DA Den Europæiske Unions Tidende C 303/17

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder

(initiativudtalelse)

(2016/C 303/03)

Ordfører: Emmanuelle BUTAUD-STUBBS

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 21. januar 2016 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, på eget initiativ at afgive udtalelse om:

»Ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder«

(initiativudtalelse).

Det forberedende arbejde henvistes til Sektionen for Eksterne Forbindelser, som vedtog sin udtalelse den 19. april 2016.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 517. plenarforsamling den 25.-26. maj 2016, mødet den 25. maj 2016, følgende udtalelse med 188 stemmer for og 1 imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. Ordentligt arbejde i globale forsyningskæder som f.eks. beklædningstekstiler og fodtøj, elektronik, mineraler og inden for agroindustrien er et grundlæggende spørgsmål for alle offentlige og private aktører, der er involveret på nationalt og internationalt plan i forvaltningen af forsyningskæder.

1.2. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) har tilpasset sin interne arbejdsgang for at kunne afgive sin udtalelse inden den 105. Internationale Arbejdskonference i Genève om spørgsmålet om ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder. EØSU anbefaler

1.3. At Kommissionen vedtager en omfattende og ambitiøs strategi for med alle sine interne (adgang til EU-udbud, mærkning osv.) og eksterne politikker (handel, udvikling, naboskabspolitik mv.) at befordre ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder.

1.4. At vedtage et fælles sprog, fastlægge fælles definitioner og foretage en vurdering af de statistiske data fra de forskellige interessenter: OECD, ILO, Kommissionen, Verdensbanken og IMF (1) for at undgå forvirring og fejlfortolkninger og for at kunne udarbejde en sammenhængende politik for de offentlige organer, der er involveret i kraft af deres respektive kompetenceområder.

1.5. Under hensyntagen til FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettighederne er vi nødt til at anerkende og fremme den bedste praksis og de initiativer, der ligger i den eksisterende »værktøjskasse«: OECD's retningslinjer for multinationale selskaber, OECD's due diligence-retningslinjer for de forskellige sektorer (tekstil og beklædning, mineraler, landbrug og finans), handelsbistand, finansielle skadeserstatningsordninger, adfærdskodekser, mærker, standarder og selvevalueringsredskaber. Målet er gradvist at indføre en konsekvent og bæredygtig politik for ansvarlig forvaltning af globale forsyningskæder.

1.6. At fremme praktiske og hensigtsmæssige, risikobaserede tilgange, som tager højde for den globale værdikædes og de globale forsyningskæders særlige karakter (lineær eller modulær, enkel eller kompleks, kort eller lang organisationsstruktur).

1.7. Med udgangspunkt i eksisterende praksis at fremme flerpartsmodeller, der inddrager offentlige og private aktører, arbejdsmarkedets parter, NGO'er, eksperter o.a. for at udvikle den bedste kombination af foranstaltninger inspireret af OECD’s retningslinjer med henblik på at kortlægge, forebygge og mindske risici samt at formidle og rapportere om handlingsplanen. Handlingsplanernes foranstaltninger kan omfatte både lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, bedste praksis, finansielle incitamenter, adgang til videreuddannelse og kapacitetsopbygning for den sociale dialog og fagforeningerne.

1.8. At presse på for gennemførelse af konkrete overvejelser om, hvilke gennemsigtighedsværktøjer der kan anvendes til at informere de endelige forbrugere om de produktionsrelaterede sociale omstændigheder.

1.9. At ILO's muligheder for at spille en aktiv rolle i at sikre ordentligt arbejde i hele den globale forsyningskæde behandles på den forestående ILO-konference, og at der i den forbindelse ses nærmere på mulighederne for at udvikle og på sigt indføre passende og relevante instrumenter, der med alle interessenters aktive engagement vil bidrage til en effektiv forbedring af arbejdsvilkårene.

2. Spørgsmålet om ordentligt arbejde i de globale forsyningskæder: definitioner, kontekst og udfordringer

2.1. Definitioner

2.1.1. Global værdikæde: Dette begreb dukkede op i midten af 90’erne og betegner »samtlige de aktiviteter, der er nødvendige for at bringe et produkt fra udformning, design, indkøb af råmaterialer og mellemprodukter, markedsføring, distribution og produktservice til den endelige forbruger« (2). Det er meningen, at globale værdikæder skal sikre »procesforbedring« (producenten indfører mere avanceret teknologi for at øge effektiviteten) og »funktionel forbedring« (producentens evne til at udvikle færdigheder inden for design, branding og markedsføring). En række eksempler viser imidlertid, at dette ikke er tilfældet. Eftersom den stigende handel og de øgede investeringer, der foregår på verdensplan, finder sted gennem globale værdikæder, og eftersom outsourcing og ledende virksomheders grænseoverskridende koordinering af den globale produktion har betydelige sociale virkninger, befinder spørgsmålet om at sikre en bæredygtig og ansvarlig forvaltning af de globale forsyningskæder sig øverst på den internationale dagsorden (OECD, ILO, G7, G20, EU og FN). Nogle af virkningerne er positive, f.eks. bedre betalte job, flere kvinder i arbejde, skabelse af nye arbejdspladser, kompetenceudvikling og spredning af viden og teknologi. Andre giver anledning til bekymring, f.eks. usikre ansættelsesforhold, dårlige arbejdsvilkår (også hvad angår sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen), manglende sociale rettigheder (herunder manglende socialsikringsdækning) og krænkelse af menneskerettigheder og grundlæggende arbejdstagerrettigheder. Dette fører til udvikling og gennemførelse af forskellige instrumenter på nationalt og internationalt plan, som f.eks. ILO’s konventioner, OECD’s retningslinjer og FN’s vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettighederne (se også punkt 2.3.3), til politikrammer, herunder 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling (3) og Addis Abeba-handlingsplanen for Udviklingsfinansiering (4), der skal befordre respekten for arbejdsstandarder og fremme ordentligt arbejde, og til videreudvikling af handel, investeringer, den private sektor og forsyningskæder.

2.1.2. Global forsyningskæde: en global forsyningskæde består af indbyrdes forbundne organisationer, ressourcer og processer, som skaber og leverer produkter og tjenesteydelser til slutkunder. Den omfatter som sådan den del af en global værdikæde, der vedrører indkøb, men ikke udformning eller distribution af en vare eller en tjenesteydelse.

Der vil blive afholdt en generel debat om ordentligt arbejde i globale forsyningskæder på Den Internationale Arbejdskonference (ILC) i juni 2016 (ILC er ILO’s øverste beslutningstagende organ). Debatten skal hjælpe ILO’s medlemmer (dvs. regeringer, arbejdsgivere og arbejdstagere) til at nå frem til en bedre forståelse af, hvordan deltagelse i globale forsyningskæder kan medvirke til en bæredygtig og inklusiv vækst i de nationale og lokale økonomier ved at bidrage til at skabe nye virksomheder, få virksomheder til at vokse samt fremme kvalitetsjob og respekten for arbejdsstandarder. Nærværende udtalelse er EØSU’s bidrag til den debat.

2.1.3. Ordentligt arbejde: et begreb, som er fastlagt af ILO’s medlemmer og vedtaget af ILC i erklæringen om social retfærdighed som led i en retfærdig globalisering (5) — dækker nationale og lokale programmer, som er iværksat for at opnå fire strategiske mål: — at fremme jobskabelse, kompetenceudvikling og bæredygtige livsvilkår — at garantere rettigheder på arbejdspladsen, især for dårligt stillede og fattige arbejdstagere — at udvide den sociale beskyttelse for mænd og kvinder med henblik på at give tilstrækkelig kompensation ved tabt eller nedsat indkomst og adgang til tilstrækkelig sundhedspleje — at fremme den sociale dialog ved at inddrage stærke og uafhængige arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer. Som internationalt organ, der fastsætter standarder, har ILO vedtaget en række konventioner, der er relevante for globale forsyningskæder. Blandt disse er grundlæggende arbejdsstandarder (dvs. fremme af foreningsfrihed og retten til kollektive overenskomstforhandlinger, fremme af ikkeforskelsbehandling på arbejdspladsen og forbud mod tvangsarbejde og børnearbejde) samt konventioner inden for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, arbejdstilsyn m.m. De lande, der ratificerer konventionerne, er forpligtede til at bringe deres lovgivning og praksis i overensstemmelse med konventionerne. Endvidere er alle ILO-medlemsstater i kraft af ILO-erklæringen fra 1998 om grundlæggende principper og rettigheder på arbejdspladsen (6) forpligtede til at respektere og til i deres lovgivning og praksis at gennemføre de grundlæggende arbejdsstandarder, selv om de ikke har ratificeret de pågældende konventioner.

2.2. De globale værdikæders og globale forsyningskæders struktur og vægt i den internationale handel

2.2.1. De globale værdikæders vægt i verdenshandelen er øget hurtigt og udgør ifølge WTO, OECD, ILO og UNCTAD 2013 (7) mellem 60 % og 80 % af den internationale handel, og tegner sig på globalt plan for over 20 % af arbejdspladserne (8). De sektorer, som er berørt af den indbyrdes forbindelse mellem organisatoriske komponenter såsom udformning, produktion, distribution og forbrug, der er styret af multinationale selskaber, omfatter landbrug, industri (bl.a. bilindustrien, luftfart, beklædningstekstiler, legetøj, elektronik) og serviceydelser (bl.a. callcentre og informationsteknologi).

2.2.2. Disse globale værdikæder har endvidere forskellig form og struktur: nogle er ret korte (kun få aktiviteter), mens andre er længere og indebærer økonomiske, sociale og finansielle forbindelser mellem virksomheder, der er etableret i en lang række forskellige og fjerntliggende lande (USA, EU-lande og asiatiske lande). Ifølge Gary Gereffi (9) er der tre dominerende forvaltningsformer inden for globale værdikæder: køberstyrede, omkostningsstyrede (den mest almindelige form — forekommer i globale værdikæder inden for beklædning og fodtøj) og producentstyrede (hvor leverandørerne i udviklingslandene har visse teknologiske kompetencer, herunder design og innovation (elektronik)).

