Nr. C 307/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 11. 84 
1. Afdelingen godkender ændringen af grundforord­
ningen. Ændringen er et positivt skridt i retning af 
harmonisering af lovgivning og administrative bestem­
melser på et område, hvor der hidtil har været flere 
særskilte regelsæt gældende, således at identiske sager, i 
overensstemmelse med praksis, får samme toldretlige 
behandling. 
2. Lovgivningen ville imidlertid efter Udvalgets 
mening komme i bedre overensstemmelse med praksis, 
dersom artikel 13 tillod en vare at blive genindført til et 
andet medlemsland end eksportlandet på knapt så strenge 
betingelser. 
2.1. De monetære udligningsbeløb, som i øjeblikket 
gælder for visse medlemsstater, skal være med til at 
forebygge forstyrrelser på det fælles landbrugsmarked. 
De anvendes både i samhandelen med tredjelande og i den 
interne EF-samhandel og gælder følgelig også for retur-
varer, som genindføres til et andet medlemsland. I den 
forbindelse opstår der imidlertid vanskeligheder på grund 
af de løbende ændringer i de monetære udligningsbeløb. Uindskrænket tilladelse til genindførel til et andet med­
lemsland end eksportlandet kan derfor føre til spekula­
tionsgevinster. Forbud mod genindførsel til et andet 
medlemsland må dog ikke føre til, at varer toldbehandles 
forskelligt, alt efter om en medlemsstat anvender udlig­
ningsbeløb eller ej. 
2.2. Efter Udvalgets opfattelse bør man både undgå 
uønskede fordele og sørge for toldmæssig ligebehandling 
af varer. Ændrer de monetære udligningsbeløb sig ikke 
mellem tidspunket for udførslen og indførslen, kan der 
ikke uden videre fremkomme gevinster. Ændres de 
monetære udligningsbeløb derimod, må ændringerne 
ikke føre til fordele. Når der er tale om gevinster, som 
skyldes ændringer på eksportsiden, bør de lokale kompe­
tente myndigheder udstede passende dokumentation. 
2.3. Sikres det på denne måde, at der ikke bliver tale 
om urimelige gevinster, er der intet til hinder for 
genindførsel til et andet medlemsland end eksportlandet. 
Udvalget henstiller, at artikel 13 ændres i overensstem­
melse med ovenstående. 
Bruxelles, den 26. september 1984. 
Francois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om udviklingen i den sociale situation i Fællesskabet i 1983 
(84/C 307/06) 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber besluttede den 7. juni 1984 under henvisning 
til EØF-traktatens artikel 122, at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
det nævnte emne. 
Procedure 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for sociale anliggender, som 
udarbejdede sin udtalelse den 21. juni 1984 på grundlag af ordfører Danilo Beretta's 
beretning. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog den 26. september 1984 på sin 219. plenarforsam­
ling, med 85 stemmer imod 34 og 10 hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
19. 11. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 307/11 
1. Indledning 
1.1. Udvalget konstaterer, at antallet af arbejdsløse i 
EF, trods en mindre vækst in BNP (0,8 %), steg yderligere 
i 1983 og nåede op på 12,5 mio svarende til 10,8 % af den 
erhvervsaktive befolkning. Antallet af personer, som har 
været ledige i mere end 12 måneder, er fordoblet i løbet af 
tre år. I december 1983 var antallet af unge ledige nået op 
på 4,84 mio. Næsten 45 % af de arbejdsløse er kvinder, 
og en tredjedel af mændene var ikke fyldt 25 år. 
Antallet af arbejdsløse i EF steg i 1984 yderligere, 
hvorefter det i april igen nærmede sig antallet i december 
1983. 
Selv om man i disse tal tager hensyn til mulige sæsonbe­
stemte faktorer, må afdelingen dog fastslå, at der ikke er 
tegn på en ændring af situationen i positiv retning, og at 
EF's økonomier er konfronteret med et strukturelt betin­
get beskæftigelsesproblem, som markedskræfterne alene 
ikke formår at løse. 
Udvalget må endvidere konstatere, at omkring 30 mio 
EF-borgere er henvist til at leve af mindre end halvdelen af 
gennemsnitsindkomsten i deres respektive lande. Samti­
dig koncentreres velstanden i stigende grade inden for 
stadig snævrere samfundslag i en række lande. 
(») = 1981. 
Kilde: OECD og Eurostat. 
Set i lyset af disse tal og den forventede vækst i BNP i de 
kommende år mener Udvalget, at de sociale ydelser 
vanskeligt vil kunne garantere et tilstrækkeligt højt 
tryghedsniveau. 
1.4. Udvalget anser det for vigtigt, at der findes en 
rimelig balance mellem kontrollen med de sociale udgifter 
og nødvendigheden af at undgå en forringelse af købe­
kraften, da arbejdsløshedssituationen ellers kan for­
værres. 
Udvalget finder det derfor vigtigt, at der gennemføres en 
økonomisk politik og en socialpolitik, som i praksis 1.2. Udvalget henledte i sin udtalelse i 1983 opmærk­
somheden på de sociale følgevirkninger af arbejdsløshe­
den og de problemer, som de forskellige sociale sikrings­
ordninger måtte kæmpe med; det fastslog med enstem­
mighed, at der var behov for en social strategi på EF-plan, 
som måtte baseres på fuld udnyttelse af EF's organisato­
riske og finansielle ressourcer med det formål gennem en 
social konsensus at opnå en udnyttelse af samtlige 
eksisterende muligheder både for at bekæmpe de sociale 
opløsningstendenser og for at fremme den økonomiske 
vækst. 
