KORMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(91) 459 ende I i g udg. 
Bruxelles, den 5. marts 1992 
Forslag ti I 
RÅDETS FORORDNING (EØF) 
om industrivirksomheders frivillige deltagelse i 
en fællesskabsordning for miljørevision 
(forelagt af Kommissionen) 

- 2 -
BEGRUNDELSE 
I INDLEDNING 
A- Fællesskabets politik 
1. I Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, 
artikel 130R, fastlægges målsætningerne for Fællesskabets virke på 
miljøområdet samt de principper, som danner grundlaget for Fælles­
skabets handling. 
Målsætningerne sigter mod bevaring, beskyttelse og forbedring af 
miljøkvaliteten, beskyttelse af menneskers sundhed og sikring af 
forsigtig og fornuftig udnyttelse af naturens ressourcer. 
For at nå disse målsætninger skal Fællesskabets virke især bygge på 
princippet om forebyggende indgreb i forbindelse med virkningerne på 
miljøet, navnlig ved kilden, samt på princippet om, at forureneren 
betaler. 
2. Målsætningerne og principperne er nøje beskrevet i de forskellige 
handlingsprogrammer på miljøområdet, som Fællesskabet har gennemført 
siden 1973. Navnlig i det fjerde handlingsprogram, som Rådet vedtog for 
perioden 1987-1992 i sin resolution af 19. oktober 1987(1), 
understreges nødvendigheden af at udvikle en mere integreret politik 
til fremme af global miljøpolitik og begrænsning af forurening ved 
kilden. I henhold til resolutionen skal Fællesskabets handling 
endvidere koncentreres om visse højt prioriterede områder, som 
tilvejebringelse af oplysninger ti I og inddragelse af offentligheden i 
beslutningsprocessen, og der fremlægges forslag om særlige 
foranstaltninger til støtte for små og mellemstore virksomheder. 
B. Grundlæggende målsætninger for dette initiativ 
I kraft af stigende regulering, navnlig i forbindelse med Fællesskabets 
miljølovgivning, pålægges fremstillingsvirksomheder især inden for 
industrien ansvar og opgaver af stadig voksende omfang, kompleksitet og 
betydning på miljøbeskyttelsesområdet. 
2. Disse forpligtelser og ansvar vedrører forhold som identificering og 
vurdering af miljørisici og -gener, samt bekæmpelse eller eventuelt 
begrænsning af sådanne risici. Virksomhederne ønsker ligeledes at 
forbedre deres image i offentligheden og styrke deres retssikkerhed 
gennem en informationspolitik vendt mod en offentlighed, som i 
voksende grad ønsker gennemskuelighed omkring virksomhedernes 
miljøforhold, forholdet til forbrugerne og befolkningen som helhed, 
især på lokalt plan. 
(1) EFT nr. C 70 af 18.3.1987, s. 1 
- 3 -
I lyset af de vanskeligheder, som dette ansvar forårsager, og som 
undertiden udgør intet mindre end en udfordring, må virksomhederne 
med voksende disciplin udvælge og styre deres potentielt skadelige 
aktiviteter. Store virksomheder arbejder på at indføre bedre, mere 
velorganiserede og mere effektive systemer til overvågning af 
arbejdsgange, som indvirker på miljøet. 
Visse sammenslutninger og faglige organisationer har i de senere år 
bestræbt sig på at øge medlemmernes bevidsthed om dette spørgsmål. Der 
er udarbejdet programmer, adfærdskodeks og retningslinier til fremme af 
virksomhedernes systematiske integrering af miljøhensyn i deres 
virksomhedspolitik. Oplysningskampagner om miljørevisioner er blandt 
de aktioner, der gennemføres. Formålet med miljørevisioner er at 
foretage mere dybtgående kontrol af, om gældende bestemmelser 
overholdes, at vurdere effektiviteten af virksomhedens organisation og 
ledelse, og at finde muligheder for forbedring af miljøindsatsen, 
samtidigt med at anlægsudgifter og driftsomkostninger til 
miljøbeskyttelse udnyttes bedst muligt. "Responsible Care Programme" 
inden for den europæiske kemiske industri er et godt eksempel herpå. 
I nogle medlemsstater er denne indsats fulgt op af særlige aktioner 
iværksat af de offentlige myndigheder med henblik på at udvikle 
tilsvarende praksis. 
Der er store forskelle mellem bevidstheden om disse spørgsmål i de 
forskellige medlemsstater, og miljørevision, som er forbeholdt store 
virksomheder, udvikler sig kun sporadisk og er et ukendt fænomen på 
områder, hvor den1 kunne være til betydelig gavn både for virksomhederne 
og for samfundet som helhed. 
Hovedformålene med den valgte ordning er at fremme udbredelsen af bedre 
miljøforvaltningsmetoder og anspore virksomhederne til så fuldstændigt 
og systematisk som muligt at anvende standarder, kriterier og 
målsætninger med et højt beskyttelsesniveau. 
Baggrunden for den valgte metode 
Som reaktion herpå anser Kommissionen det for hensigtsmæssigt at fremme 
indførelsen af en systematisk og fast styring af de miljømæssige 
aspekter. Det er med dette mål for øje, at der med dette forslag til 
forordning indføres en mi IJørevisionsordning, som hviler på frivillig 
deltagelse, og som er rettet mod industrivirksomheder. 
Virksomheder, som frivilligt vælger at deltage i ordningen, forpligter 
sig til for alle aktiviteter på et givet produktionsanlæg at indføre en 
"mi IJøbeskyttelsesordning" og regelmæssigt og systematisk at vurdere 
deres miljøniveau, virksomhederne forpligter sig desuden til at give 
offentligheden relevante og objektive oplysninger om 
beskyttelsesniveauet og planerne på miljøområdet. 
- 4 -
2. Generelt indebærer beskyt te Isesordn i naen. at virksomheden skal foretage 
en forudgående vurdering af de miljømæssige virkninger af aktiviteterne 
på anlægsområdet. Den omfatter en DO I i 11k. som foreligger i skriftlig 
form (normalt gældende for hele virksomheden), suppleret af et program 
over foranstaltninger vedrørende alle aktiviteter på det pågældende 
anlægsområde, og et styrIngssystem med organisatoriske 
dotai lop lysninger og procedurer, som er nødvendige for at kunne anvende 
værktøjerne. 
Miljørevisionen er nøgleelementet i dette styringssystem. Det er det 
værktøj, virksomheden regelmæssigt anvender for at kontrollere, om 
beskyttelsesordningen fungerer ordentligt. Ved udarbejdelse af dette 
forslag til forordning er der lagt særligt vægt på definitionen af 
kriterier og procedurer til gennemførelse af revisionen uden at ændre 
selve revisionens art eller lægge hindringer i vejen for dens 
gennemførelse. 
3. Virksomhedens troværdighed med hensyn til de gennemførte foranstalt­
ninger og forpligtelser sikres gennem objektive og relevante 
oplysninger til offentligheden i form af en mi Iløredegørelse. som 
beskriver virksomhedens miljøniveau og -planer og underkastes en formel 
validering ved en godkendt uafhængig verifikator på basis af den 
miljørevision, virksomheden har udført, og dens resultater. 
I betragtning af oplysningernes betydning indeholder dette forslag til 
forordning passende bestemmelser om indholdet af oplysningerne i 
miljøredegørelsen, betingelserne for valideringen heraf og de 
uafhængige ver ifikatorers nødvendige beføjelser og ansvar. 
4. Til gengæld for virksomhedens overholdelse af de krav, deltagelse i 
mi Ijørevisionsordningen indebærer, kan de deltagende virksomheder drage 
fordel af deres forpligtelser ved at forbedre deres image gennem 
anvendelse af et logo. Der er også bestemmelser om særlige foranstalt­
ninger til hjælp for små og mellemstore virksomheder. 
5. Denne begrundelse fremlægger de valg, Kommissionen har truffet, og 
giver en grundig beskrivelse af den foreslåede angrebsvinkel og den 
ordning, der skal indføres. 
- 5 -
II. SITUATIONEN I MEDLEMSSTATERNE OG ENKELTE ANDRE LANDE 
A. Situationen uden for Fællesskabet 
USA oo Canada 
1. i USA er der en række aktiviteter - som fremstillingsvirksomheder 
udfører, enten på grundlag af myndighedskrav eller i kraft af en 
virksomhedsaftale - som har relation til begrebet miljørevision. 
Blandt de mest 
repræsentative er følgende: 
- "Compliance auditing", overvågning af regelhåndhævelse, somanbefales 
af EPA, 
- "Responsible Care Programme", som er udviklet af den kemiske 
industr i, 
- visse forpligtelser i forbindelse med "Toxic Release Inventory" 
lovgivning (SARA 5313). 
2. I lyset af ændrede politiske vilkår og efter flere års drøftelser opgav 
den amerikanske miljøstyrelse (EPA) i 1979 planerne om at indføre en 
obligatorisk uafhængig revisionsordning, hvis formål var at 
kontrollere, om visse industrielle virksomheder overholdt 
myndighedernes krav til udledninger til luft og vand. 
EPA viderefører imidlertid bestræbelserne på at fremme sådanne 
ordninger gennem sær I ige kampagner og støtte til lokale myndigheder og 
industr i virksomheder. 
I juli 1986 offentliggjorde EPA en politisk redegøre Ise^2^ med det 
sigte at fremme virksomhedernes indførelse af revisionsproceduren samt 
oplysningsmateriale omkring den metode, som skulle bruges. I redegørel­
sen fastlægges vilkårene, hvorunder EPA kan påbyde virksomheder, der 
ikke overholder gældende bestemmelser, at gennemføre miljørevision 
forud for påbudt indførelse af et passende program til sikring af, at 
reglerne overholdes. Endvidere fastlægges principperne for EPA's 
tilsynsfunktion med henblik på at sikre, at den positivt medvirker til 
virksomhedernes miljørevisionen. 
I 1989<3) blev redegørelsen fulgt op af en omfattende samling af 
principper og ordninger om gennemførelse af revisioner i føderale 
industr i virksomheder. 
(2) Fed.Reg./Vol . 51 No. 131 of 9.7.86 - Ref: OPPO-FRL-3046-6(2). 
(3) - Environmental Audit Programme - Design Guidelines for Federal 
Agencies; - EPA 130/4-89/001 - august 1989; - Generic Protocol for 
Environmental Audits at Federal Facilities - EPA/130/4-89/002 - august 
1989. 
- 6 -
3. Inden for rammerne af "Superfund Amendment and Reauthorization Act" 
(SARA) fra 1986<4> fastlægges i Afsnit III pligten til at indberette 
udledninger af visse toksiske stoffer til miljøet (luft, vand, affald, 
Jord). 
