A4-0181/96

Beslutning om meddelelse fra Kommissionen om virkningen af valutakursbevaegelser paa det indre marked (KOM(95)0503 - C4-0011/96)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til meddelelse fra Kommissionen »Virkningen af valutakursbevaegelser paa det indre marked« (KOM(95)0503 - C4-0011/96),

- der henviser til Kommissionens undersoegelse »The impact of exchange- rate movements on trade within the single market« ((Nr. 4, 1995 - ISSN 0379-0991.)),

- der henviser til hoeringen om valutakursbevaegelser i Underudvalget om Monetaer Politik den 26. marts 1996 med deltagelse af repraesentanter for den europaeiske automobilindustri,

- der henviser til sin beslutning af 6. maj 1994 om vekselkurssvingningers indvirkning paa Faellesskabets interne og eksterne handel ((EFT C 205 af 25.07.1994, s. 511.)),

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om OEkonomi, Valutaspoergsmaal og Industripolitik (A4-0181/96),

A. der henviser til, at siden den foerste krise i valutakursmekanismen i september 1992 har en raekke valutaer (den italienske lire, den svenske krone, den spanske peseta, den graeske drakme, det britiske pund og den portugisiske escudo) devalueret med 15% eller mere over for den tyske mark,

B. der henviser til, at der i aarene frem til 1992 (1987-1992) var stor stabilitet mellem de nominelle kurser paa de forskellige europaeiske valutaer (isaer dem der deltog i EMS) til trods for de maerkbare forskelle i de forskellige landes oekonomiske politikker og i virkningerne heraf paa den grundlaeggende makrooekonomiske balance,

C. der henviser til, at disse tydelige forskelle med hensyn til, hvordan de forskellige landes oekonomier fungerer, i alvorlig grad indvirkede paa realkurserne, som ikke var i overensstemmelse med de stabile nominelle kurser, og at dette var den grundlaeggende aarsag til den spekulation paa valutamarkederne, som foerte til de allerede naevnte devalueringer,

D. der henviser til, at disse devalueringer havde til formaal at tilpasse den nominelle kurs til realkursen, men at devalueringen i ét tilfaelde, nemlig Italien, har vaeret langt stoerre og har givet en betydelig konkurrence- og omkostningsfordel i forbindelse med eksporten,

E. der henviser til, at den hidtidige udvikling og naermere bestemt de fremskridt med hensyn til konvergens, der er gjort i visse lande, trods de nye spaendinger, der viste sig i 1995, har vaeret med til at skabe fornyet balance i realkurserne, saaledes at kursstabiliteten har faaet et mere solidt grundlag,

F. der henviser til, at selv om man ikke kan se bort fra virkningen af dollarsvingninger paa det indre marked, hvilket analyseres i Kommissionens oekonomiske aarsberetning for 1996 (KOKM(96)0086 - C4- 0193/96), er valutakursbevaegelserne inden for Faellesskabet af saerlig betydning, naar det tages i betragtning, at eksporten til EU- partnerlande tegner sig for 62% af den samlede eksport med 53% i Det Forenede Kongerige som undergraense og 80% i Portugal som overgraense,

G. der henviser til, at valutakursbevaegelser kun umiddelbart er til fordel for de lande, hvis valutaer nedskrives, men at denne fordel er kortvarig og ledsages af inflation, og at valutakursbevaegelserne samtidig medfoerer store forstyrrelser for det indre markeds funktion,

H. der henviser til, at en vigtig aarsag til valutakursbevaegelser inden for Unionen er mangelfuld makrooekonomisk koordinering,

I. der henviser til, at globaliseringen af de finansielle markeder og den stigende spekulation er mulige aarsager til kortvarig valutakursustabilitet,

J. der henviser til, at valutakursstabilitet er en noedvendig forudsaetning for overgangen til den faelles valuta,

K. der henviser til, at de fleste af de medlemsstaters valutaer, der er med i det europaeiske monetaere system, trods vedtagelsen i 1993 af margener paa +/- 15%, for oejeblikket bevaeger sig inden for langt snaevrere udsvingsmargener, som ligger taet op ad dem, der gjaldt inden reformen i 1993,

L. der henviser til, at valutakursbevaegelser paa det mikrooekonomiske plan kan betyde vaesentlig mindre avancer for nogle virksomheder og medfoere hoeje kurssikringsomkostninger, isaer for eksportorienterede smaa og mellemstore virksomheder,

