Forslag til Raadets direktiv om harmonisering af de vaesentligste bestemmelser om eksportkreditforsikringsdaekning af mellem- og langfristede forretninger (94/C 272/02) (Tekst af betydning for EOES) KOM(94) 297 endelig udg. - 94/0166(ACC)

(Forelagt af Kommissionen den 2. september 1994)

RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 113,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og

ud fra foelgende betragtninger:

Den mellem- og langfristede eksportkreditforsikring spiller en fremtraedende rolle inden for den internationale handel og er et vigtigt handelspolitisk redskab;

de offentlige systemer for mellem- og langfristet eksportkreditforsikring skaber, saaledes som de er udformet og virker inden for Faellesskabet i dag, fordrejninger af konkurrencen mellem dets virksomheder paa grund af forskelle med hensyn til principperne for ydelse af daekning, praemierne og daekningspolitikken;

for at fjerne de aktuelle konkurrencefordrejninger boer der foretages en harmonisering af disse forskellige offentlige systemer for eksportkreditforsikring som omhandlet i traktatens artikel 112, som skal ske paa grundlag af ensartede principper og udgoere en integrerende del af den faelles handelspolitik;

denne harmonisering kan kun fremme et indbyrdes samarbejde mellem de forskellige kreditforsikringsgivere, der optraeder paa statens vegne eller med statens stoette, og foelgelig et stoerre samarbejde mellem Faellesskabets virksomheder;

et saadant samarbejde er en vigtig for ikke at sige en afgoerende faktor i konkurrencedygtigheden af faellesskabseksporten til tredjelandes markeder;

mellem- og langfristet eksportkreditforsikring spiller en vaesentlig rolle i handelsforbindelserne med udviklingslandene og bidrager derfor til deres integration i verdensoekonomien, hvilket er et af maalene for Faellesskabets samarbejds- og udviklingspolitik;

i sin hvidbog af juni 1985 om gennemfoerelse af det indre marked (vedtaget af Det Europaeiske Raad i juni 1985) understreger Kommissionen betydningen af et gunstigt miljoe for udviklingen af samarbejdet mellem de europaeiske virksomheder;

ved Raadets afgoerelse af 27. september 1960 (1) nedsatte Raadet en arbejdsgruppe til koordinering af politikken med hensyn til kreditforsikringer, garantier og finanskreditter;

denne arbejdsgruppe gav den 15. maj 1991 et mandat til eksperter fra hver enkelt medlemsstat, og disse eksperter forelagde en raekke forslag i to rapporter benaevnt: »Ekspertgruppen vedroerende det indre marked (1992)«, som blev tilstillet Raadet henholdsvis den 27. marts 1992 og den 11. juni 1993;

som led i denne harmonisering boer de praemier, som kreditforsikringsgiverne opkraever, svare til den daekkede risiko;

i overensstemmelse med traktatens artikel 3 B, stk. 3, er denne harmonisering noedvendig for, at eksportpolitikken kan bygge paa ensartede principper, samt for at konkurrencen mellem faellesskabsvirksomheder ikke fordrejes;

denne harmonisering udgoer en foerste etape, der skal efterfoelges af andre med henblik paa afskaffelse af alle former for fordrejning af konkurrencen, som endnu maatte findes;

Raadets direktiv 70/509/EOEF (2), senest aendret ved tilpasningsafgoerelsen af 1. januar 1973 (3), og Raadets direktiv 70/510/EOEF (4), senest aendret ved tilpasningsafgoerelsen af 1. januar 1973, boer ophaeves -

UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

1. Medlemsstaterne soerger for, at eksportkreditforsikringsinstitutioner, der tegner daekning for statens regning eller med stoette fra denne, herefter benaevnt »forsikringsgivere«, daekker de forretninger, der falder inden for dette direktivs anvendelsesomraade, efter reglerne i bilag A, B og C.

2. Medlemsstaterne soerger for, at de forsikringsgivere, der agter at fravige de faelles principper, der er fastlagt i bilag A, B og C, foelger samtlige de procedurer for underretning, hoering og fastsaettelse af undtagelser, der er foreskrevet i bilag D.

Artikel 2

1. Anvendelsesomraadet for de faelles principper som beskrevet i bilag A (»Ydelse af daekning«) og bilag B (»Praemier«) er eksportforretninger, med undtagelse af forretninger med landbrugsprodukter, der direkte eller indirekte daekkes med stoette uanset dennes form fra en eller flere medlemsstater, og som:

a) for saa vidt angaar alle forretninger, der finansieres ved koeberkreditter (uanset genstanden for eksportforretningen), indebaerer, at disse kreditter indfries i loebet af et tidsrum paa 24 maaneder eller derover

b) for saa vidt angaar alle kontantforretninger eller forretninger, der finansieres af kreditleverandoerer, omfatter en fabrikationsperiode paa tolv maaneder eller derover eller en kreditperiode paa 24 maaneder eller derover eller endelig en fabrikationsperiode og en kreditperiode paa i alt 24 maaneder eller derover, og for saa vidt der er tale om:

- aftaler om leverancer af kapitalgoder og kvasikapitalgoder (maskiner eller udstyr, der skal benyttes i en industrivirksomhed eller til handelsformaal); i disse aftaler kan indgaa en tjenesteydelsesdel (som f.eks. hvor ansvaret for installationen af disse goder overlades til leverandoeren)

- aftaler om udfoerelse af totalentrepriser for opfoerelse af fuldstaendige industrianlaeg, hvori andelen af de tjenesteydelser og/eller anlaegsarbejder, der indgaar i entreprisen, ikke overstiger 25 % af det samlede beloeb ifoelge entrepriseaftalen

- alle andre former for garantier for handelsaftaler (som f.eks. aftaler om udfoerelse af offentlige arbejder, tjenesteydelser eller leasing) samt garanti for kautionsforpligtelse falder uden for dette direktivs anvendelsesomraade.

2. Anvendelsesomraadet for de faelles principper som beskrevet i bilag C (»Daekningspolitik«) er eksportforretninger, der direkte eller indirekte daekkes med stoette fra en eller flere medlemsstater, og som:

a) for saa vidt angaar alle forretninger, der finansieres ved koeberkreditter uanset genstanden for eksportforretningen, indebaerer, at disse kreditter indfries inden for et tidsrum paa 24 maaneder eller derover

b) for saa vidt angaar alle kontantforretninger omfatter en fabrikationsperiode paa tolv maaneder eller derover

c) for saa vidt angaar alle forretninger, der finansieres ved leverandoerkreditter, omfatter en fabrikationsperiode paa tolv maaneder eller derover, eller en kreditperiode paa 24 maaneder eller derover eller endelig en samlet fabrikations- og kreditperiode paa 24 maaneder eller derover.

Artikel 3

1. Anvendelsesomraadet for de faelles principper som beskrevet i bilag A, B og C udgoeres af de forretninger, der er anfoert i artikel 2 og bestemt for offentlige eller private koebere eller laantagere.

Ved en offentlig koeber (eller laantager) forstaas i forbindelse med disse faelles principper en koeber (eller laantager), der under en eller anden form i sig selv er en offentlig myndighed (stat, offentlige underordnede kollektive enheder, som f.eks. provinser, amter eller kommuner og offentlige virksomheder), og som derfor hverken kan erklaeres retsligt eller administrativt konkurs.

2. Dersom det i visse tilfaelde viser sig noedvendigt at fortolke definitionen i stk. 1, laegger medlemsstaterne de nedenfor anfoerte elementer til grund ved fastlaeggelsen af koeberens (eller laantagerens) status:

- en offentlig koeber (eller laantager) kan vaere en selvstaendig stat eller centralregering eller enhver anden offentlig enhed, der hoerer under centralregeringen, som f.eks. regionale, kommunale eller parastatslige myndigheder

- en offentlig koeber (eller laantager) kan forpligte centralregeringen eller staten ved sine handlinger, og de skyldige beloeb i henhold til handelsaftalen (eller koeberkreditaftalen) betales saaledes over bevillinger paa den nationale finanslov eller garanteres af staten, f.eks. enten gennem finansministeriet eller centralbanken

- en offentlig koeber (eller laantager) kan indfri sine gaeldsforpligtelser ved brug af midler, der ikke hidroerer fra centralregeringen, men fra lokale skatter, eller ved egen udfoerelse af offentlige tjenesteydelser.

Under alle omstaendigheder skal foelgende fastslaas:

- koeberens (eller laantagerens) retlige status

- den faktiske effektivitet af retsskridt, der tages mod koeberen (eller laantageren)

- koeberens (eller laantagerens) finansierings- og indkomstkilder

- omfanget af den indflydelse eller kontrol, centralregeringen kan udoeve.

Artikel 4

1. Der nedsaettes et forvaltningsudvalg, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand.

Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes til gennemfoerelse af dette direktiv, navnlig paa foelgende omraader:

a) udarbejdelse af en faelles model for risikoevaluering i de forskellige debitorlande og klassificering af disse lande i kategorier fra 1 til 6 (idet kategori 1 repraesenterer den mindste risiko og kategori 6 den stoerste risiko)

b) udarbejdelse af en faelles model for fastsaettelse af minimumspraemiesatsen og referencepraemiesatsen

c) udarbejdelse af listen over de internationale eller nationale finansieringsinstitutter, hvis intervention anses for at formindske landerisikoen

d) udarbejdelse af de principper, hver forsikringsgiver skal foelge ved evalueringen af koeberrisikoen

e) udarbejdelse af de principper, hver forsikringsgiver skal foelge ved evalueringen af fabrikationsrisikoen.

2. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger.

I saa fald kan Kommissionen udsaette gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum paa hoejst en maaned regnet fra datoen for denne underretning.

Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i tredje afsnit.

Artikel 5

Kommissionen forelaegger senest den 31. december 1996 Europa-Parlamentet og Raadet en rapport med konklusionerne af de erfaringer, der er indhoestet med anvendelsen af de faelles principper i dette direktiv, og foreslaar i givet fald aendringer eller nye faelles principper, hvis den finder det noedvendigt, navnlig paa foelgende omraader:

a) eventuelle aendringer af indholdet i bilag A, B, C og D med det formaal at mindske konkurrencefordrejninger mellem Faellesskabets forsikringstagere

b) nye faelles principper til udvidelse af anvendelsesomraadet for bilag A for saa vidt angaar det omraade, der endnu ikke er daekket: f.eks. for saa vidt angaar banker, direkte daekning af genfinansierede leverandoerkreditter og daekning af bekraeftede remburser, og for saa vidt angaar eksportoerer, daekning af offentlige bygge- og anlaegskontrakter, rene tjenestekontrakter, leasingaftaler og bankgarantier eller kortfristede risici, som hverken falder ind under definitionen af markedsrisici eller anvendelsesomraadet for bilag A.

Artikel 6

Naar reglerne i bilag D kraever en underretning med henblik paa udtalelse, bemyndiges medlemsstaten til at anvende den undtagelse, der anmodes om, i forebyggende oejemed. Undtagelsen betragtes som godkendt efter udloebet af en frist paa otte arbejdsdage regnet fra underretningen, medmindre Kommissionen meddeler medlemsstaten, at den anser det for noedvendigt at indbringe sagen for det i artikel 4 omhandlede udvalg, enten paa eget initiativ eller paa anmodning af en anden medlemsstat. Udvalget traeffer afgoerelse efter proceduren i artikel 4. I saa falder medlemsstaten befoejet til fortsat at anvende undtagelsen i forebyggende oejemed, indtil der er truffet en endelig afgoerelse.

Artikel 7

Procedurerne i dette direktiv supplerer de procedurer, der er fastlagt ved Raadets beslutning 73/391/EOEF (5).

Artikel 8

Under kritiske omstaendigheder, hvor der skal tages stilling inden for kortere frister end de i artikel 4 og 6 fastsatte, foretages der en hoering ved fremskyndet skriftlig procedure gennem OLIS-systemet.

Artikel 9

Direktiv 70/509/EOEF og 70/510/EOEF ophaeves.

Artikel 10

Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1994. De underretter straks Kommissionen herom.

Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggoerelsen af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.

Artikel 11

Dette direktiv traeder i kraft paa tyvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.

Artikel 12

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

(1) EFT nr. 66 af 27. 10. 1960, s. 1339/60.

(2) EFT nr. L 254 af 23. 11. 1970, s. 1.

(3) EFT nr. L 2 af 1. 1. 1973, s. 1.

(4) EFT nr. L 254 af 23. 11. 1970, s. 26.

(5) EFT nr. L 346 af 17. 12. 1973, s. 1.