Ordningens omfang fastlægges i en liste over ca. 100 stoffer. Alle 
virksomheder, der arbejder med forhold, der er omfattet af ordningen, 
er indberetningspl igt ige, hvis de bruger mindst 12 tons/år af et af 
stofferne som grundlag for fremstillingsvirksomheden eller mindst 5 
tons/år for tilknyttede funktioner (vedligeholdelse, rengøring osv.). 
Siden 1988 har omtrent 20,000 industrivirksomheder udarbejdet årlige 
redegørelser til myndighederne om direkte udledninger til miljøet og 
produktion af toksisk affald. 
Afsnit III i SARA indeholdt oprindeligt ikke bestemmelser om 
begrænsning af industriudledninger af toksiske stoffer. Det er 
imidlertid interessant at bemærke, at fra 1988 blev de oplysninger, 
myndighederne indsamlede og videreformidlede, hovedsageligt brugt af 
virksomhederne selv. De var bekymrede for virksomhedens image og øgede 
af sig selv deres egenkontrol med de vigtigste forureningskilder i 
produktionen. Nogle virksomheder besluttede hurtigt at investere i 
foranstaltninger til begrænsning af de mest skadelige udledninger. 
Også myndighederne i de enkelte stater har gjort brug af oplysningerne, 
og ca. 12 stater supplerede SARA-reglerne med særbestemmelser om 
begrænsning af anvendelse og udledning af visse toksiske stoffer. 
Endelig har EPA for' USA som helhed udarbejdet et særligt interessant 
resume af de indsamlede data<5), og brugt denne statistik som 
begrundelse for en ny lov om luftkvalitet (Clean Air Aet 1990) ved at 
påvise, at 80% af alle industriudledninger af toksiske stoffer til 
atmosfæren ikke var omfattet af nogen lovgivning. 
4. Parallelt hermed har "Responsible Care Programme", som i 1988 blev 
vedtaget af den amerikanske og den canadiske kemiske industri (CMA), 
vundet stigende anerkendelse i Europa, først og fremmest under hoved­
overskriften "commitment to progress". 
I kraft af denne ordning er virksomhederne moralsk forpligtet til at 
efterleve en række regler for forsvarlig miljøforvaltning. 
Principperne, der ligger til grund for kravene, ligger på linie med 
retningslinierne i dette forslag, men er på visse områder knap så 
vidtgående. 
(4) Toxic Chemical Release Inventory. Reporting Package. EPA/560/4. 91-001, 
januar 1991. 
(5) 1988 Toxic Release Inventory National Report - EPA 560/4-90-017, 
september 1990. 
- 7 -
Hovedformålet er at håndhæve gældende regler, at begrænse med­
arbejdernes risiko til et acceptabelt niveau, at formidle relevante 
oplysninger til kunder og offentligheden om eventuelle risici ved de 
markedsførte produkter, at sørge for, at produkterne anvendes og 
bortskaffes under passende sikkerhedsforskrifter, og at inddrage 
væsentlige miljøhensyn i udformningen af nye produkter. 
Det skal bemærkes, at i forbindelse med de praktiske henstillinger om 
formelle styrings- og tiIsynsprocedurer, som skal indføres med henblik 
på gennemførelse af de forskellige principper, prioriterer 
"Responsible Care"-programmet miljørevisionen som vurderings-og 
tiIsynsværktøJ meget højt. 
Sver ige 
5. I 1987 indledtes i Sverige arbejdet omkring udarbejdelsen af en lov, 
som blev færdiggjort i 1988. I henhold til loven skal ca. 6000 
industrivirksomheder fra 1991 til myndighederne fremsende en årligt 
rapport om håndhævelse af gældende bestemmelser. Rapporten er 
tilgængelig for offentligheden. 
Ifølge lovforslaget skal de årlige rapporter fra de 600 største 
virksomheder gennemgås af en uafhængig rev i s ions instans. Ifølge 
planerne skal rapporten og verifikationen heraf danne grundlaget for 
myndighedernes tilrettelæggelse af tilsynsvirksomheden og gennemførelse 
af programmer til eventuel opstramning af miljøhensynene i 
virksomheden. Denne bestemmelse blev til sidst trukket tilbage på grund 
af de vanskeligheder, den indebar for virksomhederne og for 
t i Isynsmynd i ghederne. 
Selv om bestemmelsen blev trukket tilbage, fremlagde den svenske 
industrisammenslutning imidlertid et række initiativer til fremme af 
miljørevision, og en række virksomheder reagerede positivt og udformede 
deres egne revisionsprogrammer. 
- 8 -
B. Situationen i medlemsstaterne 
Der er i øjeblikket ingen medlemsstater, der har særlig lovgivning om 
procedurer for virksomhedernes forvaltningen af miljømæssige forhold. 
Dog har nogle medlemsstater indført bestemmelser om relevant 
handlemåde omkring visse forhold, eller har indført særlige fremme- og 
støtteprogrammer. 
Frankrig 
1. Ca. 50.000 industrivirksomheder er underlagt en tilladelsesordning, 
som administreres af myndighederne i præfekturerne i henhold til lov om 
listevirksomheder (lov af 19. Juli 1976). 
Tilladelserne meddeles individuelt, efter at der er gennemført en 
offentlig høring om miljøvirkninger og forebyggelse af ulykker. 
Tilladelserne gives på betingelse af, at virksomhederne overholder en 
række bestemmelser om almindelig arbejdstilrettelæggelse og 
driftsvilkår med henblik på beskyttelse af miljøet og navnlig 
begrænsning af udledninger til miljøet (vand, luft, Jord), 
affaldsforvaltning og forebyggelse af ulykker. 
Kravene fastlægges særskilt for den enkelte virksomhed under 
hensyntagen til særlige ministerielle vejledninger, heriblandt navnlig: 
- ministerielt cirkulære af 28. marts 1988, hvorunder 
tilsynsmyndighederne gradvist skal indføre egenkontrol af 
udledninger til luft og vand under myndighedernes tilsyn og 
statistiske kontrol. Bestemmelserne gælder for store 
i ndust ri v i rksomheder. 
Over 1000 virksomheder er i øjeblikket underlagt ordningen, og 
Miljøministeriet står for indsamling af tilgængelige data. Siden 
1988 har ministeriet offentliggjort en oversigt*6^ over de 
vigtigste industriudledninger, hvori der for 23 vandforurenende 
stoffer og 13' luftforurenende stoffer klart er anført de pågældende 
virksomheders 'navn og middel ud ledninger pr. dag. 
- ministerielt cirkulære af 28. marts 1991, ifølge hvilket samme 
tilsynsmyndigheder skal pålægge de højst prioriterede virksomhederne 
i deres område at gennemføre undersøgelser om deres 
affaldsforvaltning. For så vidt angår dette særlige aspekt af 
produktion, bortskaffelse og genanvendelse af affald, synes 
undersøgelserne helt at svare til miljørevision. 
Tilsynsmyndighederne har imidlertid ingen pligt til at sikre, at 
resultaterne af disse undersøgelser falder ind under særlige regler 
for offentliggørelse. 
(6) Ministère de l'Environnement; Direction de l'Eau, de la Prévention des 
Pollutions Industrielles et des Risques, Service de l'Environnement 
Industriel, Cartographie de la pollution industrielle - Principeaux 
rejets - december 1987, maj 1989, september 1990. 
- 9 -
Neder I andene 
2. I august 1989 offentliggjorde regeringen som en del af et flerårigt 
miljøhandlingsprogram visse bestemmelser<7), hvorunder virksomheder, 
hvis aktiviteter indvirker særligt kraftigt på miljøet, skal indføre et 
internt miljøbeskyttelsessystem. Systemet omfatter: intern formel 
beskrivelse af virksomhedens politik fra virksomhedens øverste ledelse; 
foranstaltninger til indførelse af væsentlige miljøbeskyttelseshensyn 
i al produktions- og styringsvirksomhed; miljøprogrammer til gennem­
førelse af politikken i alle virksomheder samt arbejdsmæssige og 
organisationsmæssige foranstaltninger i hver enhed omkring tilsyn med 
udledninger; uddannelse og oplysning til medarbejderne; periodisk 
udsendelse af rapport til myndighederne, og gennemførelse af et 
program vedrørende internt tilsyn gennem mi Ilørevision. 
Disse foranstaltninger, som vedrører ca. 12.000 højt prioriterede 
virksomheder, har i øjeblikket form af henst i I I inaer. men officielle 
publikationer nævner muligheden af, at der skal indføres obligatoriske 
ordninger, hvis henstillingerne ikke inden udgangen af 1992 har givet 
tilstrækkelige resultater. 
Desuden er der bestemmelser om en forenklet intern beskyttelsesordning 
for mindre virksomheder, som skal have driftsti I ladelse i henhold til 
lov om miljøbeskyttelse (ca. 250.000 virksomheder). 
Det Forenede Kongerige 
3. disse forslag om obligatorisk indførelse af miljørevision, som blev 
behandlet i forbindelse med udarbejdelsen af nye love (Enterprise Aet 
1989, Environmental Protection Act 1990), blev ikke vedtaget. Den 
britiske regering går dog klart ind for indførelse af miljørevisioner 
på frivilligt grundlag, og den opmuntrer store virksomheder til at 
udvikle egne revisionsprogrammer og formidle oplysninger om 
miljøforholdene på virksomhederne. 
Ir land 
4. I medfør af en særlig lovregel (Environmental Protection Agency Bill, 
1990, § 7) spiller den irske miljøstyrelse en særlig rolle i 
forbindelse med miljørevision. 
Styrelsen skal blandt andet indsamle viden om kriterier, principper og 
passende metodologi til gennemførelse af revisioner, udarbejde 
retningslinier for anvendelsen og igangsætte aktiviteter med henblik på 
at bevidstgøre og uddanne især små og mellemstore virksomheder omkring 
dette spørgsmål. 
ANDRE MEDLEMSSTATER 
Kommissionen har ikke kendskab til andre særlige aktiviteter i de øvrige 
medlemsstater, som helt eller delvist dækker spørgsmål, der er omhandlet i 
dette forslag til forordning. 
(7) Milieuzorg, Tweede Kamer, 1989-90, 20.633 no. 4. 
- 10 -
III. ALMINDELIGE BEMÆRKNINGER TIL FORSLAGET TIL FORORDNING 
A- Uudnyttede muligheder i traditionelle regelbaserede ordninger til 
fremme af mi Iløhensynene i risikobetonet virksomhed 
1. En generel undersøgelse af den nuværende situation i Det Europæiske 
Økonomiske Fællesskab viser, at ingen af medlemsstaterne i øjeblikket 
har særlige bestemmelser om obligatorisk miljørevision. På den anden 
side har en lang række medlemsstater følt et behov for, enten i form af 
myndighedskrav, i samarbejde med industrien, eller - mere uformelt -
som en del af deres administrative praksis, at udvikle særlige 
foranstaltninger til direkte gennemførelse af miljørevisioner eller 
med henblik på målsætninger i direkte forbindelse med sådan praksis. 
