KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 27 03 1996 
KOM(96) 114 endelig udg. 
STATUSRAPPORT 
1995 
OM TILNÆRMELSE AF MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING VEDRØRENDE 
TELETERMINALUDSTYR, HERUNDER GENSIDIG ANERKENDELSE AF 
OVERENSSTEMMELSE, SUPPLERET MED HENSYN TIL SATELLIT-
JORDSTATIONSUDSTYR 
(forelagt af Kommissionen) 

INDHOLD 
0 SAMMENFATNING 3 
1. INDLEDNING 5 
1.1 Rapportens opbygning 6 
2. VIRKEMÅDEN AF DIREKTIV 91/263/EØF OG 93/97/EØF 7 
2.1 Vedtagelse af fælles tekniske forskrifter (CTR) 8 
2.2 Status over det hidtidige arbejde 9 
2.3 Emner for nye fælles tekniske forskrifter (CTR) 17 
2.4 Markedsdækning 17 
2.5 Procedurer til overensstemmelsesprøvning 18 
2.6 Enkeltheder i direktivet om satellitjordstationer, 93/97/EØF 19 
2.7 Ordninger til gensidig anerkendelse 20 
2.8 Forholdet til EFTA-staterne 21 
3. PROBLEMER, SOM ER MØDT I FORBINDELSE MED GENNEMFØRELSE AF 
DETTE DIREKTIV 23 
3.1 Erfaringerne med gyldighedsområdet af direktiv 91/263/EØF 23 
3.2 Dækning af radioudstyr 26 
3.3 Mærkningsordning 26 
3.4 Standardiseringsprocessens langsommelighed 27 
3.5 Erfaringerne med udarbejdelse af teknisk basis for regelfastsættelse (TBR)29 
3.6 Harmoniserede standarder og fælles tekniske forskrifter (CTR) 30 
3.7 Konkurrence mellem udpegede laboratorier 32 
3.8 Mulighed for løbende tilpasning af processer, der støtter direktiverne 32 
3.9 Overensstemmelsesprøvning 33 
4. FREMTIDSPERSPEKTIVER 34 
4.1 Væsentlige krav 34 
4.2 Procedurer til overensstemmelsesprøvning: tid til forenkling 35 
4.3 Ændringer af direktivets anvendelsesområde 36 
4.4 Rationalet for et direktiv for radioudstyr 36 
4.5 Forholdet til ETSI 37 
4.6 Liberalisering af infrastruktur 37 
5. KONKLUSIONER OG ANBEFALINGER 39 
ANBEFALINGER 40 
BILAG I VEDTAGELSESPROCESSEN FOR FÆLLES TEKNISKE FORSKRIFTER 
(CTR) 42 
BILAG II ANTAL PERSONER MED SÆRLIGE BEHOV I EUROPA 44 
BILAG 3 FORTEGNELSE OVER BEMYNDIGEDE ORGANER 45 
BILAG 4 EFT-HENVISNINGER FOR VEDTAGNE FÆLLES TEKNISKE 
FORSKRIFTER (CTR) 49 
0. SAMMENFATNING 
Dette er den første statusrapport, som forelægges Rådet og Europa-Parlamentet i 
henhold til artikel 15 i Rådets direktiv 91/263/EØF af 29. april 1991 om tilnærmelse 
af medlemsstaternes lovgivning vedrørende teleterminaludstyr, herunder gensidig 
anerkendelse af dettes overensstemmelse, og i henhold til artikel 17, stk. 1 af Rådets 
direktiv 93/97/EØF af 29. oktober 1993, der supplerer direktiv 91/263/EØF ved at 
medtage satellitjordstationsudstyr. 
Formålet med disse direktiver er at indføre hensigtsmæssige regler som ramme for et 
enhedsmarked for alle typer teleudstyr lige fra almindelige telefoner til de mest 
avancerede multimedieteleterminaler som er nødvendige i informationssamfundet. 
Dette enhedsmarked kræver fri bevægelighed af sådanne terminaler i hele Unionen, 
mulighed for tilslutning til et vilkårligt net samt en enkelt, strømlinjet 
godkendelsesprocedure. I direktiverne angives et harmoniseret system til 
overensstemmelsesprøvning og opstilles rammer for anvendelse af harmoniserede 
europæiske normer som fælles tekniske forskrifter (Common Technical Regulations, 
CTR) indeholdende de væsentlige krav, der skal sikre kompatibilitet mellem 
terminaler og net. Denne harmonisering af terminaludstyr må opnås i rammerne af 
telenet, som i sig selv langt fra er harmoniseret. 
I rapporten belyses den særlige karakter af disse to direktiver, som bygger på den 
nye metode og anvender en dobbelt fremgangsmåde, bestående i henvisninger dels til 
harmoniserede normer for sikkerhed og elektromagnetisk kompatibilitet, dels til 
obligatoriske krav om opfyldelse af bestemte teleforskrifter. 
Tilsammen udgør disse direktiver et forenklet sæt regler for markedsføring i det 
indre marked af teleterminaludstyr og satellitjordstationer og retten til at tilslutte og 
anvende sådanne produkter uden yderligere administrative procedurer. Hovedmålet 
har været at få en éttrinsprocedure på dette område. 
Indtil nu er vedtaget 9 fælles tekniske forskrifter (CTR), som angiver obligatoriske 
væsentlige krav for hovedområderne GSM, DECT, ERMES, EURO-ISDN og faste 
linjer til ONP. Endnu et sæt CTR omhandlende datanet, analoge PSTN, TFTS, etc. 
er under vedtagelse. Skønt disse CTR harmoniserer vigtige markedssegmenter såsom 
GSM-mikrotelefoner, er der store markedssegmenter, som mangler at blive taget op, 
således PABX, de vigtigste telefonsystemer og simple telefoner. 
I rapporten redegøres for de problemer, der er opstået, især i form af den lange tid, 
det tager at udarbejde de nødvendige tekniske specifikationer og prøvningssekvenser 
til typegodkendelse. 
Navnlig har industrien givet udtryk for, at den nuværende ordning er for tungt 
arbejdende og bureaukratisk som redskab til harmonisering af markedet for 
telekommunikationsudstyr. 
På grundlag af erfaringerne til dato og en analyse af direktivernes 
anvendelsesområde anses følgende dispositioner for nødvendige: 
i. Lempelse af de procedurer, som de bemyndigede organer anvender ved 
overensstemmelsesprøvning. 
ii. Udvidelse af direktivets anvendelsesområde til at omfatte alle typer af 
teleudstyr, der anvender radiofrekvensspektre, 
iii. Grundig gennemgang af myndighedsbestemmelserne og navnlig af de to 
direktiver med henblik på tilpasning til markedets nye dynamik og behovet i 
fremtidens europæiske informationssamfund, 
iv. Bedre vejledning om myndighedsforskrifter til ETSI. 
v. Bedre arbejdsmetoder i ETSI's udvalg for erhvervsmæssig 
telekommunikation (ETSI TC/STC). 
vi. Afkortning af den tid, der går fra en foreslået foranstaltning er vedtaget af 
udvalget for godkendelse af terminaludstyr (ACTE) til den pågældende CTR 
offentliggøres i EF-tidende. 
Disse anbefalinger findes i rapportens afsnit 5. 
1. INDLEDNING 
Et af de mål, der opstilledes i grønbogen om etablering af et fælles marked for 
teletjenester og -produkter i Europa (1987) var liberalisering af terminaludstyr. Indtil 
da havde de statsejede teleselskaber i de fleste medlemsstater haft monopol på 
levering af terminaludstyr, hvilket af selskaberne begrundedes med behovet for en 
koordineret funktion mellem nettet og udstyret. 
Efter udsendelsen af grønbogen og den nyeste vigtige udvikling inden for 
kommunikationsteknologien er en liberalisering af markedet for terminaludstyr blevet 
praktisk mulig. Behovet for en koordineret funktion mellem nettet og udstyret kan 
fuldt ud opfyldes gennem typegodkendelsesprocedurer, hvor terminalens 
overensstemmelse med tekniske specifikationer kontrolleres. 
Rådets direktiv 85/361/EØF om første trin af en gensidig anerkendelse af 
typegodkendelse af teleterminaludstyr var et indledende skridt i oprettelsen af et 
enhedsmarked for denne sektor. Efter ordningen fastlagt ved dette direktiv kunne en 
producent eller distributør få sit produkt prøvet efter den relevante NET (Norme 
Européenne de Télécommunication) på ethvert laboratorium, der er anerkendt af det 
nationale organ og anmeldt til Kommissionen. Det pågældende laboratorium 
udfærdigede en overensstemmelseserklæring og en prøvningsrapport, som kunne 
indgives til andre nationale instanser, således at man undgik yderligere afprøvning i 
hvert land. Denne ordning betegnes gensidig anerkendelse af prøvningsresultater. 
For at opnå typegodkendelse måtte man imidlertid indgive ansøgning til til 
myndigheder i hvert enkelt land. I direktiv 86/361/EØF indbyggede man således 
princippet om "gensidig anerkendelse af resultaterne af overensstemmelsesprøvning 
med fælles specifikationer for overensstemmelse", hvilket bidrog til etablering af et 
enhedsmarked i denne sektor. 
Dette første fase direktiv ophævedes i november 1992 med ikrafttræden af 
teleterminaldirektivet 91/263/EØF. Med dette direktiv fik man en éttrins 
godkendelsesprocedure, herunder tilslutningsret, således at udstyr godkendt i én 
medlemsstat øjeblikkelig kan markedsføres og sættes i drift i alle andre 
medlemsstater uden yderligere administrative procedurer. Desuden gives i direktivet 
en række definitioner af væsentlige krav, som er nødvendige som 
sikkerhedsforanstaltning som følge af de tekniske egenskaber af de offentlige net. 
Med vedtagelsen af direktiv 93/97/EØF blev anvendelsesområdet yderligere udvidet 
med satellitjordstationer. 
Med disse direktiver var det målet at realisere gennemførelsen af et indre marked for 
teleterminaludstyr. Desuden gav direktiverne mulighed for, at Fællesskabet kan 
forhandle aftaler om gensidig anerkendelse med tredjelande og derved udvide 
éttrinssystemet for godkendelse og tilslutning uden for de fysiske grænser af EØS. 
Dette skulle give EU's producenter mulighed for storskalafordele og for at 
konkurrere på ligefod på verdensmarkedet. 
Hovedformålet med statusrapporten er at give en første vurdering af 
ordningen etableret ved de to direktiver på grundlag af erfaringerne fra det 
første år, hvor de har været anvendt. Hertil hører status over udarbejdelsen 
af de relevante harmoniserede standarder og disses omformning til tekniske 
forskrifter, samt over de problemer, som de pågældende myndigheder i 
medlemsstaterne kommer ud for i forbindelse med direktivets gennemførelse. 
1.1 Rapportens opbygning 
Denne rapport er udarbejdet i overensstemmelse med Rådets direktiv 
91/263/EØF, artikel 15, og direktiv 93/97/EØF, artikel 17, stk. 1. 
Rapporten har følgende opbygning: 
Kapitel 2: 
Kapitel 3: 
Kapitel 4: 
Kapitel 5: skitserer de anvendte principper og procedurer for 
overensstemmelsesprøvning og angiver status heraf. 
gennemgår direktivets funktion og vurderer de mødte 
problemer. 
stiller en række forslag vedrørende direktivernes 
anvendelsesområder og muligheden for lempelse af 
procedurerne, og opfordrer til, at der udarbejdes et 
direktiv for radioudstyr. 
indeholder konklusioner og fire anbefalinger. 
BILAG 1. Processen ved vedtagelse af fælles tekniske normer (CTR) 
BILAG 2. Antal personer med særlige behov i Europa 
BILAG 3. Fortegnelse over bemyndigede organer 
BILAG 4. EFT-henvisninger for vedtagne CTR 
2. VIRKEMÅDEN AF DIREKTIV 91/263/EØF OG 93/97/EØF 
De tekniske forskelle mellem de forskellige telenet i EU betød, at simpel gensidig 
anerkendelse af nationale typegodkendelser af terminaludstyr ikke var mulig. "Fri 
bevægelighed for terminaludstyr" kunne kun opnås ved en fælles 
typegodkendelsesordning baseret på harmoniserede standarder og/eller 
specifikationer. Til dette formål vedtoges direktiv 91/263/EØF. 
Direktivet følger samme model som direktiverne efter den nye metode1. Det opstiller 
en liste over væsentlige krav og pålægger standardiseringsorganerne at udarbejde 
tekniske specifikationer i henhold til de af Kommissionen givne mandater. Disse 
tekniske specifikationer, sædvanligvis udarbejdet af ETSI (Det Europæiske Institut 
for Telestandarder), har form af teknisk basis for regelfastsættelse (TBR). Alternativt 
kan de væsentlige krav være specificeret i form af europæiske telestandarder (ETS), 
som er besluttet ændret til harmoniserede standarder i henhold til direktiv 
91/263/EØF og 93/97/EØF. Samtidig kræver direktivet, at nationale myndigheder 
anerkender, at produkter produceret i overensstemmelse med harmoniserede 
standarder antages at opfylde de "væsentlige krav" fastlagt ved direktivet. Produkter, 
der opfylder direktivets krav, kan efter overensstemmelsesprøvning forsynes med 
EF-mærke og frit omsættes i EU. 
Dog afviger bestemmelserne i direktiv 91/263/EØF i visse henseender fra modellen 
efter den ny metode. Ifølge direktivets artikel 6 omformes harmoniserede standarder, 
som opfylder de væsentlige krav2 (c), (d) (e), (f) og (g), således til fælles tekniske 
Grundprincipperne i denne nye metode blev fastlagt i Rådets resolution 85/C 
136/01 af 7. maj 1985 (EFT nr. C 136 af 4. juni 1985) og kan sammenfattes 
som følger: 
harmonisering af lovgivningen begrænses til vedtagelse af uomgængeligt 
nødvendige sikkerhedskrav (eller andre krav af almen interesse), 
opgaven at udarbejde tekniske specifikationer betros til organisationer 
med kompetence på standardiseringsområdet. 
de nationale myndigheder er samtidig pligtige til at anerkende, at 
produkter produceret i overensstemmelse med harmoniserede standarder 
antages at opfylde de "væsentlige krav", der er fastlagt i direktivet. 
I direktiv 91/263, artikel 4 anføres, at "Terminaludstyr skal opfylde følgende 
væsentlige krav: 
a) brugersikkerhed, for så vidt dette krav ikke er indeholdt i direktiv 
73/23/EØF 
b) sikkerhed for de ansatte i de selskaber, der driver de offentlige telenet, 
for så vidt dette krav ikke er indeholdt i direktiv 73/23/EØF 
c) krav om elektromagnetisk kompatibilitet, for så vidt de specifikt gælder 
terminaludstyr 
d) beskyttelse af de offentlige telenet mod skade 
e) når det er relevant, effektiv anvendelse af radiofrekvensspektret 
f) terminaludstyret skal kunne fungere sammen med offentligt telenetudstyr 
hvad angår opkobling, ændring, taksering, opretholdelse og nedkobling af 
fysiske eller virtuelle forbindelser 
forskrifter (CTR), hvis overholdelse er obligatorisk. Denne afvigelse skyldes, at det 
sædvanligvis kun med unikke tekniske løsninger er muligt at opfylde de indbyrdes 
sammenhængende krav til adgang og/eller ende til ende kommunikation. 