1.3. De europæiske økonomier har således i løbet af 
de sidste pår år søgt at bekæmpe arbejdsløsheden og de 
problemer, som følger af den industrielle omstillingspro­
ces og har samtidig på grund af manglende balance i de 
sociale sikringssystemer måttet tage hensyn til kravene 
om at begrænse underskuddene på de nationale budget­
ter. 
Stigningstakten i medlemslandenes sociale udgifter faldt i 
anden halvdel af 1970'erne væsentligt og på alle områder, 
sammenlignet med de tidligere år. Endnu mere signifikant 
er det, at der i samme tidsrum indtrådte et fald stignings­
takten i de sociale udgifter målt i forhold til BNP. 
prioriterer beskæftigelsen, støtter og opprioriterer inve­
steringer og forbrug for at sikre økonomisk vækst, og som 
tillige medvirker til at fastholde den politiske stabilitet. 
1.5. Årsagerne til den alvorlige krise på beskæftigel­
sesområdet er ikke kun den demografiske udvikling, men 
også den ringere vækst og de teknologiske omvæltninger, 
som påvirker hele produktionsapparatet, og som er 
hovedårsagen til dybtgående sociale ændringer og til en 
forandring af selve beskæftigelsens natur. Udvalget finder 
det derfor afgørende nødvendigt, at der tilvejebringes 
sådanne instrumenter, som kan forbedre balancen mel­
lem udbud og efterspørgsel på beskæftigelsesmarkedet og Tyskland 
Frankrig 
Italien 
Det forenede Kongerige Årlig stigningstakt 
i de sociale udgifter 
1960/1975 
6,7 
9,5 
7,4 
5,6 1975/1981 
1,9 
2,9 
3,1 
3,3 Sociale 
udgifter 
i procent 
af BNP 1982 
29,4 
28,5 
25,4 
23,5 0) Stigningstakt målt 
i forhold til BNP 
1970/1975 
5,4 
3,3 
4,2 
4,2 1975/1981 
1 
2,9 
1,5 
3,2 
Nr. C 307/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 11. 84 
berede vejen for nye beskæftigelsesområder, der kan tjene 
til at opfylde de behov, der opstår som følge af ændrede 
livsformer og udbredelsen af stadig mere avancerede 
teknologier. 
Udvalget påpeger i denne forbindelse, at hvis den nødven­
dige fleksibilitet er til stede, vil socialpolitikken således 
kunne puste nyt liv i og støtte økonomien, som så kan 
sikre rimelige sociale forhold. 
Dette vil ifølge Udvalget specielt gøre sig gældende på 
EF-plan, hvor »multiplikatorvirkningerne« af en samord­
net indsats kan fremme en mere omfattende, hurtigere og 
mere pålidelig udvikling. 
1.6. De seneste års EF-initiativer på det økonomiske 
og sociale område går i øvrigt i denne retning; men de 
forskellige forslag ér sjældent blevet fulgt op af konkrete 
handlinger, og der er således kun blevet truffet brudstyk­
keagtige foranstaltninger, hvis effektivitet derfor har 
været ringe. 
Også af hensyn til nødvendigheden af at genskabe 
motivationen og interessen i EF finder Udvalget det på 
tide, at Fællesskabet mere præcist angiver målsætninger­
ne for sin socialpolitik. Det vil ikke nødvendigvis gå 
yderligere ud over EF-budgettet og de nationale budget­
ter, at man med de sociale foranstaltninger søger at 
komme videre end til de halve løsninger, som er følgen af 
en manglende strategi. 
2. Foreløbige bemærkninger vedrørende udformningen 
af et socialt handlingsprogram 
2.1. Et nyt socialt handlingsprogram, som tilsigter at 
fremme beskæftigelsen og hen ad vejen giver konkrete 
resultater, vil kunne bidrage væsentligt til at genskabe 
borgernes tillid til EF og engagere dem i EF's politik. 
Udvalget er udmærket klar over, at selve tanken om et 
socialt handlingsprogram kan give anledning til skepsis 
og forundring i betragtning af, hvor usikkert det er, om de 
nødvendige forudsætninger for gennemførelsen er til 
stede. Udvalget vil derfor se nærmere på, hvad der kan 
bremse EF's initiativ og pege på, hvorledes vanskelig­
hederne kan overvindes. 
2.2. Udvalget fastholder det gentagne gange fremsatte 
krav om en forøgelse af Fællesskabets egne midler, som i 
modsætning til hvad der hidtil har været tilfældet bør 
afpasses efter de eksisterende behov og den forventede 
udvikling på de forskellige områder i EF's politik; da Udvalget er klar over, at noget sådant ikke lader sig 
gennemføre på kort sigt, understreger det, at den specielt i 
den foreliggende situation er overbevist om, at en effektiv 
indsats fra EF nok kan føre til en forøgelse af EF's egne 
indtægter, selv om dette ikke i sig selv sikrer en konkret, 
effektiv politik. 
Udvalget understreger endvidere, at det sociale hand­
lingsprogram netop i kraft af sine målsætninger først og 
fremmest må baseres på en bedre afvejning af medlems­
staternes og de berørte arbejdsmarkedsparters respektive 
interesser. 
Udvalget mener, at man med henblik herpå kunne søge at 
finde frem til hovedpunkter, som medlemslandene kan 
tilslutte sig, således at man kan løse de vigtigste proble­
mer, hvis omfang kræver en overnational strategi og 
dermed også et bedre samarbejde på EF-plan. 
2.3. Hvis EF's institutioner og organer igen skal 
kunne fungere i fuldt omfang, bør man udfylde det 
vakuum i beslutningsprocessen, som har sin rod i de 
nuværede mekanismer, der tillader, at enkelte medlems­
stater ensidigt blokerer samarbejdet, og det må fasthol­
des, at EØF-traktatens bestemmelser skal overholdes. 
2.4. Udvalget er overbevist om, at der er en sammen­
hæng mellem ændringerne i produktionsstrukturerne og 
den reelle mulighed for at styre de sociale ændringer. Så 
radikale ændringer som dem,, samfundsstrukturerne er 
udsat for, vil kun kunne kontrolleres effektivt ved en 
passende social dialog og en aktiv beskæftigelsespoli­
tik. 
Ifølge Udvalgets opfattelse må de berørte parter derfor 
inddrages, når der træffes beslutninger, der har konse­
kvenser for deres fremtid. Der bør med henblik herpå 
fastlægges informations- og høringsprocedurer, som kan 
skabe bedre mulighed for en medinddragelse i beslut­
ningsprocessen på det økonomiske og sociale område. 
Udvalget peger i den forbindelse på den positive indfly­
delse, som hidtidige medbestemmelseserfåringer kan få 
på de ydre rammer for høring og medinddragelse af de 
økonomiske og sociale interessegrupper og det allerede på 
det indledende stadium i udformningen af EF's socialpo­
litik. 
2.5. Udvalget finder det afgørende nødvendigt at sikre 
de enkelte medlemslandes og virksomhedernes konkur­
renceevne og peger i denne forbindelse på de negative 
følgevirkninger, som en skæv fordeling af de sociale 
byrder vil få på produktions- og distributionsomkostnin-
19. 11. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 307/13 
ger. Dette gælder ikke mindst, når der er tale om et 
system, hvor lovgivnings- og aftalemæssige bestemmelser 
er sammenblandede, og hvor virksomheder, der er under­
lagt disse to krav, konkurrerer med andre virksomheder, 
som unddrager sig aftalemæssige forpligtelser eller endog 
benytter sig af sort arbejde for at omgå lovene og deres 
bidragsmæssige forpligtelser. 
Udvalget gør opmærksom på, at dette bidrager til at 
forværre den krise, hvori de sociale sikringssystemer 
befinder sig, forrykker den manglende balance på de 
nationale budgetter yderligere, lægger beslag på investe-
ringsmidler og svækker viljen til at fastlægge en EF-indu-
stristrategi, som netop er påkrævet på grund af tilbage­
gangen inden for visse sektorer og produktionsområ­
der. 
2.6. Det vil være muligt at opretholde virksomheder­
nes konkurrenceevne og samtidig fremme beskæftigelsen, 
da EF som den største handelsblok i verden langt mere 
effektivt end de enkelte medlemslandes produktionssyste­
mer vil være i stand til at genskabe balancen i forholdet til 
de store multinationale selskaber, hvis beslutningscentre 
ofte findes uden for Europa. 
2.7. De oven for fremførte betragtninger understreger 
klart behovet for at genskabe motivation og interesse på 
EF-plan. Udvalget finder det derfor nødvendigt, at man 
med større beslutsomhed arbejder henimod en overens­
stemmelse mellem den sociale og økonomiske politik i 
den hensigt at skabe en politik, der rummer gensidige 
fordele for både den sociale og økonomiske sektor. 
Udvalget mener, at det vil være muligt at opnå en 
optimal, effektiv koordinering af de forskellige beskæfti-
gelsesorienterede foranstaltninger på grundlag af et soci­
alt handlingsprogram, hvori de enkelte medlemsstaters 
og de forskellige samfundsgruppers interesser inddrages 
ud fra den betragtning, at de udgør et særligt aspekt af 
Fællesskabets fordringer. 
3. Grundlag og målsætninger for et nyt socialt hand­
lingsprogram 
3.1. Der er i EØF-traktaten fastlagt visse kriterier og 
målsætninger af social karakter, idet Kommissionen i 
henhold til artikel 118 og 119 har til opgave at fremme et 
snævert samarbejde mellem medlemsstaterne på det 
sociale område. 
Situationen har siden 1957 udviklet sig sådan, at der er 
blevet øget behov for EF-foranstaltninger på det sociale 
område. Dette var baggrunden for, at der i 1974 iværk­
sattes et omfattende socialt handlingsprogram, hvormed der er indhøstet væsentlige erfaringer og opnået betyde­
lige resultater. 
Udvalget har vurderet dette program og konstateret, at 
programmet, efterhånden som krisen forværredes og 
solidariteten svækkedes, i stadig ringere grad formåede at 
påvirke forholdene i de enkelte medlemslande og på 
EF-plan. Udvalget gør endvidere opmærksom på, at der i 
dag er 10 millioner nye grunde - nemlig antallet af nye 
arbejdsløse i forhold til 1974 - til at begrunde et forslag 
om et nyt socialpolitisk handlingsprogram, som dog 
kræver større engagement og kontinuitet, end det har 
været tilfældet med det første forsøg på at udforme en 
sammenhængende socialpolitik. 
3.2. Udvalget foreslår derfor, at der udarbejdes og 
iværksættes et program, hvori man prioriterer beskæfti­
gelsen og tilstræber at skabe sikrere og bedre afvejede 
betingelser for en beskyttelse af levevilkårene samt de 
fornødne forudsætninger for en yderligere generel forbed­
ring af disse på grundlag af de resultater, der måtte opnås 
på beskæftigelsesområdet. 