BILAG A

FAELLES PRINCIPPER FOR YDELSE AF DAEKNING

1. DAEKNING AF AFTALER OM KOEBERKREDITTER (1)

1.1. ALMINDELIGE PRINCIPPER

1.1.1. De faelles principper, som er fastlagt i afsnit 1.2 og 1.3, finder anvendelse, naar:

- daekningen tegnes over for finansieringsinstitutter (uanset disses nationalitet), der yder laan i form af aftaler om koeberkreditter, der er indgaaet med en (eller flere) offentlige eller private laantagere, for saa vidt:

- disse laan tjener til finansiering af enten én eller flere eksportaftaler

- disse laan udbetales, naar handelsaftalen er opfyldt eller ad flere gange

- fristerne og betingelserne ifoelge den saaledes finansierede handelsaftale er godkendt af forsikringsgiveren

- koeberkreditaftalen bestaar i en ubetinget forpligtelse for laantageren til at betale det beloeb, han skylder, uden hensyn til udviklingen af den handelsaftale, som finansieres ved laaneaftalen.

1.1.2. Disse faelles principper er fastlagt med henblik paa daekning af alle risici. Forsikringsgiveren kan dog fra tilfaelde til tilfaelde beslutte at begraense sin daekning til visse risici. I saa tilfaelde foelger han om fornoedent de procedurer, der er fastlagt herfor i bilag D.

1.1.3. De daekkede koeberkreditaftaler kan lyde paa en eller flere udenlandske valutaer. I saa tilfaelde kan daekningen ydes enten i den eller de paagaeldende udenlandske valutaer eller i forsikringsgiverens nationale valuta.

1.1.4. Naar samtlige en privat koebers forpligtelser daekkes fuldstaendigt og ubetinget af en offentlig institution, anvendes de faelles principper for offentlige laantagere, som er beskrevet i afsnit 1.2.

1.2. OFFENTLIGE LAANTAGERE

1.2.1. Definitioner af risiko og karenstid

Den daekkede risiko er kreditrisikoen. Denne risiko bliver aktuel, naar forsikringstageren ikke kan opnaa fuld eller delvis betaling af sin fordring tre maaneder efter forfaldsdagen, for saa vidt den manglende mulighed for daekning direkte og udelukkende kan henfoeres til en af de tabforvoldende begivenheder, der er omhandlet i afsnit 1.2.2.

1.2.2. Tabforvoldende begivenheder

1.2.2.1. Laantagerens og i givet fald hans garants misligholdelse.

1.2.2.2. En almindelig moratorieordning, der er indfoert af regeringen i laantagerens land eller et tredjeland, ved hvis mellemkomst betalingen skal finde sted.

1.2.2.3. Enhver anden handling eller beslutning truffet af regeringen i et fremmed land, der er til hinder for opfyldelsen af koeberkreditaftalen (herunder beslutninger, der er truffet af offentlige myndigheder, og som kan sidestilles med regeringsbeslutninger, samt lovgivningsforanstaltninger truffet af Faellesskabet).

1.2.2.4. Politiske begivenheder og oekonomiske vanskeligheder, der er indtruffet uden for forsikringsgiverens land eller lovgivnings- eller administrative foranstaltninger truffet uden for forsikringsgiverens land, som hindrer eller forsinker overfoerslen af midler, der er betalt inden for rammerne af koeberkreditaftalen.

1.2.2.5. Retsregler, der er fastsat i laantagerens land, og hvorefter de af laantageren erlagte betalinger frigoer sidstnaevnte fra hans gaeld, til trods for, at disse betalinger som foelge af valutakurssvingninger ved konverteringen til den valuta, hvori koeberkreditaftalen er indgaaet, ikke laengere daekker det skyldige beloeb paa overfoerselsdatoen.

1.2.2.6. Force majeure, der indtraeder uden for forsikringsgiverens land, saasom krig (herunder borgerkrig), revolution, oproer, offentlig opstand, hvirvelstorme, oversvoemmelser, jordskaelv, vulkanudbrud, flodboelger eller kernekraftulykker.

1.2.3. Undtagne risici

Tab, der direkte eller indirekte skyldes nedenstaaende forhold, maa ikke erstattes.

1.2.3.1. Handlinger eller undladelser, der begaas af forsikringstageren eller nogen, der handler paa hans vegne, og som bevirker fuldstaendigt eller delvis bortfald af koeberkreditaftalen.

1.2.3.2. At der i koeberkreditaftalen eller ethvert andet hertil knyttet dokument, herunder dokumenter vedroerende garantier eller sikkerhedsstillelse for denne aftale, er indsat en hvilken som helst form for bestemmelser om begraensning af forsikringstagerens rettigheder.

1.2.3.3. Enhver aftale, der er indgaaet mellem forsikringstageren og laantageren og/eller hans garant efter underskrivelsen af koeberkreditaftalen, og som forhindrer eller forsinker betalingen af de skyldige beloeb.

1.2.4. Daekningens ikrafttraedelse

Daekningen traeder i kraft, naar de i kreditforsikringsaftalen anfoerte forudsaetninger er opfyldt, og for saa vidt samtlige forudsaetninger for laantagerens benyttelse af den kredit, som forsikringstageren har stillet til hans raadighed, ligeledes er opfyldt.

1.2.5. Daekningens omfang

1.2.5.1. Daekkede beloeb

- Daekningen omfatter alene foelgende beloeb, der skyldes af laantageren i medfoer af koeberkreditaftalen: kredittens (laanets) hovedstol, renter af denne eller restgaelden (herunder morarenter) og bankgebyrer i forbindelse med laaneaftalen. Beloeb, der skyldes af laantageren i form af konventionalbod eller erstatning, er undtaget fra daekningen.

- De daekkede morarenter begraenses til dem, der skal betales for tiden mellem forfaldsdagen for fordringen og udloebet af karenstiden.

- De daekkede bankgebyrer er dem, som debiteres i koeberkreditaftalen (saedvanligvis: garantiprovision, stiftelsesprovision og administrationsgebyrer).

1.2.5.2. Udenlandske leverancer

Naar den handelsaftale, der finansieres ved aftalen om koeberkredit, omfatter varer og tjenesteydelser hidroerende fra tredjelande, kan finansieringen af disse inkluderes i daekningen, for saa vidt de er blevet anmeldt til forsikringsgiveren og accepteret af ham. Denne medtagelse sker derimod automatisk, hvor der er tale om visse underleverancer hidroerende fra en (eller flere) medlemsstater, efter reglerne i Raadets beslutning 82/854/EOEF (2).

1.2.6. Daekningsprocent og maksimal erstatning

1.2.6.1. Daekningsprocenten og den maksimale erstatning, der skal ydes af forsikringsgiveren, skal vaere udtrykkeligt fastsat i den af sidstnaevnte udstedte kreditforsikringspolice.

1.2.6.2. Daekningsprocenten kan ikke overstige 95.

1.2.6.3. Forsikringstageren skal helt for egen regning beholde en del af den procentdel af risikoen, som ikke daekkes af forsikringsgiveren. Denne del maa ikke vaere paa under 2 % af beloebet af den daekkede fordring, uansaet daekningsprocentens stoerrelse. Differencen mellem den del, forsikringstageren beholder for egen regning, og den ikke daekkede procentdel overfoeres derefter til eksportoeren. Forsikringstageren kan dog til institutter, der deltager i finansieringen, eller til underleverandoerer eller -entreprenoerer overfoere den del af procentdelen af den ikke daekkede risiko, som han skal beholde helt for egen regning, og som svarer til deres andel i finansieringen. Overfoerslen af den ikke daekkede risikoprocent er betinget af forsikringsgiverens udtrykkelige samtykke.

1.2.7. Almindelige principper og betingelser for udbetaling af erstatning

1.2.7.1. Forsikringstageren er berettiget til at modtage erstatning ved udloebet af karenstiden, saaledes som denne er fastsat i afsnit 1.2.1, for saa vidt forudsaetningerne for daekningens ikrafttraedelse er opfyldt, forsikringstageren har forvaltet risikoen forsvarligt, og der ikke kan goeres retsgyldige indsigelser gaeldende mod udbetalingen.

1.2.7.2. For saa vidt forsikringsgiveren inden for de fastsatte frister har modtaget alle noedvendige oplysninger, dokumenter og bilag til konstatering af, at der bestaar et gyldigt krav, udbetaler han den skyldige erstatning senest 45 dage efter den seneste af nedenstaaende datoer:

- datoen for karenstidens udloeb

- datoen for forsikringstagerens godkendelse af erstatningssummen.

1.2.7.3. Hvis den garanterede fordring er genfinansieret inden for rammerne af en bilateral gaeldskonsolideringsaftale, ser forsikringsgiveren bort fra den frist paa 45 dage, der er fastsat i afsnit 1.2.7.2, dersom den bilaterale gaeldskonsolideringsaftale allerede er traadt i kraft.

1.2.7.4. Dersom de tab, for hvilke forsikringstageren kraever erstatning, vedroerer omtvistede rettigheder, kan forsikringsgiveren udsaette udbetalingen af erstatningen, indtil tvisten er afgjort til forsikringstagerens fordel ved den voldgiftsret eller domstol, som er anfoert i koeberkreditaftalen. Forsikringsgiveren kan i dette tilfaelde ligeledes kraeve, at den saaledes trufne afgoerelse er blevet retskraftig i skyldnerens land.

1.2.7.5. Dersom laantagerens forpligtelser over for forsikringstageren er omfattet af en garanti (eller enhver anden form for sikkerhedsstillelse), skal forsikringstageren have truffet alle noedvendige foranstaltninger til at sikre, ikke blot at den paagaeldende garanti (eller sikkerhedsstillelse) er retsgyldig, men tillige, at den kan udloeses.

1.2.7.6. Ved beregningen af erstatningsbeloebet maa forsikringsgiveren ikke udbetale forsikringstageren et beloeb, der er stoerre end det tab, som sidstnaevnte faktisk har lidt, og/eller stoerre end det beloeb, der faktisk skyldes af laantageren i medfoer af koeberkreditaftalen.

1.2.8. Bilaterale gaeldskonsolideringsaftaler

Dersom det daekkede laan er omfattet af en bilateral gaeldskonsolideringsaftale, skal forsikringstageren overholde betingelserne i denne aftale med hensyn til baade den daekkede og den ikke-daekkede del af laanet. Forsikringstageren skal ligeledes yde forsikringsgiveren den bistand, der er fornoeden til opfyldelse af konsolideringsaftalen.

1.2.9. Tillaegsomkostninger

For saa vidt forsikringsgiveren har godkendt tillaegsomkostninger, der er forbundet med handlinger foretaget til begraensning eller undgaaelse af et tab, omfatter daekningen disse inden for den procentsats, som er fastsat af forsikringsgiveren. Disse tillaegsomkostninger omfatter ligeledes omkostninger i forbindelse med sagsanlaeg og alle andre retsomkostninger.

Under alle omstaendigheder skal saadanne omkostninger, dersom de vedroerer beloeb eller fordringer, der ikke er daekket af forsikringsgiveren, fordeles forholdsmaessigt paa daekkede og ikke-daekkede beloeb og fordringer.

1.3. PRIVATE LAANTAGERE

Afsnit 1.2.3 til 1.2.9 (»Offentlige laantagere«) finder ligeledes anvendelse paa dette afsnit (»Private laantagere«).

1.3.1. Definitioner af risiko og karenstid

Den daekkede risiko er kreditrisikoen. Denne risiko bliver aktuel, naar forsikringstageren ikke kan opnaa fuld eller delvis betaling af sin fordring tre maaneder efter forfaldsdagen, for saa vidt den manglende mulighed for daekning direkte og udelukkende kan henfoeres til en af de tabforvoldende begivenheder, der er anfoert i afsnit 1.3.2.

Naar udeblivelsen af betalingen af fordringen skyldes, at den tabforvoldende begivenhed, der er anfoert i afsnit 1.3.2.1, er indtraadt, ser forsikringsgiveren bort fra enhver karenstid.

1.3.2. Tabforvoldende begivenheder

1.3.2.1. Laantagerens eller i givet fald hans garants faktiske eller retlige insolvens.

1.3.2.2. Laantagerens og i givet fald hans garants misligholdelse.

1.3.2.3. En almindelig moratorieordning, der er indfoert af regeringen i laantagerens land eller et tredjeland, ved hvis mellemkomst betalingen skal finde sted.

