ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.4.

Kravet i punkt 19 i rammebestemmelserne, der fastslår, at overdragelser skal være i overensstemmelse med Unionens regler for offentlige udbud, tager ikke højde for, at sekundærlovgivningen på dette område har været igennem en grundig gennemgang som følge af udbudspakken fra 2014. Direktivet om offentlige udbud gælder, i henhold til artikel 1, stk. 2, kun erhvervelser ved ordregivende myndigheder og kan ikke udgøre en bindende ordning for tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, idet de vedrører opgaver, der udføres af et firma på vegne af myndigheden. Derfor vil ethvert krav under udbudsretten være i modstrid med det gældende direktiv. Udbudspakken fra 2014 lovgiver også om koncessioner for første gang. Det ville imidlertid være særdeles misvisende at antyde, at tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse kunne falde ind under denne ordning: koncessioner indebærer, at et firma påtager sig alle risici, når koncessionen er givet, hvilket står i skarp kontrast til tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, hvor myndighederne dækker de ekstraudgifter, der følger med leveringen af tjenesteydelsen, hvilket således minimerer risikoen. Kun når myndigheden vælger at benytte proceduren for koncessioner for en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, ville denne ordning være gældende, men i disse tilfælde ville der ikke være et støtteelement, da den udvalgte udbyder ville bære alle risici. Derfor ville hverken udbudsreglerne eller reglerne for koncessioner gælde for tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse. Lovgivningsmæssigt set kan rammebestemmelserne kun opfordre medlemsstaterne til, hvor det er relevant, at implementere principperne for gennemsigtighed og ligebehandling ved udvælgelsen af udbydere, især private, uden at der er tale om et obligatorisk krav. EØSU beder derfor Kommissionen om at revidere punkt 19 i rammebestemmelserne, så der tages behørig højde for de nye lovkrav, hvad angår udbud og koncessioner.
3.33.

Der er stor debat om, hvem der kan holdes ansvarlig, når et AI-system forårsager skade. Det gælder ikke mindst, når AI-systemet er selvlærende og lærer videre efter ibrugtagning. Europa-Parlamentet har fremsat en række civilretlige anbefalinger, når det gælder robotteknologi, heriblandt et forslag om at undersøge muligheden for en såkaldt »e-personality« for robotter, så de kan gøres civilretligt ansvarlige for den skade, de måtte forvolde. EØSU er modstander af en form for juridisk personlighed for robotter eller AI(-systemer), da dette vil medføre en helt uacceptabel risiko for moral hazard. Erstatningsretten er baseret på en præventiv adfærdskorrigerende effekt, som kan forsvinde, hvis producenten ikke længere bærer ansvarsrisikoen, eftersom denne er overført til robotten (eller AI-systemet). Desuden er der en risiko for en uhensigtsmæssig anvendelse eller et misbrug af en sådan juridisk status. Sammenligningen med selskabers begrænsede ansvar halter, da der i det tilfælde altid findes en fysisk person, der bærer det endelige ansvar. Det bør i den sammenhæng undersøges, hvorvidt den nuværende nationale og EU's lovgivning og retspraksis på området for (produkt- og objektivt) ansvar og egen skyld giver et fyldestgørende svar på dette spørgsmål, og hvis dette ikke er tilfældet, hvilke juridiske løsninger der så er til rådighed.
Applikationer baseret på distributed ledger-teknologien kan vise sig at have evnen til at skabe en ny form for tillid til et bredt spektrum af tjenesteydelser. Blockchain fungerer uden et centralt kontrolorgan på en gennemsigtig og sikker måde. Både virksomheder og enkeltpersoner kan anvende systemet til at udføre visse transaktioner og omgå den finansielle sektor, navnlig ved anvendelsen af kryptovalutaer.

På samme måde giver PayPal mulighed for at betale for varer i fremmed valuta uden at opgive nogen bankoplysninger.
5.4.

I ministererklæringen fra WTO-ministerkonferencen i Nairobi hedder det, at den internationale handel kan bidrage til at skabe en bæredygtig, stabil og afbalanceret vækst for alle (23). Erklæringen understreger samtidig, at WTO spiller en vigtig rolle for opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling, og at dette vil være langt vanskeligere uden en effektiv multilateral handelsmekanisme.
2.3.

Bekæmpelsen af fattigdom og social udstødelse er et af de vigtigste områder for samarbejde mellem på den ene side civilsamfundsorganisationer såsom foreninger, stiftelser og sociale kooperativer samt fagforeninger og arbejdsgiverorganisationer og på den anden side medlemsstaternes myndigheder og offentlige institutioner. For at fjerne (eller væsentligt reducere) fattigdom og social udstødelse er det nødvendigt at yde forskellige former for materiel og immateriel bistand gennem nonprofitorganisationer (herunder sociale tjenester), at skabe — også inden for rammerne af den sociale dialog — gunstige vilkår for integration på arbejdsmarkedet og at stille tilstrækkelige finansielle midler til rådighed på nationalt og EU-plan. EØSU anser det kun for muligt at nå dette mål for Europa 2020-strategien i et en europæisk union, der opfattes som et fællesskab bestående af det europæiske civilsamfund, medlemsstaterne og EU-institutionerne.
3.8.3.

For at imødegå denne praksis kræves der flere foranstaltninger: Indførelsen af en elektronisk udbudsprocedure skulle kunne muliggøre indsamlingen af statistiske data, som burde gøre det muligt at identificere underbydere og tilskynde de ansvarsfulde til at optræde på en positiv måde. Inden for rammerne af den statistiske undersøgelse må prisen for det bedste bud og de efterfølgende faktiske omkostninger registreres centralt for at skabe gennemsigtighed i forhold til eventuelle omkostningsoverskridelser. Bud baseret på priser, der ikke opfylder minimumskravene i den pågældende nationale lovgivning og praksis, må udelukkes fra udbuddet for at forhindre et eventuelt kapløb om at sænke omkostningerne og kvalitetsstandarderne.
5.2.

I Europa synes den funktionelle økonomi at give virksomhederne et middel til igen at skabe merværdi og fremme jobintensive løsninger (særligt opstrøms inden for vedligeholdelse og reparation etc., men også nedstrøms i udviklingen af nye økonomiske modeller og tilknyttede tjenesteydelser) og især til at styrke visse sektorers konkurrenceevne. Ved at udvikle tjenesteudbud så tæt som muligt på forbrugernes behov snarere end en standardiseret og ikke særligt tilpasset produktion kan den funktionelle økonomi bidrage til at genskabe et tillidsforhold mellem virksomheder og forbrugere og tillægge forbrug en ny mening.
3.4.

Forbrugerne vil have gennemsigtighed og forventer det på specifikke områder, der er af betydning for dem. Det er i høj grad i virksomhedernes interesse, for så vidt angår deres relationer til andre aktører (arbejdstagere, borgere og forbrugere), at der føres en politik for gennemsigtighed. Det indebærer ofte blot at oplyse kunderne om fakta og hjælpe dem til at træffe beslutninger om køb på et informeret grundlag. Det er i sidste ende disse virksomheder, der vil nyde godt af loyale kunder, der er bedre informeret (5). Fødevareindustrien er i den forbindelse et yderst følsomt område. De seneste undersøgelser fra Centre for Food Integrity (CFI) (6) viser, at øget gennemsigtighed fører til større tillid blandt forbrugerne til fødevarer, og anviser en tydelig vej for at opnå det.
5.9.

Navnlig det nederlandske EU-formandskab har støttet ideen om en fælles fødevarepolitik. Med den nye fælles landbrugspolitik erkender EU, at europæisk landbrug er nødt til at nå op på et højere niveau for bæredygtig produktion af sikre kvalitetsfødevarer. Den fælles landbrugspolitik fremmer frugt- og mælkeordninger i skolen, der har til formål at fremme gode kostvaner fra en tidlig alder. Den tilskynder også til økologisk produktion ved at sikre mulighed for et informeret valg med klare mærkningsregler og særlige støtteordninger under politikken for udvikling af landdistrikter.
6.4.

Nudges kan have negative konsekvenser, idet en person kan have tendens til at udvise en bedre adfærd efter at have udvist en dårlig og omvendt. For eksempel har forsøg vist, at køb af »grønne« forbrugsgoder under visse omstændigheder kan efterfølges af en stigning i hyppigheden af negative handlinger såsom snyd eller tyveri (12). Bestræbelserne på at opmuntre til fornuftige holdninger på visse områder kan således have negative konsekvenser på andre. Sådanne utilsigtede virkninger gør det — hvis de bekræftes — meget vanskeligt at vurdere den samlede indvirkning af nudges. De er sandsynligvis meget sjældne og sår ikke tvivl om hensigtsmæssigheden af at indføre nudging. Der bør imidlertid ikke ses bort fra, at sådanne konsekvenser kan forekomme.
5.9.

Prosumenter forbinder overgangen til et moderne energisystem med udvikling, behovet for kreativitet og uafhængighed. Den mest aktive gruppe af prosumenter på markedet er internetgenerationen. Denne gruppe er kendetegnet ved, at den ikke ser verden i et forbrugsperspektiv, men derimod i et produktionsperspektiv. Den stræber efter at få behovet for frihed, troværdighed set i forhold til samfundet og innovation opfyldt i et samfund under hastig forandring.
3.4.1.

På mødet den 16. december 2014 vedtog Rådet for Almindelige Anliggender konklusioner om Rådets rolle med hensyn til at sikre respekten for retsstatsprincippet. Rådet påtog sig at holde en årlig dialog med medlemsstaterne, som skal finde sted i Rådet for Almindelige Anliggender med forberedelse af COREPER. I november 2015 indledte det luxembourgske formandskab denne dialog, som skal dække forskellige specifikke emner, der endnu ikke er blevet offentliggjort. Regeringerne blev bedt om at tale om selvvalgte aspekter af retsstatsprincippet og om at give et eksempel på, hvor det gik godt, og et eksempel på en udfordring. Resultaterne var en række monologer frem for en dialog. Staterne engagerede sig ikke i hinanden ved at yde støtte, hjælp eller kritik. Der blev ikke givet eller modtaget nogen anbefalinger, og man var ikke forpligtet til at følge op for bedre at kunne håndtere de kortlagte udfordringer. Ved udgangen af 2016, under det slovenske formandskab, vil Rådet gennemføre en evaluering af aktiviteten.
3.2.3.

Kommissionen har for nylig genfremsat sit forslag om at etablere et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (FKSSG) for store virksomheder med en omsætning på over 750 mio. EUR. Dette forslag fra Kommissionen kan føre til en harmonisering af selskabsskattesystemet i Den Europæiske Union. Hvis det viser sig at være et effektivt system ved at skabe arbejdspladser og opmuntre til investeringer, takket være en bedre opkrævning af budgetindtægter, men også etablerer et mere forudsigeligt skattesystem, som også er mere gunstigt for erhvervslivet, foreslår EØSU, at det udbredes til hele EU og endda uden for EU’s grænser.
3.27.

Adgang til højhastighedsbredbånd er i dagens samfund en uundgåelig del af infrastrukturen og en forudsætning for et velfungerende samfund, både i byområder og landdistrikter, samtidig med at det påvirker såvel adgangen til arbejdskraft som adgangen til arbejde. Tendensen er, at stadig mere foregår på internettet. I flere områder af Europa, frem for alt i landdistrikter, savnes der dog fortsat stabile løsninger. EØSU understreger, at dette ikke er rimeligt. Befolkningen i landdistrikterne har brug for bredbånd af hensyn til deres sikkerhed, f.eks. velfungerende telefoni, og af hensyn til deres levestandard, f.eks. velfungerende TV. Adgang til bredbånd kan være en faktor, som har en indflydelse på, i hvilken udstrækning navnlig unge ønsker at blive boende eller flytte. Bredbånd er en nødvendighed for virksomhederne, eftersom det i de fleste tilfælde ikke er muligt at drive virksomhed uden fungerende bredbånd. Som eksempler kan nævnes betalingsløsninger i et samfund, hvor der er stadig færre kontanter i omløb, bogføring, e-handel og kommunikation med kunder. Landbrugsvirksomhed er et eksempel på et område, hvor IKT bliver stadig mere fremtrædende i forbindelse med nye tekniske løsninger.
1.1.

EU's roesukkerindustri forbereder sig på en af de største forandringer i branchens historie, nemlig produktionskvoternes udløb den 1. oktober 2017. Med kvoternes udløb åbnes der op for en række muligheder for EU's sukkerroeproducenter, ikke mindst muligheden for større produktion af sukker til fødevarer og eksport uden begrænsninger. For at udnytte disse åbninger har EU's roesukkerindustri arbejdet hårdt på at øge konkurrenceevnen. Produktionskvoternes udløb medfører imidlertid også yderligere risici og usikkerhed, som kan bringe sektoren under pres. Konkurrencen vil blive intensiveret, hvilket presser priserne for både avlere og forarbejdningsvirksomheder, samtidig med at isoglucose forventes at øge sin markedsandel. Mindre konkurrencedygtige roesukkerproducenter og -avlere i EU kan få svært ved at overleve i et hårdere og mere ustabilt markedsmiljø. Dette kan få alvorlige følger for arbejdstagere, virksomheder, landmænd og landbosamfund. Det er derfor afgørende, at de politiske beslutningstagere fortsat er årvågne med hensyn til sektorens fremtid.
1.12.

Såvel EFSD som EIB bør samarbejde for at etablere et særligt finansielt økosystem for VSØ'erne, jf. EØSU's udtalelse (3). Desuden bør EEIP's programmer for teknisk bistand og udviklingssamarbejde fremme kooperative digitale platforme. Den digitale økonomi åbner for nye handle- og udviklingsområder for VSØ'erne. På denne måde åbner den kollaborative økonomi muligheder for at skabe nonprofitplatforme (platform cooperativism) og udvikle aktiviteter af stor betydning for den sociale økonomis eksterne dimension, såsom den kollaborative produktion, de kollaborative finansieringsaktiviteter (crowfunding eller peer-to-peer lending), kollaborativ forvaltning og kollaborativ læring (learning). I det sidste tilfælde kan læring via kooperative platforme være vigtig for uddannelsen af iværksættere på stedet inden for den sociale økonomi i nabolandene og de sydlige lande, hvilket strukturelt styrker de menneskelige ressourcer i disse lande.
5.6.

Der er både umiddelbare og langsigtede behov for uddannelse. Medlemsstaterne har et afgørende ansvar for at kunne opfylde efterspørgslen efter nye kvalifikationer ved at tilpasse deres uddannelsessystemer, og der bør udveksles god praksis på europæisk niveau. Der kræves et stærkt fokus på videnskab, teknologi, ingeniørarbejde og matematik, samtidig med at der tages højde for, at efterspørgslen efter nye løsninger også kræver omfattende kompetencer inden for humaniora og samfundsvidenskab.
De samtalepartnere, udvalget mødte ved høringerne, gav alle udtryk for, at der er behov for uddannelse i digitale teknologier. Der er alvorlig mangel på almen og faglig uddannelse i digitale teknologier, og dette gør det umuligt for SMV'erne at ansætte medarbejdere med kompetencer på dette område (Portugal, Rumænien). Det er afgørende for SMV'erne, at deres medarbejdere snarest uddannes i digitale teknologier for at forbedre deres kompetencer og holde sig opdaterede på områder som cybersikkerhed, kunstig intelligens og blockchain-teknologi (Belgien). Den nuværende situation er faktisk kendetegnet ved et overfladisk kendskab til digitale værktøjer, som man ikke vil kunne nøjes med særlig længe (Tyskland).

Arbejdstagerne har også behov for digitale kompetencer for at beholde deres arbejde og for at kunne klare sig på et stadig mere digitaliseret arbejdsmarked i hastig udvikling (Tyskland). Digitaliseringen kan faktisk skabe frygt for, at man mister sit arbejde i visse sektorer med en høj grad af automatisering (Tyskland).
4.4.3.

Retningslinjerne for bedre regulering henviser udtrykkeligt til, at konsekvensanalyser kan og skal foretages i forbindelse med lovgivningsinitiativer såvel som ved delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til at foretage en mere indgående — og over for interessenter og EØSU — gennemsigtig vurdering af behovet for at gennemføre konsekvensanalyser af disse retsakter. Blot fordi der er foretaget en konsekvensanalyse af den lovgivningsmæssige tekst, der ligger til grund for de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, betyder det ikke, at man kan undlade at gennemføre en konsekvensanalyse af de afledte retsakter. Hver enkelt retsakt skal evalueres ud fra eget indhold, især fordi delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter kan have afgørende konsekvenser for de berørte parter og civilsamfundet som helhed.
4.17.

Kommissionen bør oprette et kontraktligt offentlig-privat partnerskab for den maritime industri for at gøre det muligt for sektoren at investere yderligere i at håndtere lovgivningsmæssige og samfundsmæssige udfordringer for sektoren og i at udnytte det økonomiske potentiale i blå vækst. Et særligt (europæisk) innovationsstøtteprogram bør fremme europæiske nyskabelser.
4.3.

EØSU's medlemmer af interne rådgivende grupper samt andre organisationer, der repræsenterer erhvervslivet, arbejdsmarkedet og den frivillige sektor, har fremsat en række anbefalinger til Kommissionen om tiltag til at afhjælpe handelsaftalernes mangler og styrke de interne rådgivende gruppers effektivitet for at sikre, at forpligtelserne vedrørende sociale rettigheder, arbejdstagerrettigheder og miljøbestemmelser overholdes. Kommissionen bør se nærmere på disse anbefalinger. Der er tale om at: — støtte kapacitetsopbygning og bedre promovering og præsentation af indholdet i kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling over for civilsamfundet i EU og i partnerlandene inden aftalens ikrafttrædelse — etablere et uafhængigt arbejdsmarkedssekretariat og en kollektiv klagemekanisme — sikre, at der er tilstrækkelig finansiering og midler til både EU's og partnerlandenes interne rådgivende grupper, således at repræsentanter fra civilsamfundet kan deltage fuldt ud, og der sikres finansiering til relevante aktiviteter, herunder analysearbejde eller workshops i forbindelse med årlige fælles møder — tilskynde partnerlandenes regeringer til omgående at etablere interne rådgivende grupper og yde den nødvendige politiske og logistiske støtte til deres interne rådgivende grupper og sikre balance i sammensætningen af de pågældende grupper — etablere en mere gennemsigtig og strømlinet klagemekanisme — etablere en regelmæssig dialog mellem EU's interne rådgivende grupper, Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten, Europa-Parlamentet og EU's medlemsstater — forlange, at udvalget om handel og bæredygtig udvikling inden for en rimelig tidsfrist reagerer på spørgsmål og anbefalinger fra de interne rådgivende grupper — give de interne rådgivende grupper mandat til at overvåge alle dele af handelsaftalernes indvirkning på menneskerettigheder, arbejdstager-, miljø- og forbrugerrettigheder og ikke kun kapitlet om handel og bæredygtig udvikling (EØSU noterer med glæde, at forslaget imødekommes i Kommissionens rapport om gennemførelsen af meddelelsen »Handel for alle«) — partnerlande bør påvise fuld overholdelse af ILO's otte grundlæggende konventioner inden indgåelsen af en handelsaftale. Såfremt et partnerland ikke har ratificeret eller sørget for ordentlig gennemførelse af disse konventioner eller udvist et tilsvarende niveau af beskyttelse, bør man tilstræbe en køreplan om klare forpligtelser i kapitlet om handel og bæredygtig udvikling for at sikre, at dette vil blive opnået i tide — forlange, at såvel regeringer som virksomheder, der er aktive på deres territorium, overholder standarderne i ILO's dagsorden vedrørende anstændigt arbejde (25), som går videre end de grundlæggende arbejdsstandarder og også vedrører andre rettigheder på områder som ligestilling og arbejdsmiljø.
7.2.

De økonomiske, finansielle og finanspolitiske tilpasningsprogrammer, der blev gennemført i Grækenland, Irland og Portugal, blev udarbejdet af IMF og afspejlede til dels det samme rationale, som IMF anvendte under krisen i 1980'erne i Afrika og i 1990'erne i visse asiatiske lande. I disse lande kunne man ved at nedskrive valutaen ved hjælp af valutakursmekanismen effektivt fastholde væksten og mindske underskuddet på betalingsbalancen og derved opnå makroøkonomisk stabilitet, navnlig finanspolitisk konsolidering og en mere stabil inflation, og styrke eksporten (1). Det nye i tilfældet med Grækenland, Irland og Portugal var, at programmerne for første gang blev anvendt i et fælles valutaområde (uden mulighed for valutadevaluering) og i lande, der var medlemmer af EU og euroområdet. Hvad angår medlemsstaterne, hvor formålet var at rette op på den finanspolitiske ubalance og uligevægten på betalingsbalancen samt genskabe tilliden, mente IMF, at der var behov for en betydelig omlægning af økonomierne med en forventet lav BNP-vækst (2). Formålet med tilpasningsprogrammerne var således at opnå en finanspolitisk konsolidering gennem sparepolitikker med radikale nedskæringer i de offentlige udgifter og langsigtede strukturforanstaltninger i form af f.eks. skatte- og arbejdsmarkedsreformer for at reducere underskuddene og øge statens indtægter. Denne sparepolitik blev gennemført ved hjælp af en intern devaluering af komponenterne i den økonomiske og sociale model .
6.1.

I mål 17 for bæredygtig udvikling henvises der specifikt til civilsamfundets rolle, idet det konstateres, at »en vellykket dagsorden for bæredygtig udvikling kræver partnerskaber mellem myndigheder, den private sektor og civilsamfundet. Disse globale partnerskaber (…) er nødvendige på globalt, regionalt, nationalt og lokalt plan«. Desuden henvises der til »rammer for revision og overvågning«. For første gang i FN's historie specificeres det i målene for bæredygtig udvikling, at regeringerne er ansvarlige over for borgerne. Gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling vil kræve en direkte inddragelse af civilsamfundet, ikke mindst fordi denne inddragelse forventes at fremme retsstatsprincippet og imødegå korruption. Hvis civilsamfundet er bange for at bidrage, vil det modsatte være tilfældet. I et åbent samfund er civilsamfundets stemme en stærk drivkraft for store nationale forandringer, åbenhed og mangfoldighed.
5.16.

Fængslerne er ofte arnested for radikalisering, da en række risikofaktorer er til stede. Der er f.eks. mange mennesker samlet på et sted, og der er ofte tale om mennesker, der føler sig udstødt og har for meget tid osv. Der er brug for proaktive foranstaltninger med henblik på at uddanne fængselspersonale ordentligt og sætte dem i stand til at udpege sådanne risikosituationer. Der er positive erfaringer og gode forebyggelsesmekanismer at trække på inden for dette område. For at nå dette mål skal fængslerne have en passende størrelse, uddannet personale og en passende andel af ansatte i forhold til indsatte med henblik på at fremme rehabilitering. Fagforeningernes rolle kunne yderligere styrkes, f.eks. ved at arrangere uddannelse og udveksle erfaringer via RAN.
2.2.

I mellemtiden er der også skabt et øget momentum for en mere holistisk fødevarepolitisk tilgang. Endvidere er dette tiår af FN erklæret for tiåret for ernæring i erkendelse af behovet for at omstille fødevaresystemerne med henblik på at opnå en sundere kost og bedre ernæring. Ekspertpanelet på højt plan om fødevaresikkerhed under Komitéen for Verdens Fødevaresikkerhed understregede yderligere nødvendigheden heraf i sin rapport fra september 2017 (2). På EU-plan vedtog Det Europæiske Regionsudvalg for nylig en udtalelse med en opfordring til en vidtspændende, bæredygtig EU-fødevarepolitik, som skaber sammenhæng mellem forskellige fødevarerelaterede politikområder. Det internationale ekspertpanel vedrørende bæredygtige fødevaresystemer (IPES-Food) har lanceret en treårig deltagelsesbaseret proces med det mål for øje at have udviklet en vision for en fælles fødevarepolitik i 2018. I processen deltager videnskabelige grupper, interessenter, civilsamfundsorganisationer og politiske beslutningstagere. Et væld af tværsektorielle initiativer på nationalt, regionalt og lokalt plan er allerede i gang med at ændre EU's fødevaresystemer med civilsamfundets aktive deltagelse.