Det er ikke tanken, at der med et sådant program skal 
gennemføres en politik, der behandler samtlige EF's 
sociale problemer på en ensartet måde. Udvalget er dog 
den opfattelse, at arbejdsløsheden som følge af dens 
årsager, struktur og omfang kræver, at der træffes fælles 
foranstaltninger, der er baseret på et snævrere samarbejde 
og en bedre afstemning af den økonomiske og sociale 
politik, og det forelægger i det følgende sine forslag 
vedrørende målsætningerne for et flerårigt socialpolitisk 
handlingsprogram. 
3.3. Den dårlige beskæftigelsessituation udgør en 
udfordring på forskellige fronter; det gælder f.eks. unge 
og kvinder; der diskrimineres i stigende grad mod de 
dårligst stillede kategorier; migranternes og de ældres 
problemer antager voldsomme dimensioner; og samtidig 
med at der tegner sig et økonomisk genopsving, kommer 
konsekvenserne af indførelsen af ny teknologi. 
Netop det sidstnævnte aspekt vil få omfattende indvirk­
ninger på produktionsapparatet, og derfor også på 
beskæftigelsens art og omfang. Det må formodes, at der 
bliver en lang periode, hvor nyt og gammelt fortsætter 
side om side, inden de nyeste og mest avancerede 
teknologier kan føre til oprettelsen af nye arbejdspladser 
til erstatning for dem, der er gået tabt. 
I den fase vil der derfor dels være behov for passende 
foranstaltninger til beskyttelse af de sociale interesser og 
dels for indførelse af en politik med henblik på vejledning, 
uddannelse og omskoling under hensyntagen til de pro­
duktionsmæssige krav, mens man til stadighed holder sig 
klart for øje, at mere end halvdelen af de nuværende 
arbejdspladser vil have ændret karakter om ti år. 
Nr. C 307/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 11. 84 
3.4.1. Programmet bør derfor have et dobbelt sigte; 
medlemsstaternes beskæftigelsesforanstaltninger bør 
harmoniseres i størst mulige omfang, og der bør inden for 
andre områder af socialpolitikken fastlægges en ramme 
for de offentlige myndigheders foranstaltninger og de 
overenskomster, der indgås af arbejdsmarkedets par­
ter. 
Den socialpolitiske aktion skal være i harmoni med den 
samlede finansielle og økonomiske politik for industrien, 
landbruget, forskningen, miljøet samt konkurrence- og 
regionaludviklingspolitikken. 
3.4.2. Ved fastlæggelsen af målsætningerne for pro­
grammet må vanskelighederne ved at gennemføre disse 
fælles strategier ikke undervurderes; men den multiplika­
toreffekt, som en virkelig fælles politik kan have på 
udviklingen, må heller ikke glemmes. 
En mere systematisk udnyttelse af fordelene ved det fælles 
markeds størrelse og øgede investeringer under hensyn­
tagen til medlemslandenes økonomiske særpræg kan 
stimulere gennemførelsen af fælles aktioner, der kan 
fremme beskæftigelsen direkte eller indirekte. 
3.4.3. Programmet vil på grundlag af en mere velord­
net informationsspredning kunne lette adgangen til for­
skellige lånemuligheder, ikke blot gennem rentegodtgø­
relsesordninger, men også via forskellige EF-instrumen-
ter, specielt EIB og NIC, med det formål at støtte 
jobskabende investeringer inden for sektorer og i initia­
tiver, som følger de linjer, der er afstukket af Fællesska­
bet. 
Sammen med midler fra de forskellige strukturfonde kan 
disse midler anvendes til gennemførelsen af helt specifik­
ke målsætninger og det ikke blot på de traditionelle 
områder inden for EF's politik som for eksempel energi, 
omstruktureringer, forskning og teknologi, men også til 
foranstaltninger med henblik på miljøbeskyttelse og 
-udvikling, og navnlig sådanne initiativer, som kræver 
ringe kapital, men betydelig arbejdskraft. 
3.5. I betragtning af vanskelighederne ved at koordi­
nere disse foranstaltninger må der tilvejebringes instru­
menter, der både kan sikre en koordinering af initiativer­
ne og en evaluering af følgevirkningerne såvel særskilt 
som globalt set. 
De forskellige medlemslande bør derfor forbedre deres 
informationssystemer på grundlag af et standardiseret 
materiale, som vil skabe bedre muligheder for sammen­
ligninger på EF-plan. 
EF bør indføre et effektivt instrument til information om 
og analyse af beskæftigelsespolitikken, så at medlemslan­
denes erfaringer kan sammenlignes, og effektiviteten af 
både medlemslandenes og EF's politik vurderes på basis 
af de konkrete forhold. De økonomiske og sociale interessegrupper inddrages i 
dette organ, hvis formål skal være at bistå EF's institu­
tioner og organer med at justere udformingen af de 
foranstaltninger, der iværksættes i de forskellige berørte 
sektorer, hvor det måtte være nødvendigt. 
3.6.1. Set i lyset heraf bør programmet tage udgangs­
punkt i samtlige de initiativer, som er under udarbejdelse 
eller iværksættelse på EF-plan, og søge at undgå detail-
løsninger, for bedre at sætte ind i kampen mod arbejdsløs­
heden, hvilket må være det vigtigste mål. 
Programmet må derfor centreres om beskæftigelsespro­
blematikken og koordinere de forskellige støtteforan­
staltninger på grundlag af følgende opdeling: 
— produktions- og beskæftigelsesstrukturer, 
— berørte persongrupper, 
— arbejdsstruktur og arbejdsvilkår. 
3.6.2. Med hensyn til produktionsstrukturer bør der, 
som fremhævet i ØSU's udtalelser (*) gøres en indsats 
for at: 
— skabe arbejdspladser, navnlig inden for nye produk­
tions- og serviceaktiviteter i de små og mellemstore 
virksomheder, i den kooperative sektor og inden for 
håndværk, navnlig via støtte til lokale initiativer; 
— gennemføre flere pilotforsøg med det formål at flere 
integreres og reintegreres på arbejdsmarkedet, og 
endvidere med det sigte at udvikle en tredje aktivitets-
(J) Se ØSU's udtalelser om samfundets forskellige produktions-
og beskæftigelsesstrukturer: 
»Den teknologiske udvikling og de samfundsmæssige kon-
seskvenser«, 
se side 4 i denne Tidende. 
»Lokale beskæftigelsesinitiativer«, 
EFT nr. C 206 af 6. 8. 1984. 
»Sammenlignelighed mellem erhvervsuddannelsesbeviser i 
Det europæiske Fællesskabs medlemsstater«, 
EFT nr. C 35 af 9. 2. 1984. 
»Erhvervsuddannelsen og de nye teknologier; nye fælles­
skabsinitiativer for perioden 1983 - 1987«, 
EFTnr. C 77 af 21. 3. 1983. 
»Erhvervsuddannelsespolitikken i De europæiske Fællesska­
ber i 1980'erne«, 
EFTnr. C 124 af 9. 5. 1983. 
»Revision af Den europæiske Socialfond«, 
EFTnr. C 124 af 9. 5. 1983. 
»Revision af Regionalfondsforordning«, 
EFTnr. C 140 af 28. 5. 1984. 
»Jobskabende miljøforanstaltninger«, 
CES 855/83 (Informationsberetning). 
»FAST-forskningsprogram«, 
EFTnr. C 211 af 8. 8. 1983. 
»Samordning af beskæftigelsespolitiske foranstaltninger«, 
EFTnr. C 112 af 3. 5. 1982. 
19. 11. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 307/15 
sektor for sociale, kulturelle og turistmæssige aktivi­
teter; 
— intensivere bestræbelserne på uddannelsesområdet, 
omskoling og tilpasning af arbejdskraften til de nye 
teknologier; endvidere bør man indrette og koordine­
re de forskellige strukturer, der fungerer som obser­
vatører af arbejdsmarkedet for at opnå bedre mulig­
hed for at forudse udviklingen i udbud og efterspørg­
sel; 
— puste nyt liv i uddannelsesforanstaltninger, der tilsig­
ter at opfylde lokale behov i de vanskeligst stillede 
områder; formålet skal være at udnytte den eksiste­
rende arbejdskraft og hindre, at de foranstaltninger, 
der er iværksat for at opnå en bedre balance i den 
økonomiske udvikling, bliver formålsløse, 
— forbedre den faglige uddannelse inden for forebyggel­
se af ulykker, arbejds- og socialmedicin, navnlig på 
basis af indsamling og udveksling af informationer og 
erfaringer med hensyn til sikkerheds- og sundheds­
mæssige problemer. 
3.6.3. Med hensyn til de forskellige samfundsgrup­
per i1) bør det i programmet overvåges, at EF's aktion 
først og fremmest bliver et solidaritetsinstrument, der 
tilgodeser de grupper, der er hårdest ramt af arbejdsløs­
heden. Det vil i denne forbindelse være naturligt at 
prioritere ungdomsarbejdsløsheden, uden at kvinderne 
forskelsbehandles, og samtidig må der tages hensyn til de 
dårligst stillede samfundsgsrupper. 
Programmet bør endvidere i overensstemmelse med den­
ne solidaritetstanke tage fat på problemerne omkring de 
indvandrede arbejdstagere, ligesom det under hensynta­
gen til nationale karakteristika bør tilsigte at forbedre 
overensstemmelsen mellem de enkelte medlemsstaters 
foranstaltninger for arbejdstagere fra tredjelande. 
Programmet bør endvidere på grundlag af demografiske 
oplysninger forsøge at fastlægge retningslinjer for en 
samlet ældrepolitik, da en sådan politik er påkrævet på 
grund af de indvirkninger, som de ældres samfundsstil-
(J) Se ØSU's udtalelser om samfundets forskellige grupper: 
»Kvindearbejdsløshed«, 
EFTnr. C 206 af 6. 8. 1984. 
»De unges beskæftigelse«, 
EFTnr. C 211 af 8. 8. 1983. 
»2. handlingsprogram vedrørende sundhedsbeskyttelse og 
sikkerhed på arbejdspladsen«, 
EFTnr. C 176 af 4. 7. 1983. 
»Ligebehandling af mænd og kvinder inden for de erhvervs­
tilknyttede sociale sikringsordninger«, 
EFTnr. C 35 af 9. 2. 1984. 
»Handlingsprogram til fremme af lige muligheder for kvin­
der« , 
EFT nr. C 178 af 15. 7. 1982. ling, rettigheder og de garantiordninger, der skal sikre 
disse, har på de enkelte sektorer. 