M. der henviser til, at nogle sektorer som f.eks. tekstil- og beklaedningsindustrien, bilindustrien og visse landbrugsprodukter er saerlig foelsomme over for valutakursbevaegelser,

N. der henviser til, at Kommissionens oekonomiske aarsberetning for 1996 stoetter konklusionerne i meddelelsen fra Kommissionen,

1. understreger, at gennemfoerelsen af det indre marked gennem Den OEkonomiske og Monetaere Union og isaer indfoerelsen af en faelles europaeisk valuta i det lange loeb er det eneste reelle svar paa de problemer, der opstaar som foelge af valutakursuro inden for Den Europaeiske Union;

2. opfordrer Kommissionen til at fremlaegge sektorspecifikke analyser og evalueringer af virkningen af valutakursbevaegelser;

3. understreger, at en trovaerdig stabilitetspolitik og fremskridt i konvergensprocessen er noedvendig, hvis man vil undgaa valutauro;

4. stoetter hovedkonklusionen i Kommissionens dokument om, at der ud over valutakursbevaegelserne ogsaa er andre faktorer, f.eks. strukturelle faktorer, politiske faktorer og investeringer i »menneskelig kapital«, der er af afgoerende betydning for det indre markeds succes i den globale oekonomi;

5. opfordrer de medlemsstater, som endnu ikke har forbedret deres finansielle situation, til at oege deres bestraebelser for at nedbringe det offentlige underskud og til at foere en konsekvent og stabil finanspolitik, uden dog at gribe ind i den maade, hvorpaa tjenester af almen interesse og den europaeiske model paa det sociale omraade fungerer som helhed;

6. understreger, at valutakursuro paa lang sigt er skadelig for det indre markeds funktion, da den skaber uforudsigelige betingelser, som oedelaegger erhvervslivets tillid og mindsker investeringslysten;

7. mener, at det er noedvendigt med en maalrettet samordning af alle medlemsstaters finans- og valutapolitik med henblik paa at naa dette maal;

8. mener, at en koordinering og overvaagning af de oekonomiske og monetaere politikker paa internationalt plan er noedvendig, og at Den OEkonomiske og Monetaere Union yder et vaesentligt bidrag i denne henseende;

9. mener, at der saa hurtigt som muligt maa traeffes de noedvendige politiske foranstaltninger og afgoerelser vedroerende forbindelserne mellem euroen og valutaerne i medlemsstater med undtagelsesordninger, hvis man vil holde valutakursbevaegelserne i den tredje fase af OEMU nede paa et minimum, forhindre konkurrencebetingede devalueringer i medlemsstater med undtagelsesordninger og sikre det indre markeds funktion;

10. mener, at det af politiske og praktiske aarsager er tilraadeligt, at den faelles valutakursmekanisme, som regulerer forbindelserne mellem medlemsstater med og uden undtagelsesordninger, baseres paa euroen med en bred udsvingsmargin uden at udelukke muligheden for, at de medlemsstater, som maatte oenske det, fastlaegger snaevrere udsvingsmargener og indfoerer interventionsmekanismer, der tager sigte paa at modvirke spekulative pres;

11. finder det oenskeligt, at de valutaer, der nu flyder uden for, udtrykkeligt opfordres til hurtigt at deltage i valutakursmekanismen;

12. udtrykker bekymring over, at det som reaktion paa valutakursuroen har vaeret overvejet at anvende korrektioner, der gaar saa vidt som til genindfoerelse af en eller anden form for beskyttende foranstaltninger; modsaetter sig staerkt disse foranstaltninger, da de vil betyde et stort tilbageskridt paa vejen hen imod gennemfoerelse af det indre marked;

13. finder forslaget om at yde kompensation til beroerte regioner og sektorer i form af finansielle midler fra strukturfondene for uacceptabelt, da strukturfondene er oprettet med henblik paa at lette overgangen for sektorer og regioner med strukturelle vanskeligheder;

14. mener dog, at der boer traeffes passende foranstaltninger for at hjaelpe smaa og mellemstore virksomheder (isaer inden for servicesektoren) i graenseregioner, som har vaeret paavirket af en kraftig devaluering i nabolandet;

15. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, Det Europaeiske Monetaere Institut og medlemsstaternes regeringer og parlamenter.