2.2.3. De globale forsyningskæder, som er en bestanddel af de globale værdikæder, tager udgangspunkt i forbindelsen mellem købere og leverandører og potentielle underleverandører. Denne »kæde« kan antage forskellige former: vertikalt integreret bunden kæde, modulbaseret kædeforvaltning (hovedleverandørerne kan handle uafhængigt af den ledende virksomhed) eller markedskæde for råvaremarkederne.

2.3. Forvaltning af globale forsyningskæder inden for strategien for virksomhedernes sociale ansvar (VSA): nøgleaktører og værktøjskasse

2.3.1. EU definerer virksomhedernes sociale ansvar som »virksomhedernes ansvar for deres indflydelse på samfundet« (10).

2.3.2. I lyset af en række problemer, der er opstået i de sidste tyve år, især inden for sektorer som elektronik, sportsartikler og beklædning, er følgende faktorer blevet udpeget, især af OECD, som værende af central betydning for, at et multinationalt selskab som ledende virksomhed kan sikre en bæredygtig forvaltning af sin globale værdikæde eller globale forsyningskæde: a) at kortlægge risici for alvorlige overtrædelser af menneske- og arbejdstagerettighederne og for miljøskader og korruption; b) at forhindre forekomsten af sådanne risici ved at udvise passende omhu og udføre bæredygtig forvaltning gennem en landerisikovurdering og en individuel risikovurdering af leverandøren (11); c) at mindske risici gennem sammenhængende, solide og varige VSA-politikker for forsyningskæden: valg af leverandør, krav til og kontrakt med nuværende leverandører, sociale revisioner og strengere kriterier for vurdering af de opnåede fremskridt; d) at rapportere til og kommunikere med forskellige interessenter inden for virksomheden, f.eks. fagforeninger, og uden for virksomheden, f.eks. NGO'er eller offentlige myndigheder med ansvar for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen eller for gennemførelsen af ILO-konventionerne om en mere bæredygtig forvaltning af de globale forsyningskæder.

2.3.3. En lang række forskellige aktører, herunder offentlige og private, europæiske og internationale organisationer og organer, beskæftiger sig i øjeblikket med disse spørgsmål, navnlig i lyset af Rana Plaza-dramaet i Bangladesh, som dræbte over 1 100 ansatte i 2013: a) på nationalt plan, ud over lovgivningsforanstaltninger på områder, der hører ind under ordentligt arbejde og menneskerettigheder (f.eks. den britiske lov af 2015 mod moderne slaveri med bestemmelser om gennemsigtighed i forsyningskæderne) (12), er regeringer og parlamenter med støtte fra arbejdsmarkedsparterne, interesserede aktører som NGO'er og fra OECD's nationale kontaktpunkter i færd med at udarbejde og gennemføre forskellige initiativer (herunder nationale handlingsplaner for erhvervslivet og menneskerettighederne eller for VSA samt nylige påpasselighedsinitiativer f.eks. i Frankrig og Tyskland); b) på EU-plan er der iværksat foranstaltninger på en række interne og eksterne politikområder, både i forbindelse med bredere partnerskaber med tredjelande og gennem sektorspecifikke initiativer. For eksempel indgår der i kapitlerne om handel og bæredygtig udvikling i EU's nyligt færdigforhandlede og gennemførte handels- og investeringsaftaler bindende forpligtelser for aftaleparterne om at respektere grundlæggende arbejdsstandarder (bl.a. ved at gøre fremskridt i retning af en ratificering af de grundlæggende ILO-konventioner og arbejde mod et højere niveau af beskyttelse for husarbejdere), effektivt at gennemføre de ratificerede ILO-konventioner og fremme ordentligt arbejde, fairtrade-ordninger og VSA-praksis. I disse kapitler indgår også etablering af en overvågningsmekanisme i civilsamfundet (ud over det mellemstatslige organ) omfattende arbejdsmarkedets parter, som skal føre tilsyn med gennemførelsen af bestemmelserne og rådgive aftaleparterne i spørgsmål om bl.a. handel og arbejdskraft. Toldpræferencer for udviklingslande, der indrømmes under GSP+-ordningen, fjerner tolden fuldstændigt på over 66 % af toldpositionerne for sårbare lande, som giver et bindende tilsagn om at ratificere og effektivt gennemføre de 27 centrale internationale konventioner, herunder ILO's otte grundlæggende konventioner (13). EU har også udviklet og gennemfører nu en VSA-strategi, en revision af direktiv 2013/34/EU om ikke-finansiel rapportering (miljøspørgsmål, sociale spørgsmål, menneskerettigheder, korruptionsbekæmpelse, diversitet i virksomhedsbestyrelser osv.); Bangladesh-bæredygtighedsaftalen (et EU-ledet internationalt initiativ til fremme af øget respekt for arbejdstagerrettigheder, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og sikkerhedsnormer for bygninger inden for landets konfektionsbranche) (14); en ny EU-handels- og investeringsstrategi, herunder ansvarlig forvaltning af globale forsyningskæder (15), som det nuværende (nederlandske) EU-formandskab lægger vægt på; c) på internationalt plan foregår der diskussioner og aktiviteter i OECD (f.eks. forberedelse af due diligence-retningslinjer for ansvarlige forsyningskæder inden for beklædnings- og skotøjssektoren (16), retningslinjer for multinationale virksomheder (17), lancering af retningslinjer for ansvarlige forsyningskæder inden for landbruget (18)), FN (f.eks. Global Compact-initiativet og vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettighederne (19)) og ILO (revision af trepartserklæringen om multinationale virksomheder og socialpolitik og forberedelse af debatten på Den Internationale Arbejdskonference i juni om ordentligt arbejde i globale forsyningskæder). Forskellige private initiativer er blevet iværksat på enten permanent eller midlertidig basis, f.eks. til forbedring af sundhed og sikkerhed i beklædningsfabrikker i Bangladesh efter Rana Plaza-katastrofen (Bangladesh-aftalen om brand- og bygningssikkerhed) (20).

2.3.4. Alle disse offentlige og private aktører beskæftiger sig med udvikling og gennemførelse af forskellige værktøjer og instrumenter, der skal forbedre arbejdsvilkårene og rettighederne på arbejdspladsen: — forordninger, love, konventioner — adfærdskodekser — den sociale dialog, også på tværs af grænser (21) — certificeringer i VSA og social ansvarlighed — finansieringsordninger med henblik på at yde erstatning til ofre — andre initiativer med flere interessenter — støtte- og udviklingsprogrammer, herunder kapacitetsopbygning (sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, social dialog, gennemførelse af ILO-konventioner osv.).

3. Evaluering af nogle eksempler på bedste praksis i to forskellige økonomiske sektorer

3.1. Globale forsyningskæder inden for beklædning og fodtøj

3.1.1. Globale forsyningskæder inden for beklædnings- og fodtøjsindustrien omfatter en række forskellige aktører og produktionsprocesser. Asien-Stillehavsregionen tegnede sig for 601 mia. USD i global eksport af beklædningsgenstande, tekstiler og fodtøj, hvilket repræsenterer 60 % af den samlede verdenshandel, og Kina har den største andel. Lande som Bangladesh og Cambodja øgede deres specialisering i fremstilling og eksport af beklædningsgenstande og fodtøj med henholdsvis 89,2 % og 77,4 % af den samlede vareeksport i 2014 (22). Dette skyldes hovedsagelig den kraftige stigning i lønningerne i den kinesiske beklædnings- og tekstilindustri, som fik internationale købere til at søge nye leverandører i Asien. Ifølge ILO (23) var den gennemsnitlige indtjening i 2014 mindre end 200 USD om måneden i de fleste lande. Der er en månedlig mindsteløn for ufaglærte tekstilarbejdere i Kina (op til 297 USD), Filippinerne, Malaysia, Indonesien (247 USD), Thailand, Vietnam (145 USD), Indien (136 USD), Cambodja (128 USD), Pakistan (119 USD), Bangladesh (71 USD) og Sri Lanka (66 USD). De største risici er manglen på en eksistenssikrende løn, tvangs- og børnearbejde, dårlige arbejdsmarkedsrelationer på grund af ringe beskyttelse af foreningsfriheden og begrænsede kollektive overenskomstforhandlinger, dårlig sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, utilstrækkelige arbejdstilsyn, underudviklede arbejdsskadeordninger, vandforurening, eksponering for kemiske stoffer, og udnyttelse af den kvindelige arbejdsstyrke.

3.1.2. Den 24. april 2013 kostede sammenstyrtningen af Rana Plaza-bygningen i Bangladesh, der blev brugt af tekstilfabrikker, 1 136 arbejdstagere, hovedsagelig kvinder, livet. Ulykkens omfang, som skyldtes meget ringe vedligeholdelse af bygningen og manglen på brandudgange, har ført til en usædvanlig høj grad af mobilisering af regeringer (EU og dets medlemsstater, USA, Canada, Norge), internationale organisationer (ILO, OECD og Verdensbanken), internationale og lokale aktører med en ambitiøs pakke af foranstaltninger, der skal tilskynde til nationale kortsigtede foranstaltninger (erstatning til ofrenes familier, inspektion af beklædningsfabrikker og afhjælpende foranstaltninger, nye revisionsmetoder, revision af arbejdsmarkedslovgivningen), nationale mellemsigtede foranstaltninger (f.eks. udvikling af uafhængige fagforeninger og styrkede arbejdstilsyn) og systematiske foranstaltninger for at fremme ansvarlig forvaltning af de globale forsyningskæder. Eksempel — Evaluering af de opnåede fremskridt i konfektionsbranchen i Bangladesh siden Rana Plaza-sammenstyrtningen (januar 2016) — Bangladesh-aftalen om brand- og bygningssikkerhed: undertegnet af 220 købere af beklædningsgenstande — Alliancen for sikkerhed for arbejdstagerne i Bangladesh: indgået i maj 2013 af 26 hovedsagelig nordamerikanske mærker. — Indtil januar 2016 (132 i 2014) blev der oprettet 341 nye fagforeninger i konfektionssektoren i Bangladesh. — Indtil januar 2016 blev der gennemført inspektioner af konstruktions-, brand- og elsikkerheden i 3 734 eksportorienterede konfektionsfabrikker — Der er hvervet 235 nye inspektører (24) — »Better Work Bangladesh«-programmet: 38 fabrikker leverer beklædningsgenstande til 17 mærkevarevirksomheder og detailhandlere — Erstatning til ofre: 24,1 mio. USD for 3 490 modtagne anmodninger om kompensation

3.1.3. OECD er i færd med at udarbejde due diligence-retningslinjer for ansvarlige forsyningskæder i beklædnings- og fodtøjssektoren.

3.1.4. ILO gennemfører i samarbejde med internationale donorer, regeringer, arbejdstagere og arbejdsgivere projekter i beklædningssektoren (bl.a. i Asien), som har til formål at øge adgangen til oplysninger om løn, arbejdsforhold og arbejdsmarkedsrelationer for at forbedre kvaliteten af den sociale dialog om arbejdsstandarder, styrkelse af arbejdsmarkedsparternes kapacitet og mekanismerne for kollektive overenskomstforhandlinger samt sikring af arbejdstagerrettigheder på fabrikkerne (25).

3.1.5. Kommissionen arbejder på et flagskibsinitiativ om en bæredygtig beklædningsforsyningskæde, herunder fælles planlægning, koordineret finansiering, fælles gennemførelse af programmer, bevidstgørelse af forbrugerne m.m.

3.1.6. EU's arbejdsmarkedsparter i tekstil- og beklædningssektoren har udviklet et fælles initiativ, der støttes af Europa-Kommissionen og omfatter et VSA-risikovurderingsværktøj, der er relevant for globale forsyningskæder. De er i øjeblikket i gang med at færdiggøre det med henblik på formidling til SMV'er og andre interessenter.

3.1.7. Det nederlandske EU-formandskab agter at undersøge, hvordan der kan opnås øget synergi mellem EU's udviklings- og handelspolitik med henblik på at fremme de globale forsyningskæders bæredygtighed.

3.1.8. Den tyske forbundsminister for økonomi, samarbejde og udvikling, Gerd Müller, har oprettet en særlig alliance for »bæredygtige tekstiler« med deltagelse af de vigtigste partnere. På det seneste G7-møde gav han en meget konkret opsummering af situationen: »Det ville koste en euro at tage et ansvar, en enkelt euro pr. kjole, jakke eller bukser for at sikre, at hårdt arbejde i Bangladesh, Cambodja eller Afrika lønner sig, og at børn og syersker sikres livsmuligheder« (26).

3.1.9. Med hensyn til udveksling af bedste praksis er der indhentet hjælp og erfaring fra et stigende antal private initiativer. Blandt disse er ICS (Initiative Clause Sociale) med 22 større detailvirksomheder, herunder Monoprix, Carrefour og Casino, hvis omsætning er på over 243 mia. EUR, og som bruger de samme metoder i deres sociale revisioner, og BSCI (Business Social Compliance Initiative), der blev lanceret i 2003 af FTA (Foreign Trade Association) med hovedkontor i Bruxelles og over 1 700 deltagende detailhandlere og importører fra 36 lande, som har forretningsforbindelser med 30 000 fabrikker.

3.2. Globale værdikæder og globale forsyningskæder inden for elektronik

3.2.1. Ifølge en undersøgelse foretaget af Sturgeon og Kawakami (27) forekommer værdien af mellemprodukter i beklædningsindustrien at være langt mindre end værdien af sådanne produkter i elektronik- og bilindustrien.

3.2.2. Elektronikbranchens globale værdikæde er en af de vigtigste i varesektoren og tegnede sig i 2006 for over 17 % af alle producerede mellemprodukter sammenlignet med 2,7 % for kemikalier og plast og 1,9 % for flydele. De to førende lande i eksport af delprodukter inden for elektronik er Kina/Hongkong og De Forenede Stater.

3.2.3. De tre faste aktører, der styrer »værdikædernes modularitet« er følgende: — de ledende virksomheder (hovedsagelig i de industrialiserede lande) — underleverandørerne, der står for indkøb af komponenter, montering af elektroniske kredsløb, endelig samling og afprøvning, hovedsagelig i Kina, Taiwan og Vietnam — de ledende platforme, defineret som »virksomheder, der har haft succes med at gøre deres teknologi (i form af software, hardware eller en kombination heraf) til en fast bestanddel af andre virksomheders produkter«. Denne specifikke værdikædes modularitet ligger i kodificeringen og standardiseringen af centrale driftsprocesser som f.eks. computer-aided design, produktionsplanlægning og lager- og logistikkontrol.

3.2.4. Forbrugerelektronik er kendetegnet ved korte produktlevetider, fra 3 til 18 måneder, og produkterne når hurtigt enden på deres livscyklus. Som følge heraf må leverandører af disse produkter kunne præstere en stadig hurtigere markedsføring. Da Apple iPhone f.eks. blev indført i 2007 var markedsføringstiden seks måneder. I 2012 var den skrumpet ind til mindre end to uger (28). For producenter og arbejdstagere er dette en udfordring, og der er behov for at udvikle og gennemføre løsninger herpå. Mens der i nogle virksomheder er indgået aftaler om overtidsarbejde eller skifteholdsarbejde i højsæsonen og om at kompensere herfor i løbet af resten af året, er der i andre tale om en væsentlig stigning i midlertidige kontrakter og ansættelse af vikarer og migranter (f.eks. var 60 % af arbejdsstyrken i den mexicanske elektronikindustri i 2009 midlertidigt ansatte vikarer, og denne andel steg til 90 % i højsæsonen) (29). Dette fører ofte til begrænsede arbejdstagerrettigheder, f.eks. lavere lønninger, manglende socialsikringsdækning eller forbud mod at melde sig ind i en fagforening. Løsninger kunne ud over national lovgivning findes i aftaler på virksomhedsniveau samt en bedre koordinering og udveksling af oplysninger mellem købere og leverandører for at muliggøre en bedre produktionsplanlægning og benyttelse af fastansatte arbejdstagere snarere end midlertidigt ansatte.

3.2.5. Spørgsmålene om respekt for menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder hænger i elektronikbranchen også sammen med problemet med udvinding af mineraler fra konfliktramte områder og højrisikoområder såsom Afrikas store søer (30). Som opfølgning på vedtagelsen af en amerikansk lov (Dodd-Frank-loven) forelagde Kommissionen i 2014 et forslag til forordning om en selvcertificeringsordning for importører af tin, tantal, wolfram og guld til EU's marked med henblik på at sikre, at provenuet fra udvinding af og handel med disse mineraler ikke støtter lokale væbnede konflikter. Behørig omhu, ledsaget af andre foranstaltninger, bør imidlertid kunne bidrage til gennemsigtighed i forsyningskæden og have en positiv indvirkning på jobskabelse og arbejdsbetingelser i miner, f.eks. sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen samt indkomstniveau, og kunne medvirke til formalisering af ansættelsesforholdene. Dette ville også muliggøre fortsat indkøb i Afrika fremfor andre regioner i verden, som ikke er berørt af den pågældende konflikt (31).

3.2.6. OECD har udviklet due diligence-retningslinjer for ansvarlige forsyningskæder for mineraler fra konfliktramte områder og højrisikoområder (32).

3.3. Globale værdikæder og globale forsyningskæder i andre sektorer

3.3.1. EØSU vil også gerne understrege, at globale værdikæder og forsyningskæder i andre sektorer såsom tjenesteydelser og agroindustrien vil stå over for problemer med arbejdsvilkår, navnlig sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen.

3.3.2. ILO's støtte af ordentligt arbejde i landdistriktsøkonomien (33) sætter fokus på 3 prioriterede indsatsområder: ordentligt arbejde til dårligt stillede, marginaliserede og sårbare landbefolkninger, ordentligt arbejde til landarbejdere i forsyningskæder, ordentligt arbejde til plantagearbejdere.

4. EØSU's bidrag til sikring af ordentligt arbejde i globale forsyningskæder

Med henblik på Den Internationale Arbejdskonferences 105. samling i juni 2016 (Genève) ønsker EØSU at offentliggøre sit bidrag omfattende en række anbefalinger vedrørende de mest effektive måder og midler til at sikre en forbedring af arbejdsvilkårene for arbejdstagere i leverandør- eller underleverandørvirksomheder, der indgår som producenter i globale forsyningskæder.

4.1. At præcisere de enkelte interessenters rolle

Den enkelte interessents rolle og ansvar bør klarlægges for at undgå forvirring:

— Regeringer har ansvaret for at udarbejde, gennemføre og håndhæve den nationale arbejds- og sociallovgivning, for at ratificere og sikre effektiv gennemførelse af ILO's konventioner, og er, i EU-landenes tilfælde, også ansvarlige for at omsætte og gennemføre EU-direktiver. Det er endvidere deres pligt at stille samtlige administrative og finansielle ressourcer til rådighed, herunder arbejdstilsyn, for at sikre overholdelse af lovgivningsrammen.

— Internationale organisationer sætter standarder og udvikler globale initiativer med henblik på at fremme internationale arbejdsstandarder og en ansvarlig virksomhedsadfærd. I den sammenhæng giver dokumenter som f.eks. FN’s vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettighederne (FN's ramme for »beskyttelse, overholdelse og afhjælpning«) retningslinjer for de centrale aktørers roller og ansvar.

— Arbejdsmarkedets parter opfordres til at indgå i og fremme en social dialog om arbejdsstandarder og arbejdsvilkår, både på sektorniveau og i en grænseoverskridende sammenhæng, og regeringerne bør fremme og effektivt beskytte foreningsfriheden og de kollektive overenskomstforhandlinger.

— Multinationale selskaber bør overholde de love, der gælder i de lande, hvor de driver virksomhed. De opfordres endvidere til at forpligte sig til en VSA- og due diligence-tilgang.

— NGO'er supplerer andre aktørers indsats og spiller en nøglerolle i bevidstgørelsen om arbejdstagerrettigheder og i anmeldelsen af misbrug. I betragtning af den kompleksitet og de kolossale risici, der klart er forbundet med disse centrale aktørers virksomhed, slår EØSU til lyd for strukturerede, gennemsigtige og inklusive interessentplatforme til løsning af komplekse spørgsmål.

4.2. At tackle den statistiske udfordring ved at måle handels- og investeringsstrømme

Det er EØSU's ambition at måle globale værdikæders og globale forsyningskæders funktion mht. værdi, vækst og job samt deres seneste kvalitative udvikling. Dette indebærer samarbejde med f.eks. Eurostat og GD TRADE om disponible data, som er indsamlet af WTO og OECD. En sådan bedre forståelse af den nye organisering af den internationale handel vil helt sikkert føre til nye forslag om anvendelsen af traditionelle værktøjer i form af handels- og udviklingsaftaler såsom fjernelse af toldtariffer, reguleringsmæssig konvergens, bedre adgang til offentlige udbud, fælles oprindelsesregler, kapacitetsopbygning og handelsstøtte.

4.3. At arbejde for en reelt integreret EU-strategi vedrørende bl.a. handel, udvikling og naboskabspolitik

EØSU støtter Kommissionens vilje, som udtrykt i Kommissionens seneste meddelelse om EU's handels- og investeringspolitik, til at anvende EU's forskellige eksterne politikker til at fremme bæredygtig udvikling i tredjelande, især udviklingslande som Bangladesh, Vietnam, Myanmar (34), Cambodja og Laos samt lande på andre kontinenter gennem en række forskellige instrumenter. Dette bør omfatte indføjelse af kapitler om handel og bæredygtig udvikling i frihandelsaftaler, der i øjeblikket forhandles, og i fremtidige frihandelsaftaler, en bedre sammenhæng mellem handelspolitik og bistand/kapacitetsopbygning, fremme af ansvarlig forretningsførelse i investeringspolitikken og udvikling af den private sektor, projekter, der specifikt tager sigte på øget respekt for arbejdstagerrettigheder, støtte til nationale arbejdsmarkedsparter inden for uddannelse, informationsseminarer m.m.

4.4. At foreslå realistiske forpligtelser

EØSU har lang erfaring inden for bæredygtighed, har deltaget i gennemførelsen og overvågningen af særlige kapitler i frihandelsaftalen og er involveret i en lang række civilsamfundsudvalg, som sætter det i stand til at foreslå en rimelig balance mellem nødvendige lovmæssige krav hvad angår menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder, gennemsigtighed, korruptionsbekæmpelse og den nødvendige fleksibilitet for multinationale selskaber til at organisere og udvikle deres globale forsyningskæder på en effektiv måde, der tager hensyn til de forskellige lokale forhold.

4.5. At fremme effektive forebyggelsesforanstaltninger

På verdensplan engagerer SMV'er sig mere og mere i globale forsyningskæder, og der ligger stadig et betydeligt uudnyttet potentiale for dem på dette område. EØSU ønsker derfor at fremhæve nogle konkrete redskaber, som findes på markedet, og som allerede er afprøvet og testet af virksomheder. Disse værktøjer vil hjælpe SMV'er til at blive involveret i en bæredygtig forvaltning af deres globale forsyningskæder, herunder kortlægning af leverandører, selvevalueringsværktøjer, standarder og forslag til kontraktbestemmelser,

4.6. At bidrage til at skabe en ny generation af revisioner

Sociale revisioner dukkede op i 1990'erne og er blevet kritiseret både mht. tekniske aspekter (f.eks. revisorernes kvalifikationer, måder at gennemføre revisionerne på, spørgsmålenes art) og grundlæggende aspekter (en foreløbig måling af én leverandør, ingen systemisk og gradvis udvikling, tredjeparter med ansvar for at forbedre de sociale vilkår osv.). EØSU ønsker at støtte fremkomsten af en ny generation af revisioner, der skal dække ikke blot sociale, men også miljømæssige og forvaltningsmæssige spørgsmål og sætte mere ambitiøse mål. Endemålet vil være at erstatte standardiserede spørgeskemaer med diagnoser, som er baseret på flere kriterier, er specifikke for den enkelte virksomhed i en specifik global forsyningskæde og indfører en solid opfølgningsprocedure med støtte fra arbejdsmarkedets parter.

4.7. At opfinde effektive gennemsigtighedsværktøjer for forbrugeren

På G7-topmødet i december 2015 blev bl.a. praktiske værktøjer hilst velkommen, f.eks. apps til mobiludstyr, som kan hjælpe forbrugerne med at sammenligne og forstå sociale produktmærker og miljømærker.

EØSU støtter EU's igangværende indsats for at måle og vise CO2-fodaftrykket fra visse kategorier af forbrugsvarer og er parat til at fremme den bedste nationale praksis inden for miljømærkning, f.eks. eksperimentet med miljømærkning baseret på flere kriterier, som blev gennemført i Frankrig mellem 2010 og 2013.

4.8. At støtte kapacitetsopbygningsprogrammer og andre initiativer til fremme af den sociale dialog og flerpartsstrategier

Virksomhedernes samlede økonomiske resultater og overholdelse af principper for ordentligt arbejde hænger tæt sammen med tilstedeværelsen af uafhængige fagforeninger og arbejdsgiverorganisationer, kvaliteten af den sociale dialog og arbejdsstyrkens velfærd.

EØSU støtter ILO's »Better Work«-program, som skal hjælpe arbejdsmarkedets parter til at spille en effektiv rolle og kunne forhandle kollektive overenskomster.

Sektordækkende initiativer som Bangladesh-aftalen om brand- og bygningssikkerhed i konfektionsbranchen kan mobilisere købere, producenter og fagforeninger til at udvikle og gennemføre en omfattende og effektiv strategi, der dækker hele industrien.

EØSU støtter også en tværindustriel social dialog, herunder tværnationale virksomhedsaftaler (TCA-aftaler) og internationale rammeaftaler (IFA-aftaler). Eksisterende TCA- og IFA-aftaler har vist sig at være et vigtigt værktøj mht. at fremme arbejdstagernes rettigheder i globale forsyningskæder. En videre udvikling eller bredere anvendelse bør imidlertid tage hensyn til behovet for at bevare fleksibiliteten både hvad angår indholdet af og opfølgningsordninger for sådanne aftaler. Baseret på indhøstede erfaringer i forbindelse med gennemførelsen bør parterne stræbe efter fortsatte forbedringer.

Bruxelles, den 25. maj 2016. Georges DASSIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Organisation for Economic Co-operation and Development (Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling) (OECD), International Labour Organization (Den Internationale Arbejdsorganisation) (ILO), Den Internationale Bank for Genopbygning og Udvikling (Verdensbanken), The International Monetary Fund (Den Internationale Valutafond) (IMF).

(2) www.globalvaluechains.org/concept-tools..

(3) http://www.un.org/ga/search/view_doc.asp?symbol=A/RES/70/1&Lang=E.

(4) http://www.un.org/esa/ffd/wp-content/uploads/2015/08/AAAA_Outcome.pdf.

(5) http://www.ilo.org/global/meetings-and-events/campaigns/voices-on-social-justice/WCMS_099766/lang--en/index.htm.

(6) http://www.ilo.org/global/topics/decent-work/lang--en/index.htm.

(7) http://unctad.org/en/PublicationsLibrary/wir2013_en.pdf.

(8) http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---dgreports/---dcomm/---publ/documents/publication/wcms_368626.pdf.

(9) »The organisation of Buyer-Driven Global Commodity Chain: How US Retailers Shape Overseas Production Networks, Commodity Chains and Global Capitalism«, Wesport, 1994.

(10) http://ec.europa.eu/growth/industry/corporate-social-responsibility/index_en.htm.

(11) Se f.eks. det selvevalueringsværktøj, som Euratex og IndustriAll med støtte fra Kommissionen har udviklet for tekstil- og beklædningsvirksomheder i EU.

(12) http://www.legislation.gov.uk/ukpga/2015/30/contents/enacted.

(13) I 2011 vedtog EØSU en udtalelse om ordningen, EUT C 43 af 15.2.2012, s. 82.

(14) http://trade.ec.europa.eu/doclib/events/index.cfm?id=1433 og http://trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=1447.

(15) http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf.

(16) https://mneguidelines.oecd.org/responsible-supply-chains-textile-garment-sector.htm.

(17) https://mneguidelines.oecd.org/text/.

(18) http://www.oecd.org/daf/inv/investment-policy/rbc-agriculture-supply-chains.htm.

(19) http://www.ohchr.org/Documents/Publications/GuidingPrinciplesBusinessHR_EN.pdf.

(20) http://bangladeshaccord.org/.

(21) Den kan tage form af tværnationale virksomhedsaftaler, også kaldet internationale rammeaftaler. For flere oplysninger se REX/443 informationsrapport, side 8: http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.rex-opinions.35349.

(22) http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---asia/---ro-bangkok/documents/publication/wcms_419798.pdf.

(23) Ibid.

(24) »Progress in implementation, outcome of the Review meeting on the Sustainability Compact for Bangladesh« (Fremskridt mht. gennemførelse, resultatet af mødet om gennemgangen af bæredygtighedsaftalen for Bangladesh), 11. januar 2016.

(25) http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---asia/---ro-bangkok/---ilo-islamabad/documents/publication/wcms_363149.pdf.

(26) http://www.bmz.de/g7/en/Entwicklungspolitische_Schwerpunkte/Menschenwuerdige_Arbeit/index.html.

(27) »Was the crisis a Window of Opportunity for Developing Countries?«, Timothy J. Sturgeon, Momoko Kawakami, Policy Research Paper, Verdensbanken.

(28) http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_dialogue/---sector/documents/meetingdocument/wcms_345445.pdf.

(29) http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_dialogue/---sector/documents/meetingdocument/wcms_317267.pdf.

(30) I 2013 vedtog EØSU en udtalelse om sikring af vigtig import, herunder mineraler og råmaterialer, til EU, EUT C 67 af 6.3.2014, s. 47.

(31) http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-14-157_en.htm.

(32) http://www.oecd.org/corporate/mne/mining.htm.

(33) http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---relconf/documents/meetingdocument/wcms_311653.pdf.

(34) F.eks. initiativet for arbejdstagerrettigheder i Myanmar (ILO, USA, Japan, Danmark, EU).