•ir ir KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 20.11.1996 
KOM(96) 576 endelig udg. 
Meddelelse fra Kommissionen 
FREMTIDENS ENERGI: 
VEDVARENDE ENERGI 
Grønbog: Mod en fællesskabsstrategi 

Indhold 
Sammenfattende resume. 
1. Baggrund. 
2. Den aktuelle situation for vedvarende energi: Potentialet for vedvarende energi i Den 
Europæiske Union udnyttes uensartet og utilstrækkeligt. 
3. Prognoser for vedvarende energiformers markedsindtrængning: Vedvarende energi 
kan yde et væsentligt bidrag til EU's samlede energiforbrug. 
4. Fordelene ved vedvarende energi: Vedvarende energi bidrager til at nå energipolitiske 
mål og fremme beskæftigelse og regional udvikling. 
5. Vi står over for følgende problemer: En række forhindringer for mere udbredt 
anvendelse af vedvarende energi. 
6. Vejen fremad: En strategi for vedvarende energi. 
6.1. Et ambitiøst mål for forøgelse af bidraget fra vedvarende energi. 
6.2. En styrkelse af samarbejdet mellem medlemsstaterne. 
6.3. En styrkelse af Fællesskabets politikker. 
6.3.1. Vedvarende energi i det indre marked. 
6.3.2. Særlig økonomisk støtte til foranstaltninger, der skal fremme 
vedvarende energi. 
6.3.3. Forskning, udvikling og demonstration. 
6.3.4. Regionalpolitik. 
6.3.5. Land- og skovbrugspolitik. 
6.3.6. Foranstaltninger inden for politikken for eksterne relationer. 
6.4. Evaluering og overvågning. 
7. De næste skridt. 
Sammenfattende resume 
Den Europæiske Unions nuværende energisituation forudsætter en effektiv forvaltning af alle 
til rådighed stående ressourcer, hvis Fællesskabets mål skal nås. Bæredygtig økonomisk vækst 
er kun mulig, hvis der findes et velafbalanceret brændstofmiks, hvor alle relevante 
energikilder hver især spiller sin rolle. Vedvarende energi udnyttes for øjeblikket uensartet 
og utilstrækkeligt i Den Europæiske Union. Selvom der findes et betydeligt potentiale, yder 
vedvarende energi kun et skuffende lille bidrag på mindre end 6% af Unionens samlede 
interne energiforbrug. Den Europæiske Unions energiforbrug forventes at vokse støt i 
fremtiden. End ikke en væsentligt forøget anvendelse af vedvarende energi, som er et af de 
mål, der beskrives i denne grønbog, vil være tilstrækkelig til at kunne imødekomme den 
forventede efterspørgsel. Hvis det derfor ikke lykkes for Fællesskabet at få en væsentligt 
højere andel af vedvarende energi til at indgå i dets energibalance, vil det blive stadig 
vanskeligere at overholde de internationale miljøforpligtelser. Lykkes det ikke at forøge 
vedvarende energis andel, vil det endvidere få en negativ indvirkning på andre vigtige 
politiske mål, især forsyningssikkerheden, den økonomiske og sociale samhørighed og - i det 
mindste på mellemlangt til langt sigt - den økonomiske konkurrenceevne. 
Denne grønbog er første fase af to i et forsøg på at udvikle en strategi, der sigter mod at 
sikre større udnyttelse af vedvarende energi. Udarbejdelsen af en strategi for vedvarende 
energi var en af de opgaver, der blev beskrevet i Kommissionens hvidbog "En Energipolitik 
for Den Europæiske Union" og særskilt indeholdt i det vejledende arbejdsprogram knyttet til 
dette dokument. Grønbogen indeholder en beskrivelse af den nuværende situation og fordelene 
ved et forøget brug af vedvarende energi i forhold til Fællesskabets mål, lige som den 
fremlægger de grundlæggende elementer i en politisk strategi, der skal gennemføres på både 
fællesskabs- og medlemsstatsplan. Grønbogen styrker et strategisk mål, nemlig at fremme 
vedvarende energi som en integreret del af energipolitikken og en række andre politikker, og 
der opstilles en målsætning om inden 2010 at fordoble de vedvarende energiformers bidrag 
til Den Europæiske Unions energibalance. 
Udnyttelsen af vedvarende energi varierer væsentligt imellem medlemsstaterne indbyrdes. 
Disse forskelle skyldes såvel forskellige geografiske og klimatiske forhold i Fællesskabet som 
forskelle i den politik, man har fulgt for at støtte disse energiformer. Den teknologiske 
udvikling inden for vedvarende encr,gi har i de seneste år været betydelig, og mange af 
teknologierne enten er eller er ved at blive økonomisk rentable, især i visse af Fællesskabets 
regioner og sammenlignet med økonomien i andre decentraliserede energiformer. Ikke desto 
mindre er vedvarende energiteknologier på grund af manglende markedsmekanismer og andre 
forhindringer stadig svære at "sælge" på markedsvilkår. 
Der er en række årsager til, at vi aktivt bør fremme vedvarende energi. Udviklingen af denne 
energiform går hånd i hånd med målsætningen om at beskytte miljøet og reducere C02-
udledningerne fra energisektoren. Vedvarende energi er lokale energiformer, der derfor kan 
medvirke til at begrænse afhængigheden af importeret energi. Udvikling af vedvarende energi 
kan aktivt bidrage til at skabe arbejdspladser, og øget brug af vedvarende energi er et vigtigt 
aspekt i den regionale udvikling, der har til formål at sikre større social og økonomisk 
samhørighed mellem Fællesskabets regioner. Desuden ligger der med den forventede vækst 
i energiforbruget i mange tredjelande - især i Asien og i Afrika, som i stor udstrækning kan 
dækkes af vedvarende energi - yderst interessante forretningsmuligheder for EU-baseret 
industri, som på mange områder er førende i verden, hvad angår teknologi inden for 
vedvarende energi. Endelig foretrækker folk i almindelighed, og for det meste af 
miljømæssige årsager, vedvarende energi frem for alle andre former for energi. 
Under de gældende økonomiske vilkår har udgifterne til udnyttelse af visse vedvarende 
energiformer været en alvorlig hindring for, at disse udnyttes i et endnu større omfang. 
Selvom omkostningskurven for de fleste vedvarende energiformer er kraftigt faldende, 
hæmmes anvendelsen af vedvarende energi i mange tilfælde af højere kapitalomkostninger end 
dem, der er forbundet med udnyttelse af konventionelle brændstofkredsløb. Det skyldes især, 
at brændstof- og energipriser ikke for øjeblikket afspejler de totale omkostninger, herunder 
de eksterne omkostninger, der påføres samfundet på grund af den beskadigelse af miljøet, der 
forårsages af anvendelse af konventionelle og fossile brændstoffer. Det er endvidere en 
betydelig hindring for teknologi til vedvarende energi - som det også er tilfældet for mange 
andre nyskabende teknologier - at de lider af en mangel på tillid hos investorer, regeringer 
og forbrugere, kun ringe forståelse for deres tekniske og økonomiske potentiale samt generel 
modstand mod forandringer og nye ideer. 
For at imødegå disse problemer foreslås det i grønbogen at gennemføre en politisk strategi 
bestående af fire forskellige elementer. 
For det første bør man på fællesskabsniveau sigte mod en klart ambitiøs, men samtidig 
realistisk forøgelse af bidraget fra vedvarende energi til Fællesskabets energibalance. En 
fordobling af bidraget inden 2010 i forhold til det nuværende niveau vil betyde, at vedvarende 
energi i 2010 udgør tæt ved 12% af Unionens samlede interne energiforbrug. Et ambitiøst 
mål er det nødvendige middel til at skærpe opmærksomheden hos beslutningstagere på alle 
niveauer, og det muliggør en fortsat overvågning af de fremskridt, der gøres, så der kan 
foretages politiske korrektioner og justeringer. 
For det andet foreslås det at styrke medlemsstaternes samarbejde om vedvarende energi. For 
at nå dette mål er det nødvendigt, at der på nationalt plan gennemføres en konsekvent politik, 
og det vil være nødvendigt med en mekanisme, der kan koordinere indsatsen på 
fællesskabsniveau. Kommissionens seneste forslag til et energipolitisk samarbejde om 
vedtagne mål, der blandt andet omfatter en effektiv styrkelse af den vedvarende energi, er et 
vigtigt instrument i den forbindelse. 
For det tredje foreslås det, at Fællesskabet styrker den del af sin politik, der påvirker 
udviklingen af vedvarende energikilder. Traktatens bestemmelser og kravene til det indre 
marked indeholder gode muligheder for at fremme vedvarende energiformer. Da 
omkostningerne for øjeblikket er den største barriere for en mere udstrakt anvendelse af 
vedvarende energi, skal de politiske instrumenter endvidere især tage fat på dette problem. 
Internalisering af de eksterne omkostninger er i den forbindelse et nøglebegreb, som 
Kommissionen lægger stor vægt på. Ledsageforanstaltninger, herunder politikker og støtte til 
Fællesskabets FU&D, uddannelsesforanstaltninger, højnelse af bevidsthedsniveauet, 
pilotprojekter m.m. skal fortsættes og styrkes. 
Da politikken på andre områder end energi, herunder eksterne anliggender, landbrug, 
regionalpolitik, skattepolitik m.m., også har stor indflydelse på de vilkår, som de vedvarende 
energiformer udvikles på, er det afgørende for strategien, at politikken på disse områder 
fremmer udviklingen af vedvarende energi. Det er ligeledes vigtigt at sørge for en bedre 
koordination mellem beslutningstagerne på de forskellige områder. 
Strategiens fjerde element er el forslag til al styrke evalueringen og overvågningen af 
udviklingen frem mod vores mål, nemlig større markedsandel for vedvarende energi. 
Formålet med denne grønbog, som er første fase i en totrinsmodel, er at tilskynde til brede 
høringer og diskussioner med alle interesserede parter og fællesskabsinstitutionerne. I denne 
meddelelse udstikkes de bredere rammer; den omfatter ikke detaljerede forslag. 
Kommissionen vil på baggrund af de konklusioner, den drager af den brede debat, inden 
midten af 1997 udarbejde en mere detaljeret fællesskabsstrategi med en handlingsplan. 
L Baggrund 
Indledning 
Inden for energipolitik findes der ingen simple løsninger; der findes ikke én enkelt 
energikilde, som kan løse alle problemer, og som er ubegrænset, forureningsfri og billig. 
Energipolitikken har siden den første oliekrise i 1970'erne udviklet sig gradvist, trin for trin, 
og det gælder også de energipolitiske prioriteter. I 1973 drejede det sig om energi sikkerhed 
og om at sikre vor økonomi mod eksterne udviklinger på energiområdet, der lå uden for 
vores kontrol. Der blev udviklet bedre energiplanlægningsteknikker, og der blev iværksat 
omfattende energipolitikker og -programmer. Med oliekrise nummer to i slutningen af 
1970'erne blev vi mindet om behovet for stadig at være meget opmærksomme på 
energisikkerheden. 
I 1980'erne kom miljøspørgsmålet i forgrunden. Debatten om syreregn eller drivhusgasser 
nåede sit højdepunkt på FN's konference i Rio i 1992. Da energipriserne (primært olie) reelt 
set faldt, kom der nye miljøspørgsmål på dagsordenen. Det blev almindeligt anerkendt, at det 
nuværende energisystem, fra udvinding til forbrug, har ansvaret for mange af vore 
menneskeskabte klimaforandringsproblemer, og at energiforbruget kan gøre ubodelig skade 
på det globale miljø. Hvordan vi tilpasser vore energisystemer uden at skulle imødese et nyt 
sammenbrud i økonomien, blev og er stadig en stor udfordring. 
Med den økonomiske lavkonjunktur, der indtrådte i slutningen af 1980'erne, blev 
energisektoren et vigtigt element i Fællesskabets strategi, som sigter mod at skabe et indre 
marked som svar på den øgede konkurrence og globaliseringen af markedet. Selvom det har 
været en lang og sej proces at skabe det indre marked, er der nu gjort store fremskridt. 
Ministerrådet er nået til enighed om den første fase af liberaliseringen af elektricitetssektoren, 
og der pågår forhandlinger om liberaliseringer i gassektoren. Dette arbejde vil medføre 
omfattende ændringer i den måde, store dele af det europæiske energisystem fungerer på. Det 
vil gradvist føre til, at markedskræfterne sættes i kraft i sektorer, der alt for længe har været 
underlagt regeringskontrol og baseret på monopoler og central planlægning. Men 
energisektoren vil dog stadig bevare sine særlige karakteristika. Som en sektor af strategisk 
betydning for den samlede økonomis velbefindende vil man bevare den offentlige service som 
et nødvendigt element. Men der blæser nye vinde. 
Den Europæiske Union råder ikke over en overflod af billige, rene og pålidelige 
konventionelle energiformer. Afhængigheden af import er betydelig. Det betyder ikke, at 
Fællesskabet er fattigt på energikilder. Unionen har rimelige mængder af olie, kul, naturgas, 
kernekraft og et betydeligt potentiale for vedvarende energi. De har alle hver især deres 
stærke og svage sider. Men det er helt sikkert, at ressourcerne skal administreres fornuftigt, 
hvis de skal understøtte alle Fællesskabets mål. 
Vedvarende energi er uudtømmelige energiformer, blandt andet vandkraft, vind- og solenergi 
(både termisk og fotovoltaisk), biomasse og geotermisk energi. Kommunalt affald og andet 
organisk affald betegnes normalt også som vedvarende energiformer, selvom det ikke er 
uudtømmeligt som "rigtige" vedvarende energikilder. Desuden indeholder listen over 
vedvarende energi en række teknologier, der stadig befinder sig på et eksperimentelt stade, 
eller som stadig skal bevise, at de er økonomisk levedygtige, herunder blandt andre 
tidevandsenergi og geotermisk energi fra tørre, varme bjergarter. 
Hydroelektrisk energi er en af de traditionelle former for vedvarende energi, der har været 
udnyttet gennem lang tid. Store vandkraftanlæg har tidligere generelt været mere økonomisk 
end udnyttelse i mindre målestok. Derfor har man i høj grad udnyttet store, tilgængelige 
vandressourcer. Der findes imidlertid stadig mindre vandkraftressourcer (mindre end 10 MW 
pr. anlæg) i Fællesskabet. 
Vindenergien udnyttes af moderne vindmøller til at producere elektricitet. Vindmøllerne kan 
opstilles enkeltvis, i mindre grupperinger eller i større grupper, også kaldet vindmølleparker. 
I de seneste år er vindmøllers økonomiske rentabilitet vokset markant. En anden udvikling, 
som kan vise sig at blive vigtig, er bevægelsen mod at udvikle havvindmølleparker. 
Solenergi stammer direkte fra solens lys og varme. Den kan opfanges i bygninger eller af 
solfangere, eller den kan omformes direkte til elektricitet ved hjælp af fotovoltaiske celler. 
Biomasse består af materialer enten fra specielt dyrkede energiafgrøder eller fra land- og 
skovbrugsdrift og kan anvendes til at producere faste, vand- eller luftformige brændstoffer. 
Man kan også producere energi gennem termisk eller biologisk behandling af landbrugsaffald. 
Behandling af kommunalt affald skal respektere den overordnede affaldsstrategi, der 
prioriterer forebyggelse af affald og genbrug. Derefter kan den resterende mængde 
kommunalt affald - afhængig af sammensætningen af affaldsmængden og andre 
omstændigheder - betragtes som en vedvarende energikilde. 
Geotermisk energi består i at udnytte varmen under jordens overflade via borehuller, der er 
ført ind i et varmt vandførende lag, eller ved at sprøjte koldt vand igennem tørre, varme 
bjergarter. Det således opvarmede vand føres op til overfladen. Der findes i Fællesskabet 
sådanne anlæg, der producerer med hhv. højt og lavt varmeindhold. 
Den politiske kontekst i forhold til vedvarende energi 
Fremme af vedvarende energi har gennem længere tid været et centralt mål for Fællesskabets 
energipolitik. I Rådets resolution af 16. september 1986 om nye energipolitiske mål for 1995 
og konvergensen mellem medlemsstaternes politikker1 placeres vedvarende energi helt klart 
fremme blandt de sektorielle mål, der skal anvendes som retningslinjer for at sikre 
overensstemmelse og sammenhæng mellem medlemsstaternes energipolitik. Dette centrale mål 
blev bekræftet i Rådets henstilling af 9. juni 19882 om udnyttelse af vedvarende energi. Med 
ALTENER-programmçt3 vedtog Rådet for første gang et særligt finansielt instrument til 
fremme af vedvarende energi. I bilaget til ALTENER-beslutningen sætter Rådet sig det mål, 
at brugen af vedvarende energi skal fremmes, således at de senest i 20054 dækker 8% af 
EFT C 241 af 25.09.1986, s. 1 
EFT L 160 af 28.06. 1988, s. 46. 
Rådets beslutning af 13. september 1993 om fremme af vedvarende energikilder i Fællesskabet, 
EFT L 235 af 18.09.1993, s. 4L 
Målene i ALTENER er beregnet efter den direkte fysiske beregningsmetode, der anvendes af det 
statistiske kontor (EUROSTAT). Målene adskiller sig fra andre mål, der er udregnet ved hjælp 
af substitutionsprincippet: 220 TOE/GWh. 
7 
EUR-12's samlede energiefterspørgsel. Europa-Parlamentet har konstant lagt vægt på 
betydningen af vedvarende energi. For nylig har Parlamentet5 argumenteret meget kraftigt for, 
at der udarbejdes en fællesskabshandlingsplan for vedvarende energi, der som målsætning skal 
have inden 2010 at forøge disses andel af EU's primære energimiks til 15 %6. 
I hvidbogen "En Energipolitik For Den Europæiske Union"7 fremlægger Kommissionen på 
baggrund af en omfattende analyse af den nuværende energisituation sit syn på Fællesskabets 
energipolitiske mål og de instrumenter, der skal anvendes for at nå disse mål. Der 
identificeres tre vigtige energipolitiske mål, nemlig forbedret konkurrenceevne, 
forsyningssikkerhed og beskyttelse af miljøet. Fremme af vedvarende energi betragtes blandt 
andre politikker som en vigtig forudsætning for at nå disse mål. I begge Rådets resolutioner 
om Kommissionens grøn- og hvidbøger8 om energipolitik understreges den vedvarende energis 
vigtige rolle. 
Det er også værd at bemærke, at adskillige medlemsstater på nationalt plan har vedtaget 
ambitiøse mål for den vedvarende energis bidrag til energibalancen, og at de fremmer 
vedvarende energi gennem en række forskellige økonomiske og politiske incitamenter. 
Alle medlemsstater har i realiteten enten nu eller tidligere vedtaget kvantitative mål for 
vedvarende energis samlede bidrag til deres energibalancer eller for det bidrag, der skal ydes 
af en eller flere specifikke vedvarende energiformer. I Nederlandene er regeringens mål en 
stigning i bidragene til det primære energiforbrug til 10% inden 2010. I Danmark sigter man 
mod at nå et kvantitativt mål på 12% af energiforbruget inden 2005 og på længere sigt 35% 
inden 2030. I Spanien og Grækenland er det samlede mål henholdsvis 1100 ktoe inden 2020 
og 1800 ktoe inden 2005. I Frankrig har regeringen fastlagt specifikke sektorielle mål, 
herunder opførelsen af 1500 selvstændige fotovoltaiske systemer inden 2005 og et bidrag på 
5% fra vedvarende energi til brændstof til transport, også inden 2005. Italien, Irland og Det 
Forenede Kongerige har vedtaget mål for den vedvarende energis el-kapacitet på henholdsvis 
675 MW inden 2000, 241 MW inden 1999 og 1500 MW inden 2000. Tyskland vedtog i 1990 
et mål på 100 MW kapacitet for ekstra vindenergi over en 5-årig periode. Da man nåede dette 
mål i løbet af programmets første år, blev målet forøget til 250 MW, og dette mål lykkedes 
det at nå i 1995. 
Disse mål støttes gennem forskellige nationale politikker i form af blandt andet økonomisk 
støtte, faste tilbagekøbssatser (som den tyske Stromeinspeisungsgesetz), skattefordele, støtte 
til tredjepartsfinansiering, ekstra beskatningsordninger (som det britiske system med ikke-
fossile brændstoffer (NFFO)) og offentlig støtte til FU&D. Nogle medlemsstater opfordrer 
også energiselskaberne til at etablere en ny vedvarende energikapacitet gennem frivillige 
aftaler med andre energiselskaber eller gennem lovfæstede krav til distributører om at opfylde 
deres energibehov gennem opkøb af en vis mængde fra vedvarende energiformer. Der er også 
indført ordninger med eksportstøtte. Det er ikke muligt i denne grønbog at give et komplet 
5 Dok. P 216.788/endelig udg. Beslutning om en fællesskabshandlingsplan for vedvarende 
energikilder. 
6 Se fodnote 4. 
7 KOM (95) 682 af 13. december 1995. 
billede af alle de bestræbelser, der udfoldes på nationalt plan, hvad angår støtte til vedvarende 
energi. Interessen varierer dog imidlertid betydeligt fra den ene medlemsstat til den anden. 
Nogle har totalt integreret en politik, der er positivt befordrende for vedvarende energi, i 
deres generelle energipolitik og planlægning, mens andre ikke har indarbejdet vedvarende 
energi i deres strategier for at opfylde de overordnede miljømål. Med så mange forskellige 
nationale politikker og initiativer, som oven i købet skifter konstant på grund af nye politiske 
prioriteringer, er det vigtigt at bemærke, at niveauet af gennemsigtighed og forudsigelighed 
ikke er tilstrækkeligt til, at industrien for vedvarende energi fuldt ud kan få gavn af 
offentlige, politiske incitamenter og til, at den kan udarbejde langsigtede, stabile kommercielle 
planer inden for EU. 
Andre industrialiserede lande, især USA og Japan, har også iværksat en omfattende politik 
til fremme af vedvarende energi. I USA, hvor vedvarende energi, primært hydroelektricitet, 
udgør 5,3% af det samlede energiforbrug, begyndte man tidligt at fremme vedvarende energi, 
hvilket især skete gennem lov om regulering af de offentlige forsyningsselskaber (PURPA) 
fra 1978, der forpligter selskaberne til at købe elektricitet fra uafhængige producenter til de 
lavest mulige priser. Handlingsplanen angående klimaændringer fra 1993, indeholder en 
række initiativer inden for vedvarende energi med særlig vægt på markedsføringsprogrammer 
for vindkraft, fotovoltaiske systemer, biomasse, geotermisk energi og miljømæssigt 
forsvarlige opgraderinger af eksisterende hydroelektriske projekter. Biobrændstoffer i 
transportsektoren er også et væsentligt interessefelt for regeringen. Endvidere er regulering 
af offentlige energiforsyninger et område, som for øjeblikket undergår hurtige forandringer 
i USA's industri for elektricitetsforsyning. I henhold til den integrerede ressourceplanlægning 
(IRP) skal forsyningsselskaberne overveje alle alternative muligheder for energiforsyninger, 
herunder blandt andet vedvarende energiformer. Mellem enkeltstaterne er der imidlertid 
betydelige variationer i engagementet i vedvarende energi, hvor især Californien har indtaget 
en ledende rolle. Som eksempel herpå blev et program for vedvarende energi, finansieret af 
supplerende afgifter, medtaget i en lov om omlægning af elektricitetsområdet, der blev 
fremlagt tidligere på året i Californien. 
Japan har, på trods af sit begrænsede tekniske potentiale for vedvarende energi, sat sig et 
ambitiøst mål om mere end en fordobling af bidraget fra vedvarende energi, fra det 
nuværende niveau på 1,2% (1994) til 3% af den totale energiefterspørgsel inden 2010. F&U 
støttes inden for det såkaldte "New Sunshine Programme". Desuden ydes der en række 
finansielle incitamenter, blandt andet tilskud, skattekreditter og lavrentelån. Japan har især 
koncentreret sig om at udvikle fotovoltaiske (FV) systemer med det hovedformål at sikre en 
markedsekspansion og derved høste fordelene ved stordrift. I den forbindelse har man indført 
et program med 70.000 tagmontereàe solfangere. Endvidere har den japanske regering aktivt 
tilskyndet industrien til at starte en produktion af FV-celler i nabolande med lave 
lønomkostninger, hvilket sammen med en væsentlig F&U-indsats har gjort Japan til verdens 
førende inden for denne teknologi. 
For så vidt angår Det Europæiske Fællesskab, er der en række årsager til at der er behov for 
en strategi for vedvarende energi. Først og fremmest står det klart, at uden en 
sammenhængende og gennemsigtig politisk strategi og uden et ambitiøst mål for vedvarende 
energi vil disse energiformer ikke komme til at udgøre en større andel af Fællesskabets 
energibalance. Uden en klar og altomfattende strategi ledsaget af juridisk bindende 
foranstaltninger risikerer deres udvikling, som af nedenstående årsager er særdeles ønskelig, 
at blive svækket og forsinket. Dette argument udbygges yderligere i denne grønbogs kapitel 
3, som består af en række scenarier og deres indvirkning på de vedvarende energi. De 
økonomiske operatører, der arbejder med udvikling af vedvarende energi, har faktisk som 
højeste prioritet at få skabt stabile, langsigtede rammer for udviklingen af vedvarende energi, 
herunder deres politiske, lovgivningsmæssige, administrative, økonomiske og 
markedsføringsmæssige aspekter.9 I takt med udviklingen af det indre marked er det 
endvidere nødvendigt med en strategi for vedvarende energi på EU-plan for at undgå 
ubalancer mellem medlemsstaterne eller forstyrrelser på energimarkedet. 
Der er i de seneste år gjort bemærkelsesværdige fremskridt inden for teknologier for 
vedvarende energi. Omkostningskurverne er hastigt faldende, og mange vedvarende 
energiformer har nået det punkt, hvor de bliver økonomisk rentable, eller de er tæt på det, 
på visse betingelser. EU er i vid udstrækning førende i verden på dette område. Det er kun 
muligt at fastholde og yderligere forbedre en stærk konkurrenceposition på det globale 
marked, hvis vi sikrer et stort, voksende hjemmemarked. En klart defineret strategi vil i den 
henseende bevare og styrke industrierne i Den Europæiske Union. 
En politik til fremme af vedvarende energi vil kræve tværtjenestelige initiativer på en lang 
række politiske områder som for eksempel landbrug, eksterne anliggender, forskning og 
teknologisk udvikling, herunder demonstration, beskatning og regional- og miljøpolitik. 
Hovedformålet med en strategi for vedvarende energi er at sikre, at behovet for at fremme 
disse energiformer anerkendes såvel i nye politiske initiativer som i gennemførelsen af de 
nuværende politikker på alle de nævnte områder. Det er faktisk nødvendigt med en generelt 
accepteret strategi for at sikre den nødvendige koordination og sammenhæng i gennemførelsen 
af disse politikker på fællesskabs-, nationalt og lokalt plan. 
Denne grønbog er det første vigtigste skridt i udarbejdelsen af en sådan strategi. Heri opstilles 
målene for vedvarende energi, der redegøres for de vigtigste hindringer for en mere udbredt 
anvendelse af vedvarende energi, lige som Kommissionens ideer til at fjerne disse beskrives, 
med det formål at sikre en væsentlig større markedsandel for vedvarende energi. Denne 
grønbog indeholder især den politiske filosofi forbundet med vedvarende energi, og den 
beskriver de områder, hvor der kan foretages yderligere aktioner. Meddelelsen har primært 
til formål at fungere som oplæg til diskussion; på baggrund heraf vil der som.næste skridt i 
første halvår af 1997 blive udarbejdet en fuldt udviklet strategi med en handlingsplan til 
forøgelse af vedvarende energis andel af Fællesskabets energibalance. 
Dette var det vigtigste budskab fra rundbordsdiskussionen mellem forskellige markedsaktører på 
Milano-konferencen "Vedvarende energikilder på EU's indre marked" den 17-19. juni 1996. 
10 
2. Den aktuelle situation for vedvarende energi: Potentialet for vedvarende energi i Den 
Europæiske Union udnyttes uensartet og utilstrækkeligt. 
Behovet for en fællesskabsstrategi udspringer af det forhold, at vedvarende energi stadig 
samlet set kun yder et begrænset bidrag til Fællesskabets energibalance. Det er imidlertid tegn 
på, at dette er ved at ændre sig. Der er en bedre forståelse for grundlaget for energiformer, 
teknologierne forbedres hele tiden, holdningerne til disse energiformer ændrer sig, og 
fremstillings- og serviceindustrierne modnes. Men vedvarende energiformer er stadigvæk 
svære at "sælge" på markedsvilkår. 
Tabel 1 viser vedvarende energis andel af det nationale bruttoenergiforbrug i Den Europæiske 
Union og i medlemsstaterne. Tabellen er sammensat i overensstemmelse med ovennævnte 
definition på vedvarende energi, dvs. at den også omfatter stordrift afvandkraft og energi fra 
affald. 
Tabel 1: Vedvarende energis andel af det nationale bruttoenergiforbrug 
I 1990 I 1994 
Østrig 22.1 " 24.1 
Belgien 1.0 O 
Danmark O 77Ô 
Finland ~ 18.9 19.3 
Frankrig 6.4 7.2 
Tyskland 1.7 1.9 
Grækenland 7.1 7.2 
Irland 1.6 ~ 2.2 
Italien 53 6.4 
Luxembourg L3 L3 
Nederlandene 1.3 174 
Portugal " 17.6 17.5 
Spanien 6.7 6.2 
Sverige 24.7 ~ 24.0 
Storbritannien 0.5 0.6 
Den Europæiske 5.0 5.4 
Union 
Kilde: Eurostat 
Tabellen viser bidragene i henholdsvis 1990 og 1994 og viser en relativ stabilitet omkring 5% 
for Den Europæiske Union under ét. Af tabellen fremgår det også, at der er betydelige 
variationer mellem situationen i de forskellige medlemsstater. Bilag 1 viser den nuværende 
fordeling af vedvarende energi pr. medlemsstat. Den nuværende markedsandel for vedvarende 
energi svarer til et bidrag på omkring 65 Mtoe. Dette svarer til blot 16% af det teknisk 
mulige potentiale for vedvarende energi, der anslås at ligge på omkring 400 Mtoe. Det 
uudnyttede tekniske potentiale er især markant, hvad angår biomasse, herunder energiafgrøder 
og vind- og solenergi. 
De store forskelle mellem medlemsstaterne kan naturligvis delvist forklares med forskellige 
11 
geografiske og klimatiske vilkår. Nogle medlemsstater har store vandressourcer, andre slet 
ingen, nogle af landene har store reserver af biomasse, foreksempel fra skovbrugsdrift, andre 
har betydelige potentialer til at udvikle vindenergi i ikke-bebyggede områder med gunstige 
vindforhold. Sådanne faktorer kan dog kun delvist forklare de statistiske forskelle, der 
fremgår af tabel 1. Den industrimæssige struktur og især den energipolitik, der føres på 
nationalt plan spiller også en meget vigtig rolle. Som eksempel på resultatet af positive 
politiske incitamenter for vedvarende energi findes 70% af EU's samlede installerede 
vindenergikapacitet i Tyskland og i Danmark. 
Stordrift afvandkraft dominerer det nuværende vedvarende energimiks. Det er en teknologi, 
der er velafprøvet, moden og økonomisk konkurrencedygtig. Der er ikke udsigt til væsentlige 
udgiftsreduktioner for denne energiform. Mindre vandkraftværker, dvs. mindre end 10 MW, 
udgjorde i 1995 omkring 3% af EU's vandkraftkapacitet. Kapitaludgifterne er meget knyttet 
til det enkelte anlægs placering og er generelt højere pr. produceret elektricitetsenhed end på 
store vandkraftværker. Det forventes dog, at nye byggeteknikker og kontrolsystemer vil 
reducere kapitaludgifterne og øge antallet af tilgængelige områder. 
Biomasse består af affald fra skov- og landbrug, energiafgrøder og biobrændstoffer. 
Skovaffald er for øjeblikket den vigtigste bestanddel, der især udgøres af træspåner. 
Biomasserester anvendes hovedsageligt som brændstof i varmeanlæg, og produktion af 
elektricitet fra skovaffald anvendes næsten udelukkende på store industrianlæg. Generelt er 
udgifterne til biomasse reduceret betragteligt, hvilket vil blive nærmere beskrevet i afsnit 
4.3., og det forventes, at der på grundlag af forbedringer i teknikkerne for omdannelse af 
biomasse kan opnås yderligere udgiftsreduktioner. Der findes endnu ikke et etableret marked 
for energiafgrøder, primært på grund af den relativt høje udgift til afgrøderne sammenlignet 
med den relativt lave effektivitet. Der er dog gode muligheder for at øge afgrødeudbyttet, 
hvilket i forbindelse med forbedringer af biomassegassystemer kunne forbedre 
markedsudsigterne væsentligt for energiafgrøder. Biobrændstoffer, som hovedsageligt består 
af olie fra rapsfrø og bioethanol, har et lille marked i visse medlemsstater, især Frankrig og 
til en vis grad Tyskland, Østrig og Italien. Markedet er opbygget på skattefordele, idet 
biobrændstoffer for øjeblikket ikke er konkurrencedygtige sammenlignet med benzin og 
diesel. Det forventes dog, at markederne vil vokse moderat som følge af udgiftsreduktioner, 
som forventes på grund af nye produktionsmetoder og produktion af biobrændstoffer fra 
udgiftslave celluloseråmaterialer. 
Vindenergi er i nogle medlemsstater for øjeblikket den hurtigst voksende energikilde til 
elproduktion. Udgifter til vindmøller er faldet 30% siden 1990, og selvom prisen pr. enhed 
er meget afhængig af lokale vindhastigheder, er vindenergi en af de mest konkurrencedygtige 
vedvarende energiformer med priser helt ned til 0,05 ECU/kWh. Yderligere teknologisk 
udvikling såsom større vindmøller, letvægtstårne og variable hastighedsgeneratorer vil 
sammen med udvikling af særdeles ydedygtige havvindmøller yderligere tvinge udgifterne 
ned, og det vil sandsynligvis resultere i væsentligt højere udnyttelse af EU's 
vindenergipotentiale. 
Solvarmeteknologien er næsten fuldt udviklet. Der kan dog ske udgiftsreduktioner, især 
gennem stordriftsproduktion og bedre produktions- og markedsføringsteknikker. Udviklingen 
i visse tredjelande omkring Middelhavet, især Israel, har vist, at udgiftsreduktion er mulige. 
For indeværende er opvarmning med solvarme konkurrencedygtig sammenlignet med elektrisk 
12 
opvarmning af vand, især i de sydlige dele al EU. Folovollaisk solenergi er den mest 
avancerede vedvarende energiteknologi, og den kan som ""højteknologi" sammenlignes med 
den bedste informationsteknologi. Udgifterne er, som vi skal se i afsnit 4.3., faldet dramatisk 
med 25% over de sidste fem år, men de er stadig væsentligt højere end for elektricitet 
produceret fra konventionelle brændstoffer. Celleeffektiviteten forventes imidlertid fortsat at 
stige, og yderligere FU&D, især kommerciel udnyttelse af tynde filmsolceller, kan betyde, 
at fotovoltaisk produktion af elektricitet kan blive konkurrencedygtig på mellemlangt til langt 
sigt. 
Energi fra affald repræsenterer en voksende energiressource. Forbedringer inden for genbrug 
forventes at kunne reducere fremtidens mængder af affald. 
Geotermisk energi udgør en meget lille del af den vedvarende energiproduktion i EU. Den 
er hæmmet af kapital udgifter til forundersøgelser og installation, men der er på baggrund af 
adskillige vellykkede F U&D-projekter udsigt til, at nye teknikker kan overvinde nogle af 
disse begrænsninger. Der ligger et betydeligt potentiale i tidevands- og bølgeenergi, og der 
forskes en del på området. Det er imidlertid ikke sandsynligt, at disse energiformer udvikles 
kraftigt i den nærmeste fremtid. 
Man har forsøgt at kategorisere vedvarende energiteknologier i henhold til deres potentielle 
økonomiske bidrag og tidsaktualiteten for dette bidrag. Det er nyttigt med henblik på at få 
udarbejdet de mest hensigtsmæssige støtteordninger, der er nødvendige for yderligere 
udvikling. Mange vedvarende energiteknologier mangler kun lidt eller slet ingen yderligere 
F&U for at blive konkurrencedygtige. Nøglen til større markedsandele for disse teknologier 
er, som vi vil beskrive mere detaljeret i denne grønbog, at overvinde markedsbarrierer og 
mangler ved markedet. De vigtigste politiske initiativer for disse teknologier, som især 
omfatter passiv solenergi, biomasse, affald, små vandkraftværker, vindmøller på land og 
konventionel jordvarme, bør være forberedende markedsaktioner. Fotovoltaiske systemer, 
havvindmølleparker og energiafgrøder kræver yderligere FU&D med særlig vægt på 
demonstrationsfasen, mens der er behov for mere grundforskning inden for tidevands- og 
bølgeenergi samt geotermisk energi fra tørre, varme bjergarter. 
13 
3. Prognoser for vedvarende energis markedsindtrængning: vedvarende energi kan vde et 
væsentligt bidrag til EU's samlede energiforbrug. 
Den seneste langtidsprognose for energi udarbejdet af Kommissionens tjenestegrene, 
"Europæisk Energi frem til 2020"10 fremlægger en scenariebaseret metode, der afspejler den 
usikkerhed og overgangssituation, som præger energisektoren i dag. Der udvikles fire 
forskellige scenarier, der hver især medfører en række forskellige fremtidsmuligheder for de 
næste 25 år. "Europæisk Energi frem til 2020" er en tydelig illustration af behovet for 
handling, især hvis der skal træffes særlige foranstaltninger for at fremme vedvarende energi. 
Bidraget fra vedvarende energi kan inden 2020, afhængigt af de valgte politiske 
forudsætninger, udgøre helt op til 13,7% og helt ned til 9,5%". 
Scenariet "Traditionel viden "("Conventional Wisdom") beskriver en status quo-verden, hvor 
den økonomiske vækst gradvist aftager i takt med, at demografiske ændringer medfører en 
langsommere vækst i arbejdsstyrken. I henhold til dette scenario videreføres mange af verdens 
sociale og økonomiske problemer. Energipolitikken forbliver under dette scenario opsplittet 
på grund af uløste, modstridende målsætninger, og den miljømæssige indsats forbliver 
begrænset. Energipriserne stiger støt, og prisen på en tønde råolie når op på 31 US$/tønde 
i faste priser. Efterspørgslen på energi fortsætter samtidigt med, at der stadig gøres en indsats 
for at øge effektiviteten, men efterspørgslen stiger alligevel med tæt ved en 1% om året. I 
henhold til dette scenario forbliver den vedvarende energis markedsindtrængning i store træk 
svag, og det fører til en markedsandel for vedvarende energi på 7,7% i 2010. 
Under "Slagmark"-scenariet ("Battlefield") vender verden tilbage til isolationisme, 
magtblokke og protektionisme, hvilket vanskeliggør en økonomisk integration. 
Globaliseringen opfattes som for ambitiøs, og det geopolitiske system opsplittes i blokke med 
spændinger og gnidninger mellem disse og internt i blokkene. Energipolitikken i dette 
scenario sigter mod at reducere importafhængigheden, forsigtighedsprincippet råder, hvad 
angår C02-problemerne, og internalisering af udgifterne opnås kun i transportsektoren. Ifølge 
"Slagmark"-scenariet bliver der tale om langsom vækst, især efter 2000, og en skarp stigning 
i oliepriserne fremskyndet af et olieprischok kaster verdensøkonomien ned i dyb økonomisk 
lavkonjunkturperiode omkring 2005. Denne efterfølges af økonomisk stagnation fra 2010 til 
2020. 
Vedvarende energi klarer sig generelt dårligere i dette scenario end i "Traditionel viden"-
scenariet. Ikke engang de stigende oliepriser omkring 2005 kan medføre en positiv udvikling 
for vedvarende energi, hvilket skyldes den efterfølgende økonomiske lavkonjunktur. 
Vedvarende energi yder i 2010 under "Slagmark-scenariet et begrænset bidrag til det 
samlede nationale energiforbrug på bare 7,4%. 
I "Hypermarked"-scenariet ("Hypermarket") lægges hovedvægten på markedskræfterne, 
liberalisme og fri handel, og den globale økonomiske integration fortsættes og er 
10 "Europæisk Energi frem (il 2020" En scenariebeskrivelse, Europa-Kommissionen 1996. 
11 Tal for markedsandele og statistisk materiale for vedvarende energi lider generelt af den svaghed, 
at der anvendes forskellige statistiske konventioner. Afhængigt af, hvilken konvention, der anvendes, 
kan man opnå meget forskellige resultater. I denne grønbog anvendes konsekvent Eurostat­
konventionen, dvs. det fysiske konverteringsprincip. 
14 
selvforstærkende. Det antages i dette scenario, at liberalisme og privatisering giver resultater, 
og den økonomiske vækst får et skub fremad på grund af det konkurrencebetonede 
markedsmiljø. Der føres energipolitik efter ønsket om at formindske regeringkontrol og 
forhøje markedernes effektive drift. Eksterne udgifter internaliseres ikke, og den generelle 
beskatning beskæres drastisk. Vedvarende energi har ikke overraskende alvorlige problemer 
med at øge markedsandelen. I 2010 forventes det i "Hypermarked"-scenariet, at vedvarende 
energi udgør 123 Mtoe, hvilket svarer til lidt over 7,5% af det interne bruttoenergiforbrug. 
Endelig antages det i "Forum"-scenariet, at verden bevæger sig imod enighed og samarbejde 
om internationale strukturer, hvor fælles initiativer prioriteres højt. Den globale 
integrationsproces skaber nye krav til samlede fælles aktioner og et højere tempo for den 
økonomiske vækst. Endvidere antages det, at man har harmoniseret moms og 
forbrugsafgifter, og at der er opnået skattelighed for brændstoffer. "Forum" er derfor det 
økologisk orienterede scenario, og energipolitikken påvirkes hovedsagelig på grund af 
miljøhensyn. Oliepriserne holder sig på grund af en svag efterspørgsel stabilt på 16 
US$/tønde frem til 2020. Ikke desto mindre forventes der en stærk markedsindstrængning af 
nye og mere effektive energiteknologier, hovedsageligt på grund af strengere miljøstandarder 
og højere miljøskatter. I "Forum" antages det også, at kernekraftprogrammer får fornyet 
kraft, og at bidraget fra atomkraft til det interne bruttoenergiforbrug vil være mere end 
fordoblet i 2020 sammenlignet med "Traditionel viden "-scenariet. 
Det lykkes stadig ikke for vedvarende energi, hverken på kort eller mellemlangt sigt, at yde 
et væsentligt bidrag til EU's energibrændstofmiks - omend dog i højere grad end under de 
tidligere beskrevne scenarier. 12010 antages vedvarende energi i "Forum"-scenariet at udgøre 
omkring 9% af det interne bruttoenergiforbrug, selvom der forventes en stigning helt frem 
til 2020, hvor bidraget fra vedvarende energi forudsiges at overstige 2020 Mtoe (dvs. 13,7% 
af det interne bruttoenergiforbrug), hvilket er mere end bidraget fra et hvilket som helst andet 
konventionelt brændstof, individuelt set. 
En markedsandel for vedvarende energi i 2010 på 7,4-9% sammenlignet med de nuværende 
ca. 6% kan ikke anses for at være andet end skuffende lavt. Det må konstateres, at det ikke 
under nogen af scenarierne udviklet i 2020-undersøgelsen lykkes at få en væsentlig 
markedsandel for vedvarende energi inden 2010. Kun "Forum"-scenariet resulterer i et 
betydeligt gennembrud, men det kommer i dette tilfælde meget sent, først omkring 2020. Man 
må imidlertid være opmærksom på, at 2020-scenarierne kun i begrænset omfang indeholder 
særlige foranstaltninger til fremme af vedvarende energi, idet scenarierne primært blev 
udarbejdet for at illustrere konsekvenserne for energisektoren som helhed af forskellige 
forudsætninger i relation til de globale energimarkeder og de geopolitiske fremtidsudsigter. 
Kommissionen har med henblik på at illustrere de potentielle følger af særlige politiske 
initiativer inden for vedvarende energi under Altener-programmet påbegyndt TERES-
undersøgelsen12. TERES Il-undersøgelsen, som snart offentliggøres, bygger på "Traditionel 
viden "-scenariet fra Kommissionens undersøgelse "Europæisk Energi frem til 2020", men 
den går videre endnu, idet den tilføjer forskellige specifikke vedvarende energipolitiske 
TERES, den europæiske undersøgelse af vedvarende energi, af ESD, London og Europa-
Kommissionen (1994) og TERES 11 (udgives af Kommissionen i 1997). 
15 
antagelser, således at der opstår tre nye scenarier. De grundlæggende forudsætninger, hvad 
angår en stigning i den samlede efterspørgsel på energi og en stigning i oliepriserne (til 31 
US$/tønde i 2020), er dog de samme som i 2020-undersøgelsen. 
Det første af disse tre supplerende scenarier er det såkaldte "Industripolitik"-scenario 
("Industrial Policies"), der bygger på de politiske forslag, der er fremsat af den europæiske 
industri for vedvarende energi13. Disse antagelser omfatter: 
nogle specifikke incitamenter for at anvende vedvarende energi, herunder tilskud og 
faste tilbagekøbssatser; 
øget F&U, der fører til en udgiftsreduktion på 10% for vedvarende energi; 
garanti for braklægning af jordområder til energiafgrøder ved braklægning af 12%; og 
internalisering af eksterne udgifter til konventionelle brændstoffer for 
biomassemarkedet. 
Modellen14, der er baseret på disse politiske antagelser, førte til, at de vedvarende 
energiformers bidrag til det interne bruttoenergiforbrug blev anslået til 9,9% i 2010. En 
videreførelse af prognosen i "Industripolitik"-forudsætningerne viser, at væksten vil blive 
betydeligt langsommere fra 2010 til 2020, hvilket fører til en markedsandel for vedvarende 
energi på 11,4% i 2020. En interessant konklusion er, at den politik, der foreslås af 
industrien for vedvarende energi, i stor udstrækning er utilstrækkelig til at nå de mål, samme 
industri selv har sat sig. Den eneste undtagelse er vindenergi, der på grund af hurtige 
teknologiske fremskridt vokser markant. 
I det andet scenario under TERES II, "ExterNe Internalisation", der bygger på 
Kommissionens undersøgelse af samme navn, antages det, at alle eksterne udgifter til 
konventionelle brændstofkredsløb internaliseres. I dette scenario karakteriseres alle 
vedvarende energiformer ved moderat vækst, hvilket fører til et lidt højere samlet bidrag til 
det interne bruttoenergiforbrug end forventet i det tidligere scenario. Især vil vind-, 
geotermisk og solvarmeteknologi blive styrket under dette scenario, idet- den samlede 
markedsandel for vedvarende energi antages at nå op på 10,1%. 
Det sidste scenario udviklet under TERES H-undersøgelsen er "Politikken for bedste praksis" 
(Best Practice Policies"), hvor det forudsættes, at de politikker, der til dato har været mest 
effektive til at fremme anvendelsen af vedvarende energi, gennemføres over hele EU. Disse 
politikker omfatter: 
Regeringsstyrede programmer, der er koncentreret om at markedsføre teknologier for 
» > 
i . 
13 
14 Hvilken især omfatter AEBIOM (Den Europæiske Biomassesammenslutning), EEWC (Det 
Europæiske Råd for energi fra affald), ESHA (Den Europæiske sammenslutning for små 
vandkraftværker), ESIF (Den Europæiske føderation for solenergi industri) og EWEA (Den 
Europæiske vindenergisammenslutning). 
Prognoserne foretaget under TERES II er baseret på markedsindtrængningsmodellen S AFIRE, som 
blev udviklet under Fællesskabets JOULE II- program. 
16 
vedvarende energi og om forbedrede systemer for lokal planlægning; 
en forøget F&U, der fører til en udgiftsreduktion på 20%; 
en forøgelse af mængden af braklagte jordområder til energiafgrøder på 25% samt 
garanti for tilskud frem til 2000 ved braklægning af 12% af fødevareproducerende 
jordområder; 
internalisering af eksterne udgifter til konventionelle brændstofkredsløb (som under 
ExterNe). 
Under scenariet "Politikken for bedste praksis" sker der en kraftig vækst i den vedvarende 
energis markedsindtrængning, især hvad angår fotovoltaiske solenergisystemer og 
biobrændstoffer. Der sker især fremskridt på elektricitetsmarkederne. I de politiske 
forudsætninger for scenariet "Politikken for bedste praksis" vil vedvarende energis andel af 
det interne bruttoenergiforbrug stige til 12,5% i 2010. I sammenligning med det økologiske 
scenario i undersøgelsen "Europæisk Energi frem til 2020" (Forum), er der her tale om en 
betydeligt højere markedsandel i 2010. Men forlænger man scenarierne frem til 2020, viser 
det sig, at de to scenarier mødes omkring dette tidspunkt, idet Forum spår vedvarende energi 
en markedsandel på 220 Mtoe svarende til 13,7% af det interne bruttoenergiforbrug 
sammenlignet med 13,9% under scenariet "Politikken for bedste praksis". Det viser, at den 
politik, der ligger bag forudsætningerne for scenariet "Politikken for den bedste praksis", 
mere effektivt skaber en hurtig forbedring i den vedvarende energis markedsindtrængning 
sammenlignet med "Forum". Men i sidstnævnte scenario fortsætter stigningen i 
markedsandelen efter 2010, hvorimod det førnævnte scenario på dette tidspunkt har udnyttet 
en stor del af sit mulige kommercielle potentiale for yderligere markedsindtrængning. 
Sammenfattende viser de forskellige scenarier tydeligt, at vedvarende energi kan yde et 
betydeligt bidrag til Den Europæiske Unions energiforsyning. På den anden side er 
vedvarende energi som komponent i det samlede energimiks meget følsom over for ændrede 
politiske forudsætninger. Medmindre der iværksættes særlige aktiviteter, er det urealistisk at 
forvente, at det store potentiale for vedvarende energi vil blive udnyttet, og at disse kilder 
kommer til at yde et væsentligere bidrag til EU's energibalance. Det -ses tydeligt i 
"Traditionel viden"-, "Hypermarked"- og "Slagmark"- scenarierne. Under scenarier, der 
lægger vægt på miljøbeskyttelse - det vil sige "Forum"-scenariet fra "Europæisk Energi frem 
til 2020", "Industripolitik"- og "ExterNe"-scenarierne fra TERES II - begynder vedvarende 
energi at yde et voksende bidrag til energibalancen, men de forbliver dog under, eller for 
ExterNe's vedkommende, lige over det 10%. Kun under scenariet "Politikken for bedste 
praksis" udviklet under TERES II vil vedvarende energi udvikle sig hurtigt og nå op på mere 
end 12% af det interne bruttoenergiforbrug i 2010. 
Det samlede energiforbrug vil sandsynligvis vokse betydeligt i EU fra nu og frem til 2010. 
I "Europæisk Energi frem til 2020" anslås den forøgede energiefterspørgsel, afhængig af det 
geopolitiske scenario, at blive på mellem 170 Mtoe og 296 Mtoe. En markedsandel for 
vedvarende energi på 12% svarer til en ekstra produktion fra nu til 2010 på omkring 127 
Mtoe. 
17 
4. Fordelene ved vedvarende energi: Vedvarende energi bidrager til at nå energipolitiske 
mål og fremme beskæftigelse og regional udvikling. 
Som vist i de forskellige scenarier og detaljeret beskrevet i forrige kapitel forventes Den 
Europæiske Unions energiforbrug at stige støt i fremtiden. End ikke en væsentligt forøget 
anvendelse af vedvarende energi, som der argumenteres for i denne grønbog, vil være 
tilstrækkelig til at kunne imødekomme den forventede efterspørgsel. Hvis det derfor ikke 
lykkes for Fællesskabet at få en væsentligt højere andel af vedvarende energi til at indgå i 
dets energibalance, vil det i stadigt stigende grad blive vanskeligt at overholde de 
internationale forpligtelser, hvad angår miljøbeskyttelse. Lykkes det ikke at forøge vedvarende 
energis andel, vil det endvidere få en negativ indvirkning på andre vigtige politiske mål, især 
forsyningssikkerheden, den økonomiske og sociale samhørighed og - i det mindste på 
mellemlangt til langt sigt - den økonomiske konkurrenceevne. Øget anvendelse af vedvarende 
energi som følge af en overordnet strategi vil derfor medføre en række fordele for 
energisektoren og økonomien som sådan. I dette afsnit gives der et overblik over, hvordan 
udviklingen af vedvarende energi bidrager til at nå det fællesskabsmål, der er defineret i 
Traktaten og i deraf afledte politikker. 
4.1. Miljømæssige overvejelser. 
Som noget af det vigtigste har udviklingen i de seneste år fremhævet de miljømæssige 
problemer, der er direkte forbundet med anvendelsen af fossile brændstoffer, især 
problemerne med C02-udledninger og klimaforandringer. Øget anvendelse af kernekraft yder 
kun et begrænset bidrag til at løse disse problemer, da kun få medlemsstater har valgt at 
anvende kernekraft. Det nuværende, samlede miks af energiformer kan ikke forenes med de 
langsigtede krav til en bæredygtig udvikling. Det er nødvendigt med en væsentlig 
begrænsning i anvendelsen af fossile brændstoffer, hvis Fællesskabet skal opfylde de C02-
mål, der er nævnt i Klimaforandringskonventionen. Det er almindelig anerkendt, ikke blot 
af medlemmerne af De Forenede Nationers Klimaforandringspanel (IPCC), men også af andre 
internationale organisationer såsom IEA og Verdensenergirådet (WEC), nationale regeringer 
og som måske det allervigtigste, af store dele af energiindustrien selv. 
Ikke alle vedvarende energiformer er totalt forureningsfri, men der er generelt den klare 
fordel ved brug af disse energiformer, at der ikke finder nogen C02-udledninger sted15. 
Desuden medfører anvendelsen af de fleste vedvarende energiformer ikke S02- eller Nox-
udledninger. Fremme af vedvarende energi kan ligeledes hjælpe EU til at opfylde sine mål 
for beskyttelse af jorden og for luft- og vandforurening. En sammenhængende strategi skal 
dog underbygges af livscyklus-analyser, hvis man skal nå frem til veldokumenterede 
konklusioner om miljømæssige fordele ved øget anvendelse af forskellige vedvarende 
energiformer. Det er imidlertid selv uden sådanne avancerede analyser klart, at vedvarende 
15 Anvendelse af vandkraft, vind og solenergi medfører ikke udledning af C02 eller andre gasser, 
og hvad angår biomasse, er der ikke tale om C02-nettoudledninger, hvis det forbrugte kul erstattes 
af nye planter i et lukket kredsløb. Affaldsforbrænding medfører dog C02- og andre udledninger, 
men disse kan mindskes ved en kontrolleret forbrændingsproces, hvis der anvendes passende 
udledningsreducerende teknologier. Generelt er målet, således som det er beskrevet i Fællesskabets 
strategi for affald at mindske mængden af affald og bruge det så miljøvenligt som muligt til 
genbrug. 
18 
energiformer er forenelige med den overordnede strategi for en bæredygtig udvikling. En 
højere markedsandel for vedvarende energiformer er sammen med andre politiske initialiver, 
især inden for energibesparelser - og i særlig grad i forbindelse med Rio-konventionens mål 
om inden år 2000 at stabilisere C02-udledningerne på 1990-niveauet - afgørende for en 
bæredygtig energistrategi. Endvidere vil aftalen om betydelige fremtidige reduktioner af C02 
og udledninger af andre drivhusgasser, hvilket bliver resultatet af de nuværende forhandlinger 
under FN's FCCC (efter-Berlin- mandat), udgøre en ny forpligtelse for Fællesskabet. Øget 
brug af vedvarende energi vil bidrage til at opfylde disse nye forpligtelser. 
4.2. Forsyningssikkerhed. 
Vedvarende energiformer er pr. definition uudtømmelige. Som nævnt i Kommissionens 
hvidbog "En Energipolitik for Den Europæiske Union" er forsyningssikkerheden på ingen 
måde kritisk for øjeblikket. Golfkrisen i 1992 og lignende kriser har vist, at Fællesskabets 
energisystem er robust og kan klare mindre kriser og konjunkturbestemte problemer. Det er 
måske ikke tilfældet i fremtiden, idet afhængigheden vokser. Den Europæiske Unions 
importafhængighed er for øjeblikket på 50%, men den kan ifølge de fleste prognoser meget 
vel stige helt op til 75 % over en periode på 25 år. 
I en sådan situation kan Den Europæiske Union ikke se bort fra at udvikle sine egne 
ressourcer. Alle vedvarende energiformer er lokale, og en yderligere udnyttelse af potentialet 
kan være et vigtigt bidrag til at forbedre forsyningssikkerheden. Desuden er det vigtigt at se 
ud over Fællesskabets eget energibehov. Alle prognoser viser, at behovet for energiressourcer 
fra den del af verden, der er under udvikling, vil øges kraftigt i fremtiden, især i Asien. 
Dette kan naturligvis påvirke det globale energimarked, og forsyningsbegrænsninger og 
prisforhøjelser kan ikke udelukkes. Vedvarende energi kan reducere noget af behovet for 
import af brændstoffer. 
4.3. Overvejelser om konkurrenceevnen. 
Der er også gode grunde til at fremme vedvarende energi i henhold til det tredje, vigtige 
energipolitiske mål, nemlig en generel forbedring af konkurrenceevnen for EU's industri. Det 
kan med rimelighed forventes, at de fleste vedvarende energiformer bliver 
konkurrencedygtige sammenlignet med konventionelle energiformer, især på mellemlangt til 
langt sigt. Figur 1 viser de faldende udgiftskurver for de forskellige teknologier for 
vedvarende energi anvendt til produktion af elektricitet sammenlignet med udgifterne til de 
konventionelle energiteknologier. 
19 
Nøgle 
FV: Fotovoltaiske systemer 
VE: Vindenergi 
HY: Hydroelektricitet (vandkraft) 
GE: Geotermisk energi 
BM: Biomasse 
<D 2 S 
O 
3 
O 
Hi RES power piants 
Production cost trendlines 
BM 
81 £2 83 8 4 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 
Y *» a r <: Doo^ 1"** represoa ibc min centralisa! isd 
max decentralised convenôoiul power procuoior. 
cost. source: TERES II 
Tendenslinjerne i figur 1 viser de gennemsnitlige udgifter pr. sektor og er baseret på 
kommercielle og demonstrerede teknologier. Hvad angår tallene for installation, er der taget 
hensyn til udgifter til design, fremstilling og tilladelser, og resultatet er divideret med den 
installerede kapacitet. Produktionsomkostningerne er baseret på samme princip, men her er 
udgiften divideret med det antal Kwh, som anlægget producerer på årsbasis. Tallene for 
produktionsudgifter sammenlignes med dem, der fremgår af TERES II-rapporten. 
20 
Nogle teknologier, især biomasse, små vandkraftinstallationer og vindkraft, er nu økonomisk 
levedygtige sammenlignet med andre decentraliserede systemer. Fotovoltaiske 
solenergi sy stemer er stadig langt mere afhængige af gunstige betingelser, selvom de er 
karakteriseret ved en hastigt faldende udgiftskurve. Hvad angår produktion af varme, er 
solvandvarmere for øjeblikket konkurrencedygtige i mange regioner i Fællesskabet. Der er 
derfor for de teknologier, der allerede er økonomisk levedygtige, tale om en markant mangel 
på markedssucces. Dette forhold, det vil sige betydningen af ikke-økonomiske 
markedsbarrierer, bliver nærmere beskrevet i kapitel 4. Men det står dog trods den hastigt 
forbedrede økonomiske levedygtighed for vedvarende energi klart, at udgifterne til 
vedvarende energi for nogle teknologier er den væsentligste barriere for udvikling af 
vedvarende energi. Det er især tilfældet, når vedvarende energi konkurrerer med store, 
centraliserede kraftværker baseret på kul eller kernekraft, som stadig i stor udstrækning er 
den mest almindelige måde at producere elektricitet på i Fællesskabet. Mange vedvarende 
energiformer vil derfor kun blive konkurrencedygtige i en situation, hvor priserne på 
konventionelle brændstoffer afspejler de samlede omkostninger, herunder miljømæssige 
ekstraomkostninger, eller når yderligere teknologisk udvikling og en massiv 
markedsindtrængning har tvunget priserne ned. 
I Kommissionens hvidbog fra 1993 om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse16 
argumenteres der for, at rene teknologier er nøglen til fremtidig økonomisk velstand, og at 
det nuværende generelle beskatningssystem ikke fører til en optimal fordeling af ressourcerne. 
På den baggrund og i lyset af en fremtidig internalisering af de eksterne omkostninger kan 
vedvarende energi komme til at udgøre et stort bidrag til et bære- og konkurrencedygtigt 
energisystem i EU. Det er dog allerede nu værd at bemærke, at vedvarende energi som lokale 
ressourcer ikke påvirkes af prisudsving på importerede brændstoffer, og at de derfor vil have 
en stabiliserende effekt på energiudgifterne. 
Et andet vigtigt aspekt er den potentielle vækst i EU's industri for vedvarende energi. På de 
fleste tekniske områder er EU's industri førende, hvad angår levering af udstyr og de 
tekniske, finansielle og planlægningsmæssige tjenesteydelser, der kræves for at skabe vækst 
på markedet. Nogle medlemsstater har imidlertid allerede på nuværende tidspunkt haft stort 
udbytte af eksport af teknologier til vedvarende energi og derved forøget deres samlede 
eksportomsætning. Som eksempel kan nævnes, at EU's vindmølleindustri -for øjeblikket 
dækker omkring 75% af den globale efterspørgsel på disse teknologier. Globalt er 
markedspotentialet for yderligere ekspansion af vedvarende energi imponerende, især i 
udviklingslandene, og det anslås at være på mere end 1700 milliarder ECU i 2020. Der ligger 
derfor en interessant eksportmulighed her og en mulighed for at udvide EU's industri af 
teknologier for vedvarende energi. 
Kommissionen har allerede støttet grundlæggelsen af Det Europæiske Eksportråd for 
vedvarende energi, der formelt blev oprettet tidligere på året, og den undersøger nu andre 
måder at fremme eksport af teknologier for vedvarende energi. Det er imidlertid afgørende, 
at EU's industri for at kunne udvikle et eksportmarked kan ekspandere på sit hjemmemarked. 
16 "Vækst, Konkurrenceevne, Beskæftigelse - Udfordringer og veje ind i det 21. århundrede", 
Europa-Kommissionen, 1993. 
21 
4.4. Regional udvikling, social og økonomisk samhørighed og beskæftigelse. 
Udvikling af vedvarende energi kan også have en positiv og mærkbar virkning på den 
regionale udvikling og beskæftigelse. Vedvarende energi er pr. definition lokale energikilder 
og produktion af teknologierne hertil og opførelse af vedvarende energianlæg er i mange 
tilfælde uafhængig af eksistensen af infrastruktur. Endvidere findes der i mange mindre 
udviklede regioner et godt potentiale for vedvarende energiressourcer. Fremme af vedvarende 
energi er derfor et vigtigt element i regionalpolitikken, og den kan bringe beskæftigelse til 
regioner, der ellers er berøvet såvel muligheden for en industriel udvikling som forsyning 
med de energiressourcer, der er nødvendige for udvikling. Undersøgelser viser, at udvikling, 
drift og vedligeholdelse af vedvarende energi lader til at være mere arbejdskraftintensive end 
udvikling af teknologier baseret på konventionelle brændstoffer. Den vedvarende energis 
indvirkning på beskæftigelsen er ifølge visse undersøgelser omkring fem gange højere end 
beskæftigelseffekten fra en videreudvikling af fossile brændstoffer. Desuden foregår 
jobskabelsen i denne sektor for det meste uden for byområderne, hvor ledigheden ofte er høj. 
Turistsektoren frembyder særligt gode muligheder for øget brug af vedvarende energi. 
Regioner med en turistindustri har i særlig grad behov for at have et velbevaret miljø, og 
samtidigt er turistindustrien - især i tilfælde af masseturisme - karakteriseret ved øget 
efterspørgsel efter energi, specielt i højsæsonerne. Endvidere er der vækst i turismen i 
isolerede områder, som for eksempel på øer og i bjergegne, hvor levering af brændstoffer og 
forbindelser til nettet er kostbare og ikke miljømæssigt attraktive. Derfor kan øget anvendelse 
af vedvarende energi i turistområder generelt være et interessant alternativ til konventionel 
energiproduktion. 
Industrien for den vedvarende energi består i overvejende grad af små og mellemstore 
virksomheder (SMV). Da disse generelt er anerkendt som en vigtig kilde til nye 
beskæftigelsesmuligheder i Den Europæiske Union, er den fremtidige industrielle udvikling 
i høj grad afhængig af en fortsat proces, hvor der skabes hurtigt voksende firmaer i "nye" 
industrier. Styrket brug af vedvarende energi og de dertil hørende teknologier bør derfor være 
et vigtigt element i Fællesskabets samlede strategi for støtte til SMV, iværksætterinitiativer, 
beskæftigelse og vækst til gavn for industrien og Fællesskabets regioner. 
4.5. Den offentlige opinion og forbrugervalg. 
Den Europæiske Union udfører jævnligt undersøgelser af udviklingen i den offentlige opinion 
på en bred vifte af områder. Hvad angår energi, er Eurobarometers17 konklusioner klare. 
Vedvarende energi opfattes generelt mere positivt end alle andre energiformer. 
I og med at liberalisering af energien og forbrugervalg også i energisektoren er blevet en 
kendsgerning, vil det sandsynligvis få en vis indvirkning. Hvis mange kunder har en stærk 
miljømæssig præference, vil det være et ekstra incitament til at skabe ny kapacitet baseret på 
vedvarende energi. Det må overvejes, hvordan man kan fremme forbrugerefterspørgslen efter 
vedvarende energi. 
17 Europa-Kommissionen, Eurobarometer 39.1; Den Europæiske opinion og energispørgsmål, 
september 1993. 
22 
5. Vi står over for følgende problemer: En række forhindringer for mere udbredt 
anvendelse af vedvarende energi. 
Der er behov for at se nærmere på hindringerne for hurtig og ekstensiv udvikling af 
vedvarende energi. Hindringerne er af meget forskellig art og skal som sådan defineres klart 
for at gøre det muligt at udvikle de politiske instrumenter, der kan hjælpe den vedvarende 
energi til at overvinde forhindringerne. Et område af særlig interesse er internalisering af 
eksterne udgifter. Dernæst findes der en lang række andre hindringer, herunder problemer 
i forbindelse med finansiering, lovgivning, tekniske emner, mangel på information, 
uddannelse og undervisning osv. Vedvarende energis begrænsede markedsandel kan i stor 
udstrækning tilskrives mangel på politisk vilje og evne til at fjerne disse barrierer. De forsøg, 
der har været gjort, har ofte været isolerede og ukoordinerede, og de har i de fleste tilfælde 
ikke resulteret i en væsentlig forbedring af situationen. Denne grønbog har til formål at 
klarlægge hindringerne med henblik på at etablere et grundlag for en samordnet aktion, der 
skal fremme vedvarende energi. 
5.1. Overvejelser vedrørende omkostninger. 
Udgifterne til fuldt demonstrerede teknologier for vedvarende energi er hastigt faldende på 
grund af en uindfriet efterspørgsel og den teknologiske proces. Ikke desto mindre er en af de 
vigtigste hindringer for en større markedsindtrængning af vedvarende energi de udgifter, der 
er forbundet med udnyttelse af disse energiressourcer. Derfor er en optimal indførelse af 
vedvarende energi afhængig af en internalisering af de eksterne omkostninger. Eksterne 
forhold i brændstofkredsløbet er de omkostninger, der påføres samfundet og miljøet, og som 
ikke indregnes i prisen af producenter og forbrugere af energi. Undersøgelser18 viser, at 
vedvarende energi ville have en langt større markedsandel, selv på det nuværende 
teknologiske niveau, hvis for eksempel prisen på fossile brændstoffer afspejlede de fulde 
udgifter til eksterne forhold, især omkostningerne til miljøbeskyttelse. 
Generelt er der væsentligt lavere eksterne udgifter forbundet med produktion af energi baseret 
på vedvarende energi, end det er tilfældet for konventionel energi. Derfor ville det gavne 
udviklingen af vedvarende energi betydeligt, hvis der blev indført bestemmelser om, at 
energipriserne generelt skal afspejle de samlede produktionsudgifter, for eksempel ved hjælp 
af en generel energibeskatning, hvor skatteniveauet afspejler brændstofkredsløbets eksterne 
forhold. Det ville således ikke alene føre til en betydelig reduktion af C02-udledningerne, 
som vist i analysen i Kommissionens C02-strategi, men også til et markant højere bidrag fra 
vedvarende energi, især på grund af en forkortelse af tilbagebetalingsperioden i forhold til 
konventionelle kilder. 
5.2. Tekniske og ikke-tekniske barrierer. 
Som nævnt i ovenstående punkt 4.3 er vedvarende energiformer i mange tilfælde økonomisk 
levedygtige og kan konkurrere effektivt med konventionelle energiteknologier. Men på grund 
af en række markedsmæssige mangler er de generelt stadig ude af stand til at gøre sig 
gældende. Disse mangler kan kun korrigeres gennem gennemførelse af en række forskellige 
18 EXTERNE: Undersøgelse under JOULE-programmet af eksterne energiforhold. 
23 
politiske instrumenter. I dette afsnit beskrives de vigtigste markedsbarrierer, der fører til 
sådanne skævheder på markedet. 
Projekter på energiområdet, hvad enten det drejer sig om opførelse af ny produktionskapacitet 
eller anlæg af transportinfrastruktur, er generelt karakteriseret ved høje investeringsudgifter 
i absolutte priser. Selvom dette ofte ikke er tilfældet, når det gælder vedvarende 
energiteknologier, som ofte er mindre projekter, møder de ofte vanskeligheder i form af en 
negativ holdning i finansieringsverdenen. Endvidere er kapitaludgiften til anlægget ofte høj 
sammenlignet med udgifter til drift og brændstof. Det er i virkeligheden ofte ikke 
tilstrækkeligt anerkendt, at vedvarende energiteknologier har lave driftsudgifter, især på grund 
af lave eller slet ingen udgifter til brændstof. Der er tegn på et holdningsskift, men 
projekterne skal honorere temmelig strenge kriterier, før der bliver bevilget midler. Så 
selvom der er en bevidsthed om vedvarende energiteknologier og de forretningsmuligheder, 
der er forbundet hermed, opstår der ofte problemer, når man undersøger detaljerne i 
finansieringsforslagene. Blandt de vigtigste finansielle barrierer, der er fælles for de fleste 
projekter for vedvarende energi, er de lange tilbagebetalingsperioder til det gældende 
prisniveau. Uden klare angivelser af et langtidsscenario er kapitalinvestorer og finansielle 
institutioner ude af stand til at se projekterne i et langtidsperspektiv. Finansielle institutioner, 
investorer, indkøbere af udstyr, forbrugere osv. har derfor ofte en overdreven forestilling om 
risiciene (såvel tekniske som markedsrelaterede). Dette er sammen med den kendsgerning, 
at mange projekter for vedvarende energi ofte er for små for mange finansielle institutioner, 
årsagen til, at mange ellers sunde og økonomisk levedygtige projekter for vedvarende energi 
aldrig kommer ud over planlægningsstadiet. 
Information, bevidsthed om og erfaringer med vedvarende energi er ikke jævnt fordelt i EU. 
Dette påvirker en lang række grupper, fra politiske beslutningstagere til investorer. 
Opfindere, ingeniører, teknikere, installatører, finansinstitutioner, investorer, planlæggere, 
forsyningsselskaber og kraftværker, som alle er vigtige aktører i beslutningsprocessen 
angående vedvarende energi, lider generelt af manglende viden om de muligheder, 
teknologier for vedvarende energi kan tilbyde. 
Nationale elselskaber og især monopoler har ofte en negativ holdning til vedvarende energi, 
hovedsageligt baseret på en generel modstand mod forandringer. En centraliseret metode til 
energiproduktion opfattes som en modsætning til at udvikle vedvarende energi. 
Opkobling på centraliserede elektricitetsnet giver både tekniske og økonomiske problemer. 
Selvom nogle af disse er blevet løst, er der stadig mange uløste problemer med 
netforbindelser, herunder afgifter og standardkontrakter til forsyningstjenester om 
netforbindelser. Den lave pris, der i visse lande betales til selvstændige elproducenter, betyder 
et lavt udbytte til kapitalinvestorerne. Det sker ofte, at de offentlige værker ikke yder 
kompensation for reducerede transmissionstab, der er opstået takket være decentraliseret 
energiproduktion, hverken i form af netforbindelsesfaciliteter eller på prisen. 
Et af problemerne med visse netforbundne vedvarende energier, især vind- og solenergi, har 
at gøre med forsyningsvariationer mellem dag og nat og mellem årstiderne. For at overvinde 
dette problem er der behov for kreative løsninger, og det vil på grund af en ikke-konstant 
forsyning påvirke prisen sammenlignet med elektricitet produceret på fossile brændstoffer, 
vand- eller kernekraft. Der findes imidlertid løsninger på sådanne problemer, for eksempel 
24 
telematikprogrammer eller energilagringssystemer. På et mere teknisk plan kan krav til 
sikkerhed, kontrol og specifikationer for udstyr også vise sig at være et problem for udviklere 
af vedvarende energi. 
I transportsektoren kræver biobrændstoffer, som det er tilfældet for enhver ny brændstoftype, 
en passende infrastruktur for at få større betydning. Men hele bilbranchen er næsten 
udelukkende indrettet efter kulbrinter, hvilket gør det svært at markedsføre biobrændstoffer 
som for eksempel biodiesel. Den diskussion, der for nylig er indledt på fællesskabsplan om 
renere bilteknologi, er en god lejlighed til yderligere at undersøge, hvordan man kan 
overvinde markedshindringerne for biobrændstoffer. Alle initiativer skal dog bedømmes ud 
fra, om de er udgiftseffektive med hensyn til at reducere C02-udledninger, ligesom der skal 
tages hensyn til følgevirkninger af andre forurenende udledninger. 
Tekniske krav til ikke-netforbundne vedvarende energi skaber også hindringer. 
Byggeregulativer tager for eksempel ofte ikke hensyn til de særlige krav, der stilles til anlæg 
til vedvarende energi. Desuden fører manglen på relevante standarder til ressourcekrævende 
og kostbare procedurer i forbindelse med anlæg til vedvarende energiformer. For eksempel 
vil tekniske standarder for ydeevnen på forbrugerprodukter baseret på sol- eller termisk energi 
til vandopvarmning hjælpe med til at skabe tillid i offentligheden, hvilket er afgørende for 
massemarkedsføring. Brændstoffer fra biomasse er et andet godt eksempel på en vedvarende 
energiform, der ikke har tilstrækkelige standarder. De enkelte medlemsstater kræver i visse 
tilfælde udstyr til at gennemgå en særlig national afprøvningsprocedure før installationen, 
hvilket væsentligt forøger udgifterne og den tid, det tager for industrien at indføre nye typer 
teknologi på markedet. Manglen på en EU-harmonisering af sådanne krav skaber ofte 
alvorlige barrierer for handel med vedvarende energiteknologier. 
Selvom adskillige vedvarende energiformer nu er modnet, nyskabende og højeffektive, er der 
stadig nogle teknologier, der skal udvikles eller fuldt demonstreres. Som eksempler kan 
nævnes biogas i kombinerede kredsløb og vindmøller placeret på steder med meget lave 
vindhastigheder19. 
Da vedvarende energiprojekter ofte er placeret i områder tæt på kilderne, hvor 
energiprojekter ikke er almindelige, kan projekterne møde modstand fra de lokale beboere 
ud fra miljømæssige begrundelser. Selvom indvirkningen på miljøet fra de fleste vedvarende 
energiformer er langt mindre end den, der stammer fra konventionelle brændstofkredsløb, 
opvejer lokale forhold undertiden de overordnede miljømæssige fordele. Det må anerkendes, 
at især vindmøller kan have en vis negativ indvirkning på miljøet i form af støj og visuelle 
gener. Men der arbejdes på at udvikle tekniske løsninger, og man bør tage hensyn til de 
samlede positive miljømæssige konsekvenser af, at man undgår en energiproduktion baseret 
på fossile brændstoffer med, når der tales om disse forhold. 
De nuværende ikke-gennemsigtige, ustabile og uforudsigelige rammer for udvikling og 
udnyttelse af vedvarende energiformer og -teknologier, der skyldes de ofte hurtigt skiftende 
19 Teknologiske barrierer for yderligere udnyttelse af vedvarende energi er beskrevet i adskillige 
dokumenter, der blev fremlagt på Thermie-konferencen "Mod en bredere udnyttelse af 
energiteknologien; før-konkurrence foranstaltninger til gavn for markedet", Bruxelles 10-11. 
oktober 1996. 
25 
nationale støtteprogrammer, må betragtes som en alvorlig barriere for yderligere 
markedsindtrængning. Det må formodes, al problemet - som det er tilfældet med de fleste af 
de forhindringer, der er beskrevet i dette kapitel - kun kan overvindes ved at skabe stabile 
rammer på EU-plan for vedvarende energi. 
6. Vejen fremad: En strategi for vedvarende energi. 
Ved udviklingen af enhver politisk strategi er det vigtigt at have veldefinerede mål. Uden en 
klar definition af retningen og den hastighed, man ønsker at bevæge sig med, er det reelt 
umuligt at måle graden af succes og at justere de politiske initiativer. På den anden side skal 
målene være realistiske og opnåelige, og vigtigst af alt må de ikke kunne bruges som en 
undskyldning for ikke at foretage sig noget. Mål, der ikke ledsages af en politik til at 
gennemføre dem, har ikke nogen værdi. 
Et ambitiøst, men opnåeligt mål for Fællesskabet kunne hjælpe med til at koncentrere de 
politiske initiativer, der er behov for samt at udsende det nødvendige politiske signal. Der 
findes forskellige valgmuligheder for et sådant mål, herunder en væsentlig forbedring af 
vedvarende energis markedsandel opnået ved at fordoble deres bidrag til Den Europæiske 
Unions primære energiforbrug inden 2010. Dette vil kræve, at Den Europæiske Union og 
medlemsstaterne tager vigtige skridt til at fremme vedvarende energi for at muliggøre 
stigningen i bidraget herfra til 12% af det nationale bruttoenergiforbrug inden det nævnte 
tidspunkt. 
Det er klart, at støtte og fremme af vedvarende energi på fællesskabsniveau på en række 
politiske områder er en forudsætning for en yderligere markedsindtrængning. Imidlertid kan 
der ikke skabes en væsentlig stigning i anvendelsen af vedvarende energi alene ved handling 
på fællesskabsniveau. Det er nødvendigt, at industri, brugere og medlemsstater spiller en 
vigtig rolle og tager deres del af ansvaret for at gennemføre en effektiv politik på nationalt 
niveau. Subsidiaritetsprincippet giver i den forbindelse gode retningslinjer. Det vil blive 
nødvendigt at udvikle mange politiske foranstaltninger på nationalt niveau. De nationale 
programmer for teknologisk udvikling skal styrkes, uddannelsesaktiviteterne skal forøges, og 
informationskampagner og bevidstgørende aktiviteter på nationalt og regionalt niveau skal 
videreudvikles osv. 
Kommissionens forslag til samarbejde om energimål, der allerede er enighed om, vil i den 
forbindelse spille en vigtig rolle. Da en øget anvendelse af vedvarende energi nævnes specielt 
som et energipolitisk mål, kan de rammer, der skal fastlægges, anvendes som en nyttig 
mekanisme til at sikre øget overensstemmelse mellem medlemsstaternes politik på området. 
Der er imidlertid en række politikker, der mest effektivt kan gennemføres på fællesskabsplan. 
Den fællesskabsstrategi, der vil blive udarbejdet på grundlag af denne grønbog og de 
konklusioner, der vil blive draget af den bredere debat om vedvarende energi, bør indeholde 
nøgleelementerne herfor. Det er afgørende, at strategien ledsages af specifikke 
foranstaltninger, og at den går ud over de løse forpligtelser, der er indgået tidligere. Dette 
indledende debatoplæg indeholder som nævnt ikke en fuldstændig liste over præcist definerede 
aktioner. Det fremlægger imidlertid de politikker, der er nødvendige på EU-niveau for at 
sikre, at Fællesskabet lever op til sine forpligtelser, hvad angår bæredygtig udvikling og mere 
præcist udvikling og udnyttelse af vedvarende energi. 
26 
6.1. Et ambitiøst mål for forøgelse af bidraget fra vedvarende energi. 
Et mål for bidraget fra vedvarende energi kan være et godt politisk redskab, og det kan 
omfatte retningslinjer for handling. De fleste medlemsstater har som nævnt i kapitel 1 
udarbejdet mere eller mindre specifikke, kvantitative mål på nationalt plan, og Fællesskabet 
(EUR 12) enedes om et mål for 2005 på en andel på 8% for vedvarende energi. Spørgsmålet 
er, om man skal sætte sig et nyt vejledende fællesskabsmål for 2010, og i bekræftende fald 
på hvilket niveau. 
Det må stå klart, at et fællesskabsmål ikke betyder, at hver eneste medlemsstat skal opnå en 
markedsandel for vedvarende energi på en bestemt procentsats, men snarere at Fællesskabet 
under ét bør sigte mod en bestemt markedsandel inden et bestemt tidspunkt, for eksempel 
2010. De naturlige forskelle mellem medlemsstaterne, hvad angår deres anvendelse af 
vedvarende energi, vil derfor sandsynligvis fortsætte, selvom et specifikt mål for vedvarende 
energi kunne stimulere alle medlemsstater til at gøre en særlig indsats for at øge udnyttelsen 
af det potentiale, der er til rådighed. I den forbindelse er et mål for vedvarende energis 
markedsindtrængning forskelligt fra de C02-mål, som medlemsstaterne og Fællesskabet har 
forpligtet sig til under klimaforandringskonventionen, som forpligter medlemsstaterne 
enkeltvis. Ikke desto mindre kunne et mål for en betydelig større brug af vedvarende energi 
være et vigtigt instrument til at opnå stabiliseringsmålet for C02, sammen med andre 
foranstaltninger såsom energibesparelser. 
Kommissionen overvejer for øjeblikket, om den skal sætte et vejledende mål for vedvarende 
energis bidrag til det interne bruttoenergiforbrug ud over det nuværende mål for 2005 ud fra 
den antagelse, at et ambitiøst, men realistisk mål for 2010 vil være et nyttigt stimulerende 
middel for politikken, lige som det vil skærpe opmærksomheden hos beslutningstagerne. Ideer 
til andre midler til at give et politisk signal og drivkraft til handling til fremme af vedvarende 
energiformer vil også være velkomne, og det samme gælder for holdninger til, hvilken 
målestok man kan anvende til at overvåge eventuelle fremskridt. Som beskrevet i kapitel 4 
mener Kommissionen, at fordelene ved at anvende vedvarende energi, hvad angår 
energipolitik, miljøbeskyttelse, beskæftigelse og regional udvikling og samhørighed er så 
store, at de kan retfærdiggøre en stor, proaktiv indsats for at opnå en betydelig forøgelse af 
markedsindtrængningen på mellemlangt sigt i løbet af de næste 15 år. 
Man må spørge, hvad en betydelig forøgelse er, hvilke foranstaltninger der bliver 
nødvendige, og hvad det vil medføre for reduktionen af C02 og andre udledninger, 
forsyningssikkerhed, økonomiske indvirkninger og beskæftigelse. Der vil også være behov 
for at overveje udgiftseffektiviteten ved forskellige initiativer, idet der skal tages hensyn til, 
hvad man må give afkald på for at nå dette mål, og også hvilken teknologisk udvikling der 
kan forventes på dette hurtigt skiftende område. 
Når man overvejer, hvad der vil være et væsentligt resultat af en samordnet politisk indsats, 
er det vigtigt at vide, hvordan situationen udvikler sig for vedvarende energi, hvis der ikke 
gøres en særlig indsats. I tre af de fire scenarier, der blev udviklet under undersøgelsen 
"Europæisk Energi frem til 2020" ("Traditionel viden", "Slagmark" og "Hypermarked"), 
beskrevet i kapitel 3, og hvor der ikke blev ydet nogen indsats for at fremme vedvarende 
energiformer, forventede man, at deres andel steg med 1,5% over 15 år frem til 2010 (ca. 
0,1% om året). I det fjerde scenario fra undersøgelsen ("Forum"), som i langt højere grad 
27 
er rettet mod generelle miljøpolitiske aktioner, men uden særlige initiativer til at fremme 
vedvarende energiformer, kan disses andel forventes at stige 3-9 %. 
Scenarierne, der er udviklet under TERES Il-undersøgelsen, tager deres udgangspunkt i 
"Traditionel viden", men det antages, at der tages visse politiske initiativer for at støtte 
udviklingen af vedvarende energi; her er forventningerne til disses andel mere opmuntrende. 
Hvis man gennemfører de foranstaltninger, der foreslås af den europæiske industri for 
vedvarende energi ("Industripolitik"-scenariet) eller dem, der findes beskrevet i 
Kommissionens model baseret på internalisering af eksterne udgifter for konventionelle 
brændstoffer (ExterNe Internalisation), forventes vedvarende energiformers andel at blive 
omkring 10% i 2010. Vælger man derimod det tredje scenario, "Politikken for bedste 
praksis", hvor det foreslås, at man samler de politikker, der til dato anses for at have været 
de mest effektive til at fremme vedvarende energiformer, og gennemfører dem på EU-niveau, 
kan det forventes, at disses andel vil stige til 12,5% i 2010. 
Men hvis der anvendes en anden metode og resultaterne fra en række undersøgelser 
kombineres20, kan man gå ud fra, at andelen ifølge et scenario med en minimal indsats ville 
blive 7% i 2010, 9% med en middel indsats og 16% med en maksimal indsats. 
Kommissionen er i færd med at undersøge indvirkningerne af alle de forskellige initiativer, 
der måtte blive behov for at tage under de forskellige scenarier som en del af den fremtidige 
handlingsplan for vedvarende energi. Den modtager gerne synspunkter om gennemførlighed, 
ønskelighed og effektivitet af de aktioner, der er beskrevet i kapitel 3, som en del af 
høringsprocessen i forbindelse med denne grønbog. 
Af de i kapitel 4 nævnte årsager mener Kommissionen, at det på dette kritiske tidspunkt for 
udviklingen af vedvarende energiformer er nødvendigt med en proaktiv politisk indsats for 
at nå målelige resultater. På denne allerede beskrevne baggrund kan en fordobling af bidraget 
fra vedvarende energiformer - hvilket ville betyde et bidrag fra vedvarende energi til det 
interne bruttoenergiforbrug på omkring 12% i 2010 - være et ambitiøst, men realistisk mål21. 
Da vedvarende energis nuværende markedsandel på ca. 6% omfatter store vandkraftanlæg, 
hvor potentialet for yderligere udnyttelse i Den Europæiske Union er meget begrænset, vil 
en fordobling af det nuværende energiprodukt fra vedvarende energi kræve en væsentlig 
stigning i anvendelsen af andre vedvarende energiformer. Dette illustreres klart i scenarierne 
beskrevet i denne grønbogs kapitel 3, som viste, at der er behov for ambitiøse politiske 
initiativer, hvis man i væsentlig grad skal forøge bidraget fra vedvarende energi. 
Følgevirkningerne herafer analyseret i TERES I I-undersøgel sen, især for C02-udledninger, 
forsyningssikkerhed og beskæftigelse. Hvad angår C02-udledninger, forventes der i scenariet 
20 
21 GD XII, syntese af undersøgelserne PRIMES, SAFIRE, TERRES, ENERGY 2020 og 
undersøgelser fra USA. 
Det er vigtigt at bemærke, at en indtrængning på 12% på markedet, beregnet ud fra Eurostat­
konventionen, i absolutte tal svarer til en indtrængning på 15% beregnet ud fra det såkaldte 
substitutionsprincip (220 toe/GWh). Selvom det mål, Europa-Parlamentet foreslår, ikke 
udtrykkeligt er angivet i dets seneste beslutning, er det formodentlig baseret på et 15%-mål, 
vedtaget under Madrid-deklarationen og beregnet ud fra substitutionsprincippet. 
28 
"Politikken for bedste praksis", med en andel for vedvarende energi på 12,5%, en reduktion 
i C02-udledningerne på 386.000 tons pr. år i 2010. Tallet er beregnet ved anvendelse af den 
tidligere viste SAFIRE-model. Vedrørende forsyningssikkerheden vil en fordobling af den 
nuværende markedsandel for vedvarende energi føre til en reduktion i energiafhængighed på 
omkring 20% sammenlignet med den nuværende situation. Med hensyn til effekten på 
beskæftigelsen forventes der i SAFIRE-modellen fremgang for beskæftigelsen som en funktion 
af de vedvarende energiformers markedsindtrængning, idet man indregner direkte 
beskæftigelse inden for byggeri, anlæg, drift og vedligeholdelse af vedvarende teknologier, 
fraregnet den beskæftigelse, der flyttes fra den konventionelle energisektor. Undersøgelsen 
viste, at en fordobling af den vedvarende energis nuværende andel i 2010 ville have en positiv 
nettobeskæftigelseseffekt på mere end 500.000 arbejdspladser i Fællesskabet. Dette tal kan 
synes optimistisk, men det er værd at bemærke. Det omfatter også den nettobeskæftigelse, 
der skabes indirekte i de sektorer, der forsyner sektoren for vedvarende energi, men hverken 
de afledte effekter på økonomien under ét eller de job, der skabes som følge af den styrkede 
position, EU's industri forventes at få på eksportmarkederne. Det er derfor rimeligt at 
forvente, at nettobeskæftigelsesudbyttet bliver endnu mere markant. Det er ligeledes værd at 
lægge mærke til, at hovedparten af de ny arbejdspladser vil blive skabt i landdistrikter. 
Ud over holdninger til en målsætning for den samlede markedsindtrængning af vedvarende 
energi er Kommissionen også interesseret i ideer til udarbejdelse af mål for de enkelte 
vedvarende energiformer samt til under-mål for bidraget til forskellige sektorer såsom 
elektricitet og produktion af varme. Når man diskuterer mål, er det vigtigt ikke at begrænse 
fleksibiliteten og sikre, at man optimerer effektiviteten ved at anvende den mest 
udgiftseffektive vedvarende energiform, der er til rådighed. Dette er især vigtigt, fordi 
udgiftskurver og relativ indtjening på grund af den hurtige og stort set uforudsigelige 
teknologiske udvikling sandsynligvis skifter. De økonomiske vilkår kan også hurtigt ændre 
sig betydeligt og influere på muligheden for at nå målene. Endvidere står Fællesskabet over 
for en udvidelse. Ansøgerlandene fra Central- og Østeuropa har generelt ikke en veludviklet 
sektor for vedvarende energi, selvom der er et betydeligt potentiale. I en udvidet Union kan 
det derfor blive vanskeligere at nå fællesskabsmålene. 
Foreslås der endeligt et vejledende mål i Fællesskabets strategi, kan man for at lette 
fleksibiliteten indføre en treårig revisionsprocedure, der ud fra en omhyggelig overvågning 
og bedømmelse af situationen kunne give mulighed for at justere målene såvel som den 
politik, der er udformet for at nå disse mål. Det bør under alle omstændigheder være klart, 
at ethvert forslag til mål vil være mål, man skal sigte mod, ikke juridisk forpligtende mål. 
6.2. En styrkelse af samarbejdet mellem medlemsstaterne. 
Hvis ovennævnte kvantitative mål skal nås, skal medlemsstaterne forpligte sig fuldt ud på 
nationalt, regionalt og lokalt niveau. Reelt skal de fleste af de konkrete initiativer tages af 
medlemsstaterne, idet man fuldt ud skal respektere subsidiaritetsprincippet. I den forbindelse 
kan Kommissionen tilføre en merværdi ved at tilskynde til et samarbejde mellem 
medlemsstaterne på området. Et effektivt samarbejde på fællesskabsniveau er derfor 
nødvendigt for at hjælpe med til at sikre, at de nationale energipolitikker bidrager til opnåelse 
af ovennævnte kvantitative mål for vedvarende energiformer. 
29 
I sin resolution af 23. november 1995 om grønbogen "Den Europæiske Unions 
Energipolitik"22 betegnede Rådet fremme af vedvarende energi som et fælles energipolitisk 
mål, både for at beskytte miljøet og reducere energiafhængigheden. Rådet fremhævede 
behovet for en forbedret overensstemmelse mellem energipolitikkerne i Den Europæiske 
Union frem mod dette mål. 
Endvidere opfordrede Rådet i sin resolution af 7. maj 1996 om hvidbogen "En energipolitik 
for Den Europæiske Union"23 Kommissionen til at iværksætte en samarbejdsproces mellem 
Fællesskabet og medlemsstaterne med henblik på at sikre, at Fællesskabets og de nationale 
energipolitikker er i overensstemmelse med de fælles energipolitikker, der er opnået enighed 
om. 
På linje med de ovennævnte Rådsresolutioner vedtog Kommissionen den 4. oktober 1996 et 
forslag til rådsafgørelse om tilrettelæggelse af et samarbejde om energimål i Fællesskabet24. 
I udkastet til afgørelse betegnes fremme af vedvarende energi som et af de fælles 
energipolitiske mål, der er opnået enighed om, og der opfordres til støtteforanstaltninger, 
både på nationalt og på fællesskabsplan, med det formål at sikre denne brændstoftype en 
væsentlig andel af den primære energiproduktion i Fællesskabet inden 2010. 
Afgørelsen vil, når den først er vedtaget af Rådet, efter Kommissionens opfattelse udgøre en 
passende ramme til at fremme et effektivt samarbejde mellem medlemsstaterne inden for 
vedvarende energi, især hvad angår særlige foranstaltninger, der er foreslået for at tilskynde 
til bedste praksis og for at fremme af en samarbejdsmetode om energianalyser og udveksling 
af relevante erfaringer. Som beskrevet ovenfor er det nuværende markedsindtrængningsniveau 
for vedvarende energi og de politikker, der gennemføres på nationalt plan for at fremme disse 
kilder, karakteriseret ved meget store forskelle. Spørgsmålet er derfor, om der er behov for 
et tættere samarbejde med medlemsstaterne om vedvarende energi med henblik på at 
harmonisere nationale initiativer og, i bekræftende fald, hvilke referencepunkterne skulle der 
da være for et sådant tættere samarbejde om vedvarende energi. 
6.3. En styrkelse af Fællesskabets politikker. 
Fællesskabets politikker har på mange forskellige områder følgevirkninger for udvikling og 
udnyttelse af vedvarende energi. En effektiv gennemførelse af strategien skal derfor skulle 
bygge på tillid til politiske handlinger på mange af Fællesskabets kompetenceområder, og 
disse skulle alle på en hensigtsmæssig måde tage hensyn til behovet for at fremme vedvarende 
energi. For at sikre, at dette sker på en sammenhængende og effektiv måde, skal 
koordinationen på fællesskabsplan og internt i Kommissionen forbedres. Den interne 
koordination i Kommissionen ville blive forbedret ved oprettelsen af en gruppe på tværs af 
tjenestegrenene, der skal beskæftige sig med fremme af vedvarende energi. Forbedret 
koordination i Kommissionen er et nøgleelement i Europa-Parlamentets seneste beslutning om 
vedvarende energi. Denne og andre handlinger skal gennemføres for at sikre, at alle 
Fællesskabets politikker tager behørigt hensyn til målet, at styrke den vedvarende energis 
22 EFT C 327/3 af 7.12.1995. 
23 EFT C... af 
24 EFT C....af 
30 
rolle og at sikre, at gennemførelsen af politikkerne foregår på en koordineret og konsekvent 
måde. 
I det følgende beskrives Kommissionens nuværende tanker om de forskellige elementer, som 
skal dækkes af denne strategi og handlingsplan. # 
6.3.1. Vedvarende energi i det indre marked. 
Oprettelsen af et indre energimarked er en af Fællesskabets hovedprioriteter. Den udgør en 
integrerende del af Fællesskabets bestræbelser på at skabe et stærkere og mere 
konkurrencedygtigt industrielt grundlag for at kunne gøre front imod globaliseringen af 
markederne og den stadigt hårdere internationale konkurrence. 
De lange og vanskelige forhandlinger om at skabe et indre elektricitetsmarked kulminerede 
i juli 1996 med vedtagelsen af en fælles holdning til et direktiv om det indre 
elektricitetsmarked25. Hovedtanken i direktivet er at lette gennemførelsen i 
elektricitetssektoren af de grundlæggende principper, der er vigtige for den økonomiske 
aktivitet, og som er nedfældede i Traktaten, nemlig fri bevægelse for varer og tjenesteydelser 
samt retten til at etablere sig og fair konkurrence. 
Vedvarende energi spiller en rolle som brændstof i elektricitetssektoren. Potentialet er langt 
fra udnyttet, og der kan ydes store bidrag fra vind- og vandkraft, biomasse og i mindre grad 
fotovoltaiske solenergisystemer. Da det indre marked endnu ikke er fuldt operationelt, er det 
vanskeligt at forudsige den virkning, det indre marked får på udnyttelsen af vedvarende 
energi. Erfaringer fra lande, der allerede har foretaget betydelig markedsliberalisering, såsom 
USA, tyder imidlertid på, at vedvarende energi fortsat kan spille en vigtig rolle og 
videreudvikles, forudsat at der indføres relevante markedsbaserede instrumenter. 
Det er klart, at direktivet om ny kapacitet, der skal sikre, at der skabes ny kapacitet i 
overensstemmelse med objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier, får en 
positiv indvirkning på de vedvarende energi. Dette styrkes af direktivet, der beskriver 
kriterierne for udstedelse af tilladelser og specielt henviser til beskyttelse af miljøet og 
anvendelse af primærressourcer. Endvidere sikres det i direktivets bestemmelser om 
overførsel udtrykkeligt, at medlemsstaterne kan kræve, at nettets ledelse giver prioritet til 
bestemte anlæg, herunder at der opsættes anlæg, som anvender vedvarende energi. 
Kommissionens forslag til et IRP-direktiv, som for øjeblikket behandles i Rådet, er et vigtigt 
middel til kraftigt at fremme den vedvarende energis rolle i Fællesskabet. Erfaringer fra USA 
viser, at integreret ressourceplanlægning (IRP) er yderst vigtigt for sikringen af 
elektricitetsforsyninger. IRP er endvidere en magtfuld mekanisme til at få de helt afgørende 
forsyningsselskaber til aktivt at gå ind i processen med at fremme vedvarende 
energiteknologier. 
På grund af de vanskeligheder, mange producenter af vedvarende energi møder, er det 
nødvendigt nøje at overvåge, på hvilke vilkår vedvarende energi får adgang til nettet. 
Kommissionen vil, som et led i overvågningen af, hvordan det indre elektricitetsmarked 
fungerer, være særligt opmærksom på dette aspekt. Hvis det er relevant, vil den foreslå 
25 EFT I af.... 
31 
initiativer til sikring af, at der ikke diskrimineres imod vedvarende energi, og om nødvendigt 
foreslå initiativer, der sigter mod at fremme en bredere anvendelse af vedvarende energi. Som 
nævnt i indledningen vil skabelsen af et indre energimarked medføre vigtige ændringer i, 
hvordan energimarkederne fungerer. Denne grønbog er derfor en ideel lejlighed til at 
stimulere debatten om, hvordan dette påvirker den vedvarende energis markedsindtrængning. 
I forbindelse med høringsprocessen, der finder sted på grundlag af grønbogen, modtager 
Kommissionen især gerne synspunkter om, hvordan vedvarende energi kan spille en relevant 
rolle i det indre energimarked. Kommissionen er på nuværende tidspunkt nået frem til en 
række foranstaltninger, som kan blive overvejet i denne sammenhæng. De præsenteres og 
diskuteres i følgende afsnit. 
Kreditter til vedvarende energi 
Selvom de lovgivningsmæssige bestemmelser skal afvikles i takt med, at konkurrencen på 
energimarkederne øges, og erstattes af mere markedsorienterede ordninger, er skattemæssige 
instrumenter alligevel ikke hverken på kort eller mellemlangt sigt nok til at sikre, at 
Fællesskabet i væsentlig grad kan forøge bidraget fra vedvarende energi inden 2010. Man 
kunne derfor overveje at lade en vis procentdel af medlemsstaternes elektricitetsbehov dækkes 
af vedvarende energi, idet hver enkelt distributør af elektricitet ville blive pålagt individuelle 
forpligtelser, der kunne købes og sælges gennem et system af kreditter til vedvarende energi. 
Systemet, som i stor udstrækning ligner det system, der blev foreslået for salgbare C02-
tilladelser, kunne tjene et dobbelt formål, hvis det blev indført på EU-niveau. For det første 
ville det fremme brugen af vedvarende energi, og dernæst ville det forhindre, at der opstår 
markedsforvridninger på grund af lignende ordninger indført af de enkelte medlemsstater. Et 
system for kreditter til vedvarende energi kunne indføres sammen med en supplerende afgift 
på elektricitet i lighed med til den ordning, der findes i Det Forenede Kongerige, og som 
omfatter en forpligtelse til at opkøbe energi, der er produceret af ikke-fossile brændstoffer. 
Det bør dog kun ske, hvis det er hensigtsmæssigt og foreneligt med den nuværende og 
kommende beskatningsordning for elektricitet EU. Der er imidlertid en række uløste 
problemer, som skal afklares yderligere, hvis et sådant system skal indføres på EU-plan. Det 
drejer sig især om praktiske og administrative aspekter og spørgsmål om, hvilke sanktioner 
der skulle gennemføres, hvis forpligtelserne ikke blev overholdt. 
Hvis der kan findes funktionelle løsninger på disse forhold, kan en fleksibel, markedsbaseret 
gennemførelse af et kreditsystem for vedvarende energi spille en vigtig rolle for at sikre, at 
politiske mål nås: vedvarende energiformer til laveste pris. Da systemet ville gælde for alle 
forsyningsselskaber, ville det være konkurrencemæssigt neutralt. Det ville som noget af det 
vigtigste tvinge selskaberne til at forøge værdien af de krævede vedvarende energiformer for 
at mindske indvirkningen på deres konkurrencesituation. De ville anvende de teknologiske 
programmer, som har den største værdi, og de ville udnytte deres ressourcer og kreativitet 
for at sænke udgifterne til vedvarende energi. Kort sagt ville de positive markedskræfter virke 
til fordel for vedvarende energiformer. Kommissionen vil være interesseret i at modtage 
holdninger til ønskeligheden og gennemførligheden af en sådan plan. 
Internalisering af omkostninger og skattemæssig harmonisering 
Harmonisering af skatter og afgifter kan spille en vigtig rolle for at sikre, at det indre marked 
fungerer korrekt. Det er endvidere af afgørende betydning for en hurtigere indførelse af 
32 
vedvarende energi. Kommissionen støtter stadig princippet om internalisering af 
omkostningerne som beskrevet i hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse. 
Internalisering af eksterne omkostninger er som vist i denne grønbogs kapitel 3 afgørende 
vigtig på grund af de nuværende hæmmende udgifter til vedvarende energi. En effektiv politik 
for internalisering af eksterne omkostninger, især dem, der bruges til udbedring af 
miljøskader, er - som fremhævet ovenfor og som vist i utallige analyser - nødvendig for at 
sikre, at vedvarende energi kan yde et væsentligt bidrag til Fællesskabets energibalance. 
Fællesskabet har for øjeblikket indført et system for en mindsteforbrugerskat på mineralolier. 
Der er dog stadig betydelige variationer mellem de niveauer, der anvendes i medlemsstaterne. 
Endvidere gælder systemet kun for mineralolier og ikke for andre energiformer. I mangel af 
en aftale på rådsniveau om en .C02-energiafgift, der dækker alle produkter, følger 
Kommissionen ojpfordringen fra økonomi- og finansministrenes rådsmøde den 11. marts 1996 
til at udforme et forslag om indførelse af et nyt beskatningssystem for alle energiprodukter. 
Hvad angår sol-, vind-, tidevands- og geotermisk energi samt energi af hydraulisk oprindelse 
eller fra biomasse agter Kommissionen i forbindelse med dette forslag at indføre en 
bestemmelse om anvendelse af reducerede afgiftstakster eller fritagelse. Dette vil være et 
nøgleincitament for udviklingen af vedvarende energi og en uundværlig del af en økonomisk 
strategi, der sigter mod at styrke den vedvarende energis markedsindtrængning. 
I elektricitetssektoren, som har et særligt højt potentiale for udnyttelse af vedvarende energi, 
burde et reformeret beskatningssystem tilskynde de mest forurenende dele af elindustrien til 
at bidrage til den teknologiske udvikling inden for produktion af elektricitet. For at skabe en 
effektiv tilskyndelse til at udvikle og videreudnytte vedvarende energi foreslås det, at en 
elafgift ikke skal være gældende for elektricitet fra vedvarende energi. Da det imidlertid ved 
det endelige forbrug er svært at skelne mellem elektricitet produceret af vedvarende energi 
og elektricitet fremstillet ved kernekraft eller fra fossile brændstoffer, vil det være vigtigt at 
indføre et system, hvor producenten af elektricitet baseret på vedvarende energi får en 
skattemæssig godtgørelse. 
I 1992 fremsatte Kommissionen et forslag26 om reducerede takster for forbrugerafgifter på 
motorbrændstoffer med oprindelse i land- og skovbrug. Hvis det var blevet vedtaget, ville 
forslaget have sat medlemsstaterne i stand til at tilskynde til anvendelse af biobrændstoffer 
som bilbrændstoffer, fordi det så kunne have konkurreret direkte med konventionelle 
brændstoffer. Imidlertid kunne der ikke opnås enighed om forslaget i Rådet. Kommissionen 
overvejer nu, hvordan man kan sikre, at der sker fremskridt på dette område, også på 
baggrund af de nye forslag om en generel beskatning af energiprodukter, som den i øjeblikket 
er ved at forberede. 
Kommissionen erkender, at de generelle skattemæssige aspekter i forbindelse med at fremme 
vedvarende energi kan kræve yderligere overvejelser, og den vil, især i lyset af udviklingen 
i forbindelse med vedtagelsen af dens forslag om beskatning af energiprodukter og blandt 
andet på baggrund af reaktionerne på denne grønbog udvikle sine planer i denne 
sammenhæng. 
26 KOM (92) 36. 
33 
Statsstøtte 
Medlemsstaterne yder for øjeblikket i forskelligt omfang økonomisk støtte til vedvarende 
energi på forskellige måder. Ud over nationale forsknings- og demonstrationsprogrammer 
omfatter foranstaltningerne skattebegunstigelser, direkte subsidier, lavrentefinansiering, 
udviklingshjælp til små og mellemstore virksomheder, der arbejder aktivt med vedvarende 
energi, lavere momssatser for elektricitet baseret på vedvarende energi, statsgaranterede 
lavrentelån osv. Så snart der indgår et element af statsstøtte, skal Kommissionen underrettes, 
og der skal gives tilladelse til ordningen, forudsat at en af betingelserne for undtagelser fra 
artikel 92 i EF-traktaten er opfyldt. Kommissionens styrende princip ved bedømmelse af støtte 
til vedvarende energi, som findes beskrevet i Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til 
miljøbeskyttelse27, er, at de gavnlige effekter på miljøet af sådanne ordninger skal opveje de 
konkurrenceforvridende følger. Statsstøtte til forskning og udvikling inden for vedvarende 
energi er underlagt reglerne beskrevet i Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til forskning 
og udvikling28. Angående vedvarende energi understreges det i retningslinjerne for statsstøtte 
til miljøbeskyttelse, at investeringshjælp, der i relevante tilfælde og på grund af en "særlig 
høj prioritering i Fællesskabet" ydes til udvikling af disse kilder, kan tillades, også når 
hjælpen overskrider det generelle niveau, der er indeholdt i retningslinjerne. 
Hensigten med Fællesskabets retningslinjer er at sikre gennemsigtighed og konsekvens i, 
hvordan Traktatens bestemmelser om statsstøtte anvendes af Kommissionen i forhold til den 
række instrumenter, medlemsstaterne anvender i forbindelse med vedvarende energi. 
I de seneste år har Kommissionen behandlet et stigende antal sager om statsstøtte til 
vedvarende energi. Som det fremgår af hvidbogen "En energipolitik for Den Europæiske 
Union", vil Kommissionen i forbindelse med revisionen af de nuværende retningslinjer 
overveje, om der er behov for relevante tilpasninger af vedvarende energiformer og deres 
bidrag til de energipolitiske mål. I den kommende gennemgang af Fællesskabets retningslinjer 
for miljøbeskyttelse bør der tages hensyn til de erfaringer, der er gjort på området. 
Endvidere har Kommissionen behandlet sager, hvor medlemsstatens lovgivning pålægger 
energidistributøren en købsforpligtelse (kædet sammen med en fastprismekanisme) på 
elektricitet på basis af vedvarende energiformer. Et nøgleelement i vurderingen af sådanne 
sager er, om prismekanismen afspejler undgåede udgifter som tidligere beskrevet i Rådets 
henstilling af 9. juni 1988 om at udvikle udnyttelsen af vedvarende energi. 
Standardisering 
Et separat emne i sammenhæng med det indre marked er standardisering. Standardiserede 
minimumskrav for vedvarende energiteknologier er vigtige for at styrke tilliden til disse 
teknologier. Standardisering er medtaget i ALTENER-programmets dækningsområde. 
Imidlertid har arbejdet med at udvikle standarder ændret sig fra de oprindelige intentioner 
med at skabe EU-gældende direktiver til en strategi, hvor man udvikler standarder gennem 
organisationer som CEN og CENELEC. Grundene til dette skift var for det første at placere 
27 EFT C 72 af 10.3. 1994, side 3. 
28 EFT C 45 af 17.2. 1996. 
34 
standarder for vedvarende energi solidt i Fællesskabets generelle slandardiseringsregi, og for 
det andet den opnåede erfaring i at udvikle direktiver for energieffektivitetsstandarder, hvilket 
har vist sig at være en meget besværlig proces. 
EU-standarder for vedvarende energiformer tjener det dobbelte formål, at de dels letter 
indførelsen af nye teknologier i det indre marked, dels skaber tillid til disse teknologier. Det 
andet aspekt er særligt vigtigt, når det gælder vedvarende energi. Der er standarder under 
udarbejdelse for vedvarende energi. De omhandler især udvikling af solvarme, fotovoltaiske 
solenergisystemer, vindenergi og biodiesel. Kommissionen vil fremskynde dette arbejde og 
udarbejde omfattende mandater til CEN og CENELEC for de mest almindelige vedvarende 
energiformer på markedet. Mandaterne vil især vedrøre kriterier for teknisk pålidelighed og 
rentabilitet. Indførelse af strenge standarder for vedvarende energi vil især hjælpe små og 
mellemstore virksomheder (SMV) til at markedsføre vedvarende energiteknologier, og de er 
derfor nødvendige for at sikre, at disse energiformer kan blive fuldt integrerede i det indre 
marked. 
6.3.2. Særlig økonomisk støtte til foranstaltninger til fremme af vedvarende energi. 
Med henblik på specielt at støtte vedvarende energi vedtog Rådet i 1993 ALTENER-
programmet. Det var første gang, Rådet erkendte det særlige behov for at øge indsatsen på 
fællesskabsniveau for at styrke vedvarende energis indtrængning på markedet. Afgørelsen blev 
truffet som en integrerende del af Fællesskabets strategi for at reducere mængden af C02 og 
var således et klart signal om, hvilken rolle vedvarende energi spiller i bekæmpelsen af 
klimaændringer og udledning af kuldioxider. 
ALTENER skal udfylde kløften mellem teknisk udvikling/demonstration og 
markedsudnyttelse. Programmet fokuserer især på behovene for opbygning af kapacitet, 
udveksling af informationer, undervisning og udvikling af standarder. ALTENER-programmet 
fik et relativt beskedent vejledende budget på 40 millioner ECU for perioden 1993 til 1997. 
Programmet yder støtte på forskellige niveauer til dets forskellige elementer, fra 30% til 
100% til undersøgelser og tekniske evalueringer. 
I perioden fra 1993 til nu er der blevet gennemført 213 aktiviteter under ALTENER. I en 
uafhængig evaluering29 foretaget i 1996 konkluderes det, at programmet har været et vigtigt 
middel til at skærpe opmærksomheden om udvikling af vedvarende energi, især i nogle 
medlemsstater, der ikke har indført omfattende programmer for vedvarende energi. 
ALTENER har således støttet medlemsstaternes aktioner og dermed fremmet ideen om et 
fællesskabsmål. Evalueringen konkluderer dog også, at programmet finansieres med for få 
midler til at kunne opfylde Fællesskabets mål for udvikling af vedvarende energi. 
I et separat, parallelt forslag til et særprogram til fremme af vedvarende energi (ALTENER 
II), foreslås det, at Kommissionen styrker sin støttepolitik og sikrer, at disse foranstaltninger 
er i overensstemmelse med kravene til et internt energimarked. Erfaringen viser, at der selv 
i tilfælde, hvor vedvarende energiteknologier har nået et teknisk modent niveau, ikke sker en 
29 "Evaluering af ALTENER-programmet (1993 -1997) og forslag til fremtiden", rapport til Europa-
Kommissionen af Andersson, Del Rio, Jamssen og McKeogh, Bruxelles 1996. 
35 
tilstrækkelig markedsindtrængning. Der er derfor god grund til, at Fællesskabet støtter 
pilotaktioner, oplysningsplaner, undervisningsaktiviteter osv. Desuden synes der at være 
særlig grund til at gennemføre mere omfattende, bevidstgørende aktiviteter, både over for 
leverandører og forbrugere. 
Det foreslås, at ALTENER II støtter aktioner, der drejer sig om overgangsfasen mellem 
demonstration og kommercialisering. Der er her en reel kløft på trods af medlemsstaternes 
fremmende aktiviteter og den støtte, der gives til visse regioner under strukturfondene. 
Styrkede aktioner under ALTENER II kan hjælpe til at skabe et konkurrencedygtigt marked 
for den vedvarende energiindustri og derved reducere udgifterne og skabe nye job i sektoren. 
Sådanne aktioner på fællesskabsplan skal rettes mod bestemte veldefinerede målområder som 
foreksempel fotovoltaiske tage, solenergiopvarmning til sports-, turist- og sundhedsfaciliteter, 
aktiv og passiv solarkitektur, produktion af biomethan fra kommunalt biologisk nedbrydeligt 
solidt affald, selvstændige faciliteter osv. Fællesskabets støtte skal være så lav som muligt for 
at undgå markedsforstyrrelser, og ved beregningen skal der tages hensyn til de undgåede 
eksterne omkostninger. Der bør tages hensyn til graden af markedsindtrængning, så man 
sikrer, at enhver form for støtte ikke fører til markeds- eller handelsforvridninger. ALTENER 
II kan på denne måde blive et middel til at skabe et EU-omspændende marked. Selvom 
vedvarende energi er lokale ressourcer, er der behov for et sådant marked for igen at gøre 
EU's industri mere konkurrencedygtig. Det er en vigtig forudsætning for, at EU's industri 
kan konkurrere globalt på dette område. Det foreslås, at der vedtages et styrket ALTENER 
II som et vigtigt redskab til fremme af vedvarende energi. 
Det bør endvidere undersøges mere detaljeret, hvordan investeringer i vedvarende energi kan 
øges ved brug af andre af Fællesskabets finansielle instrumenter, især de mulige økonomiske 
midler, der ligger såvel inden for Fællesskabets eksisterende finansielle mekanismer som 
udenfor. Det foreslås, at projekter om vedvarende energi i langt højere grad skal kunne 
modtage midler fra Den Europæiske Investeringsbank (EIB), Den Europæiske Bank for 
genopbygning og udvikling (EBRD) og andre internationale finansielle institutioner. 
6.3.3. Forskning, udvikling og demonstration. 
Forskning, udvikling og demonstration er et politisk område, hvor Fællesskabets støtte kan 
få en væsentlig indvirkning, og derfor bør Fællesskabets bestræbelser styrkes. Da de fleste 
af de vedvarende teknologier er nyskabende, med undtagelse af stordrift af vandkraft, er der 
behov for en målrettet indsats for at forbedre den økonomiske effektivitet, den tekniske 
ydeevne og pålidelighed gennem forskning og udvikling og demonstration. Under JOULE-
THERMIE-programmet, som dækker både traditionel F&U og demonstration inden for ikke-
nuklear energi, er det hensigten at afsætte en betydelig del af budgettet, dvs. 45%, til at støtte 
aktiviteter, som sigter mod at udvikle og fremme vedvarende energi. Programmet har et 
vejledende budget på 1030 millioner ECU for fireårsperioden 1995 - 1998. Efter indkaldelsen 
af forslag til JOULE i 1995 blev 93 F&U-projekter godkendt til en samlet støtte på i alt ca. 
80 millioner ECU inden for vedvarende energi. Indkaldelsen af forslag til THERMIE i 1996 
resulterede i, at der blev udvalgt 41 demonstrationsprojekter inden for vedvarende energi med 
en støtte på 35,3 millioner ECU. Hvad angår ledsageforanstaltninger, især formidling af 
resultater, blev 46 projekter på området støttet i 1996 med et samlet beløb på 17,7 millioner 
ECU. 
36 
Under JOULE- og THERM I E-program même kan det støttebeløb, der kan tildeles fra 
Fællesskabets budget, maksimalt dække 50% af de støtteberettigede udgifter til F&U-projckter 
og 40% af de støtteberettigede udgifter til demonstrationsprojekter. Det betyder, at projekter, 
der indebærer en væsentlig finansiel og teknisk risiko, kan gennemføres med hjælp fra 
JOULE-THERMIE-programmet. 
FTU-aktiviteter i forbindelse med produktion af vedvarende energiråmateriale bestemt til 
andet end menneske- eller animalsk forbrug er et vigtigt mål for særprogrammet FAIR, der 
dækker perioden 1995 - 1998. Forskningsindsatsen er koncentreret om anvendelse af afgrøder 
til ikke-fødevarer og genanvendelse af landbrugs- og forarbejdningsrester på den enkelte gård. 
Det totale beløb til disse aktiviteter løber op i 52 millioner ECU. Forskningen dækker en lang 
række afgrøder og planter. Den forskning, der er foretaget indtil nu, tyder på, at udviklingen 
af biomasse fra ikke-fødevareafgrøder fra land- og skovbrug indeholder interessante 
fremtidsmuligheder for at bidrage til udvikling af landdistrikterne. Det må overvejes, hvordan 
man kan følge op på disse programmer. 
Blandt Fællesskabets eksisterende programmer for ikke-nuklear energiforskning, udvikling 
og demonstration er vedvarende energi højt prioriteret. Programmerne JOULE og THERMIE 
har således ydet et vigtigt bidrag til modningsprocessen for vedvarende energi i Fællesskabet. 
Det samme gælder for nogle medlemsstater, som ved at tildele passende midler, gennemfører 
en fremtidsorienteret forsknings- og udviklingspolitik. Der er dog grund til at være bekymret 
over, at omfanget af midler til energi-FU&D stagnerer eller aftager, både i den private sektor 
som et resultat af de industrielle omlægninger, og i den offentlige sektor på grund af 
regeringernes stramme økonomiske situation. Selvom alle medlemsstater støtter den 
teknologiske udvikling af vedvarende energi, er der meget stor forskel på, hvilke forpligtelser 
medlemsstaterne er rede til at påtage sig på dette område30. Det foreslås derfor, at man 
styrker fællesskabsprogrammer, der sigter mod teknologisk udvikling inden for vedvarende 
energi. På grund af den kritiske fase, som vedvarende energiteknologier befinder sig i for 
øjeblikket, er det som en del af en strategi særligt vigtigt at udarbejde klare mål for det 5. 
rammeprogram. 
Som en vedvarende energiform anvendes i dag, er den sjældent tilstrækkelig i sig selv. For 
at garantere forsyningerne er det nødvendigt at kombinere adskillige kilder. 
Telematiksystemer og -tjenester kan spille en vigtig rolle for optimeringen af energi fra 
vedvarende kilder i form af automatisk og fortsat kontrol og justering af 
produktionsparametrene. Desuden kan telematikprogrammer støtte en optimering af 
energiprogrammerne og tilpasse produktionen til forbrugsmønstrene. Telematikprogrammer 
og -teknologier kan blive en afgørende faktor, når det skal påvises, at anvendelse af 
vedvarende energiformer er rentabelt. Det bør overvejes, hvordan sådanne 
telematikprogrammer og -tjenester kan støttes under Fællesskabets fremtidige FTU-aktioner 
og informationssamfundets programmer, så det bliver muligt at bidrage til at fremme 
vedvarende energiteknologier. 
30 De seneste tal fra IEA viser, at regeringens andel af økonomisk støtte til F&U i vedvarende energi 
i 1995, målt som andelen af den samlede støtte til energi-F&U, varierer fra mindre end 1 % 
(Frankrig) til 46% (Spanien). I absolutte tal er der tilsvarende store variationer; IEA energipolitik 
i IEA-Iande, 1996 undersøgelse, Paris 1996. 
37 
I den nuværende økonomiske situation er der betydelige begrænsninger for de offentlige 
udgifter i Fællesskabet og i medlemsstaterne. Det er afgørende, at de midler, der slår (il 
rådighed, anvendes på den bedst mulige måde, og at støtten til FU&D-aklivilctcr inden for 
vedvarende energiteknologier er af et omfang, der garanterer kvalitet. Kommissionen vil 
derfor endnu en gang overveje tildelingen af midler til forskning inden for de forskellige 
energiområder, herunder den nuværende fordeljng af beløb til forskning i kernekraft og ikke-
nuklear energi. Kommissionen anerkender, at forskningsarbejdet er afgørende for udvikling 
af teknologisk mindre modne vedvarende energiformer, men den er overbevist om, at nøglen 
til en større markedsandel for vedvarende energi ligger for enden af den teknologiske proces, 
det vil sige i markedsintroduktionsfasen. Kommissionen vil ved gennemførelsen af sine 
instrumenter pa dette område være særligt opmærksom på dette punkt. 
Sammenfattende er de vigtigste FU&D-spørgsmål i debatten om dame grønbog, at der skal 
opstilles hensigtsmæssige FUiVI) prioriteter inden for vedvarende energi, især med henblik 
på al sikre det bedst mulige hidrag fra vedvarende energi til Fællesskabets energibalance og 
med henblik på at bidrage til at styrke den position, som EU's industri for vedvarende energi 
indtager på del globale marked. 
6.3.4. Regionalpolitik. 
Vedvarende energi kan bidrage til at skabe en afbalanceret og bæredygtig økonomisk 
udvikling i alle Fællesskabets regioner. Da energi er vigtig for det økonomiske system, 
spiller den en vigtig rolle for udviklingen af Fællesskabets regionalpolitik. Vedvarende 
energiformer findes ofte i Fællesskabets fjerne og tyndt befolkede områder, og det er blandt 
andet derfor attraktivt at fremme disse energiformer, specielt i de perifere områder, således 
som det for eksempel sker under VALOREN-programmet. 
Under strukturfondene kan der ydes økonomisk fællesskabsstøtte til vedvarende energi i 
egnsudviklingsområder under mål 1 i overensstemmelse med den pågældende enkelte 
medlemsstats prioriteter og strategiske mål. Under strukturfondene er (1er bevilget økonomisk 
støttet til undersøgelse af mulighederne for udvikling al vedvarende energi lil faktisk alle de 
pågældende regioner. I Portugal er der for eksempel ydet støtte til udvikling af små vand-
elektricitetsgeneratorcr og vindmøller med en samlet kapacitet på 170 MW, svarende til 
omkring 1,7% af det samlede elektricitetsforbrug i Portugal. 
Med de særlige fordele, der er ved at udvikle vedvarende energi i Fællesskabets mindst 
udviklede regioner, og med den positive indvirkning, en sådan udvikling har på små og 
mellemstore virksomheder (SMV), foreslår Kommissionen, at der lægges særlig vægt på disse 
aspekter ved gennemførelsen af de generelle politikker for regionaludvikling og fremme af 
SMV. Der skal også ydes støtte til oprettelse eller styrkelse af regionale og lokale strukturer 
med ansvar for energiplanlægning og -tilrettelægning. ALTENER-programmet har allerede 
bidraget til udvikling af vedvarende energi i mindre udviklede regioner, og JOULE-
THERMIE-programmet lægger også særligt vægt på dette aspekt samt på SMV's rolle. 
Desuden har Kommissionen støttet lokale og regionale energi forvaltningsplaner, blandt andet 
oprettelsen af lokale og regionale energikontorer under pilotordningen "Energiforvaltning på 
regionalt og lokalt plan". I fremtiden vil disse aktiviteter blive videreført under SAVE II 
programmet. 
38 
Kommissionen vi! på baggrund af reaktionerne på denne grønbog yderligere overveje, 
hvordan der kan gøres noget ved de særlige problemer med vedvarende energi i fjerne 
områder og i områder, hvor udvikling af vedvarende energi er en god måde at skabe 
økonomisk aktivitet og arbejdspladser på. Som nævnt i ovenstående afsnit 4.4 spiller SMV 
en særlig vigtig rolle for vedvarende energi, og Kommissionen vil derfor være særligt 
opmærksom på de problemer, SMV står overfor på dette område. Kommissionen vil 
endvidere på grund af de vigtige aspekter forbundet med vedvarende energi i 
turismeindustrien overveje, hvordan anvendelsen af vedvarende energi kan øges i regioner 
med høj turistaktivitet, herunder hvordan man kan fremme passive og aktive 
solenergi systemer i turistfaciliteter og -installationer. 
6.3.5. Land- og skovbrugspolitik. 
I land- og skovbrugssektorerne giver produktion af vedvarende energi betydelige muligheder 
for ekstra indtægtskilder for landmændene og reduktion af C02-udledningerne takket være 
energiafgrøder. Endvidere skaber vedvarende energi ekstra beskæftigelsesmuhgheder i landdistrikter31. 
På trods af, at instrumenterne i den fælles landbrugspolitik primært er rettet mod sikkerhed 
i fødevareforsyningen, støttes produktion og udvikling af vedvarende energi for øjeblikket af 
en række initiativer. Forarbejdning og markedsføring af landbrugsprodukter støttes under 
Rådets forordning (EØF) nr. 866/90 i form af samfinansierede investeringsprojekter med de 
pågældende medlemsstater. Selvom denne ordning typisk angår Bilag Il-produkter, har man 
medtaget oliefrø/biodiesel-kæden. 
Investeringer i varmeproduktion (for eksempel biomasse-opvarmningsanlæg) er udelukket fra 
ordningen, idet "varme" ikke er nævnt under Bilag II, og der kunne opstå kontrolproblemer. 
Der kan fremover foretages investeringer i vedvarende energiprojekter som et led i politikken 
til udvikling af landdistrikter (som beskrevet i forrige afsnit), og en række F&U aktiviteter 
i landbrugssektoren indgår og støttes aktivt under Fællesskabets rammeprogram for FU&D, 
som beskrevet i afsnit 6.3.3. 
Under planen for braklægning af jord, der ikke anvendes til dyrkning af fødevarer, bevarer 
landmanden endvidere retten til kompensation, hvis jorden, der ellers ville have været taget 
ud af produktionen, anvendes til ai levere råmateriale til anden anvendelse, herunder energi. 
Ordningen har to begrænsninger. På den ene side er den obligatoriske braklægning af jord 
en funktion af forsyningen af kornsorter til fødevarer, og efterspørgslen indebærer, at denne 
sats kan ændre sig. På den anden side er biprodukter fra dyrkning af bestemte oliefrø på 
braklagte jorder begrænset af Blair House-aftalen til en million tons sojabønnemel-
I Europa-Parlamentets høring den 6. maj 1996 beskrev man et beskæftigelsespotentiale på femten 
gange så mange arbejdspladser under et scenario med faste udgifter, hvis elektriciteten blev 
fremstillet af træ i stedet for af olie eller gas. Det udgør et jobskabelsespotentiale på op til 160.000 
nye job i EU, selv hvis biomasse udgør 5% af den samlede energiproduktion. Endvidere vedtog 
Europa-Parlamentets Udvalg om Landbrug og Udvikling i Landdistrikter for nylig i forbindelse 
med Kommissionens hvidbog om energipolitik enstemmigt en udtalelse, der understreger den 
vedvarende energis og især biomassens rolle i energipolitikken. Udvalget har den holdning, at 
biomasse kan dække omkring 10% af Den Europæiske Unions energibehov i 2010 og omkring 
20% i 2025. Udvalget peger på de positive karakteristika og virkninger af øget anvendelse af 
biomasse, og især den positive indtægtseffekt for landbrugssektoren. Det viser, hvordan 
udviklingen på dette område kan reducere behovet for tilskud til landbrugssektoren. 
39 
ækvivalenter til fødevare /foderslofmarkedet om årel. Hosten fra 1995, baseret på en 
obligatorisk braklægningssats på 12%, resulterede i 950.000 tons af disse biprodukter. Der 
findes imidlertid ikke nogen strategi for produktion af råmaterialer til energi. På denne måde 
står vi i det dilemma, at mængden af produceret råmateriale til foreksempel biobrændstoffer 
er afhængig af markedssituationen i fødevaresektoren. Hvis der opstår en stram 
forsyningssituation på fødevaremarkedet, vil braklægningsarealet blive nedbragt med en deraf 
følgende reduktion af mængden af råmateriale til biobrændstoffer. Industrien for 
biobrændstoffer kræver en langsigtet forsyningssikkerhed for råmaterialer for at kunne 
tilfredsstille langtidsinvesteringer. Det understreger klart begrænsningerne i 
braklægningsordningen som grundlag for forsyning af råmaterialer til bioenergi. 
Yderligere forhindringer for økonomisk støtte til sektoren omfatter begrænsninger fastsat 
under GATT-bestemmelserne, hvis støtten til råmaterialer resulterer i priser under 
verdensmarkedsniveauet. Endvidere vil den nødvendige størrelse af en bonus pr. hektar for 
at gøre biobrændstoffer konkurrencedygtige i forhold til fossile brændstoffer tynge betydeligt 
på landbrugsbudgettet. Under de nuværende økonomiske, tekniske og politiske 
omstændigheder (dvs. priserne på fossile brændstoffer, mangel på beskatning, energi- og 
miljølovgivning osv.) vil det være nødvendigt at støtte landmændenes indtægter med mere end 
30% ud over det niveau, der er forbundet med den generelle oliefrøordning, hvis "ikke-
fødevare"-oliefrøtil biobrændstoffer skal kunne konkurrere med fødevare/foderstoffer-oliefrø. 
Det vil indebære ekstra budgetressourcer på op til flere millioner ECU for EU under ét. Da 
Blair House-aftalen begrænser øget produktion af biobrændstoffer fra oliefrø dyrket på 
braklagt jord, er det ikke realistisk at forvente en forhøjelse af det eksisterende loft på en 
million tons biprodukter i form af sojabønnemel ækvivalenter. 
På trods af disse forhindringer er der stadig mulighed for handling til fremme af vedvarende 
energi i landbrugssektoren. En sådan handling vil afhænge af de særlige vilkår i de forskellige 
energisektorer. Hvad angår biobrændstoffer i flydende form, er hovedspørgsmålet, om det 
er muligt at indføre en politik for forsyning med råmateriale, uafhængigt af 
braklægningsordningen. I forbindelse med et garanteret mindsteområde for energiafgrøder, 
bør man tage fat på spørgsmålet om kompensation til landmænd for indtægtstab som følge 
af dyrkning af sådanne afgrøder i stedet for fødevareafgrøder. Endvidere bør det overvejes, 
hvordan biobrændstoffer skal kunne konkurrere med fossile brændstoffer, hvis.fritagelsen for 
forbrugerafgifter på biobrændstoffer stadig blokeres i Rådet, og hvorvidt et mindstekvantum 
af biobrændstoffer skal kræves på bestemte markeder. 
Man kunne især for biomasse overveje, om der skal indføres en ændring af 
støtteprogrammerne, for eksempel Rådets forordning (EØF) nr. 866/90, for at gøre 
produktion af varme fra biomasse støtteberettiget, og om det er hensigtsmæssigt at indføre 
en særlig støtteordning for " ikke- fødevare" -råmaterialer, uafhængigt af 
braklægningsordningen. 
Bortset fra spørgsmålet om beskatning udgør landbruget helt klart et nøgleområde for 
fremskridt inden for vedvarende energi. Naturligvis må man respektere internationale 
forpligtelser, såsom GATT-aftalen generelt, Blair House-begrænsningerne i særdeleshed og 
Rio-konventionen. Kommissionen vil på baggrund af denne grønbog overveje, hvordan 
vedvarende energis betydning kan afspejles yderligere i landbrugspolitikken og i udviklingen 
i landdistrikterne. Et vigtigt spørgsmål, som skal besvares er, hvordan man bedre kan forene 
40 
de modstridende mål for henholdsvis fødevare- og "ikke-fødevare"-(energi)sektoren. 
6.3.6. Foranstaltninger inden for politikken for eksterne relationer. 
Man kan ikke se bort fra den eksterne dimension af vedvarende energiformer. I et globalt 
perspektiv spiller vedvarende energi en langt mere fremtrædende rolle som energikilde end 
i Fællesskabet, hvor mere end 20% af verdens energibehov opfyldes af vedvarende energi. 
Dette skyldes imidlertid omfattende brug af traditionelt fyringsbrænde i mange 
udviklingslande. Det bør dog ikke bortlede opmærksomheden fra den kendsgerning, at der 
ligger et stort potentiale for udnyttelse af vedvarende energi i mange dele af verden. 
Udviklingen af vedvarende energi kan i mange tilfælde forbedre livskvaliteten for de millioner 
af mennesker, der er berøvet moderne bekvemmeligheder, der gøres mulige gennem energi. 
For eksempel lever 120 millioner mennesker i Kina for øjeblikket uden elektricitet, og det 
samme er tilfældet for 20 millioner russere-
Eksterne relationer bliver en stadig vigtigere del af Den Europæiske Unions opgaver. Unionen 
er til stede i alle egne af verden, og den deltager i en række store samarbejds- og 
hjælpeprogrammer i Central- og Østeuropa, NIS (De Nye Uafhængige Stater), Afrika, 
Middelhavsområdet, Latin- og Sydamerika og Asien. Energikomponenten i disse programmer 
er vigtig, og selvom vedvarende energi måske ikke er den eneste prioritet, kan udvikling af 
lokale, vedvarende energi ofte skabe økonomisk og social fremgang og samhørighed. 
Fællesskabets SYNERGY-program, der dækker energisamarbejde med tredjelande, har 
fremme af vedvarende energi blandt sine prioriteter i visse regioner. Programmet har for 
eksempel ydet støtte til et center for vedvarende energi i Elblang i Polen, med det formål at 
fremme vedvarende energi i hele den baltiske region. Kommissionen har også deltaget i den 
såkaldte World Solar Summit Process, indledt i 1993 i UNESCO's regi. Processen 
kulminerede i et soltopmøde i Harare den 16-17. september 1996. På topmødet vedtog man 
en politisk deklaration og iværksatte et verdenssolprogram for perioden 1996-2005, hvor der 
skal gennemføres strategiske projekter af almen interesse, især uddannelse, og andre højt 
prioriterede projekter. 
Energisektoren er af stor betydning for den generelle økonomiske udvikling i de central- og 
østeuropæiske lande såvel som i De Nye Uafhængige Stater og Mongoliet. Det afspejles af 
energisektorens andel af PHARE- og TACIS-programmerne, der hjælper disse lande i deres 
reformproces. Fremme af vedvarende energi har hidtil ikke været fremtrædende, da 
partnerlandene ikke har prioriteret vedvarende energi på grund af de forsyninger, der er til 
rådighed af fossile brændstoffer og de vanskeligheder, man møder i omstruktureringen af 
energisektoren som helhed. 
For at følge op på Europa-aftalerne og partnerskabs- og samarbejdsaftalerne, der understreger 
vigtigheden af en bæredygtig udvikling og dennes integration i politikkerne, for eksempel 
energipolitikken, vil Kommissionen lægge vægt på vigtigheden af vedvarende energiformer 
i sine kontakter med partnerlandene. Man har allerede støttet nogle små projekter for 
vedvarende energi, og det har været foreslået at støtte et stort projekt for vedvarende energi 
under PHARE- Multicountry-programmet for 1997. Andre lande, herunder de baltiske stater, 
Bulgarien og FYROM, har også fremsendt specielle anmodninger om assistance inden for 
deres nationale programmer. 
41 
Da nogle regioner i Central- og Østeuropa er velforsynede med vedvarende energi, og 
vedvarende energi specielt i landområderne kan styrke den regionale udvikling, anerkender 
Kommissionen behovet for, at der vises vedvarende energi større opmærksomhed. 
Da det prioriteres højt at skabe rammer for et forbedret samarbejde mellem EU og 
Middelhavslandene uden for EU, herunder samarbejde på energiområdet, er der også grund 
til at foretage en mere detaljeret undersøgelse af de bidrag, vedvarende energi kan yde til 
energibehovet i denne region. Generelt er her rigeligt med vedvarende energikilder, og 
potentialet for især sol- og vindenergi er for øjeblikket ikke udnyttet fuldt ud. Under det 
fortsatte Euro-Middelhavs- energisamarbejde skal man med de relevante samarbejds- og 
støtteinstrumenter, såsom MED A-programmet og Euro-Middelhavsforum, prioritere 
rammerne for et yderligere samarbejde om vedvarende energi i Middelhavsregionen. 
Vedvarende energi kan især i udviklingslandene spille en afgørende rolle for en økonomisk 
og bæredygtig vækst. Vedvarende energiteknologier passer især fint i fjerntliggende områder 
i udviklingslandene, som ofte ikke er koblet til et net. Endvidere er de meteorologiske vilkår 
i mange udviklingslande gunstige for vedvarende energi, især solenergisystemer. 
Øget energiforbrug i udviklingslandene bliver en vigtig faktor for forringelsen af de globale 
atmosfæriske vilkår. Selvom det i dag stadig er højindkomstlandene, der er de største 
energiforbrugere, vil udviklingslandene, som de defineres i dag, i midten af næste århundrede 
tegne sig for den største andel af verdens kommercielle energiforbrug. I mange 
udviklingslande vil det blive svært at opfylde miljømål ved "set i bakspejlet" at installere 
forureningskontrollerende teknologier i de energiteknologier, der oprindeligt var konstrueret 
uden tanke for miljøproblemer. Vedvarende energiteknologier kan være en hjælp under 
sådanne omstændigheder, fordi de har en høj grad af indbygget renhed, uden behov for 
yderligere forureningskontroludstyr. 
Derfor må det sikres, at der lægges tilstrækkelig vægt på vedvarende energi ved 
gennemførelsen af Fællesskabets programmer i dette område. Man kan anvende alle de 
forskellige eksisterende samarbejdsinstrumenter, herunder instrumenter til finansiel og teknisk 
assistance, instrumenter til økonomisk samarbejde, blandt andet investeringer, fremme og 
samarbejde mellem EU- og lokale firmaer samt instrumenter til videnskabeligt og teknologisk 
samarbejde. 
Endvidere vil efterspørgslen efter vedvarende energiteknologier primært vokse på markederne 
i udviklingslandene. Især elektricitetsmarkederne forventes at blive "købers marked" med 
benhård konkurrence, hvor risikoen for at blive marginaliseret vil være stor for mange 
sælgere fra industrialiserede lande, hvis de ikke udvikler relevante teknologier og 
markedsfører dem på konkurrencevilkår. Vedvarende energi repræsenterer et umådeligt stort 
potentiale for økonomisk samarbejde af gensidig interesse for EU og tredjelande. EU kan 
vinde direkte og indirekte kommercielle fordele, og tredjelandene kan sikre en bæredygtig 
udvikling. I klimaforandringskonventionen tales der om en fælles gennemførelse af 
foranstaltninger mellem kontraherende parter for at opfylde målene for emissioner. En bedre 
anvendelse af denne facilitet kan bidrage til øget overførsel af vedvarende energiteknologier 
til udviklingslande og således skabe nye eksportmuligheder for EU's industri. 
En klart defineret, ambitiøs strategi for vedvarende energi vil derfor også i denne henseende 
42 
være uomgængelig og gøre det muligt for EU's industri al konkurrere med succes på del 
globale marked. 
Med den vigtige rolle, vedvarende energi kan spille i Fællesskabels eksterne politik, vil 
Kommissionen på baggrund af debatten om denne grønbog overveje, hvordan Fællesskabet 
kan sikre, at potentialet for at udvikle vedvarende energi i tredjelande er tilstrækkeligt godt 
forankret inden for de eksisterende og fremtidige samarbejdsinistrumenter, der findes i 
Fællesskabet. 
6.4. Evaluering og overvågning. 
Fællesskabets statistiske myndighed (Eurostat) har udarbejdet et system for jævnlig indsamling 
af statistisk materiale i EU, som kan anvendes til at evaluere det kvantitative mål i 
ALTENER-programmet. Systemet bygger på en metode til indsamling af data og disses 
indregning i energibalancerne. Disse vigtige aktiviteter skal fortsættes med henblik på at 
overvåge udviklingen frem mod målene for Fællesskabets strategi. 
De statistiske oplysninger, der er til rådighed om nogle former for vedvarende energi, bygger 
på skøn, mens andre kan måles ned til den sidste kilowatt-time. Sol- og miljøenergier i 
boligkvarterer er eksempler på vedvarende energiformer, hvor de statistiske oplysninger må 
udarbejdes på grundlag af skøn. Men da statistik udarbejdes løbende, er det dog alligevel 
muligt at foretage en kvantitativ kontrol. Statistikkernes kvalitet kan dog forbedres gennem 
studier og undersøgelser i marken. 
Der er endvidere grund til at forbedre koordinationen og dataindsamlingen, hvad angår 
aktiviteter med vedvarende energi udført under Fællesskabets forskellige programmer. Et 
forslag er, at Kommissionen undersøger muligheden af at oprette en database, der kan 
registrere al fællesskabsstøtte til vedvarende energi. Databasen kunne også, på grundlag af 
et indberetningssystem, der skal installeres, registrere de aktiviteter, der foregår på nationalt 
plan, ud over de indberetninger, der foretages til Kommissionen under bestemmelserne for 
statsstøtte. På denne måde kunne man effektivt og pålideligt overvåge de politikker, der 
påvirker situationen for vedvarende energi, samt fremskridt hen imod at øge de vedvarende 
energiformers andel. 
7. De meste skridt. 
Denne grønbog er første skridt i retning af at få udarbejdet en strategi for vedvarende energi. 
Det er hensigten at starte en debat om, hvilke foranstaltninger, der de påtrængende, og som 
kan gennemføres på fællesskabs- og medlemsstatsplan, og hvilke konkrete aktiviteter der kan 
gennemføres. Kommissionen opfordrer derfor alle interesserede parter til at bidrage til 
processen ved at indsende deres reaktioner på denne grønbog, og de spørgsmål den rejser, 
til Kommissionen inden udgangen af marts 1997. På baggrund heraf og ud fra møder med 
medlemsstaterne, andre fællesskabsinstitutioner og interesserede parter påtænker 
Kommissionen at udgive en hvidbog om en fællesskabsstrategi for vedvarende energi ledsaget 
af en handlingsplan midt i 1997. 
43 
Bilag 1 
Vigtige indikatorer for vedvarende energi i Den Europæiske Union 
VEK's andel af det 
samlede interne 
forbrug (%) 
Kapacitet alle 
vandkraft-
anlæg(MWe) 
Kapacitet Vind 
(MWe) 
Kapacitet FV 
(kWp) 
Kapacitet Geoterm. 
elektr. (MWe) 
El-prod. alle VEK 
(GWh) 
heraf i % : 
Vand 
Vind 
FV 
Geotermisk 
Biomasse 
Produktion af . 
biobrændst. 
(ktoe) EUR 12 
1991 
3.7 
57303 
645.5 
8726 
530 
174364 
92.8 
0.6 
0.0 
1.8 
4.8 
i.a. EUR 12 
1994 
3.9 
57932 
1626.7 
29143 
509 
205613 
91.5 
1.6 
0.0 
1.6 
5.3 
257.6 EUR 15 
1991 
5.2* 
87303 
652.5 
i.a. 
i.a. 
290513 
91.7 
0.4 
i.a. 
i.a. 
6.8 
i.a. EUR 15 
1994 
5.4 
88331 
1671.7 
i.a. 
i.a. 
324232 
91.L 
1.1 
i.a. 
i.a. 
6.8 
i.a. 
Kilde: Eurostat 
*: 1992 
44 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI S BELGIEN 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI 1 DANMARK 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk Ar 
1994 
1994 
!994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft -1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffald 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i alt Solfanger­
overflade 
(lOOOm') 
124.0 Solcelle­
effekt 
(kWp) 
0 Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
8.3 
4.4 
3.9 
0.0 
532.0 
0.0 
72.0 
3.5 
6.9 
8.9 
0.0 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) 
7.0 
693.0 Brændsels­
forbrug 
(tons) Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) 
19060.0 
15414.0 
8032.0 
4247.0 
2179.0 
0.0 
163.0 
641.0 
557.0 
30.0 
50323.0 Eget 
forbrug 
(TJ) 
62.0 
184.0 
109.0 
2.0 RES 
elproduktio 
n(GWh) 
32.6 
16.8 
15.8 
0.0 
1137.0 
0.0 
0.0 
525.0 
189.0 
13.0 
38.0 
27.0 
0.0 
792.0 
1934.6 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (TJ) 
117 
60 
57 
0 
4093 
185 
0 
0 
45 
19060 
15414 
8032 
4247 
2179 
0 
101 
641 
557 
30 
50261 
54702 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
2.8 
1.4 
1.4 
0.0 
97.8 
4.4 
P.o 
0.0 
1.1 
455.2 
368.1 
191.8 
101.4 
52.0 
0.0 
2.4 
15.3 
13.3 
0.7 
1200.4 
1306.5 RES 
varmeprodu 
ktion CH) 
185.0 
45.0 
13687.0 
15414.0 
7079.0 
4247.0 
1088.0 
56.0 
322.0 
357.0 
28.0 
42278.0 
42508.0 RES 
varmeprod 
aktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
4.4 
0.0 
0.0 
1.1 
326.9 
368.1 
169.1 
101.4 
26.0 
0.0 
1.3 
7.7 
8.5 
0.7 
1009.7 
0.0 
0.0 
1015.2 RES 
varme til 
boiig-
opvarmnin 
g(TJ) 
100.0 
15414.0 Produktion 
af 
primærene 
rgi i alt 
(ktoe) 
14832 Indenlands 
k produkti 
on i ak 
(ktoe) Elprodukti 
on i alt 
(GWh) 
i 
! 
20136 
40096 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I TYSKLAND 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D År 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vodvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft -1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffald 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i alt Solfanger-
overflade 
(1000m1) 
1146.4 Solcelle­
effekt 
(kWp) 
10446 Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
4310.0 
417.0 
934.0 
2959.0 
643.0 
0.0 
499.0 
79.0 
6.9 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) 
20.0 
1400.0 Brændsels­
forbrug 
(tons) 
28000 Brænd seb-
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) 
43393.0 
916Î2.0 
10658.0 
22335.0 
1120.0 
13669.0 
95.0 
172.3 
181934.3 Eget 
forbrug 
(TJ) RES 
elproduktio 
n(GWh) 
19599.3 
1611.6 
5335.9 
12651.8 
1428.0 
4.3 
0.0 
2611.7 
414.8 
523.9 
45.3 
6.1 
13.4 
3615.2 
24640.7 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (TJ) 
70557 
5802 
19209 
45546 
5141 
1510 
15 
0 
360 
44616 
91612 
0 
10658 
22335 
1120 
0 
13669 
95 
172 
183157 
261861 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
1685.2 
138.6 
458.8 
10S7.8 
122.8 
36.1 
0.4 
0.0 
8.6 
1065.6 
2188.0 
0.0 
254.5 
533.4 
26.7 
0.0 
326.5 
2.3 
4.1 
4374.4 
6254.1 RES 
varmeprodu 
ktion (TJ) 
1510.0 
360.0 
17056.0 
91612.0 
0.0 
10658.0 
6040.0 
56.0 
3149.0 
42.6 
128613.6 
130483.6 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
36.1 
0.0 
0.0 
8.6 
407.4 
2188.0 
0.0 
254.5 
144.3 
0.0 
1.3 
75.2 
0.0 
1.0 
3071.7 
0.0 
0.0 
3116.4 RES 
varme til 
bolig-
opvarmnin 
g(TJ) 
1007.0 
91612.0 Produktion 
af 
primærene 
rgi i alt 
(ktoe) 
141094 Indenlands 
k produkti 
on i alt 
(ktoe) 
333991 Dprodukti 
on i ah 
(GWh) 
528229 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I GRAEKENLAND 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft-1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpanelcr 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffaid 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i alt Solfanger-
overflade 
(1000m1) 
1900.0 Solcelle­
effekt 
(kWp) 
235 Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
2525.7 
2.7 
39.0 
2484.0 
26.9 
2.0 
0 0 
0.5 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) 
27.2 
1.4 
2.1 Brændsels­
forbrug 
(tons) 
293418 
4500 
0 Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) 
0.0 
53510.0 
0.0 
4912.0 
68.0 
0.0 
0.0 
1.4 
30.1 
58521.5 Eget 
forbrug 
(TJ) RES 
elproduktio 
n(GWh) 
2605.3 
7.5 
96.6 
2501.2J 
37.4 
0.2 
0.0 
0.0 
1.4 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
1.4 
2644.3 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi(TJ) 
9379 
27 
348 
9004 
135 
4104 
1 
0 
173 
0 
53510 
0 
4912 
68 
0 
0 
0 
1 
30 
58522 
72313 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
224.0 
0.6 
8.3 
215.1 
3.2 
98.0 
0.0 
0.0 
4.1 
0.0 
1278.0 
0.0 
117.3 
1.6 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.7 
1397.7 
1727.1 RES 
varmcprodu 
ktion(TJ) 
4104.0 
173.4 
0.0 
53510.0 
0.0 
4912.0 
31.7 
0.0 
0.0 
1.4 
0.0 
58455.1 
62732.5 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
98.0 
0.0 
0.0 
4.1 
0.0 
1278.0 
0.0 
117.3 
0.8 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
1396.1 
0.0 
0.0 
1498.3 RES 
varme til 
bolig-
opvarmnin 
g (TD 
4104.0 
53510.0 Produktion 
af 
primærene 
rgi i alt 
(ktoe) 
9669 Indenlands 
kprodukti 
on i alt 
(ktoe) 
24129 Hprodukti 
on i alt 
(GWh) 
40623 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF 'VEDVARENDE EfMERG! ISPANÏEM 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I FRANKRIG 
F._. 
F j 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F. 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F Àr 
Î994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft -i MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffakl 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i alt Solfanger-
overflade 
(1000m2) 
374.0 Solcelle-
effekt 
(kWp) 
42 " "" 
Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
20773.0 
433.0 
1510.0 
18830.0 
3.4 
4.7 
185.0 
1 j 216.0 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) Brændsels­
forbrug 
(tons) 
27825 
102607 Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) 
0.0 
33670.0 
299411.0 
378.0 
59500.0 
4952.0 
4104.3 
888.0 
412.0 
0.0 
0.0 
399211.0 Eget 
forbrug 
(TJ) RES 
elproduktio 
n(GWh) 
79036.0 
1872.0 
6457.0 
70707.0 
9.0 
0.0 
0.0 
551.0 
692.0 
119.0 
22.0 
0.0 
0.0 
1384.0 
80429.0 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (TJ) 
284530 
6739 
23245 
254545 
32 
587 
0 
0 
5070 
33670 
299411 
378 
59500 
4952 
4104 
888 
412 
0 
0 
399211 
693534 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
6795.5 
161.0 
555.2 
6079.4 
0.8 
14.0 
0.0 
0.0 
121.1 
804.2 
7151.0 
9.0 
1421.1 
118.3 
98.0 
21.2 
9.8 
0.0 
0.0 
9534.5 
16564.0 RES 
varmeprodu 
ktion (TJ) 
587.0 
4500.0 
19573.0 
299411.0 
321.3 
59500.0 
1560.0 
400.0 
0.0 
0.0 
0.0 
380765.3 
385852.3 RES 
vanneprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
14.0 
0.0 
0.0 
107.5 
467.5 
7151.0 
7.7 
1421.1 
37.3 
0.0 
9.6 
0.0 
0.0 
0.0 
9094.0 
0.0 
0.0 
9215.5 RES 
varme til 
bolig-
opvarmnin 
g(TJ) 
487.0 
299411.0 Produktion 
af 
primærene 
rgi i alt 
(ktoe) 
120680 Indenlands 
k produkti 
on i alt 
(ktoe) 
228535 Elprodukti 
on i alt 
(GWh) 
476337 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I IRLAND 
•:-?-1lri 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I LUXEMBOURG 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft-1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffaH 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
GyUe 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i ait Solfanger-
overflade 
(lOOOm') 
0.3 Solcelle-
effekt 
(kWp) 
7 
1 Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
27.4 
0.6 
26.8 
0.0 
0.0 
0.0 
9.5 
0.0 
0.0 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) 
0.0 
0.0 Brændsels­
forbrug 
(tons) 
131676 
64884 Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) 
0.0 
1017.0 
644.6 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
34.3 
0.0 
0.0 
1695.9 Eget 
forbrug 
(TJ) 
16.5 RES 
elproduktio 
n(GWh) 
86.1 
3.1 
83.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
50.2 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
50.2 
136.3 RES 
produktion 
af 
pnnuerene 
rgiOT) 
310 
11 
299 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
1017 
645 
0 
0 
0 
0 
0 
34 
0 
0 
1696 
2006 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
7.4 
0.3 
7.1 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
24.3 
15.4 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.8 
0.0 
0.0 
40.5 
47.9 RES 
varmeprodu 
ktionfTJ) 
0.4 
0.0 
0.0 
644.6 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
1.4 
0.0 
0.0 
646.0 
646.4 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
15.4 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
15.4 
0.0 
0.0 
15.4 RES 
varme til 
bolig-
opvarmnin 
g(TJ) 
0.4 
644.6 Produktion 
af 
primærene 
rgi i alt 
(ktoe) 
51 Indenlands 
kprodukti 
on i ah 
(ktoe) 
3755 Elprodukti 
on i alt 
(GWh) 
1190 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I ITALIEN '-j 
Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft-1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffald 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion 1 alt Solfanger­
overflade 
(lOOOm5) 
180.0 Solcelle-
effekt 
(kWp) 
14690 Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
12864.0 
371.0 
1585.0 
10908.0 
21.0 
496.0j 
74.0 
104.0 
7.2 
1.2 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) 
682.0 
9.0 Brændsels­
forbrug 
(tons) 
0 Brændsels­
forbrug 
/Varme in put 
(TJ) 
87866.0 
11100.0 
94300.0 
0.0 
39600.0 
2840.0 
5265.0 
293.0 
30.0 
75.0 
30.0 
153533.0 Eget 
forbrug 
(TJ) 
0.0 RES 
elproduktio 
n(GWh) 
44665.0 
1633.0 
7184.0 
35847.0, 
6.3 
11.1 
3417.0 
189.0 
60.4 
24.3 
2.4 
6.3 
2.5 
284.9 
48378.0 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (TJ) 
160794 
5879 
25862 
129049, 
23 
300 
40 
87866 
8916 
11100 
94300 
0 
39600 
2840 
5265 
293 
30 
75 
30 
153533 
411472 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
3840.3 
140.4 
617.7 
3082.1 
0.5 
7.2 
1.0 
2098.5 
212.9 
265.1 
2252.2 
0.0 
945.8 
67.8 
125.7 
7.0 
0.7 
1.8 
0.7 
3666.9 
9827.4 RES 
varmeprodu 
ktion (TJ) 
300 
8916.0 
1540.0 
94300.0 
0.0 
39600.0 
1227.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
136667.0 
145883.0 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
7.2 
0.0 
0.0 
212.9 
36.8 
2252.2 
0.0 
945.8 
29.3 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
3264.1 
0.0 
0.0 
3484.2 RES 
varme til 
bolig-
opvarmnin 
g(TJ) 
200.0 
94300.0 Produktion 
af 
primærene 
rgi i ak 
(ktoe) 
31240 Indenlands 
k produkti 
os i alt 
(ktoe) 
154104 Elprodukti 
on i alt 
(GWh) 
231498 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I NEDERLANDENE 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft-1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffald 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Toe i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i «It Solfanger-
overflade 
(1000m1) 
142.1 Solcelle­
effekt 
(kWp) 
1999 Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
37.0 
0.2 
36.8 
0.0 
157.0 
0.0 
189.0 
0.0 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) 
0.0 
0.0 Brændsels­
forbrug 
(tons) 
2580000 Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) 
0.0 
19786.0 
13400.0 
0.0 
1400.0 
0.0 
0.0 
2036.0 
1908.0 
0.0 
544.0 
39074.0 Eget 
forbrug 
(TJ) 
629.0 
511.0 
509.0 RES 
elproduktio 
n (GWh) 
100.0 
1.0 
99.0 
0.0 
238.0 
2.3 
0.0 
1208.0 
0.0 
120.0 
104.0 
0.0 
1.5 
1433.5 
1773.8 RES 
produktion 
af 
prinuercne 
rgi(TJ) 
360 
4 
356 
0 
857 
118 
8 0 
0 
19786 
13400 
0 
1400 
0 
0 
2036 
1908 
0 
544 
39074 
40417 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
8.6 
0.1 
8.5 
0.0 
20.5 
2.8 
0.2 
0.0 
0.0 
472.6 
320.0 
0.0 
33.4 
0.0 
0.0 
48.6 
45.6 
0.0 
13.0 
933.2 
965.3 RES 
vanneprodu 
ktion(TJ) 
118.0 
0.0 
1288.0 
13400.0 
0.0 
1400.0 
143.0 
809.0 
0.0 
29.0 
17069.0 
17187.0 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
2.8 
0.0 
0.0 
0.0 
30.8 
320.0 
0.0 
33.4 
0.0 
0.0 
3.4 
19.3 
0.0 
0.7 
407.7 
0.0 
0.0 
410.5 RES 
varme til 
bolig-
opvarmnin 
g(TJ) 
51.0 
13400.0 Produktion 
af 
primærene 
rgi i alt 
(ktoe) 
66262 Indenlands 
k produkti 
on i ah 
(ktoe) 
70741 Elprodukti 
on i ah 
(GWh) 
79677 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I ØSTRIG 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft-1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MV/ 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffald 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i ah 
Varmeproduktion i alt Solfanger-
overflade 
(1000m1) Solcelle-
effekt 
(kWp) Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MV/e) 
11274.0 Installeret _, , , Brændsels-termisic 
effekt f^mg 
(MWth) (t0nS) Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) Eget 
forbrug 
(TJ) RES 
elproduktio 
n (GWh) 
35706 
2871.0 
38577.0 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (TJ) 
128542 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
130154 
258696 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
3070.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
3108.5 
6179 RES 
varmeprodu 
ktion (TJ) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 RES 
varmstil 
bolig-
opvarmnin 
g(TJ) Produktion 
af 
primærene 
rgi i alt 
(ktoe) 
8810 Indenlands 
kprodukti 
on i ah 
(ktoe) 
26062 Elprodukti 
on i ah 
(GWh) 
54645 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I PORTUGAL 
P 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p 
p Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft-1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffald 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i ah 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i alt Solfanger-
overflade 
(lOOOmJ) 
194.0 Solcelle-
effekt 
(kWp) 
120 Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
3982.0 
29.3 
205.6 
3747.5 
8.3 
5.8 
0.0 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) 
0.0 Brændsels­
forbrug 
(tons) 
0 Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) 
185.0 
0.0 
61340.0 
0.0 
24829.0 
7063.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
113.0 
93345.0 Eget 
forbrug 
(TJ) 
0.0 RES 
elproduktio 
n(GWh) 
10704.7 
52.7 
528.1 
10124.9 
17.0 
0.5 
33.4 
0.0 
933.0 
0.0 
0.0 
0.0 
1.3 
933.0 
11689.9 RES 
produktion 
af 
p runerene 
rgi(TJ) 
38537 
190 
1901 
36450 
61 
607 
2 
185 
42 
0 
61340 
0 
24829 
7063 
0 
0 
0 
0 
113 
93345 
132779 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
920.4 
4.5 
45.4 
870.5 
1.5 
14.5 
0.0 
4.4 
1.0 
0.0 
1465.0 
0.0 
593.0 
168.7 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
2.7 
2229.4 
3171.2 RES 
varmeprodu 
ktion(TJ) 
607.0 
42.0 
0.0 
61340.0 
0.0 
3359.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
92.0 
64791.0 
65440.0 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
14.5 
0.0 
0.0 
1.0 
0.0 
1465.0 
0.0 
80.2 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
2.2 
1547.4 
0.0 
0.0 
1562.9 RES 
varme til 
bolig-
opvannnin 
g(TJ) 
406.7 
61340.0 Produktion, . , , , Indenlands af k produkti primærene , , ... oniatt rgi i ah 
(ktoe) (ktoS) 
3259 19024 Elprodukti 
on i ah 
(GWh) 
31380 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I FINLAND 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN Ar 
""" 1994* 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft-1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffald 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i alt Solfanger-
overflade 
(iOOOm2) SolceSle-
effekt 
(kWp) 
7TTJ Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
2736.0 
27.0 
278.0 
2431.0 
1 5.0 
II m Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) 
Mlll t miH Brændsels­
forbrug 
(tons) Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) Eget 
forbrug 
(TJ) 
, .,. |||M RES 
elproduktio 
n (GWh) 
11837 
102.0 
1061.0 
10674.0 
7.0 
6740.0 
18584.0 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (TJ) 
42613 
367 
3820 
38426 
25 
0 
o 0 
____JL 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
189934 
232547.2 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
IblfJ 
8.8 
91.2 
917.8 
0.6 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
4536.3 
5554.0 RES 
varmeprodu 
ktionfTJ) 
0.0 
o.ol 
0.0 
0.0 
0.0 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 RES 
varme til 
bolig-
opvarmnin 
«(TJ) Produktion 
af 
primærene 
rgi i alt 
(ktoe) 
12721 Indenlands 
k produkti 
on i ah 
(ktoe) 
30356 Elprodukti 
on i alt 
(GWh) 
65546 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI I SVERIGE 
S 
S 
s 
s 
s 
s 
s 1 
s 
s 
s 
s s 
s 
s 
s 
s 
s 
s s 
s 
s s 
s Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft -1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffald 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renseslam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i alt 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i alt Solfanger­
overflade 
(1000m1) _ Solcelle-
effekt 
(kWp) Instalieret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
16448.0 
45.0 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) Brændsels­
forbrug 
(tons) Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) 
0.0 Eget 
forbrug 
(TJ) RES 
elproduktio 
n (GWh) 
590391 
72 
1693.0 
, 60804.0 RES 
produktion 
af 
primaerene 
rgi (TJ) 
212540 
259 
0 
0 
0 
L 0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
275775 
488575 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
5076.2 
0.0 
0.0 
0.0 
6.2 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
6586.5 
11668.8 RES 
varmeprodu 
ktion (TJ) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
O.Oj 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0,0 RES 
varme til 
bolig-
opvarmnin 
8(TJ) Produktion 
af 
primærene 
rgi i ah 
(ktoe) 
30813 Indenlands 
k produkti 
on i ah 
(ktoe) 
48550 Elprodukti 
on i ah 
(GWh) 
142850 
(kilde: Eurostat) 
PRODUKTION AF VEDVARENDE ENERGI DET FORENEDE KONERIGE 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Vedvarende energikilde 
Vandkraft i alt 
Vandkraft-1 MW 
Vandkraft 1-10 MW 
Vandkraft 10+ MW 
Vindenergi 
Solpaneler 
Solceller 
Geoterm. el. 
Geoterm. varme 
Fast byaffald 
Træ i boliger 
Fjernvarme 
Træ i industrien 
Kraftværker 
Biobrændsel 
Gas fra lossepladser 
Renses lam 
Gylle 
Land- og skovbrug 
Biomasse i ah 
Prod, primærenergi i alt 
Elproduktion i alt 
Varmeproduktion i alt Solfanger-
overflade 
(lOOOm1) 
286.3 Solcelle-
effekt 
(kWp) 
0 Installeret 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
1463.6 
29.3 
0.0 
1434.3 
148.5 
0.0 
112.0 
0.0 
91.4 Installeret 
termisk 
effekt 
(MWth) 
2.2 
49.9 
0.0 Brændsels­
forbrug 
(tons) Brændsels­
forbrug 
/Varmeinput 
(TJ) 
0.0 
14412.0 
7290.0 
0.0 
4166.0 
0.0 
0.0 
7400.0 
6820.0 
15.0 
0.0 
40103.0 Eget 
forbrug 
(TJ) RES 
elproduktio 
n(GWh) 
5076.0 
141.0 
0.0 
4935.0 
337.0 
0.0 
0.0 
716.5 
0.0 
517.0 
360.8 
0.4 
0.0 
1594.7 
7007.3 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgifTJ) 
18274 
508 
0 
17766 
1213 
266 
0 
0 
35 
14412 
7290 
0 
4166 
0 
0 
7400 
6820 
15 
0 
40103 
59891 RES 
produktion 
af 
primærene 
rgi (ktoe) 
436.4 
12.1 
0.0 
424.3 
29.0 
6.4 
CO 
0.0 
0.8 
344.2 
174.1 
0.0 
99.5 
0.0 
0.0 
176.7 
162.9 
0.4 
0.0 
957.8 
1430.4 RES 
varmeprodu 
ktion(TJ) 
266.0 
34.7 
1927.0 
7290.0 
0.0 
4166.0 
0.0 
792.0 
2181.0 
9.0 
0.0 
16365.0 
16665.7 RES 
varmeprod 
uktion 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
6.4 
0.0 
0.0 
0.8 
46.0 
174.1 
0.0 
99.5 
0.0 
0.0 
18.9 
52.1 
0.2 
0.0 
390.9 
0.0 
0.0 
398.0 RES 
varme til 
bolig-
opvarmnin 
g(TJ) 
152.0 
7290.0 Produktion 
af 
primærene 
rgi i ah 
(ktoe) 
239134 Indenlands 
k produkti 
on i ah 
(ktoe) 
219612 Elprodukti 
on i ah 
(GWh) 
325046 
(kilde: Eurostat) 

ISSN 0254-1459 
KOM(%) 576 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 
Katalognummer : CB-CO-96-605-DA-C 
ISBN 92-78-11801-X 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg