Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forslag til Rådets forordning (EF) om indførelse af en interventionsmekanisme for Kommissionen med henblik på at bringe bestemte handelshindringer til ophør« (98/C 214/24)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 2. februar 1998 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode Det Økonomiske og Sociale Udvalg om en udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Bo Green til ordfører og Klaus Schmitz til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 1. april 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 354. plenarforsamling af 29. og 30. april 1998, mødet den 29. april 1998, med 93 stemmer for, 15 imod og 10 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Baggrund - Kommissionens forslag

1.1. Der har i en række tilfælde været hindringer for den fri bevægelighed for varer, rettet mod borgere og virksomheder fra andre medlemslande.

1.2. Det Europæiske Råd i Amsterdam vedtog at anmode Kommissionen »om at undersøge, hvordan der effektivt kan sikres fri bevægelighed for varer, herunder muligheden af at pålægge medlemsstaterne sanktioner«. Rådet bad yderligere Kommissionen »om at fremsende forslag herom inden næste møde i december 1997«.

1.3. I Kommissionens forslag angives traktatens artikel 235 som retsgrundlag.

1.4. Forslaget omfatter hindringer af den frie bevægelighed af varer, som skyldes en medlemsstats handling eller passivitet.

1.5. For at være omfattet skal hindringerne være »åbenbare, umiskendelige og uberettigede«. Desuden skal de medføre alvorlig forstyrrelse af de frie varebevægelser, volde alvorlig skade for de krænkede personer og kræve øjeblikkelig handling for at hindre, at forstyrrelsen eller skaden vedvarer, breder sig eller forværres.

1.6. I forslagets forstand udviser en medlemsstat passivitet, når den undlader at træffe foranstaltninger, som er nødvendige og passende i forhold til krænkelsens art, og som gør det muligt at sikre varernes frie bevægelighed uden at krænke udøvelsen af de grundrettigheder, som er anerkendt i national ret.

1.7. Forslagets indhold er en procedure, der er inspireret af traktatens regler for statsstøtte.

1.8. Den bindende virkning af Kommissionens beslutning betyder, at skadelidte vil kunne gøre beslutningen gældende over for de nationale domstole. Dette kan enten ske for at få bragt handelshindringen til ophør eller for at opnå skadeserstatning.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU stiller sig positivt til, at man sikrer den frie bevægelighed for varer i det indre marked. Tilsvarende er der en positiv indstilling til over for ulovlige handelshindringer at indføre indgreb, der træder i kraft hurtigere end de 4-5 år, som i øjeblikket er normalen for sager efter traktatens artikel 169.

ØSU kan imidlertid ikke støtte forslaget, som det foreligger.

2.1.1. Retsgrundlaget

ØSU mener, at Kommissionen - i samarbejde med medlemsstaterne - burde finde ordninger til hurtigt at tage proceduren i henhold til traktatens artikel 169 i anvendelse, især i de tilfælde hvor handelshindringerne nødvendiggør en hurtig løsning, frem for at vælge traktatens artikel 235 som retsgrundlag, som alene i kraft af sin subsidiære karakter ikke bør tages i brug. I denne forbindelse henleder ØSU opmærksomheden på traktatens artikel 186, som giver EF-Domstolen beføjelse til at træffe midlertidige foranstaltninger.

2.1.2. Indskrænkning af direktivet til varebevægelser

ØSU stiller det spørgsmål, hvorfor forslaget kun omhandler den frie bevægelighed for varer, og ikke også de tre andre friheder i det indre marked: tjenesteydelser, kapital og personer.

2.1.3. Tidsfrister

ØSU finder ikke, at de af Kommissionen foreslåede frister for reaktion fra medlemsstaternes side er realistiske, især for forbundsstaters vedkommende.

2.1.4. Sociale grundrettigheder

Den af Kommissionen foreslåede interventionsmekanisme for at sikre varernes frie bevægelighed må under ingen omstændigheder føre til indgreb mod kollektive kampskridt i forbindelse med arbejdskonflikter. Det ville være problematisk, hvis EF-Domstolen blev tvunget til at prøve retmæssigheden af arbejdskonflikter og derved greb ind i nationale retssystemer. Dette ville være i konflikt med subsidiaritetsprincippet.

2.1.4.1. Det skal derfor klart fremgå, at man ved prøvelsen af en foranstaltning, der truer den frie bevægelighed af varer, først bør tage den specielle afgrænsning af Fællesskabsretten i betragtning (især traktatens artikel 36). Uden for denne afgrænsning skal retmæssigheden af kollektive kampskridt alene vurderes på basis af nationale bestemmelser og alene af de nationale myndigheder og domstole.

2.1.5. EF-Domstolen

Naturligvis tillægger Kommissionen Europa-Domstolens domme stor betydning. ØSU sætter dog spørgsmålstegn ved, om Kommissionens forberedende arbejde kan fremskyndes så meget, at der bliver mulighed for rettidigt at anmode om og få iværksat de foreløbige foranstaltninger.

3. Konklusioner og forslag

3.1. ØSU går ind for fri bevægelighed for varer og er derfor tilhænger af, at det bliver muligt på en hurtigere og mere effektiv måde at gribe ind over for medlemsstater, der ved aktiv handling eller ved passivitet skaber hindringer.

3.2. ØSU kan imidlertid ikke støtte forslaget, som det foreligger, fordi traktaten ikke hjemler kompetence til Kommissionen, som forudset i forslaget. ØSU er også kritisk over for forslaget, fordi der er usikkerhed om dets rækkevidde.

3.3. Der er problemer i dette forslag, og Rådet har stillet sig afvisende (). ØSU foreslår derfor, at Kommissionens interventionsmekanisme kun kan tages i anvendelse, når en medlemsstat gennemfører forskelsbehandling af EU-borgere eller virksomheder på grundlag af nationalitet. Kommissionen bør udvikle et nyt retsgrundlag for en sådan interventionsmekanisme på basis af traktatens artikel 6, 7A og 5, og i henhold til traktatens artikel 169 og 186. En sådan fremgangsmåde ville også gøre det lettere at inddrage de tre andre indre markedsfriheder: tjenesteydelser, kapital og personer.

3.4. ØSU foreslår, at Kommissionen udarbejder en meddelelse indeholdende en analyse af den nuværende situation, EF-Domstolens retspraksis samt forslag til, hvordan man kan udvikle en interventionsmekanisme, der f.eks. kan tages i anvendelse, når en medlemsstat diskriminerer EU-borgere eller -virksomheder på grundlag af nationalitet.

Bruxelles, den 29. april 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() Rådsmødet (ministrene for det indre marked) den 30. marts 1998, 6875/98 - PV/CONS. 16 - MI 19.