e r·, ikovbru- ·  
g ire , v tn a v lira , han­
del sg a rtn ara, grØn- 
sa g s g irtm re , fersk ­
v a n d sfisk eri, d æ b ru ^  
hi avlere
-u d etukkelse af la i d ·  
b rugtvlrksoahad, d ir 
■døves t f  se lsk a b ir 
■e d  sta tu s  so · Ju rid i­
ske p ersoner og af 
v lrk to ih e d er, der bfr· 
tr a g te s  so · In d u stri- 
e lle r  handel sv lrk so a- 
heder ia d  hensyn til 
den d irek te  beskatningLandbrugs- og skov­
brugsprodukter og 
deres p r lia a r e  fo r­
arbejdning 
Landbrugs tje n e ste - 
ydal ser
Investering sgoder, 
d·*· v id e r···® !« ·»  
brugteS  1 andbrugtpro- 
dukter og tJa —  
nesteydel ser 
2?  skovbrugs- 
produkterOen uigenkaldelige 
n o rta le  o rd iln g  -  
■e n  eul Ighed fo r at 
anaoda lyndlghedern« 
o i tilbagtvenden t i l  
ordningen p ia  l* id - 
bru g io iraad et
landbrugsprodukter
L an d tru g itjm e sta -
ydelser
F o ra rb e jiiln g  af 
produkter f r a  be­
d rifte n  og deres 
af m in in gS  tkovbrugtpro- 
dukter 
7,5% Ø vrig.
1 «tdbrugspro- 
dukter og 1 and· 
b ru g itje n e s te - 
ydel sor5 e ar fo r dm  a llin ­
dai Iga ordning e lle r  
ord iln g en  fo r lin d re  
v lrksoehader (af­
g if t s f r i  tig e l se og 
grad v is n e d s æ tte l-  
«·)Indgaar I beregnings- 
grundl åget fo r stan - 
dardgodtgØral san
Indgaar I beregnings­
grundlaget fo r st«v- 
dardgodtgØrel senFordel af ordsingen fo r 
■In d re  vlrk so ih ed er eed 
a fg if ts f r ita g e ls e  og grad­
v is n e d sae tte lse
S aafreat det e r b lerh v eri 
(under 40% ag b e d rlfta n s 
sæ le d e  oasaetnlng) t i l ­
k n y ttes vlrksoehaden 
stan d ard satso rd sln g en  psi 
1 andbrugsoiriadet.
Ikke anvendes den 
ordning e lle r  o rdtlnqei 
f o r  lin d re  vlrksoehedei 
a f g if ts f r ita g e ls e  e lle i 
g rad v is n e d sae tte l seMedregnes 1 godtgØ rel. 
aens beregnlngagrund- 
1 * 9
Hedregn s s 1 go d tg ø rel­
sens beragnlngsgrund- 
1 ag fo r v isse tavede 
produkter og vin og 
il kohol. Hvl s Ikke 
udelukkes den.4.142
1 In teres 
under der 
ordning
95,75%
ale
BELGIER TILBA G EBETA LIN G -  1 en db rug -  1 andbrugsprodukter 2? fo r trae 3 a ar fo r den a la ln - S a e rllg  af 91  tf  s- Nyder e v»stueTt godt af Udelukkes f r ·  bareg- 95.000 c a. 80?
G E N N E R  D E N  AF- •  opdraet •  1 andaru g stjen aste- 16? fo r b lo a ste r del ige orckilng f r i  ta je l se for koT lo k ti ve stan d ard - nlngsgrundl eget for
GIFTSPLIGTIGE -  pi an tesk o ler ydelser 6?  fo r andre sta n d ard sa tsl end- sa tso rd n in g er. Hvis Ikke; stm dardgodtgØ rel son
K Ø B E R -  skovbrug
udelukkelse af handels- 
virksoaheder og a fg if ts -  
pi Ig tlg o  i ed en anden 
la n d b ru g sae iitlg  virk­
somhed (aedalndro da or 
ird erg tv o t en stand 
satsordnlnnlprodukter 
og tje n e ste - 
ydel te rbrugere« salg af 
Invasterlnosgoderden aleln d el Ige ordning
ITALIEN TILBAG EBETALIN G -lan d b ru g e r· 1 alaln d e- Landbrugsprodukter og 8?  fo r æ g , vin. Oen alaln d e]Ig e Indgaar Ikke 1  be- Oen n o raale ordning Udelukkes f ra  bareg· Stan d ard satsl and-
SINTR A L L E delighed: farsk v aid s- fo rarb ejd n in g , fa a r, geder, h e ste, ordning e lle r regningsgrun dl åget el 1 e r sta n d ard sa ts- nlngsgrundl åget fo r brugera, der ud-
K Ø B E R E  U A N S E T f is k e r i, dæ b ru g , rus- hirunder fo ra rb a jd - fje rk ra e , b ia r, efte rfø lg e n d e fo r standardgodi- ordningen fo r stan d ar dgodtgØrel sen f æ r d ig e r  en angl-
O N  O E  ER AFGIFTS- 11 ng«avl, Ø sta rsa v l, nlng fo re ta g et af silk e , uld valg af tilb a g e - gØrei sen ■in d re  v lrk so e- vel se 75.000
PLIGTIGE ELLER frøavl a n d elsfo ret^ en d e r 15? fo r a æ lk , b e ta lin g  af dan B eskattes heder S tw d a rd satsl and-
EJ - o p d ræ t, h vis o a s æ t-  
ning Ikke o v e rstig er 
10 a lo  l ir eel le r  producent- 
s u a e n tl utnlngerlevende svin og 
okser
2? fo r andre 
1 andbrugspro- 
--<kkt»-c ______________fa
k tisk e  Indgas­
en de aoatbrugere, d ir er 
f r i ta g e t fo r et 
u d fæ rd ig · en an­
g iv e lse  3.300.000

-  20  - TABEL II
MOMSSATSER PÅ LANDBRUGSPRODUKTER OG STANDARDGODT GØRELSER
(pr. 1.1.1983)
Momssats Godtgørelsessats
TYSKLAND
De fleste produkter
vin, drikkevarer, tjenesteydelser6,5% 
13Z7,5/o
13/
FRANKRIG
De fleste produkter  
vin7/
17,6$2,4/, 2,9/, 3,5/,  
4,7/
2,9/ eller 2,4/
ITALIEN
Korn
æg, fjerkræ, vin  
mælk, svin, kvæg  
andre produkter2/
8/
15$8%2/ 
8/ 
15/ 
2/
NEDERLANDENE
De fleste landbrugsprodukter 
øvrige landbrugsprodukter4/
18$ 4,5/
BELGIEN
De fleste produkter  
blomster6% 
16/6/
17/
LUXEMBOURG
Alle landbrugsprodukter 5% 5/
IRLAND
Vegetabilske produkter  
kvæg, vin, svin  
fjerkræ, fisk0/
'i10$(
j 1/
DAMARK
Alle landbrugsprodukter 22% ingen
DET FORENEDE KONGERIGE  
Fødevarer
andre produkter, tjenesteydelserO/
15 %^ ingen

-  21  - XV/186/82-DA
BILAG
DE FORSKELLIGE MEDLEMSSTATERS  
STANDARDSATS-ORDNINGER FOR LANDBRUGERE

-  22 -
BILAG
Systemerne vedrørende standardsats-ordninger i EF for landbrugere
I en oversigt over ordningerne med standardgodtgørelse i de syv af med­
lemsstaterne (Det forenede Kongerige og Danmark anvender dem ikke, og  
Grækenland anvender endnu ikke det fælles merværdiafgiftssystem), vises  
det anvendte systems opbygning af anvendelsesområde samt mekanismen i  
særordningerne på landbrugsområdet.

- 23 -
TYSKLAND
Artikel 24 i lov af 26.11.1979.
1. Opbygning af den tyske standardsats-ordning på landbrugsområdet
Standardsats-ordningen for land- og skovbrugere er udformet som en ord­
ning for beskatning af transaktioner til specifikke satser efter arten  
af de pågældende varer eller tjenesteydelser med en standard-moms i  
det tidligere led, der for de fleste transaktioners vedkommende svarer  
til momsen i det efterfølgende led. Som følge af disse to satsers sammen­
fald, beholder land- og skovbrugere således hele den procentsats, der  
er lagt til prisen (bortset fra levering af savede produkter i indlan­
det og for levering af drikkevarer (vin, frugtsafter, osv.) for hvilke  
den fakturerede merværdiafgift er større end standardsats-merværdiaf­
giften i det tidligere led, hvilket bevirker, at der resterer en netto-  
afgift til betaling på 6?o af salgsprisen.
Standardsats-ordningen er den ordning, der uden videre gælder for alle  
land- og skovbrugere, men de kan vælge at blive undergivet den normale  
momsordning. Valget gælder for mindst 5 år. Standardsats-landbrugerne  
kan i stedet for ordningen med standardgodtgørelse vælge ordningen for  
afgiftsfritagelse eller gradvis nedsættelse af afgiften for mindre virk­
somheder; i tilfælde af afgiftsfritagelse kan de ikke fradrage den ind­
gående moms, og de kan ikke fakturere momsen på deres salg.
Ordningen for de mindre virksomheder finder også anvendelse på standard­
satslandbrugere, der udøver anden afgiftspligtig virksomhed, som udgør  
en særskilt virksomhed.
2. Anvendelsesområde
De forskellige former for virksomhed, der anses for at være landbrugs-  
eller skovbrugsvirksomhed er meget omfattende, men den fortegnelse, der  
optræder i artikel 24, stk. 2, i den tyske lov, omfatter ikke hele bilag  
A til sjette direktiv.

- 24 -
Opdræt anses kun for at være landbrugsvirksomhed, såfremt opdrætteren lejer  
eller ejer et vist antal ha pr. dyr.
Tjenesteydelserne på landbrugsområdet er som helhed underlagt standardsats-  
ordningen.
Siden den 1.1.1982 har selskaber med status som juridiske personer, der dri­
ver landbrugsvirksomhed, været udelukket fra standardsats-ordningen.
Bierhverv, handels- og forarbejdningsvirksomhed er underlagt standardsats-  
ordningen, når de udøves i fortsættelse af landbrugsvirksomheden. Hovedkri­
teriet er, at produkterne skal komme fra selve bedriften. Handelsvirksomhe­
den betragtes som et bierhverv, når den ikke tegner sig for mere end 40% af  
bedriftens omsætning.
Da den sats, der anvendes ved salget, i de fleste tilfælde er den samme,  
som satsen for standardgodtgørelsen af den indgående moms (7,5%), skal  
standardsats-landbrugeren intet overdrage til statskassen. Det samme gælder  
skovbrugere, for hvilke satsen er 5%.
For visse savede produkter (såsom bjælker, planker og plader) og for drikke­
varer, bortset fra eksport, er den udgående moms imidlertid 13%, hvorimod  
den standardsats-moms, der kan fradrages, for disse produkter er på 7,5%.  
Landbrugeren må derfor indbetale forskellen, dvs. 5»5$ til statskassen.
I det tyske system med standardgodtgørelse forhøjes salgsprisen med godt­
gørelsesprocenten, uanset om kunden er afgiftspligtig eller ej.
Til gengæld begrænser den tyske lovgivning muligheden for at fakturere denne  
godtgørelse, for så vidt angår eksport, ved salg af to specifikke kategorier  
af særligt angivne produkter: visse savede produkter (bjælker, planker og  
plader) og drikkevarer (vin, alkohol, frugt- og grønsagssafter).
Salg af brugte genstande, der har været anvendt i bedriften, er undergivet  
ordningen for standardgodtgørelse på landbrugsområdet.

- 25 -
Standardqodtqørelsens anvendelsesmekanisme og beløb
Land- og skovbrugere betragtes som afgiftspligtige, der normalt over­
vælter momsen på prisen på deres landbrugsafsætning og - tjenesteydelse  
med godtgørelsessatser, der varierer efter arten af goderne. Imidlertid  
er det kun for visse former for eksport (jf. ovenfor) tilladt at over­
vælte momsen. De antages således at få godtgjort den indgående moms, de  
på et fikseret grundlag er fastsat til samme standardprocentsats af  
salgsbeløbet eller beløbet for tjenesteydelsen. På to undtagelser nær  
(drikkevarer og visse savede produkter) er satsen identisk med den ud­
gående moms. Standardsats-landbrugeren skal således ikke efter denne  
teoretiske godtgørelse indbetale noget til statskassen.
På det praktiske plan modtager landbrugeren fra sin afgiftspligtige  
kunde en købskvittering, hvorpå momsen er anført. Herefter skal blot  
den landbruger, der skal indbetale et restbeløb (jf. ovenfor), udar­
bejde en angivelse, hvorpå der vedrørende den indgående moms, der kan  
fradrages, anføres den procentsats, der gælder for de pågældende land­
brugsprodukter og - tjenesteydelser (for tiden 7,5?o).

- 26 -
BELGIEN
Artikel 57 i lov af 27.12.1977  
Bekendtgørelse 22 af 20.7.1977, artikel 1.2.3.
Den belgiske standardsats-ordnings opbygning
Den belgiske standardsats-ordning for landbrugere er et system med tilbage­
betaling af indgående moms, der på et fikseret grundlag foretages ved at  
anvende en procentsats på omsætningen med af giftspligtige personer - gennem  
de afgiftspligtige kunder.
Standardsats-ordningen er den ordning, der uden videre gælder for hele land­
bruget. Standardsats-landbrugerne kan vælge at blive undergivet den normale  
afgiftsordning, men ikke særordningen for mindre virksomheder (kompense­
rende afgift, standardsats). Dette valg gælder for mindst 3 år.
Den særlige standardsatsordning (artikel ^6, stk. 1, i TVA)
kan imidlertid gøres gældende for standardsats-landbrugere, der udøver an­
den afgiftspligtig virksomhed.
Anvendelsesområde
Som afgiftspligtige under standardsats-ordningen for moms på landbrugsområ­
det betragtes landbrugere, grønsatsgartnere, planteskoler, handelsgartnere,
vinavlere, opdrættere, fjerkræavlere, ekskl. fugleavlere, kaninavlere, bi­
avlere ,
- som producerer landbrugsprodukter, eller
- som foretager en første forarbejdning af disse produkter
- som præsterer tjenesteydelser på landbrugsområdet.
Til gengæld er følgende ikke omfattet af ordningen på landbrugsområdets
- levering af goder på markederne;
- levering af goder til detailhandel (fra dør-til-dør eller i særlige lokaler  
godkendt til detailhandel);
- levering af goder og tjenesteydelser vedrørende goder, der ikke er pålagt  
satsen på 6 % (blomster, prydplanter, rideheste), ekskl. leveringer af så­
danne goder til offentlige auktionsselskaber, der er anerkendt af landbrugs­
ministeriet og oprettet af producentsammenslutninger.
Det skal bemærkes, at salg af brugte genstande, der har været anvendt i be­
driften, er omfattet af særordningen for standardsatslandbrugere (fritagelse  
for erlæggelse af moms), men uden krav på standardsatsgodtgørelse.  Disse  
goder er derfor i virkeligheden afgiftsfritaget ved videresalg.

- 27 -
Da den eneste "betingelse for, at den erhvervsdrivende kan anmode om denne  
tilbagebetaling, er, at hans kunde er afgiftspligtig og indgiver momsangivelser,  
er det ikke muligt for ham ligeledes at opnå godtgørelse ved direkte eksport­
transaktioner, selv om også hans udenlandske kunde er afgiftspligtig.
3. Standardgodtgørelsens anvendelsesmekanismer og beløb
der skal indgive momsangivelser, betaler
Den afgiftspligtige kunde»/ standardsats-landbrugeren eller -skovbruge­
ren den procentsats, der på et fikseret grundlag svarer til landbrugerens ind­
gående moms. Denne godtgørelse kan trækkes fra den moms, som den afgiftsplig­
tige kunde skylder for sine egne afgiftspligtige transaktioner.
Den indgående moms, som han får tilbagebetalt, er fastsat til:
- 2?o af beløbet ved afsætning af træ
- 6?o af beløbet for andre leveringer og tjenesteydelser.
På det praktiske plan påhviler forpligtelserne den afgiftspligtige kunde, der  
til landbrugeren skal udstede et dokument i to eksemplarer, hvorpå anføres  
parternes navne og adresser, datoen, løbenummeret i fakturabogen, leveringens  
dato, produktets eller tjenesteydelsens art og beskaffenhed, nettoprisen,  
standardsatsen og det beløb, der er tilbagebetalt til den erhvervsdrivende.
Dette dokument medunderskrives af den erhvervsdrivende, der tilbagesender et  
eksemplar til sin kunde.
Den erhvervsdrivende kan imidlertid selv udfærdige en faktura med samme op­
lysninger - hvilket herefter fritager kunden for at udstede nævnte dokument.
Den afgiftspligtige kunde skal endvidere ved indgivelsen af angivelsen for 
den periode, hvor leveringen har fundet sted, betale den evfc. forskel mellem den  
skyldige moms til den sats, der anvendes ved transaktionen og den sats, til  
hvilken tilbagebetalingen til den erhvervsdrivende foretages. Denne forskel  
kan ligesom tilbagebetalingen trækkes fra den moms, han skylder for sine egne  
afgiftspligtige transaktioner.
En erhvervsdrivende, som også foretager afgiftspligtig virksomhed under den  
normale momsordning, skal levere til sig selv og beregne tilbagebetalingen  
til standardsatserne, som om han selv var en afgiftspligtig kunde. Denne af­
gift kan trækkes fra den merværdiafgift, han skylder for sine normalt afgifts­
pligtige transaktioner.

- 28 -
FRANKRIG
Art. 298 quater et quinquies i "Code Général des Impôts"
Art. 261-167bis i bilag II, artikel 98bis i bilag III til "Code Général des Impôts"
1. Den Franske standardsats-ordnings opbygning
Den franske ordning for standardgodtgørelse er et system med tilbagebetaling  
direkte gennem statskassen af indgående moms til de faste standardsatser, der  
anvendes ved salg til afgiftspligtige kunder, og som varierer efter de berør­
te produkters art.
Standardsats-ordningen er den umiddelbart gældende ordning, der dog kun om­
fatter et vist antal landbrugere. Standardsats-landbrugerne kan nemlig vælge  
den forenklede momsordning på landbrugsområdet. Denne ordning er den normale  
ordning for andre ikke-landbrugsvirksomheder med en række tilpasninger med  
henblik på en yderligere forenkling af opkrævningen af moms på landbrugsom­
rådet (afskaffelse af reglen om en måneds udsættelse af fradraget af den ind­
gående moms, årlig angivelse, betaling af moms i kvartalsrater, afgiftsplig­
tens indtræden ved betalingen).
Der findes to valgmuligheder med forskellig udstrækning:
- det begrænsede valg af den forenklede momsordning på landbrugsområdet, der  
tager sigte på landbrugsvirksomhed,.bortset fra salg af slagtedyr.
- den globale valgmulighed, der tager sigte på hele landbrugerens landbrugs-  
mæssige virksomhed.
Disse valg gælder for 3 år og forlænges stiltiende i 3-årsperioder.
Standardsats-landbrugerne kan ligeledes vælge afgiftspligt under den normale  
momsordning.
Når de har truffet deres valg af den ene eller den anden momsordning, kan de  
ikke anvende de mekanismer med afgiftsfritagelse eller gradvis nedsættelse  
af afgiften, der gælder for de mindre virksomheder. Der eksisterer en spe­
ciel afgiftsfritagelse eller gradvis nedsættelse af afgiften for de momsbe-  
talingspligtige landbrugere i henhold til den forenklede ordning på landbrugs­
området, men maksimumgrænserne er så lave (10 000 ffr. i årlig omsætning, for  
så vidt angår afgiftsfritagelsen, og 17 000 ffr. for den gradvise nedsættelse  
af afgiften), at de er blevet forældede.

- 29 -
2. Anvendelsesområde
Standardsats-ordningen på landbrugsområdet gælder ikke for visse landbru­
gere, der udøver handelsmæssig eller industriel virksomhed (forarbejdning  
af produkter, der ikke hidrører fra egen bedrift, detailsalg i butikslo­
kaler o. lign.), kvæghandlere og slagtere, eller landbrugere som er stor­
opdrættere af kvæg.
Bortset fra ovennævnte tilfælde gælder ordningen for:
- landbrugsprodukter, der sælges til afgiftspligtige personer, samt til  
eksport,
- levende slagtedyr, der sælges enten til eksport eller til en afgifts­
pligtig person med henblik på slagtning, eller til en afgiftspligtig  
person, der køber den med henblik på videresalg, eller til en anden  
standardsats-landbruger,
Standardgodtgørelse ydes ikke i forbindelse med:
- salg til private,
- alle tjenesteydelser, selv af landbrugsmæssig karakter,
- arealernes udnyttelse (husdyropdræt, dyrkning af afgrøder osv.)
Standardsats-godtgørelsen i Frankrig ydes på grundlag af salget i Fran­
krig og til eksport. Den modydelse, der anvendes som grundlag for bereg­
ningen af godtgørelsesprocenterne, er ikke den faktiske pris for slagte­
dyr, når den overstiger dagsprisen for kødet, men et grundlag fastsat  
ved "arreté".
Ordningen med videresalg af brugte investeringsgoder, som landbrugeren  
sælger, er den samme ordning med afgiftsfritagelse, som gælder for de  
andre brugere inden for industri og handel. Der skal imidlertid

- 30 -
ikke overføres en del af den indgående moms, der tilbagebetales på 
et fikseret grundlag i tilfælde af videresalg inden for 5 år efter erhver­
velsen af investeringsgodet.
.  Standardgodtgørelsens anvendelsesmekanismer og beløb
Statskassen tilbagebetaler standardsats-landbrugerne en procent på
- 4» 7®% ved salg af æg, fjerkræ og svin, der afsættes gennem en producent-  
sammenslutning,
- 3,50$ ved salg af æg, fjerkræ og slagtedyr, der afsættes på en anden måde
- 2,90$ ved salg af vin, frugt og grønsager, produkter fra gartnerier og  
planteskoler,
- 2,40$ ved salg af andre produkter.
Standardgodtgørelsen gælder ligeledes ved en standardsats-landbrugers salg  
af slagtedyr til en anden standardsats-landbruger. Det må understreges, at  
i dette tilfælde tilbagefører køberen (opdrætteren) i virkeligheden sin  
godtgørelsesret til sælgeren (avleren), idet han fra beregningsgrundlaget  
skal fradrage køb hos en anden landbruger til standardgodtgørelsessatserne.
På det praktiske plan skal standardsats-landbrugerne angive deres opkræv­
ninger ved eksport eller hos afgiftspligtige personer, og til denne årlige  
angivelse vedlægge eksportbilagene og de årlige sammenfattende attesteringe  
som de afgiftspligtige kunder tilbagesender.
Kunderne skal ligeledes ved hver transaktion tilbagesende en købsnota med  
køberens navn, stilling og adresse, landbrugerens navn og adresse, datoen  
for, samt arten og værdien af købet til standardsats-landbrugerne.

- 31 - 
IRLAND
Artikel 8(3) og 9 - artikel 12a - artikel 17(2) og 3. bilag til lov af 1972
1. Den irske standardsats-ordnings almindelige opbygning
I den irske lovgivning betragtes landbrugerne formelt som "ikke-afgiftsplig-  
tige". I virkeligheden er det et terminologisk spørgsmål, da bestemmelserne  
omfatter sjette direktivs specielle ordning med standardgodtgørelse.
Den irske standardsats-ordning på landbrugsområdet er udformet som et system  
med tilbagebetaling af indgående moms (til en fast procentsats af omsætningen)  
gennem de afgiftspligtige kunder.
Det er en ordning, der gælder uden videre for alle landbrugere.
Standardsats-landbrugerne kan vælge afgiftspligt i henhold til den normale  
ordning. De kan i så tilfælde ikke drage fordel af den afgiftsfrie ordning  
for de mindre virksomheder.
Når standardsats-landbrugerne ved siden af deres landbrugsvirksomhed udøver  
andre former for afgiftspligtig virksomhed, nyder de for sidstnævnte virksom­
heds vedkommende godt af en særordning med afgiftsfrihed, såfremt deres år­
lige omsætning ikke overstiger 15 000 Ir.£.
Standarsats-landbrugerne indrømmes en udtrykkelig momsfritagelse ved videre­
salg af investeringsgoder, der har været anvendt i bedriften.
2. Anvendelsesområde
Som afgiftspligtige under denne særordning betragtes landbrugere, der udøver  
de i bilag 5 til den irske lov (der omfatter bilag A og B til sjette direk­
tiv, nemlig jordbrug i egentlig forstand, opdræt i forbindelse med jordbrug,  
skovbrug, fiskeri og tjenesteydelser på landbrugsområdet) nævnte former for  
virksomhed.
Virksomhed i forbindelse med forarbejdning af standardsats-landbrugets pro­
dukter, der foretages med de hjælpemidler, som normalt anvendes i bedrifterne,  
er ligeledes afgiftspligtige under ordningen med standardgodtgørelse.

- 32 -
Det skal bemærkes, at i dette system med tilbagebetaling gennem alle kø­
bere, kan salg til eksport give anledning til standardgodtgørelse, lige­
som salg til endeligt forbrug.
3. Standardgodtqørelsens anvendelsesmekanismer og beløb
Standardsats-landbrugeren skal over for sine kunder, uanset om de er af­
giftspligtige, fakturere en standardgodtgørelse på l,S?o af beløb for sal­
get eller tjenesteydelsen. Den afgiftspligtige kunde kan trække denne  
godtgørelse fra sin egen forfaldne afgift.
Det antages nemlig i den irske lov, at det ikke ville være muligt at for­
byde standardsats-landbrugeren over for nogen som helst at fakturere et  
supplement svarende til en overvæltning af det ikke-fradragsberettigede  
input. Imidlertid tager gennemførelsesbestemmelserne kun sigte på faktu­
reringen til afgiftspligtige personer.
Denne faktura kan tage form af en attestering fra den afgiftspligtige  
modtager.
I praksis skal der på denne faktura anføres landbrugerens og den afgifts­
pligtige kundes navn og adresse, sidstnævntes registreringsnummer, fak­
turaens dato og varernes levering, beskrivelse, mængde og godtgørelses­
satsen og -beløbet. Den skal underskrives af den person, der har udstedt  
dokumentet.
I teorien kan standardsats-landbrugeren ligeledes udstede en sådan fak­
tura med standardgodtgørelsesbeløbet, for salg til ikke-afgiftspligtige  
personer.

- 33 -
ITALIEN
Artikel 34 i dekret nr. 663 af 26. oktober 1972 fra republikkens præsident  
lovbekendtgørelse nr. 288 af 3.7.1980.
1. Den italienske standardsats-ordnings opbygning
Standardsats-ordningen på landbrugsområdet er udformet som en ordning med  
godtgørelse af indgående moms, der er beregnet på et fikseret grundlag ved  
anvendelse af en procentsats, hvormed salgsprisen på landbrugsproduktet  
forhøjes.
I princippet har standardsats-landbrugeren samme forpligtelser som en afgifts­
pligtig under den normale ordning: han skal udfærdige en faktura, registrere  
sine salg og køb. Imidlertid er de mindre landbrugere, hvis omsætning det  
foregående år ikke har oversteget 10 millioner lire, fritaget herfor.
Det er de afgiftspligtige købere, der udsteder en faktura og tilbagesender  
landbrugeren et eksemplar, som denne skal beholde.
Standardsats-ordningen gælder uden videre for alle landbrugere. Imidlertid  
har standardsats-landbrugerne to valgmuligheder:
- den ene gør det muligt, så snart kalenderåret er afsluttet, at vælge en  
tilbagebetaling af den indgående moms, der reelt er blevet betalt i det  
nævnte regnskabsår;
- den anden gør det muligt for det indeværende kalenderår inden den 31. ja­
nuar at vælge at blive undergivet den normale momsordning; dette valg gæl­
der for to år efter det år, hvori det er truffet.
Standardsats-ordningen for fradrag for mindre virksomheder gælder ikke for  
standardsats-landbrugerne.
2. Anvendelsesområde
Som afgiftspligtige under standardsats-ordningen på landbrugsområdet betrag­
tes personer, der dyrker jorden, praktiserer opdræt"^ eller virksomhed med  
tilknytning til forarbejdning og salg af produkter fra bedriften, der falder  
normalt inden for rammerne af landbrugsproduktion, ferskvandsfiskere, dam-
1) ligeledes uden jordtilliggende

- 34 -
brugere, muslingeavlere, østersavlere, frøopdrættere.
Standardsats-landbrugerne skal for at drage fordel af denne ordning producere  
landbrugs- eller fiskeriprodukter, der optræder på en liste, som omfatter prak­
tisk taget alle de produkter, der er nævnt i bilag A til sjette direktiv. Selve  
forarbejdningen af egne produkter, samt enhver tjenesteydelse på landbrugs­
området omfattes ikke af standardsats-ordningen.
Standardsats-landbrugere, der udøver anden virksomhed, der ikke falder ind  
under standardsats-ordningen, må angive denne særskilt. De opstiller en pro-  
rata-sats med henblik på beregningen af den merværdiafgift, der kan trækkes  
fra deres køb.
Salgs- og forarbejdningssammenslutninger er normalt formidlere, hvis provi­
sion beskattes; bortset fra tilfælde, hvor andelsforetagendet vælger at blive  
betragtet som køber/sælger, fakturerer landbrugeren godtgørelsen til andels­
foretagendet. Standardsats-landbrugeren kan overvælte godtgørelsesprocenten  
på alt salg, herunder salg til ikke-afgiftspligtige personer. Når han sælger  
til eksport, har han mulighed for at få godtgjort indgående moms ved ligele­
des at overvælte den på den udenlandske køber.
Der findes ikke særlige bestemmelser for salg af brugte goder, der har været  
anvendt i bedriften. Det er således ordningen for investeringsgoder, der vide-  
resælges brugte, der finder anvendelse, dvs. standardsats-landbrugeren er i  
teorien momsskyldig for dette salg, men der er ikke hverken angivelses- eller  
betalingspligt.
3. Standardqodtgørelsens anvendelsesmekanismer og beløb
Standardsats-landbrugeren modtager fra såvel afgiftspligtige som ikke-afgifts-  
pligtige købere en standardgodtgørelse, der anses for at svare til den ind­
gående moms.
De procentsatser, der anvendes ved salg, varierer efter hvilket produkt, der  
er tale om:
- 2?o for korn, og for visse produkter fra ferskvandsfiskeri, dambrug, muslingeavl,  
østersavl, avl af andre blød- og krebsdyr, opdræt af frøer, og for råris, fri­
ske og tørrede grønsager, friske og tørrede frugter, olivenolie, smør og ost,

- 35 -
olieholdige frø og frugter til spiseolie, samt andre produkter, der er  
underkastet standardsats-ordningen, og som ikke er nævnt oven - eller  
nedenfor.
- 8% for æg, stille vin indtil 21% vol., levende får, geder heste, æsler
og muldyr; fjerkræ (levende eller slagtet), kaniner, duer, fasaner, bier,  
osv., honning, bivoks, kokoner, uld og andre dyrehår, ikke-kartet eller  
kæmmet.
- 15% for levende hornkvæg og svin, for frisk, ikke-koncentreret eller  
sødet mælk, der ikke er i detailsalgspakninger.
På det praktiske plan har standardsats-landbrugerne i princippet pligt til  
at foretage faktureringen, bogføringen og den årlige angivelse.
Men for de mindre standardsats-landbrugere, hvis årlige omsætning er under  
10 mio lire, er det køberne, der anvender produkterne i deres bedrift, som  
skal udstede en faktura i to eksemplarer med de sædvanlige oplysninger, samt  
standardgodtgørelsesatsen for det pågældende produkt. Et eksemplar tilbage­
sendes til standardsats landbrugeren, der opbevarer det.

LUXEMBOURG
Artikel 58, 59, 60 og 61 af lov af 12.2.79
Den Luxembourgske standardsats-ordnings opbygning
Den luxembourgske standardsats-ordning på landbrugsområdet er udformet som  
et system for beskatning på fikseret grundlag af omsætningen til nedsatte  
momssatser (2 og 5?o), fra hvilken afgift, der trækkes en indgående afgift,  
der på et fikseret grundlag fastsættes til samme beløb.
Standardsats-ordningen gælder uden videre for en række nærmere angivne former  
for virksomhed og tjenesteydelser på landbrugsområdet. Standardsats-landbru­
gerne kan vælge den normale merværdiafgiftsordning, og valget er i princippet  
endeligt, medmindre myndighederne giver tilladelse til en tilbagevenden til  
ordningen på landbrugsområdet.
Særordningen med afgiftsfritagelse og gradvis nedsættelse af afgiften for de  
mindre virksomheder gælder til gengæld for standardsats-landbrugere, der ud­
øver andre former for afgiftspligtig virksomhed.
Anvendelsesområde
Som afgiftspligtige under standardsats-ordningen på landbrugsområdet betrag­
tes landbrugere, skovbrugere, vinavlere og frugtavlere, opdrættere eller av­
lere af fededyr, fjerkræavlere, i direkte forbindelse med dyrkningen af jord.
Omfattet af denne ordning er levering af goder og tjenesteydelser, som disse  
personer foretager, såsom:
- landbrugs- og skovbrugsprodukter, som den pågældende har produceret, herunder  
forarbejdning under benyttelse af de hjælpemidler, der normalt anvendes i  
landbruget, bortset fra savede produkter,
- tjenesteydelser, som den pågældende foretager under benyttelse af de hjælpe­
midler, der normalt anvendes i landbrugs- og skovbrugsbedrifter.

- 37 -
Det skal bemærkes, at salg af investeringsgoder,  der har været anvendt i be­
driften, er momsbelastet til den nedsatte sats på hvorfra der trækkes 
indgående afgift, der på et fikseret grundlag ansættes til samme beløb. Sy­
stemet med standardgodtgørelse gælder med andre ord ligeledes salg af inve­
steringsgoder, der har været anvendt i bedriften.
Handelsgartnere, grønsagsgartnere, blomstergartnere, planteskoler, destilla­
tionsvirksomheder, dambrug og frøopdrættere samt producentsammenslutninger 
er udelukket fra ordningen med standardgodtgørelse.
3. Standardgodtgørelsens anvendelsesmekanismer og beløb
Standardsats-landbrugeren eller -skovbrugeren kan fakturere momsen på sine 
salg og tjenesteydelser, uanset hvilken afgiftspligtig status kunden har.
Han fradrager herefter den indgående moms, der på et fikseret grundlag ansæt­
tes til samme beløb.
De standardgodtgørelsessatser, han fakturerer, er på
- 5% af beløbet ved salg af landbrugsprodukter, tjenesteydelser på landbrugs- 
og skovbrugsområdet samt ved salg af brugte investeringsgoder,
- 2?o af beløbet ved salg af skovbrugsprodukter.
Disse procentsatser anses for at svare til den indgående moms på standard- 
sats-landbrugerens køb og investeringer og gør det muligt for ham at fradrage 
denne. Denne fakturerede moms kan trækkes fra den moms, som standardsats- 
avlsbrugernes afgiftspligtige kunder skylder. Såfremt salget sker til endeligt 
forbrug, skal den ikke-afgiftspligtige kunde betale momsen.
På det praktiske plan fritager en "règlement grand ducal" standardsats-land­
brugeren for at udstede en faktura, når han foretager en afgiftspligtig 
transaktion. Det er i dette tilfælde den afgiftspligtige køber, der udsteder 
et købsdokument i to eksemplarer, hvoraf et returneres til landbrugeren. På 
basis af dette dokument kan den afgiftspligtige fradrage den afgift, der er 
anført herpå, men landbrugeren kan vælge at udfærdige en faktura, inkl. moms. 
Såfremt hans kunde er afgiftspligtig, vil denne specificere prisen i netto­
pris og moms.

- 38 -
Standardsats-landbrugerne kan således i praksis systematisk fakturere 
momsen og fradrage indgående moms svarende til samme beløb og således 
oppebære en standardgodtgørelse på salg og tjenesteydelser til eksport.

- 39 -
NEDERLANDENE
Art. 27 i lov af 28.12.1978
Art. 28-29 i ministeriel bekendtgørelse af 28.12.1978
1. Den nederlandske standardsats-ordnings opbygning
Den nederlandske standardsats-ordning på landbrugsområdet er udformet som et 
system med tilbagebetaling gennem afgiftspligtige kunder af indgående moms, 
der på et fikseret grundlag er fastsat til en procentsats af omsætningen med 
momspligtige.
Standardsats-ordningen gælder uden videre for alle landbrugere, opdrættere, 
gartnere og skovbrugere. De kan anmode myndighederne om at måtte vælge at 
blive undergivet den normale ordning. Dette valg gælder for mindst 5 år. Sær­
ordningen vedrørende afgiftsfrihed for de mindre virksomheder kan herefter 
ikke gøres gældende for dem. Særordningen for mindre virksomheder finder der­
imod anvendelse for standardsats-landbrugere for deres øvrige afgiftsplig­
tige virksomhed.
2. Anvendelsesområde
Som afgiftspligtige under standardsats-ordningen på landbrugsområdet betrag­
tes landbrugere, opdrættere, hvis bedrift er i forbindelse med jordbrug, gart­
nere og skovbrugere,
- der producerer nærmere angivne landbrugsgoder, (i realiteten de landbrugs­
produkter, der findes på listen over goder, der er pålagt den nedsatte 
momssats),
- der præsterer tjenesteydelser af landbrugsmæssig art, dvs. som bidrager til 
produktionen med normalt udstyr og personale.
I systemet med tilbagebetalingen af godtgørelsen gennem den afgiftspligtige 
erhvervsdrivende, kan blot salg til og tjenesteydelser, der foretages på 
hjemmemarkedet give anledning til godtgørelse. Standardsats-landbrugernes 
eksport omfattes således ikke heraf, selv når eksporten sker til afgiftsplig­
tige udlændinge. Kvæghandlerne kan vælge afgiftspligt under denne særordning 
for standardsats-landbrugere.

- 40 -
Det skal bemærkes, at salg af investeringsgoder (materiel), der har 
været anvendt i bedriften, er fritaget for moms, medens andre afgifts­
pligtiges salg af samme brugte genstande er afgiftspligtigt.
3. Standardgodtgørelsens anvendelsesmekanismer og beløb
Den afgiftspligtige kunde (i den nederlandske lov: den erhvervsdrivende) 
betaler ud over beløbet for leveringen eller tjenesteydelsen standard- 
sats-landbrugeren et enhedsbeløb svarende til 4,71% (dvs. 4,30% inkl. 
godtgørelsen) af transaktionens bruttobeløb. Denne til landbrugeren ud­
betalte standardgodtgørelse kompenserer for hans manglende ret til fra­
drag af indgående moms. Den afgiftspligtige kunde, der har betalt ham 
den, kan trække den fra sin skyldige moms.
På det praktiske plan vil den afgiftspligtige kunde kun kunne fradrage 
denne godtgørelse, såfremt han har en attestering fra standardsats-land- 
brugeren med begge parters navne og adresser, salgets dato, art, mængde 
og beløb. Denne attestering gives i princippet ved hver transaktion, und- 
■  tagen når transaktionen har fundet sted ved auktion eller med sædvanlige 
kunder, i så fald kan attesteringen gives for et år.