Fødevaresikkerhed
20. opfordrer til et forbud mod fremstilling af dyrefoder og avlsmetoder i landbruget, som omfatter
genanvendelse af dyrerester som foder til kvæg, får, geder og alle andre dyr, inklusive fjerkræ og fisk, sålænge medlemsstaterne ikke kan sikre gennemførelsen af den gældende EU-lovgivning om BSE-forebyg-gelse, og så længe den udskillelse af selvdøde dyr, som Kommissionen har foreslået, ikke er trådt i kraft;
21. genfremsætter sit krav om hurtig indførelse af obligatoriske BSE-tests for kvæg, får og geder, der er
bestemt til slagtning, som i første omgang skal omfatte alle dyr over atten måneder i samtlige medlems-stater, således at man kan få et klart billede af den epidemiologiske situation i hele EU;
22. udtrykker i denne forbindelse tilfredshed med oprettelsen af den europæiske fødevaremyndighed,
der vil kunne skabe tillid hos EU-forbrugerne til fødevaresikkerheden i medlemsstaterne og styrke deneuropæiske fødevareindustris stilling på verdensmarkedet;
Social dagsorden
23. opfordrer Det Europæiske Råd til at vedtage en ambitiøs social dagsorden på linje med den medde-
lelse fra Kommissionen, som Parlamentet allerede har givet sin tilslutning til, med klare målsætninger, for-slag til specifikke instrumenter og præcise tidsfrister;
*
**
24. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen og regeringskonferencen.
9. Iværksættelsen af FUSP
A5-0340/2000
Europa-Parlamentets beslutning om de fremskridt, der er gjort med iværksættelsen af den fælles
udenrigs- og sikkerhedspolitik (C5-0255/2000 Kdash 2000/2038(INI))
Europa-Parlamentet,
5dash der henviser til artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union og forretningsordenens artikel 103,
stk. 3, og 163,
5dash der henviser til Rådets årsberetning om de vigtigste aspekter og de principielle valg inden for FUSP,
herunder deres finansielle virkninger for De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, forelagt for
Europa-Parlamentet den 15. maj 2000 i henhold til afsnit H (punkt 40) i den interinstitutionelle aftale
af 6. maj 1999(1) (C5-0255/2000),
5dash der henviser til sin beslutning af 5. maj 1999 om Unionens rolle i verden: gennemførelse af den fælles
udenrigs- og sikkerhedspolitik i 1998(2),
5dash der henviser til sin beslutning af 5. september 2000 om et fælles EF-diplomati(3),
5dash der henviser til sin beslutning af 6. september 2000 om Unionens prioriteringer for så vidt angår
eksterne aktioner(4),
5dash der henviser til betænkning fra Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikker-
hed og Forsvarspolitik og udtalelse fra Budgetudvalget (A5-0340/2000),
(1) EFT C 172 af 18.6.1999, s. 1.
(2) EFT C 279 af 1.10.1999, s. 218.
(3) »Vedtagne tekster«, punkt 4.
(4) »Vedtagne tekster«, punkt 9.13.8.2001 DA C 228/165 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. november 2000
A. der henviser til, at 1999 markerede et vendepunkt i anerkendelsen af EU’s rolle i verden af følgende
årsager:
5dash den fælles mønt, euroen, indførtes den 1. januar,
5dash Traktaten om Den Europæiske Union (Amsterdam-traktaten) og dens nye bestemmelser om FUSP
trådte i kraft den 1. maj,
5dash den højtstående repræsentant for FUSP, der tiltrådte sit embede den 18. oktober, giver EU’s eks-
terne aktion et ansigt udadtil,
5dash krisen i Kosovo (den 25. marts-10. juni) fremprovokerede en bevidstgørelse, som omsattes i
erklæringerne fra Køln (den 4.-5. juni) og Helsinki (den 10.-11. december) og de første beslutnin-ger om at indføre en fælles europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik (FESFP), omfattende civile ogmilitære aspekter,
5dash Det Europæiske Råd i Helsinki besluttede at indlede tiltrædelsesforhandlinger med de lande, som
ikke blev udvalgt af Det Europæiske Råd i Luxembourg, og gav Tyrkiet status som ansøgerland,
B. der henviser til, at EU i sin fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik lader sig lede af forsvaret af de fælles
interesser og værdier, udvikling og styrkelse af demokratiet og retsstaten samt respekt for menneske-rettighederne og mindretallenes rettigheder og de grundlæggende friheder,
C. der henviser til, at EU har udviklet en fælles europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik (FESFP) for at
gøre FUSP mere troværdig og effektiv og for dermed at råde over en komplet samling af civile ogmilitære instrumenter til beskyttelse af sine grundlæggende værdier og interesser, hvilket under alleomstændigheder forudsætter, at dens beslutninger om intervention inden for rammerne af Petersberg-opgaver legitimeres demokratisk såvel af Europa-Parlamentet som af de nationale parlamenter,
D. der henviser til, at kollektivt forsvar falder uden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitiks område,
og at det henhører under NATO’s ansvar,
E. der henviser til, at de med Amsterdam-traktaten indførte fælles strategier, som gør det muligt for EU at
gennemføre aktioner på områder, hvor medlemsstaterne har betydelige fælles interesser, udtrykker
dens udenrigspolitiske prioriteringer,
F. der ligeledes henviser til, at de fælles strategier smidiggør FUSP, idet beslutninger om gennemførelse af
de fælles strategier træffes med kvalificeret flertal,
G. der bemærker, at et andet fleksibelt element, der indførtes med Amsterdam-traktaten, er den konstruk-
tive stemmeundladelse, der muliggør vedtagelse af aktioner, som visse medlemsstater af interne grundeikke ønsker at deltage i,
H. der henviser til, at FUSP kun er en af de politiske foranstaltninger, der giver Unionen mulighed for at
vedtage aktioner med tilknytning til eksterne forbindelser, og erindrer om, at EU ifølge EU-traktatensartikel 3 skal påse, at der er sammenhæng i hele dens optræden udadtil,
I. der henviser til, at Rådet og Kommissionen ifølge traktaten har ansvaret for at sikre denne sammen-
hæng, men at beslutningen om at dele ansvaret for EU’s optræden udadtil mellem den højtståenderepræsentant for FUSP og Kommissionen kan føre til interinstitutionelle spændinger,
J. der henviser til, at det demokratiske underskud i forbindelse med udviklingen af FUSP og FESFP hur-
tigst muligt bør udlignes,
K. der henviser til, at den igangværende regeringskonference bør benyttes som lejlighed til at forbedre
FUSP og FESFP, navnlig for så vidt angår Europa-Parlamentets deltagelse i politikken på disse to områ-der, således at de kan komme tættere på borgerne og blive mere demokratiske,C 228/166 DA 13.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. november 2000
L. der henviser til, at beslutningerne fra Det Europæiske Råd i Helsinki med hensyn til EU’s udvidelse,
som uden tvivl repræsenterer den mest afgørende udenrigspolitiske udvikling, har bidraget til at gen-oplive debatten om den europæiske opbygnings endelige mål, om Europas og EU’s egenart, om EU’sgeografiske grænser samt om den fremtidige udformning af EU’s institutioner,
Sikring af fred og forsvar af EU’s interesser og grundværdier som rettesnor for FUSP
1. fastslår, at sikring af fred og frihed samt beskyttelse af EU’s forfatningsfæstede værdier og dens inte-
resser i Europa og verden er hjørnestenene i FUSP;
2. understreger, at respekten for menneskerettighederne og de grundlæggende friheder, fremme af
demokratiet og af retsstaten samt beskyttelse af mindretallenes rettigheder også af den grund tjener disse
mål og derfor udgør et vigtigt aspekt af EU’s udenrigspolitik, således som det fremgår af aftalerne med
tredjelande (demokratiklausulen), de fælles strategier, udvidelsespolitikken og nu også den fælles euro-pæiske sikkerheds- og forsvarspolitik;
3. betoner, at demokratisering af stat og samfund er en sikkerhedsfaktor for EU og en nødvendig for-
udsætning for den økonomiske udvikling, idet en social markedsøkonomi på lang sigt ikke er foreneligmed en begrænsning af de politiske og borgerlige frihedsrettigheder;
4. understreger, at løsningen af de økonomiske og sociale problemer er en vigtig sikkerhedsfaktor, og at
der påhviler EU et stort ansvar på dette område i Europa og i hele verden;
5. glæder sig over Rådets offentliggørelse af den første rapport om menneskerettighedssituationen, hvori
der gøres rede for EU’s politik på dette område;
6. anerkender EU’s indsats for at opnå et universelt moratorium for dødsstraf, der i sidste instans skal
føre til afskaffelse af dødsstraffen i hele verden, og for at få afskaffet andre former for fornedrelse somtortur; understreger, at afskaffelsen heraf indgår blandt de europæiske værdier;
Udvidelsen /dash et afgørende mål for FUSP
7. bemærker, at udvidelsesforhandlingerne med 12 lande samt Euro-Middelhavspartnerskabet og stabili-
tetspagten for Sydøsteuropa har vist sig at være de mest effektive instrumenter til stabilisering afMiddelhavsområdet og Central- og Østeuropa;
8. understreger, at udvidelsen også tjener Europas sikkerheds- og udenrigspolitiske interesser;
9. understreger, at EU parallelt med udvidelsesprocessen bør gøre en øget indsats for at etablere et
fælleseuropæisk samarbejde;
10. konstaterer imidlertid, at den igangværende udvidelse 5dash for ikke at tale om de mere langsigtede
perspektiver 5dash truer med at svække samhørigheden i EU og dermed EU’s stabiliserende rolle på den inter-nationale scene, hvis ikke den gennemfører de nødvendige reformer, især reformen af institutionerne, oglever op til kravene om mere gennemskuelighed og nærdemokrati;
FESFP
11. bemærker, at FESFP, der indførtes med Køln- og Helsinki-erklæringerne, ligeledes er et afgørende
mål for FUSP, og understreger, at denne nye politik udgør et væsentligt fremskridt for den europæiske
opbygning;
12. bemærker, at FESFP giver EU flere handlemuligheder i forbindelse med fremme af fred og interna-
tionalt samarbejde og konfliktforebyggelse samt om nødvendigt krisestyring, idet EU nu har adgang til enkomplet samling af civile og militære instrumenter, hvilket forudsætter, at den er i stand til at opstillenogle klare og præcise målsætninger for sin udenrigspolitik;13.8.2001 DA C 228/167 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. november 2000
13. glæder sig derfor over de fremskridt, der skete inden for FESFP på Det Europæiske Råd i Lissabon
(den 23.-24. marts 2000) og Santa Maria da Feira (den 19.-20. juni 2000), og håber, at denne udviklingfastholdes efter kapacitetsbidragskonferencen (den 20.-21. november 2000) og på Det Europæiske Råd iNice (den 7.-8. december 2000);
14. gentager, at den civile konfliktforebyggelse og krisestyring efter dets opfattelse bør prioriteres, og at
der kun bør anvendes militære midler som sidste udvej;
15. opfordrer EU’s medlemsstater til på baggrund af WEU’s ministermøde i Porto (den 15.-16. maj
2000) at fastlægge en tidsplan for nedlæggelsen af denne organisation og opfordrer Rådet for Den Euro-pæiske Union til at fastlægge bestemmelser for overtagelsen af WEU’s resterende opgaver inden for EU’snye institutionelle rammer, som vil blive fastlagt på regeringskonferencen, uden at det berører mange med-lemsstaters neutralitet og allianceuafhængighed;
De vigtigste aspekter af FUSP i 1999 og de aktuelle tendenser
16. erindrer om, at krisen i Balkanlandene resulterede i en militær konfrontation i foråret 1999 under
krisen i Kosovo;
17. hilser den nye kurs velkommen, som Forbundsrepublikken Jugoslavien er slået ind på, og opfordrer
Kommissionen og Rådet til nøje at følge både demokratiseringsprocessen i Beograd og den humanitærekrise i Serbien og yde politisk og finansiel støtte;
18. opfordrer i den forbindelse præsident Koštunica til hurtigst muligt at genbehandle alle tilfælde med
politiske fanger i Serbien, især for så vidt angår Kosovo-albanerne, og at frigive alle de personer, der erarresteret eller dømt på grundlag af utilstrækkelige politiske anklager, og de personer, som har været til-bageholdt i månedsvis uden grund;
19. bekræfter den opfattelse, at de nye udenrigspolitiske prioriteter ikke bør finansieres på bekostning af
andre vigtige opgaver i Den Europæiske Union, og kræver i forbindelse med de nye finansielle udfordringeri forbindelse med støtte til genopbygningen i Forbundsrepublikken Jugoslavien, at loftet for udgiftsområde4 i de finansielle overslag forhøjes;
20. konstaterer imidlertid, at situationen i Kosovo stadig er spændt, og at denne situation til dels skyldes
uklarhederne i FN’s Sikkerhedsråds resolution nr. 1244; håber, at kommunalvalgene, der blev afholdt den28. oktober 2000, vil fremme en fredelig dialog mellem den nyvalgte præsident for ForbundsrepublikkenJugoslavien og lederen af partiet LDK (Democratic League of Kosovo), således at denne FN-resolution kangennemføres; bemærker, at præsident Koštunicas ønske om at reformere forbundsrepublikkens strukturgiver plads for et politisk kompromis, der vil kunne hjælpe Forbundsrepublikken som helhed til atnærme sig EU;
21. udtrykker anerkendelse af det arbejde, som UNMIK, KFOR og Det Europæiske Agentur for Genop-
bygning har udført under særdeles vanskelige forhold i Kosovo; opmuntrer de forskellige etniske samfund iKosovo til at samarbejde fuldt ud med disse institutioner; opfordrer desuden EU, medlemsstaterne og deøvrige internationale organisationer til at forbedre koordineringen af deres initiativer i området og findefrem til bedre regler for deres respektive ansvar;
22. støtter den regionale strategi, som EU har indledt med stabilitetspagten for Sydøsteuropa for at
overvinde krisen i det vestlige Balkan, og glæder sig over, at Forbundsrepublikken Jugoslavien fra den26. oktober 2000 deltager i denne stabilitetspagt, der vil bidrage til fred, sikkerhed og stabilitet i regionen;
23. støtter den nye politik med stabiliserings- og associeringsaftaler, der føres over for Kroatien og Den
Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, idet de inddrager disse lande i et europæisk perspektiv;
24. håber, at konsolideringen af statsstrukturerne i Bosnien-Hercegovina og Albanien må fortsætte både
af hensyn til regionens stabilisering og for, at der kan skabes betingelser for indgåelsen af stabiliserings- ogassocieringsaftaler med disse lande; håber desuden, at den politiske strategi med stabiliserings- og associe-ringsaftaler siden hen vil kunne omfatte alle landene i det vestlige Balkan, så snart de opfylder de nød-vendige betingelser;C 228/168 DA 13.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. november 2000
25. hilser topmødet den 24. november 2000 mellem EU og de vestlige Balkanlande velkomment, og
understreger, at der fra topmødet blev sendt et klart budskab til befolkningerne i området, herunder Ser-bien, om deres europæiske tilhørsforhold,
26. ønsker, at Rådet ved denne lejlighed præciserer sin politik over for de vestlige Balkanlande bedre
gennem en fælles strategi, som vil kunne tjene som pejlemærke for de demokratiske kræfter i området vedat give dem et sammenhængende billede af deres fremtid og deres forbindelser med EU;
27. glæder sig over konklusionerne fra Det Europæiske Råds topmøde i Feira, som på lang sigt har givet
de sydøsteuropæiske lande udsigt til medlemskab af EU;
28. hilser den fælles strategi over for Den Russiske Føderation, der vedtoges på Det Europæiske Råd i
Køln, velkommen, idet den har til formål at gøre Den Russiske Føderation til en strategisk partner for EU;håber, at Rusland fortsætter sin vandring mod demokrati og retsstatsforhold, men udtrykker bekymringover den negative udvikling på visse interne områder (Tjetjenien, restriktive foranstaltninger over for vissemedier) samtidig med, at det anerkender nødvendigheden af at få standset opløsningen af den russiske stat;
29. mener under alle omstændigheder, at der kun er en politisk løsning på konflikten i Tjetjenien, og at
denne løsning skal respektere Den Russiske Føderations territoriale integritet;
30. finder det endvidere påkrævet, at der skabes fuld klarhed omkring menneskerettighedskrænkelser og
overgreb under Tjetjenien-konflikten, og opfordrer de russiske myndigheder til at træffe alle foranstalt-ninger med henblik herpå;
31. henviser til, at det i og med, at Rusland er i en politisk union med Belarus, er vigtigt for Ruslands
demokratiske legitimitet, at landets præsident og regering klart og tydeligt markerer det omfattende behovfor demokratiske reformer i Belarus, ikke mindst på baggrund af den rapport, som den politiske trojka fraEU, Europarådet samt Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE) forelagde i Minsk den16. oktober 2000;
32. glæder sig over den fælles strategi over for Ukraine, der vedtoges på Det Europæiske Råd i Helsinki
med det formål at styrke det strategiske partnerskab mellem de to parter; bemærker, at Ukraine ligesomBelarus og Moldova bliver direkte naboer til EU, når den igangværende udvidelsesproces er fuldført, hvilketsætter de bilaterale forbindelser mellem EU og disse stater i et nyt perspektiv; fremhæver, at også dendemokratiske og retsstatslige udvikling i disse lande vil blive afgørende for forholdet til EU;
33. bemærker sig resultaterne af det seneste topmøde mellem EU og Ukraine den 15. september 2000 i
Paris og beklager, at den bebudede intensivering af samarbejdet mellem de to parter ikke fik mere konkretudtryk, f.eks. inden for udenrigs- og sikkerhedspolitikken;
34. ønsker, at Unionen i forbindelse med den meget ømtålelige sag vedrørende bygningen af en ny
gasrørledning, klart prioriterer, at der tilstræbes enighed mellem Rusland, Ukraine, Polen og de andreberørte lande;
35. mener, at EU bør gøre brug af sine partnerskabs- og samarbejdsaftaler over for de tre sydkaukasiske
stater for at udvikle sine politiske og økonomiske forbindelser med disse lande, fremme deres økonomiske
udvikling og de gode naboforbindelser for på den måde at bidrage til løsningen af de stadig uløste kon-flikter; mener, at idéen om en stabilitetspagt for Kaukasus, som alle berørte parter skulle deltage i (herun-der EU, Rusland, USA, Tyrkiet og Iran), fortjener at blive uddybet;
36. opfordrer EU til at støtte reformbevægelsen i Iran, således at den positive udvikling, der konstatere-
des under det seneste valg, kan fastholdes; ønsker med henblik herpå, at EU vil normalisere sine forbin-delser med dette land;
37. opfordrer indtrængende Rådet og medlemsstaterne til i De Forenede Nationers regi at foreslå, at der
oprettes en international ad hoc-domstol for Irak for at undersøge, hvorvidt Saddam Husseins regime hargjort sig skyld i krigsforbrydelser, forbrydelser mod menneskeheden og folkedrab;13.8.2001 DA C 228/169 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. november 2000
38. glæder sig over den fælles holdning, som EU har vedtaget om Afghanistan, og ønsker, at EU udviser
en mere bestemt holdning over for talibanerne, hvis politik ringeagter menneskerettighederne og detafghanske folks ønske om fred;
39. understreger, at Asien fra Afghanistan til Det Kinesiske Hav er et område præget af ustabilitet og
farer som følge af kultursammenstød og ideologier og territoriale krav fra visse staters side, hvortil kom-mer tilstedeværelsen af masseødelæggelsesvåben og udviklingen af missiler til transport af dem; opfordrerEU til nøje at følge udviklingen på dette kontinent navnlig med tanke på Petersberg-opgaverne;
40. er særlig bekymret over konflikten mellem de to atommagter Indien og Pakistan på grund af Kash-
mir-spørgsmålet og anser et politisk engagement fra EU’s og verdenssamfundets side for nødvendigt for atreducere den spændte situation i dette område;
41. mener generelt, at EU burde engagere sig mere i Asien for at fremme stabilitet og menneskerettig-
hederne; glæder sig med henblik herpå over møderne mellem Asien og Europa (ASEM), som er en pendanttil de møder, der afholdes inden for rammerne af APEC (Asia-Pacific Economy Conference);
42. beklager, at det seneste ASEM-topmøde gav anledning til, at man offentligt og på meget højt plan
gav udtryk for modsigende holdninger i medlemsstaterne, hvad angår Nordkorea;
43. understreger den voksende betydning af forholdet mellem EU og Kina, men beklager, at der ikke er
sket omfattende fremskridt i dialogen mellem EU og Kina om menneskerettighederne; opfordrer indtræn-gende Rådet og Kommissionen til endnu en gang at gøre det klart over for de kinesiske myndigheder, at denuværende og fremtidige forbindelser er afhængige af, at der sker konkrete forbedringer på dette område;
44. opfordrer i denne forbindelse indtrængende Rådet til at styrke de politiske forbindelser med Taiwan
for at fremme en dialog mellem Taipei og Kina og for at støtte det taiwanske demokrati; henstiller atter
indtrængende, at Kommissionen åbner en repræsentation i Taipei;
45. glæder sig over løsningen på Østtimor-problemet i 1999, som har muliggjort en normalisering af
forbindelserne med Indonesien; fordømmer imidlertid de seneste voldshandlinger begået af islamiske milit-ser mod den østtimoriske befolkning og kræver, at den indonesiske regering sørger for deres opløsning;
46. kræver, at EU tillægger Afrika højere prioritet, og glæder sig over det topmøde, der afholdtes mel-
lem Afrika og Europa den 3.-4. april 2000 under ledelse af OAU og EU; håber, at Kairo-erklæringen, dervedtoges ved denne lejlighed, fra EU’s side konkretiseres i en fælles strategi;
47. glæder sig over resultaterne af præsidentvalget, der blev afholdt i Côte d’Ivoire den 22. oktober
2000 og som markerede en tilbagevenden til en civil regering; beklager dog den opblussende vold, derfulgte dette valg og anmoder de politiske ledere om at vise deres ansvarsfølelse, således at landet kanvende tilbage til en forfatningsmæssig legalitet i et samfund, hvor borgerne lever i fred med hinanden;
48. bemærker omfanget af AIDS-epidemien i Afrika, hvor den kan blive en trussel mod den interne
stabilitet i de værst ramte lande, og kræver en målrettet international indsats på området;
49. gentager sin fulde støtte til Euro-Middelhavspolitikken og deler konklusionerne fra den fjerde Euro-
Middelhavskonference, der afholdtes i Marseille den 13.-14. november 2000;
50. beklager, at den fjerde Euro-Middelhavskonference ikke kunne godkende et Euro-Middelhavscharter
om fred og stabilitet på grund af udviklingen i den politiske situation i Mellemøsten;
51. glæder sig over forbedringen af forbindelserne med Libyen; er derimod stadig bekymret over situa-
tionen i Algeriet og fortsættelsen af massakrerne uanset folkeafstemningen den 16. september 1999 omcivilfreden;C 228/170 DA 13.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. november 2000
52. gentager sin støtte til fredsprocessen i Mellemøsten og beklager, at forhandlingerne mellem israelere
og palæstinensere, der indledtes i Camp David i juli 2000, ikke har givet resultat; ser med dyb bekymring,at nye provokationer og voldsudbrud truer fredsprocessen, og venter af FN, EU og USA, Den Arabiske Ligaog Samarbejdsrådet for Golfstaterne, at de overbeviser de to parter om, at al magtanvendelse vil væreskadelig for dem selv, og at der intet alternativ findes til en genoptagelse af forhandlingerne; håber derfor,at de næste forhandlinger vil gøre det muligt at skabe en levedygtig palæstinensisk stat, sikre Israels legi-time sikkerhedsbehov og løse spørgsmålet om Jerusalems status;
53. beklager, at Kommissionen konstant er ude af stand til at spille en konstruktiv rolle i fredsprocessen
for Mellemøsten, lige så snart der opstår stærke spændinger, og er bestyrtet over den fuldstændige mangel
på enighed mellem medlemsstaterne, som kom til udtryk under afstemningen på FN’s ekstraordinæregeneralforsamling den 21. oktober 2000;
54. glæder sig over, at Det Europæiske Råd i Santa Maria da Feira vedtog en fælles strategi for
Middelhavsområdet;
55. opfordrer Kommissionen og Rådet til at evaluere de risici, som den ulige fordeling af vandressourcer
udgør for den internationale sikkerhed, og til eventuelt sammen med andre berørte lande at bidrage tilkriseforebyggende aktioner med det formål at afværge »vandkrige«;
56. glæder sig over afholdelsen den 28.-29. juni 1999 i Rio af det første topmøde mellem stats- og
regeringschefer fra lande i Latinamerika, Caribien og EU samt over udviklingen i forbindelserne medMercosur og Chile; håber, at samarbejdet mellem EU og alle disse lande uddybes;
57. glæder sig over, at EU i overensstemmelse med egne prioriteringer og ved hjælp af et omfattende
program har til hensigt at støtte den fredsproces, som præsident Pastrana har indledt i Columbia;
58. finder det ønskeligt, at EU’s aktioner over for landene i Latinamerika og Caribien afspejles i en fælles
strategi;
59. glæder sig over EU’s indsats inden for konventionel nedrustning, navnlig hvad angår forbudet mod
personelminer og ulovlig handel med håndskydevåben og lette våben;
60. glæder sig over offentliggørelsen i 1999 af EU’s første årsberetning om våbeneksport, der vedtoges i
overensstemmelse med punkt 8 i adfærdskodeksen af 8. juni 1998;
61. glæder sig også over EU’s bestræbelser med henblik på nedrustning og ikke-spredning af kernevåben
og navnlig de fælles holdninger, som den har vedtaget inden for rammerne af traktaten om ikke-spredningaf kernevåben (TNP) og traktaten om fuldstændigt forbud mod atomprøvesprængninger (TICE); glæder sigover den russiske Dumas ratifikation af START II-aftalen og TICE og beklager, at det amerikanske Senatikke har ratificeret TICE;
62. tilskynder EU til at fortsætte sine bestræbelser med henblik på indledning af forhandlinger om en
traktat om forbud mod produktion af fissilt materiale inden for rammerne af nedrustningskonferencen;glæder sig over Sikkerhedsrådets fem permanente medlemmers vedtagelse af en erklæring under TNP-revi-sionskonferencen, der indledtes den 24. april 2000, hvori de gentager deres vilje til at nå frem til en fuld-stændig afskaffelse af kernevåben;
63. opfordrer EU til at fortsætte sin indsats for at styrke konventionen om forbud mod biologiske våben
og toksinvåben, således at en juridisk bindende protokol kan vedtages inden den femte konference omrevision af traktaten, der skal afholdes senest i 2001;
64. udtrykker dyb bekymring over USA’s mulige opstilling af et begrænset anti-missilforsvarssystem
(NMD) på grund af den fare, som dette initiativ udgør for den strategiske balance; ønsker, at dette spørgs-mål gøres til genstand for en transatlantisk dialog, og at andre berørte lande, f.eks. Rusland, indbydes til atdeltage i de igangværende overvejelser på grund af spredningen af ballistiske missiler overalt i verden;13.8.2001 DA C 228/171 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. november 2000
De nye mekanismer i Amsterdam-traktaten
65. bemærker, at Amsterdam-traktaten i modsætning til Maastricht-traktaten har forbedret FUSP,
da den har øget dens effektivitet med de fælles strategier, forbedret synligheden gennem oprettelsen afembedet som højtstående repræsentant for FUSP og styrket dens fleksibilitet med den konstruktive stem-meundladelse;
66. henstiller, at den konstruktive stemmeundladelse, der er et vigtigt element i smidiggørelsen af
beslutningsprocessen for FUSP og FESFP, ikke anvendes systematisk af nogen, således at den ikke under-
minerer den gensidige solidaritet mellem EU’s medlemsstater;
67. mener, at oprettelsen af embedet som højtstående repræsentant for FUSP ganske vist gør det muligt
at forbedre EU’s synlighed, men uundgåeligt vil føre til kompetencekonflikter med kommissæren medansvar for eksterne forbindelser, hvilket er et bevis på det uhensigtsmæssige i EU’s søjlestruktur;
68. kræver, at der tages højde for denne situation i overvejelserne om EU’s institutionelle fremtid, og
foreslår for sit eget vedkommende, at de opgaver, der varetages af den højtstående repræsentant, overdra-ges til en af Kommissionens næstformænd, som bør være ansvarlig for eksterne forbindelser og FUSP ogstå til ansvar både over for Rådet og Parlamentet;
69. mener, mens yderligere afklaring afventes, at Enheden for Politisk Planlægning og Hurtig Varsling
bør udvikles i samarbejde med Kommissionen, og at WEU’s Satellitcenter og Institut for Sikkerhedsforsk-ning bør knyttes til den, således at denne enhed kan udfylde sin rolle med hensyn til forebyggelse, analyseog planlægning fuldt ud som beskrevet i erklæring nr. 6 knyttet til Amsterdam-traktaten;
Organisering af de eksterne forbindelser
70. mener, at omstruktureringen af sektoren for eksterne forbindelser, der er gennemført efter den nye
Kommissions indsættelse, og som har bragt den geografiske opsplitning af ansvaret på flere kommissærertil ophør, har været et positivt element; understreger på ny, at embedet som højtstående repræsentant forFUSP bør integreres i Kommissionen;
71. understreger følgelig nødvendigheden af et snævert samarbejde mellem Rådet og Kommissionen,
der respekterer hver enkelt institutions beføjelser navnlig i forbindelse med gennemførelse af konfliktfore-
byggelses- eller krisestyringsaktioner, da troværdigheden af EU’s udenrigspolitik afhænger heraf;
72. erindrer om fællesskabsinstrumenternes afgørende bidrag til gennemførelsen af FUSP og mener på
baggrund heraf, at det vil være hensigtsmæssigt at give den nye trojka, der er skitseret i Amsterdam-trak-taten, en egentlig eksistens for at sikre samhørighed og effektivitet; mener derfor, at Rådets formandskabbør inddrage den højtstående repræsentant og kommissæren med ansvar for eksterne forbindelser i initia-tiverne og aktiviteterne under FUSP systematisk og på partnerskabsplan som dele af trojkaen, mens sam-
mensmeltningen af deres respektive funktioner afventes;
73. bemærker omorganiseringen af Kommissionens eksterne tjeneste, der tager sigte på at give dens
tjenestemænd og øvrige ansatte større ansvar, og støtter den reform af den eksterne bistand, som Kommis-sionen har foreslået;
74. anmoder Kommissionen om med henblik på den årlige debat om EU’s udenrigspolitik at forelægge
et dokument, der land for land viser den samlede bistand, der kommer fra EU, og fordelingen af denne påegentlig EU-bistand og bidrag fra medlemsstaterne, og som opstiller en sammenligning med andre donor-tredjelande; mener, at dette dokument bør dokumentere de konkrete resultater, der er opnået med fælles-skabsstøtten, og understrege de opståede problemer;
75. bemærker, at medlemsstaterne, som det påpegedes på det uformelle Råd i Evian, beskæftiger 40000
diplomater fordelt på 1500 ambassader; konstaterer, at dette enorme antal ikke udnyttes i tilstrækkeliggrad til at tjene fælles interesser;
76. opfordrer derfor medlemsstaterne til at samordne deres ambassaders virksomhed i tredjelande og til
at sikre, at de indgår i et tættere samarbejde med Kommissionens delegationer; mener, at Kommissionensdelegationer i stadig højere grad bør antage karakter af ambassader for EU og bør spille en samordnenderolle for medlemsstaternes diplomatiske og konsulære tjenester, hvilket kan gennemføres ved hjælp afpilotprojekter;C 228/172 DA 13.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. november 2000
77. mener endelig, at oprettelsen af en europæisk diplomatskole som foreslået i Parlamentets oven-
nævnte beslutning af 5. september 2000 om et fælles EF-diplomati, ville være et positivt skridt hen imodindførelsen af et fælles diplomati for FUSP;
Europa-Parlamentet, FUSP og FESFP
78. understreger nødvendigheden af, at EU’s aktiviteter inden for krisestyring med civile og militære
midler 5dash navnlig inden for rammerne af Petersberg-opgaverne 5dash underkastes en stærkere parlamentarisk
kontrol;
79. fastslår, at opgavefordelingen mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter i denne for-
bindelse er klar;
80. erindrer i denne forbindelse om sin beslutning af 15. juni 2000 om gennemførelse af en fælles
europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik med henblik på Det Europæiske Råds møde i Feira(
1) og foreslår,
at der inden for rammerne af FUSP og FESFP regelmæssigt afholdes et møde mellem repræsentanter for de
nationale parlamenters og Europa-Parlamentets ansvarlige udvalg med det formål at behandle udviklingen
inden for disse to politiske områder sammen med Rådets formandskab, den højtstående repræsentant forFUSP og kommissæren med ansvar for eksterne anliggender; mener, at det på visse betingelser vil væreønskeligt på de samme vilkår at inddrage ansøgerlandenes parlamenter samt parlamenterne fra de NATO-medlemslande, som ikke er medlemmer af EU;
81. tillægger Europa-Parlamentets samarbejde med NATO’s Parlamentariske Forsamling stor betydning;
82. hilser Rådets dokument om de vigtigste aspekter og grundlæggende valg inden for FUSP velkommen
som et redskab for orientering og dialog om FUSP, men beklager, at dette dokument er det eneste, som dethøres om, jf. EU-traktatens artikel 21; kræver navnlig at blive hørt om de fælles strategier på et forbered-ende stadie, således at der kan tages behørigt hensyn til dets synspunkter;
*
**
83. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen samt medlemsstaternes
parlamenter.
(1) »Vedtagne tekster«, punkt 5.
10. En fælles europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik efter Køln og Helsinki
A5-0339/2000
Europa-Parlamentets beslutning om oprettelse af en fælles europæisk sikkerheds- og forsvarspoli-
tik efter Køln og Helsinki (2000/2005(INI))
Europa-Parlamentet,
5dash der henviser til forslag til beslutning af:
a) Salvador Garriga Polledo om oprettelse af et civilt europæisk fredskorps (B5-0361/1999),b) Jorge Salvador Hernández Mollar om fremme af de europæiske sikkerheds- og forsvarsforbindelser
med Maghreb-området (B5-0114/2000),
5dash der henviser til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 17,
5dash der henviser til beslutningerne om den europæiske sikkerheds- og forsvarsidentitet (ESDI), der blev
vedtaget på Det Nordatlantiske Råds ministermøde i Berlin (1996) og på NATO-topmøderne i Madrid(1997) og Washington (1999),13.8.2001 DA C 228/173 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 30. november 2000