2. De forskellige foranstaltninger har ifølge deres natur som direkte 
målsætning at supplere traditionelle myndighedskrav. som 
medlemsstaterne i de seneste år har arbejdet med, enten på eget 
initiativ eller som konsekvens af stramningen af fællesskabslov­
givningen om bekæmpelse af industri forurening. 
Gennem indførelse af emissionskrav for mi IJøforurenende stoffer har den 
traditionelle metode allerede frembragt konkrete resultater for 
bekæmpelsen af problemer forårsaget af udledning af bestemte skadelige 
stoffer til det omgivende miljø, eller har begrænset virkningen af 
specifik industriel virksomhed. 
3. Den traditionelle metode slår imidlertid ikke til, når det drejer sig 
om at fremme virksomhedernes ledelseseffekt ivitet i forbindelse med 
væsentlige miljøbeskyttelseshensyn. Dette aspekt ser dog i øjeblikket 
ikke ud til at kunne indgå i et generelt obligatorisk tiltag. 
B. Forbedring af oplysninger til offentligheden vedrørende virksom­
hedernes miljøniveau og -planer 
4. Som bekendt indeholder Fællesskabets lovgivning ikke særlige 
bestemmelser til fremme af oplysninger til offentligheden om vilkårene 
for risikobetonede industrielle virksomheders håndhævelse af fælles­
skabsbestemmelser under udøvelsen af deres virksomhed. 
5. Direktiv 90/313/EØF af 7.6.1990(Q) indeholder bestemmelser om fri 
offentlig adgang til oplysninger, som myndighederne ligger inde med 
vedrørende miljøbeskyttelse. Der fastlægges således kriterier og 
garantier for formidling af oplysninger samt bestemmelser om de 
vilkår, hvorunder oplysninger ikke kan gives. Det er imidlertid ikke et 
værktøj, der kan bruges ti I at indsamle sådanne oplysninger. 
6. I et andet direktiv 85/337/EØF af 27.6.1985<9> om vurdering af 
virkningerne på miljøet af visse offentlige og private projekter 
fastlægges bestemmelser om vurdering af virkningerne af industriel 
virksomhed og visse andre potentielt miljøskadelige aktiviteter, inden 
tilladelse kan meddeles. Der er bestemmelser om obligatorisk offentlig 
adgang til oplysninger fremskaffet i forbindelse med tilladelsen, og om 
offentlig høring omkring meddelelse af tilladelse til de største 
projekter. I praksis beror fastsættelsen af kriterier for størrelsen og 
omfanget af aktiviteter, der hører ind under bestemmelserne, i høj grad 
på medlemsstaternes skøn, og direktivet omfatter kun nye store 
projekter. 
(8) EFT nr. L 158 af 23.6.1990, s. 56 
(9) EFT nr. L 175 af 9.7.1985, s. 40. 
- 11 -
7. Under det omfattende arbejde, som Fællesskabet udførte under 
tilrettelæggelsen af oplysningskampagner om risikobetonede industrielle 
aktiviteter, afsløredes imidlertid et stærkt offentlig ønske om generel 
information - som ligger ud over forhold omkring industriel sikkerhed -
om foranstaltninger til forebyggelse af forurening og gener og om 
industriens udledninger til miljøet. Som eksempel herpå skal nævnes det 
initiativ, som Frankrig nyligt tog som svar på et særligt kraftigt 
ønske i industriområdet FOS - Etang de BERRE. Det bestod i, at der med 
økonomisk støtte fra Kommissionen blev oprettet et informationscenter 
vedrørende alle aktiviteter i Provence-Alpes-Côte d'Azur. Efter 
planerne vil centret snart kunne videreformidle et resume af de 
oplysninger, de lokale myndigheder indsamler i forbindelse med den 
ovenfor beskrevne egenkontrol. 
C Begrebet ml Iiørevision 
Opr inde I se 
1. Anvendelsen af miljørevision i begrænset form sås først i Nordamerika i 
anden halvdel af 1970'erne i store kemiske virksomheder, og var et 
resultat af den voksende regulering og af forekomsten af en række 
ulykker. Miljørevision med henblik på regelhåndhævelse fandt sted efter 
anmodning fra en række offentlige organisationer med ansvar for 
revision af firmaers økonomiske regnskab, og lå således i direkte 
forlængelse af den økonomiske revision. 
Formålet var at oplyse aktionærerne om, hvorledes gældende regler blev 
overholdt, som udtryk for virksomhedens sårbarhed i relation til den 
skade, den kunne forvolde på miljøet. 
Industrivirksomheder tog senere denne praksis op på frivilligt grundlag 
og brugte den som et internt ledelsesværktøj. 
Definition 
2. I november 1988 offentliggjorte det internationale handelskammer et 
dokument om miljørevision. Ifølge organisationens definition af en 
revision, som synes at svare til den revisionstype, der normalt 
anbefales, er miljørevision et ledelsesværktøj. som for en given 
industrivirksomhed består i systematisk. periodisk og objektiv 
evaluering af tilrettelæggelse, styringssystemer og udstyr, som 
anvendes for at vurdere virksomhedens påvirkning af det omgivende 
miljø. Målsætningen er at lette tilsynet og samtidigt få klarhed over, 
om virksomheden overholder intern politik og gældende myndighedskrav. 
Siden da har definitionen vundet bred anerkendelse i industrielle 
kredse og er næsten uforandret brugt af den irske regering I dens 
beskrivelse af opgaver i den irske miljøstyrelse, som blev oprettet i 
1990 (se afsnit I I.B). 
12 
Kommissionen har derfor valgt at anvende Det Internationale 
Handelskammers definition i forbindelse med nærværende forslag til 
forordning. 
Betydning og omfang 
3. Det skal her erindres, at det således definerede revisionsbegreb 
vedrører evaluering af miljøstyringsfunktionen i den virksomhed, hvor 
revisionen finder sted. Vurdering af miljøvirkningerne af aktiviteter i 
virksomheden, og tilvejebringelse af oplysninger og data specielt t i I 
offentIigheden er selvfølgelig en forudsætning for enhver meningsfuld 
evaluering af miljøniveauet. 
4. For at sikre, at miljørevisionen fungerer hensigtsmæssigt, må 
virksomheden allerede råde over et fuldstændigt ledelsessystem til 
fastlæggelse, planlægning, tilsyn og styring af virksomhedens 
miljømæssige "adfærd". Revisionen bliver altså et nøgleelement i 
ledelsesorgan i sat ionen, idet det faktisk er det vigtigste værktøj i 
virksomheden til periodisk kontrol af, om systemet er hensigtsmæssigt 
og fungerer tilfredsstillende. 
5. Kommissionen har fundet det vigtigt at indbygge miljørevisionen i et 
bredere system med bredere perspektiver og således muliggøre konsistent 
opnåelse af de ønskede målsætninger. 
D. Fordele ved en frivillig ordning 
1. Kommissionen foreslår en ordning, der bygger på frivillig deltagelse, i 
første omgang for en periode på 4 år. 
Det foreslåede system skal mot ivere virksomhederne umiddelbart og 
forbedre deres miljøniveau ved at være disciplinerede i forhold 
omkring miljøstyringsfunktionen (som bygger på et internt 
miljøbeskyttelsessystem og periodisk gennemførelse af revision), og 
ved at oplyse offentligheden om deres resultater og planer på 
miljøområdet (gennem regelmæssig fremlæggelse af en særlig 
miljørapport). 
Det frivillige aspekt i den foreslåede ordning er fuldt foreneligt med 
Kommissionens målsætninger, som først og fremmest består i at give ny 
fremdr ift til virksomhedernes miljøindsats, uanset hvor store de er, 
eller hvad de arbejder med, at opmuntre virksomhederne til ansvarlig 
adfærd, og lette informationsstrømmen til og medbestemmelse for 
offentligheden - alt sammen i tilslutning til den traditionelle 
regelfastsættelse. 
2. Den frivillige ordnings troværdighed sikres gennem systematisk 
gennemførelse af en formel verifikation, som omfatter dels virksom­
hedens opfyldelse af krav ved gennemførelse af revisionen, dels 
grundigheden og objektiviteten af de fremlagte oplysninger. Kontrollen 
foretages af en uafhængig og godkendt verifikator. 
- 13 -
Eksempler viser, at nogle virksomheder, som ønsker at deres indsats på 
miljøområdet skal være troværdig, allerede har indført 
miljøevalueringer og har ladet de til offentligheden udarbejdede 
rapporter om resultaterne af evalueringen kontrollere af anerkendte 
uafhængige udefra kommende instanser^10*. 
E. Vigtige elementer i det planlagte system 
1. Den frivillige deltagelse i mi Ijørevisionsordningen foreslås alle 
virksomheder, som er beskæftiget med industrielle aktiviteter på et 
givet produkt ionsan Iægsområde. 
2. Deltagelse i ordningen giver virksomheden ret til et logo specielt for 
det pågældende anlægsområde, som den kan anvende på betingelse af, at 
dets nøjagtige betydning, som ikke er repræsentativ for produktets 
iboende miljøegenskaber, er let at forstå. 
3. Hver medlemsstat udarbejder en officiel fortegnelse over de deltagende 
virksomheder, som hvert år tilsendes Kommissionen, der offentliggør de 
samlede oplysninger i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
4. Virksomheder, som deltager i ordningen, skal opfylde følgende 
bet ingelser: 
- de skal foretage en mi I løgennemgang af det pågældende anlægsområde, 
hvori belyses faktiske og potentielle problemer i forbindelse med 
anlægsområdets drift. Vurderinger af virkningerne på miljøet, som 
allerede er gennemført i overensstemmelse med 
fællesskabslovgivning, kan danne grundlag for evalueringen, 
- på grundlag af resultaterne af gennemgangen skal de indføre en 
intern mi Iløbéskyttelsesordning. som bygger på følgende skriftligt 
fremlagte elementer: en vlrksomhedspolit ik for selskabet som 
helhed, et gennemføre Isesprogram for det pågældende anlægsområde, 
og et styringssystem med organisatoriske tiltag og arbejdsgange i 
relation til gennemførelse af og tilsyn med programmet. Dette 
styringssystem omfatter navnlig det revisionsprogram, som 
virksomheden har iværksat specielt i denne forbindelse efter de i 
dette forslag anførte principper, kriterier og metoder, 
- efter hver intern revision skal de udarbejde en mi Iløredegørelse 
til offentligheden, hvori der objektivt, fyldestgørende og 
hensigtsmæssigt redegøres for problemer, som er bragt for dagen 
under miljøgennemgangen, med kvantificerede data om anlægområdets 
miljøniveau, resume af politik, program og målsætninger, samt 
oplysninger om planer og skridt, som er taget for at nå disse 
målsætninger, 
lade en godkendt verifikator gennemgå og val idere revisionspro-
ceduren og miljøredegørelsen. 
