INDHOLDSFORTEGNELSE

Landbrug og udvikling i landdistrikter............................................................................................. 3

Borgerne...................................................................................................................................... 7

Civilbeskyttelse............................................................................................................................. 9

Klimaindsats............................................................................................................................... 12

Konkurrenceevne og SMV......................................................................................................... 17

Toldunion og Beskatning............................................................................................................. 21

Økonomisk, Social og Territorial Samhørighed............................................................................ 24

Uddannelse og Kultur................................................................................................................. 28

Beskæftigelse og Sociale anliggender........................................................................................... 32

Miljø.......................................................................................................................................... 37

Forbindelser udadtil.................................................................................................................... 42

Bekæmpelse af Svig.................................................................................................................... 47

Sundhed og Forbrugere.............................................................................................................. 49

Indre Anliggender....................................................................................................................... 52

Infrastrukturer - "Netforbindelser i Europa".................................................................................. 55

Innovative Finansielle Instrumenter............................................................................................... 77

Retlige anliggender...................................................................................................................... 80

Hav- og Fiskeripolitk.................................................................................................................. 82

Forskning og Innovation.............................................................................................................. 85

Administration............................................................................................................................. 89

Landbrug og udvikling i landdistrikter

1. Politikmål

Langt størsteparten af vort territorium er landbrugs- og skovområder, og landbrug og skovbrug spiller en meget vigtig rolle for økonomien i landdistrikterne og for landskaberne. Landmændene har mange forskellige funktioner, der spænder lige fra produktion af fødevarer og andre landbrugsprodukter og til landskabsforvaltning, naturbevarelse og turisme.

Den fælles landbrugspolitik tager sigte på at sikre en moderne, bæredygtig og effektiv landbrugssektor i Europa. Formålet er at gøre sektoren konkurrencedygtig, sikre fødevareforsyningen og bevare miljø og landskaber, og samtidig sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard.

Den fælles landbrugspolitik er en ægte europæisk politik. I stedet for at have 27 særskilte landbrugspolitikker og ‑budgetter har medlemsstaterne lagt deres ressourcer sammen i én fælles europæisk politik med ét fælles europæisk budget. Det betyder naturligvis også, at den fælles landbrugspolitik tegner sig for en meget stor del af EU's budget. Men denne tilgang er både mere effektiv og økonomisk end ukoordinerede nationale tilgange.

Det europæiske landbrug står i dag over for mange store udfordringer. Igennem de seneste år er landbrugspriserne steget med 50 %, men priserne på energi og gødning er steget med henholdsvis 200 % og 150 %. Resultatet har været en markant langsigtet nedgang i indkomsterne i landbruget. Landbrugssektoren står også over for store udfordringer i relation til klimaændringer, miljøforringelse og presserende problemer med hensyn til fødevaresikkerhed, territorial balance og bæredygtig vækst.

Stillet over for disse udfordringer har den fælles landbrugspolitik gennemgået en betydelig udvikling i de senere år. Denne proces vil fortsætte med den forestående reform, som vil resultere i en mere moderne og grønnere politik, der er i stand til at bidrage aktivt til målene i Europa 2020-strategien ved at frigøre det økonomiske potentiale, der findes i landdistrikterne, fremme udviklingen af lokale markeder og beskæftigelse, understøtte omstruktureringerne i landbruget og støtte landmændenes indkomster for derigennem at opretholde en bæredygtig landbrugssektor i hele Europa.

Den reformerede fælles landbrugspolitik vil fremme intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst ved at sikre større ressourceeffektivitet med det formål at bevare produktionsgrundlaget for fødevarer, foder og vedvarende energi i hele EU, og den skal give incitamenter til at afbøde virkningerne af og tilpasse sig til klimaændringerne, beskytte økosystemer og modvirke tab af biodiversitet og yde støtte til diversificering i landbrugsområder for derigennem at fremme en afbalanceret territorial udvikling.

2. Virkemidler

Kommissionen foreslår at bevare den fælles landbrugspolitiks nuværende opdeling i to søjler:

· Søjle I skal fortsat dreje sig om direkte støtte til landmænd og støtte til markedsforanstaltninger. Direkte støtte og markedsstøtte finansieres 100 % over EU's budget for at sikre en ensartet gennemførelse af den fælles politik på hele det indre marked og åbne mulighed for et samlet forvaltnings- og kontrolsystem.

· Søjle II skal fortsat tage sigte på at levere specifikke almene miljøgoder, forbedre landbrugets og skovbrugets konkurrenceevne og fremme diversificering og livskvalitet i landbrugsområder. Medlemsstaterne har et spillerum ved udformningen af de forskellige foranstaltninger ud fra specifikke nationale og regionale behov, men de skal afspejle EU's prioriterede mål. Foranstaltningerne under Søjle II medfinansieres af medlemsstaterne, hvilket er med til at sikre, at de tilgrundliggende mål realiseres, og øge denne politiks løftestangseffekt med hensyn til at fremme udviklingen i landdistrikter. I kraft af de højere finansieringssatser, der gælder for de fattigste regioner i EU, bidrager Søjle II også til EU's samhørighedsmål.

Inden for denne tosøjlestruktur skal politikudformningen moderniseres og forenkles betydeligt med det formål at nå frem til en grønnere og mere retfærdig politik i overensstemmelse med Europa 2020-målene.

Reformens hovedelementer omfatter:

· En mere ligelig fordeling af direkte indkomststøtte

Af historiske grunde har der været store forskelle på, hvor stor en direkte indkomststøtte pr. hektar der ydes til EU-landmændene i forskellige lande. For 2013 udgør den direkte støtte pr. hektar potentielt støtteberettiget jord og pr. støttemodtager f.eks. 94,7 EUR i Letland og 457,5 EUR i Nederlandene. Gennemsnittet for EU27 ligger på 269,1 EUR.

Den reformerede fælles landbrugspolitik kommer til at omfatte en "konvergensordning", der kan mindske disse skævheder og fremme en mere retfærdig fordeling af den finansielle støtte. Denne omlægning af støtten er et af de vigtigste elementer i reformen, som tager sigte på en mere effektiv udnyttelse af budgetmidlerne gennem mere retfærdige og bedre målrettede direkte udbetalinger samt bedre balance mellem den fremtidige udbetaling af støtte til udvikling i landdistrikterne og politikmålene. Det skal opnås på følgende vis: alle medlemsstater med direkte betalinger på under 90 % af EU27-gennemsnittet skal i løbet af perioden have udlignet en tredjedel af forskellen mellem deres nuværende niveau og de 90 % af EU27-gennemsnittet.

Tildelingen af støtte til udvikling i landdistrikter skal også moderniseres, således at fordelingen fastlægges på grundlag af en række objektive territoriale og økonomiske kriterier, der afspejler de fremtidige økonomiske, sociale, miljømæssige og territorialpolitiske mål.

· Et grønt element i de direkte betalinger

Et obligatorisk grønt element i de direkte betalinger er et af reformens grundprincipper. Det skal fremme sektorens miljøpræstationer og er en klar illustration af, hvordan den fælles landbrugspolitik efter reformen vil bidrage til et bredere udsnit af EU's prioriterede mål.

Der bliver nærmere betegnet tale om, at 30 % af de direkte betalinger i fremtiden skal være betinget af overholdelse af en række former for god miljøpraksis, som rækker videre end krydsoverensstemmelseskravene.

· Støtte til aktive landmænd

For at sikre en effektiv brug af midlerne skal den direkte landbrugsstøtte være forbeholdt aktive landmænd.

· Loft over de direkte betalinger til de største landmænd

I dag tegner store landbrugsbedrifter sig for en uforholdsmæssig stor del af den direkte indkomststøtte fra den fælles landbrugspolitik. Efter reformen skal der i en moderat og gradvis proces lægges loft over den direkte indkomststøtte til de største bedrifter, samtidig med at der skal behørigt tages hensyn til de skalafordele, der kan opnås med større bedrifter, og den beskæftigelse de genererer.

· En resultatfokuseret politik for udvikling i landdistrikterne

For at sikre størst mulige synergieffekter mellem politikken for udvikling i landdistrikter og EU's andre regionaludviklingsinstrumenter skal Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling i Landdistrikterne (ELFUL) integreres i de partnerskabskontrakter, der indgås mellem Kommissionen og hver af medlemsstaterne. Disse kontrakter skal kædes sammen med målene for Europa 2020-strategien og de nationale reformprogrammer. De skal opstille en integreret strategi for territorial udvikling, med støtte fra alle EU's relevante strukturfonde, også fonden for udvikling i landdistrikter. Der bliver tale om mål baseret på aftalte indikatorer, strategiske investeringer og en række betingelser.

· Forenklet ordning for små landmænd

Mange af dem, der modtager direkte støtte, er små landmænd, og en forenklet ordning for støttetildelingen vil give betydelige lempelser af de administrative byrder for medlemsstaterne og landmændene og samtidige have neutrale virkninger for EU's budget.

· Markedsudgifter og kriseordninger

Europas landbrug står i dag over for en lang række udfordringer, ikke mindst nødvendigheden af at kunne reagere på uforudsete begivenheder med pludselige indvirkninger på indkomsterne i landbruget og behovet for at lette de tilpasninger og skift, som internationale handelsaftaler vil nødvendiggøre.

Der foreslås derfor en omlægning af markedsforanstaltningerne, som i dag er samlet under Søjle I, med indførelse af to instrumenter uden for den flerårige finansielle ramme. Det drejer sig om at indføre en krisemekanisme til brug i krisesituationer (som kan opstå på grund af et fødevaresikkerhedsproblem eller en pludselig ny udvikling på markedet), gennem hvilken der kan ydes omgående støtte til landmænd via en hasteprocedure. Proceduren for at gøre brug af denne krisefond skal være den samme som for Nødhjælpsreserven.

Det foreslås desuden at udvide interventionsmulighederne under Den Europæiske Globaliseringsfond, således at der kan ydes overgangsstøtte til landmænd for at lette deres tilpasning til nye situationer på markedet, der opstår på grund af globaliseringens indirekte virkninger. Endvidere foreslår Kommissionen at overføre finansieringen af fødevarehjælp til de socialt dårligst stillede til Udgiftsområde 1 for at få samlet fattigdoms- og eksklusions­bekæmpelsesforanstaltningerne under ét, og at føre finansieringen af fødevaresikkerhed ind under foranstaltningerne inden for folkesundhed.

3. Gennemførelse

Med oprettelsen af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling i Landdistrikterne (ELFUL) blev retsgrundlaget for den fælles landbrugspolitik omlagt med en opdeling af den i to søjler. I årene efter 2013 foreslås det at opretholde de to fondes orientering i videst mulige omfang.

Forslaget til en ny artikel i finansforordningen om delt forvaltning stemmer overens med de nuværende forvaltnings- og kontrolsystemer for EFGL og ELFUL.

Med den generelle fælles markedsordning for landbruget (forordning (EF) nr. 1234/2007) blev der desuden foretaget en omfattende strømlining af EU's lovgivning om markeds­ordningerne, således at alle de bestemmelser, der tidligere var indeholdt i de fælles markedsordninger for de enkelte sektorer, nu er samlet i én forordning.

For årene efter 2013 er man i færd med at gennemgå alle retsgrundlag for den fælles landbrugspolitik for at sikre, at der fortsat foretages forenklinger, hvor det er nødvendigt og muligt.

4. Budgettildeling

(Alle tal i faste 2011-priser)

Samlet foreslået budget for 2014-20, heraf Søjle I - direkte betalinger og markedsudgifter · Søjle II - udvikling i landdistrikter · Fødevaresikkerhed · Socialt dårligst stillede · Reserve til kriser i landbrugssektoren · Den Europæiske Globaliseringsfond · Forskning og innovation inden for fødevaresikkerhed, bioøkonomi og bæredygtigt landbrug (under den fælles strategiske ramme for forskning og innovation) || 386,9 mia. EUR 281,8 mia. EUR 89,9 mia. EUR 2,2 mia. EUR 2,5 mia. EUR 3,5 mia. EUR op til 2,5 mia. EUR 4,5 mia. EUR

Borgerne

1. Politikmål

Med Lissabontraktaten har borgerne og deres organisationer fået adgang til at deltage fuldt ud i det demokratiske liv i EU.

"Europa for Borgerne"-programmet støtter transnationale projekter, der tager sigte på at fremme borgernes deltagelse og den europæiske identitet. På andre politikområder findes der en lang række konkrete foranstaltninger, der angår borgerne, men "Europa for Borgerne" er det eneste program, der inddrager borgerne i generelle europæiske spørgsmål, både institutionelle spørgsmål - f.eks. i relation til EU-traktaterne eller valgene til Europa-Parlamentet - og tværgående spørgsmål.

Et andet middel til at bevidstgøre borgerne om EU-spørgsmål og deres rettigheder er kommunikation, altså at oplyse den almindelige offentlighed om EU's politikker. Kommunikationsaktiviteterne har derfor til formål at skabe øget bevidsthed om og opbakning bag EU's overordnede politiske mål.

2. Virkemidler

Den største del af Europa for Borgerne-programmet drejer sig om støtte til tværnationalt venskabsbysamarbejde. Desuden ydes der også strukturstøtte til civilsamfundets paraplyorganisationer på EU-plan og til tænketanke. Disse strategiske partnerskaber skal sikre, at de europæiske interesseorganisationer kan levere deres input til EU-debatterne. Det styrker engagementet i EU's dagsorden i civilsamfundet og blandt borgerne og er med til at fremme en kultur, hvor borgerne inddrages til gavn for EU og medlemsstaterne. Via dette program ydes der desuden støtte til udvikling af en fælles forståelse af den europæiske historie (især i relation til Holocaust og stalinismen) gennem støtte til mindeprojekter.

· Siden 2007 har der hvert år været omkring 1 million europæiske borger, der har deltaget direkte i aktiviteter støttet af programmet.

· I årene fra 2007 til 2010 var der ca. 800 civilsamfunds- og mindeprojekter og over 4000 venskabsbyprojekter.

· Desuden støtter programmet også over 50 større EU-tænketanke, paraply­organisationer og netværker, som er vigtige kontaktled for EU-institutionerne, der derigennem kommer i dialog med flere borgere.

Ud over dette konkrete program er der behov for en mere effektiv kommunikation til den almindelige offentlighed og en stærkere synergi mellem Kommissionens kommunikations­aktiviteter for at sikre, at EU's politiske mål bliver formidlet effektivt ud. Alle retsgrundlagene for den nye generation af foranstaltninger for 2014-2020 skal derfor indeholde en særskilt del om kommunikation, herunder også intern kommunikation.

3. Gennemførelse

"Europa for Borgerne"-programmet forvaltes centralt af Kommissionen med bistand fra Forvaltningsorganet for Undervisning og Audiovisuelle Medier. De støttes af et programudvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaternes regeringer. I størsteparten af de deltagende lande er der etableret "Europa for Borgerne"-kontaktpunkter, som skal hjælpe støttemodtagerne på nationalt plan og formidle feedback til Kommissionen om programmets gennemførelse. Inden for rammerne af programmet foregår der desuden regelmæssige dialoger med forskellige aktører på området.

Udnyttelse af synergieffekter og samling af ressourcerne fra de forskellige retsgrundlag for kommunikationsforanstaltninger skal skabe bedre sammenhæng og åbne mulighed for skalafordele og bedre udnyttelse af ressourcerne til kommunikationsforanstaltninger rettet mod den brede offentlighed.

4. Foreslået budgettildeling for 2014-2020

Alle tal i faste 2011-priser.

Samlet foreslået budget for 2014-2020 || 203 mio. EUR

Civilbeskyttelse

1. Politikmål

Det overordnede formål med EU-samarbejdet inden for civilbeskyttelse er at sikre en bedre beskyttelse af befolkning, miljø, ejendom og kulturarv i tilfælde af større natur- eller teknologikatastrofer eller menneskeskabte katastrofer.

Det øgede antal alvorlige natur- og menneskeskabte katastrofer og deres øgede økonomiske virkninger gør det nødvendigt at sætte systematisk ind på EU-plan for at styrke beredskabet og øge indsatskapaciteten, både i og uden for EU. Europæisk samarbejde og solidaritet styrker hele EU's kollektive beredskab til at sætte ind overfor større katastrofer og sætter medlemsstaterne og andre deltagerlande (Norge, Liechtenstein, Island og Kroatien) i stand til at lægge deres ressourcer sammen og reagere med en fælles indsats, der giver størst mulige virkninger i relation til bekæmpelse af katastrofer og mindskelse af tab af menneskeliv og materielle tab. Når katastrofer rammer EU eller tredjelande, kan myndighederne i det pågældende land få omgående, konkret bistand via EU's Civilbeskyttelsesordning.

EU-samarbejdet om civilbeskyttelse tager sigte på:

– at lette en hurtig og effektiv indsats i katastrofesituationer

– at sikre et tilstrækkeligt beredskab inden for civilbeskyttelsen til at imødegå katastrofesituationer

– at udvikle katastrofeforebyggende foranstaltninger.

EU har udviklet en integreret tilgang til katastrofestyring, der omfatter katastrofeindsats, katastrofeberedskab og katastrofeforebyggelse. Kommissionen vedtog i 2010 en meddelelse om et "Styrket EU-katastrofeberedskab"[1], som fik tilslutning i Rådet. Hovedformålet er at forbedre effektiviteten, sammenhængen og synligheden i EU's indsats. Det skal gøres ved at bygge videre på de erfaringer, man har haft med naturkastrofer i og uden for EU i 2010 (f.eks. stormen Xynthia, oversvømmelserne i Østeuropa, skovbrandene i Sydeuropa, det giftige røde slam i Ungarn, jordskælvet i Haiti og oversvømmelserne i Pakistan).

Den europæiske katastrofeberedskabskapacitet, der skal etableres, skal primært bygge på eksisterende kapacitet i medlemsstaterne, således at man undgår meromkostninger. På EU-plan vil oprettelsen af Det Europæiske Kriseberedskabscenter, der skal have styrkede planlægnings- og koordinationsfunktioner, være til gavn for hele EU på grund af de besparelser, der derigennem opnås i medlemsstaterne, som ventes at opveje udgifterne for EU's budget, selv om de gevinster, som en hurtig og effektiv indsats i katastrofesituationer giver i form af færre tab af menneskeliv, naturligvis ikke kan gøres op i penge.

De forebyggelses- og beredskabsforanstaltninger, der er indeholdt i Kommissionens meddelelser og Rådets konklusioner[2], omfatter støtte til uddannelse og øvelser, udveksling af eksperter og samarbejdsprojekter til afprøvning af nye metoder til mindskelse af katastroferisici. Ifølge uafhængige undersøgelser gennemført for organisationer som bl.a. Verdensbanken giver katastrofeforebyggelsesforanstaltningerne et investeringsafkast på mellem 400 % og 700 %.

2. Virkemidler

Kommissionen foreslår at forny det finansielle civilbeskyttelsesinstrument med finansiel støtte til aktiviteter rettet mod de forskellige aspekter ved katastrofehåndtering, især en mere sammenhængende og integreret reaktion på krisesituationer, øget beredskab til at imødegå katastrofer og innovative foranstaltninger til mindskelse af risikoen for katastrofer. Dette instrument skal desuden bruges til etableringen af en europæisk katastrofeberedskabs­kapacitet på basis af en frivillig sammenlægning af medlemsstaternes civilbeskyttelses­kapacitet med det formål at øge omkostningseffektiviteten gennem en koordineret brug af denne kapacitet.

Det reviderede finansielle civilbeskyttelsesinstrument skal yderligere styrke EU's katastrofehåndteringskapacitet gennem en overgang til forudselige og forudplanlagte systemer. Det skal ske gennem en mere omfattende indsamling af realtidsinformation om katastrofer, en bedre kortlægning af medlemsstaternes civilbeskyttelsesinfrastrukturer og en koordineret tilgang, der skal lette en hurtig indsætning af personel og materiel i katastrofeområder. Der bliver desuden tale om støtte til beredskabsaktiviteter med fokus på at forbedre uddannelserne, udvide dem til også at omfatte katastrofeforebyggelse og kombinere undervisning og øvelser. Endvidere skal instrumentet bruges til at støtte medlemsstaternes bestræbelser på at styrke risikostyringen og udvikle innovative finansieringsmekanismer (f.eks. regional forsikringspooling).

3. Gennemførelse

Ved revisionen af det finansielle civilbeskyttelsesinstrument skal der tages hensyn til resultaterne af evalueringen og forslagene fra interessenter på området om, hvordan procedurerne og finansieringsmekanismerne kan forbedres, samt til de erfaringer, man har opnået gennem pilotprojekter og forberedende aktioner inden for hurtig katastrofeindsats.

Medlemsstaternes aktiviteter på civilbeskyttelsesområdet skal støttes af og suppleres med EU-aktiviteter, som bl.a. skal tage sigte på at lette en koordineret indsats. Der bliver tale om aktiviteter som frivillig sammenlægning af ressourcer, uddannelse og støtte til transportomkostningerne ved transport af materiel til katastrofesteder.

Det skal gøre det lettere at få forenklet de nuværende procedurer og strømline de administrative procedurer, især i relation til tilskud, under hensyn til principperne om gennemsigtighed og ligebehandling. De muligheder, der er under overvejelse, drejer sig om, hvilken type foranstaltninger der skal støttes - uddannelse, katastrofeøvelser, transportstøtte til medlemsstater i katastrofesituationer, samarbejdsprojekter om katastrofeforebyggelse og katastrofeberedskab.

4. Foreslået budgettildeling for 2014-2020

Alle tal i faste 2011-priser.

Samlet foreslået budget for 2014-2020 til Civilbeskyttelsesinstrumentet heraf || 455 mio. EUR

Civilbeskyttelse - internt || 245 mio. EUR

Civilbeskyttelse - eksternt og Den Europæiske Kriseberedskabskapacitet || 210 mio. EUR

Klimaindsats

1. Politikmål

Klimaændringerne er en af de store udfordringer, EU og vore globale partnere står overfor. Behovet for at sætte ind hurtigt kommer klart til udtryk i Europa 2020-strategien og EU's ambitiøse 20/20/20-mål, nemlig

– at reducere drivhusgasserne med 20 % (30 % under de rette betingelser)

– at nedbringe energiforbruget med 20 % gennem øget energieffektivitet

– at dække 20 % af energibehovet med vedvarende energikilder.

Overgang til en mere kulstoffattig og klimarobust økonomi vil styrke Europas konkurrenceevne, skabe nye, grønnere job, øge energiforsyningssikkerheden og være til gavn for befolkningens sundhed i kraft af en renere luft.

At nå klimamålene for 2020 og derefter vil kræve en målbevidst indsats og vedvarende investeringer. EU har spillet en central rolle i overvågningen og realiseringen af disse mål. Men der må f.eks. sættes betydeligt mere ind for at nå energieffektivitetsmålet på de 20 %, (ifølge de aktuelle skøn kommer vi ikke engang op på 10 %), der kan reducere drivhusgasudleningerne med 25 %. Kommissionen har kortlagt, hvad der kan gøres, for at EU kan få reduceret drivhusgasudledningerne med 80-95 % inden 2050.[3]

EU's budget har en vigtig rolle at spille med hensyn til at fremme klimaforanstaltninger i alle økonomiske sektorer i Europa og virke som katalysator for de konkrete investeringer, der er behov for for at nå klimamålene. Der er tale om investeringer i en bred vifte af teknologier, som kan øge energieffektiviteten, investeringer i vedvarende energikilder og infrastrukturer i forbindelse hermed og investeringer i tilpasning til klimaændringerne.

Omkostningerne ved disse klimarelaterede investeringer anslås at ligge på omkring 125 mia. EUR om året[4] i perioden 2014-2020, og de skal primært bæres af private investorer, men EU's budget kan have en stimulerende virkning for de offentlige udgifter og skabe langsigtet forudselighed for private investorer. Blandt de mest lovende områder er i den forbindelse bygningsrenovering, innovation i transportsektoren og udvikling af ny teknologi, f.eks. inden for intelligente net og vedvarende energi.

Sådanne investeringer har et enormt potentiale, når det drejer sig om at skabe øget konkurrenceevne og vækst i hele EU. EU's budget kan tilføre en særlig stor EU-merværdi ved at lette investeringer i medlemsstater, hvor der er et stort potentiale for omkostningseffektive emissionsreduktioner, men en relativt lav investeringskapacitet. Når der investeres i energieffektivitet i alle medlemsstater, vil det også øge den overordnede produktivitet og hjælpe med til at øge energisikkerheden og mindske energifattigdommen. Ved at støtte disse investeringer kan EU's budget bidrage til en betydelig reduktion af de samlede omkostninger ved at nå vore klima- og energimål.

2. Virkemidler

2.1 Klimamålenes integrering i alle andre politikområder

Klimaindsatsen er i dag integreret i mange politikområder, og den implementeres i en lang række instrumenter, som tager sigte på flere forskellige EU-mål, f.eks. både biodiversitet og afbødning af klimaændringernes virkninger. Allerede i dag er en del af EU's budget afsat til integrering af klimamålene og bidrager dermed til Europas overgang til en kulstoffattig og klimarobust økonomi. Kommissionen agter at øge denne del til mindst 20 %, med bidrag fra forskellige politikker, hvor konsekvensanalyser giver belæg herfor.

For at nå Europa 2020-målene og hjælpe andre dele af verden med at sætte mere ind på at bekæmpe klimaændringerne er det nødvendigt at øge den klimarelaterede del af EU's fremtidige budget og herunder også øge investeringerne i projekter, der ikke kun er klimarelaterede, men som har en betydelig klimakomponent.

For at opnå dette skal de klimarelaterede mål inddrages i alle større EU-programmer.

· Samhørigheds-, energi- og transportpolitikkerne er yderst klimarelevante. Hvad samhørighedspolitikken angår, skal et stærkt fokus på resultater og skærpede betingelser sikre, at de projekter, som støttes via EU's budget, bidrager aktivt til EU's klimamål. Partnerskabskontrakterne med medlemsstaterne skal bruges til at stimulere og overvåge udviklingen i investeringer, der kan bidrage til 20/20/20-målene. Denne inddragelse af klimaperspektivet skal tage sigte på at gøre alle investeringer "klimasikre". Og samhørighedspolitikken har via sine aktionsprogrammer overalt i EU en central rolle at spille i bestræbelserne på at nå energieffektivitetsmålet på de 20 %.

· Forskning og innovation: klimaindsatsen bliver et af de centrale elementer i den fremtidige fælles strategiske ramme for forskning og innovation, der skal omfatte støtte til foranstaltninger med en direkte eller indirekte positiv klimavirkning på områder som transport, energi, materialeforskning og bæredygtig bioøkonomi. I den strategiske energiteknologiplan anslås der i årene 2010-2020 at være behov for 50 mia. EUR til teknologiudvikling med henblik på bekæmpelse af klimaændringer, sikre EU's energiforsyning og fremme konkurrenceevnen. En væsentlig del af budgettet skal via finansielle instrumenter (lån og egenkapital) investeres i at imødegå problemer med at få indført og udbredt innovative kulstoffattige teknologier og tilpasningsteknologier.[5]

· Miljøkrav i forbindelse med direkte betalinger til landmænd bliver et af de vigtigste elementer i reformen af den fælles landbrugspolitik. Ud over de eksisterende krydsoverenstemmelseskrav skal 30 % af udbetalingerne til landmænd gøres betinget af, at de overholder en række krav til sund miljøpraksis, hvilket vil bidrage til et mere klimavenligt landbrug. Den reformerede fælles landbrugspolitik kommer derigennem til at yde et vigtigt bidrag til EU's klimamål, både med hensyn til mindskelse af virkningerne (f.eks. øge jordens indhold af organisk materiale, mindske udledninger ved gødskning) og tilpasning (øge modstandsdygtigheden mod sygdomme, tilpasning til problemer med vandmangel).

· Desuden skal politikken for udvikling af landdistrikter i stigende grad kobles sammen med klimaindsatsen. Denne inddragelse af klima- og miljøhensyn vil give landmændene stærke incitamenter til at levere almene goder til EU og fremme en hurtigere udbredelse af effektive teknologier, der kan gøre landbrugssektoren grønnere og mere klimavenlig og klimarobust.

2.2 LIFE +-programmet

Ud over denne integrering af klimaindsats og miljømål foreslår Kommissionen, at LIFE+-programmet videreføres og afstemmes mere nøje efter Europa 2020-målene, bl.a. med større vægt på klimaforanstaltninger. LIFE+ skal fortsætte med at fungere som en platform for udveksling af bedste praksis blandt medlemsstaterne og som en katalysator for mere effektive investeringer. Programmet skal bidrage til en bottom-up indsats på klimaområdet, både i relation til kapacitetsopbygningsprojekter på lokalt/regionalt niveau og støtte til private aktører, navnlig små og mellemstore virksomheder, der afprøver CO2-fattige teknologier og tilpasningsteknolgier i lille målestok.

Der er behov for startkapital til pilotprojekter inden for såvel tilpasning til som modvirkning af klimaændringer, som kan give et erfaringsgrundlag for videreudvikling af EU's politik inden for disse nye områder. Delprogrammet for klimaindsats skal fokusere på pilotprojekter og demonstrationsprojekter i lille skala. Desuden skal der også iværksættes integrerede projekter, f.eks. til fremme af grænseoverskridende tilpasningsstrategier i oversvømmelsestruede områder.

Delprogrammet for klimaindsats skal især støtte tiltag, der bidrager til følgende mål:

1) Afbødning af klimaændringernes virkninger: Støtte til reduktion af drivhusgasudledninger. Foranstaltninger i forbindelse med pilotprojekter, der kan bruges til at afprøve innovative metoder, bl.a. gennem støtte til SMV, med henblik på at forbedre vidensgrundlaget og lette implementeringen af de gældende regler på klimaområdet

2) Tilpasning til klimaændringerne: Støtte til foranstaltninger, der kan øge modstandsdygtigheden over for klimaændringer. Støtte til udvikling eller gennemførelse af nationale/regionale/lokale tilpasningsstrategier. Støtte til at sætte beslutningstagere i stand til effektivt at udnytte data og viden om virkninger af klimaændringer, bl.a. i tilpasningsrelateret planlægning.

3) Governance og bevidstgørelse: støtte til bevidstgørelse om klimaspørgsmål, kommunikation, samarbejde og formidling af information om klimaforanstaltninger. Foranstaltninger til bevidstgørelse af EU's borgere og aktører på området, bl.a. med henblik på adfærdsændringer.

2.3 Den globale dimension

Med Lissabontraktaten er bekæmpelse af klimaændringer på et internationalt plan blevet et særligt mål for EU. Som verdens største bistandsyder og foregangsmand med hensyn til markedsbaserede ordninger har EU en helt unik ekspertise at bidrage med. Finansielle bidrag og deltagelse i styringsorganerne i internationale organisationer og fonde vil sikre, at EU fortsætter med at spille en fremtrædende rolle i udformningen af den fremtidige internationale klimapolitik. EU er fast besluttet på at leve op til sine internationale forpligtelser på klimaområdet.

Klimapolitikken skal integreres og opgraderes i de geografisk orienterede instrumenter på det eksterne område, med det formål at øge den klimarelaterede finansiering betydeligt inden for udgiftsområde 4. Med hensyn til de temaorienterede instrumenter under udviklings­samarbejdet bør EU sigte mod at bruge mindst 25 % af programmet for "Globale almene goder" på klima- og miljørelaterede mål. EU's budget skal også bidrage til de internationale klimafinansieringsfonde, der inden for rammerne af UNFCCC-forhandlingerne ventes oprettet for udviklingslandene inden 2020 (100 mia. USD om året).

Ud over klimaindsatsens integrering i budgettet for eksterne foranstaltninger overvejer Kommissionen også at etablere en mekanisme eller fond uden for budgettet for at lægge medlemsstaternes og EU-budgettets bidrag sammen.

3. Gennemførelse

3.1 Integrering

Denne integrering sikrer størst mulig synergi mellem klimapolitikken og andre områder, men det er vigtigt, at den er synlig og robust. Den skal ledsages af en klar, generel forpligtelse til at identificere, hvordan programmerne fremmer klimaindsatsen eller energieffektiviteten, således at det klart kan udledes, hvor stor en del af EU's udgifter der går til klimaindsatsen.

Det foreslås at opstille klare benchmarks og indføre overvågnings- og rapporteringsregler for alle relevante EU-politikinstrumenter. Rammerne bør være enkle og pragmatiske og være baseret på 1) fælles procedurer for identificering af klimarelaterede udgifter og 2) opstilling af mål inden for alle relevante politikker og overvågning af resultaterne.

Denne identificering af klimarelaterede udgifter skal indgå i de eksisterende resultatmålings­metoder, der findes for EU-programmer. Hvor det er relevant, skal der opstilles konkrete klimarelaterede mål og resultatindikatorer for dem.

Alle udgifter skal henføres til tre kategorier: udelukkende klimarelateret (100 %), betydeligt klimarelateret (40 %) og ikke-klimarelateret (0 %). Denne kategorisering er baseret på en etableret OECD-metodologi ("Rio markers"), men udelukker ikke mere præcise kategoriseringer på de politikområder, hvor de findes.

Overvågningen af, om resultaterne opnås, skal sikre, at denne integrering kommer til at virke effektivt i den næste budgetperiode. Det vil også hjælpe med til at klarlægge, hvor effektivt de forskellige udgiftsprogrammer og de betingelser, de er underlagt, fungerer.

3.2 LIFE +

Det nuværende LIFE +-program forvaltes af Kommissionen inden for rammerne af direkte centraliseret forvaltning. Kommissionen mener, at det fremtidige program bør forblive under central forvaltning, men en stor del af forvaltningsopgaverne kunne uddelegeres til et eksisterende forvaltningsagentur. Ved fastlæggelsen af, hvordan denne uddelegering skal foregå, vil der skulle tages hensyn til Kommissionens behov for at fastholde en tæt forbindelse til den overordnede politik for så vidt angår integrerede projekter.

4. Foreslået budgettildeling for 2014-2020

Alle tal i faste 2011-priser. Beløbene til integrering af klimaindsatsen er ikke angivet, men indgår i budgettildelingerne til de sektorbestemte finansieringsinstrumenter.

LIFE +-programmet (delprogrammet Klimaindsats) || 800 mio. EUR

Konkurrenceevne og SMV

1. Politikmål

At gøre EU-industrien - og især de små og mellemstore virksomheder (SMV) - mere konkurrencedygtig og lette produktionsprocessernes tilpasning til en kulstoffattig, ressourceeffektiv økonomi er nogle af de vigtigste mål i Europa 2020-strategien. EU arbejder på at forbedre erhvervsklimaet og få udviklet en stærk, diversificeret industribase, der kan tage konkurrencen op på det globale plan.

Der er behov for en særlig indsats for at fremme udvikling i SMV-sektoren. Små og mellemstore virksomheder er en vigtig kilde til økonomisk vækst og jobskabelse i EU, eftersom de tegner sig for over 67 % af beskæftigelsen i den private sektor og over 58 % af den samlede omsætning i EU. At bane vej for en frodig udvikling i SMV er et af målene for EU's vækst- og beskæftigelsesstrategi, som beskrevet i Kommissionens flagskibsmeddelelse om Europa 2020-industripolitikken.[6]

EU har en vigtig rolle at spille, når det drejer sig om at få frigjort SMV's vækstpotentiale, bl.a. gennem målrettet brug af EU's budget. Aktiviteterne på dette område fokuserer på de vigtigste af de markedssvigt, der hæmmer væksten i SMV - f. eks. deres adgang til finansiering - og på at sikre, at SMV til fulde bliver i stand til at udnytte det enorme potentiale, der ligger i EU's indre marked.

Det skal bl.a. opnås gennem en strategisk, innovativ brug af EU's budget. EU's budget skal hjælpe med til at tilvejebringe den egenkapital- og lånefinansiering, disse virksomheder har så hårdt brug for, gennem brug af innovative finansielle instrumenter, og støtte en bred vifte af aktiviteter, der kan fremme udviklingen af SMV på europæisk plan. Disse aktiviteter vil alle sammen hjælpe med til at sætte skub i SMV-sektoren.

2. Virkemidler

Den europæiske strategi for industriel konkurrenceevne og SMV skal centreres om en inddragelse af SMV-fremmende aktiviteter i alle EU's politikker og udgiftsprogrammer og ydelse af målrettet støtte og bistand, der imødekommer SMV-sektorens særlige behov på europæisk plan.

2.1 Fremme af industriel konkurrenceevne og SMV

Det er meget vigtigt, at der ved udformningen af alle EU-politikker og finansierings­programmer tages hensyn til de små og mellemstore virksomheders særlige interesser og vilkår.

Helt konkret skal den fremtidige finansielle ramme udformes sådan, at den gør det lettere for SMV at deltage i finansieringsprogrammerne, f.eks. ved at forenkle reglerne, reducere omkostningerne ved at deltage, fremskynde kontrakttildelingsprocedurerne og tilvejebringe ét centralt kontaktsted ("one-stop-shop"-princippet"), der kan gøre livet lettere for modtagerne af EU-finansiering.

2.2 Et målrettet program for industriel konkurrenceevne og SMV

Ud over fremme af SMV's interesser inden for andre politikker og de skridt, der tages for at styrke koordineringen og forenklingen af finansieringsprogrammerne, skal der over EU's budget også ydes målrettet finansiel støtte til SMV. Kommissionen foreslår at indføre et særligt "Program for konkurrenceevne og SMV", der skal afløse den del af det nuværende "Rammeprogram for konkurrenceevne og innovation", der ikke drejer sig om innovation. Det nye program skal især fokusere på at fremme dynamikken og den internationale konkurrenceevne i små og mellemstore virksomheder. Der bliver bl.a. tale om foranstaltninger på følgende områder:

2.2.1. Adgang til finansiering: de finansielle instrumenter til fremme af vækst

Det drejer sig om at give SMV lettere adgang til finansiering gennem brug af innovative finansielle instrumenter. Disse instrumenter skal i fuldt omfang udnytte de nye egenkapital- og låneplatforme til at tilvejebringe både kapital og lånegarantier. Også inden for rammerne af den fælles strategiske ramme for forskning og innovation skal der tilvejebringes finansielle instrumenter til opstart- og vækstinvesteringer, især risikovillig kapital, til innovative små og mellemstore virksomheder. Instrumenterne i programmet for konkurrenceevne og SMV skal bl.a. omfatte:

1) En egenkapitalfacilitet for investeringer i vækstfasen, med markedsmæssig, tilbagebetalingspligtig egenkapitalfinansiering til SMV, især i form af venturekapital, via finansielle formidlere. Der påtænkes to foranstaltninger:

– Den første drejer sig om investeringer i venturekapitalfonde, som opererer på tværs af grænserne i EU og fokuserer på investering i vækstorienterede virksomheder, for derigennem at støtte udviklingen af et venturekapitalmarked omfattende hele EU.

– Den anden drejer sig om en "fondenes fond" (eller en "europæisk fond"), som skal investere på tværs af grænserne i venturekapitalfonde, der derefter investerer i virksomheder, især i den internationale ekspansionsfase.

2) En lånefacilitet, med direkte garantier andre former for risikodelingsarrangementer med finansielle formidlere til dækning af lån til SMV. Denne facilitet kan skabe en betydelig løftestangseffekt og tilvejebringe den långivning på tværs af grænserne eller fra flere lande, som ikke så let kan opnås på nationalt plan.

For at sikre komplementariteten skal disse aktiviteter koordineres nøje med de foranstaltninger, der træffes inden for samhørighedspolitikkens rammer under delt forvaltning.

2.2.2. Forbedring af EU-industriens konkurrenceevne og bæredygtighed

Denne del af programmet for konkurrenceevne og SMV omfatter bl.a. følgende foranstaltninger:

· Foranstaltninger til fremme af den europæiske konkurrenceevne: EU's foranstaltninger på dette område skal fokusere på at skabe bedre sammenhæng og konsekvens i implementeringen samt bidrage til en velfunderet politikudformning på europæisk plan. De skal især forbedre erhvervsmiljøet og reguleringsrammerne gennem benchmarking, udveksling af bedste praksis og sektororienterede initiativer.

· Udvikling af en SMV-politik og fremme SMV's konkurrenceevne i tråd med målene for initiativet om små virksomheder ("Small Business Act"). EU skal bl.a. arbejde på at fremme "tænk småt først"-princippet i EU's og medlemsstaternes politik, identificering og udveksling af bedste praksis som bidrag til implementering af Small Business Act, opretholdelse af Small Business-portalen som en enkel indgang til EU's politikker og støtte til, at de små og mellemstore virksomheder kan udnytte det potentiale, der ligger i det indre marked.

· Turisme: EU's foranstaltninger i turistsektoren skal bl.a. fokusere på at tilvejebringe pålidelig information om tendenserne i efterspørgslen på europæisk plan, fremme konkurrenceevnen i turistsektoren og øget udbredelse af ikt, tackle turismens sæsonprægede karakter, fremme bæredygtige turistprodukter og destinationer, udvikle en kvalifikations- og kompetenceramme for arbejdsgivere og ansatte i denne sektor, lette udvekslingen af bedste praksis og partnerskabsdannelse. I overensstemmelse med Lissabontraktaten skal EU's foranstaltninger i turistsektoren tilskynde til samarbejde mellem medlemsstaterne ved at bidrage til en diversificering af det transnationale turismeudbud, samordne den nationale indsats for at gøre Europa mere synligt på tredjelandsmarkeder og promovere nye, utraditionelle europæiske destinationer.

· Nye erhvervskoncepter for bæredygtige, brugerdrevne og designbaserede produkter: Dette initiativ skal fokusere på kommerciel udnyttelse af relevante teknologier og ideer inden for tekstilprodukter, fodtøj, sportsartikler og andre forbrugsvarer.

2.2.3. Adgang til markederne

Der er bl.a. tale om følgende aktiviteter:

· Vækstorienteret erhvervsstøtte via Enterprise Europe-netværket: Som et centralt kontaktpunkt for små og mellemstore virksomheder skal Enterprise Europe-netværket med 600 partnerorganisationer i 49 lande fortsætte med at yde omfattende og integreret bistand til SMV, bl.a. i form af

– information og rådgivning om EU-spørgsmål

– lette indgåelsen af grænseoverskridende partnerskaber ved hjælp af en database med 13 000 aktive anmodninger og tilbud om samarbejde

– internationaliseringsservice inden for EU, med årlig indgåelse af 2 500 samarbejds-, teknologi- og F&U-partnerskabsaftaler

– information til SMV om EU-lovgivning og promovering af EU's finansieringsprogrammer, herunder den fælles strategiske ramme for forskning og innovation

– kanal for tovejskommunikation mellem SMV og Kommissionen, som hidtil er blevet brug af 10 000 SMV

– støtte til forbedring af SMV's viden om finansielle spørgsmål

– formidling af rådgivning om energieffektivitet og miljø til SMV.

· Erhvervsstøtte til SMV-på markeder uden for EU: For at komme ind på markeder i tredjelande er SMV nødt til at have viden om og indsigt i reguleringsrammerne i disse lande. De aktiviteter, der foreslås på dette område, omfatter analyser af behovet for en sådan service, etablering af en internetportal og i udvalgte tilfælde eventuelt oprettelse eller videreførelse af støtte til EU-centre for SMV-service, i samarbejde og samordning med lokale europæiske og nationale erhvervsorganisationer. Disse centre skal yde omfattende bistand til SMV, der opererer på markeder uden for EU.

· Internationalt industrisamarbejde: Disse aktiviteter tager sigte på at mindske forskellene i regulering og erhvervsmiljø mellem EU og vore største handelspartnere samt nabolandene gennem mellemstatslige dialoger om reguleringsspørgsmål, business-to-business-dialoger og "direkte foranstaltninger" med tredjelande som f.eks. tematiske workshops og konferencer.

2.2.4. Fremme af iværksætterånd

Aktiviteterne på dette område skal omfatte forenkling af administrative procedurer og udvikling af iværksætterkompetence og iværksætterånd, især blandt nye iværksættere, unge og kvinder. Alle aktiviteter skal have en stærk europæisk dimension.

Erasmus-udvekslingsprogrammet for unge iværksættere giver nye eller kommende iværksættere mulighed for at arbejde i op til seks måneder med en erfaren iværksætter i et andet EU-land. Denne europæiske mobilitetsordning tager sigte på at fremme iværksætteri og støtte de små og helt små virksomheders internationalisering og konkurrenceevne.

3. Gennemførelse

Forvaltningen af det nye program for konkurrenceevne og SMV skal i vid udstrækning uddelegeres til eksterne organer, især EIB-gruppen hvad angår de finansielle instrumenter til fremme af vækst, og til (efterfølgeren til) Forvaltningsorganet for Konkurrenceevne og Innovation, hvad andre SMV-relaterede foranstaltninger angår.

4. Foreslået budgettildeling for 2014-2020

Alle tal i faste 2011-priser.

Programmet for Konkurrenceevne og SMV || 2,4 mia. EUR

Toldunion og Beskatning

1. Politikmål

Toldunionen er en af grundpillerne i det indre marked. Det er toldunionen, der får det indre marked uden grænser til at fungere, ved at sikre, at varer med oprindelse i tredjelande, som opfylder de fastlagte regler, når de indføres eller bringes i omsætning, frit kan handles på det indre marked. Toldunionen fungerer desuden som den fælles handelspolitiks forlængede arm med hensyn til gennemførelsen af bilaterale og multilaterale handelsaftaler, opkrævning af told, iværksættelse af handelsforanstaltninger (f. eks. oprindelsesregler), embargoer og andre restriktioner.

Derudover har toldunionen også en beskyttelsesfunktion, fordi den bidrager til sikkerhed i forsyningskæden, bekæmpelse af terrorisme og international kriminalitet (f.eks. hvidvask af sorte penge, narkotikaprækursorer og illegal våbenhandel) og til håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder ved grænsen. Og den er med til at sikre, at importerede varer opfylder de samme tekniske, sikkerhedsmæssige og sundhedsmæssige krav som EU-varer.

Den internationale handel er i stadig vækst, og det er vigtigt for EU's konkurrenceevne, at import- og eksportprocesserne er effektive. Samtidig er sikkerhedsrisiciene også blevet større. EU står derfor over for en dobbelt udfordring, som vil få stor betydning for de fremtidige mål - nemlig at lette de legitime varestrømme og samtidig beskytte borgerne mod sikkerhedsrisici.

Det er de nationale toldembedsmænd, der har ansvaret for, at toldunionen fungerer i det daglige. Det kræver et tæt operationelt netværkssamarbejde mellem toldmyndighederne, bl.a. med avancerede it-infrastrukturer og ‑systemer, så de kan handle effektivt som én samlet toldadministration. Det giver økonomisk mening at finansiere visse foranstaltninger over EU's budget i stedet for særskilte nationale programmer. Det er baggrunden for det EU-finansierede toldsamarbejdsprogram, som tager sigte på praktisk støtte til disse netværker og dette samarbejde.

EU's virksomheder og borgere bliver stillet over for en lang række beskatningsrelaterede hindringer, når de vil handle på tværs af grænserne. Disse hindringer skyldes, at de samme transaktioner behandles forskelligt i forskellige medlemsstater. Et af de prioriterede mål for styrkelse og uddybning af det indre marked er derfor at videreføre skatte- og afgiftskoordineringen mellem medlemsstaterne, under fuld respekt for medlemsstaternes kompetence på dette område.

Skatte- og afgiftssvig har altid været og vil fortsat være en stor udfordring for EU og medlemsstaterne, ikke mindst i en tid, hvor finanspolitisk disciplin har overordentlig stor betydning. Bekæmpelse af svig på det indre marked står derfor højt på EU's skattepolitiske dagsorden. En effektiv bekæmpelse af skatte- og afgiftssvig på det indre marked forudsætter et velfungerende administrativt samarbejde mellem medlemsstaternes skattemyndigheder, med udveksling af oplysninger om transaktioner, virksomheder eller former for svig. På moms- og punktafgiftsområdet har de systemer, der åbner mulighed for hurtig udveksling af oplysninger mellem myndighederne, f.eks. lettet denne indsats betydeligt.

Her spiller EU en meget vigtig rolle ved at bistå medlemsstaterne med at få indført de systemer og processer, der er nødvendige for et effektivt grænseoverskridende samarbejde. Især Fiscalis-samarbejdsprogrammet spiller en central rolle for dette samarbejde ved at øge udbyttet af medlemsstaternes egen indsats på dette område.

2. Virkemidler

Kommissionen foreslår en ny generation af programmer på toldområdet ("Told 2020") og beskatningsområdet ("Fiscalis 2020").

Begge programmer vil hjælpe med til at støtte og styrke det indre marked i det kommende tiår. Ved at fremme et mere effektivt og sikkert erhvervsmiljø, give borgerne større sikkerhed og gøre medlemsstaternes politiske indsats mere effektiv vil de to programmer være til gavn for alle.

Programmerne vil fremme et mere effektivt samspil mellem medlemsstaternes skatte- og toldmyndigheder, med moderne, effektive informationsudvekslingssystemer, der kan lette den legale handel og samtidig bekæmpe svindel og svig. Sådanne paneuropæiske systemer kan mest effektivt og økonomisk tilvejebringes på EU-plan - f.eks. vil et sikkert transeuropæisk computernetværk mellem told- og skattemyndigheder kunne give hver medlemsstat en årlig besparelse på 35 mio. EUR, og det vil kun koste 11 mio. EUR på det centrale EU-plan.

Programmerne skal støtte:

· Transeuropæiske it-systemer til udveksling af oplysninger og processer mellem nationale told- og skattemyndigheder med interoperable it-applikationer, som sætter disse myndigheder i stand til at samarbejde og handle samordnet og samtidig fremmer en mere effektiv e-forvaltning for virksomheder og borgere

· Styrkede personnetværker og kompetenceudvikling med henblik på at stimulere praktisk samarbejde, vidensdeling, identificering og udbredelse af bedste praksis og videreuddannelse blandt nationale toldembedsmænd, skatteembedsmænd og erhvervsrepræsentanter

· Opbygning af infrastrukturkapacitet med medfinansiering af specifikt operationelt udstyr til toldkontrol og overvågningsopgaver ved EU's ydre grænser, der udføres i alle medlemsstaters interesse.

3. Gennemførelse

Gennemførelsen af Told- og Fiscalis-programmerne skal foregå på grundlag af en prioritering. Der opstilles - sammen med interessenterne - arbejdsprogrammer, der fastlægger de prioriterede mål for en bestemt periode. Retsgrundlaget for disse programmer skal revideres med henblik på at sikre en overgang fra etårige til flerårige arbejdsprogrammer og forenkle de nuværende ordninger.

Den nuværende direkte centrale forvaltning skal bibeholdes og strømlines for begge programmer for at sikre størst mulig effektivitet i den daglige forvaltningsstøtte på kommissionsplan og på nationalt plan og fremme en bedre forståelse af gennemførelsesreglerne blandt alle implicerede.

Indkøbskontrakterne, som tegner sig for størsteparten af programmernes budget, skal primært indgås af Kommissionen i overensstemmelse med EU-reglerne og på basis af fælles kvalitetssikrings- og godkendelsesregler.

Begge programmer er udformet med henblik på at sikre, at EU kan reagere hurtigt og effektivt nye på situationer og udviklinger. Af hensyn til en effektiv implementering af programaktiviteterne er det vigtigt, at man råder over skræddersyede redskaber og en smidig ordning for indsendelse af forslag.

Der er et klart behov for mere alternative finansieringsmetoder til dækning af deltagelses- og organisationsomkostningerne. Kommissionen vil (i hvert fald delvis) gå over til at udbetale faste beløb i stedet for de nuværende refusioner af faktiske omkostninger.

4. Foreslået budgettildeling for 2014-2020

Alle tal i faste 2011-priser.

Samlet foreslået budget for 2014-2020 til Told 2020 og Fiscalis 2020 || 690 mio. EUR

Økonomisk, Social og Territorial Samhørighed

1. Politikmål

Det primære formål med EU's samhørighedspolitik er at mindske de betydelige økonomiske, sociale og territoriale uligheder, der stadig findes mellem de forskellige regioner i Europa. Hvis der ikke sættes ind på at mindske disse skævheder, vil det underminere nogle af hovedhjørnestenene for EU, bl.a. det indre marked og euroen.

Samhørighedspolitikken har også en vigtig rolle at spille, når det drejer sig om at realisere Europa 2020-målene i hele EU. En målrettet brug af midler på dette område kan give en reel merværdi ved at stimulere vækst og beskæftigelse i Europas regioner. I overensstemmelse med konklusionerne i den 5. samhørighedsrapport[7] foreslår Kommissionen at styrke den resultatfokuserede tilgang og EU-merværdien ved at knytte samhørighedspolitikken tættere sammen med Europa 2020-målene.

Kommissionen foreslår i særdeleshed betydelige ændringer i den måde, hvorpå samhørighedspolitikken udformes og implementeres. Finansieringen skal koncentreres om et mindre antal prioriterede mål, udviklingen hen imod disse mål skal overvåges nøjere, og der skal opstilles strenge betingelser i partnerskabskontrakterne med medlemsstaterne. Derigennem vil EU's samhørighedspolitik kunne yde det størst mulige bidrag til økonomisk, social og territorial samhørighed og til vækst og beskæftigelse.

2. Virkemidler 2.1. En fælles strategisk ramme

Kommissionen foreslår at lægge Den Europæiske Regionaludviklingsfond, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden ind under en fælles strategisk ramme, som også skal omfatte Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling i Landdistrikter og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond. Det vil sikre en bedre sammenhæng mellem finansieringskilderne og et langt skarpere fokus på Europa 2020.

2.2. Større koncentration om Europa 2020-målene

For at øge samhørighedsmidlernes effektivitet skal udgifterne i fremtiden koncentreres om et begrænset antal mål, der knytter sig til de prioriterede Europa 2020-mål.

Finansieringen på dette område skal fortsat koncentreres om de mindre udviklede regioner og medlemsstater. Men i lyset af de vanskeligheder, medlemsstaterne har med at absorbere strukturfinansiering og tilvejebringe den nødvendige medfinansiering, skal der lægges et loft over samhørighedsstøtten på 2,5 % af BNI.

Der skal indføres en ny kategori af regioner - "overgangsregioner" - i stedet for det nuværende ind- og udfasningssystem. Denne kategori skal omfatte alle regioner med et BNP per capita på mellem 75 % og 90 % af EU27-gennemsnittet. Der sigtes specielt på:

· Regioner, der for øjeblikket falder ind under konvergensmålet, mens hvis BNP per capita er vokset til over 75 % af EU27-gennemsnittet. Som et sikkerhedsnet skal disse regioner kunne beholde to tredjedele af deres nuværende tildeling

· Regioner, der - selv om de ikke i dag opfylder betingelserne for konvergensregioner - har et BNP per capita på mellem 75 % og 90 % af EU27-gennemsnittet. Støtten skal variere alt efter BNP-niveau, således at regioner med et BNP tæt på 90 % af EU-gennemsnittet vil modtage en støtte svarende til støtten til de mere udviklede regioner.

Konkurrenceevneregioner med et BNP på 90 % af over EU-gennemsnittet skal fortsat have støtte fra samhørighedspolitikken til realisering af et begrænset antal mål.

Overgangsregionerne og konkurrenceevneregionerne vil primært skulle anvende midlerne fra samhørighedsfinansieringen (undtagen fra ESF) til energieffektivitet og vedvarende energi, fremme af små og mellemstore virksomheders konkurrencedygtighed samt innovation. I disse regioner skal investeringerne i energieffektivitet og vedvarende energi være på mindst 20 %. Konvergensregionerne vil kunne anvende midlerne til en bredere vifte af mål, der afspejler deres bredere udviklingsbehov.

Endelig skal det territoriale samarbejde fortsat være med til at hjælpe regionerne med at overvinde de vanskeligheder, der beror på deres beliggenhed ved indre eller ydre grænser, og samtidig bidrage til en ambitiøs naboskabspolitik og til at imødegå fælles grænseoverskridende og transnationale udfordringer.

Samhørighedsinstrumenterne skal bruges til to særskilte, men komplementære mål:

· Den Europæiske Regionaludviklingsfond

EFRU har til formål at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i EU ved at korrigere de ubalancer, der findes mellem EU's regioner. EFRU yder støtte til regional og lokal udvikling ved at medfinansiere investeringer i F&U og innovation, klima- og miljøforanstaltninger, erhvervsstøtte til SMV, tjenester af almindelig økonomisk interesse, telekommunikations-, energi- og transportinfrastrukturer, sundhed, uddannelse og sociale infrastrukturer samt bæredygtig udvikling i byer.

I modsætning til, hvad der er tilfældet i dag, skal alle disse former for investeringer i fremtiden kunne finansieres ikke alene med tilskud, men også via finansielle instrumenter (risikokapitalfonde, lokale udviklingsfonde osv.).

· Den Europæiske Socialfond

Den Europæiske Socialfond tager sigte på at styrke den økonomiske og sociale samhørighed med støtte til beskæftigelsesfremme, investering i kompetenceudvikling, uddannelse og livslang læring, social inklusion og fattigdomsbekæmpelse samt styrkelse af institutionel kapacitet og effektiv offentlig forvaltning.

Inden for Den Europæiske Socialfond skal der fastlægges minimumsandele for hver kategori af regioner (25 % for konvergensregioner, 40 % for overgangsregioner og 52 % for konkurrenceevneregioner), og den skal have mulighed for også at dække omkostningerne til udstyr i forbindelse med investeringer i social og menneskelig kapital.

· Samhørighedsfonden

Samhørighedsfonden hjælper de medlemsstater, hvis BNP per capita ligger under 90 % af EU27-gennemsnittet, til at investere i TEN-T-transportnet og miljø. En del af Samhørighedsfondens midler (10 mia. EUR) skal øremærkes til basistransportnet under "Netforbindelser i Europa"-faciliteten (se særskilt kapitel herom). Samhørighedsfonden kan også træde til med støtte til energirelaterede projekter, så længe de klart giver miljøfordele, f.eks. ved at fremme energieffektivitet og brug af vedvarende energi.

3. Gennemførelse 3.1. Delt forvaltning

Støtten fra samhørighedspolitikken skal fortsat være under delt forvaltning og administreres af Europa-Kommissionen og medlemsstaterne (undtagen for "Netforbindelser i Europa", som skal forvaltes centralt), der skal medvirke ved finansieringen. De lande, der modtager finansiel bistand inden for rammerne af artikel 136 eller 143 i TEUF, vil have mulighed for en højere finansieringssats.

3.2. Partnerkabskontrakter

De nationale eller regionale partneres og Kommissionens forpligtelser skal fastlægges i partnerskabskontrakter mellem Kommissionen og hver medlemsstat. De skal bindes op på målene for Europa 2020-strategien og de nationale reformprogrammer. De skal opstille en integreret strategi for territorial udvikling med støtte fra alle EU's relevante strukturfonde og fastlægge mål baseret på aftalte indikatorer, strategiske investeringer og en række betingelser. Desuden skal der være forpligtelse til årligt at rapportere om de fremskridt, der er gjort, i de årlige rapporter om samhørighedspolitikken og andre rapporter.

3.3. Integreret programmering

Medlemsstaterne skal i fremtiden tilskyndes til at anvende flerfondsprogrammer med de samme metoder for udarbejdelse, indgåelse, forvaltning og gennemførelse, især på de områder, hvor der er størst behov for en bedre koordination af menneskelig kapital og infrastrukturinvesteringer.

Hvor det er hensigtsmæssigt, kan der blive tale om at udpege en "ledende fond" på basis af den eller de politikker, programmet drejer sig om. Denne ledende fonds foranstaltninger skulle så suppleres med foranstaltninger fra de andre strukturfonde for derved at sikre sammenhæng i støtten til samhørighedspolitikkens forskellige tematiske mål.

3.4. Konditionalitet

Der skal indføres nye regler om betingelser, der skal være opfyldt, for at sikre, at EU-midlerne er resultatfokuserede og giver medlemsstaterne en stærk tilskyndelse til at sikre en effektiv realisering af Europa 2020-målene via samhørighedspolitikken. Og for at sikre, at virkningerne af de penge, der bruges på samhørighedsområdet, ikke undermineres af en uholdbar makroøkonomisk politik, skal de nye krav til økonomisk styring indgå som et supplement til de sektorspecifikke betingelser, der i forvejen vil være fastsat i hver kontrakt.

Der er tale om såvel "ex ante"-betingelser, der skal være opfyldt, før pengene udbetales, og "ex post"-betingelser, der skal opfyldes for frigivelse af yderligere midler på grundlag af, om de forudfastsatte resultater er opnået. Der skal med henblik herpå opstilles klare mellemliggende mål og indikatorer, og udviklingen skal overvåges nøje gennem årlig rapportering. Mangel på fremskridt vil give anledning til, at finansieringen stilles i bero eller standses.

3.5. Præstationsreserve

For at styrke fokuseringen på resultater og realisering af Europa 2020-målene skal 5 % af samhørighedsbudgettet friholdes og efter en midtvejsgennemgang afsættes til de medlemsstater og regioner, hvis programmer har nået deres mellemliggende mål i forhold til Europa 2020-målene. Disse mellemliggende mål fastlægges i overensstemmelse med reglerne i forordningerne om samhørighedspolitikken.

3.6. Innovativ finansiering

Ud over tilskudsfinansiering foreslås det, at samhørighedsstøtten til virksomheder og projekter, som ventes at kunne give et betydeligt afkast, primært skal foregå via innovative finansielle instrumenter. Se også det særskilte kapitel om innovative finansielle instrumenter.

4. Foreslået Budgettildeling for 2014-2020

Alle tal i faste 2011-priser.

Samlet foreslået budget for 2014-2020, heraf || 376 mia. EUR

· Konvergensregioner · Overgangsregioner · Konkurrenceevneregioner · Territorialt samarbejde · Samhørighedsfonden · Ekstra tildeling til tyndtbefolkede randområder || 162,6 mia. EUR 39 mia. EUR 53,1 mia. EUR 11,7 mia. EUR 68,7 mia. EUR 926 mio. EUR

· "Netforbindelser i Europa" inden for transport, energi og ikt || 40 mia. EUR plus 10 mia. EUR øremærket i Samhørighedsfonden

Uddannelse og Kultur

1. Politikmål

Uddannelse har afgørende betydning for udvikling og vækst i den europæiske økonomi og kommer til at spille en central rolle, når det drejer sig om at virkeliggøre Europa 2020-målene. Øgede investeringer i menneskelige ressourcer og modernisering af uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne vil hjælpe med til at give EU en intelligent, bæredygtig og inklusiv økonomi.

Mange af disse investeringer skal foretages på nationalt plan. Men med et stigende antal europæiske borgere, der søger uddannelse ud over de nationale grænser, har EU en vigtig rolle at spille med hensyn til at sikre, at alle er i stand til at udnytte de muligheder, der ligger i det indre marked.

EU arbejder på at fremme uddannelse på en lang række forskellige måder. Programmer til fremme af uddannelsesmobilitet på tværs af grænserne - som Erasmus-programmet - har vist sig at være en stor succes og hjulpet mange til at skaffe sig de nye kvalifikationer, som der bliver brug for i morgendagens job. Øget mobilitet kan også bidrage til at reformere uddannelsessystemerne ved at lette udbredelsen af nye ideer og bedste praksis på tværs af grænserne. Med en kombination af målrettede finansieringsprogrammer og andre finansieringskilder, f.eks. strukturfondene, kan EU's budget tilføre en reel merværdi, når det drejer sig om at fremme mobilitet, lette samarbejde og udveksling af bedste praksis og hjælpe medlemsstaterne med at modernisere deres uddannelsessystemer.

Europas kulturelle mangfoldighed er en af vores største forcer, for den kan berige og inspirere borgerne og give realøkonomiske fordele. Den økonomiske og sociale rolle, som kulturindustrien og den kreative sektor spiller, er i dag trådt meget klarere frem, for de tegnede sig i 2008 for 4,5 % af hele EU's BNP og omkring 3,8 % af arbejdsstyrken. EU arbejder tæt sammen med medlemsstaterne på dette område for at udnytte det indre markeds potentiale og skabe de rette vilkår for kultur og kreativitet.

Den næste generation af EU-finansierede programmer har til formål at afhjælpe de svagheder, som begrænser vækstpersonalet i denne sektor, ved at sætte ind over for fragmenteringen af markedet, fremme konkurrencedygtigheden i den kulturelle og audiovisuelle sektor og fokusere på kapacitetsopbygning og støtte til udbredelse af kulturværker.

2. Virkemidler

Kommissionen foreslår, at EU's budget skal støtte uddannelse og kultur via to hovedinstrumenter:

2.1 Et program for uddannelse af de unge - "Uddannelse Europa"

Dette program skal samle de hidtil særskilte delprogammer under programmet for livslang læring, de internationale aspekter af programmet for de videregående uddannelser, herunder Erasmus Mundus, og Aktive Unge. Det vil åbne mulighed for større effektivitet, stærkere strategisk fokus og positive synergier mellem de forskellige aspekter af programmet.

Selv om mastergrader giver de bedste forudsætninger for innovative job og forskning, er EU's nuværende mobilitetsordninger ikke tilpasset til masterstuderende. Den mest omkostningseffektive måde at nå ud til disse studerende på er at bruge EU's budget til at mobilisere midler fra den private sektor, især banker i medlemsstaterne, til at garantere for overførsel af lån og stipendier.

De foranstaltninger, der for øjeblikket støttes via Leonardoprogrammet, skal styrkes som led i bestræbelserne på at bekæmpe ungdomsarbejdsløsheden, og Kommissionen vil sammen med EIB arbejde på at tilvejebringe garantier for lån til masterstuderende, der ønsker at tage deres uddannelse i en anden medlemsstat.

Det nye program skal fokusere på:

– målrettede uddannelsesmuligheder på tværs af grænserne

– bedre balance mellem kvalifikationer og arbejdsmarkedets behov for at øge de unges jobchancer, initiativ og deltagelse

– volontørarbejde samt ikke-formel læring

– støtte til omfattende reformer og modernisering af uddannelsessystemerne overalt i Europa.

Programmet skal helt konkret bestå af tre hoveddele:

1) Uddannelsesmobilitet på tværs af grænserne - hele 800 000 EU-borgere, især studerende, kunne hvert år hjælpes til at blive mobile

2) Samarbejde mellem uddannelsesinstitutioner og erhvervsliv med henblik på modernisering af uddannelser og fremme af innovation og initiativ

3) Politikstøtte til dokumentering af uddannelsesinvesteringers effektivitet og til medlemsstaternes gennemførelse af effektive uddannelsespolitikker.

For at sikre en meget høj EU-merværdi vil der blive stillet strenge kvalitetskrav i forbindelse med mobilitet og krav om, at midlerne koncentreres om prioriterede politikmål, hvor den kritiske masse nås, samt om komplementaritet i forhold til andre EU-programmer.

I "Uddannelse Europa"-programmet skal indgå en række eksisterende internationale programmer såsom Erasmus Mundus, Tempus, Alfa og Edulink sammen med samarbejds­programmer med industrilande, og programmet skal rumme forskellige mål (Europa som et attraktivt område for videregående uddannelser, høj kvalitet, solidaritet og lighed).

Med denne tilgang vil der blive gjort op med den nuværende fragmenterede karakter af alle de EU-instrumenter, der findes til støtte for internationalt samarbejde inden for videregående uddannelser, og som gør de vanskeligt for de studerende og universiteterne at skaffe information om mulighederne for videregående uddannelser i Europa og desuden gør Europas videregående uddannelser mindre synlige på den globale scene.

2.2 Sport

Det foreslåede program for Sport, der indgår i "Uddannelse Europa"-programmet, vil fokusere på:

· tackling af tværnationale trusler, der er specifikke for sporten, bl.a. doping, vold, racisme og intolerance, eller spørgsmål i relation til sportsarrangementers og sportsfolks integritet

· udbygning af det europæiske samarbejde på sportsområdet, f. eks. opstilling af retningslinjer for idrætsfolks muligheder for andre karrierer eller benchmarks for godt forvaltningsskik i sportsorganisationer

· støtte til græsrodsorganisationer, der kan bidrage til at løse bredere samfunds­økonomiske problemer og f. eks. fremme social integrering.

Dette program vil tilføre en EU-merværdi til den indsats, der gøres for at tackle spørgsmål, der beror på sportens særlige karakter, mobilisere privat finansiering fra aktører i sportssektoren og støtte organisationerne i bunden af sportspyramiden - ikke på det professionelle topniveau.

2.3 Et program for kulturindustrien og den audiovisuelle industri - "Kreativt Europa"

Dette program skal samle de nuværende Kultur-, Media- og Media Mundus-programmer med det formål at koncentrere midlerne om Europa 2020-målene og hjælpe med til at frigøre det jobskabelsespotentiale, der findes i kulturindustrien og den kreative sektor. Det skal komplementere andre EU-programmer ved specifikt at fokusere på behovene i kultursektoren og den kreative sektor på tværs af nationale grænser og med vægt på kulturel og sproglig mangfoldighed. Der skal tages hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for hver sektor, bl.a. med særskilte budgettildelinger, og der skal desuden ydes horisontal støtte til den kreative og kulturelle industri med brug af innovative finansielle instrumenter.

3. Gennemførelse

Gennemførelsen af de nye programmer vil blive betydeligt forenklet.

Med det nye "Uddannelse Europa"-program vil der ske en betydelig forenkling af foranstaltninger og regler med eliminering af delprogrammer, nedbringelse af det samlede antal aktiviteter og øget udbetaling af faste beløb.

"Kreativt Europa"-programmet vil blive forvaltet centralt af Forvaltningsagenturet for Uddannelse, Audiovisuelle medier og Kommunikation (EACEA), sådan som det i dag er tilfældet med både Kultur- og Media-programmerne. Et mindre antal foranstaltninger vil blive forvaltet af Kommissionen (f.eks. Europæisk Kulturhovedstad, EU's kulturpris, fællesaktioner sammen med internationale institutioner).

Inden for Kultur- og Media-delene i "Kreativt Europa"-programmet skal der indføres et innovativt finansielt instrument, som skal administreres af EIB-gruppen og tilvejebringe låne- og egenkapitalfinansiering til den kulturelle og kreative sektor. Formålet er at tackle en af de største barrierer for udvikling af kulturindhold og kreativt indhold, nemlig adgangen til finansiering, især for de dele af kultursektoren og den kreative industri, der ikke modtager støtte fra andre EU-programmer.

4. Foreslået budgettildeling for 2014-2020

Alle beløb i faste 2011-priser.

Samlet foreslået budget for 2014-2020, heraf || 16,8 mia. EUR

· Uddannelse Europa || 15,2 mia. EUR

· Kreativt Europa || 1,6 mia. EUR

Beskæftigelse og Sociale anliggender

1. Politikmål

EU står over for betydelige udfordringer på beskæftigelsesområdet og det sociale område. Tæt ved 23 millioner mennesker står i dag uden arbejde, med risiko for fattigdom og social udelukkelse[8]. Sociale spørgsmål og beskæftigelsesspørgsmål ligger de europæiske borgere meget på sinde, og det er et område, hvor folk forventer mere af EU. Til trods for den seneste tids bedring af de økonomiske udsigter er beskæftigelsesudsigterne fortsat blandede på det mellemlange sigt, bl.a. på grund af den ujævne situation i medlemsstaterne og det forventede pres på økonomisk omstrukturering, der kommer fra den globale økonomi.

Ledigheden og de fortsat høje tal for fattigdom gør det nødvendigt at sætte målbevidst ind. De politikker, der allerede er iværksat, må opdateres og styrkes, nu hvor EU står over for presserende udfordringer i form af mangel på arbejdskraft med særlige kvalifikationer, aktive arbejdsmarkedspolitikker og uddannelsessystemer, der ikke helt har leveret de ønskede resultater, social udelukkelse af marginaliserede grupper og utilstrækkelig mobilitet på arbejdsmarkedet. Mange af disse udfordringer er blevet forstærket af den finansielle og økonomiske krise, den demografiske udvikling og migrationstendenserne og af de hurtige teknologiske omvæltninger. Med mindre der sættes effektivt ind over for dem, kommer de til at udgøre en stor trussel for social samhørighed og konkurrenceevne.

Hovedansvaret for at modernisere arbejdsmarkedet ligger hos medlemsstaterne. Men EU kan tilføre en merværdi til denne indsats ved at fungere som katalysator og hjælpe reformerne på vej, tilvejebringe finansiering, især gennem Den Europæiske Socialfond, og ved at inddrage arbejdsmarkedets parter, civilsamfundets organisationer og andre vigtige aktører, der har afgørende betydning for reformernes succes.

2. Virkemidler

Der vil blive iværksat et europæisk initiativ til fremme af beskæftigelse og social inklusion via fælles foranstaltninger inden for uddannelse og erhvervsuddannelse, beskæftigelse og inklusion. De skal hovedsagelig finansieres via tre instrumenter. Disse instrumenter skal i fuldt omfang målrettes efter Europa 2020-målene, og der skal lægges vægt på komplementariteten i forhold til andre instrumenter og forenkling af de relevante procedurer.

2.1. Den Europæiske Socialfond

Den Europæiske Socialfond (ESF) skal finansiere strukturforanstaltninger til fremme af økonomisk, social og territorial samhørighed. Midlerne skal koncentreres om nøglemålene for Europa 2020-strategien, navnlig via fire "investeringsvinduer":

– beskæftigelsesfremme

– investering i kompetencer og kvalifikationer, uddannelse og livslang læring

– social inklusion og fattigdomsbekæmpelse

– styrkelse af den institutionelle kapacitet og effektiv offentlig forvaltning.

Inden for disse fire vinduer skal ESF også bidrage til andre politikmål og bl.a. lette overgangen til en kulstoffattig, ressourceeffektiv økonomi, fremme forskning og innovation, især på det sociale område, styrke ligestillingen mellem kønne og modvirke diskrimination. Det foreslås at samle alle disse foranstaltninger, især foranstaltningerne til fremme af social inklusion, under ét ved at overføre fødevarebistanden til de socialt dårligst stillede til ESF.

I årene efter 2013 skal ESF bringes ind under den fælles strategiske ramme for strukturfondene[9]. Finansieringen skal programmeres inden for rammerne af de partnerskabskontrakter, der skal indgås med medlemsstaterne. De mål, der opstilles, skal afstemmes med de nationale reformprogrammer, og de fastlagte mål skal udmøntes i investeringsafgørelser.

Der skal fokuseres mere på resultaterne, med indførelse af et system med på forhånd fastlagte krav, for derigennem at maksimere EU-finansieringens virkning og udløse og støtte de nødvendige reformer i medlemsstaterne.

For at ESF skal kunne yde et reelt bidrag til Europa 2020-strategien, er det nødvendigt at nå op på den kritiske masse både på EU-plan og på programplan. Den nødvendige minimumsandel af samhørighedsinvesteringerne via ESF skal afpasses efter de forskellige typer regioner, alt efter deres støtteniveauer og de udfordringer, de står overfor. Det skal gøres ved, at der fastlægge mindsteandele til ESF for strukturfondenes støtte til hver kategori af regioner (25 % til konvergensregioner, 40 % til overgangsregioner, 52 % til konkurrenceevneregioner, med udgangspunkt i, at Samhørighedsfonden fortsat skal tegne sig for en tredjedel af samhørighedsstøtten til støtteberettigede medlemsstater, og uden det territoriale samarbejde). Med disse andele kommer ESF som helhed til at tegne sig for mindst 25 % af budgettet til samhørighedspolitikken.

2.2. Et integreret program for beskæftigelse, socialpolitik og inklusion

Det integrerede program for beskæftigelse, socialpolitik og inklusion skal bidrage til at realisere Europa 2020-strategien og dens overordnede mål, som styrker hinanden gensidigt, ved at støtte foranstaltninger, der kan fremme et højt beskæftigelsesniveau og en tilstrækkelig social beskyttelse, bekæmpe social eksklusion og fattigdom og forbedre arbejdsvilkårene. Programmet skal fungere som katalysator for ændringer i medlemsstaterne og omfatte følgende elementer:

· En europæisk platform for gensidig læring, der kan give et bedre evidensgrundlag for udformning og implementering af reformer og få interessenter på området inddraget i politikudformningen med det formål at øge engagementet i EU's beskæftigelses- og socialpolitiske mål og målene med hensyn til inklusion, med afsæt i de positive erfaringer med Progress-programmet

· Fremme af evidensbaseret social innovation for at stimulere medlemsstaternes bestræbelser på at modernisere deres social- og beskæftigelsespolitiske systemer gennem brug af anerkendte metoder til udformning, implementering og evaluering af innovation og mere effektiv informationsspredning

· Fremme af arbejdskraftmobilitet inden for EU og forbedring af beskæftigelsesmulighederne, især for unge, med afsæt i EURES-netværket

· Støtte til iværksætter- og selvstændig beskæftigelse som middel til jobskabelse og bekæmpelse af social eksklusion ved at skabe lettere adgang til mikrofinansiering for sårbare grupper, mikrovirksomheder og den sociale økonomi, med afsæt i mikrofinansieringsfaciliteten under Progress-programmet.

2.3. Den Europæiske Fond for Globaliseringstilpasning

Via Den Europæiske Fond for Globaliseringstilpasning (EGF) skal der ydes konkret støtte til arbejdstagere, der bliver arbejdsløse på grund af større strukturændringer.

Gennem EGF skal EU fortsat bistå medlemsstaterne med at yde målrettet støtte til arbejdstagere, som er blevet arbejdsløse på grund af større strukturændringer udløst af den øgede globalisering inden for produktion og handel. Desuden skal EGF også anvendes i forbindelse med afskedigelser i større målestok som følge af alvorlige forstyrrelser i økonomien på lokalt, regionalt eller nationalt plan, der er forårsaget af en pludselig, uventet krise. I den forbindelse er målet for EGF, at mindst 50 % af de støttede arbejdsløse finder et nyt job efter 12 måneder[10].

Kommissionen vil foreslå, at EGF's opgaver udvides med en mulighed for i visse tilfælde at yde kompensationer for nye handelsaftalers virkninger i visse landbrugssektorer.

2.4. Selvstændige budgetposter

Ud over disse instrumenter og inden for rammerne af de beføjelser, traktaten giver den, vil Kommissionen fortsætte med at operere med selvstændige budgetposter[11] med det formål at:

– fremme den social dialog i Europa, som er et af grundelementerne i den europæiske samfundsmodel

– analysere og evaluere væsentlige tendenser i de nationale lovgivninger om fri bevægelighed og fremme koordineringen af nationale socialsikringsordninger

– analysere den samfundsmæssige situation og virkningerne af den demografiske udvikling.

3. Gennemførelse

De færre finansielle instrumenter og budgetposter og de mere ensartede forvaltnings- og gennemførelsesmetoder og ‑systemer vil åbne mulighed for en bedre sammenhæng mellem instrumenterne og føre til betydelige forenklinger, især for modtagerne.

3.1. Den Europæiske Socialfond

Inden for ESF skal der fokuseres på en mere resultatorienteret tilgang ved at bringe ESF ind under den fælles strategiske ramme for alle instrumenter under delt forvaltning, og partnerskabskontrakterne med medlemsstaterne.

Gennemførelsen skal også forenkles. Der skal gøres større brug af forenklede omkostningsordninger, især for små projekter, hvilket vil mindske de administrative byrder for medlemsstaterne og regionerne og gøre det lettere for lokale initiativer at få adgang til finansiering. Desuden skal udbetalinger knyttes tættere sammen med realisering af de mål, der er opstillet i partnerskabskontrakterne gennem fælles handlingsplaner.

Endelig skal der indføres resultatbaserede incitamenter med det formål at belønne succesrige programmer og foranstaltninger og tilskynde til ændringer i dem, der ikke lever op til målene.

3.2. Et integreret program (direkte forvaltning) for beskæftigelse, socialpolitik og inklusion

Det nye integrerede program for beskæftigelse, socialpolitik og inklusion skal forvaltes direkte af Kommissionen. De vigtigste procedurer drejer sig om udbud, indkaldelser af forslag og fælles forvaltning - især i forbindelse med mikrofinansieringsforansaltningen i samarbejde med Den Europæiske Investeringsfond. Det nye program skal fokusere på store projekter med en klar EU-merværdi for at nå op på den kritiske masse og mindske de administrative byrder. Der skal indføres ordninger, der kan lette adgangen til programmet, især for små organisationer.

Desuden skal der indføres flerårig programmering for at få opstillet langsigtede mål, samtidig med at finansieringen skal være etårig, således at det sikres, at programmet bliver et politikdrevet instrument. Det skal gennemføres inden for rammerne af en resultatorienteret forvaltningstilgang med regelmæssig evaluering af fremskridtene i forhold til klare indikatorer.

3.3. Støtte til arbejdstagere, der har mistet deres job

Brug af EGF vil fortsat kræve en afgørelse truffet af budgetmyndigheden. Kommissionen vil arbejde på at få EGF til at fungere mere enkelt og smidigt i forhold til ændringer i den økonomiske situation.

3.4. Selvstændige budgetposter

Brugen af de selvstændige budgetposter skal i fuldt omfang samordnes med begge instrumenter, således at man undgår overlapninger og øger synergien. Der skal være færre poster, og større projekter skal prioriteres for at nå den kritiske masse og mindske de administrative byrder.

4. Foreslået budgettildeling for 2014-2020

Alle tal i faste 2011-priser.

Samlet foreslået budget 2014-2020, heraf || 88,3 mia. EUR

· Den Europæiske Socialfond (på basis af 25/40/52 %-formlen for de forskellige kategorier af regioner, som resulterer i en samlet andel på 25 % af samhørighedsmidlerne, uden "Netforbindelser i Europa") || 84 mia. EUR

· Det integrerede program for beskæftigelse, social politik og inklusion || 850 mio. EUR

· Den Europæiske Fond for Globaliseringstilpasning || 3 mia. EUR

· Selvstændige budgetposter || 400 mio. EUR

Miljø

1. Politikmål

EU's miljøpolitik bidrager til Europa 2020-målene om intelligent, bæredygtig om inklusiv vækst. Når der investeres i miljøbeskyttelse, investeres der i en modernisering af vore økonomier og samfund, som vil hjælpe med til at omdanne Europa til en videnbaseret, ressourceeffektiv økonomi. Disse investeringer er nødvendige for at beskytte og forbedre vort miljø.

En grønnere økonomi indebærer, at vi nedbringer miljøomkostningerne gennem mere effektiv brug af ressourcerne, hvilket vil bidrage til vækst, konkurrenceevne og jobskabelse. Beskyttelse af biodiversiteten, som er vor naturkapital, og styrkelse af økosystemernes modstandsdygtighed kan yde et betydeligt bidrag til målene om en bæredygtig vækst. Økosystemerne giver os mad, vand, råmaterialer og mange andre goder og er dermed med til at øge produktiviteten, højne livskvaliteten og nedbringe den offentlige sundhedssektors udgifter. Genoprettelse af økosystemer og de goder, de giver os, bidrager til den grønne økonomi med nye kvalifikationer, job og erhvervsmuligheder og ved at sætte skub i innovation.

Den merværdi, det giver, når vi arbejder sammen på europæisk plan om at virkeliggøre vore fælles miljømål, er almindeligt anerkendt, for miljøspørgsmål rækker ud over de nationale grænser. Et nært samarbejde med vore naboer og med de nye vækstøkonomier er en forudsætning for at nå frem til et grønnere Europa. Miljøbæredygtighed er også et af de milleniumudviklingsmål, som EU har sat sig for at realisere.

Ud over de fordele, som miljølovgivning på europæisk plan giver, kan EU's budget bidrage til vore miljømål, både gennem målrettede programmer og ved at sikre, at miljømålene indgår som en fast bestanddel af alle de aktiviteter, der støttes via EU's budget.

2. Virkemidler

2.1 Miljømålenes integrering i alle andre politikområder

De prioriterede miljøpolitiske mål skal "integreres" i alle EU's større finansierings­instrumenter, bl.a. inden for samhørighed, landbrug, fiskeri og maritim sektor, forskning og innovation, samt i programmerne for ekstern bistand. Denne tilgang vil give de størst mulige synergier mellem miljøpolitik og andre politikker ud fra den betragtning, at de samme foranstaltninger både kan og bør tjene flere komplementære formål. Den vil også hjælpe med til at undgå en for stor spredning af programmer og reducere de administrative byrder.

· Landbrug. Et af de vigtigste formål med reformen af den fælles landbrugspolitik er at fremme miljømålene ved at stille miljøkrav i forbindelse med direkte udbetalinger til landmænd. 30 % af de direkte udbetalinger vil blive gjort betinget af, at en række regler om god miljøpraksis er overholdt, ud over de gældende krydsoverensstemmelseskrav. Inden for den fælles landbrugspolitik skal indsatsen inden for udvikling i landdistrikter desuden i højere grad fokusere på at levere almene goder, bl.a. gennem foranstaltninger til fremme af miljøvenligt landbrug. Disse foranstaltninger skal hjælpe med til at sikre en bæredygtig landbrugssektor i EU, der kan levere almene miljøgoder som rent vand, biodiversitet, jordbundsbeskyttelse, renere luft og landskabsbeskyttelse.

· Fiskeri- og havpolitik. Miljøbæredygtighed kommer til at stå i centrum for fremtidens fiskeri- og havpolitik. Det skal bl.a. opnås ved at reducere overfiskning og overkapacitet og nedbringe de direkte indvirkninger (f.eks. bifangst eller virkninger på havbunden) og ved at støtte beskyttede havområder. Inden for rammerne af den integrerede havpolitik skal der fastlægges bæredygtighedsgrænser for de menneskelige aktiviteter, der har indvirkning på havmiljøet, som led i implementeringen af rammedirektivet om havstrategi.

· Samhørighedspolitik. Samhørighedspolitikken skal have et stærkere fokus på Europa 2020-målene, herunder målene om at gøre EU til en mere ressourceeffektiv, grøn og konkurrencedygtig økonomi. Det skal gøres ved at lægge større vægt på resultater og skærpe betingelserne, bl.a. i relation til miljømålene. Der er bl.a. tale om at få implementeret miljølovgivningen (om vand, affald, have, nitrater, industriudledninger, luftkvalitet, oversvømmelser) og finansiere miljøinfrastrukturerne i forbindelse hermed, beskytte og genoprette biodiversiteten og økosystemerne, bl.a. gennem udvikling af grønne infrastrukturer og modvirkning og forebyggelse af ørkendannelse. Miljøsikring kommer til at spille en større rolle inden for samhørighedspolitikken.

· Forskning og innovation. Den nye fælles strategiske ramme for forskning og innovation skal fungere som en katalysator for de videnskabelige og teknologiske gennembrud, der er nødvendige for en overgang til en ressourceeffektiv økonomi. Fortsat og bredere finansiel støtte til øko-innovation vil også hjælpe med til at fremme en intelligent, bæredygtig vækst. Innovationspartnerskaber vil få direkte indvirkning på ressourceeffektiviteten, f.eks. i relation til vand, økosystemer, råmaterialer, intelligente byer osv.

· På det eksterne område vil førtiltrædelsesinstrumentet hjælpe kandidatlandene med at finansiere de miljøinfrastrukturer og den kapacitetsopbygning, der er nødvendige for at overholde den gældende EU-lovgivning. I en politikdialog på regionalt og nationalt plan vil Kommissionen fortsætte med at sikre, at miljømålene inddrages i EU's naboskabsinstrument. Desuden skal miljømålene også integreres mere i bistandsprogrammer for udviklingslandene. Biodiversitet og økosystemer er vigtige globale goder og kommer til at indgå i det planlagte tematiske program for globale almene goder og udfordringer. Med Lissabontraktaten har EU fået en stærkere rolle at spille i multilaterale miljøaftaler og international miljøforvaltning, som vil komme til udtryk i ydelse af øget finansiering.

2.2 Et særligt instrument til miljø- og klimaindsats

Ud over denne integrering af miljømålene i alle andre politikområder foreslår Kommissionen at videreføre LIFE+- program og kæde det stærkere sammen med Europa 2020-målene. Ligesom det har været tilfældet under den nuværende programperiode skal det nye instrument under ét rumme en lang række forskellige foranstaltninger inden for miljø- og klimapolitikken.

I Miljø-delen[12] skal programmet fokusere på to projekttyper, nemlig de nye integrerede projekter, hvis antal og andel af midlerne gradvis skal øges i løbet af programperioden, og de "traditionelle" projekter. Kommissionen mener, at integrerede projekter kan spille en vigtig rolle som katalysator for at realisere mål i relation til f. eks. beskyttelse og genoprettelse af biodiversiteten og økosystemerne, effektiv forvaltning af Natura 2000-nettet, fremme af god miljøforvaltning, vandforvaltning og affaldshåndtering, og for en effektiv mobilisering af andre fonde til disse formål. Projekterne vil fortsat blive udvalgt på grundlag af deres EU-merværdi og potentiale for overførsel af knowhow.

Integrerede LIFE-projekter tager sigte på at demonstrere en bæredygtig implementering af miljøhandlingsplaner[13] i forbindelse med væsentlige EU-miljødirektiver som f.eks. habitatdirektivet eller vandrammedirektivet. De integrerede projekter skal støtte en række specifikke aktiviteter og foranstaltninger. Yderligere finansiering til disse projekter skal komme fra andre EU-finansieringsprogrammer samt fra national, regional og privat finansiering, og alle disse midler skal dirigeres hen imod opfyldelse af miljømålene. Pengene fra LIFE-programmet skal således fungere som katalysator, sikre sammenhæng og konsekvent miljøfokus og fuld udnyttelse af synergieffekter, og samarbejdet med de andre EU-fonde vil blive struktureret bedre via den fælles strategiske ramme.

Programmets miljødel tilrettelægges efter følgende hovedprincipper:

a) LIFE Biodiversitet skal fortsat fokusere på Natura 2000 og på udvikling og udbredelse af bedste praksis i relation til biodiversitet, men også tage sigte på bredere udfordringer for biodiversiteten i overensstemmelse med Europa 2020-målene for biodiversitetstrategien for bevarelse og genoprettelse af økosystemer og de goder, de giver os

b) LIFE Miljø skal fokusere på at støtte implementeringen af EU's miljøpolitik i den offentlige og den private sektor, især implementeringen af den miljølovgivning, der er relevant for Europa 2020-målene om ressourceeffektivitet (f.eks. vandrammedirektivet og affaldsrammedirektivet).

c) LIFE Miljøforvaltning skal støtte etableringen af platforme til udveksling af bedste praksis til bedre opfyldelse af EU's miljøpolitiske mål, politikudvikling og videnbaseret beslutningstagning (f.eks. bred udbredelse af projektresultater), med fokus på god forvaltningsskik. Denne programdel tager desuden sigte på at støtte miljø-ngo'er og fremme en øget miljøbevidsthed og spredning af miljøinformation, som er en forudsætning for fuld implementering og realisering af målene.

2.3 Finansiering af biodiversitet

Finansieringen af EU's biodiversitetsstrategi frem til 2020[14] indebærer, at biodiversitetsmålene må integreres i hele EU's budget, både inden for de vigtigste finansieringsinstrumenter inden for EU og inden for finansieringen af de eksterne foranstaltninger. For at øge effektiviteten af EU-midlerne er det også vigtigt at skabe størst mulig synergi med klimafinansieringen via finansiering af økosystembaserede tilpasnings- og afbødningsprojekter, som også kan få økosystemerne til at levere goder i bredere forstand, både inden for og uden for EU.

En effektiv forvaltning og genopretning af beskyttede Natura 2000-områder har central betydning for realiseringen af Europa 2020-målet om at få standset tilbagegangen i biodiversiteten i EU og få vendt tendensen, som Det Europæiske Råd opstillede i 2010. På EU-plan skal en mere integreret tilgang til brugen af EU's forskellige sektorfonde, som kan sikre sammenhængen med Natura 2000-målene, sammen med en styrkelse af LIFE Biodiversitet danne solidt grundlag for den nye finansieringsstrategi for Natura 2000.

På det eksterne plan forpligtede EU sig sammen med de andre deltagere på det 10. møde i konferencen mellem parterne i konventionen om biologisk mangfoldighed (CBD COP10) i oktober 2010 i Nagoya til at tilvejebringe betydeligt større midler til fremme af den globale biodiversitet inden 2020. Størsteparten af midlerne fra EU's budget skal komme fra de geografiske og regionale tildelinger til EU's udviklingsbistandprogrammer samt fra temaprogrammet for globale almene goder.

Ud over at integrere biodiversitetsmålene i budgettet for de eksterne foranstaltninger foreslår Kommissionen desuden at oprette en mekanisme eller fond uden for budgettet, som kan samle bidragene fra medlemsstaterne og EU-budgettet.

3. Gennemførelse

3.1 Integrering af miljømålene i andre politikområder

Denne integrering skal ske med de strukturer og instrumenter, der er beskrevet andetsteds under de forskellige sektorpolitikker. For at sikre, at de ønskede resultater opnås, vil der blive opstillet klare benchmarks og overvågnings- og rapporteringsregler for alle relevante EU-instrumenter, med egnede indikatorer.

For at sikre størst mulig synergi mellem forskellige politikmål kunne man overveje at indføre en metode for identificering af miljørelaterede udgifter svarende til, hvad der foreslås for klimarelaterede udgifter.

På biodiversitetsområdet vil de "Rio markers", som OECD har opstillet, og som Kommissionen allerede benytter i forbindelse med eksterne instrumenter, blive inddraget i de eksisterende metoder for resultatmåling, der benyttes for EU's programmer. Det vil være med til at synliggøre de sidegevinster, udgifterne til klima og biodiversitet giver, og de gevinster for biodiversiteten, som klimaudgifterne til REDD+-foranstaltningerne (Reducing Emissions from Deforestation and Forest Degration) giver.

3.2 Et specifikt instrument for miljø- og klimapolitikken

Det nuværende LIFE+-program forvaltes af Kommissionen under direkte central forvaltning. Kommissionen mener, at det fremtidige program fortsat bør forvaltes centralt, men at mange forvaltningsopgaver kunne uddelegeres til et eksisterende forvaltningsagentur. Der vil i den forbindelse skulle tages hensyn til Kommissionens behov for at sikre den overordnede sammenhæng i relation til integrerede projekter.

4. Foreslået budgettildeling for 2014-2020

Alle tal i faste 2011-priser. Beløb til integrering af miljømålene i de andre politikområder er ikke medregnet her, men indgår i budgettildelingerne til de sektorbestemte finansierings­instrumenter.

LIFE+-programmet (miljødelen) || 2,4 mia. EUR

Forbindelser udadtil

1. Politikmål

I kraft af sin befolkning og økonomiske magt er Den Europæiske Union en fremtrædende aktør på den globale scene. Med sine 500 millioner indbyggere tegner EU sig for over 25 % af verdens bruttonationalprodukt og en femtedel af verdenshandelen. Med sine regionale (især i forhold til sine nabolande) og globale sikkerhedsinteresser og det deraf følgende ansvar optræder EU også aktivt på den politiske scene. EU viser desuden sin solidaritet ved at tilvejebringe over halvdelen af al international udviklingsbistand og er verdens største yder af humanitær bistand. EU arbejder også aktivt på at beskytte menneskerettighederne, fremme anstændige arbejdsvilkår og andre universelle værdier og deltager aktivt i internationale konventioner på miljøområdet og det sociale område.

Endvidere spiller EU en stadigt mere aktiv rolle inden for kriseforebyggelse, krisestyring og fredsskabelse, både via EU-ledede krisestyringsaktioner og via EU's krisestyrings- og stabiliseringsinstrumenter. Desuden støtter EU FN's og Den Afrikanske Unions fredsbevarende og fredsskabende bestræbelser i sårbare eller krigsramte lande. Og EU er engageret i det multilaterale system og i reformen af det, i de multilaterale Doha-handelsforhandlinger, i forhandlingerne under FN's rammekonvention om klimaændringer, i forhandlingerne om konventionen om biologisk mangfoldighed, i forhandlingerne om andre multilaterale aftaler, G-8 og G-20 reformerne og dagsordenen om global styring.

EU er således meget aktiv udadtil, og de eksterne politikker er blevet styrket med Lissabontraktaten og de nye institutionelle rammer.

EU bruger sine finansielle instrumenter for forbindelserne udadtil til at støtte gennemførelsen af disse politikker, især med følgende formål:

1) At fremme og forsvare EU's værdier og politikker i verden. Med nogle af den seneste tids begivenheder i verden, hvor menneskerettigheder, demokrati og retsstatsprincipper stod i centrum, er der behov for at tage EU's bistand til overgangsprocesser og demokratiske processer og til civilsamfund op til fornyet overvejelse.

2) At udbrede og formidle EU's politikker i relation til større globale udfordringer såsom bekæmpelse af klimaændringer, genoprettelse af biodiversiteten og beskyttelse af almene globale goder og ressourcer, hvor indsatsen bør styrkes yderligere. Kommissionen foreslår at opstille en proaktiv dagsorden for EU-interesser og gensidige interesser med tredjelande, med særligt fokus på strategiske partnere.

3) At øge virkningerne af EU's udviklingssamarbejde, primært med det formål at hjælpe med til at udrydde fattigdom. EU skal koncentrere bistanden om de områder, hvor EU har en særlig ekspertise at tilbyde, og differentiere mellem partnerlande og ‑regioner, således at det sikres, at bistandsressourcerne ydes i forhold til behov, kapacitet, interesser og forpligtelser, og sikre en tilstrækkelig finansiering af udvikling. Der skal indføres et panafrikansk instrument til støtte for gennemførelsen af den fælles EU-Afrika-strategi, med fokus på en klar merværdi af de aktiviteter, der gennemføres på tværs af regioner og kontinenter. Det skal være fleksibelt nok til at rumme bidrag fra EU-landene, afrikanske stater, finansielle institutioner og den private sektor.

4) At investere i langsigtet velstand og stabilitet i EU's nabolande. Formålet er at sikre stabilitet, velstand og demokrati i hele området både ved at forberede (potentielle) kandidatlande på et medlemskab og gennem den reviderede naboskabspolitik. EU skal aktivt støtte demokratiske værdier og principper i nabolandene og en mere ligelig fordeling af vækstgevinsterne gennem et øget politisk samarbejde og en uddybning af den økonomiske integration mod syd og vest.

5) At styrke den europæiske solidaritet efter natur- eller menneskeskabte katastrofer. I fuld overensstemmelse med den humanitære folkerets principper og gennem en opgradering af EU's kapacitet inden for humanitær bistand og civilbeskyttelse skal der over EU's budget ydes støtte til foranstaltninger, der tager sigte på at forudsige og forebygge katastrofer, ruste sig mod dem og sætte hurtigere ind over for dem, samt til mere fleksible foranstaltninger med henblik på genopbygning efter kriser og afværgning af fremtidige kriser.

6) At forbedre kriseforebyggelse og kriseløsning. EU skal øge sin indsats inden for kriseforebyggelse og kriseløsning, fredsbevarelse og styrkelse af den internationale sikkerhed og herunder bl.a. øge sit kriseberedskab.

Et åbent Europa, der opererer inden for en regelbaseret international ramme, er den bedste vej til at udnytte de fordele ved globaliseringen, der kan sætte skub i vækst og beskæftigelse.

2. Virkemidler

Kommissionen forslår følgende struktur for EU's fremtidige programmer inden for forbindelserne udadtil:

2.1 Udviklingssamarbejde

Kommissionen foreslår at bygge videre på det nuværende instrument