Kommissionen igangsatte en evaluering for at vurdere, om direktivet opfylder sine målsætninger og er egnet til formålet i forhold til ny teknologisk udvikling, f.eks. tingenes internet og autonome systemer. Høring af interessenterne var en del af denne vurdering.

Direktiv 85/374/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om produktansvar (herefter "direktivet") har til formål at sikre beskyttelse af forbrugernes sundhed og ejendom, fri bevægelighed for varer og fair konkurrence blandt alle markedsaktører på det indre marked.

De fleste interessenter er opmærksomme på direktivet. For de fleste offentlige myndigheder og repræsentanter for civilsamfundet er direktivet virkningsfuldt, da forbrugerne nyder godt af producenternes objektive ansvar og forbrugernes og producenternes interesser er rimeligt afbalanceret. Af disse grunde mener de også, at ordningen med objektivt ansvar skal opretholdes.

Høringen havde til formål at forstå, hvorvidt og i hvilket omfang direktivets mål for beskyttelse af forbrugerne, konkurrence uden forvridning og fri bevægelighed for varer indtil videre er nået på både nationalt plan og EU-plan.

En række interessenter havde haft erfaringer med direktivet. De fleste virksomheder behandlede klager fra skadelidte og betalte for forsikring; forbrugerorganisationerne var bekendte med krav fra skadelidte; forsikringsselskaberne havde særlige forsikringspolicer og betalte erstatninger; de offentlige myndigheder og repræsentanterne for civilsamfundet tog sig af behov hos særlige kategorier af interessenter, deltog i retssager eller gennemførte forskning i relation til direktivet.

Europa-Kommissionen afholdt en konference om evalueringen af direktivet om produktansvar i Bruxelles den 20. oktober 2017 rettet til repræsentanter for medlemsstaterne og forskellige kategorier af interessenter med det formål at udveksle synspunkter om de foreløbige resultater af den eksterne undersøgelse om evaluering.

Der blev gennemført et computerformidlet telefoninterview (CATI) (29. maj-14. juni 2017), der omfattede11 medlemsstater , over for producenter, importører og leverandører. 457 producenter svarede.

Det er imidlertid kun nogle få forsikringsselskaber, der er af den opfattelse, at bevisbyrden for besværlig i praksis.

Næsten alle forbrugerorganisationerne finder, at bevisbyrden er den hyppigste hindring for at opnå erstatning, specielt med hensyn til ny teknologiske udvikling og den stigende produktkompleksitet.

For et stort flertal af de offentlige myndigheder og repræsentanter for civilsamfundet er besværligt for forbrugerne at føre bevis for defekten og for årsagssammenhængen mellem skaden og defekten.

For et stort flertal af forsikringsselskabssammenslutninger er der ikke behov for at tilpasse direktivet til den nye teknologiske udvikling.

For et stort flertal af virksomhederne er fritagelserne i henhold til direktivet passende med henblik på ny teknologisk udvikling, og direktivet finder allerede anvendelse på dem; de anser direktivet for at være egnet til formålet og neutralt i forhold til forskellige teknologier.

De fleste virksomheder anser apps, ikkeindlejret software og komponenter i relation til tingenes internet for at være "produkter" i henhold til direktivet, men de har forskellige meninger om, hvorvidt produktansvaret er korrekt fordelt mellem de forskellige aktører. Desuden er "defekt" for deres vedkommende tilstrækkeligt defineret hvad angår skader forårsaget af en robot eller et autonomt system.

Mere specifikt bør direktivets anvendelsesområde for næsten halvdelen af de offentlige myndigheder og repræsentanter for civilsamfundet og næsten alle forbrugere udvides til at omfatte ny teknologisk udvikling og skabe balance mellem forbrugernes sikkerhed og innovation, idet det tages i betragtning, at sondringen mellem produkter og tjenesteydelser og begrebet "defekt" ikke er hensigtsmæssig for denne udvikling.

Feedback fra interessenter om den nye teknologiske udvikling er temmelig forskelligartet: For visse interessenter (herunder mange producenter, nogle forbrugere, forsikringsselskaber og offentlige myndigheder/repræsentanter for civilsamfundet) er der ikke behov for at ajourføre direktivet i forhold til ny teknologisk udvikling. Andre fra alle hørte kategorier finder det vanskeligt at anvende direktivet på dette område i betragtning af den immaterielle karakter og stigende kompleksitet.

For mere end halvdelen af virksomhederne er sondringen mellem produkter og tjenesteydelser derimod tilstrækkelig, og der er ikke behov for at udvide direktivet til også at omfatte tjenesteydelser.

Størstedelen af forbrugerne og deres sammenslutninger understreger, at det kan være svært at skelne mellem et produkt og en tjenesteydelse, fordi de ofte er samlet, og de ville foretrække en ordning, der omfatter både produkter og tjenesteydelser.

For mere end halvdelen af de offentlige myndigheder og repræsentanter for civilsamfundet, der blev hørt, er sondringen mellem produkter og tjenesteydelser er ikke tilstrækkelig, og direktivets anvendelsesområde bør udvides til at omfatte tjenesteydelser.

For nogle af interessenterne (både producenter og forbrugere) er sondringen mellem produkter og tjenesteydelser ikke klar, og direktivet bør også dække skader forårsaget af tjenesteydelser; andre producenter mener, at direktivet ikke bør omfatte sådanne skader.

Navnlig anses visse bestemmelser i direktivet for at være mere virkningsfulde end andre:

De fleste producenter anser direktivet for at være virkningsfuldt, da det skaber lige konkurrencevilkår i Europa ved at foreskrive de samme regler for produktansvar i alle medlemsstater og sikre en balance mellem forbrugernes og producenternes interesser, idet der fastsættes klare regler uanset produkttype.

De fleste virksomheder mener, at det ville være uhensigtsmæssigt at afskaffe bevisbyrden: Bevisbyrden, der påhviler den skadelidte, er nemlig et vigtigt grundlag for erstatningskravet; det ville gøre direktivet urimeligt at afskaffe det.

·Skader på ting

For et lille flertal af offentlige myndigheder og repræsentanter for civilsamfundet bør tærsklen på 500 EUR fjernes for at tillade erstatning for mindre skader. Også de fleste forbrugerorganisationer ville sænke tærsklen, eftersom prisen for mange produkter er faldet i løbet af årene.

Selv om de fleste virksomheder ikke går ind for en ændring af tærsklen, går en betydelig andel af små virksomheder (24 %) ind for at sænke tærsklen.

For de fleste af interessenterne, bortset fra forsikringsselskaberne, er det vanskeligt at anvende betingelsen om, at tingen skal være af en art, som sædvanligvis er beregnet til privat brug eller fortæring, og hovedsagelig er anvendt af skadelidte til privat brug eller med henblik på privat fortæring; de mener, at den bør afskaffes.

For halvdelen af de offentlige myndigheder og repræsentanterne for civilsamfundet bør denne bestemmelse afskaffes, eftersom det bliver vanskeligere og vanskeligere at afgøre, hvornår en ting er beregnet til erhvervsmæssig eller til privat brug.

De fleste virksomheder (63 %) og mere end halvdelen af forbrugerorganisationerne finder, at sondringen mellem privat og erhvervsmæssig brug ikke er -hensigtsmæssig, da produkter kan have begge anvendelser, og at afskaffelsen af en sådan sondring ville ikke give anledning til problemer.

Næsten alle forsikringsselskabernes sammenslutninger finder, at sondringen mellem privat og erhvervsmæssig brug af produkter er tilstrækkelig klare, og at det ikke er nødvendigt med nogen ændringer.

Konferencen om produktansvar, som gav mulighed for yderligere at uddybe de synspunkter, der var fremkommet ved brug af andre høringsværktøjer. Hvad angår direktivets effektivitet fandt de fleste producenter og forsikringsgivere, at direktivet opfylder sine mål, og at det er fremtidssikret med hensyn til ny teknologisk udvikling. Efter deres mening ville enhver ændring i denne fase være forhastet. Forbrugere gik imidlertid ind for en revision af direktivet med henblik på at lette erstatning til skadelidte.

4.2. Effektivitet

Høringen lagde navnlig vægt på balancen mellem de omkostninger, som afholdes af producenter til dækning af objektivt ansvar, og byrder for, at skadelidte kan opnå erstatning, samt aspekter, der gør det mere eller mindre effektivt med hensyn til at sikre et objektivt ansvar for producenten.

Det var forventet, at der ville komme data om omkostninger og fordele fra den målrettede undersøgelse: Den lave svarprocent vanskeliggjorde imidlertid en ordentlig kvantificering. Data hentet fra andre høringsaktiviteter gjorde det kun muligt at foretage en kvalitativ analyse.

For mere end halvdelen af virksomhederne er der en god balance mellem omkostninger og fordele ved direktivet.

Efter mere end to tredjedele af forbrugerorganisationernes opfatter er omkostninger for forbrugerne dog højere: Det er byrdefuldt at dokumentere defekten og dens årsagssammenhæng med skaden på grund af den øgede produktkompleksitet. For næsten halvdelen af forsikringsselskaberne kan bevisbyrden være vanskelige at løfte i praksis.

Som en tredje synspunkt kan, for to tredjedele af de offentlige myndigheder og repræsentanterne for civilsamfundet, den nye teknologiske udvikling, selv om omkostningerne i forbindelse med direktivet er acceptabel for traditionelle produkters vedkommende, medføre nye omkostninger for producenterne til at efterkomme det.

4.3. Sammenhæng

Høringen fokuserede også på spørgsmål vedrørende komplementariteten og sammenhængen mellem direktivet og andre EU-aktioner, navnlig lovgivningen om produktsikkerhed og forbrugerbeskyttelse.

Konferencen om produktansvar gav interessenterne lejlighed til at bekræfte, at direktivet anses for at være sammenhængende og i overensstemmelse med EU's produktsikkerhedslovgivning og med reglerne om forbrugerbeskyttelse. Der blev mindet om, at produkter, der markedsføres i EU, skal overholde EU's sikkerhedslovgivning. I tilfælde af at de forårsager skader, der skyldes en defekt, kan forbrugerne anlægge sag mod producenten inden for rammerne af direktivet (ansvar uden for kontraktforhold), men også mod sælgeren i henhold til reglerne om ansvar i kontraktforhold.