3.6.4. For så vidt angår arbejdsstruktur og -vilkår, 
bør man i programmet videreføre de igangværende 
EF-initiativer med henblik på fastlæggelsen af retnings­
linjer og strategier for social sikring, fleksible pensione-
ringsbetingelser, deltidsarbejde samt tidsbegrænset og 
midlertidig beskæftigelse, nedsættelse og omlægning af 
arbejdstiden (2). 
Sådanne initiativer kan enten direkte eller indirekte få en 
række positive resultater både med hensyn til beskæfti­
gelsen for de berørte grupper og decentralisering af 
produktionen og arbejdsstrukturen. Den konkrete gen­
nemførelse af disse initiativer kan således i væsentligt 
omfang medvirke til at bekæmpe sort arbejde, unddra­
gelse af skattebetaling og lignende og i sidste instans fjerne 
årsager til illoyal konkurrence. 
3.6.5. Blandt de beskæftigelsesfremmende initiativer, 
er dem, der i forskellig form er blevet iværksat i samtlige 
EF-lande med henblik på en nedsættelse eller omlægning 
af arbejdstiden. Progammet må, som i øvrigt understreget 
af ØSU i sidste års udtalelse om udviklingen i den sociale 
situation (3), i rimeligt omfang beskæftige sig med de 
komplicerede aspekter af denne proces, hvilket kan ske 
enten ved at medinddrage den i det kompleks af foran­
staltninger, der skal fremme ekspansion og beskæftigelses 
gennem en bedre fordeling af arbejdet og et mere 
afbalanceret beskæftigelsesmarked eller gennem en kon­
krete støtte fra de midler, der sikrer en økonomisk og 
social acceptabel fordeling af de omkostninger, som 
arbejdstidsnedsættelsen medfører for de berørte perso-. 
ner. 
En samordning med de foranstaltninger og initiativer, der 
har til formål at øge produktiviteten, fremme investerin­
ger og tilskynde til industrielle omstruktureringer samt i 
øvrigt øve en positiv indflydelse på skatte- og kreditpoli­
tikken, er derfor af afgørende betydning, hvis man vil 
undgå at bringe den europæiske økonomis konkurren­
ceevne i fare. 
3.6.6. Programmet vil, hvis dets instrumenter i videst 
muligt omfang tilpasses de forskellige foranstaltninger, 
efterhånden kunne skabe ensartethed i beskæftigelsesvil­
kårene inden for de forskellige erhvervsområder og 
bidrage til at forbedre de indbyrdes relationer mellem 
(2) Se ØSU's udtalelser om arbejdstid: 
»Fleksibel pensionering«, 
EFT nr. C 178 af 15. 7. 1982. 
»Midlertidig beskæftigelse«, 
EFTnr. C 176 af 4. 7. 1983. 
»Frivilligt deltidsarbejde«, 
EFT nr. C 178 af 15. 7. 1982. 
»Nedsættelse og omlægning af arbejdstiden«, 
EFTnr. C 23 af 30. 1. 1984. 
(3) Se udtalelse om »Udviklingen i den sociale situation i 
Fællesskabet i 1982«, EFT nr. C 286 af 24. 10. 1983. 
Nr. C 307/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 11. 84 
arbejdsmarkedets parter. Disse relationer er af afgørende 
betydning både af hensyn til en forbedring af beskæfti­
gelsesmulighederne og samtidig for at sikre virksomhe­
dernes konkurrenceevne og bevare arbejdstagernes 
købekraft. EF-initiativer, der kan fastlægge procedurer, som tager 
skyldigt hensyn til de nationale lovgivninger på området, 
arbejdstagernes ret(1) til information og høring samt 
deres medindflydelse på de valg, der vedrører udviklingen 
i virksomhederne. 
3.6.7. Endelig bør en af programmets målsætninger 
være at fremme en hurtig og konkret gennemførelse af (l) Se ØSU's udtalelse om: »Information og høring af arbejdsta­
gerne«, EFT nr. C 77 af 29. 3. 1982. 
Bruxelles, den 26. september 1984. 
Francois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
BILAG I 
Afstemning 
Afstemningen om udtalelsen som helhed fandt sted ved navneangivelse. Følgende medlemmer stemte 
(enten personligt eller ved stedfortræder) for udtalelsen: 
Beretta, Bergen, Boddy, Bordes-Pages, Bornard, Brassier, Briganti, Burnel, Carroll, Cavazzuti, Chalioris, 
Cremer, Curlis, Dassis, Dassoulas, De Grave, Della Croce, Delourme, Drago, Dunet, d'Elia, Engelen-
Kefer, Etty, Flum, Germozzi, Glesener, Goris, Gredal, van Greunsven, Hammond, Hadjivassiliou, 
Hilkens, Houthuys, Jarvis, Jaschick, Jenkins, Kamizolas, Kirschen, Kitsios, Law, Lojewski, Margot, 
Masucci, Meraviglia, Milne, Mols Sørensen, Monier, Morselli, Mourgues, Muhr, Murphy, Nielsen Bent, 
Nielsen Marichen, Nielsen Preben, Nierhaus, Ognibene, Patterson, Pfeiffer, Plank, Pronk, Quigley, 
Raftopoulos, Rainero, Ramaekers, Rangoni-Machiavelli, van Rens, Roseingrave, Rouzier, Roycroft, 
Schneider, Schoepges, Schwarz, Sir George Sharp, Soulat, Spachos, Spijkers, Tixier, Vanden Broucke, 
Vassilaras, Ventejol, Vercellino, Weber, Zoli. 
Følgende medlemmer stemte (enten personligt eller ved stedfortræder) imod udtalelsen: 
Antonsen, Binnenbruck, Bredima, Breitenstein, Broicher, Cammann, Campbell, De Biévre, Dracos, 
Fortuyn, Fuller, Hannon, Kenna, Kiibler, Low, Masprone, Noordwal, de Normann, Pearson, Pelletier, 
Poeton, Schnieders, Stahlmann, Staratzke, Storie-Pugh, Storm Hansen, Swift, Tamlin, Van der 
Mensbrugghe, Van Melckenbeke, Wagner, Wick, de Wit, Zinkin. 
Følgende medlemmer stemte (enten personligt eller ved stedfortræder) hverken for eller imod udtalel-
Arena, Bagliano, Bernasconi, Eelsen, Hemmer, Hovgaard Jakobsen, Kolble, Querleux, Romoli, 
Strauss. 
19. 11. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 307/17 
BILAG II 
Forkastede ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag, som var indgivet i overensstemmelse med forretningsordenen, blev forkastet af 
Udvalget under debatten: 
Fra side 5, punkt 2, og i resten af teksten ændres »socialt handlingsprogram« til »socialt rammepro­
gram«. 
Begrundelse 
Ændringen taler for sig selv. 
Resultatet af afstemningen: 
stemte for: 31, stemte imod: 74, stemte hverken for eller imod: 4. 
Side 8 - punkt 2.6. 
Udgår. 
Begrundelse 
Hvis dette punkt skal udlægges derhen, at Fællesskabet som sådant bedre end de enkelte medlemsstater kan 
bringe balance i forholdet til Japan og De forenede Stater, vil jeg kunne tilslutte mig, hvad der står. Hvad jeg 
ikke forstår er, hvad de store multinationale selskaber skulle have at gøre med sagen. Multinationale 
EF-selskaber falder inden for EF-rettens anvendelsesområde. Det samme gælder EF-datterselskaber af 
multinationale selskaber, hvis hovedsæde ligger uden for Europa. 
Ofte er det således, at disse datterselskaber opererer stærkt uafhængigt af moderselskabet, når det drejer sig 
om den virksomhedspolitik, der skal lægges i det land, hvor de er etableret. Misbrug af dominerende stilling 
er, i henhold til artikel 86, uforenelig med det fælles marked og forbudt. 
Resultatet af afstemningen: 
stemte for: 45, stemte imod: 69, stemte hverken for eller imod: 8. 
Side 15 - punkt 3.6.5. 
I første afsnit tilføjes: 
»Dette betyder først og fremmest, at en arbejdstidsforkortelse ikke må påvirke det europæiske erhvervslivs 
konkurrenceevne. Desuden bør en nedsættelse og omlægning af arbejdstiden som led i den økonomiske og 
sociale politik i første række overlades til arbejdsmarkedets parters kreativitet og opfindsomhed«. 
Begrundelse 
Den sidste sætning er et korrekt gengivet, omend ikke fuldstændigt citat fra den udtalelse ØSU vedtog 
forrige år. 
De vigtigste passager, som følger derefter, er ikke medtaget. Hvis man tager disse med i nærværende tekst, 
bliver resultatet en mere afbalanceret helhed. 
Resultatet af afstemningen: 
stemte for: 41, stemte imod: 60, stemte hverken for eller imod: 4. 
Side 16, punkt 3.6.6. og 3.6.7. 
Udgår. 
Nr. C 307/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 11. 84 
Begrundelse 
I det væsentlige kan man gå ind for de konkrete beskæftigelsespolitiske foranstaltninger, som de foreslås af 
ordføreren. Men man må klart afvise forslagene vedrørende en harmonisering afløn- og arbejdsvilkårene 
(punkt 3.6.6) og de omtalte af Kommissionen foreslåede programmer vedrørende information og høring af 
arbejdstagerne (punkt 3.6.7). Jeg mener, at løn- og arbejdsvilkårene ikke kan reguleres på EF-plan, men 
kun af arbejdsmarkedets parter på nationalt plan og i overensstemmelse med den i landet herskende 
sædvane. Jeg går også ind for en forbedring af informationen og høringen af arbejdstagerne og for en dialog 
mellem arbejdsmarkedsparterne på europæisk plan. Men de af Kommissionen foreslåede instrumenter må 
afvises som uegnede. 
Resultatet af afstemningen: 
stemte for: 30, stemte imod: 65, stemte hverken for eller imod: 7. 
Følgende tekstafsnit slettedes i afdelingens udtalelse i forbindelse med den detaljerede gennemgang: 
Side 3 - punkt 1.3. 
». . .og peger på de risici, der vil være forbundet med en fortsat nedskæringspolitik, hvis følgevirkninger 
for samfundet det vil være vanskeligt på forhånd at beregne«. 
Side 6-1. afsnit 
»sikrer en effektiv indsats over for deres stadig større strukturelt betingede mangel på evne til at«. 
Følgende tekstafsnit i afdelingens udtalelse er blevet ændret i forbindelse med den detaljerede 
gennemgang: 
Side 1-1. afsnit 
»Afdelingen må endvidere konstatere, at omkring 30 mio EF-borgere i en række lande er henvist til at leve 
af mindre end halvdelen af gennemsnitsindkomsten i deres respektive lande. Samtidig koncentreres 
velstanden i stigende grad inden for stadig snævrere samfundslag«. 
Side 3 - punkt 1.4. - 2. afsnit 
»Afdelingen finder det derfor vigtigt, at der gennemføres en socialpolitik, som i praksis prioriterer 
beskæftigelsen, støtter og fremmer forbruget for at sikre økonomisk vækst, og som tillige medvirker til at 
fastholde den politiske stabilitet«. 
Side 10 - punkt 3.3. - 2. afsnit 
»netop det sidstnævnte aspekt vil få omfattende indvirkninger på produktionsapparatet, og derfor også på 
beskæftigelsens art og omfang. Det må formodes, at der bliver en ti års periode, hvor nyt og gammelt 
fortsætter side om side, inden de nyeste og mest avancerede teknologier kan føre til oprettelsen af nye 
arbejdspladser til erstatning for dem, der er gået tabt«. 
Følgende tekst i afdelingens udtalelse erstattedes i forbindelse med den detaljerede gennemgang: 
Side 7-2. afsnit 
»Afdelingen forstår udmærket, at de enkelte medlemslande og virksomhederne lægger megen vægt på den 
indflydelse, som udgifterne til sociale foranstaltninger har på deres konkurrenceevne, men mener dog, at 
man med en sådan holdning dels undervurderer de finansielle, sociale og politiske omkostninger, der ville 
være følgen af et »ikke-eksisterende Europa«, dels ikke gør sig klart, hvorledes en skæv fordeling af de 
sociale byrder vil influere på produktions- og distributionsomkostninger«. 
19. 11. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 307/19 
BILAG III 
Mindretalserklæring 
I tilslutning til afstemningen ved navneopråb over udtalelsen som helhed afgav en række medlemmer 
(navneliste nedenfor) af Arbejdsgivergruppen, der havde stemt imod, følgende erklæring: 
Medlemmerne af Gruppe I er enige med ordføreren i, at arbejdsløsheden i Fællesskabet er det 
alvorligste problem, og at man med alle midler skal søge at genskabe en tilfredsstillende beskæftigel­
sessituation. Men i modsætning til den udtrykte opfattelse i udtalelsen mener de, at man bør tillægge de 
økonomiske foranstaltninger større vægt. Medlemsstaterne bør sætte kraftigere ind på at opnå en 
tilfredstillende økonomisk vækst. Produktive investeringer såvel private som offentlige inden for 
industri, små og mellemstore virksomheder, servicesektoren og håndværk bør prioriteres. Det bør også 
overvejes, hvordan man kan øge den risikovillige kapital, således at der kan oprettes nye virksomheder, 
især små og mellemstore virksomheder, der som hidtil er grundpillen i økonomien. 
Efter disse medlemmers opfattelse kan et socialpolitisk handlingsprogram kun i begrænset omfang 
bidrage til at forbedre beskæftigelsessituationen. Rammeprogrammer på fællesskabsgrundlag bør 
komme i første række. Medlemmerne kan især ikke acceptere, at midlet til at opnå en bedre 
beskæftigelsessituation skal være udstrakt statsingreb og -styring. Offentlige beskæftigelsesprogram­
mer, økonomiske indgreb og kontrol kan ikke erstatte en markedsorienteret holdning hos frie 
virksomheder. Disse medlemmer mener endvidere, at ordføreren med sit forslag om at udforme en 
strategi, hvor samtlige muligheder i EF-instrumenterne udnyttes til at afstemme alle foranstaltninger 
efter beskæftigelsespolitikken går for vidt. Man forkaster også, at ordføreren ensidigt går ind for, at det 
især er via en forbrugsudvidelse, at man skal opnå et opsving i den økonomiske aktivitet. Ifølge disse 
medlemmer er det ikke forbruget, men øgede investeringer, der skal skaffe varige arbejdspladser. 
Fællesskabet skal kun gribe ind i de tilfælde, hvor den nationale politik kan føre til konkurrence­
fordrejninger. Man må forkaste en vidtgående harmonisering på alle områder. Under ingen 
omstændigheder bør resultatet være en harmonisering hver gang på EF-instrumenternes højeste 
niveau. Desuden bør arbejdsmarkedsparternes autonomi fortsat sikres. 
Disse medlemmer er af den opfattelse, at løn- og arbejdsvilkårene i medlemsstaterne ikke skal 
fastlægges på fællesskabsplan, men udelukkende af arbejdsmarkedets parter i medlemsstaterne i 
overensstemmelse med gældende praksis. De går ind for en forbedring af informationen og høringen af 
arbejdstagerne og ønsker en dialog mellem arbejdsmarkedsparterne på europæisk plan. De instru­
menter, Kommissionen foreslår, anses dog for uegnede. De kan derfor ikke gå ind for punkt 3.6.6 og 
3.6.7. 
Endelig nærer man også betænkeligheder ved forslagene om nedsættelse og omlægning af arbejdstiden. 
Dette har Gruppe I's medlemmer gentagne gange understreget. Generelle foranstaltninger til 
nedsættelse af arbejdstiden forkastes, da det frygtes, at de snarere kan bringe yderligere arbejdspladser i 
fare. 
Antonsen, Arena, Bagliano, Binnenbruck, Bredima, Breitenstein, Broicher, Cammann, Campbell, De 
Biévre, Dracos, Fortuyn, Fuller, Hannon, Kenna, Low, Masprone, Noordwal, Pearson, Pelletier, 
Schnieders, Stahlmann, Staratzke, Storm Hansen, Swift, Tamlin, Van der Mensbrugghe, Van Melcken-
beke, Wagner, Wick, de Wit, Zinkin. 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 81/363/EØF om støtte til 
skibsbygningsindustrien 
(84/C 307/07) 
Den tekst, som var været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 86 af 28. marts 1984, side 5. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 2. april 1984 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om det 
nævnte emne.