1.3.2.4. Enhver anden handling eller beslutning truffet af regeringen i et fremmed land, der er til hinder for opfyldelsen af koeberkreditaftalen (herunder beslutninger truffet af offentlige myndigheder, der kan sidestilles med regeringsbeslutninger, samt lovgivningsforanstaltninger truffet af Faellesskabet).

1.3.2.5. Politiske begivenheder og oekonomiske vanskeligheder, der er indtruffet uden for forsikringsgiverens land eller lovgivnings- eller administrative foranstaltninger truffet uden for forsikringsgiverens land, som hindrer eller forsinker overfoerslen af midler, der er betalt inden for rammerne af koeberkreditaftalen.

1.3.2.6. Retsregler, der er fastsat i laantagerens land, og hvorefter de af laantageren erlagte betalinger frigoer sidstnaevnte fra hans gaeld, til trods for, at disse betalinger som foelge af valutakurssvingninger ved konverteringen til den valuta, hvori koeberkreditaftalen er indgaaet, ikke laengere daekker det skyldige beloeb paa overfoerselsdatoen.

1.3.2.7. Force majeure, der indtraeder uden for forsikringsgiverens land, saasom krig (herunder borgerkrig), revolution, oproer, offentlig opstand, hvirvelstorme, oversvoemmelser, jordskaelv, vulkanudbrud, flodboelger eller kernekraftulykker.

2. DAEKNING AF LEVERANDOERKREDITAFTALER (3)

2.1. ALMINDELIGE PRINCIPPER

2.1.1. De faelles principper, som er defineret i afsnit 2.2 og 2.3, finder anvendelse, naar daekningen ydes til en (eller flere) virksomheder i Faellesskabet, som indgaar en handelsaftale med en eller flere offentlige eller private koebere.

2.1.2. Disse faelles principper er fastlagt med henblik paa daekning af alle risici. Forsikringsgiveren kan dog fra tilfaelde til tilfaelde beslutte at begraense sin daekning til visse risici. I saa tilfaelde foelger han de procedurer, der er fastlagt herfor i bilag D.

2.1.3. Anvendelsesomraadet for disse faelles principper er det, der er fastlagt i naervaerende direktivs artikel 2, stk. 1, idet saerlig bemaerkes, at det omfatter den daekning, der ydes en eksportoer, naar den af ham indgaaede handelsaftale finansieres ved en koeberkredit eller enhver anden form for ordning.

2.1.4. Naar samtlige en privat koebers forpligtelser garanteres fuldstaendigt og ubetinget af en offentlig institution, anvendes de faelles principper for offentlige koebere, som er anfoert i afsnit 2.2.

2.2. OFFENTLIGE KOEBERE

2.2.1. Definitioner af risici og karenstid

2.2.1.1. Fabrikationsrisiko

Fabrikationsrisikoen bliver aktuel, naar opfyldelsen af forsikringstagerens kontraktlige forpligtelser eller fremstillingen af de bestilte varer afbrydes, for saa vidt afbrydelsen varer i en periode paa seks paa hinanden foelgende maaneder, og for saa vidt denne afbrydelse kan henfoeres direkte og udelukkende til en eller flere af de tabforvoldende begivenheder, der er anfoert i afsnit 2.2.2.

2.2.1.2. Kreditrisiko

Kreditrisikoen bliver aktuel, naar forsikringstageren er ude af stand til at opnaa hel eller delvis fyldestgoerelse af sin fordring seks maaneder efter forfaldsdagen, for saa vidt den manglende betaling kan henfoeres direkte og udelukkende til en eller flere af de tabforvoldende begivenheder, der er anfoert i afsnit 2.2.2.

2.2.2. Tabforvoldende begivenheder

2.2.2.1. Koeberens tilbagetraeden fra aftalen (4).

2.2.2.2. Koeberens vilkaarlige og uretmaessige afvisning af varerne.

2.2.2.3. Koeberens og i givet fald hans garants misligholdelse.

2.2.2.4. En almindelig moratorieordning, der er indfoert af regeringen i laantagerens land eller et tredjeland, ved hvis mellemkomst betalingen skal finde sted.

2.2.2.5. Enhver anden handling eller beslutning truffet af regeringen i et fremmed land, der er til hinder for opfyldelsen af koeberkreditaftalen (herunder beslutninger truffet af offentlige myndigheder, der kan sidestilles med regeringsbeslutninger, samt lovgivningsforanstaltninger truffet af Faellesskabet).

2.2.2.6. Politiske begivenheder og oekonomiske vanskeligheder, der er indtruffet uden for forsikringsgiverens land eller lovgivnings- eller administrative foranstaltninger truffet uden for forsikringsgiverens land, som hindrer eller forsinker overfoerslen af midler, der er betalt inden for rammerne af handelsaftalen.

2.2.2.7. Retsregler, der er fastsat i laantagerens land, og hvorefter de af laantageren erlagte betalinger frigoer sidstnaevnte fra hans gaeld, til trods for, at disse betalinger som foelge af valutakurssvingninger ved konverteringen til den valuta, hvori handelsaftalen er indgaaet, ikke laengere daekker det skyldige beloeb paa overfoerselsdatoen.

2.2.2.8. Force majeure, der indtraeder uden for forsikringsgiverens land, som f.eks. krig (herunder borgerkrig), revolution, oproer, offentlig opstand, hvirvelstorme, oversvoemmelser, jordskaelv, vulkanudbrud, flodboelger eller kernekraftulykker.

2.2.2.9. Enhver foranstaltning (eller beslutning) truffet af regeringen i forsikringsgiverens land (5) inden for de specifikke rammer for udenrigshandelen (som f.eks. et eksportforbud), for saa vidt denne foranstaltning eller beslutning bygger paa ledelsen af udenrigspolitikken, og at foelgerne heraf desuden ikke baeres af naevnte regering.

2.2.3. Undtagne risici

Tab, der direkte eller indirekte skyldes nedenstaaende forhold, maa ikke erstattes.

2.2.3.1. Handlinger eller undladelser, der begaas af forsikringstageren (eller nogen, der handler paa hans vegne), og som bevirker fuldstaendigt eller delvis bortfald af handelsaftalen.

2.2.3.2. Underleverandoerers, samleverandoerers eller andre leverandoerers misligholdelse, for saa vidt denne ikke er en foelge af politiske begivenheder, der er anfoert som tabforvoldende begivenheder, der er daekket, i afsnit 2.2.2 (afsnit 2.2.2.4 til 2.2.2.9).

2.2.3.3. At der i handelsaftalen (eller ethvert andet hertil knyttet dokument, herunder dokumenter vedroerende garantier eller sikkerhedsstillelse for denne aftale) er indsat en hvilken som helst form for bestemmelser om begraensning af forsikringstagerens rettigheder.

2.2.3.4. Enhver aftale, der er indgaaet mellem forsikringstageren og koeberen (og/eller hans garant) efter underskrivelsen af handelsaftalen, og som forhindrer betalingen af de skyldige beloeb.

2.2.4. Daekningens ikrafttraedelse

For saa vidt samtlige forudsaetninger ifoelge kreditforsikringspolicen som f.eks. erlaeggelse af udbetalingen ved bestillingen er opfyldt:

2.2.4.1. traeder daekningen af fabrikationsrisikoen i kraft paa datoen for handelsaftalens ikrafttraedelse, og

2.2.4.2. traeder daekningen af kreditrisikoen i kraft paa den dato, hvor forsikringstageren efter opfyldelse af samtlige sine kontraktlige forpligtelser i medfoer af handelsaftalen har krav paa betaling.

Daekningen af kreditrisikoen kan dog traede i kraft paa datoen for hver enkelt leverance (eller delleverance), dersom denne leverance (eller delleverance) i medfoer af handelsaftalen giver forsikringstageren ret til at kraeve betaling af et bestemt og endeligt fastsat beloeb, der saerligt svarer til de saaledes leverede eller afsendte varer (6).

2.2.5. Daekningens omfang

2.2.5.1. Fabrikationsrisiko

Inden for det samlede aftalebeloebs graenser omfatter daekningen af fabrikationsrisikoen samtlige de omkostninger, som forsikringstageren har paadraget sig under opfyldelse af sine kontraktmaessige forpligtelser eller under fremstillingen af de varer, han har modtaget bestilling paa, for saa vidt disse omkostninger kan henfoeres til opfyldelsen af den daekkede aftale.

Fabrikationsrisikodaekningen omfatter ikke:

- forsendelser af varer, for hvilke kreditrisikodaekningen er traadt i kraft i medfoer af bestemmelserne i afsnit 2.2.4.2

- kreditforsikringspraemier, som forsikringstageren har betalt til forsikringsgiveren

- beloeb, som forsikringstageren har betalt som foelge af at en bankgaranti, der er udstedt i medfoer af den garanterede aftale, er blevet virksom (7).

2.2.5.2. Kreditrisiko

Kreditrisikodaekningen omfatter udelukkende de fordringer, som koeberen har ifoelge handelsaftalen. Dette beloeb kan for saa vidt angaar en forretning, der er finansieret ved leverandoerkredit, omfatte hovedstolen med renter, men derimod ikke morarenter. Beloeb, som forsikringstageren har betalt som foelge af, at en bankgaranti er blevet virksom (8), samt konventionalboeder og erstatningsbeloeb er undtaget fra daekningen.

2.2.5.3. Udenlandske leverancer

Naar handelsaftalen omfatter varer og tjenesteydelser hidroerende fra tredjelande, kan disse varer og tjenesteydelser medtages under daekningen, for saa vidt de er oplyst over for forsikringsgiveren og accepteret af ham. Denne medtagelse sker dog uden videre, hvor der er tale om visse underleverancer hidroerende fra en eller flere medlemsstater, jf. bestemmelserne i Raadets beslutning 82/854/EOEF.

2.2.6. Daekningsprocent og maksimumserstatning

2.2.6.1. Daekningsprocenten og den maksimumserstatning, der skal betales af forsikringsgiveren, skal udtrykkeligt fastsaettes i den kreditforsikringspolice, som sidstnaevnte udsteder.

2.2.6.2. Daekningsprocenten kan ikke overstige 90.

2.2.6.3. Forsikringstageren skal helt for egen regning beholde den procentdel af risikoen, som ikke daekkes af forsikringsgiveren. Han kan dog efter udtrykkelig aftale med forsikringsgiveren til underleverandoerer, der deltager i udfoerelsen af handelsaftalen, overfoere den procentdel af den ikke-daekkede risiko, som svarer til sidstnaevntes andel i udfoerelsen. Dersom den del af risikoen, der ikke daekkes af forsikringsgiveren, overstiger 10 %, har forsikringstageren desuden ret til ikke for egen regning at beholde den del, der overstiger disse 10 %.

2.2.7. Almindelige principper og betingelser for udbetaling af erstatning

2.2.7.1. Forsikringstageren er berettiget til at modtage erstatning ved udloebet af karenstiden, saaledes som denne er fastsat i afsnit 2.2.1, for saa vidt forudsaetningerne for daekningens ikrafttraedelse er opfyldt, forsikringstageren har forvaltet risikoen forsvarligt, og der ikke kan goeres retsgyldige indsigelser gaeldende mod udbetalingen.

2.2.7.2. Foer saa vidt forsikringsgiveren inden for de fastsatte frister har modtaget alle noedvendige oplysninger, dokumenter og bilag til konstatering af, at der bestaar et gyldigt krav, udbetaler han den skyldige erstatning senest 45 dage efter den seneste af nedenstaaende datoer:

- for saa vidt angaar fabrikationsrisikoen

- datoen for karenstidens udloeb

- datoen for modtagelsen af den sagkyndiges erklaering, hvis en saadan kraeves

- datoen for forsikringstagerens godkendelse af erstatningssummen

- for saa vidt angaar kreditrisikoen

- datoen for karenstidens udloeb

- datoen for forsikringstagerens godkendelse af erstatningssummen.

2.2.7.3. Hvis den garanterede fordring er genfinansieret inden for rammerne af en bilateral gaeldskonsolideringsaftale, ser forsikringsgiveren bort fra den frist paa 45 dage, der er fastsat i afsnit 2.2.7.2, dersom den bilaterale gaeldskonsolideringsaftale allerede er traadt i kraft.

2.2.7.4. Dersom de tab, for hvilke forsikringstageren kraever erstatning, vedroerer omtvistede rettigheder, kan forsikringsgiveren udsaette udbetalingen af erstatningen, indtil tvisten er afgjort til forsikringstagerens fordel ved den voldgiftsret eller domstol, som er anfoert i handelsaftalen. Forsikringsgiveren kan i dette tilfaelde ligeledes kraeve, at den saaledes trufne afgoerelse er blevet retskraftig i skyldnerens land.

2.2.7.5. Dersom koeberens forpligtelser over for forsikringstageren er omfattet af en garanti eller enhver anden form for sikkerhedsstillelse, skal forsikringstageren have truffet alle noedvendige foranstaltninger til at sikre, ikke blot at den paagaeldende garanti eller sikkerhedsstillelse er retsgyldig, men tillige, at den kan udloeses.

2.2.7.6. Ved beregningen af erstatningsbeloebet maa forsikringsgiveren ikke udbetale forsikringstageren et beloeb, der er stoerre end det tab, som sidstnaevnte faktisk har lidt, og/eller stoerre end det beloeb, der faktisk skyldes af koeberen i medfoer af handelsaftalen.

2.2.8. Bilaterale gaeldskonsolideringsaftaler

Dersom den daekkede handelsaftale er omfattet af en bilateral gaeldskonsolideringsaftale, skal forsikringstageren overholde betingelserne i denne aftale med hensyn til baade den daekkede og den ikke daekkede del af laanet. Forsikringstageren skal ligeledes yde forsikringsgiveren enhver bistand, der er fornoeden til opfyldelse af konsolideringsaftalen.

2.2.9. Tillaegsomkostninger

For saa vidt forsikringsgiveren har godkendt tillaegsomkostninger, der er forbundet med handlinger foretaget til begraensning eller undgaaelse af et tab, omfatter daekningen disse inden for den procentsats, som er fastsat af forsikringsgiveren. Disse tillaegsomkostninger omfatter ligeledes omkostninger i forbindelse med sagsanlaeg og alle andre retsomkostninger.

Dog skal saadanne omkostninger, dersom de vedroerer beloeb eller fordringer, der ikke er daekket af forsikringsgiveren, fordeles forholdsmaessigt paa daekkede og ikke-daekkede beloeb og fordringer.

2.3. PRIVATE KOEBERE

Afsnit 2.2.3 til 2.2.9 (»Offentlige koebere«) finder tilsvarende anvendelse paa dette afsnit (»Private koebere«).

2.3.1. Definitioner af risici og karenstid

2.3.1.1. Fabrikationsrisiko

Fabrikationsrisikoen bliver aktuel, naar opfyldelsen af forsikringstagerens kontraktlige forpligtelser eller fremstillingen af de bestilte varer afbrydes, for saa vidt afbrydelsen varer i en periode paa seks paa hinanden foelgende maaneder, og for saa vidt denne afbrydelse kan henfoeres direkte og udelukkende til en eller flere af de tabforvoldende begivenheder, der er anfoert i afsnit 2.3.2.

2.3.1.2. Kreditrisiko

Kreditrisikoen bliver aktuel, naar forsikringstageren er ude af stand til at opnaa hel eller delvis fyldestgoerelse af sin fordring seks maaneder efter forfaldsdagen, for saa vidt den manglende betaling kan henfoeres direkte og udelukkende til en eller flere af de tabforvoldende begivenheder, der er anfoert i afsnit 2.3.2. Naar den manglende opfyldelse af fordringen skyldes indtraedelse af den tabforvoldende begivenhed, der er anfoert i afsnit 2.3.2.3, ser forsikringsgiveren bort fra enhver form for karenstid.

2.3.2. Tabforvoldende begivenheder

2.3.2.1. Koeberens tilbagetraeden fra aftalen (9).

2.3.2.2. Koeberens vilkaarlige og uretmaessige afvisning af varerne.

2.3.2.3. Laantagerens eller hans eventuelle garants faktiske eller retlige insolvens.

2.3.2.4. Koeberens og i givet fald dennes garants manglende betaling (10).

2.3.2.5. En almindelig moratorieordning, der er indfoert af regeringen i laantagerens land eller et tredjeland, ved hvis mellemkomst betalingen skal finde sted.

2.3.2.6. Enhver anden handling eller beslutning truffet af regeringen i et fremmed land, der er til hinder for opfyldelsen af handelsaftalen (herunder beslutninger truffet af offentlige myndigheder, der kan sidestilles med regeringsbeslutninger, samt lovgivningsforanstaltninger truffet af Faellesskabet).

2.3.2.7. Politiske begivenheder og oekonomiske vanskeligheder, der er indtruffet uden for forsikringsgiverens land eller lovgivnings- eller administrative foranstaltninger truffet uden for forsikringsgiverens land, som hindrer eller forsinker overfoerslen af midler, der er betalt inden for rammerne af handelsaftalen.

2.3.2.8. Retsregler, der er fastsat i koeberens land, og hvorefter de af koeberen erlagte betalinger frigoer sidstnaevnte fra hans gaeld, til trods for, at disse betalinger som foelge af valutakurssvingninger ved konverteringen til den valuta, hvori handelsaftalen er indgaaet, ikke laengere daekker det skyldige beloeb paa overfoerselsdatoen.

2.3.2.9. Force majeure, der indtraeder uden for forsikringsgiverens land, saasom krig (herunder borgerkrig), revolution, oproer, offentlig opstand, hvirvelstorme, oversvoemmelser, jordskaelv, vulkanudbrud, flodboelger eller kernekraftulykker.

2.3.2.10. Enhver foranstaltning (eller beslutning) truffet af regeringen i forsikringsgiverens land (11) inden for de specifikke rammer for udenrigshandelen (som f.eks. et eksportforbud), for saa vidt denne foranstaltning eller beslutning bygger paa ledelsen af udenrigspolitikken, og foelgerne heraf desuden ikke baeres af naevnte regering.

(1) En aftale, hvorefter en eller flere finansieringsinstitutter forpligter sig til kontantbetaling til en eksportoer paa vegne af en koeber, der refunderer det kreditgivende finansieringsinstitut.

(2) EFT nr. L 357 af 18. 12. 1982, s. 20.

(3) Begrebet »leverandoerkreditter« anvendes generelt og vedroerer saavel kontantkontrakter som kredit.

(4) Udtrykket »tilbagetraeden fra aftalen« betyder her en vilkaarlig afgoerelse fra den offentlige koebers side med henblik paa uretmaessigt at afbryde (eller annullere) aftalen.

(5) Herunder foranstaltninger eller beslutninger truffet af Faellesskabet.

(6) For eksempel:

- er udlevering af accepterede veksler eller egenveksler ikke tilstraekkelig til at anse kreditrisikoen for indtraadt paa et tidligere tidspunkt

- kan kreditrisikodaekningen eventuelt traede i kraft paa den dato, hvor de udfoerte tjenesteydelser giver ret til betaling i medfoer af aftalen, hvis denne vedroerer leverancer (eller »noeglefaerdige projekter«), og medfoerer udfoerelse af saerlige tjenesteydelser (f.eks. installationsarbejder).

(7) Denne undtagelse betyder ikke, at forsikringsgiveren ikke kan daekke en saadan risiko.

(8) Udtrykket »tilbagetraeden fra aftalen« betyder her en vilkaarlig afgoerelse fra den private koebers side med henblik paa uretmaessigt at afbryde eller annullere aftalen.

(9) Udtrykket »manglende betaling« daekker i dette tilfaelde alene de samlede oekonomiske forpligtelser, der paahviler koeberen og/eller hans garant, herunder saerlig opfyldelse af alle formaliteter med henblik paa konvertering og overfoersel til forsikringstageren af betalinger, som koeberen har erlagt i lokal valuta.

(10) Herunder foranstaltninger eller beslutninger truffet af Faellesskabet.

BILAG B

FAELLES PRINCIPPER FOR PRAEMIEFASTSAETTELSESORDNINGER

1. ALMINDELIGE PRINCIPPER

1.1. Samtlige forsikringsgivere indretter deres praemiesystem, saaledes at det er foreneligt med de i dette bilag anfoerte faelles principper.

1.2. Samtlige forsikringsgivere foelger ved anvendelsen af samtlige i de i dette bilag anfoerte principper det princip, at den fakturerede praemie skal svare til de garanterede risici og saa vidt muligt daekke disse forsvarligt.

1.3. Samtlige forsikringsgivere fastsaetter satserne for de praemier, der skal faktureres, under anvendelse af samtlige de oplysninger, der fastlaegges i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4.

2. TERMINOLOGIEN I FORBINDELSE MED FASTSAETTELSEN AF MINIMUMS- OG REFERENCEPRAEMIESATSERNE

2.1. Den kommercielle risiko er defineret i bilag A, afsnit 1.3.2.1, 1.3.2.2 og 2.3.2.1 til 2.3.2.4.

2.2. Den politiske risiko er defineret i bilag A, afsnit 1.2.2.1 til 1.2.2.6, 1.3.2.3 til 1.3.2.7, 2.2.2.1 til 2.2.2.9 og 2.3.2.5 til 2.3.2.10.

2.3. Fabrikationsrisikoen er defineret i bilag A, afsnit 2.2.1.1, 2.2.5.1 og 2.3.1.1.

2.4. Kreditrisikoen er defineret i bilag A, afsnit 1.2.1, 1.3.1, 2.2.1.2, 2.2.5.2 og 2.3.1.2.

2.5. KOEBERENS ELLER GARANTENS STATUS

Definitionen paa den offentlige koeber (eller garant) er den, der er anfoert i naervaerende direktivs artikel 3, stk. 1.

For saa vidt saerlig angaar praemieomraadet reguleres taksterne dog ikke blot efter koeberens offentlige eller private status, men tillige efter hans stilling inden for foelgende to kategorier:

2.5.1. offentlig: - pengepolitiske myndigheder (saedvanligvis finansministerium eller centralbank)

- andre statslige koebere eller garanter

- ikke-statslige koebere eller garanter

2.5.2. privat: - foersteklasses koebere eller banker

- standardbanker

- standardkoebere.

Disse begreber, offentlig, statslig eller ikke-statslig koeber samt privat koeber - eller bank - foersteklasses eller standardkoeber eller -bank er defineret i »Principper, der skal benyttes af samtlige forsikringsgivere ved vurderingen af koeberrisikoen«, saaledes som disse begreber fastsaettes i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4.

3. FAELLES PRINCIPPER

3.1. REGULERING AF PRAEMIEN EFTER KOEBERENS ELLER GARANTENS STATUS

3.1.1. Private koebere eller garanter

Hver enkelt forsikringsgiver kan vaelge alene at daekke den kommercielle eller den politiske risiko. Han kan ligeledes samtidig daekke begge risici. Dersom forsikringsgiveren beslutter sig til at begraense daekningen til én af disse risici, kraever han alene praemie for den daekkede risiko. Dersom en forsikringsgiver beslutter sig til at begraense daekningen (af den kommercielle og/eller den politiske risiko) til visse tabforvoldende begivenheder, nedsaetter han dog ikke praemieniveauet.

3.1.2. Offentlige koebere eller garanter

3.1.2.1. Dersom koeberen eller garanten anses for en pengepolitisk myndighed, medfoerer forsikringsgiverens begraensning af daekningen til visse tabforvoldende begivenheder dog ikke nogen nedsaettelse af praemieniveauet.

3.1.2.2. Dersom koeberen eller garanten anses for en statslig ikke-pengepolitisk myndighed eller en ikke-statslig myndighed, kan forsikringsgiveren undtage risici vedroerende denne koeber eller garant. I saa tilfaelde kraever forsikringsgiveren den praemiesats, der finder anvendelse paa risikoen i forbindelse med det paagaeldende land. Undtagelse af visse andre tabforvoldende begivenheder medfoerer ingen nedsaettelse af praemieniveauet.

3.2. REGULERING AF PRAEMIEN EFTER STILLET SIKKERHED

3.2.1. Kreditrisikoen

3.2.1.1. Hvis der er stillet ubetinget garanti eller uigenkaldelig remburs for koeberens betalingsforpligtelser, og denne garanti faktisk formindsker risikoen, anvender forsikringsgiveren de satser, der er fastsat for garanten eller den bank, der aabner rembursen, dersom:

- han godkender den bank, der aabner den uigenkaldelige remburs, uanset om denne bekraeftes af en anden bank eller ej, og benyttelsen af rembursen ikke paa nogen maade afhaenger af koeberen

- han godkender den bank eller enhver anden offentlig eller privat institution, der afgiver den ubetingede garanti.

Naar den praemiesats, der er fastsat for garanten (1), er lavere end den, som er fastsat for koeberen, og dette skyldes garantens land, anvender forsikringsgiveren den sats, der er fastsat for garanten, for saa vidt risikoen ved overfoersel i forbindelse med koeberens land rent faktisk bortfalder.

3.2.1.2. Dersom der alene stilles ubetinget garanti eller uigenkaldelig remburs for en del af koeberens betalingsforpligtelser, sker forsikringsgiverens nedsaettelse af praemien i forhold til den del, der garanteres af garanten (2).

3.2.2. Fabrikationsrisikoen

3.2.2.1. Dersom alle betalinger med undtagelse af udbetalingen ved bestillingens afgivelse sker ved benyttelse af en uigenkaldelig remburs, der er aabnet og kan traekkes ved den daekkede handelsaftales ikrafttraedelse, uanset om rembursen er bekraeftet af en anden bank eller ej, benytter forsikringsgiveren de satser, der er fastsat for den bank, der aabner rembursen, dersom:

- han godkender den bank, der aabner den uigenkaldelige remburs, og

- udnyttelsen af denne remburs ikke paa nogen maade afhaenger af koeberen og kan ske i eksportoerens land ved forelaeggelse af dokumenter som f.eks. et oplaegningsbevis, der bevirker bortfald af koeberrisikoen og koeberlanderisikoen.

3.2.2.2. Dersom samtlige betalinger med undtagelse af udbetalingen ved bestillingens afgivelse sikres ved en ubetinget garanti, der kan traekkes ved foerste paakrav, og som udstedes og er til raadighed allerede ved ikrafttraedelsen af den garanterede aftale, benytter forsikringsgiveren de satser, som er fastsat for garanten, dersom han anerkender den bank eller enhver anden offentlig eller privat institution, der udsteder denne ubetingede garanti.

3.2.2.3. Dersom samtlige koeberens kontraktlige forpligtelser til forsikringsgiverens tilfredshed er sikret ved en garanti, der stilles af en anden offentlig eller privat institution end en bank, saaledes at fabrikationsrisikoen overfoeres fra koeberen til garanten, er praemiesatsen den, som gaelder for garanten.

3.3. REGULERING AF PRAEMIEN I FORHOLD TIL LANDERISIKOEN

3.3.1. Naar den aftale, der skal daekkes, fuldt ud finansieres af en af de internationale finansieringsinstitutioner (IFI) eller af nationale finansieringsinstitutioner (3), der er anerkendt i overensstemmelse med reglerne i naervaerende direktivs artikel 4, betragtes landerisikoen som formindsket, for saa vidt:

a) IFI'ens betalinger sker direkte til eksportoeren

b) laantageren (eller laantagerens land) ikke er i restance med betalinger til IFI'en.

3.3.2. Naar der for den aftale, der skal daekkes, er stillet andre garantier end den i afsnit 3.2 omhandlede, som fuldt ud placerer betalingsrisikoen uden for debitors eller garantens land (udlaeggelse af risikoen), kan forsikringsgiveren betragte landerisikoen som formindsket.

3.3.3. I tilfaelde af kombination af de faktorer, der er omhandlet i afsnit 3.3.1 og 3.3.2, betragtes landerisikoen som formindsket.

3.3.4. Naar en IFI kun finansierer en del af aftalen, betragtes landerisikoen for denne del som formindsket paa betingelse af:

a) betingelserne i afsnit 3.3.1, litra a) og b), er opfyldt

b) at den oevrige del af forretningen finansieres fuldt ud af andre institutioner, der ligeledes er daekket eller i det mindste accepteret af forsikringsgiveren.

Det samme princip gaelder, naar samtlige de stillede former for sikkerhed, der medfoerer en udlaeggelse af risikoen, og/eller den kombinerede finansiering af en IFI og en ordning for yderligere sikkerhedsstillelse alene vedroerer en del af aftalen.

3.3.5. Naar landerisikoen forbedres i overensstemmelse med bestemmelserne i afsnit 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 og 3.3.4, benytter forsikringsgiveren de praemiesatser, der er fastsat for den landekategori, der ligger umiddelbart over debitorlandets. Forsikringsgiveren anvender dog samtlige de praemieforhoejelser, som han ville have anvendt, dersom landerisikoen var forblevet i debitors land, eller den sats, han anvender inden for denne kategori for andre forretninger.

3.4. REGULERING AF PRAEMIEN I FORHOLD TIL RISIKOPERIODEN

3.4.1. Beregning af risikoperioden for daekning, der ydes banker i tilfaelde af koeberkredit

Forsikringsgiveren tager hensyn til den samlede risikoperiode, han daekker, ved beregningen af praemien. Denne samlede periode svarer til den gennemsnitlige risikoperiode som beregnet mellem den foerste udbetaling paa kreditten og forfaldsdagen for det sidste afdrag paa denne. Hvad angaar perioden mellem den foerste udbetaling paa kreditten og begyndelsestidspunktet for tilbagebetalingen, tager forsikringsgiveren ved vaegtningen kun hensyn til hovedstolen, idet der ses bort fra mellemliggende renter og bankgebyrer. For perioden mellem begyndelsestidspunktet for tilbagebetalingen og forfaldsdagen for det sidste afdrag tager forsikringsgiveren ved vaegtningen kun hensyn til hovedstolen og renterne ved tilbagebetalingen, idet der ses bort fra morarenter.

Den beregnede gennemsnitlige vaegtede periode mellem den foerste udbetaling paa kreditten og begyndelsestidspunktet for tilbagebetalingen - den gennemsnitlige vaegtede udbetalingsperiode - bestemmes paa grundlag af en foreloebig udbetalingsplan, som den laangivende bank har udarbejdet ved policeudstedelsen. Forsikringsgiveren nyberegner eventuelt praemien i overensstemmelse med den faktiske og endelige plan for udbetalinger paa kreditten.

Forsikringsgiveren nyberegner ikke praemien, dersom variationen i den gennemsnitlige udbetalingsperiode vaegtet med de faktiske og endelige udbetalinger ikke overstiger 10 % af det gennemsnit, der foelger af den foreloebige udbetalingsplan, og den ikke varierer med over seks maaneder i forhold til samme plan.

3.4.2. Beregning af risikoperioden for daekning til eksportoerer

3.4.2.1. Fabrikationsperioden

I sin praemieberegning laegger forsikringsgiveren fabrikationsperioden til grund. Denne svarer til tidsrummet mellem handelsaftalens ikrafttraedelse og det tidspunkt, hvor forsikringstageren har indfriet alle sine aftalemaessige forpligtelser.

I tilfaelde af delleverancer, og hvor saadanne i henhold til handelsaftalen betragtes enkeltvis med deres eget begyndelsestidspunkt for tilbagebetaling, svarer fabrikationsperioden til perioden fra handelsaftalens ikrafttraedelse til den gennemsnitlige, vaegtede leveringsdato.

3.4.2.2. Kreditperioden

Forsikringsgiveren laegger ved praemieberegningen den samlede kreditrisikoperiode til grund. Denne svarer til tidsrummet fra den dato, hvor daekningen af kreditrisikoen traeder i kraft for eksportoeren, til datoen for koeberens sidste betaling. Den vaegtes efter de beloeb i hovedstol og renter, som faktisk er i risiko.

3.4.2.3. Den maade, hvorpaa handelsaftalen finansieres, har ingen indvirkning paa praemiesatsen. Som foelge heraf er den samlede praemie den samme, uanset om aftalen finansieres ved en leverandoerkredit eller en koeberkredit.

3.5. REGULERING AF PRAEMIEN EFTER PRAEMIEBEREGNINGSGRUNDLAGET

3.5.1. Alene den af forsikringsgiveren daekkede del af aftalen tages i betragtning ved beregningen af praemien. Der betales med andre ord ikke praemie for den del af aftalen, der ikke er daekket.

3.5.2. Praemien beregnes med indtil daekningsprocentdelen af det faktisk af forsikringsgiveren daekkede beloeb i overensstemmelse med bestemmelserne i afsnit 3.5.3 og 3.5.4.

3.5.3. Ydelse af daekning til banker ved koeberkredit

Praemieberegningsgrundlaget bestaar af foelgende elementer:

3.5.3.1. Laanets hovedstol

Herved forstaas hele den del af handelsaftalen, herunder tillaegsbeloeb der finansieres ved laanet, for saa vidt forsikringsgiveren har indvilget i at daekke denne del samt eventuelt naevnte tillaegsbeloeb.

3.5.3.2. Renter forud for commissioning og renter i forbindelse med tilbagebetaling

Dersom renten er variabel, beregner forsikringsgiveren praemien paa grundlag af rentebeloebet, saaledes som dette er anslaaet af den laangivende bank ved policens udstedelse, og for saa vidt det beregnede beloeb er godkendt af forsikringsgiveren. Dette beloeb udgoer forsikringsgiverens maksimale forpligtelse. Denne nyberegner ikke praemien efter den faktisk af den laangivende bank i forhold til laantageren anvendte rentesats, medmindre han accepterer at forhoeje sin maksimale forpligtelse.

3.5.3.3. Morarenter

Herved forstaas renter fra forfaldstiden indtil slutningen af karenstiden. Praemien beregnes paa grundlag af det morarentebeloeb, der anslaas af den laangivende bank ved policens udstedelse, og for saa vidt det beregnede beloeb er godkendt af forsikringsgiveren. Dette beloeb udgoer forsikringsgiverens maksimale forpligtelse. Denne nyberegner ikke praemien efter de faktisk af den laangivende bank i forhold til laantageren debiterede morarenter, medmindre han accepterer at forhoeje sin maksimale forpligtelse.

3.5.3.4. Bankgebyrer

Der er her tale om de gebyrer, som saedvanligvis debiteres laantageren af den laangivende bank, for saa vidt betalingen af disse beloeb ikke i medfoer af koeberkreditaftalen er en forudsaetning for dennes ikrafttraedelse. Praemien beregnes paa grundlag af gebyrerne som anslaaet af den laangivende bank ved udstedelsen af policen, og for saa vidt det tilsvarende beloeb er godkendt af forsikringsgiveren. Dette beloeb, der fastsaettes af den laangivende bank, udgoer forsikringsgiverens maksimale forpligtelse. Denne nyberegner ikke praemien efter de faktisk af den laangivende bank i forhold til laantageren debiterede gebyrer, medmindre han accepterer at forhoeje sin maksimale forpligtelse.

3.5.4. Daekning til eksportoerer

Praemieberegningsgrundlaget bestaar af foelgende elementer:

3.5.4.1. Fabrikationsrisiko

Herved forstaas det samlede beloeb ifoelge handelsaftalen med fradrag af den kontante udbetaling ved afgivelsen af bestillingen. Paa eksportoerens anmodning kan praemieberegningsgrundlaget dog nedsaettes til et maksimalt risikobeloeb, som fastlaegges af eksportoeren ved policens udstedelse, for saa vidt forsikringsgiveren godkender dette nedsatte grundlag. Dette beloeb udgoer forsikringsgiverens maksimale forpligtelse. Denne nyberegner ikke praemien efter det stoerste beloeb, der faktisk har vaeret i risiko, medmindre han accepterer at forhoeje sin maksimale forpligtelse.

3.5.4.2. Kreditrisiko

Der er her tale om de fordringer, for hvilke kreditrisikoen er traadt i kraft.

- For saa vidt angaar aftaler om kontant betaling drejer det sig om de beloeb, der forfalder til betaling ved fuldstaendig opfyldelse af eksportoerens kontraktlige forpligtelser.

Der kan ligeledes vaere tale om beloeb, der forfalder til betaling ved udfoerelsen af delleverancer (eller tjenesteydelser), i henhold til handelsaftalen (i medfoer af bilag A, afsnit 2.2.4.2).

- For saa vidt angaar aftaler, der finansieres (leverandoerkreditter), er der her tale om laanets hovedstol med tillaeg af renter. Morarenter er undtaget fra praemieberegningsgrundlaget. Dersom renten er variabel, finder det i afsnit 3.5.3.2 omhandlede princip anvendelse.

3.6. GRUNDLAEGGENDE PRINCIPPER FOR FASTSAETTELSEN AF PRAEMIESATSER

I overensstemmelse med reglerne i naervaerende direktivs artikel 4 fastsaettes de praemiesatser, der skal anvendes af forsikringsgiverne i forhold til landekategorierne og risikokategorierne loebende efter en faelles model.

Denne model skal under alle omstaendigheder bygge paa foelgende grundlaeggende principper:

3.6.1. Risiko-rating

3.6.1.1. For pengepolitiske myndigheder samt andre offentlige koebere eller garanter, statslige eller ikke-statslige:

- Kreditrisikopraemien er, naar koeberen eller garanten er selve den pengepolitiske myndighed, lavere end den, der gaelder for andre statslige koebere eller garanter. Kreditrisikopraemien for disse andre statslige koebere eller garanter er for sit vedkommende lavere end den, der gaelder for ikke-statslige koebere eller garanter.

- Fabrikationsrisikopraemien udgoer 70 % af kreditrisikopraemien for den samme samlede risikoperiode. Praemiesatsen er i alle tilfaelde den, der gaelder for offentlige ikke-statslige koebere uden hensyn til koeberens status (pengepolitisk myndighed, statslig eller ikke-statslig myndighed).

3.6.1.2. For private koebere eller garanter

- Kreditrisikopraemie

- Praemien for en foersteklasses koeber og en foersteklasses bank er den samme.

- Praemien for en foersteklasses bank eller en foersteklasses koeber er lavere end for en standardbank.

- Praemien for en standardbank er lavere end for en standardkoeber.

- Fabrikationsrisikopraemie

- For politiske risici udgoer praemien 70 % af kreditrisikopraemien for den samme samlede risikoperiode.

- For kommercielle risici er praemien den samme som for kreditrisikoen for den samme samlede risikoperiode.

3.6.2. Praemiesatserne

3.6.2.1. Satser for politiske risici (landekoefficient og koefficient for pengepolitiske myndigheder)

Den praemiesats, som fastsaettes for hver landekategori, er en minimumssats.

For kategori 6-landene gaelder der to minimumssatser:

- en sats for forretninger i den private sektor, der er daekket i overensstemmelse med bestemmelserne i afsnit 2.3.6 i bilag C

- en anden, hoejere, sats for daekning af forretninger af hensyn til nationale interesser.

Forsikringsgiveren kan (4) indtil den 31. december 1997 i forhold til visse lande fastsaette hoejere satser end minimumssatserne af foelgende grunde:

- af hensyn til sin risikoportefoelje (stoerre eller mindre risikospredning)

- koncentrationen af hans risici paa bestemte lande

- hans break even-maal paa laengere sigt

- daarlige betalingserfaringer med visse lande.

De saaledes fastsatte satser kan ikke overstige dem, der er bestemt i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 for lande i den umiddelbart hoejere kategori. For lande i kategori 6 kan forsikringsgiveren dog forhoeje satserne uden nogen begraensning.

3.6.2.2. Satser for politiske risici (andre offentlige koebere end pengepolitiske myndigheder)

De praemiesatser, der fastsaettes for offentlige koebere, statslige, dog ikke-pengepolitiske myndigheder, og ikke-statslige, er minimumssatser. Forsikringsgiveren kan (5) i forhold til visse offentlige statslige og ikke-statslige koebere fastsaette satser, der er hoejere end minimumssatserne, af foelgende grunde:

- den maade, hvorpaa han vurderer risikoen i forbindelse med en bestemt koeber

- koncentrationen af hans risici paa visse koebere

- hans break-even maal paa laengere sigt.

Denne forhoejelse af satserne maa ikke overstige 40 % af de minimumssatser, der er fastsat for de paagaeldende koebere.

3.6.2.3. Satser for kommercielle risici (foersteklasses koeber eller bank)

Satserne for foersteklasses koebere eller banker er minimumssatser.

Forsikringsgiveren (6) kan i forhold til visse foersteklasses koebere - eller banker - fastsaette satser, der overstiger minimumssatserne med indtil 40 % af forskellen mellem satsen for denne koeberkategori og referencesatsen for standardbanker.

3.6.2.4. Satser for kommercielle risici (standardkoebere)

Satserne for standardkoebere er referencesatser.

Forsikringsgiveren kan (7) i forhold til visse standardkoebere fastsaette satser, der er lavere eller hoejere end de referencesatser, som er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 af foelgende grunde:

a) for saa vidt angaar hoejere satser:

- den maade, hvorpaa han vurderer risikoen i forbindelse med en bestemt koeber

- koncentrationen af hans risici paa visse koebere eller inden for visse brancher

- hans break-even maal paa laengere sigt

b) for saa vidt angaar lavere satser, en bedre risikovurdering.

Det spillerum for nedsaettelse eller forhoejelse af praemiesatsen, som forsikringsgiveren kan benytte, maa ikke overstige 40 % af forskellen mellem den sats, der gaelder for denne kategori, og referencesatsen for standardbanker.

3.6.2.5. Praemiesatser for kommercielle risici (standardbanker)

Praemiesatserne for kommercielle risici (standardbanker) er referencesatser.

Forsikringsgiveren kan (8) i forhold til visse standardbanker fastsaette satser, der er lavere eller hoejere end de referencesatser, som er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 af foelgende grunde:

a) for saa vidt angaar hoejere satser:

- den maade, hvorpaa han vurderer risikoen i forbindelse med en bestemt koeber

- koncentrationen af hans risici paa visse koebere eller inden for visse brancher

- hans break-even maal paa laengere sigt

b) for saa vidt angaar de lavere satser, en forskellig risikovurdering.

Forsikringsgiverens praemienedsaettelse maa ikke overstige 5 % af referencesatsen. Den forhoejelse af praemiesatsen, som forsikringsgiveren kan foretage, maa ikke overstige 40 % af forskellen mellem den sats, der gaelder for denne kategori, og satsen for standardbanker.

3.7. PRAEMIEBETALING

Hele praemien forfalder til betaling ved forsikringspolicens udstedelse.

3.7.1. For saa vidt angaar policer udstedt til banker til daekning af en koeberkredit kan forsikringsgiveren acceptere betaling i rater af praemien herfor, for saa vidt:

3.7.1.1. 15 % af praemien betales kontant ved policens udstedelse

3.7.1.2. der svares renter af den ikke kontant betalte del af praemien: forsikringsgiveren anvender den relevante markedsrente fra datoen for policens udstedelse

3.7.1.3. det praemiebeloeb, som faktisk betales, svarer til forsikringsgiverens faktiske risiko, efterhaanden som udbetalingerne paa laanet finder sted.

3.7.2. For saa vidt angaar policer udstedt til eksportoerer kan forsikringsgiveren acceptere betaling i rater af praemien herfor, for saa vidt:

3.7.2.1. 15 % af praemien betales kontant ved policens udstedelse

3.7.2.2. der svares renter af den ikke kontant betalte del af praemien; forsikringsgiveren anvender den relevante markedsrente fra datoen for policens udstedelse

3.7.2.3. hele kreditrisikopraemien betales, foerend kreditrisikodaekningen indtraeder.

3.8. TILBAGEBETALING AF PRAEMIEN

3.8.1. Den praemie, der opkraeves for fabrikationsrisiko, tilfalder forsikringsgiveren endeligt, naar daekningen af denne fabrikationsrisiko er traadt i kraft efter afsnit 2.2.4.1 i bilag A.

3.8.2. I tilfaelde af daekning af en leverandoerkredit opkraever forsikringsgiveren, saafremt hele daekningen af kreditrisikoen eller en del heraf ikke er traadt i kraft efter afsnit 2.2.4.2 i bilag A, ikke praemien svarende til den daekning, der ikke er traadt i kraft. Dersom naevnte praemie allerede er betalt, tilbagebetaler han den til forsikringstageren, saafremt der ikke forekommer tab eller trussel om tab i forbindelse med kreditrisikoen. I dette tilfaelde fradrager forsikringsgiveren i det beloeb, der skal tilbagebetales, et fast beloeb til daekning af sine administrationsomkostninger.

3.8.3. I tilfaelde af daekning af en koeberkredit opkraever forsikringsgiveren ikke praemien svarende til den del af laanet, der ikke er udnyttet af forsikringstageren. Dersom naevnte praemie allerede er betalt, tilbagebetaler han den til forsikringstageren, saafremt der ikke forekommer tab eller trussel om tab i forbindelse med kreditrisikoen. I dette tilfaelde fradrager forsikringsgiveren i det beloeb, der skal tilbagebetales, et fast beloeb til daekning af sine administrationsomkostninger.

(1) Generelt udtryk, der ligeledes omfatter den bank, der aabner en uigenkaldelig remburs.

(2) Selv om de fleste IFI'er er banker, finder bestemmelserne i afsnit 3.2 ikke anvendelse i tilfaelde af, at en eksportaftale finansieres af en af IFI'erne. Derimod finder bestemmelserne anvendelse, naar de betalinger, der foretages af en IFI, garanteres af en bank.

(3) Forsikringsgiveren foelger i dette tilfaelde de procedurer, der er fastlagt med henblik herpaa i bilag D.

(4) Forsikringsgiveren foelger i dette tilfaelde de procedurer, der er fastlagt med henblik herpaa i bilag D.

BILAG C

FAELLES PRINCIPPER FOR LANDEDAEKNINGSPOLITIK

1. Ud fra et rent teknisk synspunkt fastsaetter forsikringsgiveren sin landedaekningspolitik efter sin vurdering af landerisikoen, niveauet for sit samlede risikoengagement for hvert enkelt land og sammensaetningen af sin risikoportefoelje for hvert enkelt land.

2. Forsikringsgiveren fastsaetter sin kreditpolitik under anvendelse af den klassifikation af landene, der fastsaettes i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4. Han er dog frit stillet med hensyn til at ophoere med at daekke forretninger paa et bestemt land, f.eks. ud fra betragtninger af bilateral karakter, og uden hensyn til, hvilken kategori det paagaeldende land er placeret i. Ved afgoerelsen af, om og paa hvilke betingelser daekning kan ydes paa et land, anvender forsikringsgiveren nedenstaaende faelles principper.

2.1. I forhold til lande i kategori 1 (mindste risiko) er forsikringsgiverens daekningspolitik fuldstaendig fri.

2.2. I forhold til lande i kategori 2, 3, 4 og 5 fastsaettes forsikringsgiverens daekningspolitik paa grundlag af nedenstaaende principper.

2.2.2. Begraensning af daekningskapaciteten for hvert enkelt land

2.2.2.1. Forsikringsgiveren kan ud fra et teknisk synspunkt oenske at fastsaette graenser for sit samlede udestaaende risikoengagement (som fastlagt i afsnit 3) af bl.a. foelgende grunde:

- landerisikograden

- landets ringe oekonomiske betydning

- noedvendigheden af risikospredning, naar det samlede risikoengagement for et land har naaet et vist koncentrationsniveau, som skoennes at vaere for hoejt.

2.2.2.2. For hver enkelt landekategori fastsaettes for saa vidt angaar risiciene taerskler, som naar de en gang er naaet, bevirker, at forsikringsgiveren traeffer saerlige foranstaltninger. Disse taerskler er de hoejeste procentdele for sit samlede engagement, en forsikringsgiver kan have paa et enkelt land i forhold til sit samlede risikoengagement (paa samtlige lande). Disse procentsatser er foelgende:

- 4 % for lande i kategori 2

- 3 % for lande i kategori 3

- 2 % for lande i kategori 4

- 1 % for lande i kategori 5.

2.2.2.3. Foerend en forsikringsgivers samlede risikoengagement paa et givet land har naaet den taerskel, der er fastsat for dette land, gaelder der i almindelighed ingen begraensning for daekningspolitikken. Dersom forsikringsgiveren ikke desto mindre oensker at begraense sin daekningskapacitet, aendrer han sin daekningspolitik ved indtil 31. december 1997 at benytte en eller flere af nedenstaaende fremgangsmaader:

- loft over det samlede beloeb for sit risikoengagement paa dette land

- loft (f.eks. fastsat fra aar til aar) over beloebet for de daekkede indgaaede aftaler

- loft (f.eks.fastsat fra aar til aar) over det samlede beloeb for daekningstilsagn

- loft over det stoerste beloeb for hver daekket forretning.

2.2.2.4. Naar en forsikringsgivers samlede risikoengagement paa et givet land har naaet den taerskel, der er fastsat for den kategori, hvorunder dette land henhoerer, laegger han loft over det samlede beloeb for sine risikoengagementer vedroerende dette land, idet han benytter en eller flere af nedenstaaende fremgangsmaader:

- loft (f.eks. fastsat fra aar til aar) over det samlede beloeb for de daekkede indgaaede aftaler

- loft (f.eks. fastsat fra aar til aar) over det samlede beloeb for daekningstilsagn

- loft over det stoerste beloeb for hver daekket forretning.

2.2.3. Tilpasning af daekningsbetingelserne for hvert enkelt land

Forsikringsgiveren kan (1) for saa vidt angaar et givet land anvende visse standarddaekningsbetingelser, som f.eks.:

2.2.3.1. at der stilles garanti for betaling og/eller overfoersel fra centralbanken og/eller finansministeriet i det paagaeldende land

2.2.3.2. at der aabnes en uigenkaldelig remburs eller udstedes en bankgaranti

2.2.3.3. at karenstiden forlaenges

2.2.3.4. at daekningsprocenten nedsaettes

2.2.3.5. at daekningen begraenses til visse erhvervssektorer eller visse former for projekter.

2.3. I forhold til lande i kategori 6 (stoerste risiko) kan forsikringsgiveren (2), hvis risikoen betragtes som vaerende for stor, blot daekke visse forretninger ud fra betragtninger, der henhoerer under den bilaterale politik eller nationale interesser. Han kan ligeledes daekke visse forretninger i foelgende tilfaelde:

2.3.1. Naar handelsaftalen udelukkende finansieres af en af de internationale finansielle institutioner (IFI) eller nationale finansielle institutioner, der er godkendt i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4, og for saa vidt:

2.3.1.1. IFI'ens betalinger sker direkte til eksportoeren

2.3.1.2. laantageren (eller hans land) ikke er i restance med betalinger i forhold til IFI'en.

2.3.2. Naar handelsaftalen fuldt ud finansieres ved bevillinger, for saa vidt donatorens betalinger sker direkte til eksportoeren.

2.3.3. Naar handelsaftalen fuldt ud finansieres af en IFI og ved en laanebevilling og paa de i afsnit 2.3.1 og 2.3.2 fastsatte betingelser.

2.3.4. Naar der for handelsaftalen stilles en samlet sikkerhed, hvorved betalingsrisikoen placeres uden for debitors land, og hvorved forsikringsgiveren kan anse risikoen for formindsket.

2.3.5. Naar handelsaftalen delvis finansieres af en IFI og en laanebevilling, og restbeloebet ifoelge den paagaeldende aftale er sikret ved en samlet sikkerhed, der bringer betalingsrisikoen for dette restbeloeb fuldstaendig uden for debitors land.

2.3.6. Kommissionen kan efter undtagelsesprocedurerne i bilag D foreslaa undtagelser fra tilfaelde til tilfaelde med henblik paa at tillade daekning af handelsaftaler, der er indgaaet med den private sektor i et land, der er placeret i kategori 6. Kommissionen kan i visse saerlige tilfaelde fastslaa, at debitorlandet har tilstraekkelige frit konvertible valutabeholdninger.

3. DEFINITION AF DET SAMLEDE RISIKOENGAGEMENT

Ved fastsaettelsen af sit samlede risikoengagement tager forsikringsgiveren hensyn til beloebet for de mellem- og langfristede forretninger som defineret i naervaerende direktivs artikel 2, stk. 2, inden for rammerne af de anvendte daekningsprocenter. Dette samlede risikoengagement bestaar af foelgende elementer:

3.1. Maksimumsbeloebet for risikoen i form af hovedstol og renter, hvortil alene for en koeberkredits vedkommende kommer de morarenter, der paaloeber i karenstiden, ifoelge de indgaaede aftaler, som forsikringsgiveren er forpligtet til at daekke, og uanset at policen endnu ikke er udstedt.

Eventuelle beloeb, der er genforsikret af andre institutioner indgaar ikke i dette maksimumsbeloeb for risikoen, dersom forsikringsgiveren handler som ledende forsikringsgiver. Disse maksimumsbeloeb medtages derimod i ovennaevnte beloeb, naar forsikringsgiveren handler som genforsikrer.

3.2. De fordringer, for hvilke der er ydet erstatning af forsikringsgiveren, og som hverken er inddrevet eller afskrevet, uanset om de hidroerer fra indtraedelse af en fabrikations- og/eller kreditforsikringsbegivenhed.

3.3. Det beloeb for udgifter, der ikke kan hjemtages, som f.eks. bankgarantibeloeb samt beloeb, der svarer til daekning af risikoen for, at en stillet sikkerhed ikke kan goeres gaeldende (»non repossession«), indgaar kun i det samlede risikoengagement, naar der faktisk er udbetalt et erstatningsbeloeb, og dette ikke er inddrevet eller afskrevet.

3.4. De beloeb og renter, der skal betales af debitorlande i forbindelse med omlaegning, herunder kapitaliserede rentebeloeb.

3.5. Naar forsikringsgiveren oplyser stoerrelsen af sit samlede risikoengagement i overensstemmelse med de herfor fastsatte regler i bilag D, konverterer han ovennaevnte beloeb til ecu paa grundlag af den sidst kendte valutakurs.

(1) Forsikringsgiveren foelger i dette tilfaelde de procedurer, der er fastsat herfor i bilag D.

BILAG D

PROCEDURER FOR HOERING, UNDERRETNING OG FASTSAETTELSE AF UNDTAGELSER

1. ALMINDELIGE PRINCIPPER

1.1. Hver enkelt forsikringsgiver foelger samtlige de procedurer, der er fastlagt i dette bilag for saa vidt angaar anvendelsen af de faelles principper, der er anfoert i bilag A, B og C. Samtlige disse procedurer supplerer dem, som allerede er fastlagt ved Raadets beslutning 73/391/EOEF.

1.2. Hver enkelt forsikringsgiver vil fra tilfaelde til tilfaelde, fra land til land eller for en given erhvervssektor kunne oenske at afvige fra et eller flere af de faelles principper, der er anfoert i bilag A, B og C, for at bringe sine daekningsregler paa linje med dem, der tilbydes i den internationale konkurrence. Forsikringsgiveren underretter i disse tilfaelde de andre kreditforsikringsgivere, i det foelgende benaevnt sine partnere, om, hvilket eller hvilke af de faelles principper han agter at fravige, senest 15 arbejdsdage inden den dato, paa hvilken han agter at afgive sit tilbud. Han anfoerer ved denne lejlighed, hvilke oplysninger og bevisligheder han raader over vedroerende det konkurrerende tilbud.

1.3. Naar en forsikringsgiver goer brug af bestemmelserne i dette bilag, underretter han sine partnere herom enten til orientering eller med henblik paa udtalelse.

1.3.1. Underretning med henblik paa udtalelse er noedvendig i de tilfaelde, der er beskrevet i afsnit 2.1.2, 2.2.2, 2.3.2, 2.4.2, 2.4.3, 3.1.4, 3.2.4, 3.3.3, 3.4.2, 3.5.2 og 4.6 i naervaerende bilag. Artikel 6 i naervaerende direktiv finder anvendelse.

1.3.2. Underretning til orientering er noedvendig i de andre tilfaelde.

2. PROCEDURER FOR HOERING OG FASTSAETTELSE AF UNDTAGELSER FOR SAA VIDT ANGAAR DE I BILAG A ANFOERTE FAELLES PRINCIPPER

2.1. KARENSTID

2.1.1. Enhver forsikringsgiver kan fra tilfaelde til tilfaelde og efter sin vurdering af den risiko, der er forbundet med en bestemt forretning, forlaenge den karenstid, der er fastsat i afsnit 1.2.1, 1.3.1, 2.2.1.1, 2.2.1.2, 2.3.1.1 og 2.3.1.2 i bilag A. Forsikringsgiveren giver i saa tilfaelde straks sine partnere og Kommissionen meddelelse om disse undtagelser fra de faelles principper.

2.1.2. Enhver forsikringsgiver kan indtil den 31. december 1997 have til hensigt systematisk at forlaenge den i afsnit 1.2.1, 1.3.1, 2.2.1.1, 2.2.1.2, 2.3.1.1 og 2.3.1.2 i bilag A fastsatte karenstid for samtlige de forretninger, han daekker i et bestemt land. Forsikringsgiveren giver i saa tilfaelde sine partnere og Kommissionen meddelelse om denne hensigt.

2.2. TABFORVOLDENDE BEGIVENHEDER

2.2.1. Enhver forsikringsgiver kan fra tilfaelde til tilfaelde og efter sin vurdering af den risiko, der er forbundet med en bestemt forretning undtage visse tabforvoldende begivenheder som fastsat i afsnit 1.2.2, 1.3.2, 2.2.2 og 2.3.2 i bilag A. Forsikringsgiveren giver i dette tilfaelde efterfoelgende sine partnere og Kommissionen meddelelse om disse undtagelser fra de faelles principper. Denne meddelelse gives mindst hver sjette maaned (i juni og december i hvert aar).

2.2.2. Enhver forsikringsgiver kan indtil 31. december 1997 have til hensigt systematisk for alle forretninger, han daekker i et bestemt land, at undtage eller aendre visse tabforvoldende politiske eller handelsmaessige begivenheder som fastlagt i afsnit 1.2.2, 1.3.2, 2.2.2 og 2.3.2 i bilag A. Forsikringsgiveren giver i saa tilfaelde sine partnere og Kommissionen meddelelse om denne hensigt.

2.3. DAEKNINGSPROCENT

2.3.1. Enhver forsikringsgiver kan fra tilfaelde til tilfaelde og efter sin vurdering af den risiko, der er forbundet med en saerlig forretning, beslutte at nedsaette daekningsprocenten, saaledes som denne er fastsat i afsnit 1.2.6.2 og 2.2.6.2 i bilag A. Forsikringsgiveren giver i saa tilfaelde straks sine partnere og Kommissionen meddelelse om disse undtagelser fra de faelles principper.

2.3.2. Enhver forsikringsgiver kan indtil den 31. december 1997 have til hensigt systematisk at nedsaette daekningsprocenten, saaledes som denne er fastlagt i afsnit 1.2.6.2 og 2.2.6.2 i bilag A, for samtlige forretninger, han daekker i et bestemt land. Forsikringsgiveren giver i saa tilfaelde sine partnere og Kommissionen meddelelse om sin hensigt.

2.4. KOEBERENS OG/ELLER LAANTAGERENS STATUS

2.4.1. Naar forsikringsgiveren giver meddelelse om at ville daekke en forretning, der finansieres ved en kredit paa over fem aar, supplerer han de oplysninger, som han skal give sine partnere (bilaget til Raadets beslutning 73/391/EOEF, artikel 4) ved angivelse af den offentlige koebers og/eller laantagers noejagtige status. Han angiver ligeledes, om der er tale om den pengepolitiske myndighed, en statslig koeber eller garant eller en ikke-statslig koeber eller garant.

For saa vidt angaar private koebere og/eller laantagere angiver forsikringsgiveren, at der er tale om en foersteklasses koeber eller bank, en standardbank eller -koeber.

Dersom en medlemsstat ikke vurderer koeberens, laantagerens og/eller garantens status paa samme maade som den, der fremgaar af meddelelsen fra en af dens partnere, udveksler den oplysninger herom med sidstnaevnte og soeger at komme frem til en faelles fastlaeggelse af den paagaeldende status.

2.4.2. Dersom en faelles fastlaeggelse ikke kan ske, forelaegges spoergsmaalet for Kommissionen.

2.4.3. For saa vidt angaar forretninger, der finansieres ved kreditter mellem to aar (24 maaneder) og fem aar, udveksler forsikringsgiverne oplysninger vedroerende koeberens, laantagerens og/eller garantens noejagtige status, naar dette skoennes fornoedent. I tilfaelde af bevist konkurrence mellem eksportoerer eller banker inden for Faellesskabet udveksler de beroerte forsikringsgivere oplysninger herom og soeger at naa frem til en faelles fastlaeggelse af den paagaeldende status. Dersom en faelles fastlaeggelse ikke kan ske, forelaegges spoergsmaalet for Kommissionen.

3. PROCEDURER FOR HOERING OG FASTSAETTELSE AF UNDTAGELSER I FORBINDELSE MED DE I BILAG B ANFOERTE FAELLES PRINCIPPER

3.1. SATSER, DER FINDER ANVENDELSE PAA POLITISKE RISICI (LANDEKOEFFICIENTER OG PENGEPOLITISKE MYNDIGHEDER)

3.1.1. Forsikringsgivere kan indtil den 31. december 1997 for et bestemt land anvende en hoejere sats end den minimumssats, der er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4, for saa vidt:

3.1.1.1. denne forhoejelse ikke overstiger 10 % af ovennaevnte minimumstal

3.1.1.2. den anvendte praemiesats ligger under den minimumssats, som er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 for den umiddelbart hoejere landekategori

3.1.1.3. denne forhoejelse sker af en af de i afsnit 3.6.2.1 i bilag B anfoerte grunde

3.1.1.4. der er tale om et land, som er placeret i kategori 1, 2, 3, 4 eller 5.

3.1.2. Forsikringsgivere kan indtil den 31. december 1997 for et bestemt land forhoeje praemiesatsen med mere end 10 % af den minimumssats, der er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4, for saa vidt:

3.1.2.1. denne forhoejelse sker af en af de i afsnit 3.6.2.1 i bilag B anfoerte grunde

3.1.2.2. praemiesatsen hoejst er lig med den minimumssats, som er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 for den umiddelbart hoejere landekategori

3.1.2.3. der er tale om et land, som er placeret i kategori 1, 2, 3, 4 eller 5

3.1.2.4. han efterfoelgende og hver sjette maaned (i juni og december hvert aar) giver sine partnere og Kommissionen meddelelse om de faktisk anvendte praemiesatser.

3.1.3. Naar en forsikringsgiver agter at daekke en forretning i et land, der i overensstemmelse med naervaerende direktivs artikel 4 er placeret i kategori 6 inden for rammerne af bestemmelserne i afsnit 4.4, 4.5 og 4.6, underretter han straks sine partnere og Kommissionen om den praemiesats, han agter at anvende.

3.1.4. I tilfaelde af bevist konkurrence mellem eksportoerer eller banker inden for Faellesskabet udveksler de beroerte forsikringsgivere oplysninger herom og soeger at fastsaette en identisk praemiesats for daekning af den paagaeldende forretning. Dersom der ikke opnaas enhed efter denne forudgaaende hoering, forelaegges spoergsmaalet for Kommissionen.

3.2. SATSER, DER FINDER ANVENDELSE PAA POLITISKE RISICI (ALLE OFFENTLIGE KOEBERE MED UNDTAGELSE AF PENGEPOLITISKE MYNDIGHEDER)

3.2.1. Forsikringsgivere kan indtil den 31. december 1997 for et bestemt land anvende en hoejere sats end den minimumssats, der er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4, for saa vidt:

3.2.1.1. denne forhoejelse ikke overstiger 10 % af ovennaevnte minimumssats

3.2.1.2. den anvendte praemiesats ligger under de minimumssatser, som er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 for den umiddelbart hoejere kategori

3.2.1.3. denne forhoejelse sker af en af de i afsnit 3.6.2.2 i bilag B anfoerte grunde

3.2.1.4. der er tale om et land, som er placeret i kategori 1, 2, 3, 4 eller 5.

3.2.2. Forsikringsgivere kan indtil 31. december 1997 i forhold til en bestemt koeber eller laantager forhoeje praemiesatsen med over 10 % (dog hoejst 40 %) af den minimumssats, der er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs aritkel 4, for saa vidt:

3.2.2.1. den anvendte praemiesats er lavere end den minimumssats, som er fastsat i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 for den umiddelbart hoejere landekategori

3.2.2.2. denne forhoejelse sker af en af de i afsnit 3.6.2.2 i bilag B anfoerte grunde

3.2.2.3. der er tale om et land, som er placeret i kategori 1, 2, 3, 4 eller 5

3.2.2.4. han efterfoelgende og hver sjette maaned (i juni og december hvert aar) giver sine partnere og Kommissionen meddelelse om den faktisk anvendte praemiesats.

3.2.3. Naar en forsikringsgiver agter at daekke en forretning i et land, der i overensstemmelse med naervaerende direktivs artikel 4 er placeret i kategori 6 inden for rammerne af bestemmelserne i afsnit 4.4, 4.5 og 4.6, underretter han straks sine partnere og Kommissionen om den praemiesats, han agter at anvende.

3.2.4. I tilfaelde af bevist konkurrence mellem eksportoerer eller banker inden for Faellesskabet udveksler de beroerte forsikringsgivere oplysninger herom og soeger at fastsaette en identisk praemiesats for daekning af den paagaeldende forretning. Dersom der ikke opnaas enighed efter denne forudgaaende hoering, forelaegges spoergsmaalet for Kommissionen.

3.3. SATSER, DER FINDER ANVENDELSE PAA KOMMERCIELLE RISICI (FOERSTEKLASSES KOEBERE ELLER BANKER)

3.3.1. Forsikringsgivere kan i forhold til en foersteklasses koeber eller bank fastsaette en hoejere sats end den i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 fastsatte minimumssats. Forhoejelsen kan andrage indtil 40 % af forskellen mellem den sats, der finder anvendelse paa den paagaeldende koeberkategori, og den referencesats, der finder anvendelse paa standardbanker, for saa vidt der er tale om et land, som er placeret i kategori 1, 2, 3, 4 eller 5, og for saa vidt han efterfoelgende og hver sjette maaned (i juni og december hvert aar) giver sine partnere og Kommissionen meddelelse om den faktisk anvendte sats.

3.3.2. Naar en forsikringsgiver agter at daekke en forretning i et land, der i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 er placeret i kategori 6 inden for rammerne af bestemmelserne i afsnit 4.4, 4.5 og 4.6, underretter han straks sine partnere og Kommissionen om den praemiesats, han agter at anvende.

3.3.3. I tilfaelde af bevist konkurrence mellem eksportoerer eller banker inden for Faellesskabet udveksler de beroerte forsikringsgivere oplysninger herom og soeger at fastsaette en identisk praemiesats for daekning af den paagaeldende forretning. Dersom der ikke opnaas enighed efter denne forudgaaende hoering, forelaegges spoergsmaalet for Kommissionen.

3.4. SATSER, DER FINDER ANVENDELSE PAA KOMMERCIELLE RISICI (STANDARDKOEBERE)

3.4.1. Forsikringsgivere kan i forhold til en standardkoeber eller -bank fastsaette en hoejere eller lavere sats end den i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 fastsatte referencesats. Forhoejelsen eller nedsaettelsen kan andrage indtil 40 % af forskellen mellem den sats, der finder anvendelse paa den paagaeldende koeberkategori, og den referencesats, der finder anvendelse paa standardbanker.

3.4.2. I tilfaelde af bevist konkurrence mellem eksportoerer eller banker inden for Faellesskabet udveksler de beroerte forsikringsgivere oplysninger herom og soeger at fastsaette en identisk praemiesats for den paagaeldende forretning. Dersom der ikke opnaas enighed efter denne forudgaaende hoering, forelaegges spoergsmaalet for Kommissionen.

3.5. SATSER, DER FINDER ANVENDELSE PAA KOMMERCIELLE RISICI (STANDARDBANKER)

3.5.1. Forsikringsgivere kan i forhold til en standardbank fastsaette en hoejere eller lavere sats end den i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 fastsatte referencesats. Forhoejelsen eller nedsaettelsen kan andrage indtil 40 % of forskellen mellem den sats, der finder anvendelse paa den paagaeldende koeberkategori, og den referencesats, der finder anvendelse paa en standardbank.

3.5.2. I tilfaelde af bevist konkurrence mellem eksportoerer eller banker inden for Faellesskabet udveksler de beroerte forsikringsgivere oplysninger herom og soeger at fastsaette en identisk praemiesats for den paagaeldende forretning. Dersom der ikke opnaas enighed efter denne forudgaaende hoering, forelaegges spoergsmaalet for Kommissionen.

4. PROCEDURER FOR HOERING OG FASTSAETTELSE AF UNDTAGELSER I FORBINDELSE MED DE I BILAG C ANFOERTE FAELLES PRINCIPPER

4.1. Ved hvert aars begyndelse (og senest den 31. januar) tilstiller hver forsikringsgiver sine partnere og Kommissionen en rapport om, hvorledes daekningspolitikken skal vaere i det kommende regnskabsaar for samtlige debitorlande.

Rapporten skal bl.a. indeholde nedenstaaende oplysninger vedroerende hvert enkelt debitorland:

4.1.1. Det samlede udestaaende risikoengagement som fastlagt i afsnit 3 i bilag C.

4.1.2. Det samlede beloeb for de daekningstilsagn, som han i givet fald er rede til at give i loebet af regnskabsaaret samt om fornoedent:

4.1.2.1. Den type og det maksimumsbeloeb, han fastsaetter for hvert enkelt land (maksimum for hans samlede risikoengagement, maksimumsbeloebet for daekkede indgaaede aftaler, det samlede maksimumsbeloeb for daekningstilsagn eller maksimumsbeloebet for daekningen for hver enkelt forretning).

4.1.2.2. De daekningsbetingelser, han systematisk anvender i sin daekning af forretninger paa et bestemt land.

4.1.3. Det praemiesatsniveau, han agter at anvende for daekning af politiske risici (landekoefficient, pengepolitiske myndigheder, andre offentlige koebere end pengepolitiske myndigheder, foersteklasses private koebere eller banker), dersom disse satser overstiger de minimumssatser, der er fastsat for hver landekategori og hver risikotype.

4.1.4. Det praemiesatsniveau, han anvender for daekning af handelsmaessige risici (koebere eller standardbanker), dersom disse satser er forskellige fra de referencesatser, der i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 er fastsat for hver landekategori og hver risikotype.

4.1.5. Forsikringsgiveren angiver for de lande, for hvilke han ikke vil yde daekning, de (politiske og oekonomiske) grunde til, at han har truffet denne beslutning.

4.2. Ved udgangen af hvert aar (og senest den 31. januar i det foelgende aar) tilstiller hver forsikringsgiver sine partnere og Kommissionen en rapport om, hvorledes hans daekningspolitik faktisk har vaeret i loebet af regnskabsaaret for samtlige debitorlandes vedkommende.

Beretningen skal bl.a. indeholde nedenstaaende oplysninger for hvert enkelt debitorland:

4.2.1. Det samlede udestaaende risikoengagement (som fastlagt i afsnit 3 i bilag C) pr. 31. december (portefoelje).

4.2.2. Det samlede beloeb for de daekningstilsagn, han har givet i loebet af regnskabsaaret, samt i givet fald det loft, han har anvendt i hvert enkelt tilfaelde uanset loftets art.

4.2.3. Det praemiesatsniveau, han har anvendt i loebet af regnskabsaaret paa politiske risici og kommercielle risici, dersom satserne har vaeret forskellige fra de i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 fastsatte minimums- og/eller referencesatser.

4.3. Dersom en forsikringsgiver beslutter at begraense sin daekningskapacitet for hvert enkelt land (i overensstemmelse med reglerne i afsnit 2.2.2 i bilag C) eller at aendre sine daekningsbetingelser for hvert enkelt land (i overensstemmelse med reglerne i afsnit 2.2.3 i bilag C), giver han sine partnere og Kommissionen underretning herom. Han angiver ligeledes grundene til, at han traeffer hver enkelt foranstaltning.

4.4. Dersom en forsikringsgiver agter at daekke en daekke en forretning i et land, der i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 er placeret i kategori 6, og daekningen tegnes ud fra betragtninger, der hoerer under hans lands bilaterale politik over for det paagaeldende debitorland eller hans lands nationale interesser, underretter han sine partnere og Kommissionen om sin hensigt 30 arbejdsdage, foerend han traeffer sin beslutning. Han angiver ligeledes den praemiesats og de daekningsbetingelser, han agter at anvende for denne forretning.

4.5. Dersom en forsikringsgiver agter at daekke en forretning i et land, der i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 er placeret i kategori 6, og paa de i afsnit 2.3.1 til 2.3.5 i bilag C omhandlede betingelser, underretter han sine partnere og Kommissionen om sin hensigt 30 arbejdsdage, foerend han traeffer sin beslutning. I underretningen angiver han noejagtigt den finansieringsform, der faktisk bringer risikoen uden for debitors land. Han angiver ligeledes i givet fald, paa hvilke betingelser han agter at daekke fabrikationsrisikoen i forbindelse med denne forretning, samt endelig hvilken praemiesats han agter at anvende for daekningen af denne forretning.

4.6. En forsikringsgiver maa kun daekke en forretning i et land, der i overensstemmelse med bestemmelserne i naervaerende direktivs artikel 4 er placeret i gruppe 6, dersom koeberen er privat, i overensstemmelse med reglerne i afsnit 2.3.6 i bilag C. Han underretter sine partnere og Kommissionen om sin hensigt, idet han angiver den praemiesats, han agter at anvende.

4.7. En forsikringsgiver besvarer udfoerligt alle anmodninger om naermere forklaringer og oplysninger om sin daekningspolitik for saa vidt angaar et eller flere lande og en eller flere bestemte forretninger. Han sender alle besvarelser paa dette omraade til sine partnere og Kommissionen.

4.8. Ved udveksling af oplysninger saavel som udarbejdelse af de rapporter, han sender til sine partnere og Kommissionen, angiver hver forsikringsgiver beloebene i ecu.