Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tilladelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester"

(2001/C 123/12)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 25. oktober 2000 under henvisning til EF-traktatens artikel 95 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Göran Lagerholm til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 7. december 2000.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 378. plenarforsamling af 24.-25. januar 2001, mødet den 24. januar 2001, følgende udtalelse med 79 stemmer for og 1 hverken for eller imod.

1. Kommissionens forslag

1.1. Det foreslåede direktiv indgår i en ny lovpakke for alle telekommunikationsnet og -tjenester, som skal sikre et konkurrencedygtigt marked for elektronisk kommunikation. Det foreslåede direktiv bygger på det grundlag, der etableres med det ligeledes foreslåede direktiv om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester(1), og skal erstatte det nuværende direktiv 97/13/EF(2) om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester. I Kommissionens rapport fra 1999(3) om gennemførelse af lovpakken for telesektoren sættes der store spørgsmålstegn ved det nuværende direktivs gennemførelse.

1.2. I dag er der ikke noget harmoniseret system i EU, som regulerer adgangen til markedet for kommunikationstjenester, men derimod femten forskellige nationale ordninger. Derfor bør man aktivt støtte udviklingen af tværeuropæiske tjenester. Målsætningen om et effektivt og velfungerende europæisk enhedsmarked kan virkeliggøres ved at forenkle de eksisterende nationale ordninger markant.

1.3. Ifølge direktivforslaget skal der indføres generelle tilladelser for alle former for elektroniske kommunikationstjenester og -net, og særrettigheder må kun anvendes i forbindelse med tildeling af radiofrekvenser og numre. Forslaget begrænser antallet af vilkår, som tjenesteudbyderne må pålægges, og sikrer, at der ikke stilles krav om fremlæggelse af oplysninger forud for virksomhedsopstart. Det er også hensigten, at der kun skal foretages en systematisk kontrol med overholdelsen af vilkår, som hænger sammen med tilladelser, når det er objektivt berettiget.

1.4. De forenklede tilladelsesordninger skulle reducere administrationsafgifterne betydeligt. Afgifter, som opkræves fra udbydere, må ifølge direktivforslaget højst svare til administrationsomkostningerne, og medlemsstaterne skal offentliggøre sådanne afgifter og foretage justeringer.

1.5. Gebyrer for anvendelse af spektrum og numre er tilladt, når det sikres, at de ikke indebærer forskelsbehandling, at de er gennemskuelige, objektivt berettigede og forholdsmæssigt afpassede, og at de ikke skader de politiske målsætninger om udvikling af innovative tjenester og øget konkurrence. CEPT skal fortsat spille en vigtig rolle i harmoniseringen af radiofrekvenstildelingen.

2. Bemærkninger

2.1. I sin udtalelse om revurderingen af kommunikationslovgivningen i 1999 bemærkede ØSU, "at der er behov for at harmonisere licensvilkårene, både i formel og praktisk henseende. Systemet bør være baseret på generelle tilladelser undtagen i de tilfælde, hvor der er tale om adgang til frekvenser og numre. Harmonisering bør ikke føre til indførelse af en mere arbejdskrævende reguleringsordning på markeder, hvor f.eks. generelle tilladelser ikke kræver forudgående registrering."

2.2. ØSU bifalder direktivforslaget, som forekommer at være afbalanceret.

2.3. ØSU finder det positivt, at spørgsmålet om de grundlæggende vilkår for tildeling af tilladelser tages op i forslaget. Som Kommissionen påpeger, er omkostningerne ved tildeling af tilladelser i visse tilfælde meget høje, uden at det gavner slutbrugerne. EU's indre marked kan kun virkeliggøres, hvis man ved harmoniseringen af reglerne for tildeling af tilladelser begrænser reglerne til det strengt nødvendige. Dette har vist sig at fungere fint i flere medlemsstater.

2.4. Det er vigtigt, at de vilkår, der skal opfyldes for at opnå en tilladelse, udelukkende er sektorspecifikke. ØSU bifalder, at dette fremhæves udtrykkeligt i direktivets artikel 6. Det er ligeledes positivt, at det præciseres (i betragtning nr. 14), at det ikke er nødvendigt at kræve systematisk og jævnlig dokumentation for overholdelsen af samtlige vilkår. Dette må være et skridt i den rigtige retning for at lette den byrde, lovgivningen lægger på virksomhederne.

2.5. ØSU er enig med Kommissionen i, at tilladelser kun bør kræves i forbindelse med knappe ressourcer som radiospektrum og telefonnumre, og at de administrative afgifter kun skal dække de administrationsomkostninger, der er forbundet med den foreslåede minimumsregulering. Der synes at være voksende frygt for, at IT-brugerne vil blive tvunget til at bidrage til omkostningerne i forbindelse med brugsret til radiofrekvenser, som kan ligge betydeligt over de administrative omkostninger, og som heller ikke hænger sammen med udfaldet af auktioner.

2.6. Det foreslåede direktiv om tilladelser bør efter ØSU's opfattelse ændres, så det bliver udtrykkeligt forbudt at opkræve engangsafgifter, som hverken anvendes til at fremme en effektiv frekvensanvendelse eller indgår som led i en auktionsprocedure eller et andet system, hvor prisen bruges som middel til at opnå effektivitet i selve fordelingen af radiospektrum.

Bruxelles, den 24. januar 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) KOM(2000) 393 endelig.

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 10. april 1997; EFT L 117 af 7.5.1997.

(3) "Fastlæggelse af nye rammebestemmelser for elektronisk kommunikationsinfrastruktur og tilhørende tjenester - Revurdering af kommunikationslovgivningen i 1999" (KOM(1999) 539 endelig udg.); ØSU's udtalelse: EFT C 204 af 18.7.2000.