(10) NORSK HYDRO UK Environmental Report, med LLoyd's Register Statement, 
oktober 1990. Norsk Hydro UK Ltd. TWICKENHAM, Middel sex TW1 1EE. 
- 14 -
Hver af medlemsstaterne sørger for at indføre en godkende Isesordn i ng. 
som danner grundlaget for indførelse og anvendelse af passende 
procedurer for godkendelse af de ver ifikatorer, der skal validere 
revisionen og miljørapporten. Medlemsstaterne kan give denne opgave 
til eksisterende organer, forudsat de med hensyn til kompetence og 
viden overholder betingelserne og kriterierne, som er fastlagt i 
forslaget til forordning. 
- 15 -
IV. BESKRIVELSE AF DE ENKELTE ARTIKLER 
ARTIKEL 1 
I artikel 1 fastlægges mi IJørevisionsordningen og målsætningerne herfor. 
Virksomheder i industrisektoren kan frivilligt deltage i 
mi Ijørevisionsordningen, som udgør en fællesskabsramme. 
Ordningens hovedmål er at højne industriaktiviteters miljøniveau og således 
bidrage til miljøbeskyttelsen. 
Deltagende virksomheder skal oprette en miljøbeskyttelsesordning, foretage 
en evaluering af denne ordning og meddele offentligheden resultaterne 
heraf. 
ARTIKEL 2 
I denne artikel defineres de væsentligste begreber i forordningen. 
Kun de udtryk, der her anvendes med en specifik mening, er defineret. 
Mi Ijøgennemgang 
Denne er udgangspunktet for hele miljørevisionen. Det drejer sig om en 
tilbundsgående undersøgelse af aktiviteternes samspil med miljøet på et 
produktionsanlæg. Den omfatter fastlæggelse og analyse af generelle 
problemer, fastlæggelse af de pågældendes aktiviteters virkninger på 
miljøet og vurdering af resultaterne af de samlede foranstaltninger og 
iværksatte ordninger. 
Til forskel fra undersøgelse af projekters virkninger, sigter denne 
gennemgang mod at beskrive de faktiske forhold og ikke at opstille modeller 
over en hypotetisk situation. Den metode, der her skal anvendes, er således 
anderledes. 
Alle de i bilag 1 anførte væsentlige aspekter af miljøet omfattes af denne 
gennemgang. 
Mi Ijøbeskyttelsesordning 
Dette udtryk betegner alle de foranstaltninger, virksomheden iværksætter 
for at beskytte miljøet. 
Foranstaltningerne omfatter processer, tekniske anordninger, tiltag 
vedrørende tilrettelæggelse, styring, kontrol, beredskab osv. 
Samlet drejer det sig således om tekniske anordninger og styringssystemet. 
Nogle af de pågældende foranstaltninger iværksættes for at overholde 
gældende lovbestemmelser, andre udløber af virksomhedens politik og satte 
mål. 
Mi Iiøpolitik 
Det drejer sig om et dokument fra den øverste ledelse, hvori er fastlagt de 
overordnede mål og principper for virksomhedens miljøindsats. Disse mål og 
principper gælder for alle aktiviteter og på alle berørte produktionsanlæg. 
Miljøpolitikken kan omfatte kvantitative mål (f.eks. nedbringelse eller 
fjernelse af visse stoffers anvendelse eller udledning. 
- 16 -
Mi Ijøstyring 
Det drejer sig om den funktion, hvormed en virksomheds miljøpolitik 
fastlægges og iværksættes. 
Miljøstyring er et aspekt af virksomhedens generelle styringsfunktion. 
Mi Ijøstyr ingssvstem 
Miljøstyring konkretiseres gennem et styringssystem, dvs. 
organisationsstruktur, ansvarsplacering, handlemåde, procedure og 
arbejdsmetoder og den nødvendige ressourceallokering. 
Generelt er miljøstyringssystemet integreret i virksomhedens overordnede 
styr ingssystem. 
Både miljøstyringen og miljøstyringssystemet omfatter globale aspekter og 
aspekter, der er specifikke for det pågældende anlægsområde. 
Mi IJømåI sætninger 
Det drejer sig om detaljerede målsætninger, herunder kvantitative mål, som 
virksomheden har sat sig inden for miljøbeskyttelse, specielt for så vidt 
angår det pågældende anlægsområde, i lyset af den af den øverste ledelse 
fastlagte politik på området. 
Disse målsætninger ' kan omfatte nedbringelse af nogle konstaterede 
virkninger, forbedring af miljøkvaliteten, begrænsning af emissioner, 
affald, energiforbrug osv. 
Mi Iiøprogram 
Det drejer sig om en beskrivelse af de foranstaltninger, virksomheden har 
planlagt for inden for givne frister at imødekomme de fastsatte mål for det 
pågældende anlægsområde. 
Mi Ijørevision 
Den i forordningen anførte definition på miljørevision er overtaget fra Det 
Internationale Handelskammer; den afspejler den af de virksomheder, der 
foretager revision, mest anvendte metode, som i industrikredse fandt størst 
t iIslutning. 
Revisionen er et miljøstyringsinstrument, der omfatter kontrol og vurdering 
af miljøindsatsen henvendt til den øverste ledelse. 
Revisionen har i forbindelse med denne forordning som grundtræk at være 
regelmæssig, systematisk og objektiv. 
Revisionsproceduren omfatter en vurdering af organisation, styringssystem 
og udstyr i forhold til lovfæstede standarder, virksomhedens normer og de 
teknologiske normer, der svarer til den "bedste tilgængelige teknologi" med 
henblik på nedbringelse af forurening som fastlagt i 
fællesskabslovgivningen. 
Mi Ijøredegørelse 
De virksomheder, der deltager i mi Ijørevisionsordningen, udarbejder 
regelmæssigt dette dokument, hvori de oplyser offentligheden om især 
miljøindsatsen på hvert enkelt anlægsområde. 
- 17 -
Industr i virksomhed 
Forordningens anvendelsesområde omfatter udvindingsindustri en, 
fremstillingsindustrien, nogle grene af energiindustrlen og 
affaldsforvaltningsvirksomhed. Den anførte definition henviser til "NACE"-
klassificeringen over økonomiske aktiviteter i De Europæiske Fællesskaber. 
Virksomhed 
Virksomhed defineres bredt til forordningens formål: det drejer sig om alle 
offentlige eller private organisationer, der styrer aktiviteterne på et 
givet produktionsområde. 
Anlægsområde 
Definitionen på anlægsområde refererer til det geografiske sted, hvor de 
berørte aktiviteter udøves. Dette dækker ligeledes oplagring, 
infrastrukturer og udstyr. 
Godkendt mi IJøverifikator 
Det drejer sig om en person eller en organisation, der er godkendt i 
henhold til den procedure, medlemsstaterne har fastlagt i forbindelse med 
forordningen med henblik på validering af miljøredegørelserne. I 
forbindelse med indviklede aktiviteter kræver valideringen indsigt på mange 
områder, hvilket ikke altid findes hos en enkelt ekspert. Følgelig anføres 
der i godkendelsen det område, hvor den enkelte ekspert eller organisation 
har godkendelse til at arbejde som mi Ijøverifikator. 
Ansvarlige organisationer 
Det drejer sig om de organisationer, som medlemsstaterne overdrager 
følgende opgaver : 
modtage den oprindelige miljøredegørelse og oplysningerne i bilag IV 
modtage efterfølgende redegørelser 
deltage i indførelsen og ledelsen af godkendelsesordningerne for 
mi IJøver if ikatorer 
opstille, ajourføre og meddele Kommissionen listen over de 
anlægsområder, der deltager i mi IJørevisionsordningen. 
overvåge anvendelsen af logoet. 
ARTIKEL 3 
I denne artikel er fastlagt de forpligtelser, som gælder for de 
virksomheder, der beslutter frivilligt at deltage i 
mi Ijørevisionsordningen. I ordningen kan deltage de virksomheder, der 
udøver en eller flere af de ovenfor fastlagte industriaktiviteter. 
Forpligtelserne gælder for anlægsområdet. 
De grundlæggende forpligtelser er: 
foretage en indledende miljøgennemgang 
oprette en miljøbeskyttelsesordning på grundlag af resultaterne af 
gennemgangen 
- 18 -
foretage eller fâ foretaget regelmæssige og systematiske 
miljørevisioner af de pågældende aktiviteter 
udarbejde regelmæssige miljøredegørelser 
få redegørelserne valideret af godkendte mi IJøverifikatorer 
forelægge redegørelserne for den ansvarlige organisation og stille dem 
til rådighed for offentligheden. 
For at kunne deltago i systemet, skal den første validerede redegørelse 
forelægges den ansvarlige organisation. 
ARTIKEL 4 
Denne artikel drejer sig om standardisering af miljøstyringssystemerne, der 
er et vigtigt element i beskyttelsesordningen. Standardisering foretages af 
de europæiske standardiseringsorganer på foranledning af Kommissionen og på 
grundlag af kriterierne i bilag I. 
De pågældende standarder er et supplement til og en specifikation af EN 
29000-standarderne, der ved forordningens ikrafttrædelse vil være 
referencen ved fastlæggelse af styringssystemerne. 
ARTIKEL 5 
I denne artikel defineres arten og indholdet af den regelmæssige 
miljøredegørelse. Denne redegørelse udarbejdes på den pågældende 
virksomhedsledelses ansvar, bl.a. på grundlag af revisionsresultaterne. Den 
indeholder ligeledes oplysninger fra andre procedurer, såsom f.eks. 
emissionsoptegnelser. 
Redegørelsen er et ikke-teknisk dokument, der specielt udarbejdes til 
offentIigheden. 
Indholdet omfatter bl.a.: 
beskrivelse af de pågældende aktiviteter 
miljøproblemerne omkring disse aktiviteter 
fortegnelse over emissioner og affald, forbruget af energi og råstoffer 
virksomhedens miljøpolitik, -program og -målsætninger 
mi IJøniveauet. 
ARTIKEL 6 
Denne artikel indeholder bestemmelserne om tilrettelæggelse af revisionen 
og valideringen heraf. 
Revisionen foretages af virksomheden selv, hvis dens interne ordning 
indeholder det nødvendige hertil, eller af et eksternt organ, der 
anerkendes af medlemsstaten til at udføre denne opgave. 
ISO 10011-standarderhe gælder under alle omstændigheder. 
