DA Den Europæiske Unions Tidende C 107/37

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om køreplan for overgang til et kulstoffattigt energisystem inden 2050 (sonderende udtalelse)

2011/C 107/08

Ordfører: Antonello PEZZINI

Kommissionen besluttede den 12. maj 2010 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

»Køreplan for overgang til et kulstoffattigt energisystem inden 2050«

(Sonderende udtalelse).

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet. Sektionen vedtog sin udtalelse den 2. februar 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 469. plenarforsamling den 16.-17. februar 2011, mødet den 17. februar 2011, følgende udtalelse med 193 stemmer for, 3 imod og 5 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Udvalget finder det yderst vigtigt at fastlægge en egentlig integreret europæisk energipolitik. Det er også vigtigt i den forbindelse at udarbejde en mellem- og langsigtet EU-strategi, der opstiller en køreplan frem til 2050 for en konkurrencedygtig og bæredygtig reduktion af CO2-indholdet i energifremstillingen med sigte på en global takling af klimaudfordringerne og dækning af EU’s samfundsmæssige og industrielle behov.

1.2 For at opnå en fælles energipolitik i en global sammenhæng er det efter udvalgets mening nødvendigt at skabe et »integreret energifællesskab« i overensstemmelse med bestemmelserne i EUF-traktatens artikel 194.

1.3 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) mener, at køreplanen for overgang til et kulstoffattigt energisystem inden 2050 bør:

— opstille en række forskellige udviklingsmuligheder for produktion og anvendelse af energi i Europa,

— undersøge konsensusbaserede muligheder for økonomisk omstilling,

— fastlægge betingelserne for løbende dialog om køreplanen på de forskellige niveauer,

— indkredse de tiltag, der er nødvendige for at opnå en bedre forståelse af de strategiske beslutninger,

— skitsere økonomisk kompatible ordninger, som overholder konkurrencereglerne, og som har opbakning i samfundet,

— fremhæve de afgørende elementer af fleksibilitet, der kræves for hurtigt at kunne tilpasse sig klimaændringerne, ny teknologi og den økonomiske udvikling på verdensplan.

1.4 EØSU finder det afgørende at iværksætte en kombination af politikker, der omfatter:

— energieffektivitetsfremmende foranstaltninger,

— sikre systemer til CO2-opsamling og -lagring (CCS),

— solide emissionshandelsmekanismer,

— konkurrencedygtig udvikling af vedvarende energikilder,

— ombygning af kraftværker med henblik på overgang til kulstoffattig energiproduktion,

— bæredygtig omlægning af transportformer,

— tilstrækkelig international teknisk standardisering

— foranstaltninger til at udbygge højeffektiv kombineret kraft-varmeproduktion (Combined heat and power production (CHP)).

1.5 Efter udvalgets mening bør der i udarbejdelsen af 2050-køreplanen tages højde for fire centrale variabler:

— den stadigt hurtigere teknisk-videnskabelige og teknologiske udvikling,

— tilsagn fra alle de berørte lande og sektorer om at påtage sig et klart ansvar,

— bæredygtigheden af en finansiel ramme, der er stabil over tid,

— målbarhed af delmålene og muligheden for at tilpasse dem til den tekniske og videnskabelige udvikling.

1.6 Med hensyn til »værktøjskassen« for EU’s integrerede energimarked finder EØSU det afgørende, at der straks udarbejdes et konsensusbaseret program for investeringer på følgende områder:

— intelligente net (smart grids) og forbedring af energitransmissionsnettene,

— forskning og udvikling af fælles programmer på områderne energibæredygtighed, nanovidenskab og –teknologi, IT-applikationer til makrosystemer i netværk, og private mikrosystemer,

— kapacitet til at styre komplekse systemer og sikre en stabil referenceramme for erhvervslivet og de offentlige og private aktører,

— styrkelse af en struktureret, interaktiv dialog med arbejdsmarkedets parter, forbrugerne og offentligheden,

— en solid ramme for internationalt samarbejde og dialog, som samler gamle som nye industrialiserede lande omkring aftalte, målbare mål.

1.7 Hvad angår de kortsigtede mål, bør fokus efter EØSU’s mening være på umiddelbar gennemførelse af følgende punkter:

— energieffektivitetsfremmende foranstaltninger navnlig inden for byggeri og transport og mere omfattende hensyntagen til EU-direktiver,

— hurtige og omfattende forbedringer af emissionshandelsmekanismerne,

— praktiske ordninger til gradvis omstilling til kulstoffattig elproduktion og fremskyndelse og udbredelse af igangværende pilotprojekter,

— omfattende støtte til forsøg, der sigter mod at udvikle en bred vifte af kulstoffattige teknologier til overkommelige priser,

— skattemæssig og finansiel støtte med henblik på udbredt anvendelse af alternativ energi,

— styrkelse af undervisning og uddannelse inden for de naturvidenskabelige fag med afsæt i integrerede tværfaglige modeller,

— udvikling af energiinfrastruktur og transeuropæiske net og udbredelse af intelligente net, der er standardiserede ved hjælp af europæiske standardiseringsordninger,

— en effektiv ramme for internationalt samarbejde.

1.8 Udvalget mener, at man på mellemlangt sigt bør sikre:

— et globalt marked for kulstoffattige teknologier til overkommelige priser og med fælles, internationale tekniske standarder,

— regelmæssig måling af opfyldelse af delmålene for at sikre, at EU og det globale marked påtager sig et ansvar,

— ajourføring af målene på baggrund af forandringer, videnskabelige opdagelser og den økonomiske og handelsmæssige udvikling på verdensplan,

— en eventuel omformulering af de strategier, der kræves for at sænke drivhusgasemissionerne med 60-80 %,

— en praktisk formidling af de fælles instrumenter til styring af netværk og knudepunkter for energilagring og –transmission,

— bedre mekanismer til forvaltning, opnåelse af enighed og interaktiv dialog blandt alle berørte parter,

— videreudvikling af kernefission fra 3. til 4. generation i de medlemsstater, der fortsat vil anvende denne teknologi, og udvikling af teknikker til genbrug af de fleste materialer,

— støtte til forskning i kernefusion, baseret på EFDA-aftalen (European Fusion Development Agreement) og navnlig JET-eksperimentet (Joint European Torus), som støttes af Kommissionen, og som skal bane vej for lanceringen af ITER efter 2020,

— en øget indsats for at bekæmpe den energifattigdom, som risikerer at udelukke stadig større dele af befolkningen og hele lande.

1.9 EØSU mener, at der indledningsvis er behov for:

— politiske tilsagn om et integreret energisystem i EU med fælles regler,

— harmoniserede og stabile lovgivningsrammer,

— udarbejdelse af tekniske standarder på EU-plan,

— europæiske kraftværker med kompatible interoperabilitetsstandarder,

— EU-ordninger for ensartet uddannelse af personalet,

— effektive systemer til udveksling af bedste praksis og eksisterende teknologi,

— interoperable IT-sikkerheds- og kontrolsystemer,

— en udbredt politisk kultur, der fremmer energibæredygtighed.

1.10 Udvalget finder det afgørende at udvikle og styrke en sammenhængende kommunikationspolitik på EU-plan med effektive og troværdige budskaber, som er forståelige for de forskellige interessenter og især den brede offentlighed.

2. Baggrund

2.1 De globale klimaændringer er et almindeligt anerkendt faktum, men det gælder i mindre grad deres art og omfanget af deres konsekvenser.

2.2 EU skal beslutte, hvilket Europa det ønsker i 2020 og fremefter. Kommissionen foreslår at fremme den bæredygtige vækst ved hjælp af en energistrategi for 2011-2020 suppleret af en køreplan for overgang til et kulstoffattigt energisystem inden 2050.

2.3 Kommissionen har anmodet EØSU om to separate sonderende udtalelser om de mellem- og langsigtede udviklingsperspektiver; én frem til 2020 og den anden frem til 2050. Denne sonderende udtalelse handler om det sidstnævnte perspektiv.

2.4 Køreplanen for overgang til et kulstoffattigt energisystem inden 2050 bør:

— opstille en række forskellige konkurrencedygtige udviklingsmuligheder for fremstilling og anvendelse af energi i Europa i overensstemmelse med de langsigtede klimamål på verdensplan og EU’s samfundsmæssige og industrielle behov,

— undersøge konsensusbaserede muligheder for økonomisk omlægning på grundlag af aktuelle og fremtidige energipolitiske beslutninger, som kan accepteres af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet gennem en løbende interaktiv dialog,

— fastlægge betingelserne for en løbende dialog om køreplanen på de forskellige planer, mellem de politiske beslutningstagere, offentlige myndigheder, energiforvaltere og -distributører, fagforbund, miljøorganisationer, industri-, handels- og tjenesteydelsessektoren, brugerne i el-, bolig-, service- og transportsektoren, de videnskabelige og teknologiske kredse og uddannelsesstederne, finans- og kreditverdenen, landbrugerne, forbrugerne og offentligheden,

— indkredse de tiltag, der er nødvendige for at få en bedre forståelse af de strategiske beslutninger, der kræves for at nå målene om at reducere udledningen af drivhusgasser med 60-80 %, navnlig ved hjælp af omfattende indførelse af ny energiteknologi med det formål på længere sigt at stabilisere CO2-koncentrationen i atmosfæren på under 450 ppmv (ppmv: dele per million volumen),

— skitsere økonomisk kompatible ordninger for offentlig og privat finansiering, beskatning og budgetplanlægning, som overholder konkurrencereglerne, og som har opbakning i samfundet,

— fremhæve de afgørende elementer af fleksibilitet, der kræves pga. de ofte pludselige ændringer inden for den videnskabelige forskning, de økonomiske tendenser og den samfundskulturelle udvikling.

2.5 EØSU mener, at forskellige kombinationer af politikker, som skal omfatte nedenstående elementer, bør spille en central rolle i alle de hidtil opstillede scenarier, der har som mål at mindske udledningerne med 80 % inden 2050:

— energieffektivitetsfremmende foranstaltninger,

— mange systemer på lokalt plan til CO2-opsamling og –lagring (CCS) og styrkede mekanismer til regulering af emissionshandelen,

— omfattende stigninger i andelen af energi fra vedvarende energikilder,

— videreudvikling af kernefission fra 3. til 4. generation og støtte til forskning i kernefusion,

— stærk stigning i andelen af elektricitet produceret på kulstoffattige kraftværker,

— store bidrag for at øge omlægningen inden for vej-, luft- og søtransporten og for at mindske energiforbruget i bolig- og servicesektoren,

— investeringer i forskning, teknologisk udvikling og demonstration (FTU&D) og overførsel med henblik på markedsinnovation,

— fremskyndelse af det tekniske standardiseringsarbejde på EU- og internationalt plan,

— foranstaltninger til at udbygge højeffektiv kombineret kraft-varmeproduktion (Combined heat and power production (CHP)).

2.6 For så vidt angår »værktøjskassen« for det integrerede europæiske energimarked, som vil være nødvendig, uanset hvilken politikkombination der vælges, og hvilke opdagelser der gøres, mener EØSU, at der er behov for investeringer for:

— at udvikle intelligente net og netværkskonfigurationer, der udvikler teknologi til lagring af el og varme,

— rent operationelt at integrere de forskellige FTU & D-programmer og teknologiske innovationsprogrammer i det europæiske rum for energiforskning og –udvikling,

— at skabe nogle solide og stabile politiske rammer, inden for hvilke alle de berørte parter kan arbejde med en rimelig grad af sikkerhed,

— at iværksætte omfattende kapacitetsopbyggende foranstaltninger med det sigte at skabe et system med effektive og klare forvaltningsniveauer,

— at identificere stabile og pålidelige internationale samarbejdskanaler.

2.7 På globalt plan opstiller IEA-rapporten (Det Internationale Energiagentur) og forskellige andre internationale organisationer en række scenarier, der viser, at en fortsættelse af den nuværende energiforvaltning set ud fra flere synsvinkler, både en miljømæssig, økonomisk og social synsvinkel, er uholdbar på længere sigt.

2.8 På verdensplan bør alle lande inden 2011 forpligte sig til at indføre kulstoffattige udviklingsstrategier for sektorer med høje emissioner. Ellers er der risiko for, at EU’s energitunge industrier ikke bliver ved med at være konkurrencedygtige på verdensmarkedet og følgelig flytter deres produktion væk fra EU (kulstoflækage) uden at sænke CO2-udledningerne. Disse strategier bør f.eks. omfatte en hurtig begrænsning af de tropiske afskovningsaktiviteter.

2.9 G20 har opdelt de strategiske områder, hvor der på verdensplan skal sættes ind, i to grupper: én hvor der skal sættes ind på kort sigt, og én på mellemlangt sigt.

2.9.1 Den første gruppe omfatter foranstaltninger til at fremme efterspørgslen og understøtte indkomsten som f.eks.:

— forbedring af energieffektiviteten,

— forbedring af infrastrukturen med henblik på at gøre den kulstoffattig,

— markedsstøtte ved hjælp af rene teknologier.

2.9.2 På mellemlangt til langt sigt er foranstaltningerne derimod rettet mod at få private investorer og erhvervsdrivende til at blive i sektorer, som vil blive hjørnestenene i den bæredygtige udvikling. Disse omfatter:

— iværksættelse af pilotprojekter, navnlig vedrørende CCS,

— incitamenter til forskning på internationalt plan,

— incitamenter til investering i kulstoffattig teknologi.

2.10 Ifølge visse scenarier kunne udledningerne på verdensplan mindskes med 50 % inden 2050 takket være bidrag fra primært 4 faktorer:

— energieffektivitet tegner sig for mere end halvdelen,

— vedvarende energikilder tegner sig for cirka en femtedel,

— CCS-teknologi tegner sig for yderligere en femtedel,

— og kerneenergi står for resten.

I virkeligheden findes nogle af de teknologier, der er inkluderet i dette scenarium, endnu ikke, eller også kræver de omfattende forbedringer og sænkning af omkostningerne.

2.11 CCS og udvikling af elkøretøjer er nogle af de teknologier, der foreslås anvendt.

2.11.1 Hvad angår elektriske køretøjer er der forventninger om betydelige teknologiske fremskridt på følgende områder:

— batteriernes genopladningskapacitet,

— genopladning fra vedvarende energikilder, som er sammenkoblet i intelligente net (smart grids),

— bufferteknikker for at afbøde visse vedvarende energikilders manglende kontinuitet og energilagring og -besparelse,

— standardiseringsprocedurer med henblik på hurtig udskiftning af køretøjernes batterier på dertil indrettede servicestationer.

2.12 Der forventes ligeledes at ske store fremskridt, sandsynligvis efter 2020, inden for udviklingen af brintdrevne køretøjer med brændselsceller.

2.13 Der er for øjeblikket ikke en passende EU-lovramme for elkøretøjer, men det agter Kommissionen at råde bod på i den nærmeste fremtid (KOM(2010) 186 endelig).

2.14 Udvalget mener, at en mere kulstoffattig elproduktion rummer store muligheder for at sænke udledningerne i slutbrugersektorerne (f.eks. overgang fra opvarmning med fossile brændstoffer til brug af effektive gasvarmepumper).

2.15 Det ideelle scenarium, der ville muliggøre en markant sænkning af udledningerne til atmosfæren, kræver en kombination af flere foranstaltninger (herunder et produktmix bestående af vedvarende energi og kernekraft, energieffektivitet, investeringer i nye teknologier og CO2-opsamling). Desuden anslås det (Det Europæiske Energiagenturs rapport fra 2010 om de energiteknologiske perspektiver: Scenarier og strategier frem til 2050), at for at halvere udledningerne, »vil regeringsmidlerne til FU&D i kulstoffattige teknologier skulle være to til fem gange højere end det nuværende niveau«, og det vil være nødvendigt »at anvende de eksisterende eksempler på bedste praksis inden for design og gennemførelse«.

2.15.1 IEA’s rapport fra 2010 om de energiteknologiske perspektiver analyserer og sammenligner forskellige scenarier samt viser de vigtigste muligheder for at få en mere sikker og bæredygtig energiforsyning i fremtiden.

2.16 EØSU finder det afgørende at tage hensyn til, at mange udfordringer på energiområdet har meget stor indflydelse på lokalsamfundene, som ønsker at finde skræddersyede løsninger til deres specifikke forhold og er bange for, at deres levestandard eller udvikling sænkes eller begrænses.

2.17 De fremskridt, der skal gøres og/eller planlægges med afsæt i 2050-køreplanen for at opnå en virkelig energirevolution med udgangspunkt i kulstoffattige teknologier, vil indebære mange valg, som bygger på fem centrale variabler:

— fremskyndelse af de teknisk-videnskabelige og teknologiske fremskridt,

— tilsagn fra alle de berørte lande og sektorer om at påtage sig et klart ansvar,

— bæredygtigheden af en finansiel ramme, der er stabil over tid,

— målbarheden af delmålene og muligheden for at tilpasse dem til den tekniske og videnskabelige udvikling,

— de forskellige aktørers adfærd i forhold til den »erklærede politik« og risikoen for misinformation, som enten er alt for optimistisk eller pessimistisk.

3. Scenarier og muligheder

3.1 Internationale offentlige og private organisationer og nonprofitorganisationer har allerede opstillet forskellige scenarier og valgmuligheder, som er tænkt som grundlag for strategier, politikker og operationelle instrumenter.

3.2 Som udgangspunkt for disse scenarier ligger der næsten altid en forventning om, at regeringerne ikke indfører ny energi- eller klimapolitik.

3.3 Den væsentligste forskel mellem de målrettede scenarier ligger i timingen af virkningerne snarere end deres endelige omfang. De opstiller mål om at nedskære den del af CO2-udledningerne, der er knyttet til energiforbrug, med 30 % inden 2030 og halvere dem inden 2050 (i forhold til 2005), og de undersøger de billigste og hurtigste muligheder for at nå målsætningerne ved hjælp af udbredelse af relativt billige og kulstoffattige teknologier:

— investeringerne er 36 billioner EUR (1 euro = 1,28 USD) (+ 17 %) højere end i udgangsscenariet, men besparelserne på brændstofudgifterne er 87 billioner EUR højere end i udgangsscenariet,

— CCS-teknologien anvendes til at opsamle 9,4 Gt CO2 fra elkraftværker (55 %), industrien (21 %) og raffinaderier (24 %),

— CO2 -emissionerne fra bolig- og servicesektoren reduceres med 2/3 takket være brug af kulstoffattig elektricitet, energieffektivitet og overgang fra teknologier med lave udledninger til emissionsfri teknologier,

— næsten 80 % af salget af lette køretøjer består af plug-in hybridkøretøjer, el- eller brændselscellekøretøjer,

— CO2-emissionerne fra elproduktionen reduceres med 76 %, og CO2-indholdet falder til 67 g/kWh,

— industriens CO2-udledninger reduceres med omkring en fjerdedel, hovedsagelig ved hjælp af øget energieffektivitet, brændstofsubstitution, genanvendelse af de brugte materialer, energigenvindingsanlæg og takket være CCS.

3.3.1 For at kunne nå disse mål vil der være behov for en bred vifte af kulstoffattige teknologier til overkommelige priser. Der findes ikke nogen enkeltstående teknologi eller mindre vifte af teknologier, som alene kan tilvejebringe en så omfattende ændring, som der er behov for.

3.4 Elsektorens omstilling til kulstoffattige brændstoffer har afgørende betydning og bør omfatte en betydelig øgning af andelen af vedvarende energi og i de medlemsstater, der har besluttet at anvende kerneenergi, kernekraft samt brug af CCS og –CO2-lagring og udbygningen af højeffektiv kombineret kraft-varmeproduktion i varmekraftværker, der benytter fossile brændstoffer.

3.5 Det er afgørende, at indsatsen inden for teknologisk forskning og demonstration og indførelsen af teknologier holder trit med de opstillede mål om overgang fra fossile brændstoffer.

3.6 Scenariet for udvikling af kernefusion

Fusion er solens og stjernernes energikilde. På jorden giver fusion mulighed for en langsigtet, sikker og miljøvenlig energiforsyning, der kan dække behovet hos en voksende verdensbefolkning. Inden for EFDA-aftalen (European Fusion Development Agreement) arbejder fusionsforskerne nu med hundrede millioner grader varmt plasma i fusionsreaktorer i industriel målestok, hvoraf den største er JET (Joint European Torus). Baseret på disse og andre verdensomspændende resultater er ITER’s forsøgsreaktor – verdens største energiforskningsprojekt – nu ved at blive bygget i Frankrig; Fusionsenergien herfra vil svare til det, der produceres af en middelstor reaktor (500/700 MW). ITER er overgangen til et første demonstrationsanlæg og senere til en kommerciel reaktor på cirka 1,5 GWe (brændstofforbruget i et elektrisk kernefusionskraftværk er lavt. Et kraftværk på 1 GW skal bruge omkring 100 kg deuterium og 3 tons litium til et års drift med en produktion på ca. 7 mia. kilowatt-timer. Et kulfyret kraftværk ville bruge ca. 1,5 mio. tons fossilt brændstof til at producere samme mængde energi. (kilde: http://fusionforenergy.europa.eu)).

3.6.1 Den primære reaktion, som er grundlaget for fusion, forårsager hverken luftforurening eller producerer atomaffald. (Det er vigtigt at bemærke, at selvom væggene i reaktorkammeret bliver radioaktive gennem reaktorens levetid, henfalder radioaktiviteten i løbet af et par årtier, hvis man foretager et fornuftigt materialevalg. Efter 100 år kan alle materialerne genanvendes i en ny reaktor (kilde: www.jet.efda.org)). Reaktionen sker ved fusion af atomer, som er almindeligt forekommende i naturen, især i havvand. Processen er desuden i sig selv sikker.

3.6.2 De atomer, der indgår i den primære reaktion er: deuterium, tritium, litium og helium. Ved fusionen af disse atomer frigives en stor mængde energi i form af varme i en varmeveksler ved en temperatur på 550/650 °C (en gennemsnitlig atomreaktor genererer en gennemsnitlig temperatur på 700 °C). Udviklingen af avancerede materialer vil gøre det muligt at nå temperaturer på 1 000 °C. Den damp, der produceres, driver turbinen (rotoren), som genererer induceret strøm (stator).

3.6.3 Et deutriumatom (1 proton + 1 neutron) fusionerer med et tritiumatom (1 proton + to neutroner). Af denne fusion opstår et heliumatom (2 protoner + 2 neutroner), og der frigøres en neutron. Denne neutron fusionerer med et litiumatom (3 protroner + 3 neutroner) og genererer et heliumatom (2 protoner + 2 neutroner) og et tritiumatom (1 proton + 2 neutroner). I reaktorkammeret (Torus) befinder materialet sig i en særlig tilstand: det såkaldte plasma med en gennemsnitlig temperatur på 200 mio. °C.

3.6.3.1 Den energi, der kræves for at opvarme plasmaet i ITER, er cirka 50 MW. Energien fra fusionsprocessen er derfor 10 gange større end den energi, der kræves for at sætte gang i processen: Q>10.

4. Generelle bemærkninger

4.1 EØSU ønsker at fremhæve følgende problemer ved 2050-køreplanen:

— omkostninger og investeringsafkast: overgang fra et årligt gennemsnit på 130 mia. EUR gennem de seneste tre år til et årligt gennemsnit på 600 mia. EUR,

— rejsning af investeringsmidler: at tilvejebringe en stabil ramme for investorer, planlægge et passende investeringsafkast og sikre finansiel støtte og skattelettelser,

— mindskning af kulstofafhængigheden i elsektoren: der er behov for en radikal ændring af energipolitikken og omfattende investeringer for at komme ud af den nuværende afhængighed af fossile brændstoffer,

— design, drift og implementering af elnet, der sikrer fleksibilitet i de intelligente net og transformatoranlæggene med henblik på en bedre forvaltning af spidsbelastninger og en rationel feed-in og omfordeling af de forskellige former for energi (feed-in fra vedvarende energikilder ved hjælp af intelligente elmålere kan ændre eltransmissionssystemet),

— energieffektiviseringsprogrammer, navnlig for at mindske industriens CO2-udledninger (22 % af de samlede udledninger),

— reduktion af de samlede direkte og indirekte udledninger fra bygningssektoren (40 % af de samlede udledninger) med fokus på alle de strukturelle aspekter,

— hvad angår transportsektoren (38 % af de samlede udledninger), som EØSU er i færd med at udarbejde en udtalelse om, vil en omfattende reduktion af CO2-udledningerne inden for den fastsatte tidshorisont kræve mindre brug af traditionelle brændstoffer, en øget andel af ethanol og biodiesel, bedre gasformige brændstoffer, (LPG, CNG (komprimeret naturgas), biogas) og teknologiske gennembrud og innovation,

— international koordinering: Europa, USA, Japan, Kina, Indien og Brasilien bør fastsætte fælles mål for 2030-2050 under hensyntagen til de enkelte områders særlige forhold, hvad angår økonomisk udvikling og forekomst af naturrigdomme.

4.2 Målet om at sænke CO2-udledningerne med 20 % inden 2020 er allerede fastlagt, og EØSU er ved at udarbejde en udtalelse herom.

4.3 EØSU ønsker at understrege følgende vigtige aspekter i forbindelse med 2050-køreplanens perspektiver:

— fremskyndelse af de teknisk-videnskabelige og teknologiske fremskridt: flere midler og programmer, ikke kun til klimaet og energikilder, men også og især til anvendelsen og bevarelsen af strategiske naturressourcer,

— tilsagn fra alle de berørte lande, sektorer og aktører i EU om at påtage sig et klart identificeret ansvar,

— en finansiel ramme, der er bæredygtig og stabil over tid set i forhold til EU’s budget, stabilitetspagten og medlemsstaternes finanspolitik,

— målbarhed af delmålene og muligheden for at tilpasse dem til den tekniske og videnskabelige udvikling,

— de forskellige aktørers adfærd i forhold til den »erklærede politik« og risikoen for misinformation,

— støtte til videnskabelig og teknisk kultur og kulturelle og finansielle incitamenter for at øge antallet af studerende på de højere tekniske uddannelsesinstitutioner,

— bedre overholdelse og gennemførelse i medlemsstaterne af EU-direktiver om energieffektivitet og –besparelser (f.eks. forsinkelserne med at gennemføre direktiv 2002/91/EF om bygningers energimæssige ydeevne),

— styrkelse af undervisning og uddannelse i naturvidenskabelige fag: ingeniørvidenskab, fysik, grundlæggende kemi, arkitektur, byplanlægning og anlægsdesign med fokus på at skabe integrerede systemiske modeller, især inden for nanovidenskab og nanoteknologi i energiforsyningssystemer, som egner sig til at producere kulstoffattig energi,

— politisk tilsagn om et integreret energisystem i EU med fælles regler: en harmoniseret stabil lovramme, tekniske EU-standarder, standardiserede europæiske elværker, EU-uddannelsesplaner til sikring af ensartet uddannelse af personalet, udveksling af bedste praksis og oplysninger om BAT (Best Available Tecnologies), interoperable IT-sikkerheds- og kontrolsystemer.

4.4 Til de fire industrielle initiativer, der blev lanceret i juni 2010 (vind, sol, CCS, intelligente net), bør lægges bioenergi og kernefission ud over FCH JTI (Det fælles teknologiinitiativ inden for brint og brændselsceller) og ITER vedrørende kernefusion.

4.5 EØSU finder det afgørende at fremme større effektivitet i anvendelsen ikke alene af energi, men af alle naturressourcer og navnlig vand.

4.6 EØSU gentager, at »udviklingen af alternative brændstoffer og teknologier til transport, el, varme og lys bør prioriteres. Den bedste klimaforandringsstrategi er at udvikle valgmuligheder mellem forskellige energiformer.« (Jf. CESE 766/2010).

4.7 EØSU mener, at der er behov for mere effektive foranstaltninger til bekæmpelse af energifattigdom, som risikerer at udelukke større befolkningsgrupper (grønne løsninger kan være dyre i form af højere afgifter og/eller større skattetryk, navnlig for de svageste befolkningsgrupper), og at det er nødvendigt at samle europæiske erfaringer for at skabe nye »grønne« job og mindske ulighederne (1) og samtidig sikre »beskyttelsen af borgerne som forbrugere og adgang til energitjenesteydelser og til beskæftigelse, som lavkulstoføkonomien skaber« (2)

4.8 Elproduktionen bør efter EØSU’s opfattelse være et prioriteret indsatsområde, hvor man kan øge andelen af vedvarende energikilder, og elproduktionen ved hjælp af nuklear fission kan udvikles fra type III og IV (med minimalt affald). Desuden bør man investere i teknologi til affaldsbehandling og undersøge mulighederne for genanvendelse heraf i nanovidenskabelig sammenhæng.

4.9 CCS-systemerne har efter EØSU’s mening stor betydning for en sænkning af udledningerne, og »derfor er det hensigtsmæssigt at satse på en fremskyndet udvikling og iværksættelse af denne procedure« (3) - til en så rimelig og konkurrencedygtig pris som muligt - så tidligt som muligt og ikke kun i de fem pilotprojekter.

4.10 EØSU mener, at det er afgørende at styrke det indre energimarked »i alt vedrørende dets infrastrukturer, ordningen for offentlige indkøb, markedets korrekte funktion samt forbrugerbeskyttelse. (…) Udvikling af energiinfrastrukturen og de transeuropæiske net er altafgørende for opbygningen af det indre energimarked« (4) .

4.11 EØSU mener, at et integreret energifællesskab i overensstemmelse med artikel 1 i EUF-traktaten (5) er afgørende i en integreret europæisk referenceramme for konkurrenceevne, velfærd og ny beskæftigelse til EU’s borgere.

Bruxelles, den 17. februar 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EUT C 48 af 15.2.2011, s. 65.

(2) EUT C 48 af 15.2.2011, s. 81.

(3) EUT C 27 af 3.2.2009, s. 75.

(4) EUT C 48 af 15.2.2011, s. 81.

(5) EUT C 83 af 30.3.2010, s. 47.