Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning og administrative bestemmelser om gennemførelse af God Klinisk Praksis (GCP) ved gennemførelse af kliniske afprøvninger af lægemidler til human brug« () (98/C 95/01)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 4. december 1997 under henvisning til EF-traktatens artikel 100 A at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Miljø-, Sundheds- og Forbrugerspørgsmål, som udpegede Sergio Colombo til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. januar 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 351. plenarforsamling af 28. og 29. januar 1998, mødet den 28. januar 1998, med 82 stemmer for, 4 imod og 1 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Direktivforslaget, der er baseret på artikel 100 A, tager sigte på at tilnærme medlemsstaternes gældende principper og retningslinjer for kliniske afprøvninger af humanlægemidler. Målet er at styrke eksisterende praksis og at foretage en tilnærmelse af de forskellige procedurer for påbegyndelse af kliniske afprøvninger, og midlet er en ensartet anvendelse af retningslinjerne fra Den Internationale Harmoniseringskonference (ICH) ().

1.2. Klinisk afprøvning har siden 1990 været kodificeret på EU-plan i »Den Europæiske Unions vejledning om god klinisk praksis« (GCP), som i januar 1997 blev fulgt op af en international harmonisering inden for rammerne af Den Internationale Harmoniseringskonference.

1.3. Lægemiddelindustrien anvender reglerne for god klinisk praksis (GCP) i forbindelse med gennemførelse af kliniske afprøvninger, der iværksættes med henblik på enten at opnå markedsføringstilladelse for en medicinsk specialitet eller at bekræfte den terapeutiske effekt af en allerede godkendt specialitet.

1.4. De kodificerede retningslinjer for god klinisk praksis (GCP) fungerer på nuværende tidspunkt udelukkende som referenceramme og anvendes ikke ensartet på medlemsstatsniveau, hvor ansvaret for lovreguleringen hidtil har ligget.

1.5. I praksis giver denne situation anledning til store forsinkelser i iværksættelsen af de kliniske afprøvningsprogrammer, både fordi de forskellige procedurer gør sagsbehandlingen langsom, og fordi de enkelte medlemsstaters standarder og praksis er forskellige.

1.6. I forbindelse med multicenterafprøvninger er der et stigende behov for en harmoniseret procedure, der gør det muligt at fastsætte præcist, hvor mange forsøg der kræves for at give de indsamlede data statistisk gyldighed.

1.7. Ovenstående forhold synes at være den vigtigste grund til, at det forekommer hensigtsmæssigt at gøre de gældende principper og retningslinjer til en bindende EU-retsakt, idet der er tale om en aktivitet, som efterhånden involverer et betydeligt antal afprøvningscentre, der ofte opererer i flere forskellige medlemsstater. Den harmoniserede procedure vil uden tvivl komme til at spille en større rolle efter den 1. januar 1998, når den decentrale procedure afløser den nationale for størstedelen af markedsføringstilladelserne.

1.8. Direktivets vigtigste målsætninger er:

- beskyttelse af forsøgspersonerne på grundlag af den nuværende udgave af Helsinki-erklæringen og Europa-Rådets konvention om beskyttelse af menneskerettighederne og menneskets værdighed ();

- sikring af et højt sikkerhedsniveau under hele forløbet, bl.a. gennem indførelse af overvågningsforanstaltninger i form af inspektion;

- styrkelse af de etiske komitéer gennem en klar skelnen mellem på den ene side de etiske komitéer, der har til opgave at fremsætte udtalelse om tilladelse til gennemførelse af klinisk afprøvning, og på den anden side de etiske komitéer på afprøvningsstederne, der er ansvarlige for iværksættelse af afprøvningen på det enkelte center;

- forenkling af de administrative procedurer, der kræves fulgt for at kunne påbegynde en klinisk afprøvning. Denne kræver altid udtalelse fra en etisk komité, som skal underrette det pågældende lands kompetente myndighed, der har en frist på 30 dage til at meddele sponsor eventuelt afslag og begrundelse herfor;

- sikring af en hurtigere informationsudveksling mellem de medlemsstater, der er involveret i afprøvningen.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU har allerede i sin initiativudtalelse om »Lægemidlers frie bevægelighed i EU - Fjernelse af de bestående hindringer« () understreget vigtigheden af, at der findes en konkurrencedygtig og innovativ lægemiddelindustri i Europa.

2.1.1. I den pågældende udtalelse blev det påpeget, at innovative og effektive lægemidler bidrager væsentligt til folkesundheden og til at øge den gennemsnitlige levetid.

2.1.2. Den kliniske afprøvning spiller en afgørende rolle for vurderingen af et nyt lægemiddels effekt og sikkerhed, og den bør følge videnskabelige og etiske principper. Samtidig bør man undgå unødvendigt, dyrt dobbeltarbejde.

2.2. Efter at have gennemgået forslaget opfordrer ØSU til, at der tilstræbes en balance mellem behovet for:

på den ene side:

- at forenkle de administrative procedurer,

- at overholde fristerne for påbegyndelse af klinisk afprøvning,

og på den anden side:

- at skabe optimal sikkerhed for forsøgspersoner,

- at koordinere forskningsresultaterne, således at man kan foretage en nøgtern vurdering af en ny medicinsk specialitets effekt og sikkerhed.

2.3. ØSU påpeger, at der i direktivforslaget tages et skridt i den rigtige retning, når det i art. 1, stk. 3, siges, at »Principperne og retningslinjerne for god klinisk praksis vedtages i form af et direktiv«, dvs. retligt bindende i alle EU's medlemsstater. På den måde foretages der en tilnærmelse af de nationale lovgivninger, som flere medlemsstater i den senere tid har vedtaget, og som i mangel af en harmonisering sandsynligvis ikke vil kunne udligne de nuværende skævheder.

2.4. ØSU støtter en tilnærmelse af landenes lovgivninger, forudsat at det i praksis ikke medfører yderligere administrative hindringer, men tværtimod bliver en løftestang for kvaliteten af EU's lægemiddelforskning. EU bør blive ved med at være et område, der tiltrækker forskning og innovation, for at kunne yde en bedre sundhedsbeskyttelse.

2.5. For at sikre en ensartet anvendelse af principperne og retningslinjerne for kliniske afprøvninger bør direktivets bestemmelser også gælde den uafhængige forskning, der drives uden for industrien (på universiteter, hospitaler, forskningsinstitutter).

2.6. ØSU har forståelse for, at Kommissionen vil være forsigtig med at indføre en procedure for tilladelse til iværksættelse af klinisk afprøvning, der har gyldighed i hele EU. ØSU noterer sig Kommissionens kommentarer i begrundelsens punkt 5 om, at erfaringerne med samarbejdet mellem medlemsstaterne på dette område endnu er utilstrækkelige, og at det vil give for mange problemer at indgive en enkelt ansøgning til Lægemiddelagenturet, da det endnu ikke er gearet til dette formål.

2.7. ØSU mener imidlertid, at man bør fremme forskellige former for samarbejde for derved gradvist at nå frem til en fællesskabsordning, og at man i den forbindelse bør anvende den videnskabelige ekspertise og knowhow, der ligger hos Lægemiddelagenturet, især for så vidt angår de generiske lægemidler og gen- og celleterapi. Man kunne fx undersøge følgende muligheder:

- at Lægemiddelagenturet eventuelt kunne pålægges den opgave at udstede tilladelser til klinisk afprøvning af lægemidler, der er omfattet af den centrale registreringsprocedure;

- at lade Udvalget for Farmaceutiske Specialiteter fungere som faglig voldgiftsinstans, der kan tage stilling til tvister og fortolkningsspørgsmål i medlemsstaterne.

2.8. For at kunne styrke samarbejdet er det afgørende, at der findes en europæisk database inden for rammerne af EudraNet (elektronisk netværk, som forbinder de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering og Kommissionen), der sørger for samordning og videresendelse af oplysninger til alle de medlemsstater, der deltager i internationale multicenterafprøvninger, og som anvender en adgangsnøgle, der sikrer størst mulig databeskyttelse og beskyttelse mod industrispionage.

2.9. For at kunne skabe et forenklet og harmoniseret retsgrundlag, der gør det muligt at iværksætte forsøg i flere lande samtidigt, er det afgørende, at de etiske komitéer overholder fristen for afgivelse af udtalelse, og at de offentlige kompetente myndigheder, der har en frist på 30 dage til at meddele sponsor sin udtalelse, overholder fristen for imødekommelse af en anmodning om ændring, samt at der ydes fuld beskyttelse til forsøgspersonerne, som skal have garanti for, at risiciene ikke overstiger fordelene.

2.10. Med skabelsen af et EU-harmoniseret retsgrundlag, som er i overensstemmelse med Den Internationale Konference om Harmonisering (ICH), bestemmelserne om lægemiddelovervågning og god fremstillingspraksis, kan der sikres overensstemmelse mellem de undersøgelser, der foretages i EU, hvilket vil fremme efterprøvning og sammenligning af forskningsresultater.

2.11. Kommissionen bør i den forbindelse opnå større garanti vedrørende tredjelandes deltagelse i multicenterafprøvninger. Sponsor skal pålægges at sikre sig, at tredjelande, der deltager i afprøvning af hans lægemiddel, er bekendt med EU's retningslinjer, således at de kan følge dem konsekvent.

3. Særlige bemærkninger

3.1. ØSU bemærker, at der i flere af direktivforslagets artikler anvendes en forkert eller ikke-kurrant terminologi, og opfordrer derfor Kommissionen til at foretage en terminologisk tilpasning til Den Internationale Harmoniseringskonference, der er blevet den fælles referenceramme for det internationale forskningsmiljø. Kommissionen har i øvrigt selv deltaget aktivt i udarbejdelsen af IHC. ØSU opfordrer især til, at man verificerer oversættelsen til de forskellige sprog af termen »non-interventional clinical trials«, da den kan give anledning til misforståelser.

3.2. Artikel 2

3.2.1. I definitionen af »alvorlig uønsket hændelse eller alvorlig bivirkning« vil det være hensigtsmæssigt at indføje en henvisning til IHC-bestemmelsen, der siger, at det er ønskeligt, at der indhentes en lægeudtalelse vedrørende eventuelle andre risici.

3.2.2. Det ville være hensigtsmæssigt at tilføje en definition af forskningskoordinatoren/lederen, der har det overordnede ansvar for de kliniske forskere, som deltager i en multicenterafprøvning.

3.3. Artikel 4

3.3.1. I den italienske version fremstår det ikke klart, at udtalelsen fra den etiske komité er obligatorisk, hvilket er en forringelse af forsøgspersonernes sikkerhed. Der bør derfor tilføjes et »obbligatoriamente« i stk. 2.

3.4. Artikel 7

3.4.1. Denne artikel er kernen i direktivforslaget. Overholdelsen af god klinisk praksis, obligatorisk positiv udtalelse fra en etisk komité og medlemsstaternes mulighed for at gribe ind udgør efter ØSU's mening en tilstrækkelig garanti for forsøgspersonen og muliggør en ensartet fremgangsmåde i alle medlemsstaterne.

3.4.2. Der kunne indføres en særlig undtagelse fra denne fremgangsmåde for gen- og celleterapiprodukter, da dette er et særligt ømtåleligt område. Disse produkter er underlagt central registrering, og derfor kunne Kommissionen allerede på nuværende tidspunkt overveje at stille krav om, at der, før der påbegyndes klinisk afprøvning af disse produkter, skal foreligge en positiv udtalelse fra Lægemiddelagenturet, som har ansvaret for den centrale godkendelsesprocedure for højteknologiske produkter.

3.4.3. For at undgå administrativt dobbeltarbejde bør det fremgå klart, at det er de samme videnskabelige oplysninger, der skal fremlægges for de nationale myndigheder og den etiske komité.

3.5. Artikel 8

3.5.1. Der bør fastlægges strenge krav om databeskyttelse og om fortrolig behandling af igangværende forsøg.

3.6. Artikel 9

3.6.1. I de tilfælde, hvor en klinisk afprøvning stilles i bero eller forbydes, vil det være hensigtsmæssigt, at der indføjes en forpligtelse til også at underrette sponsor og ikke kun Kommissionen og medlemsstaterne, før der træffes afgørelse.

3.7. Artikel 10

3.7.1. Det forekommer hensigtsmæssigt at anvende bestemmelserne om god fremstillingspraksis i forbindelse med testpræparater i overensstemmelse med direktiv 91/356/EØF ().

3.8. Artikel 13

ØSU anbefaler, at de omtalte procedurer og definitioner bringes i overensstemmelse med Den Internationale Harmoniseringskonference.

Bruxelles, den 28. januar 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT C 306 af 8.10.1997, s. 9.

() Den Internationale Konference om Harmonisering af tekniske krav til registrering af Humanlægemidler.

() Europarådet, Europæisk traktatserie nr. 164, Oviedo, 4. april 1997.

() EFT C 97 af 1.4.1996.

() EFT L 193 af 17.7.1991.