2.1. Vedtagelse af fælles tekniske forskrifter (CTR) 
For at få vedtaget en CTR forelægger Kommissionen en rammeerklæring om 
udarbejdelse af en CTR for en nærmere angiven type terminaludstyr for 
udvalget for godkendelse af terminaludstyr (ACTE). Ved udarbejdelse af 
denne rammeerklæring har Kommissionen desuden rådført sig med udvalget 
for anvendelse af telebestemmelser (TRAC). Anmodningen til ACTE om at 
afgive en udtalelse om dette udkast til rammeerklæring finder sted efter 
reglerne i Traktatens artikel 148, stk. 2. 
Kommissionen meddeler formelt mandat til de bemyndigede 
standardiseringsorganer ETSI/CEN/CENELEC, og i de fleste tilfælde vil det 
være ETSI, som bliver betroet at udvikle den tilsvarende harmoniserede 
standard, den såkaldte tekniske basis for regelfastsættelse (TBR). For at 
fremskynde processen kan der i praksis meddeles mandat før 
rådføringsprocessen vedrørende rammeerklæringen er afsluttet. Når den 
pågældende TBR er udarbejdet, afleveres den til Kommissionen. TRAC 
rådgiver Kommissionen om dens tekniske egnethed. Kommissionen 
udarbejder derefter et udkast til en bestemmelse om en fælles teknisk 
forskrift, der består af en dispositiv del og TBR. Herunder foretages 
yderligere rådføringer. Derefter anmodes om udtalelse fra ACTE. Er denne 
udtalelse gunstig, gør Kommissionen det pågældende TBR obligatorisk ved at 
omforme det til en fælles teknisk forskrift, der offentliggøres i EF-tidende. 
Den pågældende CTR bliver derved retsgyldig i EU. Er udtalelsen fra ACTE 
ikke gunstig eller afgives ingen udtalelse, fremlægger Kommissionen forslag 
til Rådet om de foranstaltninger, der skal træffes3. 
g) terminaludstyret skal kunne fungere sammen med andet terminaludstyr 
via det offentlig telenet i begrundede tilfælde. 
Ved begrundede tilfælde forstås de tilfælde, hvor terminaludstyret 
understøtter 
i) en reserveret tjeneste efter fællesskabslovgivningen 
eller 
ii) en tjeneste, for hvilken Rådet har besluttet, at den skal dække hele 
Fællesskabet; 
kravene om, at sådant terminaludstyr skal kunne fungere sammen med 
andet terminaludstyr, fastlægges efter fremgangsmåden i artikel 14 
(henvisning til ACTE) 
Efter høring af repræsentanter for de organer, der er nævnt i artikel 13, stk. 3, 
og under behørig hensyntagen til resultatet af denne høring kan Kommissionen 
endvidere foreslå, at dette væsentlige krav anerkendes som berettiget for andet 
terminaludstyr efter fremgangsmåden i artikel 14. 
Direktiv 91/263/EØF, artikel 14, punkt 4 
Siden udvalget blev nedsat, har det i intet tilfælde været nødvendigt at 
henvise en beslutning til Rådet4. 
Den samlede proces, herunder rådføringerne, er beskrevet nærmere i bilag 1. 
2.2 Status over det hidtidige arbejde 
Vedtagne fælles tekniske forskrifter (CTR) 
I dette afsnit beskrives status af alle fælles tekniske forskrifter, som er 
vedtaget af Kommissionen på anbefaling af ACTE. Tabel 1 viser den aktuelle 
status af alle fælles tekniske forskrifter og forslag dertil. 
Paneuropæisk cellulær digital mobilkommunikation 
Teknisk basis for regelfastsættelse vedrørende tilslutningskrav og krav til 
telefoniapplikationer for GSM fase 1 5 vedtoges i september 1993 af 
Kommissionen på anbefaling af ACTE. Offentliggørelse i EF-tidende6 og 
ikrafttrædelse fandt sted den 1. januar 1994. Dermed ophørte den 
midlertidige godkendelsesordning, og der kan nu opnås typegodkendelse i 
henhold til CTR nr. 5 og 9 hos en række bemyndigede organer. GSM-udstyr 
kan efter afprøvning og påfølgende godkendelse bringes på markedet og 
tages i brug i enhver medlemsstat eller EFT A-stat. 
Tilslutningskrav og tjenestekrav til telefoni med tjenesteintegreret digitalnet 
(ISDN) - CTR nr. 3, 4 & 8 
Som det kræves i direktivet om teleterminaludstyr (91/263/EØF) er man i 
øjeblikket ved at udarbejde CTR nr. 3, 4 og 8 som afløser henholdsvis for 
henholdsvis NET nr. 3, 5 og 33. NET nr. 3, 5 og 33 var de europæiske 
standarder for ISDN basistilslutning, primærtilslutning7 og 3,1 kHz telefoni. 
Siden det første møde i juli 1991 er afholdt 27 møder: 
September 1991, oktober 1991, december 1991, januar 1992, februar 
1992, april 1992, maj 1992, juni 1992, September 1992, oktober 1992, 
november 1992, december 1992, januar 1993, marts 1993, april 1993, 
maj 1993, juni 1993, september 1993, oktober 1993, december 1993, 
februar 1994, april 1994, maj 1004. september 1994 og november 1994. 
GSM Fase 1 består i fuld typegodkendelse af den oprindelige specifikation, 
hvorimod GSM fase 2 har nye faciliteter som 12,5 kHz tale kodeks og 
siipplnnwlc udvidede l|nir.%lri 
Kommissionens beslutning 94/1 l/FOF, EFT nr. L8 af 12.1.94, s. 20 og 
Kommissionens beslutning 94/12/EØF, EFT nr. L8 af 12.1.94, s. 23. 
ISDN basistilslutning giver to 64klVs kommunikationskanaler og én 16kB/s 
kontrolkanal. Primærtilsluting giver tredive 64 kB/s kommunikationskanaler og 
én 64 kB/s kontrol kanal 
Disse NET er offentliggjort at ETSI i form af ETS, og der henvises til dem i 
EF-tidende i overensstemmelse med bestemmelserne i direktivet om 
terminaludstyr i første fase (86/361 /EØF). 
For Kommissionens tjenestegrene blev det klart, at de fastlagte frister for 
udarbejdelse af CTR 3 og CTR var ved at skride. Trods ekstra bevillinger til 
ETSI forudsås kun små forbedringer med hensyn til datoerne. Som følge af 
det tvingende behov for at få EURO-ISDN bragt på markedet og derved sikre 
starten af EURO-ISDN anvendtes derfor følgende fremgangsmåde: Kravene i 
NET3 og NET5 blev lempet, til de var i nøje overensstemmelse med de 
væsentlige krav i Rådets direktiv 91/263/EØF, og der indførtes 
krydsreferencer til de nyligt opstillede testsekvenser. Med krydsreferencerne 
opnåede man at gøre overensstemmelse med de pågældende væsentlige krav 
til en forudsætning. Kommissionen kunne således for ACTE fremlægge 
udkast til foranstaltninger til basis- og primærtilslutning til EURO-ISDN. I 
april 1994 afgaves en positiv udtalelse. De to kommissionsbeslutninger, der 
sædvanligvis omtales som overgangsforanstaltninger, blev offentliggjort i 
EF-tidende i december 1994. Det skal bemærkes, at Frankrig og Tyskland 
stiller supplerende krav, der er mere vidtgående end 
overgangsforanstaltningerne. For at give mulighed for sådanne "delta"-krav 
er aftalt en forenklet administrativ procedure med bestemmelser om gensidig 
anerkendelse. 
Udkast til en foranstaltning vedrørende ISDN-telefoni er forelagt ACTE, og 
en positiv udtalelse blev afgivet i september 1994. 
Digital europæisk trådløs telefoni (DECT), CTR nr. 6, 10 & 11 
Udkast til tilslutningskrav til DECT og telefonitjenestekrav til DECT blev 
forelagt ACTE i december 1993. Der blev afgivet en positiv udtalelse, og 
disse to fælles tekniske forskrifter blev offentliggjort i EF-tidende i juli 1994. 
En profil for offentlig tilslutning til DECT var i sin endelige form som udkast 
til foranstaltning klar til forelæggelse for ACTE i september 1994. Udtalelsen 
fra ACTE var positiv. 
PÀ ACTE's møde i juni aftaltes det at udvide anvendelsesområdet for CTR 6 
og 10 med DECT-forstærkere. 
Det fælleseuropæiske landbaserede offentlige personsøgesystem (ERMES), 
CTR nr. 7 
Den tekniske basis for regelfastsættelse for ERMES er fremlagt af ETSI og 
har været færdig i et stykke tid. Hvad det forskriftsmæssige angår har man 
imidlertid fundet de væsentlige prøvningskrav mere vidtgående end 
nødvendigt for en ren modtageterminal. Efter samråd med ACTE's 
delegationsleder kunne Kommissionen fremlægge forslag til en foranstaltning 
vedrørende ERMES, som blev vedtaget i august 1995. 
10 
Faste linjer i ONP-systemet, 2048 kbit/s ustruktureret og 64 kbit/s, 
(fælles teknisk forskrift nr. 12 og 14) 
ACTE udtalte sig positivt om udkastet til foranstaltning til faste ONP-linjer 
2048 kbit/s i december 1993. Den tilsvarende fælles tekniske forskrift (nr. 
12), blev offentliggjort i juli 1994. Udkastet til foranstaltning til faste ONP-
linjer 64 kbit/s modtog en positiv udtalelse fra ACTE i april 1994 og blev 
vedtaget i december 1994. 
Planlagte fælles tekniske forskrifter (CTR) 
Endvidere er tolv udkast til CTR under udarbejdelse. Det drejer sig om 
følgende, der alle er genstand for en positiv udtalelse fra ACTE og for et 
mandat til ETSI: 
Paneuropæisk cellulær digital mobilkommunikation 
For at fremskynde typegodkendelse af GSM fase 2-terminaler har 
Kommissionens tjenestegrene allerede udarbejdet udkast til foranstaltninger 
til fælles tekniske forskrifter og ført drøftelser med ACTE herom. Så snart 
de pågældende harmoniserede standarder (TBR 19 og 20) foreligger, vil der 
blive anmodet om en formel udtalelse fra ACTE. 
Tilslutning til X21-net, CTR 1 
En TBR godkendtes ved afstemning i ETSI i juli 1995. ACTE afgav en 
positiv udtalelse om udkastet til foranstaltning i september 1995. Det er 
aftalt, at kun niveau 1 skal indgå i den fælles tekniske forskrift. Niveau 2 og 
3 anses for harmoniserede standarder. 
Tilslutning til X25-net, CTR 2 
Ligesom for X.21 ovenfor er der enighed om, at kun niveau 1 skal indgå i 
den fælles tekniske forskrift. Niveau 2 og 3 anses for harmoniserede 
standarder. Den offentlige høringsfase er afsluttet. Udkastet til 
foranstaltningen forelægges derfor ACTE i løbet af 1995. 
EURO-ISDN basistilslutning og primærtilslutning, fælles teknisk 
forskrift (CTR) 3 & 4 
Som tidligere nævnt vil disse CTR erstatte de nuværende CTR 3 & 4 
(overgangsforanstaltninger). Den forventede ikrafttræden er 1996, før 
overgangsforanstaltningerne udløber (november 1996). Man er enedes om en 
rammeerklæring om tilslutning til pakkekoblet bæretjeneste til både primær-
og basistilslutning. 
11 
ONP via 2 Mbit/s strukturerede faste linjer, CTR 13 
Den tekniske basis for regelfastsættelse er i øjeblikket i den offentlige 
høringsfase, og resultatet af afstemningen i ETSI forventes før udgangen af 
1995. Udkastet til foranstaltningen vil ligge meget tæt op ad teksten til de 
allerede vedtagne fælles tekniske forskrifter for ONP. 
PSTN ikke-tale udstyr, CTR 21 
De væsentlige krav til ikke-tale analogt udstyr til det offentlige telenet 
forventes reguleret gennem en CTR, der blandt andet specielt vil omhandle 
modemer. Dette er et vigtigt problem for den europæiske 
teleterminalindustri. 1 øjeblikket kører der en række nationale 
godkendelsesordninger til afprøvning af modemer og andet ikke-tale udstyr 
uafhængigt i hver medlemsstat. For producenter og distributører er denne 
proces både kostbar og tidskrævende. 
Modemer fra andre markeder end det europæiske tilsluttes imidlertid i 
øjeblikket til alle de analoge net, der findes i medlemsstaterne. Mange af 
disse modemer er af amerikansk oprindelse. Derved er opstået et "gråt" 
marked for sådant ikke-tale udstyr, som kan tilsluttes nettet uden at være 
godkendt til markedsføring eller tilslutning i medlemsstaterne. 
Der er udarbejdet udkast til en rammeerklæring, som ACTE har afgivet en 
positiv udtalelse om, og der er givet mandat til ETSI. 
Standardiseringsarbejdet går fremad, og udkastet til TBR vil være nået 
igennem den offentlige høringsfase til november 1995. 
Jordbaserede flytelefonisystemer (TFTS) 
En fælles teknisk forskrift for TFTS vil harmonisere det luftbårne 
terminaludstyr, der giver passagerer i civile fly adgang til de offentlige 
telenet. Den Europæiske Radiokommunikationskomité har tildelt båndene 
1670-1675 MHz og 1800-1805 Mhz til denne tjeneste. Det bliver 
formodentlig nødvendigt med yderligere godkendelses- eller 
certificeringsprocedurer ud over den foreslåede fælles tekniske forskrift for 
at sikre udstyrets generelle sikkerhedsmæssige overensstemmelse med flyet. 
Sådanne procedurer vil være underkastet de civile luftfartsmyndigheder. 
Der er udarbejdet rammeerklæring for TFTS og givet mandat til ETSI. 
Standardiseringsarbejdet er i gang, og udkastet til TBR forventes at gå til 
offentlig høring til februar 1996. 
Analoge faste linjer til ONP, 2 og 4 ledninger, CTR 15 & 17 
Der foreligger rammeerklæringer for begge disse fælles tekniske forskrifter 
for ONP via faste linjer, og der er givet mandat til ETSI; resultatet af 
afstemningen forventes i december 1995. 
12 
Generisk tilslutningsprofil for DECT (digital europæisk trådløs telefoni) 
CTR 22) 
For yderligere at forbedre tilslutningsmulighederne for DECT til forskellige 
net bør den nuværende profil for offentlig tilslutning gøres bredere. Der er 
derfor udarbejdet en rammeerklæring, der fastlægger kravene til en generisk 
tilslutningsprofil. Der er meddelt mandat til ETSI, standardiseringsarbejdet 
skrider frem, og resultatet af afstemningen i ETSI forventes i marts 1996. 
Transeuropæisk trunkradio (TETRA) 
TETRA er en teknologi til privat mobilradiokommunikation. Den giver 
mulighed for tale- og datakommunikation inden for en lukket brugergruppe 
og kan anvendes til tilslutning til det offentlige telenet. 
Specielt kan TETRA danne grundlag for et transeuropæisk net, hvori der 
indgår internationale samarbejdsaftaler mellem de nationale offentlige 
sikkerhedsorganisationer. Politistyrkerne overvejer således at basere deres 
kommunikationssystemer på principperne i de pågældende TETRA-
standarder. 
Der har også været problemer med harmoniseringen af de frekvensbånd, der 
skal bruges i dette system. Det skyldes, at de bånd, der er bedst egnet til 
TETRA, i øjeblikket er forbeholdt til brug for militær og politi i EU-
medlemsstaterne. Der føres drøftelser med de pågældende myndigheder for 
at søge at gøre disse bånd fri til civile formål. 
Man er enedes om en rammeerklæring, hvori ETSI anmodes om at opstille 
krav til TETRA til brug for nødtjenester under hensyntagen til ovennævnte 
spørgsmål og uden præjudice for anvendelsen af direktiv 91/263/EØF til 
denne kategori af udstyr. 
Digitalt cellulært system (DCS 1800) 
Det digitale cellulære system er i det væsentlige en modifikation af GSM-
specifikationen, som understøtter drift i 1800 MHz båndet. Den lavere 
anvendte effekt og brugen af frekvenser i det højere bånd indebærer ringe 
dækning, men giver mulighed for større trafiktæthed. ETSI har allerede 
opstillet standarder for DCS 1800 systemer og terminaler. DCS 1800 
systemerne betegnes ofte også Personlige kommunikationsnet (PCN). 
Der er opnået enighed om rammeerklæringer for DCS 1800-tilslutning og 
DCS 1800 telefoni. Der har været problemer med harmoniseringen af de 
bånd, der skal anvendes af DCS 1800 som følge af private tjenesters 
nuværende anvendelse af de tildelte bånd. I øjeblikket er der ved at blive 
udarbejdet to udkast til foranstaltninger, som tager skyldigt hensyn til dette 
spørgsmål. 
13 
Tilslutning til DECT/GSM 
På ACTE*s møde i juni var der enighed om en om rammeerklæring, hvor 
DECT-frekvenser og -protokoller anvendes til tilslutning til GSM-nettet. 
Satellitjordstationer 
På ACTE's møde i juni opnåedes enighed om en rammeerklæring for 
følgende kategorier af satellitjordstationer: 
Mobile satellitjordstationer med lav datahastighed til L-båndet. 
TVRO-satellitjordstationer til Ku-båndet. 
VSAT-satellitjordstationer til Ku-båndet. 
Mobile satellitjordstationer til Ku-båndet. 
Transportable jordstationer til nyhedsindsamling via satellit i Ku-båndet 
Tilslutning til PSTN tale- og analog mikrotelefoni 
Markedet for analogt PSTN-terminaludstyr udgør stadig hovedparten af det 
samlede salg af teleterminaludstyr. Trods den hurtige indførelse af nyere 
teknologier vil denne situation næppe ændre sig de første år. Det hjemlige 
forbrugermarked for analogt udstyr er konstant voksende med anskaffelse af 
andet eller tredje faste telefonapparat eller med trådløse teknologier. Også 
erhvervsmarkedet er fortsat voksende. Desuden er levetiden af analogt udstyr 
afkortet dramatisk med udviklingen af nye faciliteter, der gør det nødvendigt 
med nye modeller. Alle disse forhold indebærer et fortsat behov for 
godkendelse af analoge terminaler. 
Ud over markedets umiddelbare behov forventes liberalisering af 
taletelefonitjenester og af teleinfrastrukturen fra 1998 og frem. Rammerne i 
form af myndighedsbestemmelserne for tiden efter 1998 er nu ved at blive 
opstillet, men det er allerede klart, at alsidige tjenester er afgørende som 
koncept, og at der i definitionen af alsidig tjeneste i det mindste skal indgå en 
universel telefonitjeneste. Samtidig må målet om harmonisering af 
terminaludstyrsmarkedet holdes i hævd som tilskyndelse til konkurrencen på 
tjenester og infrastruktur. 
På ACTE's møde i september blev afgivet en positiv udtalelse vedrørende 
adgang til PSTN taletelefoni og analog telefoni med mikrotelefoner. ETSI har 
endnu ikke fastsat skønnede datoer for færdiggørelsen. 
Tabel 1 indeholder en oversigt over de CTR, der er vedtaget eller under 
udarbejdelse. 
De pågældende henvisninger til EF-tidende er angivet i bilag 4. 
Tabel 1: Status over CTR (fælles tekniske forskrifter) som er vedtaget eller under ud 
arbejdelse 
CTR nr. 
CTR 1 
CTR 2 
CTR 3 
CTR 4 
CTR 5 
CTR 6 
CTR 7 
CTR 8 
CTR 9 
CTR 10 
CTR 11 
CTR 12 
CTR 13 
CTR 14 
CTR 15 
CTR 17 
CTR 19 
CTR 20 
CTR 21 
CTR 22 
CTR 23 
CTR 24 
CTR 25 
CTR 26 Tilsvarende 
NET 
(i påkommende 
tilfælde) 
NET 1 
NET 2 
NET 3 
NET 5 
NET 10 
-
-
NET 33 
-
-
-
-
-
-
-
-
-
-
-
-
-
-
-
-Område omfattet af 
harmoniseringen 
Adgang til X.21 net 
Adgang til X.25 net 
ISDN, basistilslutning 
(overgangsforanstaltning) 
ISDN, primærtilslutning 
(overgangsforanstaltning) 
Tilslutningskrav til GSM (fase 1) 
Tilslutningskrav til DECT 
ERMES-tilslutning (kun 
modtagelse) 
Digital telefoni via ISDN 
Krav til telefoniudstyr til GSM 
(fase 1) 
Krav til DECT-telefoniterminaler 
Profil for offentlig tilslutning til 
DECT 
ONP 2048 kbit/s, faste linjer, 
ustruktureret 
ONP 2048 kbit/s, faste linjer, 
struktureret 
ONP, faste linjer, 64 kbit/s 
ONP, faste linjer: Tale, normal og 
speciel kvalitet - 2 ledninger 
ONP, faste linjer: Tale, almindelig 
og speciel kvalitet - 4 ledninger 
Tilslutningskrav, GSM (fase 2) 
Krav til telefoniudstyr til GSM 
(fase 2) 
Tilslutning til analog PSTN, ikke 
tale 
Profil for generisk adgang til 
DECT 
TFTS 
D34U/D34S, faste linjer 
D140//S, faste linjer 
Mobile lavhastighedsjordstationer 
til L-båndet Dato for 
vedtagelse af 
foranstaltning 
om CTR 
forventet 12/95 
forventet 08/96 
vedtaget 
20/12/94 
vedtaget 
20/12/94 
vedtaget 
21/01/94 
vedtaget 
29/07/94 
vedtaget 2/8/95 
forventet 11/95 
vedtaget 
12/01/94 
vedtaget 
29/07/94 
forventet 11/95 
vedtaget 
29/07/94 
forventet 03/96 
vedtaget 
29/12/94 
forventet 04/96 
forventet 04/96 
forventet 06/96 
forventet 06/96 
forventet 8/96 
forventet 07/96 
forventet 03/97 
forventet 09/96 
forventet 09/96 
forventet 10/97 
15 
CTR 27 
CTR 28 
CTR 29 
CTR 30 
CTR 35 
CTR 36 -
-
-
-
-
-Jordstationer til Ku-båndet 
VSAT til Ku-båndet 
TVRO til Ku-båndet 
SNG, Ku-båndet 
TETRA, "nødtilslutning" 
DECT/GSM radio forventet 10/97 
forventet 10/97 
forventet 10/97 
forventet 10/97 
forventet 3/98 
forventet 10/97 
16 
2.3 Emner for nye fælles tekniske forskrifter (CTR) 
ACTE har følgende terminalkategorier under overvejelse uden endnu at have 
taget stilling: 
Satellitbaserede personkommunikationsnet (PSCN) 
En fælles teknisk forskrift for PSCN vil omfatte terminaludstyr, som kan 
tilsluttes det offentlige telenet gennem jordnære satellitter. Dette forventes at 
blive et stort marked for fremtidens mobiltelefoni og falder inden for 
anvendelsesområdet for direktivet om satellitjordstationsudstyr og dermed 
inden for, hvad der omfattes af CTR-ordningen. 
Der er meddelt mandat til ETSI. I dette standardiseringsmandat (M/057) 
anmodes om vedtagelse af harmoniserede standarder til udgangen af 1995. 
Terminaler til personer med særlige behov 
Der er stigende bevidsthed, også blandt myndighederne, om at ældre og 
handicappede har ret til samme servicestandard og tilslutningsmuligheder 
som resten af befolkningen. I bilag 2 gives en oversigt over, hvor mange 
personer det drejer sig om. 
Kommissionen er følgelig fremsat en række indlæg på de seneste ACTE 
møder, og det er besluttet at foretage en dybtgående analyse af denne gruppes 
behov og af, i hvilket omfang de kan opfyldes inden for de nuværende 
typegodkendelsesregler. 
Det vides endnu ikke, om det vil være muligt at udstede en rammeerklæring 
til en CTR. 
DECT 
Det overvejes, hvor stort behov der er for rammeerklæringer for CTR 
vedrørende profilen af DECT/GSM Dual Mode og DECT/ISDN. 
2.4 Markedsdækning 
For følgende højværdisegmenter af markedet for terminaludstyr findes endnu 
intet enhedsmarked: 
- Simple telefoner 
- Nøglesystemer 
- PABX 
- Private net (bortset fra faste linjer) 
17 
2.5 Procedurer til overensstemmelsesprøvning 
I henhold til direktiv 91/263/EØF, artikel 3 kan terminaludstyr kun bringes 
på markedet og tages i brug, hvis det opfylder direktivets krav. Udstyret er 
underlagt overensstemmelsesprøvning. 
Procedurer til overensstemmelsesprøvning anvendes til prøvning af 
overensstemmelsen med de væsentlige krav i direktivet. Det påhviler 
producenten at opnå certificering og godkendelse før påføring af EF-mærke 
og efterfølgende markedsføring af produktet. 
I henhold til direktiv 91/263/EØF kan en producent vælge mellem en række 
procedurer til overensstemmelsesprøvning, som hver for sig er tilstrækkelige 
til, at det kan godkendes, at udstyret markedsføres i Europa og at 
producenten påfører EF-mærke. 
• proceduren for fuld kvalitetsstyring (modul H), hvor den producent, 
som arbejder med et godkendt kvalitetsstyringssystem overvåget af et 
bemyndiget organ, gives mulighed for at certificere, at de 
pågældende produkter opfylder kravene i det direktiv, der gælder for 
dem. 
• typeafprøvningsproceduren (modul B), hvor producenten anmoder et 
bemyndiget organ om at konstatere, om en prøve opfylder 
bestemmelserne i det direktiv, det er omfattet af, og udstede den 
pågældende typeafprøvningsattest. Når attesten er udstedt, kan 
producenten vælge mellem to muligheder: 
i. at udstede en typeoverensstemmelseserklæring (modul C), 
underlagt stikprøvekontrol ved et bemyndiget organ, eller 
ii. at gennemføre et program til kvalitetsstyring af produktionen 
(modul d), underlagt tilsyn ved et bemyndiget organ, og 
afgive en skriftlig erklæring om, at de pågældende produkter 
er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-
typeafprøvningen. 
Når ovennævnte procedurer er gennemført, meddeler de bemyndigede 
organer en administrativ godkendelse af, at det pågældende terminaludstyr 
tilsluttes det offentlige telenet. I henhold til Rådets beslutning 93/465/EØF 
skal EF-mærket påsættes som led i produktionskontrolfasen. Dette kan kun 
finde sted efter at den administrative godkendelse er meddelt. Det følger 
heraf, at den administrative godkendelse skal meddeles af det bemyndigede 
organ, der er valgt til produktionskontrolfasen. Til EF-mærket benyttes 
identifikationsnummeret for dette bemyndigede organ, der meddeler den 
administrative godkendelse og er sidste instans, som griber ind i processen. 
Det er blevet kritiseret, at kompleksiteten af proceduren til 
overensstemmelsesprøvning ikke står i rimeligt forhold til det tilsigtede mål. 
Skønt disse procedurer var hensigtsmæssige på det tidspunkt de udformedes, 
18 
kan forholdene siden have ændret sig, således at der nu er behov for at tage 
dem op til revision. 
2.6 Enkeltheder i direktivet om satellitjordstationer, 93/97/EØF 
Direktivet om satellitjordstationer indebærer, at direktivet om terminaludstyr 
udvides med satellitjordstationer. Formålet med direktivet er at oprette en 
ordning, der effektivt udnytter satellitressourcerne i forbindelse med 
radiofrekvensspektret og hindrer skadelig interferens mellem rumbaserede og 
jordbaserede kommunikationssystemer og andre systemer. Derfor er 
direktivet rettet mod satellitjordstationsudstyrets grænseflade til rummet. 
I direktivet om satellitjordstationer fastlægges typegodkendelsesprocedurer 
for udstyr, der enten kan anvendes til sending alene, til sending og 
modtagelse eller til modtagelse alene af radiokommunikationssignaler ved 
hjælp af satellitter eller andre rumbårne systemer. Med denne form for 
godkendelsesprocedurer tilstræbes det at sikre: 
det offentlige telenet 
effektiv udnyttelse af frekvensspektret 
effektiv udnyttelse af satellitresssourcer og undgåelse af skadelig 
interferens mellem rum- og jordbaserede kommunikationssystemer og 
andre systemer. 
Med henblik på disse hovedmål skelnes der i direktivet på følgende måde 
mellem de procedurer til overensstemmelsesprøvning, som 
satellitjordstationsudstyr er underkastet: 
/'. Sende- eller sende-modtage satellitjordstationsudstyr: sådant udstyr 
kan have betydning for udnyttelsen af frekvensspektrum og 
satellitressourcer og bør derfor uanset den påtænkte anvendelse altid 
være typegodkendt efter de procedurer til 
overensstemmelsesprøvning, der er fastlagt i direktiv 91/263/EØF. 
Hvis udstyret ikke påtænkes tilsluttet det offentlige telenet, behøver 
dets jord-grænseflade dog ikke underkastes 
overensstemmelsesprøvning, forudsat at producenten eller 
leverandøren udfærdiger en tilbørlig erklæring om den påtænkte 
anvendelse som nævnt i direktiv 91/263/EØF, artikel 2, og direktiv 
93/97/EØF, artikel 11. 
//. Modtageudstyr til satellitjordstationer: skønt sådant udstyr også gør 
brug af frekvensspektret og satellitressourcer, er det ikke i stand til at 
påvirke anvendelsen af eller fremkalde skadelig interferens mellem 
rumbaserede og jordbaserede kommunikationssystemer og andre 
systemer. Derfor tilsiger proportionalitetsprincippet, at det med 
hensyn til dette udstyrs grænseflade til rummet er op til producenten 
at vælge mellem de klassiske procedurer til 
overensstemmelsesprøvning eller de procedurer til intern 
19 
produktionskontrol, som Fællesskabet har fastlagt i bilaget til direktiv 
93/97/EØF, sidstnævnte i form af en simpel selvdeklaration. 
Ikke desto mindre er rent modtageudstyrs grænseflade til jordnettet 
underkastet samme regler som terminaludstyr og skal derfor altid 
være tilbørlig typegodkendt, når det påtænkes tilsluttet det offentlige 
net, eller være ledsaget af producenterklæringen, når det er i stand 
til, men ikke beregnet til at blive tilsluttet det offentlige net. 
2.7 Ordninger til gensidig anerkendelse 
I syvende afsnit af de indledende betragtninger i direktiv 91/263/EØF 
anføres: 
"... en reel tilsvarende adgang for europæiske fabrikanter til tredjelandes 
markeder skal helst opnås ved multilaterale forhandlinger inden for GATT, 
selv om bilaterale, samtaler mellem Fællesskabet og tredjelande også kan 
bidrage til denne proces... "H 
Denne erklæring danner et grundlag for forhandlinger med tredjelande, både 
inden for rammerne af GATT-aftalen og de enkelte lande imellem. I sådanne 
forhandlinger skal Kommissionen sikre, at åbningen af Fællesskabets marked 
for terminaludstyr ikke sker ensidigt, men fuldt gensidigt. 
Rådet vedtog den 21. september 1992 et forhandlingsmandat om gensidig 
anerkendelse af procedurer til overensstemmelsesprøvning mellem EU og 
visse tredjelande. 
Ordninger for gensidig anerkendelse forventes at omfatte områder som 
farmaceutiske produkter, medicinsk udstyr, kemikalier og 
telekommunikation. Inden for telekommunikationssektoren er de vigtigste 
områder før og under disse forhandlinger følgende: 
• en aftale om, hvilke sektorer, der skal indgå i aftaler om gensidig 
anerkendelse, og nøje definition af disse sektorer, 
• retlige rammer for tredjelandes adgang til markedet, herunder 
eventuelle hindringer i form af takster, oprindelseskrav eller tekniske 
barrierer, 
• procedurer til overensstemmelsesprøvning, herunder ordninger, 
organer og standarder i de stater, der deltager i forhandlingerne, og 
de kriterier, der anvendes til vurdering af prøvningsrapporter fra 
tredjelandes prøvningsinstanser, 
• de væsentlige krav til udstyr, som skal omfattes af 
overensstemmelsesprøvningen, 
Rådets direktiv 91/263/EØF, EFT nr. L 128 af 23.5.1991, s. 2. 
20 
og 
• de organer, der er ansvarlige for formulering af standarder for 
overensstemmelsesprøvning. 
Derudover er der flere tværgående problemer, som må tages op i en ordning 
om gensidig anerkendelse. Dette gælder immaterielle rettigheder, 
produktansvarsregler (således som disse finder anvendelse på producenten, 
certificeringsorganet, akkrediteringsmyndigheden, importøren og 
distributøren) samt oprindelsesregler. 
Kommissionen indledte i 1994 forhandlinger med USA, Canada, Australien 
og New Zealand, som stod øverst på listen over stater, med hvilke EU 
ønskede at indgå aftaler om gensidig anerkendelse. I alle disse stater anses 
teleterminaludstyr for en prioriteret sektor. 
For Australiens og New Zealands vedkommende er der gjort lovende 
fremskridt med opstilling af en skitse til aftalens telekommunikationsdel. 
Begge disse lande er villige til basere en aftale på fuld gensidig anerkendelse, 
også af certificeringsfunktionen. 
For USA's og Canadas vedkommende er forhandlingerne gået langsommere, 
da begge disse lande ville foretrække en aftale om gensidig anerkendelse af 
prøvningsresultater. Den europæiske strategi er at satse på en aftale med fuld 
gensidig anerkendelse afprøvning og certificering. 
Ud over at fortsætte drøftelserne med de første fire prioriterede land vil 
forhandlinger med Japan og Schweiz blive indledt i 1995. 
En vanskelighed, som må overvindes, er, at en væsentlig del af det 
europæiske marked for teleterminaler mangler at blive harmoniseret. 
Eksempler herpå er terminaler til PSTN (tale) og visse klasser af radioudstyr. 
Disse områder er fortsat genstand for nationale myndighedsbestemmelser. 
Mange af de nationale retssystemer giver ikke i øjeblikket mulighed for at 
overlade den nationale ret til at fungere som bemyndiget organ til et 
tredjeland. 
2.8 Forholdet til EFTA-staterne 
EU arbejder tæt sammen med EFTA-staterne inden for telekommunikation. 
Som følge heraf er det Kommissionens politik at udvide markedet dækket af 
"éttrins godkendelsen" til at omfatte EFTA-staterne inden for rammerne af 
Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS). I øjeblikket er 
delegationer fra EFTA-Iandene til stede ved møderne i ACTE, men har kun 
observatørstatus og derfor ikke ret til at give udtryk for deres holdning til 
udkast til foranstaltninger. EFT A-sekretariatet og EFTA's tilsynsmyndighed 
er ligeledes repræsenteret med observatørstatus. Denne EFTA-deltagelse 
følger den procedure, der vedtoges af Kommissionen den 1. juni 19949. 
Procedure d'information de consultation pendant la période de pre-adhesion, 
21 
Med aftalen om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Samarbejdsområde (EØS) har EFTA-staterne og EU's medlemsstater udvidet 
enhedsmarkedets princip om de fire friheder (fri bevægelighed af varer, 
personer, tjenesteydelser og kapital) til at omfatte alle 17 stater. EØS-aftalen 
trådte i kraft den 1. januar 1994. EØS, der er baseret på daværende EU-
lovgivning, udstikker de lovgivningsmæssige rammer for markedsadgang og 
konkurrenceregler i hele regionen. EFTA-staterne har accepteret 
Fællesskabets erfaring inden for teknisk harmonisering, princippet om en 
enkelt, gensidigt anerkendt prøvnings- og certificeringsordning og en enkelt 
EF-mærkningsordning i EØS. De grundlæggende principper om fri 
bevægelighed af varer, således som den er formuleret i artikel 30 og 36 
(EØS-aftalens artikel 11 og 13) og de relevante afgørelser af EU-domstolen 
gælder ligeledes i EFTA-landene (EØS-aftalens artikel 6). 
Skønt Schweiz er medlem af EFTA, har landet ikke tilsluttet sig EØS, men 
vil dog gennemføre den tekniske del af de fælles tekniske forskrifter. Denne 
specielle ordning er endnu ikke færdigudarbejdet. Liechtenstein har formelt 
ratificeret EØS-aftalen i maj 1995 efter ændringen af toldunionen med 
Schweiz. 
EFTA-staterne har truffet de nødvendige institutionelle foranstaltninger til 
sikring af EØS's funktion gennem oprettelse af et stående udvalg sammensat 
af EFTA-staterne, EFTA's tilsynsmyndighed og EFT A-domstolen. Der er 
desuden oprettet fælles EFTA-EU institutioner, således EØS's fællesudvalg, 
der er ansvarligt for beslutninger om at udbygge EØS-bestemmelserne, så de 
svarer til nye EU-lovregler, og for den ensartede anvendelse heraf i hele 
EØS. 
Det er endnu ikke endeligt fastlagt, hvordan CTR-ordningen skal fungere 
inden for EØS. I henhold til EØS skal al ny EU-lovgivning ratificeres af 
EU/EFTA's fællesudvalg. Efter at denne ratificering har fundet sted, afleder 
hvert EFTA-EØS's medlemsstater heraf sine egne nationale 
lovbestemmelser. I EU-medlemsstaterne kan medlemsstaterne og 
Ministerrådet give fuldmagt til et udvalg (for CTR-ordningens vedkommende 
er dette ACTE), således at vedtagelse kan finde sted. 
Denne forskel i procedure, der er indført fordi fælles tekniske forskrifter 
anses for nye lovbestemmelser, og ikke for acquis communitaire efter 
direktiverne 91/263 eller 93/97, kunne tænkes at føre til, at EFTA-EØS's 
medlemsstater skaber handelshindringer ved at forsinke inkorporering af 
fælles tekniske forskrifter i deres egen nationale lovgivning, samtidig med at 
de selv har fuld adgang til markederne i de øvrige EØS-medlemsstater. 
Efter Østrigs, Finlands og Sveriges indtræden i EU må forholdet mellem EU 
og EFTA tilpasses denne nye situation inden for rammerne af EØS. 
SEK (94) 909 og 12. 
22 
3. PROBLEMER, SOM ER MØDT I FORBINDELSE MED GENNEMFØRELSE AF DETTE 
DIREKTIV 
I de følgende afsnit gennemgås en række spørgsmål, som er opstået i 
forbindelse med direktivets gennemførelse. 
3.1 Erfaringerne med gyldighedsområdet af direktiv 91/263/EØF 
Følgende spørgsmål vedrørende direktivets anvendelsesområde er påpeget. 
Kan der opstå et gråt marked for udstyr, som ikke er beregnet for tilslutning 
til nettet? 
Direktiv 91/263/EØF vedrører teleudstyr, som er i stand til at blive tilsluttet 
det offentlige telenet for at sende, behandle eller modtage oplysninger. Et 
afgørende princip i direktivet er, at alt udstyr med fysiske egenskaber 
svarende til teleudstyr skal være påført et mærke, der angiver, om det kan 
tilsluttes det offentlige net eller ikke. Denne mærkning har to formål: dels 
gør den det let for tilsynsmyndigheden at fastslå udstyrets 
godkendelsesstatus, dels oplyser den brugeren om udstyrets beregnede 
anvendelse. 
I direktivet skelnes mellem udstyr beregnet for tilslutning til det offentlige 
telenet og udstyr, som ikke er beregnet til dette formål, og det bestemmes, at 
kun førstnævnte bør typegodkendes. 
Da direktivet vedtoges i 1991, stod det klart, at hovedformålet med 
typegodkendelsesprocedurerne var at beskytte det offentlige net og sikre 
terminaludstyrets evne til at fungere sammen med eller via det offentlige net. 
I det omfang disse mål var opfyldt, var yderligere regulering således 
overflødig. Der var altså ikke brug for yderligere regler for udstyr, som i 
fysiske egenskaber svarer til terminaludstyr men ikke er beregnet for 
tilslutning til det offentlige net. 
På baggrund af dette direktivs opbygning var der utvivlsomt solidt logisk 
grundlag for denne filosofi. Direktivet påbyder fælles tekniske forskrifter for 
terminaludstyr beregnet for tilslutning til det offentlige net. Direktivets 
målsætning berettigede ikke at udvide disse påbudte standarder til at omfatte 
alt udstyr, der uanset anvendelse har fysiske egenskaber svarende til 
terminaludstyr. 
Der kan imidlertid indvendes, at dette skel mellem udstyr, som er beregnet 
for tilslutning til nettet, og udstyr, som ikke er beregnet for tilslutning, kan 
give mulighed for opståen af et "gråt" marked. Producenterne kan erklære, at 
deres produkt ikke er beregnet for tilslutning til det offentlige net og derved 
unddrage sig de omstændelige typegodkendelsesprocedurer. Derved kan 
leverandørerne bringe deres udstyr på markedet til en betydeligt lavere pris 
end hvis udstyret var typegodkendt. Hvis brugeren tilslutter sådant ikke 
godkendt udstyr til nettet, pådrager han sig alle risici og ansvarsforpligtelser i 
23 
denne anledning. Følgende er mulige løsninger på dette problem: 
i. Ændre direktivet således, at der kræves tyupegodkendelse af alt udstyr, 
som kan tilsluttes nettet direkte eller indirekte: 
Denne løsning vil hindre, at der opstår et gråt marked, men er 
samtidig ude af tråd med princippet om proportionalitet. Teorien bag 
direktiverne vedrørende den nye metode er, at harmonisering af 
lovgivningen skal begrænses til de væsentlige krav, som skal være 
opfyldt af produkter, som bringes på markedet10. De væsentlige krav, 
som må sikres opfyldt inden for terminaludstyr, er nettets sikkerhed 
og interoperabilitet (ansattes og brugeres sikkerhed er tilstrækkeligt 
reguleret ved direktiv 73/23/EØF, elektromagnetisk kompatibilitet 
ved direktiv 89/336/EØF). Men kan en terminal ikke tilsluttes det 
offentlige net, gælder intet af disse væsentlige krav længere, og der 
er ikke grundlag for typegodkendelse. 
ii. Fastsætte bestemmelser, som effektivt afskrækker fra svig. 
I direktivet kræves, at medlemsstaterne fastlægger ordninger til dette 
formål. Dette kunne tænkes opnået ved, at brugernes opmærksomhed 
henledes på deres ansvar i tilfælde af misbrug af terminaludstyret. 
Navnlig har producenterne givet udtryk for, at der må være balance 
mellem regulerende bestemmelser og overvågning for at afskrække 
grå importører uden at straffe lovlydige producenter for hårdt. Dette 
indebærer en eller anden form for harmonisering af medlemsstaternes 
tilsyn. 
Brugeren bør informeres tilstrækkeligt om betydningen af 
mærkningen samt om eventuel straf og andre konsekvenser i tilfælde 
af misbrug af udstyret. 
iii. Forenkle kravene for at mindske godkendelsesomkostmngerne og 
minimere den tid, der går til at bringe et produkt på markedet. 
Derved mindskes den relative fordel, som det grå marked har i 
forhold til producenter, der overholder loven. Det vil samtidig 
mindske produktomkostningerne og give bedre mulighed for at 
opfylde markedets behov. 
Risikoen er, at der opstår problemer med kompatibiliteten mellem 
terminaludstyret og de net, de tilsluttes. 
Falder personlige computere og andet IT-udstyr ind under definitionen 
"udstyr, som indirekte tilsluttes det offentlige net"? 
Rådets beslutning af 7. maj 1985 om en nye metode vedrørende teknisk harmoni­
sering og standarder (85/C/136/01). 
24 
Som nævnt ovenfor fastsætter direktivet kun bestemmelser for markedsføring 
og nettilslutning af udstyr, som er beregnet for tilslutning til det offentlige 
net. Der kan kun være tale om udstyr, der direkte er tilsluttet et 
termineringspunkt i det offentlige net, eller som fungerer sammen med et 
offentligt telenet ved direkte eller indirekte at være tilsluttet nettet for at 
sende, behandle eller modtage information. 
Af denne definition følger, at kun udstyr, der er i stand til at arbejde sammen 
med nettet, falder inden for direktivets anvendelsesområde. I udtrykket 
"arbejde sammen med" ligger et klart element af vekselvirkning med nettet; 
direktivets område begrænses derved til udstyr, der kan indgå i en sådan 
vekselvirkning. 
For IT-udstyrs vedkommende er det således nettets grænsefladekreds - hvad 
enten denne er indbygget i IT-udstyret eller ej - der sikrer, at udstyret 
arbejder sammen med nettet og derfor skal være typegodkendt sammen med 
de softwaredrivere, der sørger for, at opkaldet indledes, afsluttes eller 
ændres. 
En dybtgående analyse af direktivets formål fører til samme konklusion: 
Hensigten med direktivet er i hovedsagen at sikre beskyttelse af nettet og 
interoperabilitet af terminalen med nettet eller via nettet; i det omfang sådant 
udstyr fungerer uafhængigt af nettet, vil det ikke være rimeligt at påbyde 
typegodkendelsesprocedurer for IT-udstyr på grundlag af dette direktiv. 
Der er betydelige forskelle i den måde, medlemsstaterne griber spørgsmålet 
om indirekte tilsluttede terminaler an på - lige fra, at der ikke er krav til 
sådant udstyr bortset fra direkte tilsluttet udstyr, til en række krav både til de 
indirekte tilsluttede terminaler og tilslutningsudstyr som PABX eller 
nøglesystemer. Til sådanne krav hører beskyttelse af privatlivets fred og 
rådighed over faciliteter til brugere med særlige behov, f.eks. konsoller for 
synshæmmede. Der er tvingende behov for at løse dette spørgsmål, da privat 
tilslutningsudstyr repræsenterer et af de største markeder for 
teleterminaludstyr i Europa. 
Der er betydelig tilslutning til det synspunkt, at artikel 2 om udstyr, der kan 
tilsluttes til det offentlige net, men ikke beregnet dertil, er vildledende og af 
ringe praktisk værdi. Ud fra dette udgangspunkt kunne man ophæve kravet 
om negativ mærkning, som ikke mange anser for nyttig (se punkt 3.3). De 
udstyrsklasser, der vil falde ind under denne artikel, er modemer, der kun 
anvendes til tilslutning til private net, men for producenten er det vanskeligt 
at verificere hensigten hos brugeren af en sådan transportabel enhed. Et andet 
eksempel er radioudstyr, der ikke er beregnet for tilslutning, men med 
overvejelserne i punkt 3.2 skulle der være taget hensyn til betænkeligheder 
på dette punkt. 
25 
3.2 Dækning af radioudstyr 
Der uklarhed omkring hvilket radioudstyr, der omfattes af direktiv 91/263/E­
ØF. 
Uklarheden går på, hvorvidt radiofrekvensspektret er del af det "offentlige 
telenet" i sin egenskab af en begrænset naturlig ressource, der er tilgængelig 
for alle, herunder det offentlige telenet med faste linjer. Regner man spektret 
for en del af det offentlige net, må man anse alt terminaludstyr, der gør brug 
af et kommunikationssystem, der udnytter radiofrekvensspektret, for at være 
beregnet for tilslutning til det offentlige telenet. 
Anses spektret derimod ikke for en del af nettets infrastruktur, vil kun 
radioudstyr beregnet til at arbejde sammen med det faste telenet være 
omfattet af direktivet. 
Det er Kommissionens opfattelse, at Rådets hensigt var lade det 
radiofrekvensspektrum, der er tildelt offentlig telekommunikation, indgå i 
definitionen af den offentlige nctinfrastruktur, og at terminaludstyr i stand til 
at udnytte dette spektrum falder ind under teleterminaldirektivet. Denne 
hensigt kunne klart tilkendegives ved indsættelse af følgende alternative tekst 
i artikel 1.3 af direktivet: "Procedurerne i artikel 2 finder ikke anvendelse på 
udstyr, som er i stand til at blive tilsluttet det offentlige telenet og udnytter 
radiofrekvensspektret til tilslutning og/eller kommunikation." 
3.3 Mærkningsordning 
I en række direktiver til fjernelse af tekniske handelshindringer foreskrives 
påføring af EF-mærke. Hvert af disse direktiver opstiller sine egne regler for 
EF-mærkets anvendelse og udformning. For at gøre Fællesskabets lovgivning 
enklere og mere sammenhængende vedtog Rådet direktiv 93/68/EØF, som 
det er hensigten skal erstatte de forskellige bestemmelser i alle disse 
direktiver med ensrettede bestemmelser. Direktivets bestemmelser forbliver 
dog ikke-obligatoriske indtil den 1. januar 1997, således at producenterne 
gradvis kan tilpasse sig de nye forhold og udsælge deres lager af produkter, 
der er produceret i henhold til de tidligere gældende regler og forsynet med 
ikke harmoniserede mærker. 
Når en producent følger den harmoniserede ordning og påfører EF-mærke på 
terminaludstyr som beskrevet i direktiv 93/68/EØF, betyder denne 
mærkning, at udstyret også antages at være i overensstemmelse med 
bestemmelserne i alle andre direktiver, det kan være omfattet af. Hvad 
terminaludstyr angår, kan dette være omfattet af teleterminaldirektivet 
91/263/EØF, lavspændingsdirektivet 73/23/EØF og direktiv 89/336/EØF om 
elektromagnetisk kompatibilitet. 
Spørgsmålet om dobbelt markedsføring dukker op i visse tilfælde, hvor 
producenten har interesse i at bringe både terminaludstyr svarende til 
nationale krav og til en fælles teknisk forskrift på markedet. Det kan for 
26 
eksempel gælde EURO-ISDN terminaludstyr, der er konstrueret til 
yderligere at opfylde nationale regelsæt. I så tilfælde skal der påføres to 
forskellige mærker på udstyret. Dette er acceptabelt, hvis betydningen af 
hvert af de påførte mærker udtrykkeligt er forklaret i den dokumentation, der 
følger med udstyret. 
Den praktiske anvendelse af mærkningsordningen har givet anledning til 
mange drøftelser med repræsentanter fra branchen. Dette har igen betydet 
afklaring omkring mærkningen af udstyr, for hvilket der hverken findes 
fælles tekniske forskrifter eller harmoniserede standarder; for indirekte 
tilsluttet udstyr og udstyr bestående af delaggregater behøves kun mærkning 
af de telekommunikationsrelaterede elementer. For eksempel kan mærkning 
af kommunikationsprogrammel, der kan indlæses i en PC, kun finde sted i de 
håndbøger, der følger med produktet. 
Fra branchens og fra visse lovgiveres side er der udtrykt tvivl om, hvorvidt 
negativ mærkning i henhold til direktiv 91/263/EØF, bilag VII vil være 
effektiv som redskab til regulering af det grå marked, og det er blevet 
foreslået, at negativ mærkning opgives. Det skal imidlertid bemærkes, at 
hensigten med negativ mærkning mere var at åbne markederne for off-net 
udstyr end specielt at regulere det grå marked. 
3.4 Standardiseringsprocessens langsommelighed 
Gennemførelse af direktiv 91/273/EØF og de tilknyttede ændringsdirektiver 
er blandt andet blevet vanskeliggjort af forsinkelsen i standardiseringen af de 
tekniske områder under ETSI, hvor der ofte har været tale om overskridelse 
af fristerne med mere end et år. Dette har betydet, at teknisk basis for 
regelfastsættelse først sent har foreligget til vedtagelse som fælles teknisk 
forskrift, således at harmoniserede tekniske bestemmelser for visse typer 
udstyr er blevet forsinket tilsvarende. Disse problemer har i nogle tilfælde 
skyldtes fejlbedømmelse af arbejdets omfang fra første færd, med påfølgende 
pres for at overholde optimistiske frister. 
Der bør på et tidligt stadium foreligge klare aftaler om, hvilken 
godkendelsesprocedure, der skal følges i ETSI. Den sædvanlige praksis er at 
undgå fremskyndede procedurer til dokumenter indeholdende 
myndighedsbestemmelser. I princippet er formålet med den fremskyndede 
procedure at opnå hurtigere godkendelse i "ukontroversielle" tilfælde. Som 
følge af behovet for hurtigt at opstille og vedtage teknisk basis for 
regelfastsættelse (TBR) har de fremskyndede procedurer imidlertid været 
anvendt i forsøg på hurtigt at få udarbejdet TBR omhandlende kontroversielle 
emner. Det kan føre til, at de falder ved afstemningen, fordi det er 
nødvendigt med bekræftelse hjemmefra, hvorved tidsbesparelsen falder bort. 
De manglende tekniske grundlag for TBR og CTR har i praksis betydet, at 
visse af disse områder er blevet styret af NET-ordningen. Blandt producenter 
og leverandører, navnlig dem, der er nye på det europæiske marked, har det 
givet anledning til forvirring, at man under NET-ordningen skal søge 
godkendelse i hver medlemsstat, hvorimod man under CTR-ordningen - som 
27 
nu er bestemmende for de typer udstyr, for hvilke der foreligger fælles 
tekniske forskrifter - kan bringe produktet på markedet i hele EU når blot 
det er godkendt i én medlemsstat. 
Den forsinkede udarbejdelse af europæiske telestandarder har været specielt 
mærkbar i tilfældene ISDN og DECT. 
Forsinkelserne i DECT-standarderne har til dels skyldtes, at ETSI og 
producenterne har manglet personale til at opstille disse standarder, fordi der 
blev lagt større vægt på opstilling af standarder for GSM. Dette punkt 
nævnes konkret i den nyligt udsendte grønbog om mobilkommunikation: 
"Ved opstillingen af DECT [...] har der været en række problemer 
[herunder] konkurrence fra investeringen i udvikling af GSM, som 
har medført mangel på personale til at opstille standarden, [og] som 
det er tilfældet for GSM, er godkendelsen af de fælles tekniske 
forskrifter blevet for sinket ".n 
Den forsinkede opstilling af teknisk basis for regelfastsættelse i ETSI skyldes 
til dels den måde, hvorpå ETSI selv arbejder. Det må bemærkes, at ETSI-
medlemmerne ikke altid selv stiller den rette mængde ressourcer til rådighed 
for de anerkendte standardiseringsorganisationer, navnlig ETSI. Det er 
afgørende nødvendigt i tide at råde over eksperter, for at arbejdet på de 
udpegede TBR kan gennemføres hurtigt og inden for den planlagte 
tidsramme. Det kan tænkes, at mangelen på eksperter skyldes den relativt 
højere prioritering af visse klasser af terminaler på grund af efterspørgslen på 
markedet. Når dette er årsagen, bør det klargøres. 
Yderligere har erfaringen vist, at når ETSI har brug for hjælp til fortolkning 
af de væsentlige krav, der fastlægges i begge direktiver, bliver sådan 
vejledning ikke altid videreformidlet til ETSI på effektiv måde. Der turde 
være mulighed for at forbedre de procedurer, som benyttes til at anmode om 
hjælp og reagere herpå og som i øjeblikket går gennem ETSI's TBR-
ansvarlige, en ETSI-rapportør og en sagsbehandler i TRAC, hvorfra der 
rapporteres tilbage til Kommissionen. Til brug for Kommissionens rådgivere 
foreligger ganske vist en direkte kommunikationsvej mellem Kommissionens 
tjenestegrene og ETSI's udvalg for erhvervsmæssig telekommunikation 
(TC/STC), men mangel på ressourcer i Kommissionen har nedsat 
effektiviteten af denne mekanisme. 
Endvidere har det givet forsinkelser, at der savnes klar vejledning fra de 
forskriftsudstedende myndigheder. I nogle tilfælde har det taget en række 
ACTE-møder at få afklaret visse spørgsmålet, f.eks. med hensyn til X.25-
niveauer, fælles teknisk forskrift for ERMES, dækningen af TETRA ved 
direktiv 91/263/EØF og indirekte tilsluttede terminaler. 
KOM (94) 145, 27.04.1994, Mod et miljø for personlig kommunikation: 
Grønbog om en fælles strategi for mobil- og personkommunikation i EU, bilag 
A, afsnit 2.2. 
28 
Hvad angår rettidig udarbejdelse af teknisk basis for regelfastsættelse viser 
erfaringen desuden, at arbejdsrutinerne i ETSI's udvalg for erhvervsmæssig 
telekommunikation (TC/STC) er for langsomme og tungt arbejdende, navnlig 
med hensyn til at nå til enighed og til den beslutningsprocedure der følger 
efter en offentlig høring. Det menes at ville give en betydelig tidsbesparelse, 
hvis der lige fra påbegyndelsen af arbejdet på en TBR er taget hensyn til 
enigheden ved den endelige afstemning. 
Det haster med en revision af de europæiske standardiseringsorganisationers 
arbejdsrutiner ved opstilling af harmoniserede standarder, således som det 
fremgår af den nylige rapport fra Bangemann-gruppen: 
Gruppen anbefaler, at man reviderer den europæiske 
standardiseringsproces, således at den bliver hurtigere og bedre 
modsvarer markedets behov"12 
I rapporten peges på tre planer, hvor man kan tages skridt til at rette den 
nuværende situation op. Driftsselskaber, investorer og offentlige 
indkøbskontorer bør udarbejde en hensigtserklæring om hvilke krav, der bør 
stilles til specifikationerne for at tilføre de anerkendte 
standardiseringsorganer noget input, der gør dem mere lydhøre over for 
markedets behov; de europæiske standardiseringsinstitutioner bør tilskyndes 
til at tilrettelægge deres arbejdsplan efter markedets behov. 
3.5 Erfaringerne med udarbejdelse af teknisk basis for regelfastsættelse 
(TBR) 
I ETSI har der været en række problemer med udarbejdelse af de fælles 
tekniske forskrifter, som Kommissionen har anmodet om. Det har ført til 
nedsat tempo i udarbejdelsen af den pågældende TBR eller har betydet at 
debatten er gået i stå på tekniske spørgsmål. De standarder, som en TBR 
bygger på, viser sig ofte uegnede, så at der kræves langt mere arbejde end 
forudset. De resulterende forsinkelser bliver ikke påpeget i tide og afspejler 
sig derfor ikke i arbejdsplanen. 
Det er endvidere Kommissionens opfattelse, at arbejdet på standarder bør 
koncentreres om, hvad der er "væsentligt" på bestemte tekniske områder. 
Således er det trods adskillige forsøg på at skabe enighed ikke lykkedes at nå 
frem til et klart standpunkt vedrørende indarbejdelse af alle tre niveauer i 
TBR2 (netadgang til X.25). Dette har ført til, at ETSI udarbejder komplette 
dokumenter på alle tre niveauer13 i tilfælde, hvor ét niveau ville være 
tilstrækkeligt14. Et tilsvarende problem optrådte i forbindelse med teknisk 
"Europa og det globale informationssamfund: Anbefalinger til Rådet", 
Bangemann-højniveaugruppen for informationssamfundet, 26.maj 1994, s. 14. 
d.v.s. inkl. alene de tre nederste niveauer i ISO's 7-niveau model for indbyrdes 
sammenkobling af åbne systemer. 
ACTE har uformelt givet udtryk for, at kun niveau 1 bør omfattes af 
bestemmelserne. 
29 
basis TBR 9 (krav til telefoniudstyr til GSM fase 1) og dettes udvidelse "a", 
"b" og "c". Udvidelse "a", "b" og "c" er efterfølgende ikke blevet vedtaget 
som fælles teknisk forskrift, men betragtes som ikke obligatoriske 
standarder. Sådanne problemer kan medføre betydelige forsinkelser på grund 
af det ekstra arbejde, de giver anledning til. 
Udarbejdelse af TBR volder ofte problemer, fordi ETSI savner en klar 
tolkning af direktivernes anvendelsesområde. Som et nyligt eksempel herpå 
kan nævnes, at det stadig er uklart, hvilke bestemmelser der vil blive indført 
for satellitnet. Her rejser sig det spørgsmål, hvorvidt satellitnet er del af 
infrastrukturen som defineret efter 91/263/EØF eller ikke, og hvilken side af 
satellitten der skal regnes for nettermineringspunkt ved udarbejdelse af 
teknisk basis for regelfastsættelse. ETSI må have klar og konsekvent 
vejledning fra Kommissionen på dette område. 
Efter en langsom start har ETSI på nogle områder erfaret, at bedre 
strukturering af prøvningsdelen er væsentlig som middel til hurtigere 
udarbejdelse og bedre kvalitet af en TBR. Som følge heraf skulle de nye TBR 
19 & 20 (GSM fase 2) betyde en væsentligt bedre prøvningsordning for 
GSM. 
Efter Kommissionens opfattelse bør tekniske eksperter i højere grad være 
inddraget i planlægningsfasen ved udarbejdelse af TBR, således at der kan 
lægges mere realistiske og præcise tidsplaner fra arbejdets påbegyndelse. 
Et særligt problem har været de forsinkelser, der følger af kravet om 
oversættelse af TBR til alle EU-sprog. Problemet er blevet forværret ved 
udvidelsen af Unionen. Gennem harmoniserede standarder kan problemets 
omfang måske mindskes. 
Der har været vanskeligheder med vedligeholdelse af TBR efter at de er 
vedtaget. Formelt kan ændringer ikke finde sted uden en proces svarende til 
vedtagelse af en ny fælles teknisk forskrift. For ISDN og GSM har man 
anvendt den pragmatiske løsning at udsende vejledende bemærkninger, der 
klargør de pågældende CTR. Bemærkninger har imidlertid ingen retlig 
status. Der bør overvejes en effektiv procedure til kontrolleret 
vedligeholdelse af CTR på grundlag af erfaringerne. En mulig løsning kunne 
være baseret på den officielle corrigendum-procedure. 
3.6 Harmoniserede standarder og fælles tekniske forskrifter 
Direktiv 91/263/EØF er baseret på de principper, der er fastlagt i Rådets 
resolution af 7. maj 1985 om den nye metode til teknisk harmonisering og 
standarder. Efter disse principper skal harmoniseringen af lovgivningen 
begrænses til vedtagelse af sådanne væsentlige krav, som er i almenhedens 
interesse. Udarbejdelse af harmoniserede standarder på grundlag af disse 
væsentlige krav overdrages til standardiseringsorganer. Når disse 
harmoniserede standarder overholdes, kan man gå ud fra, at der er 
overensstemmelse med de pågældende væsentlige krav. 
30 
Direktiv 91/263/EØF afviger fra den klassiske model efter den nye metode 
ved at pålægge fælles tekniske forskrifter baseret på obligatoriske standarder. 
Begrundelsen fremgår af direktivets indledende betragtninger: 
"hvad angår de væsentlige krav for, hvorledes udstyr skal kunne 
fungere sammen med offentlig telenet, og i begrundede tilfælde 
gennem sådanne net, er det generelt kun muligt at opfylde sådanne 
krav ved anvendelse af entydige tekniske løsninger; disse løsninger 
skal derfor være bindende; " 
Skønt det i denne betragtning anføres, at udstyret kun kan fungere sammen 
med nettet ved hjælp af en unik (entydig) teknisk løsning, indebærer 
forbeholdet "generelt", at undtagelser til denne generelle regel er mulige. 
Dette synspunkt støttes af direktivets artikel 6, stk. 2, hvor det bestemmes, at 
"Kommissionen vedtager ... bestemmelser til klarlæggelse af, hvilken 
type terminaludstyr, der skal omfattes af fælles tekniske forskrifter... " 
Heraf følger, at terminaludstyr kun er genstand for en fælles teknisk 
forskrift, hvis denne anses for nødvendig. Det er op til Kommissionen at 
udpege de tilfælde, hvor terminaludstyr kun kan bringes til at fungere 
sammen med nettet ved hjælp af en unik teknisk løsning, og stille forslag om 
tilsvarende fælles tekniske forskrifter til ACTE-udvalget. I alle andre tilfælde 
gælder principperne i den nye metode i deres helhed. I tilfælde, hvor en 
fælles teknisk forskrift er til skade for udbygningen af den europæiske 
typegodkendelsesordning, kan Kommissionen foreslå, at der anvendes 
harmoniserede standarder. 
Kommissionen indtager derfor følgende standpunkt: når der ikke foreligger 
en fælles teknisk forskrift, men derimod en relevant harmoniseret standard, 
som er refereret i EF-tidende, antages det, at terminaludstyret er i 
overensstemmelse med de væsentlige krav i direktiv 91/263/EØF, artikel 4. 
Terminaludstyr, som er i overensstemmelse disse væsentlige krav, kan 
påføres EF-mærke og frit omsættes i EU. Foreligger ingen teknisk fælles 
forskrift, kan det enten være fordi dens udarbejdelse er forsinket eller fordi 
der ikke kræves nogen fælles teknisk forskrift. 
Uagtet den klare stillingtagen fra Kommissionen i denne sag er det visse 
medlemsstaters opfattelse, at harmoniserede standarder ikke kan anvendes 
som ovenfor beskrevet, dels som følge af, at der skal afledes nationale 
lovregler af direktivets bestemmelser, dels disse staters fortolkning af EU-
lov. Der er desuden udtryk tvivl om, hvorvidt det er praktisk muligt at 
anvende harmoniserede standarder på konsekvent måde. De medlemsstater, 
der har forbehold over for brug af harmoniserede standarder, holder på, at 
det er yderst vigtigt at sikre, at ny lovgivning er fri for flertydighed. 
31 
3.7 Konkurrence mellem udpegede laboratorier 
Medlemsstaterne er i færd med at over for Kommissionen at udpege ikke blot 
nationale bemyndigede organer, men også udpegede laboratorier. Det vil 
være nyttigt, om medlemsstaterne desuden anmelder organisationer, som er 
akkrediteret til at udføre kontrol til godkendelse af kvalitetsstyringssystemer i 
henhold til direktiv 91/263/EØF, bilag III og IV. 
Hvad angår bemyndigede organer, er en liste over disse offentliggjort i EF-
tidende15. Listen indeholder 18 poster, som dækker de 10 daværende 
medlemsstater foruden Østrig, Finland, Norge og Sverige. 
Efter at have gennemgået godkendelsesproceduren kan laboratorierne ved 
udpegelsen enten tildeles CTR eller TBR som deres arbejdsområde. 
Eftersom producenterne også kan vælge bemyndigede organer, er 
konkurrencen således begyndt mellem laboratorier og bemyndigede organer. 
Det er yderst vigtigt, at laboratorierne reelt er uafhængige, herunder, at de 
ikke modtager økonomisk støtte som del af en større organisation eller 
tværgående støtte knyttet til andre arbejdsopgaver. For at markedet skal have 
tillid, er fuld uafhængighed og gennemsigtighed især vigtig når et udpeget 
prøvningslaboratorium tidligere har været en del af netoperatørens 
overordnede organisation. Kommissionen vil endvidere sikre, at den 
gensidige anerkendelse af godkendelser og resultater i praksis fungerer 
rimeligt godt og med fuld gensidighed mellem medlemsstaterne. 
3.8 Mulighed for løbende tilpasning af processer, der støtter direktiverne 
Der har lydt kritik af beslutningstempoet i spørgsmål vedrørende direktivets 
gennemførelse. Dette skyldes til dels emnets kompleksitet og de mange 
forskellige interessegrupper både i og mellem medlemsstaterne. Et eksempel 
på denne kompleksitet er den fastlæggelsen af, hvad der er et egentligt 
"væsentligt" krav som defineret efter direktivets artikel 4; heri indgår 
overvejelser af teknisk, forskriftsmæssig, markedsføringsmæssig, retlig og 
prøvningsmæssig art ud over fuld forståelse af intentionerne med direktivet. 
Alt dette skal finde sin afklaring i et miljø, hvor teknologi, markeder og 
politikken for myndighedsforskrifter ændrer sig hurtigt. 
Spørgsmål af ovenstående art løses af de forskellige organer, der er 
beskrevet i bilag 1, og koordineres af Kommissionen efter forudgående 
drøftelse med ACTE. Da de fleste af de berørte organer repræsenterer alle de 
forskriftsudstedende og økonomiske aktører, kan processen blive 
omstændelig, således at den går langsomt og undertiden kommer ud af kurs. 
Efter at de nævnte spørgsmål er afklaret, kan der komme yderligere 
forsinkelser som følge af art og ydeevne af de redskaber, der anvendes til 
gennemførelse af beslutninger, således kommissionsbeslutninger. Ofte 
EFTnr. C203 af 23.07.1994 
32 
anmodes om juridiske responsa, som kan medføre yderligere forsinkelse. 
Skønt mange af de forsinkelser, der opstår under løsning af problemerne, 
måske er uundgåelige, foreslås det, at følgende punkter tages i betragtning 
ved en eventuel revision af de nugældende direktiver: 
Hvis en opgave ser for kompleks ud, bør den forenkles. 
Der må tilstræbes den rette balance mellem kravenes omfang, 
bestemmelsernes vægt og omfanget af overvågningen. 
Processerne må forbedres, eventuelt ved hjælp af teknikker som Business 
Process Re-engineering. 
3.9 Overensstemmelsesprøvning 
Der er udtrykt betænkelighed ved de vanskeligheder, der har været med at 
sikre ensartet anvendelse af direktivets procedurer medlemsstaterne imellem. 
For at sikre ensartet fortolkning af direktivet er der givet mandat til den 
europæiske prøvnings- og certificeringsorganisation til udarbejdelse af 
"Håndbog i gennemførelse af overensstemmelsesprøvning vedrørende 
direktiv 91/263/EØF". Denne håndbog er blevet udarbejdet af medlemmer af 
ADLNB. I hovedsagen er håndbogen blevet anset for en nyttig klargøring af 
direktivets bestemmelser. Det har været den almindelige opfattelse, at 
fortolkningen i håndbogens tillæg 2 var for tung. Denne indvending er 
imødekommet ved omarbejdning af denne del af håndbogen. 
33 
4. FREMTIDSPERSPEKTIVER 
Ordningen er blevet kritiseret for at være ekstremt stiv, og det er indvendt, at direktiverne i 
praksis ikke altid ligeligt imødekommer behovene hos alle parter, således kunder i 
boligområder, erhvervskunder, terminalproducenter, netudstyrsproducenter, nye 
driftsselskaber, etablerede driftsselskaber og forskrifstudstedere. Producenterne har 
indvendt, at telekommunikationsbranchen har ændret sig i en sådan grad, at der ikke længere 
er brug for så streng en typegodkendelsesordning. Dette er måske korrekt. Endvidere er det 
blevet bemærket, at store sektorer af markedet ikke er omfattet, f.eks. analoge telefoner og 
PABX. Erfaringen med gennemførelsen af dette direktiv og de kommentarer, Kommissionen 
liar modtaget fra de forskellige berørte parter, leder Kommissionen til den konklusion, at det 
kan være nødvendigt at tage følgende punkter op igen: 
4.1 Væsentlige krav 
Det hører til grundprincipperne i den nye metode, at harmonisering af 
lovgivningen indskrænkes til vedtagelse af væsentlige sikkerhedskrav (eller 
andre krav, der tjener almenhedens interesse). 
Et af de væsentlige krav, der er fastlagt ved direktiv 91/263/EØF, 
terminalens evne til at fungere sammen med nettet og, i berettigede tilfælde, 
terminalernes evne til at fungere sammen via nettet. Det er imidlertid et 
spørgsmål, i hvor høj grad evnen til at fungere sammen bør bibeholdes som 
et væsentligt krav i dette direktiv. 
På den ene side kræves det i bestemmelserne om transeuropæiske net i artikel 
129 b), 129 c) og 129 i) at man opnår fuld gavn af det transeuropæiske net 
ved at "fremme sammenkobling og samfunktion af nationale net samt adgang 
til sådanne net". Disse mål ville styrkes ved at blive suppleret med et 
europæisk enhedsmarked for kompatible terminaler. Ændringerne i 
myndighedsbestemmelser og markeder for nye netudbydere betyder, at det 
bliver stadig vanskeligere at operere med den gamle definition af udtrykket 
"offentligt net" i denne forbindelse. Krav om sammenkobling og samfunktion 
kan i alle tilfælde spille ind ved omdefinering af "væsentlige krav". 
Desuden bør der tages tilbørligt hensyn til borgernes beskyttelse. For 
eksempel forudsætter benyttelse af det europæiske nødopkaldsnummer 
"112", at nummeret kan kaldes, at man kan komme i forbindelse med den 
pågældende alarmcentral, at det er muligt at meddele og gentage, hvilken 
nødsituation der er tale om, og at den opkaldende kan modtage instrukser. 
Desuden kunne nævnes sporing eller fejlopkald, opfangeise og 
undtagelsesbestemmelsen vedrørende den offentlige sikkerhed i traktatens 
artikel 36. 
Andre godkendelsesordninger som den amerikanske synes imidlertid at 
fungere godt trods en mere begrænset definition af, hvad der er "væsentligt", 
og der er et udbredt ønske om, at typegodkendelser gøres enklere og mindre 
omkostningskrævende. 
34 
Både disse spørgsmål og andre - således eventuelle forskrifter vedrørende 
andre emner, f.eks. terminaler til personer med særlige behov - taler for en 
grundig gennemgang af, hvad der egentlig skal forstås ved "væsentligt", og 
af de ordninger, der skal sikre overensstemmelse med kravene, navnlig CTR 
og brug af harmoniserede standarder. Kommissionen har iværksat en sådan 
gennemgang. 
4.2 Procedurer til overensstemmelsesprøvning: tid til forenkling 
Direktivets procedurer til overensstemmelsesprøvning er blevet kritiseret for 
at være komplicerede, langstrakte og kostbare. Hertil kan føjes, at 
kompleksiteten af sådanne procedurer kan fremme opståen af et gråt marked. 
Der er to måder at tage disse spørgsmål op på: 
For det første bør man fastholde det princip at anvende modellerne svarende 
til den overordnede metode, der i forvejen henvises til i direktiverne. Hver af 
procedurerne kunne dog tages op igen med det formål at lempe kravene 
således som de er givet i de nuværende bilag. Desuden ville det være 
særdeles ønskeligt at se nøje på rationalet for selve prøvesagerne. Yderligere 
kunne en række nærmere angivne prøvningssekvenser overlades til 
producentens erklæring i overensstemmelse med modul A. I denne proces 
kan de bemyndigede organer fastholde princippet om sikring i form af en 
forhåndsvurdering. En sådan tretrins lempelse er fuldt på linje med 
direktivernes ånd. 
For det andet man i teorien tænke sig en procedure baseret på fuld tillid til 
producentens erklæring. 
Dette ville indebære: 
selvdeklaration fra producent eller importør: ifølge modul A atte­
steres det i EF-overensstemmelseserklæringen, at det pågældende 
produkt opfylder de relevante fælles tekniske forskrifter eller 
harmoniserede standarder. Et bemyndiget organ meddeler 
efterfølgende administrativ godkendelse på grundlag af denne 
selvdeklaration. Det bemyndigede organ fører register over sådanne 
selvdeklarationer, som er tilgængeligt for alle andre bemyndigede 
organer eller nationale myndigheder. Efter gennemførelse af denne 
procedure kan producenten påføre overensstemmelsesmærket på 
terminalen og bringe den på markedet. 
en sådan a posteriori betragtning vil kræve intensiv overvågning af 
markedet og strenge sanktioner over den producent, der har afgivet 
en falsk erklæring. I de fleste nationale retssystemer kan afgivelse af 
falsk erklæring til en offentlig myndighed medføre strafferetligt, 
administrativt og civilretligt ansvar. 
Der er imidlertid meget delte og stærke meninger om a priori kontra a 
posteriori vurderinger. Navnlig hvad angår radiokommunikation synes det på 
35 
det nærmeste umuligt at forlade sig på a posteriori vurderinger. Det må 
derfor overvejes at undersøge den første af de ovenfor skitserede veje. 
Det kan meget vel vise sig nødvendigt, at medlemsstaterne foretager en mere 
effektiv overvågning af markedet for at opveje en eventuel forenkling af 
procedurerne til overensstemmelsesprøvning. 
4.3 Ændringer af direktivets anvendelsesområde 
I direktivets nuværende anvendelsesområde skelnes mellem terminaludstyr 
beregnet for tilslutning til et offentligt net og udstyr, der ikke er beregnet for 
tilslutning til et offentligt net. Med fremkomsten af private telenet, navnlig i 
erhvervssektoren som beskrevet i en nylig rapport, der er forelagt ETSI's 
tekniske udvalg for erhvervsmæssig telekommunikation, er det nødvendigt at 
tage tilstrækkeligt hensyn til eksistensen af dette store og hurtigt voksende 
marked i direktivernes målsætning. 
4.4 Rationalet for et direktiv for radioudstyr 
Som allerede nævnt falder visse typer radioudstyr ikke ind under direktivets 
anvendelsesområde. Den frie bevægelighed af sådant udstyr kan imidlertid 
lovligt bremses af nationale myndigheder af grunde vedrørende eventuel 
skadelig interferens. Radiospektret er en begrænset ressource, og effektiv 
udnyttelse af radiofrekvensspektret følgelig et væsentligt krav, som kan 
berettige vedtagelse af harmoniseringsforanstaltninger på fællesskabsplan. 
Mobiltelekommunikation er i dag hele teleområdets mest blomstrende sektor. 
Erhvervslivet får større effektivitet i hverdagen ved at indføre lukkede 
radiobrugergrupper, der giver de ansatte mulighed at bevæge sig frit 
omkring, samtidig med at de er i stadig kontakt med deres kontorer. 
Producenterne har derfor et tvingende behov for harmoniserede og stabile 
retlige rammer, som gør det muligt for dem at skabe stærke økonomier med 
storskalafordele på dette nye strategiske marked. 
Der er klar præference for, at der ikke bliver tale om et særskilt 
radiodirektiv, men at eventuelle særlige bestemmelser for radioterminaler 
indgår i ét samlet terminaldirektiv. Med dette for øje vil Kommissionen 
foretage en ændring af de direktiver, hvori der kan fastlægges en 
harmoniseret typegodkendelsesordning for kommunikationsterminaludstyr, 
som udnytter telekommunikationsspektret. Det bliver nødvendigt med nøje 
afgrænsning mellem administration af spektrumtildelingen og 
elektromagnetisk kompatibilitet. Spektrumtildeling formodes under alle 
omstændigheder fortsat at falde uden for anvendelsesområdet af et 
terminaldirektiv. 24 
36 
4.5 Forholdet til ETSI 
De harmoniserede standarder, som er opstillet med hensyn til de pågældende 
væsentlige krav, overdrages til de anerkendte standardiseringsorganer 
ETSI/CEN/CENELEC. Hidtil har de fleste fælles tekniske forskrifter helt og 
holdent været baseret på grundlag af TBR udarbejdet og godkendt af ETSI, 
skønt CENELEC har været inddraget i visse aspekter af elektromagnetisk 
kompatibilitet. Forholdet til ETSI er derfor af særlig interesse. Eftersom 
Kommissionen har særlig status som repræsentant i ETSI, anerkendes 
samarbejdet på det administrative plan af begge parter som effektivt, fagligt 
og tilfredsstillende. På det tekniske plan har ETSI af en række grunde, som 
der er redegjort for i de foregående afsnit, været ude af stand til at afslutte en 
række opgaver inden for de oprindeligt fastlagte frister. 
Det er Kommissionens opfattelse, at arbejdsrutinerne i ETSI's udvalg for 
erhvervsmæssig telekommunikation (IC/STC) kan gøres mere effektive inden 
for ETSI's nuværende procedureregler. 
Endvidere viser erfaringen, at vedligeholdelse af vedtagne TBR skal tildeles 
høj prioritet. 
På forslag af højniveauarbejdsgruppen besluttede ETSI's generalforsamling 
for nylig en vigtig omstrukturering inden for ETSI, hvorved ovenstående 
kritikpunkter imødekommes. 
4.6 Liberalisering af infrastruktur 
Som allerede nævnt er den nuværende typegodkendelseslovgivning baseret på 
begrebet det offentlige telenet. Sikkerheden af dette net og af dets harmoniske 
funktion sammen med det tilsluttede udstyr blev betragtet som et offentligt 
anliggende, der nødvendiggør regulerende bestemmelser, da det 
repræsenterer en uhyre stor investering, som tjener særlige nationale 
interesse. 
Direktivets definition af denne offentlige infrastruktur går imidlertid klart på 
det gamle telekommunikationsmiljø, hvor nettet var en statslig infrastruktur. 
Skønt dette forhold siden har ændret sig i nogle medlemsstater, hvor 
teleinfrastrukturen er liberaliseret eller privatiseret, godtages definitionen dog 
som fortsat gyldig ud fra den tankegang, at udtrykket "offentlig" ikke 
henviser til ejerskabet, men til infrastrukturens åbenhed for offentligheden. 
Følgelig anses enhver teleinfrastruktur, som er åben for hele offentligheden 
på ensartet grundlag (og underkastet ONP-forpligtelser) for en offentlig 
teleinfrastruktur, der bør være beskyttet af myndighedsbestemmelser. 
På baggrund af den forestående liberalisering af infrastrukturen vil der være 
brug for tage disse definitioner op til revision. Liberaliseringsordningerne vil 
give anledning til fremkomst af en mængde netoperatører, der ikke 
nødvendigvis har samme størrelse eller samme funktion og dermed 
forpligtelser. Det nuværende regelmiljø vil kræve omfattende ændringer for 
37 
at kunne håndtere denne situation. 
Den nuværende definition af terminaludstyr bygger på eksistensen af 
harmoniserede offentlige net. Falder dette begreb bort, bliver det meget 
vanskeligt at skelne mellem en omskifter og en terminal, da der i 
termineringspunktet af det ene net kan være omskifterudstyr fra et andet net 
eller en anden tjenesteleverandør. Skellet mellem terminaludstyr og 
infrastrukturudstyr bliver stadig sværere at opretholde. 
Indbyrdes forbindelse mellem alle infrastrukturer bliver ligesom 
interoperabilitet af tjenester og applikationer stadig vigtigere, da begge 
egenskaber er væsentlige for udnyttelsen af informationsinfrastrukturen, som 
det allerede fremhæves i Bangemann-rapporten. 
Det er værd at lægge mærke til, at ONP-direktiyerne, der under de 
nuværende ordninger regulerer forholdet mellem netoperatør og 
tjenesteudbyder, tager udgangspunkt i den situation, at netoperatøren er et 
monopol eller indtager en dominerende stilling og derfor vil være tilbøjelig 
til at hæmme konkurrencen ved at nægte adgang til sit net eller ved at 
anvende tekniske specifikationer, der ikke giver mulighed for sammenkobling 
af net eller interoperabilitet af tjenester. 
I dette liberaliserede miljø, hvor mange flere aktører vil udbyde en stadig 
større række nettjenester, vil oprettelse af et harmoniseret enhedsmarked for 
teleterminaler indebære betydelige udfordringer. Med harmoniserede 
standarder vil man sikre alle økonomiske aktører, der berøres af 
telekommunikation, således at de bliver i stand til at udnytte 
informationssamfundet. Under visse omstændigheder kan 
overensstemmelsesvurdering imidlertid lige så godt være baseret på 
overholdelse af væsentlige krav, uden at der foreligger en TBR (teknisk basis 
for regelfastsættelse). Således bør de bemyndigede organer udnævnt af 
medlemsstaterne tilskyndes til at udnytte denne mulighed i de tilfælde, hvor 
behovet findes på markedet og der endnu ikke er udarbejdet nogen TBR. 
Det fremtidige store antal indbyrdes konkurrerende netværksudbydere 
forventes at føre til udbydelse af nye innovative tjenester og intelligent 
udnyttelse af abonnentgrænsefladerne. For at bibeholde et 
fællesskabsdækkende marked med mange udbydere må man undgå 
"indelåsning" eller "bundtning" af tjenester og udstyr. Der kræves derfor 
balance mellem regulering og konkurrence. Dette kan bedst ske gennem den 
fremtidige licensordning. 
38 
5. KONKLUSIONER OG ANBEFALINGER 
Med direktiv 91/263/EØF oprettedes et indre marked i terminaludstyrssektoren. 
Udstyr, som er tilbørligt typegodkendt i én medlemsstat, kan frit markedsføres og 
tilsluttes nettet i den øvrige del af Fællesskabet. 
Med vedtagelse af 11 fælles tekniske forskrifter (CTR) har Kommissionen givet 
mulighed for en betydelig grad af harmonisering i sektoren, og det bemærkes med 
tilfredshed, at yderligere 12 fælles tekniske forskrifter er på vej. 
På baggrund af den senere tids udvikling i sektoren er direktivet blevet kritiseret for i 
visse henseender at være tungt arbejdende og ude af proportioner med det tilsigtede 
mål. 
Ordningen kan bringes til bedre at modsvare markedets faktiske behov under 
forudsætning af 
• nedskæring af væsentlige krav til et absolut minimum, 
bedre vejledning om myndighedsforskrifter, 
mere effektiv høringsproces. 
• hurtigere udarbejdelse af harmoniserede standarder, 
således at relevante standarder foreligger til tiden. 
• - lempelse af procedurerne til overensstemmelsesprøvning, 
reel omkostningsbaseret typegodkendelse, 
fuld harmonisering af kriterierne for akkreditering. 
• indførelse af regler for radioterminaludstyr, der anvender spektrets 
telekommunikationsdel : 
effektiv horisontal udnyttelse af frekvensspektret, 
muligheder for at skabe stærke økonomier med storskalafordele på 
dette nye, strategiske marked. 
Den første anbefaling, der har baggrund i omfanget af ovenstående punkter, er en 
dybtgående revision af de to direktiver for at tilpasse dem til markedets nye dynamik 
og de fremtidige behov i det europæiske informationssamfund. 
Med de øvrige tre anbefalinger tilstræbes at give mulighed for en øjeblikkelig 
forbedring med hensyn til ovenstående punkter, medens revisionen af direktiverne 
står på. 
39 
ANBEFALINGER 
Med baggrund i omfanget af de i denne statusrapport påpegede problemer og de 
ændringer, miljøet har undergået siden direktiverne oprindeligt blev udformet, 
anbefales følgende: 
Anbefaling nr. 1: 
Der anbefales at begge direktiver gennemgås grundigt og i nødvendigt omfang 
ændres for at tilpasse dem efter markedets nye dynamik og det europæiske 
informationssamfunds behov i de kommende ti år. Der bør tages fuldt hensyn 
til foreliggende og påtænkt horisontal lovgivning samt udviklingen inden for 
liberalisering af infrastrukturen. 
I mellemtiden kan nogle af de mere presserende spørgsmål tages op gennem følgende 
mere kortsigtede tiltag. 
Med følgende anbefalinger tilstræbes størst mulig synergi mellem de direkte in­
volverede aktører med det formål at mindske det efterslæb, som der desværre er tale 
om i dag. Med disse anbefalinger sigtes mod forbedringer med øjeblikkelig virkning. 
På standardiseringsområdet har erfaringen vist, at de forskriftsmæssige krav, 
der punkt for punkt svarer til de væsentlige krav fastlagt i begge direktiver, 
ikke effektivt formidles videre til standardiseringsorganisationerne, navnlig 
ETSI. Der er mulighed for væsentligt at forbedre de nuværende procedurer, 
som indebærer at kommunikationen går gennem ETSI'a ansvarlige for TBR 
(teknisk basis for regelfastsættelse), en ETSI-rapportør og en sagsbehandler i 
TRAC, hvorfra der rapporteres tilbage til Kommissionen. De konstaterede 
forsinkelser og forskellige fortolkningsmuligheder ville få mindre omfang, 
hvis der, så snart eventuelle relevante problemer var udpeget, gik 
underretning til ét enkelt administrativt informationscenter i Kommissionen. 
Dette leder frem til følgende anbefaling: 
Anbefaling nr. 2: 
Med henblik på at give bedre vejledning til standardiseringsorganisationerne, 
navnlig ETSI, vedrørende myndighedsforskrifternes afgrænsning, målsætning 
og krav erstattes den nuværende kommunikationslinje af ét enkelt 
administrations- og informationscenter i Kommissionen. 
Kommissionen vil naturligvis fortsat tage hensyn til alle parters interesser, herunder 
branchen, forskriftsudstedende myndigheder og driftsselskaber. 
• Hvad angår rettidig udformning af teknisk grundlag for forskrifter (TBR), 
har det vist sig, at ETSI's procedurer medfører unødige forsinkelser, navnlig 
de, hvorefter man når til enighed og træffer beslutninger efter offentlig 
40 
høring. Der menes at kunne spares megen tid, hvis der i disse beslutninger 
på alle niveauer i ETSI tages hensyn til den endelige afstemning. Man bør 
revidere hele processen lige fra udarbejdelse af udkast til rammeerklæring til 
offentliggørelse i form af nationale myndighedsforskrifter. Disse forhold 
omfattes af følgende anbefaling: 
Anbefaling nr. 3: 
Med sigte på de betydelige forsinkelser, som forårsages af de nuværende 
arbejdsmetoder til udarbejdelse af fælles tekniske forskrifter (CTR), bør man 
revidere processer og beslutningstagning på alle niveauer ved opstilling af CTR, 
således at der tages hensyn til nødvendigheden af enighed ved den endelige 
afstemning, og således at man altid begrænser anvendelsesområdet til de 
pågældende væsentlige krav. 
• Det fremgår, at den betydelige tid, der går fra vedtagelse af et udkast til 
foranstaltning i ACTE-udvalget til foranstaltningens offentliggørelse i EF-
tidende, til dels skyldes, de tekniske specifikationer omfattet af 
beslutningerne skal oversættes til alle Fællesskabets sprog af Kommissionens 
oversættelsestjeneste. Den samlede proces vil går væsentligt hurtigere, hvis 
kun selve beslutningen oversættes. 
For at afhjælpe dette forhold henvises til anbefaling nr. 3, der har direkte en parallel 
i vedføjede udkast til Rådsafgørelse (se udkast til Rådsafgørelse, afsnittet "opfordrer 
Kommissionen", punkt c): 
Anbefaling nr. 4: 
For at kommissionens beslutninger kan foreligge i bedre tid, bør 
Kommissionens tjenestegrene indskrænke kravene om oversættelse af bilagene 
til disse beslutninger til et minimum, idet der tåges tilbørligt hensyn til de retlige 
forpligtelser knyttet til fælles tekniske forskrifter. 
41 
AKTØRERNE OG SYSTEMET 
-OJ-(2) 
OFFICIAL JOURNAU 
tsr 
EQUIPMENT 
SUPPLIERS 
trtr (4) 
ETSI 
O) 
TECHNICAL 
COMMITTEES 
NETWORK 
OPERATORS! TZ^ REPORT TO 
EP & COUNCIL 
(5) COMMISSION »7) MEMBER STATE 
OR EFTA MEMBER 
(6) ACTE 
(12) TRAC (8) NOTIFIED 
BODY 
(10) 
DESIGNATED 
LABORATORY 
14.I Cv 
Bilag 1 Vedtagelsesprocessen for fælles tekniske forskrifter 
Den samlede proces, herunder samråd, er vist i følgende diagram: 
Aktørerne og systemet 
1 EF-tidende 
2 Melding til EP og Rådet 
3 Udstyrsleverandører 
4 ETSI 
5 Kommissionen 
6 ACTE 
7 Medlemsstat eller EFTA-medlem 
8 Bemyndiget organ 
9 De tekniske udvalg 
10 Udpeget laboratorium 
11 Netoperatører 
12 TR AC 
ACTE: Udvalget for godkendelse af terminaludstyr (Approvals Committee for Terminal 
Equipment) oprettedes for at rådgive Kommissionen i bestræbelserne på at 
harmonisere de tekniske standarder for terminaludstyr. ACTE har som 
formand en repræsentant for Kommissionen og er sammensat af delegationer 
fra alle medlemsstaterne. Udvalget er rådgivende. Der kan anmodes om 
udtalelse fra udvalget på to forskellige måder. Man kan dels anmode om en 
udtalelse af generel karakter, om nødvendigt ved afstemning. Udtalelsen 
bestemmes blot af holdningen hos flertallet ved afstemningen. Alternativt, 
når der specielt er tale om hvilken type terminaler, som der skal opstilles 
fælles tekniske forskrifter for, og vedrøende den senere udtalelse om det af 
Kommissionens repræsentanter foreslåede udkast til foranstaltninger, afgives 
udtalelsen ved flertal i henhold til traktatens artikel 148, stk. 2. Stater, som 
deltager i TR AC og ETSI samt EFTA-staterne opfordres til at udsende 
delegationer til ACTE med observatørstatus. Disse delegationer deltager i 
hele ACTE's arbejde bortset fra det, der vedrører udstedelse af forskrifter. 
Udvalget arbejder efter de samme regler som alle andre udvalg, som har en 
repræsentant for Kommissionen som formand. Disse regler omfatter 
afstemningsprocedurer, repræsentation, beslutningsdygtige flertal m.v. 
ETSI: Det Europæiske Institut for Telestandarder (European Telecommunications 
Standards Institute) har over 300 medlemmer fra alle dele af telesektoren og 
modtager som medlemmer alle stater i CEPT's geografiske områder (det 
42 
kontinentale Europa). Blandt ETSI's aktiviteter er udarbejdelse af TBR 
(teknisk basis for regelfastsættelse) på mandat af Kommissionen og på 
grundlag af en eller flere europæiske telestandarder (ETS). ETSI har 
ansvaret for vedligeholdelse af de standarder, der henvises til i fælles 
tekniske forskrifter. 
TR AC Udvalget for anvendelse af telekommunikationsbestemmelser 
(Telecommunications Regulations Application Committee) yder på 
anmodning af Kommissionen rådgivning i forbindelse med udarbejdelse af 
teknisk ensartede rammer for CTR og udarbejdelse af rammeerklæringer for 
TBR. TRAC består hovedsagelig af delegationer, som repræsenterer 
forskriftsudstedende myndigheder fra hver medlemsstat samt fra EFTA og 
visse andre europæiske lande. TRAC's øvrige ansvarsområder ligger uden 
for de fælles tekniske forskrifter, herunder rådgivning til ETSI om 
arbejdsplanen. 
ADLNB: Sammenslutningen af udpegede laboratorier og bemyndigede organer 
(Association of Designated Laboratories and Notified Bodies) modtager som 
medlemmer alle udpegede laboratorier og bemyndigede organer. De 
udpegede laboratorier er ansvarlige for afprøvning og de bemyndigede 
organer for typegodkendelse af teleudstyr i henhold til de pågældende 
nationale lovgivning. ADLNB er et forum, hvor udpegede laboratorier og 
bemyndigede organer frit kan udveksle information og drøfte spørgsmål 
vedrørende brug af procedurer til overensstemmelsesprøvning (se afsnit 3.1). 
Medlemsstater: Medlemsstaternes myndigheder har ansvar for udpegelse af de 
bemyndigede organer og udpegede laboratorier, for tilbørlig 
akkreditering og for gennemførelse af passende national lovgivning til 
harmonisering af markedet for teleterminaler. De skal sikre, at 
nationale prøvningsordninger, således som disse gennemføres af 
bemyndigede organer og udpegede laboratorier, er begrænset til de 
væsentlige krav, der er fastlagt i de fælles tekniske forskrifter. De har 
endvidere ansvar for overvågning af markedet og for at sikre, at 
udstyret kun kan bringes på markedet, hvis det bliver markedsført 
korrekt. 
For at opfylde de internationale forpligtelser, der er fastlagt i GATT, forpligter 
Kommissionen sig til at foretage anmeldelse af hver fælles teknisk forskrift, før 
denne offentliggøres i EF-tidende. Disse anmeldelser stiles til GATT's udvalg for 
tekniske handelshindringer. Anmeldelserne sker i henhold til GATT-TBT-aftalens 
artikel 2.5.2, idet fælles tekniske forskrifter udgør en teknisk bestemmelse "som kan 
have væsentlig handelsmæssig virkning for de øvrige parter". Det skal bemærkes, at 
fælles tekniske forskrifter ikke falder ind under artikel 4 i GATT-TBT-aftalen om 
standarders udarbejdelse, vedtagelse og anvendelse. 
43 
BiLAC. 2 ANTAL PERSONER I EUROPA MED SÆRLIGE BEHOV 
I Europa er der ca. 100 millioner ældre og 50 millioner handicappede ifølge "The 
forgotten Millions: Access to telecommunications for people with disabilities" (1994, 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers officielle publikationer, Luxembourg), 
idet opgørelsen omfatter følgende former for nedsat funktion: 
Svagføre 
Rullestolsbrugere 2.800.000 
Personer, der ikke kan gå uden hjælp 45.000.000 
Hørehæmmede 
Døve 1.00.000 
Tunghøre 80.000.000 
Synshæmmede 
Blinde 1.100.000 
Svagsynede 11.500.000 
Tale- og sproghæmmede 
Talehæmmede 2.300.000 
Sproghæmmede 5.600.000 
Ordblinde 25.000.000 
Intellektuelt hæmmede 30.000.000 
Andre former for nedsat motorisk funktion 
Manglende brug af fingre 1.100.000 
Manglende brug af den ene arm 1.100.000 
Nedsat styrke 22.500.000 
Nedsat koordinationsevne 11.500.000 
Alle ovennævnte former for funktionsnedsættelse har indvirkning på benyttelsen af 
teletjenester - handicappede udgør helt klart en væsentlig del af telemarkedet. 
44 
BILAG 3 FORTEGNELSE OVER BEMYNDIGEDE ORGANER 
Denne fortegnelse repræsenterer situationen, således som den er indberettet indtil 31. 
oktober 1995. Med mellemrum vil opdaterede fortegnelser blive offentliggjort i EF-tidende. 
Den aktuelle situation både vedrørende bemyndigede organer og udpegede laboratorier 
fremgår ved opslag under det pågældende bemyndigede organ. 
FORTEGNELSE OVER BEMYNDIGEDE ORGANER 
Navn og adresse 
NATIONAL STANDARDS 
AUTHORITY OF IRELAND 
Ns ai, 
Gasnevin 
IRL -Dublin 9 
ISTITUTO ITALIANO DEL 
MARCHIO DI QUALITA -IMQ 
Slsfema CSQ 
V. Quintiliano 43 
1-20138 Milano 
DIRECTION GENERALE DES 
POSTES ET 
TELECOMMUNICAT IONS 
20 Avenue de Ségur 
F - 75700 Paris 
ISPETTORATO GENERALE DELLE 
TELECOMUNICAZIONI 
1GT 
Viale America 201 
I -00144 Roma 
HOOFDDIRECTIE 
TELECOMMUNICATE EN POST -
DIRECTIE 
OPERATIO NELE ZAKEN 
Postbus 450 
NL - 9700 Al Groningen ID-nr. 
0050 
0051 
0165 
0166 
0167 Ansvarlig for følgende 
produkter 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr og 
satellitjordstationsudstyr Ansvarlig for følgende 
procedurer/moduler 
Typeundersøgelse 
Typeoverensstemmelse 
Produktionskvalitet Fuld 
kvalitetsstyring 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Ty peu nders øgelse 
Typeoverensstemmelse 
Typeafprøvning 
Typeoverensslemmelsc Bilag i 
direktiverne 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag I 
Bilag II 
45 
Navn og adresse 
BRITISH APPROVALS BOARD FOR 
TELECOMMUNICATIONS 
BABT 
Claremont House, 34 Molesey Road, 
Hersham, Walton-on-Thames 
Surrey 
U K - KT12 4RQ 
TELESTYRELSEN 
Holsteinsgade 63 
DK-2100 København 
BUNDESAMT FUR ZULASSUNGEN 
INDER 
TE LEKOMMUNIKATION 
BZT 
Postfach 10 04 43 
D - 66004 Saarbriicken 
DELTA DANSK ELEKTRONIK, LYS 
& AKUSTIK 
Venlighedsvej 4 
DK - 2970 Hørsholm 
DIRECCION GENERAL DE 
TELECOMUNICACIONES 
Plaza de la Cibeles 
S/N Palacio de Comunicaciones 
E -28014 Madrid 
KEMA NV Kwaliteitssystemen 
Postbus 9035 
Ultrechscwcg 310 
NL - 6S00 Et Arnhem 
SWEDISH NATIONAL TESTING 
AND RESEARCH INSTITUTE 
SP 
Box 857 
S -501 15 Borås Identi 
fikation 
snr. 
0168 
0170 
0188 
0199 
0341 
0344 
0402 Ansvarlig for følgende 
produkter 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr og 
satellitjordstationsudstyr 
Alt teleterminaludstyr og 
satellitjordstationsudstyr 
Teleterminaludstyr for 
tilslutning til det offentlige 
analoge net, bortset fra 
PABX Ansvarlig for følgende 
procedurer/moduler 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse Bilag i 
direktiverne 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag I 
Bilag II 
46 
Navn og adresse 
SIS CERTIFIERING AB 
Box 3295 
S - 103 66 Stockholm 
SEMKO AB 
Box 1103 
S -164 22 Kista 
INSTITUTO DAS COMUNICACOES 
DE PORTUGAL 
ICP 
Avenida José Maihoa, Lote 16832 
P - 1000 Lisboa 
SUOMEN STANDARDISOIMISLHTT 
OSFS 
SERTÏFIOINTIOSASTO (FINNISH 
STANDARDS ASSOCIATION 
SFS -CERTIFICATION 
DEPARTMENT 
Maistraatin portti 2 
FIN - 00240 Helsinki 
COMLAB 
Comlab 
P.O. Box 96 
NL - 2007 Kjeller ID-nr. 
0412 
0413 
0415 
0416 
0436 Ansvarlig for følgende 
produkter 
Alt teleterminaludstyr 
Telefaxapparater og 
telcfaxmodcmer 
Modemer, herunder 
eksterne og interne i PC og 
lap top, computerudstyr 
med telelilslutning 
Alarmudstyr med 
telelilslutning 
Fjernkontrol og 
kontroludstyr med 
tclclilslulningcr, lelefax-
omskifterc, terminaler til 
handicappede, 
nummersendere 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr Ansvarlig for følgende 
procedurer/moduler 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Typeoverensstemmelse 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse Bilag i 
direktiverne 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag II 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag I 
Bilag II 
47 
Navn og adresse 
OSTERREICHISCHER VERBAND 
FUR ELEKTROTECHNIK 
(OVE) 
Esc henbachgasse 9 
A- 1010 Wien 
INSTITUT BELGE DES SERVICES 
POSTAUX ET DES 
TELECOMMUNICATIONS 
IBPT 
Avenue de l'Astronomie 14 
Boîte 21 
B - 1030 Bruxelles 
SERVICE DE L'ENERGIE DE 
L'ETAT 
SEE 
B.P. 10 
L - 2010 Luxembourg 
TELECOMMUNICATIONS 
ADMINISTRATION CENTRE 
TAC 
P.O. Box 53 
FIN-00211 Helsinki 
DANSK STANDARD 
Baunegardsvej 73 
DK - 2900 Hellerup 
NATIONAL 
TELECOMMUNICATIONS 
COMMISSION (NTC) 
60, Kiffisias Avenue 
GR-15125 Maroussi H) nr. 
0462 
0468 
0499 
0523 
0527 
0544 Ansvarlig for følgende 
produkter 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr og 
satellitjordstationsudstyr 
All teleterminaludstyr 
All teleterminaludstyr 
Alt teleterminaludstyr Ansvarlig for følgende 
procedurer/moduler 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Typcafprøvning 
Typeovcrensstemmelse 
Kvalitetsstyring af 
produktionen 
Fuld kvalitetsstyring 
Typeafprøvning 
Typeoverensstemmelse Bilag i dire­
ktiverne 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag I 
Bilag II 
Bilag III 
Bilag IV 
Bilag 1 
Bilag II 
48 
Bilag 4 EFT-henvisninger for vedtagne fælles tekniske forskrifter (CTR) 
I TBR I Henvisning i EFT-tidende 
GSM-tilslutning TBR 5 (EFT nr. L 8 94/1 l/EC) 
GSM-telefoni TBR 9 (EFT nr. L8 94/12/EC) 
DECT-tilslutning TBR 6 (EFT nr. L 194 94/471 /EC) 
DECT-telefoni TBR 10 (EFT nr. L 194 94/472/EC) 
ONP 2 Mbit/s faste linjer, ustruktureret TBR 12 (EFT nr. L 194 94/470/EC) 
ONP 64 kbit/s faste linjer TBR 14 (EFT nr. L 339 94/821/EC) 
ISDN basistilslutning, overgangsforanstaltning (EFT nr. L 329 94/797/EC) 
ISDN primærtilslutning, overgangsforanstaltning (EFT nr. L 329 94/796/EC) 
ERMES TBR7 (EFT nr. L 182 95/290/EC) 
49 

ISSN 0254-1459 
KOM(96) 114 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 15 06 
Katalognummer : CB-CO-96-127-DA-C 
ISBN 92-78-01784-1 
Konteret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-29S5 Luxembourg