De godkendte mi IJøverifikatorers validering af redegørelserne foretages i 
overensstemmelse med kriterierne i bilag II. Ver ifikatorernes virksomhed er 
underkastet fortrolighedspr incippet. 
Koordinationen af valideringsprocedurerne og certificering af 
overensstemmelse med de i artikel 4 fastlagte standarder vil blive 
varetaget af Den Europæiske Organisation for Prøvning og Certificering. 
- 19 -
ARTIKEL 7 
I denne artikel er fastlagt bestemmelserne for godkendelse af 
mi IJøverifikatorer. Medlemsstaterne sørger for at indføre et 
godkendelsessystem, hvorved betingelserne og procedurerne for godkendelse 
fastlægges og anvendes. 
Der skal indhentes Kommissionens forudgående tilladelse til 
godkende Isessystemernes indførelse af betingelser og procedurer for at 
sikre harmonisering af valideringen overalt i Fællesskabet. Alle berørte 
parter (ansvar lige organ i sat ioner, industrisammenslutninger, ikke-statslige 
organisationer, fagforeninger) vil kunne deltage i indførelse og ledelse af 
disse systemer. 
Hvervet som verifikator vil automatisk være godkendt overalt i 
Fællesskabet. 
ARTIKEL 8 
Kommissionen opstiller en liste over de godkendte mi IJøverifikatorer og 
offentliggør den i De Europæiske Fællesskabers Tidende på basis af de 
nationale lister, som er opstillet af medlemsstaternes 
godkende Isessystemer. 
ARTIKEL 9 
I hver medlemsstat udarbejder den ansvarlige organisation en liste over de 
anlægsområder, der deltager i miljørevisionen. 
På basis af de nationale lister udarbejder Kommissionen en samlet liste, 
der revideres årligt, og som offentliggøres i EFT. 
Artikel 10 
Medlemsstaterne har pligt til inden 12 måneder efter forordningens 
vedtagelse at udpege de ansvarlige organisationer. 
ARTIKEL 11 
I denne artikel defineres betingelserne for at anvende miljørevisionens 
I ogo. 
Dette logo må ikke optræde hverken på produkter eller deres emballage. Det 
må heller ikke anvendes i reklame for produkterne. 
Derudover skal logoet altid ledsages-af benævnelsen for de anlægsområder, 
hvor miljørevisionen anvendes. 
Logoet må ikke anvendes i forbindelse med anlægsområder, hvor Fællesskabets 
eller landets foreskrifter ikke overholdes. 
De ansvarlige organisationer har beføjelse til at overvåge virksomhedernes 
anvendelse af logoet. 
ARTIKEL 12 
Medlemsstaterne kan fremme virksomhedernes deltagelse i 
mi IJørevisionsordningen gennem tiltag, der er i overensstemmelse med 
fællesskabsretten. Navnlig for så vidt angår SMV planlægges der 
hjælpestrukturer for at stille den nødvendige ekspertise og støtte til 
rådighed for disse virksomheder, så at de kan klare de specifikke 
vanskeligheder, der ellers måtte forhindre deres deltagelse i ordningen. 
- 20 -
Kommissionen vil ligeledes tage initiativ til at hjælpe SMV, for så vidt 
angår navnlig uddannelse, information og teknisk bistand. 
ARTIKEL 13 
Forordningen behandles påny fire år efter dens ikrafttrædelse på basis af 
den høstede erfaring. Ved denne lejlighed behandles bl.a. 
frivillighedsprincippet og ordningens rækkevidde. Afgørelserne om 
eventuelle ændringer træffes af Rådet med kvalificeret flertal. 
ARTIKEL 14 
Forordningen træder i kraft på dagen efter sin offentliggørelse og anvendes 
18 måneder efter dens ikrafttrædelse. 
Bi lag I 
I dette bilag fastlægges kriterierne for miljøbeskyttelsesordningerne og 
mi IJørevisionen. 
Navnlig fastsættes der i dette bilag de standarder, der skal anvendes (EN 
29000 for ordningerne og ISO 10011 for revisionen), de principper for god 
miljøstyring, der skal overholdes, og de emner der skal behandles ved 
miljøgennemgangen og miljørevisionerne. 
Beskyttelsesordningen er ligeledes fastlagt i detaljer her. 
For så vidt angår revisionen, fastlægges kravene til målsætninger, 
rækkevidde, organisation og ressourcer, planlægning og forberedelse, 
aktiviteter på anlægsområdet, rapporter og opfølgning. Revisionen skal 
foretages med 1-3 års mellemrum, og det overlades til virksomhedens ledeise 
inden for denne ramme at fastlægge regelmæssigheden for hver enkelt 
anlægsområde på basis af kriterier såsom de pågældende aktiviteters 
mi IJøvirkninger. 
Bi lag II 
Dette bilag vedrører godkendelse af ver ifikatorerne og deres opgaver. Der 
tages hensyn til standard EN 45012, for så vidt angår betingelser og 
procedurer for godkendelse. 
Ver ifikatorerne skal kontrollere, om virksomhederne overholder kravene i 
mi Ijørevisionsordningen. Det er betingelsen for at opnå en validering af 
redegørelsen og således for at blive anført eller forblive på listen over 
virksomheder, der deltager i miljørevisionen, og for at kunne benytte 
logoet. Ver ifikatoren skal sikre overensstemmelsen gennem passende metoder, 
herunder besøg på anlægsområdet, men dog uden at foretage overlapning med 
virksomhedens interne revision. Kommissionen opsti I ler retningslinjerne for 
valideringen, som ver ifikatorerne skal rette sig efter. 
- 21 -
Forslag ti I 
RÅDETS FORORDNING fEflFÏ 
om industrivirksomheders frivillige deltagelse i en 
fællesskabsordning for miljørevision 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 130S, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Målsætningerne for Fællesskabets miljøpolitik, som er fastlagt i Traktaten 
og beskrevet indgående i Fællesskabets handlingsprogrammer på 
miljøområdet, 1973<1), 1977(2), 1983<3) og 1987<4> er at forebygge, 
begrænse og så vidt muligt fjerne forurening fortrinsvis ved kilden, og 
sikre, at naturens ressourcer udnyttes fornuftigt og på grundlag af 
princippet "forureneren betaler"; 
i det fjerde handlingsprogram på miljøområdet fremhæves den enestående 
lejlighed til at udvikle en politik rettet mod en mere integreret 
foruren i ngsbekæmpeI se ; 
Rådet erklærede i sin resolution af 19. oktober 1987 om det fjerde 
handlingsprogram på mi IJøområdet^5), at det under hensyntagen til de 
ansvarsområder, som er tillagt henholdsvis Fællesskabet og 
(1) EFT nr. C 112 af 20.12.1973, s. 1 
(2) EFT nr. C 139 af 13.6.1977, s. 1. 
(3) EFT nr. C 46 af 17.2.1983, s. 1. 
(4) EFT nr. C 70 af 18.3.1987, s. 3. 
(5) EFT nr. C 328 af 7.12.1987, s. 1. 
- 22 -
medlemsstaterne, er vigtigt at samle Fællesskabets aktion om visse 
prioriterede områder, herunder bedre adgang til oplysninger om miljøet; 
Europa-Parlamentet understregede i sin udtalelse om handlings­
programmet^, at adgangen til miljøoplysninger skal sikres gennem et 
sær Iigt fællesskabsprogram; 
Rådet vedtog den 7. juni 1990 direktiv 90/313/EØF<7) om fri adgang til 
mi Ijøoplysninger ; 
virksomheder, navnlig industrivirksomheder, pålægges hastigt voksende, 
omfattende og komplekse opgaver og ansvar i relation til vurdering, 
styring, forebyggelse eller begrænsning af deres aktiviteters virkninger på 
mi Ijøet; 
af hensyn til disse opgaver og ansvar må virksomhederne indføre effektive 
mi IJøbeskyttelsesordninger; 
virksomhederne kan ikke iværksætte miljøbeskyttelsesordninger uden også at 
sikre, at arbejdstagerne på passende vis deltager i udarbejdelse og 
anvendelse af ordningerne, og at arbejdstagernes sundhed og sikkerhed 
forbedres; 
anvendelsen af miljørevision inden for rammerne af miljøbeskyttelsesord­
ningerne er særlig væsentlig for en systematisk, regelmæssig og objektiv 
evaluering af miljøniveauet, og gør det lettere at opnå en højnelse af 
dette niveau; 
udviklingen af miljøbeskyttelsesordninger, herunder anvendelse af 
miljørevision, er mere fremskreden inden for industrisektoren; 
der er stigende offentlig interesse for oplysninger om virksomhedernes 
mi Ijøniveau; 
(6) EFT nr. C 156 af 15.6.1987, s. 138 
(7) EFT nr. L 158 af 23.6.1990, s. 56. 
- 23 -
miljørevision, som gennemføres inden for passende rammer, kan være såvel et 
effektivt styringsredskab til højnelse af virksomhedernes miljøniveau som 
et sundt grundlag for den politik, de fører omkring oplysninger til og 
samarbejde med offentligheden; 
tilvejebringelse af en fleksibel fællesskabsordning for evaluering og 
højnelse af miljøniveauet for visse aktiviteter kan yderligere fremme 
udviklingen på området, særlig i forbindelse med standardisering og 
certificering af interne mi Ijøstyringsordninger; 
det er derfor nødvendigt og hensigtsmæssigt at opmuntre virksomhederne til 
at indføre miljøbeskyttelsesordninger, herunder revisionsprogrammer, og at 
fremme systematisk og forsvarlig oplysning til offentligheden om 
virksomhedernes politik, programmer, styring og niveau på miljøområdet, 
navnlig forbindelsen mellem sundhed og miljø; 
dette sker bedst gennem indførelse af en fællesskabsordning, hvori 
virksomhederne kan deltage frivilligt; 
en sådan ordning sigter mod på baggrund af en indledende samlet og 
tilbundsgående miljøgennemgang at indføre effektive beskyttelsesordninger 
med grundlæggende krav til miljørevision inden for rammerne af sådanne 
ordninger, og på grundlag navnlig af revisionsresultaterne at give 
offentligheden oplysninger om virksomhedernes miljøniveau; 
der bør indføres en uafhængig validering, som gennemføres af godkendte 
mi IJøverifikatorer, af miljøredegørelser til offentligheden med henblik på 
at sikre, at oplysningerne er pålidelige og repræsentative; 
der bør fastsættes vilkår og procedurer for godkendelse af 
mi IJøverifikatorer samt procedurer til at forhindre forvridning af det 
valideringsarbejde, som gennemføres inden for rammerne af denne 
forordning; 
24 -
det kan blive nødvendigt at revidere forordningen i lyset af erfaringer 
indvundet i de første år, ordningen gennemføres, navnlig for så vidt angår 
dens anvendelsesområde; der må derfor indføres en effektiv procedure for en 
sådan revision -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
ARTIKEL 1 
Mi IJørevisionsordningen og dens målsætninger 
1. Der oprettes en fællesskabsordning, som industrivirksomheder frivilligt 
kan deltage i, i det følgende benævnt miljørevision, med det sigte at 
evaluere og højne miljøniveauet i industrielle virksomheder og 
tilvejebringe relevante oplysninger til offentligheden. 
