31. 7. 89 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 194/21 
Udtalelse  om forslaget  til Rådets  direktiv  om  batterier  og akkumulatorer,  der  indeholder 
farlige  stoffer  (*) 
(89/C  194/09) 
Rådet  for De Europæiske  Fællesskaber  besluttede  den  21. december  1988  under  henvisning 
til EØF-traktatens  artikel  100  A at anmode  om Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
om det ovennævnte  emne. 
Det forberedende  arbejde  henvistes  af ØSU  til sektionen  for miljø-,  sundheds-  og forbruger-
spørgsmål.  Under  arbejdets  afvikling  udpegede  ØSU  Georges  Proumens  til hovedordfører. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 266.  plenarforsamling,  den  31. maj  1989, 
enstemmigt  følgende  udtalelse. 
1. Generelle  bemærkninger 
1.1. ØSU  ser med  tilfredshed  på Kommissionens  ini-
tiativ,  da det er absolut  nødvendigt  at træffe  forholds-
regler  på EF-plan  for batterier  og akkumulatorer. 
ØSU  er især  positiv  over  for ideen  om forholdsregler, 
der dels  sigter  på at nedbringe  miljøforureningen  med 
tungmetaller  ved kilden,  dvs.  ved at reducere  indholdet 
af disse  metaller  i batterier  og akkumulatorer,  hvor  det 
er teknisk  muligt,  dels  på at fremme  genanvendelsen  af 
de pågældende  metaller.  Det  er nødvendigt  at finde  en 
rimelig  balance  mellem  disse  to målsætninger. 
1.2. ØSU  noterer  sig med  interesse,  at dette  initiativ 
svarer  fint  til den  prioritering,  visse  medlemsstater  har 
foretaget,  herunder  Danmark  med  sit forslag  til en 
ordning. 
Der skal  endvidere  gøres  opmærksom  på de frivillige 
aftaler,  der er indgået  bl.a.  i Belgien  (trådte  i kraft  den 
1. januar  1988),  Nederlandene  og Forbundsrepublikken 
Tyskland. 
Lovgivning  på området  er desuden  vedtaget  eller  under 
vedtagelse  i landene  af Den  europæiske  Frihandelssam-
menslutning  (EFTA). 
1.3. ØSU  er tillige  tilfreds  med,  at der i dette  forslag 
tages  hensyn  til de bestræbelser,  industrien  i EF har 
udfoldet  for at reducere  kviksølvindholdet  i primære 
batterier  og akkumulatorer  samt  for  at indsamle  og 
genanvende  brugte  batterier  og akkumulatorer. 
ØSU  kan  i denne  forbindelse  kun opfordre  Kommissio-
nen til at fortsætte  denne  linje,  således  at industriens 
initiativer  støttes  og opmuntres. 
1.4. ØSU  bakker  helt  op bag  ideen  om en ensartet 
europæisk  mærkning  af batterier  og akkumulatorer  og 
(J) EFTnr.  C 6 af 7. 1. 1989,  s. 3. ser med  interesse  på den  aftale,  der er indgået  mellem 
EF og visse  EFTA-lande,  herunder  især  Sverige. 
1.5. ØSU  kan  kun  se positivt  på initiativer,  der sigter 
på at forebygge,  at brugte  batterier  og akkumulatorer 
smides  ud med  husholdningsaffaldet.  Principielt  frem-
byder  pantsystemet  betydelig  interesse,  men  der  bør 
foretages  en mere  tilbundsgående  undersøgelse  af dets 
gennemførlighed.  En anden  løsningsmulighed,  som  bør 
overvejes,  kunne  bestå  i, at der  indføres  pligt  til at 
aflevere  de brugte  batterier  for at kunne  købe  nye;  der 
er dog  også  praktiske  vanskeligheder  forbundet  med 
denne  løsning. 
ØSU  finder  det derfor  påkrævet,  at koncentrere  indsat-
sen om  information  og uddannelse  af forbrugerne;  i 
særdeleshed  bør  der  berammes  initiativer  i skolerne, 
som eventuelt  kan  indebære  pilotaktioner. 
1.6. Som  nævnt  i det foregående  konstaterer  ØSU, 
at direktivforslaget  tager  sigte  på et meget  bredt  udsnit 
af batterier  og akkumulatorer,  både  primære  og sekun-
dære,  som  er meget  forskellige,  hvad  angår  markedsfø-
ringsvilkår,  tekniske  karakteristika,  anvendelsesområ-
de, der strækker  sig fra den  rent  professionelle  anven-
delse  til »forbrugermarkedet«,  mulighederne  for at re-
ducere  indholdet  af tungmetaller  og for genanvendelse. 
Det forekommer  ØSU  naturligt,  at forslaget  i betragt-
ning  at dets  målsætninger  først  og fremmest  er møntet 
på batterier  og akkumulatorer,  der  anvendes  af den 
almindelige  forbruger. 
Det er derfor  efter  ØSU's  opfattelse  udelukket,  at dette 
forslag  omfatter  anvendelsen  af store  og tunge  akkumu-
latorer,  der kun  sælges  til industrien,  eftersom  akkumu-
latorer  af »blandings«-typen  (dvs.  som  både  kan tænkes 
anvendt  af erhvervslivet  og af almindelige  forbrugere) 
ville falde  ind under  forslagets  bestemmelser. 
1.7. Med  hensyn  til direktivets  omsættelse  i national 
lovgivning  er det påkrævet,  at de medlemsstater,  som 
ikke har den  nødvendige  infrastruktur,  bl.a.  til indsam-
ling,  genanvendelse  og oplagring,  vedtager  bestemmel-
ser med  sigte  herpå. 
Nr. C 194/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 7. 89 
1.8. ØSU finder det nødvendigt med nøje overvåg­
ning af henlæggelse og transport af batterier og akku­
mulatorer i forbindelse med deres særskilte bortskaffel­
se eller genanvendelse. Der bør indføres strenge bestem­
melser for at hindre, at henlæggelse og transport foregår 
på dårlige betingelser og uden hensyn til de direktiver, 
der gælder for disse anliggender. 
Øregioner eller regioner med dårlige forsyningsforhold 
bør underkastes en særlig kontrol. 
1.9. Der består en forbindelse mellem det foreliggen­
de forslag og to nylige forslag om henholdsvis ændring 
af direktiv 74/442/EØF om affald og om et nyt direktiv 
til erstatning af direktiv 78/319/EØF om giftigt og 
farligt affald(l), som ØSU har afgivet udtalelse om(2). 
I den forbindelse opstår der visse problemer, som bør 
undersøges nøje. 
Hvor det foreliggende forslag finder visse typer batterier 
og akkumulatorer acceptable ud fra et miljøsynspunkt 
og dermed ikke underkastet bestemmelserne, betragter 
de to andre direktivforslag til gengæld alle typer batte­
rier og akkumulatorer som affald, og endda som farligt 
affald. 
En sådan generalisering kan, ud over at gøre det vanske­
ligt at finde en sammenhæng mellem de forskellige 
forslag, kun hæmme, ja alvorligt modarbejde industri­
ens bestræbelser, dels frivillige, dels i medfør af dette 
forslags bestemmelser, på at nedbringe indholdet af 
tungmetaller i de pågældende produkter og på at udbyg­
ge indsamling og genanvendelse af dem. 
Desuden skal ØSU fremhæve de bemærkninger om 
retsgrundlaget, som det har fremsat i udtalelsen om 
affaldsdirektiverne: nok rummer artikel 100 A klare 
fordele i henseende til procedurerne, men det foreliggen­
de forslags miljømæssige følger ville gøre en henvisning 
til traktatens artikel 130 R/S mere konsekvent. 
1.10. ØSU insisterer til slut på, at der træffes alle de 
fornødne forholdsregler til sikring af sundheden hos de 
arbejdstagere, der er beskæftiget på godkendte anlæg 
for særskilt deponering eller genanvendelse af brugte 
batterier og akkumulatorer. Det skal ske på grundlag af 
gældende nationale direktiver og love på dette område. 
2. Bemærkninger til de enkelte artikler 
2.1. Artikel 1 
Målsætningerne bør beskrives mere detaljeret, navnlig 
med hensyn til nedbringelse af indholdet af tungmetaller 
i batterier og akkumulatorer, så snart det er teknisk 
(') EFT nr. C 295 af 19. 11. 1988, s. 3 og 8. 
(2) EFT nr. C 56 af 6. 3. 1989, s. 2. muligt, samt den nødvendige øgede genanvendelse af 
disse metaller. 
Det bør endvidere præciseres i denne artikel, at direkti­
vet tager sigte på alle batterier og akkumulatorer (som 
fastlagt i bilaget), der bringes i omsætning på EF's 
marked. Producenter i tredjelande ligestilles således 
med producenterne i EF. 
2.2. Artikel 2 
Med henblik på at understrege betydningen af genan­
vendelse bør henvisningen hertil under litra c) slettes 
og først bringes under litra d). 
2.3. Artikel 3 
Industrien har et program for nedbringelse af kviksøl­
vindholdet i de mest anvendte alkalimangan-batterier. 
Kommissionen skal selvfølgelig tage hensyn hertil, når 
der opstilles tærskler. Det er i denne forbindelse vigtigt 
at understrege, at der findes et udvalg for tilpasnin­
gen til den tekniske udvikling, omtalt i dette forslags 
artikel 12. 
2.4. Artikel 4 
Som nævnt i de generelle bemærkninger støtter ØSU 
fuldt ud princippet om ensartet mærkning af batterier 
og akkumulatorer. Hvad angår bestemte typer sekun­
dære batterier og akkumulatorer, opfordrer det dog 
Kommissionen til sammen med industrien at tage de 
konkrete og tekniske betingelser for denne mærkning 
op til fornyet overvejelse. 
2.5. Artikel 5 
Hvad angår sekundære batterier og akkumulatorer ind­
bygget i apparater, er det af brugersikkerhedsmæssige 
grunde vigtigt, at det i teksten præciseres, at adgangen 
til batterier og akkumulatorer først bør være mulig, når 
apparatet, de er indbygget i, kasseres. 
2.6. Artikel 6 
ØSU går helt ind for de målsætninger, der opstilles i 
artiklen, men mener, at de foranstaltninger, som med­
lemsstaterne skal træffe for at gennemføre dem, bør 
beskrives nærmere. 
Det ville endvidere være hensigtsmæssigt for hver enkelt 
målsætning at angive, hvilken type batterier og akku­
mulatorer, der sigtes til, de pågældende produkters 
karakteristika og de eventuelle problemer, de indebærer 
eller kan indebære, da de er meget forskellige. 
31. 7. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 194/23 
Man bør desuden overveje at træffe supplerende be­
stemmelser om muligheden for EF's og de enkelte med­
lemsstaters finansiering af forskning, der sigter på at 
nedbringe indholdet af tungmetaller i batterier og akku­
mulatorer, og på at finde den bedste metode til deres 
indsamling og genanvendelse. 
2.7. Artikel 7 
Selv om ØSU har sympati for ideen i denne artikel, 
mener det, at der samtidig bør sættes ind på information 
og uddannelse af forbrugeren. Industrien bør deltage i 
denne indsats. 
2.8. Artikel 8 
Som nævnt i de generelle bemærkninger kan ØSU kun 
støtte de principper, der fremlægges i artiklen, men det 
ser gerne, at industrien i højere grad inddrages i de 
forbrugerorienterede foranstaltninger. 
ØSU mener dog, at litra c) bør udgå. Det er ikke 
medlemsstaternes opgave at oplyse forbrugeren om 
valgmulighederne. 
Det er derimod deres opgave at sikre kvaliteten af den 
information, der stilles til rådighed for forbrugeren. 
Artiklen bør derfor indledes således: »Medlemsstaterne 
sørger for, at forbrugerne, som kan vælge mellem for­
skellige batteri- og akkumulatortyper, oplyses om: ...« 
2.9. Artikel 9 
Programmernes principper har ØSU's fulde støtte, men 
det ønsker dog en nærmere beskrivelse af de forskellige 
foranstaltninger, der skal træffes. 
Programmerne bør således omfatte præcise målsætnin­
ger og tidsfrister for en udbygning af genanvendelsen. 
Bryssel, den 31. maj 1989. 2.10. Artikel 10 
De i pkt. 1.7 fremsatte bemærkninger gælder også for 
artikel 10. 
Denne artikel pålægger desuden batteri- og akkumula­
torindustrien (eller importørerne af disse varer) at af­
holde omkostningerne ved bortskaffelse af disse batte­
rier og akkumulatorer. Det er imidlertid indirekte for­
brugerne, som kommer til at betale denne ekstraudgift. 
»Overprisen« vil dog nok være ret ubetydelig, når man 
sammenligner forbrugerens årlige indkøb af batterier 
og akkumulatorer med husholdningens samlede budget. 
2.11. Artikel 11 
Denne artikels princip kan ikke anfægtes, men dens 
rækkevidde bør styrkes ved at skære sidste del af 
sætningen bort (fra »Med undtagelse af ...«). Det er 
således kun batterier og akkumulatorer, der opfylder 
direktivforslagets bestemmelser, der kan anerkendes 
»borgerret« i EF. 
2.12. Artikel 12 
ØSU udtrykker tilfredshed med artiklens hensigt, der 
vil gøre det muligt at tilpasse bestemmelserne i direkti­
vet og navnlig i dets bilag til de nyeste tekniske frem­
skridt. 
2.13. Artikel 13 (og artikel 9) 
Selv om der utvivlsomt hurtigt skal træffes forholdsreg­
ler på området, kan man rejse det spørgsmål, om ikke 
de tidsfrister, Kommissionen foreslår, er for optimisti­
ske og bør ændres, således at der tages større hensyn 
til medlemsstaternes og industriens mulighed for tilpas­
ning til direktivets bestemmelser og for at overholde 
tidsfristerne. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg