ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (84) 244 
 
 
 
Vol. 1984/0 117 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), t his file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februa r 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 v om 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
K O M (84) 244 endelig udg. 
Bruxelles, den 27. april 1984
B E R E T N IN G  F R A  K O M M I S S I O N E N  T IL  R Å D E T  
o m  pilotforsøg inden for undervisning af indvandrerbørn
K O M (84) 244 endelig udg.

OVERSIGT
Side
1. Indledning 1
2. Kriterier for valg, gennemførelse og udnyttelse
af pilotforsøg 5
3. Særlige undervisningstiltag 8
3.1. Modtagelsesundervisning 8
3.2. Undervisning i hjemlandets sprog
og kultur 15
3.3. Tværkulturel undervisning 21
4. Undervisningsmidler og læreruddannelse 24
4.1. Udarbejdelse og udsendelse af undervisnings­
midler 25
4.2. Læreruddannelse 28
5. Samarbejdet mellem undervisningsmyndighederne
i værts- og hjemlandene 33
6. Konklusioner og den fremtidige udvikling 35

- 1 -
1. Indledning
1.1. Den 9. februar 1976 vedtog Rådet og undervisningsministrene,
forsamlet i Rådet, et aktionsprogram på uddannelsesområdet, 
som omfatter aktioner til fordel for uddannelse af børn af van­
drende arbejdstagere. Medlemsstaterne har for deres vedkommende 
forpligtet sig til at fremme modtagelsesundervisning,  undervis­
ning i hjemlandets sprog og kultur samt orientering af familier­
ne. For sit vedkommende har Kommissionen fået overdraget for­
valtningen af en række pilotforsøg.
I løbet af en halv snes år har medlemsstater med stærk immigra­
tion opnået betragtelig erfaring inden for skolegang for børn 
af vandrende arbejdstagere. Derfor har det været logisk at 
fremme pilotprojekter med sigte på en udvikling og konsolide­
ring af de mest avancerede undervisningsmetoder på dette område. 
Det forsøg, der har været i gang siden 1976, indgår i undervis­
ningslovgivningen på nationalt plan. Det er i videst muligt om­
fang baseret på pædagogiske resultater i praksis og inden for 
forskning, og der tages hensyn til de omstændigheder, der knyt­
ter sig til indvandringen i den enkelte medlemsstat.
Det er ønskeligt og nu også muligt at systematisere disse erfa­
ringer og uddrage konklusioner og eksempler på praktiske løs­
ninger med sigte på en identifikation af hovedlinjerne i for­
skning i veje og midler til en forbedring af uddannelsen af 
børn af vandrende arbejdstagere i Fællesskabet.

-  2 -
Nærværende rapport fra Kommissionen, Rådet, Parlamentet og 
Det økonomiske og sociale Udvalg; sigter hermed at få en så 
nøjagtig evaluering som mulig af udbyttet af seks års fælles 
forskning (1976-1982).
1.2. Omfanget af de pædagogiske problemer, som tilstedeværelsen af 
over 2,5 mio indvandrerbørn i skolerne i Fællesskabet rejser, 
illustreres af nedennævnte oversigt :
Førskole-
undervisningSkole­
undervisningErhvervs­
uddannelse
Belgien (1981) 49 850 195 286*
Danmark (1982) 988 10 096 3 035
Tyskland (1981) — 637 073 101 140
Frankrig (1981) 209 298 736 058*—
Luxembourg (1981) 2 976 14 444 1 091
Nederlandene (1981) 20 700 80 205—
Det forenede Konge­
rige (1982)ml.375 000 
og 500 000
283 812mellem 
2.048 162 
og
2.173 162105 266
-- der foreligger ingen oplysninger
* 
inklusive erhvervsuddannelse på fuld tid

- 3 -
Børn af vandrende arbejdstagere udgør en meget stor procentdel 
af den samlede elevpopulation i Luxembourg (39% af børnene i 
børnehaveklasser/børnehaver), den fransktalende del af Belgien 
(21,5% af børnene i børnehaveklasser/børnehaver) og i Berlin 
(22,9% i "Grundschulen" og "Hauptschulen"), en forholdsvis stor 
procentdel i Frankrig (10% af børnene i børnehaveklasser og 
børnehaver) og i nogle Lander i Forbundsrepublikken Tyskland 
(12-16% i "Grundschulen" og "Hauptschulen" i Baden-Wiirtemberg,  
Bremen,  Hamburg,  Hessen og Nordrhein-Westphalen).
Det forhold, at den indfødte befolkning går tilbage i en række 
industriområder, har medført en konstant og hurtig stigning 
for disse procentdeles vedkommende.
1.3. Det konstant stigende antal af specielt børn af vandrende ar­
bejdstagere i Fællesskabets skoler har resulteret i to tendenser. 
Den første går ud på, at børn af vandrende arbejdstagere får en 
undervisning, der stemmer overens med de pædagogiske strukturer 
og metoder, det modtagende undervisningssystem er baseret på, 
samtidig med at deres grundlæggende behov tilgodeses. Den anden 
tendens går nærmest i retning af en ændring af undervisningssy­
stemet, således at det kan påtage sig de nye pædagogiske opgaver, 
som tilstedeværelsen af immigranter i landet i større omfang kan
gøre påkrævet. Det er ved en kombination af disse tendenser - 
snarere dér, hvor disse supplerer hinanden, end hvor det modsatte 
forhold gør sig gældende - at skolen når frem til at tilbyde samt­
lige skolesøgende en undervisning i overensstemmelse med behovet 
hos såvel indvandrere som indfødte personer.
1.4. Således har de i primærundervisningen udviklede modtagelsesunder­
visningsmetoder først og fremmest til formål at støtte børn af 
vandrende arbejdstagere, når disse skal tilegne sig de i modtagel­
seslandet benyttede kommunikationsformer og -redskaber, således at 
grundlaget skabes for en vellykket skolegang og social indpasning. 
Bortset fra hjemrejsende grupper har den generelle tendens været

- 4 -
således, at indvandrerbørn hurtigt er blevet indpasset i de 
normalklasser, der svarer til deres alderstrin.
Med hensyn til undervisning af børn af vandrende arbejdstagere 
i hjemlandets sprog og kultur er denne undervisning udformet 
således, at den begunstiger en opbygning af den personlige og 
kulturelle identitet hos børnene, idet formålet er en integra­
tion i det nye skole- og socialmiljø under hensyntagen til de 
forskellige kulturer.
I nogle år har en række skoler bestræbt sig for at formidle en 
undervisning, hvis sigte er hos elever med forskellige kulturel­
le tilhørsforhold at tilvejebringe et kendskab til de repræsente­
rede kulturer samt gennem en inddragelse i undervisningen af nye 
emneområder at forberede disse elever til livet i et samfund, 
der i stigende grad præges af, at der dér lever store kulturelle 
mindretal.
Nøglen til enhver pædagogisk fornyelse inden for dette område 
ligger utvivlsomt i lærernes grund- og efteruddannelse.
Hvis der ikke i uddannelsen er taget højde for undervisningspro­
blemer, der hænger sammen med indvandringen, vil lærerne have 
vanskeligt ved at overskue de pædagogiske fornyelser, der er nød­
vendige .
Alle de pilotforsøg, der er belvet gennemført fra 1976 til 1982, 
har bidraget til lærernes uddannelse samt udviklingen af nye un­
dervisningsmetoder og undervisningsmidler. Lidt over en tredjedel 
af forsøgene vedrørte direkte læreruddannelse samt udarbejdelse 
og fremstilling af undervisningsmidler.
Aktiv inddragelse af indvandrerbørnenes og de indfødte børns for­
ældre i de pædagogiske tiltag, som indvandringen giver anledning

- 5 -
til, kan yde et væsentligt bidrag til undervisningsprocessen. Et 
sådant engagement fra familiens side kan betyde en berigelse af 
hele undervisningsmiljøet, modvirke sociale spændinger og bidrage 
til den europæiske opbygning.
Et samarbejde mellem skoler, kommunale myndigheder, indvandrerfor­
eninger, sociale myndigheder, fagforeninger og virksomheder - 
store såvel som små - er et naturligt krav i dag. Specielt i om­
råder med økonomisk tilbagegang må undervisningen være nøje til­
passet de sociale forhold.
1.5. Kommissionen har benyttet de midler, der er stillet til dens rå­
dighed, til at analysere de erfaringer, der er indsamlet i med- 
lemsstaterne,  og resultaterne af pilotprojekterne til at systema­
tisere og udbrede disse erfaringer og resultater på tværs af na­
tionale grænser, til at medvirke til informationsudveksling og 
til at fremme pædagogiske nyskabelser i Fællesskabet. I denne 
sammenhæng har den lagt stor vægt på den videnskabelige evalue­
ring af resultaterne. Endelig har Kommissionen i planlægningen 
og analysen af sine handlingsprogrammer taget hensyn til de ret­
ningslinjer, som er afstukket af Unesco og Europarådet.
2. Kriterier for valg, gennemførelse og udnyttelse af 
pilotforsøg
For at opnå en maksimal virkning af forsøgene og af den pædago­
giske udvikling har Kommissionen bestræbt sig på at overholde 
en række kriterier for en placering og gennemførelse af pilot­
projekter samt for en systematisering og følgende udbredelse 
af de vigtigste resultater.

-  6 -
2.1. Valg og gennemførelse af pilotforsøg
Målene for pilotforsøgene er de i resolution af 9.2.1976 defi­
nerede mål.
Det forhold, at de enkelte lande forholdsvis selvstændigt har 
kunnet skabe deres egne metoder og traditioner inden for en un­
dervisning af indvandrerbørn, har gjort det muligt at overdrage 
projekterne til grupper, der består af erfarne pædagoger, hvor­
ved det er lykkedes at skabe optimale betingelser for, at et 
forsøg gennemføres under behørig hensyntagen til de resultater,  
som de deltagende lande allerede har opnået. I nogle tilfælde 
har pilotforsøget været fuldbyrdelsen af pædagogiske ideer eller 
frugten af en lang modningsproces, i hvilken ekspertgrupper over­
tog arbejdet undervejs. Det var derfor klart, at Kommissionen 
henvendte sig til sådanne ekspertgrupper, thi det er netop under 
førnævnte omstændigheder, at alle betingelser synes at være til 
stede, for at ideen med projektet kan være i overensstemmelse 
med behovet for reelle fornyelser, og for at resultaterne af 
projektet kan indgå i og befordre den pædagogiske debat i hver 
enkelt stat uden i mindste måde at påvirke senere politiske be­
slutninger.
2.2. Systematisering og udbredelse af resultaterne
Hvert enkelt projekt, som Kommissionen har givet støtte til, 
har været genstand for en evaluering, baseret på lokale krite­
rier dels af hensyn til gyldigheden af de konklusioner, der kan 
uddrages af et forsøg, dels fordi det derigennem sikres, at re­
sultaterne når frem til rette vedkommende. Det er imidlertid 
blevet overladt til initiativtagerne på nationalt og lokalt plan 
at bestemme formålene med denne evaluering, og hvorledes den 
skal foretages, således at den smidigt tilpasses de konkrete 
betingelser på de forskellige forsøgsområder.

- 7 -
For at stimulere udvekslingen af oplysninger og standpunkter 
arrangeredes der ved afslutningen af det enkelte pilotforsøg 
et kollokvium for administratorer, forskere og lærere i alle 
medlemsstaterne. På disse kollokvier får projektlederne lej­
lighed til at fremlægge deres resultater for et kompetent pu­
blikum, og samtidig er der mulighed for at skaffe sig viden om 
pædagogisk praksis i de øvrige medlemsstater. Kollokvier er 
blevet selve stedet, hvor man på europæisk plan informeres om 
undervisning af indvandrerbørn.
Tilstedeværelsen af eksperter fra Europarådet og Unesco på 
disse kollokvier er i øvrigt kun en blandt de mange former for 
samråd og informationsudveksling, der foregår mellem Kommis­
sionen og disse institutioner.
Andre mindre iøjnefaldende former for informationsudveksling 
skal kort nævnes : de besøg, som Kommissionen regelmæssigt 
aflægger de steder, hvor pilotprojekterne foregår, de rejser 
med henblik på gensidig informationsudveksling, som kan fore­
tages af projektgrupperne (ud over møderne på førnævnte kollo­
kvier), samt arbejdet i forskellige komiteer, udvalg og grupper 
i Kommissionen.
Sidste led i disse bestræbelser på en systematisering af re­
sultaterne af forsøgsprogrammet består i en komparativ evaluering 
af pilotprojekterne, som i en første periode (1978-1980) var 
overdraget til ALFA-forskningsgruppen (Universität Essen und 
Erziehungswissenschaftliche Hochschule in Landau),  og som der­
efter for perioden 1981-1983 er overdraget til ALFA og til CREDIF 
(Ecole Normale Supérieure de Saint-Cloud, Paris) Disse to insti­
tutioner har selvstændigt gennemført deres videnskabelige ana­
lyser og komporative evaluering, og rapporterne herover er stil­
let til rådighed for de forskellige landes ministre og forskere.

-  8 -
Dette sammenfattende notat bygger i det væsentlige på konklu­
sionerne af den af ALFA/CREDIF-arbejdsgrupperne udarbejde kom­
parative evaluering samt på den analyse, grupperne har foretaget 
af undervisningsbehovet hos indvandrerbørn og af de pædagogiske 
metoder, som man benyttede for at opfylde disse behov.
De overvejelser, der fremføres i nærværende rapport, har såle­
des ingen normativ karakter. Da de er uddraget af pilotforsøg, 
der er blevet gennemført under indbyrdes forskellige forhold, 
afspejler de en intens og frugtbar pædagogisk aktivitet. Det 
er herefter opgaven for de forskellige ministerier og lærere 
for indvandrerbørn at uddrage de principper og eksempler på 
praktiske løsningsforslag, der bedst svarer til deres særlige 
forhold.
De omhyggelige observationer, som grupperne har foretaget, og 
de nuancerede konklusioner, de er nået frem til, har gyldighed 
overalt og vil indgå i den pædagogiske debat på fællesskabsplan 
og medvirke til udviklingen af en fælles, smidig undervisnings­
politik, som alle vil kunne tilslutte sig, og som vil være til 
gavn for indvandrere fra Fællesskabets medlemsstater og fra tred­
jelande.
3. Særlige undervisningstiltag
Tilstedeværelsen af indvandrerbørn i et givet land stiller skole­
myndighederne over for tre væsentlige problemer, som de må for­
søge at løse i praksis :  modtagelsen af de udenlandske elever, 
undervisningen i hjemlandets sprog og kultur og den gensidige 
kulturpåvirkning i skolen.
3.1. Modtagelsesundervisning
Uden hensyn til, om indvandrerbørnene er født i værtslandet, 
eller om de ankommer dertil inden udgangen af den skolepligtige

-  9 -
alder, har mange af dem alvorlige vanskeligheder med at til­
passe sig en skole, hvor undervisningssproget ikke er det sprog, 
de taler derhjemme, og hvor lærestoffet er udtryk for en kultur, 
der ofte er meget forskellig fra den, familien tilhører.
Skolen må derfor kunne tilbyde indvandrerbarnet modtagelses­
undervisning i en eller anden form, hvis det skal have en reel 
chance for at tilpasse sig undervisningssystemet i værtslandet.
I denne modtagelsesundervisning må først og fremmest indgå en 
fremgangsmåde til, at barnet kan overføres til en normal klasse 
på barnets alderstrin :  sprogundervisning, social tilpasning, 
eventuel bibringelse af faglig viden.
I næste omgang er det ønskeligt med en særlig indsats på stra­
tegiske punkter i undervisningssystemet : barnets overgang fra 
børnehaveklasseundervisning til primærundervisning, fra primær­
til sekundærundervisning og derfra til den egentlige gymnasie­
undervisning, endvidere overgangen fra skoleundervisning til 
erhvervsuddannelse.
Det tredje tilpasningstrin vedrører forholdet skole/familie.
Alt for ofte har forældrene ikke været med til at vælge, hvilken 
undervisning eller uddannelse børnene skal følge, måske fordi 
de ikke har modtaget underretning herom, eller også fordi man 
ikke har kunnet få forbindelse med dem.

-  10 -
Det er den til det enkelte undervisningstrin tilpassede mest 
typiske modtagelses-undervisning,  der har været genstand for 
en analyse :
3.1.1. Førskoleundervisning
Den allerbedste sociale tilpasning og sprogindlæring starter 
i børnehave/børnehaveklassen, som alle indvandrerbørn ikke alene 
bør optages i så tidligt som muligt, men også bør være til stede 
i så regelmæssigt som muligt. Her lærer de helt naturligt under 
kontakten med de andre børn fra værtslandet og pædagogerne det 
sprog, der tales i det modtagende miljø.
Selv i de tilfælde, hvor alle disse børn følger ovennævnte under­
visning, er det imidlertid ønskeligt, at der gives en særlig 
støtteundervisning med sigte særlig på en berigelse af sprog­
strukturerne og ordforrådet. Dette kan ske i form af sproglege 
og deltagelse i små dramatiseringer, der systematisk vil udvikle 
børnene i kognitiv, sproglig og social henseende (Limburg).
Forsøget i Enschede,  hvor marokkanske og tyrkiske hjælpelærere 
bistod pædagogerne, har vist, hvorledes indlæringsevnen og den 
sociale indpasning kan stimuleres gennem tilstedeværelsen af en 
person, der taler børnenes modersmål. Det forhold, at indvandrer­
børnenes modersmål benyttes på stedet, og at deres kultur kommer 
til udtryk i forbindelse med børnehavens normale aktiviteter 
(fortællinger, lege, musik, sange, rytmik) har endvidere medvir­
ket til en bevidstgørelse over for de forskellige elementer i 
undervisningsmiljøet og har haft positiv indvirkning på de ind­
fødte såvel som de indvandrede familier (Marseille, Entschede, 
Lyon).
Hos børn, der ikke taler det samme sprog hjemme som i skolen, 
forekommer det at tale to sprog i en tidlig alder at være et væ­
sentligt led i sprogindlæringen og i udviklingen af intellektu­
elle evner. Forsøgsvirksomheden på dette felt burde udvides, især 
sådanne forsøg, i hvilke man undersøger tosprogethed med udgangs­
punkt i modersmålet.

-  11 -
3.1.2. Primærundervisningen
3.1.2.1. Selv blandt børn, som har modtaget førskoleundervisning fra tre­
årsalderen, har nogle af dem behov for støtteundervisning i sprog 
i de første år på primærtrinnet. A fortiori har udenlandske ele­
ver, som startede i modtagelsesklasser, modtagelsescentre, eller 
som har modtaget anden form for intensiv indlæring, almindelig­
vis behov for støtteundervisning i sprog 2-3 år (Odense).
i
3.1.2.2. Intensiv støtteundervisning i sprog enten som individuel under­
visning eller i små grupper anbefales i områder med ringe ind­
vandring eller i tilfælde, hvor en skole modtager et lille antal 
nyindvandrede udenlandske elever. Det vil være en fordel, hvis 
denne undervisning meddeles af erfarne lærere, og det ugenglige 
timetal skal være af et sådant omfang, at eleverne hurtigt kan 
gøre fremgang. Individuelle skemaer for børnene og for lasrerne
i lighed med, hvad man gennemførte i Odenseprojektet, kan gøre 
det muligt for børnene at følge en del af undervisningen i samt­
lige fag, og gøre det lettere for sepciallærere og faglærere at 
arbejde sammen.
3.1.2.3. I områder med kraftig indvandring tilrådes en forstærkning af
personalet (lærere, pædagogiske rådgivere, lærere i hjemlandets 
sprog) for at klare de vanskeligheder, der altid vil vasre i 
klasser, hvor der ofte er et flertal af udenlandske børn. I øvrigt 
har et samarbejde mellem skolerne og de sociale myndigheder vist 
sig at være af stor betydning ikke blot for de aktiviteter, der 
foregår uden for den egentlige skoletid, og som fremmer den so­
ciale tilpasning, men også for den flid og motivering, som børnene 
udviser i skolen (Marseille).

-  12 -
3.1.2.4. Ansættelsesstop for arbejdskraft (1973/74) har medført en
udpræget tendens hos indvandrere fra lande uden for Fællesska­
bet til på ubestemt tid at forlænge deres ophold i værtslandet. 
Familiesammenføringen fortsætter derfor, og modtagelsen af ny- 
indvandrede er fremdeles et stort problem i flere medlemsstater, 
specielt i Tyskland og Nederlandene. Modtagelsen af politiske 
flygtninge er en opgave, man aldrig bliver færdig med.
Uden hensyn til hvor gammel eleven er, når han ankommer til 
værtslandet, vinder sprogindlæringen ved at være så intensiv 
som mulig. Undtagen i de tilfælde, hvor der påregnes en snarlig 
tilbagevenden til hjemlandet, bør den individuelle modtagelses­
fase, opholdet i modtagelsesklassen eller modtagelsescentret 
ikke være på mere end to skoleår.
At denne metode kan give gode resultater, fremgår klart af den 
praksis, der benyttes i Frankrig og Det forenede Kongerige. 
Leiden- og Enschedeprojekterne samt homogene modtagelsesklasser 
i flere "Lander" i Tyskland viser, at man også kan benytte to­
sproget modtagelsesundervisning med godt resultat.
Koefficienten i modtagelsesklasserne skal være på 10-18 elever, 
for at man kan gennemføre en differentieret, men også individua­
liseret undervisning i værtslandets sprog. Elevens overgang til 
en normal klasse kan ske gradvis. Det fremgår af forsøgene i 
Enschede,  Leiden og Luxembourg,  at man kan gennemføre en gradvis 
og individuel overgang. Odense-projektet er et særdeles godt 
eksempel herpå :  tier indførtes individuelle timeplaner for ele­
verne i modtagelsesklasserne, således at de, afhængigt af udvik­
lingen i deres danskkundskaber,  kunne følge undervisningen i 
dette eller hint fag, som foregik på dansk. Overgangen til den 
normale klasse foregik således gradvis, uden at eleverne af den 
grund helt skulle undvære den støtteundervisning, de fik i mod­
tagelsesklassen.

-  13 -
3.1.3. Sekundærundervisningen
Selv om de forsøg, som foregår i denne sektor (pilotforsøg i 
Belgien, Berlin, Neder1andene og Danmark med særlig vægt på 
undervisning i modersmål og på tværkulturel undervisning),  og 
som koordineres af Kommissionen, kun har været i gang i kort 
tid, har det ikke desto mindre været muligt at foretage en ana­
lyse af situationen i medlemslandene, at indkredse metoder, 
der eventuelt kan benyttes andre steder, og at identificere de 
mest presserende behov.
3.1.3.1. For så vidt angår nyindvandrede udenlandske elever i 12-årsal- 
deren og opefter med gode skolekundskaber fra hjemlandet synes 
en meget intensiv undervisning i værtslandets sprog at være den 
mest passende metode til at sætte dem i stand til at fortsætte 
deres skoleuddannelse i de fag, de måtte vælge.
Modtagelsen af nyindvandrede udenlandske elever i 15-16-årsalderen 
med utilstrækkelige skolekundskaber er et langt mere vanskeligt 
og kostbart anliggende. I Tyskland har et forsøg med intensiv 
indlæring af værtslandets sprog i sammenhæng med erhvervsrettet 
undervisning givet gode resultater.
3.1.3.2. Adgangen til sekundær-undervisningen,  overgangen fra den grund­
læggende undervisning til de forskellige linjer inden for den 
øverste del af sekundærundervisningen samt overgangen til er- 
hvervsundervisning er meget vigtige faser i indvandrerbarnets 
skolegang. Alt for ofte er man af den opfattelse, at sproglig 
utilstrækkelighed er en uoverstigelig hindring. Begavede og mo­
tiverede børn orienteres således mod de letteste erhvervsuddan­
nelser. Hvis alle virkelig skal have lige muligheder, må der

-  14 -
gøres en meget stor indsats, dels når indvandrerbørnene 
starter på sekundærtrinnet, hvor de skal have supplerende 
undervisning, for at deres skolekundskaber kan bringes på 
niveau med de indfødte børns, dels inden for uddannelses- og 
erhvervsvejledning. Det bedste er individuel vejledning af 
elever, der har vanskeligheder. I øvrigt kunne et års erhvervs­
orienteret undervisning på fuld tid bane vejen for en forsvar­
lig erhvervsuddannelse af unge udlændinge med utilstrækkelige 
skolekundskaber.
«
3.1.3.3. Sigtet med de direkte og intensive sprogundervisningsmetoder 
er først en passiv og derefter en aktiv mundtlig kommunikation. 
Når de udenlandske elever er kommet over i de normale klasser, 
sker det tit, at lærerne overvurderer deres sproglige færdig­
heder. Selv om eleven har relativt let ved at kommunikere mundt­
ligt på hverdagssproget, kan han have meget vanskeligt ved at 
leve op til den sprogbrug, skolen kræver, specielt inden for fag, 
der forudsætter en særlig sprogbrug. Endelig kan de lærebøger, 
der benyttes, være ham komplet uforståelige.
Disse to problemer, nemlig overgangen fra mundtligt til skrift­
ligt sprog og dernæst overgangen til det formelle og abstrakte 
sprog, som benyttes i skolen, er ikke specielt karakteristiske 
for indvandrerbørn, men det er hos dem, de kan antage virkelige 
dimensioner. Der er katastrofal mangel på sprogundervisnings­
metoder med sigte på at afhjælpe netop disse vanskeligheder.
Når de engang foreligger, kan de også være til stor nytte for 
visse indfødte elevgrupper, nemlig elever, der taler dialekt 
eller et regionalt sprog.
3.1.3.4. En for hurtig overgang til arbejdslivet efter den skolepligtige 
alder vil forblive et svært handicap for den unge indvandrer i 
forbindelse med hans sociale opstigning. Familierne har ofte 
svært ved at forstå betydningen og varigheden af en erhvervsud­

-  15 -
dannelse i et industrisamfund. Skoler, uddannelses- og 
erhvervsvejledningsorganer, instanser, der yder social bistand 
til indvandrerne, fagforeninger og indvandrersammenslutninger 
bør opmuntres til at samarbejde med sigte på en bedre oriente­
ring af familierne om målene med og vigtigheden af erhvervsud­
dannelsen.
3.2. Undervisning i hjemlandets sprog
Alle de forsøg, der er blevet gennemført med undervisning i 
hjemlandets sprog og kultur, har vist, at denne undervisning 
kan medvirke væsentligt til opbygningen af indvandrerbørnenes 
kulturelle og sproglige identitet og til en positiv selvopfat­
telse. Indlæringen af modersmålet - med skolens hjælp og ikke 
mod dens vilje - forstærker børnenes evne til at tilpasse sig 
det modtagende samfunds strukturer, uden at de af den grund 
skal give afkald på deres kulturelle og sproglige særpræg. Den­
ne indlæring kan endvidere få positiv indflydelse på begrebs­
dannelsen og tilegnelsen af værtslandets sprog. For så vidt som 
denne indlæring i sidste instans også sætter børnene i stand 
til at være sig deres særlige kulturelle baggrund bevidst som 
en naturlig del af deres personlige identitet, bliver de på den­
ne måde bedre i stand til at orientere sig og gøre sig gældende 
i et mere eller mindre fremmed miljø. I psykisk henseende vil 
denne indlæringsform også betyde en udvikling af evnen til at 
klare vanskelighederne i forbindelse med en eventuel gentilpas­
ning til hjemlandets skolesystem og sociale strukturer.
Hovedformålet vil dog på lang sigt være, at denne undervisning 
indgår som en naturlig del - uden at der skal skeles til en så­
kaldt nyttevirkning - af den skoleuddannelse, som børn af vandren­
de arbejdstagere får. En vis tid fremover vil en udvikling af 
undervisningsprogrammer og en tilpasning af timeplaner til under­
visning på primærtrinnet

-  16 -
fortsat være en meget vigtig opgave. Man bør i denne forbindelse 
bl.a. tage spørgsmålet om timetallet, der anvendes til undervis­
ningen i hjemlandets sprog og kultur, op til fornyet overvejelse.
En anerkendelse af denne undervisnings egen værdi og ikke blot 
den indre sammenhæng, der er i de pædagogiske metoder, den er 
et udtryk for, forudsætter overalt i undervisningsforløbet en 
tilpasning dertil af målene for, indholdet i og formidlingen af 
fremmedsprogsundervisningen.
3.2.1. Når der er etableret et passende samarbejde mellem de normale 
klasser og de klasser, hvor der meddeles undervisning i hjemlan­
dets sprog (Limburg,  Marseille), kan det program, som modtagel­
sesskolen har lagt, ikke alene overholdes i fuldt omfang, men 
endog uddybes. Forsøget i Limburg er særdeles lærerigt i denne 
henseende. Frem for alt har dette forsøg vist den pædagogiske 
virkning af et snævert samarbejde inden for rammerne af det nor­
male undervisningsprogram mellem klasselærerne for de nationale 
klasser og de udenlandske lærere. I øvrigt kan en koordinering 
mellem undervisningen i hjemlandets sprog og tværkulturelle ak­
tiviteter føre til, at man kan medtage nye områder inden for 
orienteringsundervisningen (Paris, Marseille).
3.2.2. Denne koordinering kan ikke gennemføres i praksis, hvis betin­
gelserne for et effektivt samarbejde mellem indfødte og udenland­
ske lærere om indholdet i den daglige undervisning,  og om hvor­
ledes denne skal meddeles, ikke er til stede. På trods af de 
store forskelle inden for de kompetenceområder, som i de forskel­
lige lande er tillagt skolelederne, fremgår det af samtlige pi­
lotprojekter, at skolelederne spiller en afgørende rolle for 
samarbejdet mellem alle de deltagende indfødte og udenlandske 
lærere. Imidlertid må det ikke forventes, at skolelederne alene 
kan overkomme det umulige. Den tid, der skal bruges til bl.a. af­
holdelse af samrådsmøder, må naturligt indgå i lærernes faglige

-  17 -
forpligtelser. Endvidere må de myndigheder, der er ansvarlige 
for rekruttering og ansættelse af udenlandske lærere, være sær­
lig omhyggelige med at kontrollere, at disse læreres uddannelse, 
motivering og evne til at integrere sig blandt modtagelseslandets 
lærere er på højde med undervisningskravene.
Når først dette samarbejde har vist, at det kan holde, vil man 
også nemt kunne løse problemerne med en tilpasning af timepla­
nerne, som ofte benyttes som "bevis" på, at integreret undervis­
ning i hjemlandets sprog og kultur ikke kan lade sig gøre. Når 
de involverede parter ikke søger at komme uden om eventuelle mis­
forståelser, vil samarbejdet mellem klasselærerne og lærerne i 
hjemlandets sprog og kultur i praksis give sig udtryk i en be­
rigelse af tilværelsen i skolen både for eleverne og lærerne 
(f.eks. :  Paris, skolerne i rue Hamelin og Villejuif; Enschede,  
Europaschool; belgisk Limburg).
Hvis nogle af de lærere, der meddeler den almindelige undervis­
ning, tilhører et sprogligt mindretal, kan det være hensigtsmæs­
sigt, at disse får til opgave at undervise i hjemlandets sprog. 
Dette er endnu sjældent, og lærerne er ikke altid i besiddelse 
af de særlige kvalifikationer, som denne 'undervisning kræver.
Det er imidlertid oplagt, at i sådanne tilfælde vil betingelser­
ne for samarbejde være særdeles gunstige. Forsøg i denne ret­
ning foregår i nogle britiske skoler og på en mere systematisk 
måde i Nederlandene; der bør opmuntres til yderligere forsøg af 
denne art.
Schools Council har valgt et forsøg, hvis originalitet består i 
et sådant samarbejde inden for en produktion og anvendelse af 
pædagogisk materiale. Det er herigennem lykkedes at fremme sam­
arbejdet mellem skolerne og medborgerhusene (community centres) 
af hvilke der findes mange i Det forenede Kongerige.

-  18 -
3.2.3. Den kontinuitet, der bør findes mellem den undervisning i 
hjemlandets sprog og kultur, som meddeles på primærtrinnett  
og den tilsvarende undervisning på sekundærtrinnet,  skaber pro­
blemer overalt, hvor der i pilotprojekterne indgår elever, der 
har modtaget denne form for undervisning i hele primærforløbet. 
I øjeblikket benytter man sig af ad hoc-løsninger. I visse til­
fælde har man draget nytte af eksisterende kurser (Villejuif, 
italienske elever i Bedford);  andre steder er pilotforsøgene i 
gang (Belgien). Det ideelle ville være, at indvandrernes sprog 
fik status som første eller andet fremmedsprog, således som det 
allerede er tilfældet i flere Lander i Forbundsrepublikken 
Tyskland.
På lang sigt er det særdeles ønskeligt, at indvandrernes sprog 
far samme status som de øvrige basisfag i sekundærundervisnin­
gen. I en undervisningsmæssig sammenhæng må man nå til en aner­
kendelse af disse sprogs iboende kulturelle værdi. Kun en fuld­
stændig beherskelse af modersmålet er ensbetydende med, at dette 
sprog kan medvirke til at give den pågældende bedre chancer på 
arbejdsmarkedet i såvel værtslandet som hjemlandet.
Sekundærundervisningen i hjemlandets sprog kan gennemføres af 
udenlandske lærere med de fornødne kvalifikationer til at under­
vise i sekundærklasser i værtslandet. Dette er tilfælde i tyske 
Lander, hvor indvandrernes sprog har status som første eller 
andet fremmedsprog.

-  19 -
3.2.4. Den metode, der benyttes til vindervisningen i hjemlandets 
sprog (ofte drejer det sig om et såkaldt rigssprog, der er for­
skelligt fra den dialekt, familien taler), kan ikke være den 
samme som den, der benyttes i hjemlandet. Indvandrerbarnets 
sproglige, sociale og kulturelle miljø er helt forskelligt fra 
det miljø, hvori et barn lærer sit nationale sprog i sit hjem­
land. I såvel hjemlandet som værtslandet bør man samtidig frem­
me arbejdet, der i øvrigt endnu er langt fra sin afslutning, 
med udformningen af denne nye undervisningsmetode (Enciclopedia,  
Berlin,  Schools Council).
Men det modtagende samfund rummer mange sprog og kulturer, og 
indvandrerbarnet vil som individ betragtet fortsat være stærkt 
præget af to sprog og to kulturer. Heraf følger, at sigtet med 
undervisningen vinder således ved, at der heri tages hensyn til 
barnets dagligdag i skolen, i det modtagende miljø og i hjemmet, 
hvor de to sprog og kulturer kommer til udtryk. Endelig må man 
ved tilrettelæggelsen af undervisningen ikke glemme den indvirk­
ning, som værtslandets og hjemlandets sprog har på hinanden 
(Schools Council).
3.2.5. I områder med ringe immigration,  eller hvor fremmede kulturer 
kun er meget svagt repræsenteret, giver en integreret undervis­
ning i sprog og kultur oplagte problemer. Man har med mere eller 
mindre held forsøgt forskellige metoder :
- udenlandske lærere underviser på flere skoler :
det pædagogiske samarbejde frembyder vanskeligheder;
- de ugentlige undervisningstimer koncentreres til en enkelt
formiddag eller eftermiddag :  en sprogundervisning i tre

-  20 -
i træk far ikke samme virkning, som hvis de er fordelt over 
hele ugen.
- flere aldersgrupper eller andre former for grupper undervises 
samlet .  det arbejde, som udføres af lærerne,  er meget kræven­
de.
3.2.6.Disse forskellige metoder, som undertiden kombineres, synes un­
der alle omstændigheder at være mere effektive end undervisning 
uden for den egentlige skoletid,  som foregår om aftenen eller 
om eftermiddagen eller på fridage.
Hvis ikke forældrene og eleverne er stærkt motiverede, må det 
konstateres, at den undervisning, der gives uden for den egent­
lige skoletid,  kun følges uregelmæssigt. Sene undervisningstimer,  
besværlige transportmuligheder og manglende mulighed for leg 
eller anden afkobling fremkalder træthed og ligegyldighed til 
skade for undervisningen i sin helhed. I visse situationer, som 
nøje må defineres, er der imidlertid ingen andre muligheder end 
denne form for undervisning. De nationale eller lokale myndig­
heder vil således på en lang række områder kunne yde effektiv 
støtte til de instanser, der tilrettelægger undervisningen, det 
være sig hjemlandenes ambassader eller konsulater eller sammen­
slutninger af minoriteter fra disse lande. Specielt i sidstnævn­
te tilfælde vil klare pædagogiske argumenter samt en anerkendel­
se af disse sammenslutningers vilje til at bevare deres sprog og 
kultur gøre det stærkt berettiget, at værtslandets myndigheder 
yder pædagogisk og materiel støtte.

-  21 -
3.3. Tværkulturel undervisning
Den udvikling, der i de seneste år sideløbende har fundet sted 
inden for modtagelsespædagogikken og undervisningen i hjemlan­
dets sprog og kultur synes - ikke på trods af de opnåede resul­
tater, men på grund heraf og gennem dem - at vise, at disse to 
hjørnesten i indvandrerbørns skolegang med størst fordel og mest 
effektivt kan samles under ét i en tværkulturel undervisning.En 
modtagelsespædagogik,  der er virkelig åben for kulturelle for­
skelle, og en fuldt integreret modersmålsundervisning forudsæt­
ter nemlig, at lærere og børn i værtslandet viser forståelse for 
indvandrernes forskellige kulturer, og at de lærer at udnytte 
disse som kilde til berigelse. Den tværkulturelle undervisning 
er således den mest avancerede form for pædagogik, idet den ikke 
blot respekterer kulturelle særegenheder, men samtidig også 
søger at overskride pædagogiske og institutionelle grænser med 
det formål, ikke udelukkende at skabe en forøget mængde viden, 
men snarere at indføre metoder, der fremmer gensidig forståelse 
af de pågældende kulturer. Dette er grunden til, at den tværkul­
turelle undervisning, der spiller en rolle i modtagelsesklasser 
og modersmålsklasser, først og fremmest er af betydning for 
skolens normalklasser, hvor den påvirker samtlige elever gennem 
undervisningssproget.
3.3.1. I en undervisning, der omfatter tværkulturelle aspekter, indgår 
en anerkendelse af det forhold, at de forskellige kulturer eksi­
sterer side om side i samfundet, og at dette opfattes som en 
kilde til gensidig berigelse samt individuel og social udfoldel­
se (Europarådet, Rådet for kulturelt Samarbejde (CDCC),  gruppe 7).

-  22 -
Det er helt klart, at den massive tilstedeværelse af elever med 
fremmede sprog og kulturer bevirker en ændring i skolemiljøet, 
hvilket kan give anledning til problemer, som skolen må påtage 
sig at løse. Det er velkendt, at sådanne ændringer ikke finder 
sted uden bratte overgange, misopfattelser og frygt fra begge 
sider. Den tværkulturelle undervisning, således som den define­
res hér, er et af de pædagogiske værktøjer, der allerede fra 
skolealderen vil kunne fjerne de misforståelser og fordomme, 
som findes mellem etniske grupper, og vil kunne bekæmpe tenden­
serne til fremmedhad og racisme.
På skolerne manifesterer den tværkulturelle situation sig på 
tre måder. Den første er en ren konstatering :  mellem 10 og 20%, 
ja somme tider helt op til 80% af eleverne repræsenterer andre 
kulturer end den kultur, der findes i det pågældende område i 
værtslandet, hvorfor lærere og elever motiveres til at være op­
mærksomme på denne forskelligartethed. Den anden afspejler gen­
sidig forståelse :  indfødte og indvandrere lærer at acceptere og 
respektere de indbyrdes forskelle. Den tredje og mest positive 
er den gensidige berigelse, hvormed de forskellige kulturer bi­
drager til erhvervelsen af ny viden og nye færdigheder.
3.3.2. Fællesundervisning af elever fra modtagelsesklasser og normal­
klasser i nogle timer om ugen indgår i de fleste værtslandes 
undervisningsplaner. Æstetiske og manuelle aktiviteter giver 
nemlig talrige muligheder for, at der kan skabes kontakt og fin­
de en frugtbar udveksling af synspunkter sted mellem indfødte og 
udenlandske elever, selv om sidstnævnte gruppe måske kun i util­
strækkelig grad behersker værtslandets sprog.
Forsøget i Enschede viser, at sådanne fællesaktiviteter er nyt­
tige både for indfødte og for udenlandske børn. Endvidere er be­
tingelsen for, at et sådant forsøg kan lykkes, at der foregår 
et samarbejde mellem udenlandske og indfødte lærere.

-  23 -
3.3.3. En effektiv koordinering af undervisningen i hjemlandets sprog 
og kultur og undervisningen i normalklasserne er en af de værdi­
fulde metoder, der kan anvendes i den tværkulturelle undervis­
ning. Den omstændighed, at der på selve skolen findes andre sprog, 
øger de indfødte børns opfattelse af disses betydning og afmysti­
ficerer indlæringsvanskelighederne i fremmedsprog; endvidere vil 
dette forhold bevirke, at indvandrerbørnenes tvesprogethed be­
tragtes som en force snarere end somen årsag til "vanskeligheder".
Det er vigtigt, at man i forbindelse med koordineringen af under­
visningens indhold overholder gensidighedsprincippet;  den vil 
da resultere i, at man i normalklasserne vil tage hensyn til ind­
vandrerbørnenes forskellige kulturer, hvilket automatisk vil be­
virke, at elevernes skolemæssige færdigheder vil komme til at om­
fatte de etniske gruppers kulturer, der findes på den pågældende 
skole (Paris).
Alle de nye elementer, som indvandrerelever og deres familier 
bringer med sig (kultur, musik, formning, malerkunst, sang, geo­
grafi ,  historie, økonomi .....) udgør et berigende led i skole­
li
vet, hvis muligheder langt fra er blevet tilstrækkelig udfor­
sket (Marseille, Limburg,  Enschede, Schools Council,  musikprojek- 
tet). En grundigere udforskning af disse muligheder vil kunne be­
virke, at der indføres et tværkulturelt element i værtslandets 
undervisningsplaner, som de indfødte børn ligeledes kunne have 
varig gavn af. Dette ville endvidere imødekomme et stadigt sti­
gende behov for modernisering af undervisningsplanerne, som de 
mange udvekslinger og forbindelser på tværs af landegrænserne har 
medført.
3.3.4. Den pædagogiske udnyttelse af den sproglige mangfoldighed,  som 
man er i færd med at undersøge gennem London-projekterne (LINC, 
Schools Council) er en lovende metode, ved hjælp af hvilken en 
sådan mangfoldighed kan accepteres som noget normalt og værdifuldt.

-  24 -
Gennem konkrete overvejelser over sprogets sociale funktioner 
vil denne form for pædagogik være velegnet til, at indvandrer- 
foørn og indfødte børn, der taler dialekter eller regionale sprog, 
vil blive bestyrket i opfattelsen af deres sprogs og kulturers 
betydning. På mellemlang sigt vil dette kunne bidrage til at gøre 
det lettere for lærerne at acceptere, at undervisning i hjemlan­
dets sprog og kultur skal være en integrerende del af undervis­
ningsplanen, og at den fuldt ud kan gennemføres med et pædagogisk 
udbytte.
3.3.5. Med henblik på at gøre det lettere at skabe kontakter og fremme 
samkvemmet mellem den indfødte og udenlandske skoepopulation 
vil man i den tværkultureile undervisning ganske naturligt be­
stræbe sig for at involvere personer og instanser uden for skolen. 
Ved at lade især udenlandske forældre få adgang til skolen og ved 
at gøre skolen åben for det omgivende miljø samt ved at samarbej­
de med sociale og kulturelle organer og med invandrer- og befolk­
ningssammenslutninger vil det tværkulturelle miljø gradvis sætte 
sit præg på de sociale, erhvervsmæssige og kulturelle relationer 
mellem de forskellige samfundsgrupper i det pågældende område.
Det er kun fordele, skolen vil kunne drage af en sådan åben hold­
ning over for den virkelighed, som målgrupperne i befolkningen 
lever i til daglig, uden at det vil bringe indlæringen af de 
grundlæggende skolemæssige færdigheder i fare (Marseille,  Frais 
Vallon; Europarådet).
4. Undervisningsmidler og læreruddannelse
Det er kun muligt at gennemføre vellykkede forsøg i skolerne, 
hvis man samtidig udarbejder og fremstiller undervisningsmidler, 
der er tilpasset indvandrernes situation, og endvidere bestræber 
sig kraftigt for at sikre lærerne den nødvendige uddannelse.

-  25 -
4.1. Udarbejdelse og udsendelse af undervisningsmidler
Inden for næsten samtlige områder, der omfatter undervisning 
af indvandrerbørn, kan man konstatere, at der hersker mangel på 
brugbare undervisningsmidler. Selv om denne mangel delvis skyl­
des, at dette marked i kraft af dets ringe størrelse ikke er sær­
lig tiltrækkende for kommercielle forlag, bør medlemsstaternes 
regeringer så meget mere bestræbe sig for at fremme, ja ligefrem 
støtte udviklingen af sådanne undervisningsmidler.
Samarbejdet mellem værtslandet og hjemlandet, der er af særlig 
betydning i forbindelse med udarbejdelsen og fremstillingen af 
undervisningsmidler i hjemlandets sprog og kultur, er først for 
nylig begyndt. Det vil være nødvendigt at gøre sig yderligere 
anstrengelser for at sikre, at en sådan undervisning kan opnå 
alle involverede parters fulde tilslutning.
Ved fremstillingen af undervisningsmidler, der specielt er be­
regnet for indvandrerbørn, er det vigtigt, at der mere end tidli­
gere tages hensyn til den tværkultureile dimension, og på samme 
måde forholder det sig med de materialer og lærebøger, der frem­
stilles med henblik på undervisningen i normalklasser. Indvandre­
re og deres familier er blevet et fast træk i samfundslivet i de 
forskellige lande, og man bør derfor ikke længere forbigå dette 
i tavshed i skolebøgerne.
4.1.1. I Frankrig, Det forenede Kongerige og Tyskland findes der i dag 
et forholdsvis stort udvalg af undervisningsmidler, der er bereg­
net for fremmedsprogsundervisning af børn og unge i disse lande.
I Nederlandene, i den nederlandsksprogede del af Belgien samt i 
Italien har man først for nylig fået erfaring med en sådan under­
visning. I Danmark og Grækenland er de første forsøg i gang.

-  26 -
I de tilfælde, hvor der er tale om sprog, som har stor udbre­
delse, er disse undervisningsmidler som oftest blevet udarbejdet 
i forbindelse med undervisningen i disse sprog, nærmere betegnet 
i udlandet, og med en forholdsvis privilegeret målgruppe som 
modtagere. Man er for øjeblikket i gang med at bearbejde disse 
undervisningsmidler, således at de er bedre tilpasset indvandrer­
børnenes behov.
En række problemer mangler endnu at blive løst overalt, f.eks. 
simultanindlæring på begyndertrinnet af værtslandets og hjemlan­
dets sprog, samt overgangen fra talesprog til skriftsprog i under­
visningen. De undervisningsmidler, der er blevet fremstillet i 
forbindelse med projektet i Odense,  er et væsentligt led i be­
stræbelserne for at finde frem til metoder til samtidig indføring 
af nyankomne indvandrerbørn i værtslandets sprog og kultur. Disse 
undervisningsmidler kan i så henseende betragtes som mønstergyldige.
4.1.2. Langt større er behovet for undervisningsmidler til modersmåls­
undervisning under indvandrerforhold. Pilotforsøgene under ledelse 
af Istituto delle Enciclopedia Italiana, det græske undervisnings­
ministerium ,  Schools Council og Berlins Senator fur Schulwesen, 
Jugend und Sport med henblik på at udarbejde lærebøger og didak­
tiske hjælpemidler til sprogundervisning i italiensk, græsk, ben­
galsk og tyrkisk er de første forsøg inden for dette område. Det 
er nu muligt at drage visse konklusioner, der bør tages i betragt­
ning ved planlægningen af den fremtidige udvikling. Der er blevet 
gjort bestræbelser for at opfylde de krav, som den tværkulturelle 
undervisning stiller, gennem en fastlæggelse af undervisningsmid­
lernes. .Indhold (Enciclopedia). De forsøg, der tager udgangspunkt 
i de virkelige forhold i forbindelse med indvandringen, fortjener 
særlig opmærksomhed (Schools Council). Udviklingen af fleksible 
undervisningsmidler,  der tilgodeser en differentieret undervisning, 
gør det muligt for læreren at imødekomme den enkelte elevs behov 
(Schools Council). Tilvejebringelse af gunstige institutionelle 
forhold samtidig med fremstilling af materiale til undervisnings­
brug i modersmålet øger mulighederne for, at dette materiale vil 
kunne blive anvendt bedst muligt (Berlin).

-  27 -
Der mangler endnu at blive gjort et betydeligt arbejde, som 
bl.a. omfatter :
- udarbejdelse af bøger på andre modersmål;
- fremstilling af undervisningsmidler, der kan benyttes på de 
forskellige niveauer og i de forskellige grene af undervis­
ningssystemerne ,
- tilpasning af undervisningsmidlerne til de yderst forskellig­
artede forhold, som gælder for modersmålsundervisningen,  både 
med hensyn til det antal timer/uger, der er til rådighed, og 
med hensyn til elevernes forskellige forudsætninger og viden.
Der skal endelig understreges, at selv om lasrerne får stillet 
mere velegnede undervisningsmidler til rådighed, vil dette på 
ingen måde kunne erstatte en grundig efteruddannelse. Det er 
tværtimod velkendt, at uddannelsesbehovet vokser i takt med for­
bedringen af undervisningsmidlerne.
4.1.3. Elever og lærere er ligeledes meget dårligt stillede, for så 
vidt angår de mange områder, der henhører under den supplerende 
undervisning og støtte undervisningen. Nødvendigheden af at gen­
nemføre en systematisk støtteundervisning i forbindelse med ind­
læringen af værtslandets sprog er et forhold, der er velkendt 
af alle skolemyndigheder, men støtteundervisningslærerne må ofte 
nøjes med at improvisere i denne undervisning. Ved den supple­
rende undervisning i andre fag, som f.eks. matematik, naturviden­
skab, historie, geografi, økonomi osv., burde man ligeledes tage 
hensyn til indvandrerelevernes særlige behov.
4.1.4.Den tværkulturelle undervisning er en pædagogisk valgmulighed 
af forholdsvis ny dato, hvor fremstillingen af undervisningsmid- 
begrænset og derfor ikke særlig udbredt, selv om visse af 
dem er af høj kvalitet (Paris,  Marseille). Det er derfor af

28
allerstørst betydning, at der foregår en udveksling af er­
faringer og undervisningsmaterialer mellem alle de personer, 
der undersøger og formidler kendskabet til den tværkulturelle 
undervisning i de traditionelle fag, og at der udarbejdes nye 
undervisningsprogrammer og undervisningsmidler.
4.2. Læreruddannelse
Enhver undervisningsreform kræver indgreb i læreruddannelsen.
Den store tilgang af indvandrerbørn til Fællesskabets skoler 
har således helt naturligt udløst en revision og en tilpasning 
af uddannelsesprogrammerne for lærernes grunduddannelse, sup­
plerende uddannelse og efteruddannelse.
4.2.1. Lærernes grunduddannelse
4.2.1.1. I de fleste medlemsstater er man for øjeblikket i gang med at 
oprette en grunduddannelse i pædagogisk skolearbejde med ind­
vandrerbørn. Den er i de fleste tilfælde frivillig, i enkelte 
tilfælde obligatorisk (i visse Länder i Tyskland), formålet med 
uddannelsen er dels at give lærerne en generel indføring i ind­
vandrerbørns pædagogiske og sociale problemer og at give dem pæ­
dagogisk viden om et multikulturelt miljø, dels at give dem mu­
lighed for at specialisere sig i dette emne (Tyskland, Det for­
enede Kongerige : "tysk, engelsk for udlændinge").
Uddannelsesmoduler, der haf til formål at give en generel indfø­
ring i indvandrerbørns undervisningsmæssige behov, kan forholds­
vis let integreres i grunduddannelsen af alle lærere i værtslan­
dene.
I de tilfælde, hvor man arbejder henimod en specialisering,  har 
man valgt at prioritere følgende emner i undervisningen :

- 29 -
- værtslandssprogets didaktik med henblik på indvandreres for­
hold og med særlig vægt på behovene i praksis;
- dybtgående socio-kulturel information om de forskellige hjem­
lande samt om indvandringens årsager og virkninger;
- det faglige indhold af den tværkulturelle undervisning samt 
den hermed forbundne undervisningsmetodik med særlig vægt på 
samarbejdet mellem indfødte og udenlandske lærere ("team teach- 
ing";
- mulighed for at give de studerende en grundig indføring i et 
af indvandrernes modersmål, med særligt henblik på at opfylde 
behovet for kommunikation i klassen og med familierne.
4.2.2. Lærernes efteruddannelse
4.2.2.1. Efteruddannelsen skal i begyndelsen tilbydes erfarne lærere, der 
arbejder i skoler, hvor en stor del af eleverne er indvandrerbørn, 
således at de herigennem kan skaffe sig en større indsigt i ind­
vandrerfamiliernes sociale forhold samt i deres hjemlands kultur 
og samfundsforhold, hvorefter følger en indføring i modtagelses­
undervisningsteknik og tværkulturel undervisningsteknik (Bruxelles, 
Ministère de 1'éducation nationale).
De emner, som behandles under den mere avancerede efteruddannelse, 
ligger således tæt op ad de emner, der allerede er blevet nævnt i 
forbindelse med den specialiserede grunduddannelse. ALFA-gruppens 
arbejde har vist, at der nødvendigvis må bestå en snæver sammen­
hæng mellem indholdet i grunduddannelsen og i efteruddannelsen.

- 30 -
4.2.2.2. Pilotforsøget i Nordrhein-Westphalen.for italienske og græske 
lærere har klarlagt, hvor værdifuldt og effektivt et snævert 
samarbejde mellem værtslandets uddannelsesinstitutioner og 
konsulaternes pædagogiske afdelinger kan være, når formålet er 
at forbedre undervisningseffektiviteten hos de udenlandske læ­
rere, der underviser i modtagelsesklasser eller i klasser, i 
hvilke der undervises i hjemlandets modersmål og kultur.
4.2.2.3. Gennem iværksættelsen af et pilotforsøg har det franske under- 
visningsministerium ydet et væsentligt bidrag til en efteruddan­
nelse, der er fælles for indfødte og udenlandske lærere. Den fæl­
les efteruddannelse har haft to hovedformål :  at fremme samarbej­
det mellem lærerne og at indføre tværkulturelle elementer i selve 
læreruddannelsen.
De instanser, der er medvirkende til gennemførelsen af en sådan 
uddannelse, som bygger på fællesskab og samarbejde, er på den ene 
side hjemlandenes konsulatafdelinger for skoletilsyn og på den 
anden side efteruddannelsesinstitutionerne samt modtagerlandenes 
institutioner for tilsyn og pædagogisk vejledning (CEFISEM i 
Frankrig, Begeleidings- en consultatiediensten i Nederlandene, 
Teachers1  centers i England,  kommunale pædagogiske centre ____).
4.
2.2.4. Overalt, hvor efteruddannelseskurser har været tilrettelagt i 
stor målestok, har mangelen på kvalificerede og erfarne lærere 
været tydelig. Dette er en af de konsekvenser, der følger af den 
omstændighed, at opgaven med at uddanne lærere, som kan modtage 
indvandrerbørn, indtil nu har været overladt til et forholdsvis 
beskedent antal specialister. For øvrigt bør man ligeledes for-

- 31 -
-berede lærere fra forskellige skolediscipliner på både at tage 
hensyn til indvandrerbørns undervisningsmæssige behov og til 
skole- og samfundsmiljøets multikulturelle karakter.
Man bør således supplere planerne for efteruddannelse med planer 
for supplerende uddannelse, der skal være åben både for nybagte 
kandidater og for erfarne lærere. En supplerende uddannelse på 
højt niveau bør især tilbydes sidstnævnte gruppe, således at man 
fra deres rækker kan skaffe pædagogiske konsulenter og efterud­
dannelsesledere.
En sådan uddannelse vil i en vis tid fremover uden tvivl være 
den bedste form for uddannelse af speciallærere,  der på skolerne 
kan virke som formidlere af den pædagogiske tilpasning og kultu­
relle nytænkning.
4.2.2.5. Inden for efteruddannelsen bør der ligeledes tilrettelægges
fællesmøder for børnehaveklasselærere, lærere på primær- og se­
kundærtrinnet, lærere ved erhvervsskoler, skolevejledere og skole­
psykologer, erhvervsvejledere og socialrådgivere, hvorved man kan 
fremme udvekslingen af erfaringer og sikre en fælles holdning 
blandt alle de parter, der beskæftiger sig med elevernes skole­
gang og deres familiers sociale forhold, uden at man herved for­
sømmer at give dette specialiserede personale den særlige uddan­
nelse, som er nødvendig (ALFA, CREDIF).

- 32 -
4.2.3. Uddannelse af udenlandske lærere
4.2.3.1. De lærere, der ønsker at undervise indvandrere, bør i forbindel­
se med deres grunduddannelse gennemgå en grundig uddannelse i 
det fremtidige værtslands sprog. Værtslandet bør på sin side 
tilbyde udenlandske lærere muligheden for at udvide deres færdig­
heder i værtslandets sprog og isser i den sprogbrug, der anvendes 
inden for skoleverdenen og pædagogikken.
Gennem det forsøg, der har været gjort i Landau,  har man prøvet 
at fastlægge indholdet af en supplerende uddannelse, hvorved en 
udenlandsk lærer uden store vanskeligheder kunne integreres i et 
pædagogisk team i værtslandet. Formålet med en sådan uddannelse 
er at gøre læreren bekendt dels med skolesystemet og undervisnings­
metoderne i værtslandet, dels med indvandrerbørns særlige vanske­
ligheder og at give en generel orientering om de socio-kulturelle 
problemer, der opstår som følge af indvandringen. I forbindelse 
med den supplerende uddannelse spiller modersmåldidaktikken ,  så­
ledes som den praktiseres i et fremmed miljø, en meget væsentlig 
rolle. Forsøget i Landau har vist, at i det mindste en del af den 
supplerende uddannelse med fordel kan tilrettelægges i værtslandet 
i samarbejde med hjemlandet.
4.2.3.2. Gennemførelsen af princippet om fælles uddannelse for udenlandske 
og indfødte lærere kræver, at de udenlandske lærere får adgang 
til en supplerende uddannelse. I en sådan form for uddannelse 
bør en del af undervisningsprogrammet uden tvivl gennemføres se­
parat, for at man kan imødekomme særlige behov. Herigennem vil 
man kunne udjævne eventuelle forskelle i grunduddannelsen og ud­
dybe modersmålsdidaktikken for indvandrere. Basisfagene i den 
supplerende uddannelse bør imidlertid have et sådant omfang, at 
det bliver muligt at udstede eksamensbeviser, som anerkendes både 
af værtslandene og hjemlandene.

- 33 -
4.2.3.3. På lang sigt kunne man skabe sådanne betingelser for de uden­
landske lærere, at de af dem, der ønskede at forlænge deres op­
hold i værtslandet ud over den normale frist, kunne opnå en 
faglig status,  der svarer til den, som de indfødte lærere har. I 
de tilfælde, hvor myndighederne i værtslandet selv ansætter og 
fører tilsyn med de udenlandske lærere,  ville en sådan fremgangs­
måde være mulig, således som det fremgår af tilfælde fra Neder­
landene og Tyskland. I andre tilfælde kunne man fjerne de juri­
diske og administrative hindringer herfor gennem et samarbejde 
mellem hjemlandet og værtslandet.
4.2.3.4. Man bør endvidere fremme integrationen af 2. generations-indvan­
drere i værtslandets lærerkorps gennem en normal grunduddannelse. 
De engelske "ACCESS-courses",  der har til formål at bibringe unge 
indvandrere de nødvendige kvalifikationer for at kunne påbegynde 
en læreruddannelse, er de første skridt i den retning. Det skal 
endvidere nævnes, at i flere delstater (Lander) i Tyskland har
2. generations-indvandrere adgang til praktikkurser efter den 
første statskontrollerede eksamen.
5. Samarbejdet mellem undervisningsmyndighederne i værts-
og hjemlandene
5.1. Pilotforsøgene for undervisning i hjemlandets sprog og kultur og
for læreruddannelse har vist, hvor nyttigt det er at gennemføre 
et sådant samarbejde på forskellige niveauer :
- på lærerniveau ville arbejdet i pædagogiske teams i høj grad 
nyde godt af et organiseret samarbejde. Om et sådant samar­
bejde skal lykkes eller ej,  afhænger i sidste instans af lærer­
ne selv, men ved at oprette brugbare formelle muligheder herfor 
kan man i høj grad bidrage til at stimulere og fremme en sådan 
udvikling;

- 34 -
- samarbejdet om tilvejebringelsen af undervisningsprogrammer 
og om udviklingen af undervisningsmidler ville kunne fremme 
iværksættelsen af en integreret undervisning i hjemlandets 
sprog og kultur;
alt tyder på, at et samarbejde mellem pædagoger, forskere og 
lærere på lærerhøjskoler i hjemlandene og værtslandene ville 
kunne blive en kilde til nye frugtbare ideer. Dette samarbejde 
kunne fremmes ved en "fælles studieplan" for lærerhøjskoler og/ 
eller seminarier.
- i forbindelse med læreruddannelsen kunne det være gavnligt for 
det fremtidige samarbejde mellem lærerne, hvis de forskellige 
parter deltog i hinandens møder;
- på regeringsekspertplan ville en samordning bevirke, at man 
kunne få fastlagt retningslinjer og handlingsprogrammer.
5.2. For øjeblikket foregår det officielle samarbejde mellem hjemland
og værtsland først og fremmest på det administrative område i 
form af udstationering eller rådighedstjeneste for lærere, tilsyn 
med læreres kvalifikationer, udarbejdelse af timeplaner samt 
fremskaffelse af undervisningslokaler.
Der tages interessante initiativer inden for det pædagogiske sam­
arbejde, men alt i alt er det af beskedent omfang. Det har været 
og er fortsat af meget stor værdi inden for visse pilotforsøg, 
der gennemføres under Kommissionens ledelse.

- 35 -
6. Konklusioner og den fremtidige udvikling
Kommissionens rapport om pilotforsøg inden for undervisning af 
indvandrerbørn i perioden 1976-1982 henvender sig til undervis­
ningsmyndighederne og de politiske myndigheder, for at de i den­
ne i kortfattet form kan studere eksempler på praktiske løsnings­
forslag, principper og retningslinjer, der er uddraget af analy­
sen af disse nye og banebrydende aktiviteter.
Forskere, administratorer, lærere og forældrerepræsentanter, der 
ønsker at sætte sig nærmere ind i forsøgene, resultaterne heraf 
eller den komparative evaluering, der har været anvendt i forbin­
delse med forsøgene, opfordres hermed til at gøre brug af de do­
kumenter, der er blevet udarbejdet som et resultat af pilotforsø­
gene (dokumenterne kan fås på Eurydice's centrale kontor).
Hverkan rapporten eller de fremlagte konklusioner har nogen nor­
mativ karakter. Formålet med de principper og de eksempler på 
gode løsningsforslag, man har fået kendskab til gennem pilotfor­
søgene, er at uddybe fællesskabsdebatten og at bidrage til udvik­
lingen af en fælles uddannelsespolitik til gavn for indvandrere 
fra Fællesskabets medlemsstater og fra tredjelande.
Af forsøgene, analyserne og den heraf følgende komparative eva­
luering kan man drage nedenstående konklusioner og fremsætte føl­
gende forslag for den fremtidige udvikling :
1. Forsøgene vedrørende førskoleundervisningen bør udvides. Ved 
at tage hensyn til sproglige og kulturelle karakteristika i 
familiemiljøet vil man kunne forbedre undervisningen af børn 
under 6 år, samtidig med at man inden for rammerne af førskole­
gangens lege- og undervisningsaktiviteter sikrer disse indvan­
drerbørns indpasning i det modtagende miljø.

- 36 -
2. Hvad enten indvandrerbørn er nyankomne i modtagerlandet
eller 2.- eller 3.-generations indvandrere, er de berettigede 
til en modtagelsesundervisning, der er tilpasset deres sær­
lige situation. Denne ret til at modtage undervisning i for­
bindelse med en indvandring hører ind under den fundamentale 
rettighed til at modtage skoleundervisning og erhvervsuddan­
nelse.
De metoder, som tages i anvendelse i forbindelse med indvan­
dringen, er lige så forskellige som de skiftende situationer, 
der foreligger. Man kan imidlertid opstille visse principper :
- undervisningsmetoderne i værtslandets sprog er så meget 
desto mere effektive, som de er intensive,
- ubesværet indlæring af værtslandets sprog og indpasning i 
værtslandets kulturmønster kræver iværksættelse af støtte­
aktiviteter, både for de elever, der har gennemgået en pæ­
dagogisk modtagelse og for visse 2. eller 3.-generations­
indvandrere, der med ét er blevet sat i en normalklasse og 
som har vanskeligt ved at tilpasse sig skolemiljøet.
- skolemyndighederne bør ikke blot være opmærksomme på de 
udenlandske elevers øjeblikkelige behov, men også på kom­
mende behov, der vil opstå som følge af disse elevers ind­
vandring .
3. Undervisning af elever på primærtrinnet i hjemlandets sprog 
og kultur kan være et væsentligt bidrag til udviklingen af 
barnets personlighed og til dets erhvervelse af viden og fær­
digheder. Efter omstændighederne og de forskellige undervis­
ningssystemer integreres undervisningen i værtslandets sprog 
og kultur enten i det normale skema, eller også gives den ad­
skilt herfra. Hvad enten det er skolemyndighederne eller et 
konsulat eller indvandrerorganisationer, der tilrettelægger 
denne undervisning, bør den koordineres med den normale under­
visning med hensyn til metode og indhold, selv om den herved

- 37
eventuelt mister en stor del af sin pædagogiske effektivitet. 
Det følger endvidere heraf, at de lærere, der underviser i 
værtslandets sprog og kultur, skal betragtes som fuldgyldige 
medlemmer af de pædagogiske teams.
For sekundærundervisningens vedkommende er det af stor betyd­
ning, at indvandrergruppernes sprog fremtidigt opnår en sta­
tus, der svarer til den, de øvrige grundlæggende fag har. Be­
varelsen og udviklingen af indvandrerkulturer i værtslandets 
miljø fortjener undervisningsmyndighedernes særlige bevågenhed, 
dels fordi disse kulturer rummer en egenværdi, og dels fordi 
man herved har mulighed for at få indblik i kulturen i de for­
skellige indvandreres hjemlande.
4. I en skoleuddannelse for en befolkning med forskellig kul­
turel baggrund er det tværkulturelle aspekt en kilde til gen­
sidig berigelse samt individuel og social udfoldelse, som er 
til gavn for såvel indfødte børn som for indvandrerbørn.
5. Man bør på alle undervisningstrin i høj grad prioritere udar­
bejdelsen og udviklingen af undervisningsmetoder og undervis­
ningsmidler, der dækker behovene hos indvandrerbørn og i et 
multikulturelt samfund.
6. Læreruddannelsen har den højeste prioritet af alle. Lærerstu­
derende og ansatte lærere bør have mulighed for at sætte sig 
nærmere ind i indvandringsproblematikken samt i principperne 
for modtagelsesstøtte og tværkulturel undervisning.

LISTE OVER PILOTFORSØG I FORBINDELSE MED INDVANDRERBØRNS SKOLEGANG
Sted Periode Mål, målgruppe, nationalitet Undervisningsniveau
MODTAGELSESUNDERVISNING
BWaterschei/ 1976-1979 Italienere, grækere,  tyrkere Primærundervisning
Winterslag (6-8-årige)
NLEnschede 1979-1982 Tyrkere, marokkanere Førskole- og primær­
undervisning (4-8- 
årige)
NLLeiden 1977-1980 For nyindvandrede - tyrkere, 
marokkanerePrimærundervisning
LULuxembourg 1978-1981 Flersproget miljø - italienere, 
portugiserePrimærundervisning
DKOdense 1977-1980 Miljø med få indvandrere - 
UK CommonwealthPrimærundervisning
UNDERVISNING I HJEMLANDETS SPROG OG KULTUR - TVÆRKULTUREL UNDERVISNING
BLimbourg 1979-1982 Italienere, grækere, tyrkere Primærundervisning
FParis 1976-1979 Italienere, portugisere, serbo- 
kroater,  spanierePrimærundervisning
FMarseille 1979-1982 Italienere,  portugisere,  
tyrkere, araberePrimærundervisning
UKBedford 1976-1980 Italienere, indere (Punj ab) Primærundervisning
UKLondon 1980- Grækere, bengalesere Primærundervisning
BLimbourg 1982- Italienere, grækere, tyrkere Sekundærundervisning
(marokkanere) (12-15-årige)
BUndervisn.- 1983- Supplerende undervisning - Sekundærundervisning
ministeriet 
(fransk-ta- 
lende)erhvervsvejledning (12-15-årige)
DKKøbenhavn 1982- Supplerende undervisning - Sekundærundervisning
erhvervsvejledning (13-16-årige)
LÆRERUDDANNELSE - EFTERUDDANNELSE
DNordrhein-
Westfalen1976-1978 Græske og italienske lærere
FUndervisn.- 
ministeriet1976-1978 Franske og udenlandske lærere
BBruxelles 1979-1981 Belgiske lærere
DLandau 1981-1982 Supplerende uddannelse for 
italienske lærere
FUndervisn.- 
ministeriet1982- Franske og udenlandske lærere
UDVIKLING AF UNDERVISNINGSMIDLER
ITIstituto della 1980- For italienske elever i fransk- Primærundervisning
Encicl. Ital. talende lande
GRUndervisn.- 1982- For græske elever i Forbundsre- Primærundervisning
ministeriet publikken Tyskland
DBerlin 1981- For tyrkiske elever i Forbunds- Sekundærundervisning
republikken Tyskland (10-16-årige)
UK Coventry 1981-1983 For irske indvandrerbørn i Primærundervisning
Storbritannien
FParis 1983- Musik- og sangpædagogik - EF-lande Førskole- og primær-
og indvandrernes hjemlande undervisning
(3-9-årige)

Sted Periode Mål, målgruppe, nationalitet Undervisningsniveau
UDSENDELSE AF INFORMATIONER OG UNDERVISNINGSMIDLER
UK London, 1980- Etniske minoriteter i Det Primær- og sekundær-
LMP,LINC* Forenede Kongerige undervisning
SAMMENLIGNENDE VURDERINGER AF PILOTFORSØG
D ALFA*
F CREDIF*/ 
LARESSO1976-1979
1979-1982
1979-1982Modtagelsesundervisning - Undervisning i hjemlandets 
sprog og kultur - Tværkulturel undervisning 
Modtagelsesundervisning - Undervisning i hjemlandets 
sprog og kultur - Tværkulturel undervisning
* LMP
LINC :
ALFA :
CREDIF :
LARESSO :Linguistic Minorities Project 
Language Information Network Coordination 
Ausbildung von Lerhrern für Ausländerkinder 
(Universität Essen)
Centre de Recherche et d'Etude pour la Diffusion du Français 
(Ecole Normale Supérieure de Saint-Cloud)
Laboratoire de Recherche en Sciences Sociales

LISTE OVER KOLLOKVIER I FORBINDELSE MED PILOTFORSØG
Siden 1978 har Kommissionen afholdt en række kollokvier med det formål af 
fremme udvekslingen af synspunkter og erfaringer blandt de forskellige an­
svarlige pilotforsøgsledere, forskere og højtstående embedsmænd med ansvar 
for undervisningen af indvandrerbørn.
Disse Kollokvier afholdes sædvanligvis ved afslutningen af et pilotforsøg. 
Der har til dato fundet følgende kollokvier sted :
Hasselt, 1978 Metoder til modtagelse af 6-8-årige børn (pilot­
forsøg i Winterslag/Winterschei)
Paris, 1978 Undervisning i hjemlandets sprog og kultur 
(pilotforsøg i Paris)
Ncoiriwijkerhout,  1979 Metoder til modtagelse af nyankomne 6-10-årige
børn (pilotforsøg i Leiden)
Bruxelles, 1979 Efteruddannelse af lærere, der underviser ind­
vandrerbørn
Cranfield, 1980 Undervisning i hjemlandets sprog og kultur 
(pilotforsøg i Bedford)
Avernaes,  1980 Metoder til modtagelse af indvandrerbørn i et 
område med få indvandrere (pilotforsøg i Odense)
Bruxelles, 1980 Sammenlignende vurdering af pilotforsøg
Bruxelles, 1981 Udvikling af undervisningsmidler til italienske 
indvandrerbørn
Hengelhoef,  1982 Undervisning i hjemlandets sprog og kultur 
(pilotforsøg i Limburg, Belgien)
Marseille, 1982 Undervisning i hjemlandets sprog og kultur 
(pilotforsøg i Marseille)
Bruxelles, 1982 Efteruddannelse af lærere, der underviser ind­
vandrerbørn (pilotforsøg i Landau og Bruxelles)
Bruxelles, 1983 Udvikling af undervisningsmidler (Berlin, 
Enciclopedia Italiana, Schools Council)
Bad Boekelo, 1983 Metoder til modtagelse af 4-8-årige børn 
(pilotforsøg i Enschede)
Rom, 1983 Udvikling af et multimediasystem for italienske 
børn (Enciclopedia Italiana)
De sammenfattende dokumenter, der har været udsendt som forberedelse til kol­
lokvierne og de endelige rapporter fra disse kollokvier samt et udvalg af det 
informationsmateriale, som er blevet udarbejdet i forbindelse med pilotfor­
søgene, er blevet samlet i Kommissionens EURYDICE-tjeneste, hvor de ligger 
til gennemsyn. Kopier heraf kan fås på bestilling.
september 1983.