2. Miljørevisionen har til formål at fremme højnelsen af miljøniveauet 
for industrielle aktiviteter gennem: 
a) virksomhedernes indførelse og gennemførelse af miljøbeskyttelses­
ordninger ; 
b) systematisk, objektiv og regelmæssig evaluering af miljøniveauet i 
relation til sådanne ordninger; 
c) oplysning til offentligheden om miljøniveauet. 
ARTIKEL 2 
Definitioner 
I denne forordning forstås ved: 
a) "miljøgennemgang": en indledende samlet og tilbundsgående undersøgelse 
af miljøforhold, -påvirkninger og -niveau i forbindelse med driften af 
et anlægsområde, herunder de i bilag I nævnte forhold, 
- 25 -
b) "miljøbeskyttelsesordning": et samordnet sæt af foranstaltninger af 
forskellig art med henblik på miljøbeskyttelse, 
c) "miljøpolitik": en beskrivelse af en virksomheds overordnede mål og 
principper på miljøområdet, 
d) "miljøstyring": de dele i den samlede ledelsesfunktion, hvormed 
miljøpolitikken fastlægges og gennemføres, 
e) "miljøstyringssystem": organisationsstruktur, ansvarsplacering, 
handlemåde, procedurer, metoder og ressourcer til gennemførelse af 
mi Ijøstyr ingsfunkt ionen, 
f) "miljømålsætninger": detaljerede målsætninger for miljøniveauet, som 
en virksomhed tilstræber at nå, 
g) "miljøprogram": en beskrivelse af en virksomheds særlige målsætninger 
og aktiviteter for at forbedre miljøbeskyttelsen på et givet 
anlægsområde, herunder almindelige oplysninger om de foranstaltninger, 
som træffes for at nå disse målsætningerne, samt tidsfrister for deres 
gennemførelse, 
h) "miljørevision": et ledelsesværktøj, der omfatter en systematisk, 
dokumenteret, periodisk og objektiv evaluering af, hvor godt 
organisation, styring og udstyr på miljøområdet fungerer med henblik 
på at : 
(i) fremme ledelsens styring af de miljømæssige forhold 
(i i) sikre gennemførelsen af virksomhedens politik, herunder 
overholdelse af gældende myndighedskrav. 
Miljørevision omfatter en fastlæggelse af de konkrete data, som er 
nødvendige for evalueringen af miljøindsatsen, 
i) "miljøredegørelse": en redegørelse, som virksomheden udarbejder i 
overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning, især artikel 5, 
- 26 -
J) "industriel aktivitet": alle de under hovedafdeling C og D nævnte 
aktiviteter i listen over økonomiske aktiviteter i De Europæiske 
Fællesskaber (NACE Rev. 1), Jf. Rådets forordning (EØF) nr. 
3037/90(Q), samt fremstilling af el, gas, damp og varmt vand, og 
genanvendelse, behandling, destruktion eller bortskaffelse af fast 
eller flydende affald, 
k) "virksomhed": en organisation, som udøver en direkte drifstkontrol med 
hensyn til aktiviteterne på et anlægsområde, 
I) "anlægsområde": hele det landareal, hvor de industrielle aktiviteter 
under en virksomheds styring på et givet sted udøves, herunder enhver 
tilknyttet oplagring af råvarer, biprodukter, mellemprodukter, 
færdigvarer og affaldsstoffer, samt alt udstyr og apparatur, som 
bruges i forbindelse med aktiviteterne, hvad enten de er fastplacerede 
el ler ej, 
m) "godkendt mi IJøverifikator": en person eller organisation, som er 
godkendt i overensstemmelse med de i artikel 7 fastlagte vilkår og 
procedurer, 
n) "ansvar Iigt organ": de organer, som medlemsstaterne har udpeget i 
henhold til artikel 10 med henblik på udførelse af de i denne 
forordning fastlagte opgaver. 
ARTIKEL 3 
Deltagelse i mi Ijørevisionsordningen, deltagende virksomheders 
forpligtelser, deltagelsesprocedure 
1. Virksomheder, som udfører en industriel aktivitet, kan for hvert 
anlægsområde, hvor sådanne aktiviteter udføres, deltage i 
mi IJørevisionsordningen ved for hvert af de pågældende anlægsområder at 
forpligte sig til at overholde gældende regler og vilkår og følge de 
procedurer, der er fastsat i denne forordning, og navnlig at: 
(8) EFT nr. L 293 af 24.10.1990, s. 1 
- 27 
- oprette og gennemføre i lyset af resultaterne af den første 
miljøgennemgang i overensstemmelse med kriterierne i bilag I og med 
passende deltagelse af arbejdstagerne og deres repræsentanter en 
miljøbeskyttelsesordning, som gælder for alle aktiviteter på 
anlægsområdet ; 
- gennemføre, eller lade gennemføre miljørevisioner på de pågældende 
anlægsområder i overensstemmelse med kriterierne i bilag I; 
- behandle revisionsresultaterne på højeste ledelsesniveau, og i lyset 
heraf og inden for rammerne af miljøprogrammet fastlægge 
målsætninger og foranstaltninger til fortsat højnelse af 
mi IJøniveauet; 
- med samme tidsinterval som miljørevisionen udarbejde en særskilt 
miljøredegørelse for hvert af de anlægsområder, der har været 
genstand for miljørevision; 
lade miljøredegørelserne validere af godkendte ver ifikatorer, som 
undersøger, om dataene og oplysningerne heri er pålidelige, og om 
der er foretaget en tilstrækkelig tilbundsgående undersøgelse af 
alle væsentlige miljøspørgsmål på anlægsområdet; 
- fremlægge de af de godkendte ver ifikatorer validerede 
miljøredegørelser for den ansvarlige organisation og stille dem til 
rådighed for offentligheden. 
2. Virksomheder, som for et givet anlægsområde beslutter at deltage i 
mi Ijørevisionsordningen, skal - efter at have foretaget en 
miljøgennemgang på området, indført en miljøbeskyttelsesordning og 
udarbejdet en miljøredegørelse - forelægge det i artikel 10 omhandlede 
ansvarlige organ en første miljøredegørelse, der er valideret af en 
godkendt mi IJøverifikator, og som også indeholder de i bilag IV nævnte 
oplysninger. 
3. De i denne artikel fastlagte forpligtelser berører ikke 
medlemsstaternes adgang til at vedtage de i artikel 12, stk. 1, litra 
a), omhandlede foranstaltninger. 
- 28 -
ARTIKEL 4 
Standardisering af miljøstyringssystemerne 
Kommissionen opfordrer de pågældende europæiske standardiseringsorganer til 
at udarbejde og vedtage standarder for miljøstyringssystemerne baseret på 
kriterierne i bilag I under hensyntagen til de relevante målsætninger, 
principper og bestemmelser i nærværende forordning. 
ARTIKEL 5 
M i IjøredegøreI sen 
1. Under kontrol af virksomhedens ledelse skal der sammen med og på 
grundlag af hver miljørevision eller - for den første redegørelses 
vedkommende - på grundlag af miljøgennemgangen udarbejdes en mil­
jøredegørelse for hvert af de anlægsområder, der deltager i 
mi Ijørevisionsordningen. Redegørelsen skal udarbejdes med særligt 
henblik på for offentligheden at fremlægge oversigtsmæssige, ikke-
tekniske oplysninger. 
2. Miljøredegørelsen skal navnlig indeholde følgende elementer: 
- en beskrivelse af virksomhedens aktiviteter på anlægsområdet, 
- en detaljeret beskrivelse af alle væsentlige miljøspørgsmål i 
forbindelse med de pågældende aktiviteter, 
- et resume af kvantitative data om emission af forurenende stoffer, 
affaldsproduktion, forbrug af råmaterialer, energi og vand samt i 
givet fald andre væsentlige miljømæssige forhold, 
- fremlæggelse af virksomhedens miljøpolitik, -program og særlige 
målsætninger for det pågældende anlægsområde, 
- en evaluering af miljøniveauet for den beskyttelsesordning, der er 
iværksat på det pågældende anlægsområde, 
- 29 -
- fristen for fremlæggelse af næste redegørelse. 
Valideringen af redegørelsen foretages som angivet i bilag II. 
ARTIKEL 6 
Tilrettelæggelse af revisionsvirksomhed og validering 
1. Miljørevision af et anlægsområde foretages enten af virksomhedens 
auditorer, hvis virksomheden har sin egen ordning, f.eks. i henhold til 
EN-standard 29000, eller af eksterne auditorer, der er godkendt hertil 
af et anerkendt organ i medlemsstaten. I alle tilfælde foretages 
revisionen i overensstemmelse med kriterierne i biiag i og under 
hensyntagen til ISO-standarderne 10011 vedrørende auditorers 
kvalifikationer (del 2) og revisionsprocedurer (del 1). 
2. Validering af miljøredegørelserne foretages af godkendte mi IJøverifika-
torer i henhold til bilag II. 
De godkendte ver ifikatorer må ikke uden godkendelse fra virksomhedens 
ledelse formidle oplysninger og data, de har fået kendskab til i 
forbindelse med valideringen. 
3. Kommissionen anmoder Den Europæiske Organisation for Prøvning og 
Certificering om at fastlægge betingelser og procedurer baseret på 
kriterierne i bilag II med henblik på certificering af overensstem­
melsen med de i artikel 4 nævnte standarder samt om at varetage 
koordinationen mellem de organer, medlemsstaterne udpeger i henhold til 
artikel 7, stk. 1. 
ARTIKEL 7 
Godkendelse af mi Ijøverifikatorer 
1. Medlemsstaterne sørger for, at godkendelsesordninger, som oprettes med 
henblik på at fastlægge og gennemføre passende vilkår og procedurer for 
godkendelse af mi Ijøverifikatorer og kontrol af deres arbejde, fungerer 
fuldt ud senest 12 måneder efter ikrafttrædelsen af denne forordning. 
- 30 
Medlemsstaterne kan til dette formål enten anvende allerede eksiste­
rende certificeringsorganer, eller udpege eller oprette andre organer. 
Ved fastlæggelse af disse vilkår og procedurer tager medlemsstaterne i 
godkendelsesordningerne hensyn til de kriterier, der er anført i bilag 
II. De underretter på forhånd Kommissionen om de foranstaltninger, de 
påtænker at iværksætte i denne forbindelse. Disse foranstaltninger skal 
godkendes af Kommissionen, før de kan vedtages i en 
godkende Isesordn i ng. 
Medlemsstaterne vedtager de nødvendige bestemmelser og procedurer, for 
at godkende Isessystemerne kan fungere efter hensigten. 
Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen de foranstaltninger, der 
træffes i henhold til denne artikel. 
2. De ansvarlige organer, de berørte erhvervssammenslutninger, de ikke-
statslige miljø- og forbrugerorganisationer samt fagforeningerne kan 
deltage i oprettelsen og gennemførelsen af de i stk. 1 omhandlede 
godkendelsesordninger i overensstemmelse med de af medlemsstaterne 
fastlagte regler og procedurer. Disse regler og procedurer meddeles 
straks Kommissionen. 
3. Der skal finde et samarbejde sted mellem godkendelsesordningerne i 
medlemsstaterne, navnlig i forbindelse med tilsyn med de godkendte 
ver ifikatorer. Kommissionen træffer passende foranstaltninger med 
henblik på at fremme dette samarbejde. 
4. Ver ifikatorer, der er godkendt i en medlemsstat, kan udføre 
valideringsvirksomhed i alle andre medlemsstater. 
ARTIKEL 8 
Liste over godkendte mi Ijøverifikatorer 
En liste over godkendte mi Ijøverifikatorer i hver medlemsstat oprettes, 
ajourføres og revideres i forbindelse med godkendelsesordningerne og 
meddeles til Kommissionen. 
- 31 -
Kommissionen offentliggør en samlet EF-liste i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
ARTIKEL 9 
Liste over anlægsområder, der deltager i mi IJørevisionsordningen 
1. De af medlemsstaterne hertil udpegede organer opretter og ajourfører 
regelmæssigt en liste over de anlægsområder, der deltager i 
mi Ijørevisionsordningen. 
Hvis en virksomhed ikke inden for de fastsatte frister forelægger de 
ansvarlige organer de validerede miljøredegørelser vedrørende et 
anlægsområde, slettes det pågældende område af listen. 
2. Hvert år meddeler de ansvarlige organer Kommissionen listerne og 
ajourføringer heraf. 
Listen over alle de anlægsområder i Fællesskabet der deltager i mi Ijø­
revisionsordningen, offentliggøres hvert år af Kommissionen i De 
Europæiske Fællesskabers Tidende. 
ARTIKEL 10 
Ansvarlige organer 
Medlemsstaterne udpeger senest 12 måneder efter ikrafttrædelsen af denne 
forordning de ansvarlige organer og giver straks Kommissionen meddelelse 
herom. 
ART I KEL 11 
Mi Ijørevisionsordningens logo 
1. Det i bilag III anførte logo kan anvendes i forbindelse med anlægs­
områder, der deltager i mi IJørevisionsordningen. Deltagende anlægs­
områder skal altid nævnes sammen med logoet. 
32 -
Logoet ma anvendes: 
- på virksomhedens miljøredegørelser 
- på virksomhedens brochurer, rapporter og informationsmateriale 
- på virksomhedens brevhoved 
i virksomhedens reklamemateriale, forudsat der ikke henvises til 
specifikke produkter eller tjenester. 
Logoet må ikke anvendes i reklamer for produkter eller på selve 
produkterne eller deres emballage. 
Logoet skal altid ledsages af en af sætningerne i bilag III. 
2. Anvendelse af logoet er forbudt for anlægsområder, hvor Fællesskabets 
eller nationale retsforskrifter inden for miljøområdet ikke overholdes. 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på 
at bemyndige de ansvarlige organer til at overvåge logoets anvendelse 
og meddeler straks Kommissionen disse foranstaltninger. 
ARTIKEL 12 
Fremme af mi Ijørevisionsordningen 
1. Medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger for at fremme 
mi Ijørevisionsordningen, forudsat det sker under overholdelse af 
fællesskabsretten, navnlig ved: 
(a) for så vidt angår små og mellemstore virksomheder at iværksætte 
eller fremme foranstaltninger og eventuelt støttestrukturer med 
henblik på at stille ekspertise og nødvendig støtte til rådighed 
for disse virksomheder, så de kan overholde denne forordnings 
regler, betingelser og procedurer, navnlig ved fastlæggelse af 
miljøbeskyttelsesordninger, revisionen, forberedelse af 
redegørelserne og valideringen heraf, 
(b) at forenkle og/eller lette den praktiske gennemførelse af kontrol 
og inspektion, navnlig for så vidt angår små og mellemstore 
v i rksomheder, 
- 33 -
(c) at udbrede offentlighedens kendskab til mi IJørevisionsordningen. 
Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen de foranstaltninger, de 
har truffet i henhold til denne artikel. 
2. Efter at have hørt arbejdsmarkedets parter forelægger Kommissionen 
forslag for Rådet om at styrke små og mellemstore virksomheders 
deltagelse i mi IJørevisionsordningen, navnlig gennem information, 
uddannelse og teknisk bistand. 
ARTIKEL 13 
Revisionsklausul 
Fire år efter denne forordnings ikrafttrædelse undersøger Kommissionen igen 
ordningen på baggrund af erfaringerne med dens gennemførelse, og forelægger 
i givet fald Rådet forslag til passende ændringer, navnlig vedrørende 
ordningens anvendelsesområde og art. 
I forbindelse med denne revision vedtager Rådet de foreslåede ændringer med 
kvalificeret flertal på grundlag af Traktatens artikel 130 S, stk. 2. 
ARTIKEL 14 
Ikrafttrædelse 
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1993. 
Den anvendes fra den 1. juli 1994. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i 
hver medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
34 -
BILAG I 
Forhold og kriterier i forbindelse med miljøbeskyttelsesordningerne og 
mi Ijørevisionsordningen 
A. Miljøbeskyttelsesordningerne udformes på grundlag af standarderne i 
serien EN 29000 og de specifikke standarder, som vil blive fastsat i 
medfør af bestemmelerne i artikel 4. 
I disse ordninger indgår bl.a. følgende elementer, som skal nedfældes 
skriftligt: en miljøpolitik, miljømålsætninger, et miljøprogram og et 
miljøstyringssystem, som bl.a. omfatter et revisionsprogram. 
I beskrivelsen af disse forskellige elementer forklares det, hvordan 
miljøpolitikken og miljøstyringssystemet for anlægsområdet er knyttet 
til hele virksomhedens politik og systemer, og der gives en redegørelse 
for virksomhedens miljøpolitik. 
Miljøbeskyttelsesordningen omfatter tekniske og organisatoriske 
foranstaltninger samt procedurer til tilvejebringelse af de oplysninger 
og data, der behøves til vurdering af miljøniveauet for aktiviteterne 
på anlægsområdet, under hensyntagen til virksomhedens miljøpolitik, 
-målsætninger og -programmer. 
B. Forhold, der skal tages i betragtning 
Ved udformningen af miljøbeskyttelsesordningen og miljørevisionen skal 
følgende forhold overvejes: 
- vurdering, kontrol og forebyggelse af virkningerne af den pågældende 
aktivitet på miljøets forskellige dele, 
- energistyring og -besparelser, valg af energiform, 
- råstofforvaltning, -besparelser og -valg samt transport af 
råstoffer; vandforvaltning og -besparelser, 
- 35 -
- affaldsbegrænsning og genanvendelse, transport og bortskaffelse af 
affald, 
- valg af produktionsprocesser, 
- produktplanlægning (udformning, emballering, transport, anvendelse 
og bortskaffelse), 
- forebyggelse og afhjælpning af ulykker, 
- medarbejderoplysninger, -uddannelse og -medbestemmelse i 
mi Ijøspørgsmål, 
- oplysning af og deltagelse fra offentligheden, herunder behandling 
af klager. 
C. Den miljøtekniske vurdering af virksomheden baseres på de relevante EF-
standarder og nationale standarder og på den bedste tilgængelige 
forureningsbekæmpelsesteknologi som defineret i EF-lovgivningen. 
Hvad miljøstyring angår, tjener følgende eksempler på "god 
styringspraksis" alt efter omstændighederne som udgangspunkt for de 
interne miljøbeskyttelsesordninger og for miljørevisionen: 
1. Ledelsen udarbejder og gennemgår regelmæssigt på højeste niveau 
virksomhedens miljøpolitik, -målsætninger og -programmer. 
Virksomhedens miljøpolitik, målsætninger og -programmer nedfældes 
skr if11igt. 
2. Ledelsen skaber, i samarbejde med personalerepræsentanterne, en 
følelse af ansvar for miljøet blandt medarbejdere på alle niveauer. 
3. Ledelsen vurderer på forhånd de miljømæssige virkninger af alle nye 
aktiviteter, produkter og processer. 
4. Ledelsen vurderer og overvåger igangværende aktiviteters virkninger 
på miljøet i lokalområdet og undersøger eventuelle væsentlige 
virkninger heraf på miljøet i almindelighed. 
36 -
5. Ledelsen sikrer, at de miljømæssige virkninger af alle aktiviteter 
minimeres. 
6. Ledelsen sørger for at indføre og håndhæve de nødvendige ordninger 
ti I at minimere affaldsproduktionen og spare ressourcer. 
7. Ledelsen træffer de fornødne foranstaltninger for at forhindre 
uforsætligt spild af materialer eller energi. 
8. Virksomheden indfører og håndhæver procedurer ti I at kontrollere, om 
miljøpolitikken overholdes, samt - hvis sådanne fremgangsmåder 
indebærer måling og prøvning - procedurer til indsamling og 
opbevaring af registrerede resultater. 
9. Virksomheden indfører og ajourfører løbende de procedurer og 
forholdsregler, som skal følges, hvis det konstateres, at 
virksomhedernes miljøpolitik, -målsætninger og -programmer ikke 
overholdes. 
10. Ledelsen samarbejder med myndighederne om opstilling og ajourføring 
af beredskabsplaner til minimering af virkningerne af ulykker, som 
måtte indtræffe. 
11. Ledelsen giver offentligheden fyldestgørende oplysninger til at 
belyse de potentielle miljøvirkninger af virksomhedens drift, og er 
rede til at reagere positivt på den bekymring, som offentligheden 
måtte give udtryk for. 
12. Ledelsen giver kunder passende vejledning om forsvarlig håndtering, 
anvendelse og bortskaffelse af virksomhedens produkter, med henblik 
på at undgå uheld og gener. 
13. Ledelsen sikrer, at virksomhedens leverandører opfylder miljøkrav, 
som svarer til virksomhedens egne krav. 
- 37 -
D. De problemer og krav, som er anført ovenfor under B. og C, tages i be­
tragtning for så vidt som de henhører under an Iægs I ede I sens beføjelser. 
E. Miljørevision 
Revisionsmetodologien og -proceduren skal opstilles på grundlag af de 
relevante retningslinjer i den internationale ISO-standard 10011 og på 
grundlag af principperne og bestemmelserne i denne forordning. 
Navn I i g -. 
Målsætninger 
I virksomhedens mi I Jørevisionsprogrammer redegøres skriftligt for de 
særlige målsætninger for revisionen af det pågældende anlægsområde. 
Målsætningerne omfatter navnlig: vurdering af det anvendte styrings­
system; kontrol med overholdelsen af fællesskabsbestemmelser samt 
nationale og lokale bestemmelser; overensstemmelsen med virksom­
hedens pol it ik. 
Anvende Isesområde 
Revisionens overordnede anvendelsesområde fastlægges klart, og 
følgende angives udtrykkeligt: 
Emneområder. 
Anlægsområdets aktiviteter. 
Krav til miljøniveau. 
Rev i s ionsperiode. 
Organisation og ressourcer 
Miljørevisionen udføres af auditorer med passende kendskab til de 
emneområder, revisionen omfatter, samt tilstrækkelig uddannelse og 
ekspertise til, at de anførte målsætninger kan nås. Tidsmæssige og 
øvrige ressourcer afpasses efter revisionens omfang og målsætninger. 
- 38 -
Virksomhedens ledelse bistår ved gennemførelsen af miljørevisionen. 
Auditorerne skal være uafhængige af de aktiviteter, revisionen 
omfatter. 
Planlægning og forberedelse af revisionen af et anlægsområde 
En miljørevision planlægges og forberedes med det formål at: 
sikre, at der bevilges tilstrækkelige ressourcer 
sikre, at alle, som deltager i revisionsprocessen (herunder 
auditorer, anlægsområdets ledelse, personalerepræsentanterne og 
andet nøglepersonel), forstår deres rolle og ansvar. 
Ved forberedelsen af miljørevisionen gør deltagerne sig bekendt med 
aktiviteterne på anlægsområdet og med den eksisterende 
miljøbeskyttelsesordning, og gennemgår resultaterne og 
konklusionerne fra tidligere revisioner. 
Revisionsarbejde på selve anlægsområdet 
Revision på selve anlægsområdet omfatter drøftelser med 
anlægsområdets medarbejdere, inspektion af drift og udstyr samt 
gennemgang af optegnelser, skriftlige procedurer og andet relevant 
materiale med henblik på at evaluere anlægsområdets miljøniveau og 
fastslå, om anlægsområdet opfylder gældende krav, og om placering af 
ansvaret for miljøforholdene er effektiv og hensigtsmæssig. 
Revisionsprocessen omfatter bl.a. følgende trin: 
forståelse af styringssystemerne 
. vurdering af styringssystemernes styrke og svaghed 
indsamling af bevismateriale til revisionen 
- 39 -
. evaluering af revisionsresultaterne 
. uddragning af konklusioner af revisionsarbejdet 
. rapportering af revisionsresultater og -konklusioner. 
Rapportering af resultater og konklusioner 
Auditorerne udarbejder en skriftlig rapport af passende form og 
indhold, således at resultaterne og konklusionerne af revisionen 
viderebringes formelt og fuldstændigt. 
Resultaterne og konklusionerne af revisionen fremsendes formelt til 
virksomhedens ledelse. 
Det primære formål med den skriftlige revisionsrapport er: 
at dokumentere revisionens omfang, 
. at give ledelsen konkrete oplysninger om miljøniveauet for 
anlægsområdet og om de konklusioner om anlægsområdets mil­
jøniveau, som er nået af den gruppe, som udførte revisionen, og 
at påvise behovet for og iværksætte afhjælpende foranstaltninger. 
Opfølgning af revisionen 
Revisionsprocessen afsluttes med udarbejdelse og gennemførelse af de 
fornødne afhjælpende foranstaltninger. 
Der tilvejebringes passende mekanismer til at sikre, at 
revisionsresultaterne følges op. 
- 40 -
Kriterier for fastsættelse af passende revisionsperioder 
Revisionen udføres regelmæssigt, med en hyppighed på mellem et og tre 
år, som fastlægges af virksomhedens ledelse under hensyn til den 
samlede potentielle miljøvirkning af aktiviteterne på anlægget, navnlig 
på grundlag af følgende forhold: 
. miljøproblemernes alvor 
aktiviteternes omfang og kompleksitet 
emissionernes omfang 
miljøproblemernes hidtidige udvikling. 
Hyppigheden af miljørevisioner inden for rammerne af 
mi Ijørevisionsordningen er normalt: 
1 år for aktiviteter med stærk indvirkning på miljøet 
2 år for aktiviteter med moderat indvirkning på miljøet 
3 år for aktiviteter med ringe indvirkning på miljøet. 
41 -
BI LAG II 
Kriterier for og bestemmelser om godkendelsen af mi IJøverifikatorer og om 
deres opgaver. 
A. godkendelse af mi Ijøverifikatorer 
Den europæiske standard EN 45012 skal, alt efter omstændighederne, 
ligge til grund for opstillingen og anvendelsen af procedurerne og 
betingelserne for godkendelse af mi IJøverifikatorer. 
B. Godkendte ver ifikatorers funktion 
Valideringen udføres af godkendte ver ifikatorer i overenssetmmelse med 
de faglige regler, som fastlægges og revideres af Kommissionen. 
Ver ifikatoren skal certificere: 
- opfyldelse af alle denne forordnings bestemmelser, om bl.a. 
miljøgennemgangen, revisionsprocessen og miljøredegørelsen, 
- den tekniske validitet af metoderne til miljøgennemgangen eller 
miljørevisionen og af andre metoder og procedurer, som danner 
grundlag for de oplysninger og data, som fremlægges i redegørelsen, 
- pålideligheden af data og oplysninger i redegørelsen og kontrol af, 
om oplysningerne i tilstrækkelig grad dækker alle væsentlige 
miljøspørgsmål i relation til aktiviteterne på anlægsområdet. 
Ver ifikatoren foretager tilstrækkelige undersøgelser til, at den 
ovenfor beskrevne funktion kan udføres fagligt forsvarligt og med 
passende metoder, således at der ikke sker unødig overlapning af 
virksomhedens aktiviteter og metoder. 
Ver ifikatoren arbejder på grundlag af en skriftlig aftale med 
virksomheden. Aftalen fastlægger arbejdets omfang, gør det muligt for 
ver ifikatoren at arbejde fagligt uafhængigt, og forpligter 
virksomheden til det fornødne samarbejde. 
42 -
Under verifikationen skal dokumentationen undersøges, der skal 
aflægges besøg på anlægsområdet og føres samtaler med medarbejderne, 
der skal udarbejdes en rapport til ledelsen, og spørgsmål, som 
rapporten rejser, skal løses. 
Den dokumentation, som skal gennemgås, inden anlægsområdet besøges, 
omfatter grundlæggende oplysninger om anlægsområdet, detaljeret 
beskrivelse af miljøstyringssystemet på anlægsområdet, oplysninger om 
den foregående miljøgennemgang eller revision, rapporten om denne 
gennemgang eller revision, samt udkastet til miljøredegørelse. Virksom­
heden giver endvidere ver ifikatoren de fornødne oplysninger om 
tidligere gennemgange og revisioner samt detaljerede oplysninger om 
eventuelle lovovertrædelser og civile søgsmål om miljøforhold, som 
måtte være rejst i de foregående fem år. 
Ver ifikatorens rapport til virksomhedens ledelse omhandler: 
1) overtrædelser af denne forordning 
2) tekniske mangler i metoden til miljøgennemgang eller -revision eller 
andre relevante procedurer 
3) punkter, hvor der er konstateret uoverensstemmelse med rapporten om 
gennemgangen eller revisionsrapporten 
4) punkter, hvor der er konstateret uoverensstemmelse med udkastet til 
miljøredegørelse, og oplysninger om nødvendige ændringer eller 
tilføjelser til miljøredegørelsen. 
Følgende situationer kan forekomme: 
a) miljøbeskyttelsesordningen, revisionsprocessen og andre relevante 
processer i forbindelse med udarbejdelsen af redegørelsen findes at 
være fyldestgørende, og redegørelsen findes at være nøjagtig, af 
passende omfang og i overensstemmelse med bestemmelserne i 
mi Ijørevisionsordningen: ver ifikatoren validerer redegørelsen og 
bekræfter, at den giver et sandt og rimeligt billede af miljøfor­
holdene i relation til aktiviteterne på anlægsområdet. 
- 43 -
b) miljøbeskyttelsesordningen, revisionsprocessen eller andre relevante 
processer findes at være fyldestgørende, men redegørelsen skal 
ændres og/elier suppleres: ver ifikatoren drøfter ændringerne med 
virksomhedens ledelse og validerer først redegørelsen, når 
virksomheden har indføjet de fornødne ændringer/tilføjelser i rede­
gørelsen. 
c) miljøbeskyttelsesordningen, revisionsprocessen eller andre relevante 
processer findes at være utilstrækkelige: ver ifikatoren fremsætter 
henstillinger til virksomhedens ledelse om de fornødne forbedringer 
og validerer ikke redegørelsen, før manglerne er afhjulpet, 
processerne om nødvendigt er gentaget, og redegørelsen behørigt 
revideret. 
- 44 -
BI LAG III 
Mi IJørevisionsordningens logo 
Miljørevision er en fællesskabsordning for evaluering 
og højnelse af miljøniveauet i industrielle produk-
t ionsan læg 
* * * 
Logoet skal efter behov anvendes sammen med en af følgende sætninger: 
Alle vore produktionsanlæg i EF deltager I mi IJørevlsionsordningen. 
Alle vore produktionsanlæg i (medlemsstatens navn) deltager i 
mi IJørevisionsordningen. 
Følgende produktionsanlæg i vor virksomhed deltager i 
mi Ijørevisionsordningen. 
- 45 -
BILAG IV 
Oplysninger, der skal meddeles de kompetente organer ved forelæggelsen aaf 
den første miljøredegørelse. 
1. Virksomhedens navn 
2- Anlægsområdets identifikation og beliggenhed 
3. Kortfattet beskrivelse af aktiviteterne På anlægsområdet. (Der henvises 
eventuelt til bi lag) 
4. Navn og adresse På den godkendte verifikator. som har valideret 
vedlagte redegørelse 
5. Frist for næste indsendelse af valideret miljøredegørelse 
Redegørelsen indsendes sammen med: 
a. En kortfattet beskrivelse af miljøbeskyttelsessystemet 
b. Beskrivelse af det revisionsprogram, som er udarbejdet for 
anlægsområdet 
c. Den indledende mi IjøredegøreIse i valideret stand. 

ISSN 0254-1459 
KOM(91) 459 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 08 
Katalognummer : CB-CO-92-092-DA-C 
ISBN 92-77-41779-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg