17.11.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/69 
vendes  til samme  formål.  Det  understreger,  at selv 
om det ikke  er obligatorisk  at mærke  bordservice  og 
køkkenredskaber,  skulle  dette  ikke  betyde,  at forbru-
gerens  anvendelse  af disse  får  uheldige  følger; 
mærkning  skulle  ikke  i sig selv  betyde,  at forbrugeren 
har en garanti,  da overholdelsen  af de fastsatte  be-
stemmelser  bør  kontrolleres  på fabrikationsstadiet. 
Det ville  derfor  udmærket  være  muligt  a give  afkald 
på en særlig  mærkning,  såfremt  de pågældende  gen-
stande  er i overensstemmelse  med  de nye  bestemmel-
ser. Det  foreslås  endvidere,  at man  ganske  enkelt 
udelader  kategorien  »emballage«,  da materiale  til 
indpakning  bestående  af keramiske  materialer  stort 
set er ukendt,  eller  at man  bruger  udtrykket  »lager-
beholder«. 
4.4. Udvalget  mener,  at kravet  til forbrugeren  bli-
ver for  stort,  hvis  denne  forventes  at skulle  kunne 
skelne  imellem  de forskellige  former  for mærkning, 
som er foreslået  i direktivet,  og det  fastholder,  at 
genstande,  som  i kraft  af deres  form  er egnede  til at 
komme  i kontakt  med  levnedsmidler,  skal  kunne  an-
vendes  hertil,  med  mindre  en tydelig  mærkning  angi-
ver det modsatte. 
4.5. I  bevidstheden  om de alvorlige  problemer,  der 
er knyttet  til en effektiv  forbrugerbeskyttelse  på dette 
område,  fremhæver  Udvalget,  at der  bør  gøres  en 
vidtspændende  indsats  på alle  niveauer  gennem  en 
oplysende  kampagne  om  betydningen  og rækkevid-
den af de påskrifter,  som  man  foreslår  skal  være  an-
ført på keramiske  genstande. 
5. Analysemetoder 
5.1. Efter  Udvalgets  mening  giver  den  af Kommis-
sionen  foreslåede  referencemetode  med  den  nuværen-de videnskabelige  viden  sikkerhed  for,  at den  ønske-
de sikkerhed  og præcision  opnås. 
5.2. Det  bemærker  imidlertid,  at andre  metoder, 
som f.eks.  den  såkaldte  differentielle  impulspolaro-
grafiske  metode,  indebærer  de samme  fordele  og i 
øvrigt  er forbundet  med  en større  følsomhed. 
5.3. Det  ville  være  ønskeligt,  om der forelå  et stør-
re kendskab  til det  indbyrdes  forhold  mellem  de 
mængder  bly og cadmuim,  der frigøres  af den  benyt-
tede opløsning  ved  prøver,  og de mængder,  der frigø-
res af levnedsmidler  eller  af visse  opvaskemidler  ved 
rengøring  af genstande  i opvaskemaskine.  Udvalget 
anmoder  Kommissionen  om  nøje  at undersøge  disse 
forhold,  da de undersøgelser,  der allerede  er i gang, 
viser  at der er meget  betydelige  forskellige.  Et større 
kenskab  kunne  i virkeligheden  resultere  i en revision 
af grænseværdierne  og af prøve-og  analysemetoderne. 
5.4. Udvalget  finder  det  ligeledes  nødvendigt,  at 
repræsentanter  for de berørte  samfunds-  og erhverv-
skredse  på passende  måde  bliver  inddraget  i det for-
beredende  arbejde,  hvis  formål  er at tilpasse  det fore-
liggende  direktiv  til den  tekniske  udvikling. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  25. juni  1975. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
V ormand 
Udtalelse  om  udviklingen  i den  sociale  situation  i Fællesskabet  i 1974 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Kommissionen  besluttede  den  9. april  1975  i medfør  af artikel  198  i Traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab  at høre  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  om det nævnte  emne. 
Nr. C 263/70 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17.11.  75 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg  vedtog  på sin  131.  Plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  25.  og 26. juni  1.975,  sin udtalelse  om  det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  198  i traktaten  om  opret-
telse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab, 
under  henvisning  til den  anmodning  om  en udtalelse, 
der blev  fremsat  af Kommissionen  for  De europæiske 
Fællesskaber  den  9. april  1975, 
under  henvisning  til den  beslutning,  dets  præsidium 
traf den  22.  april  1975  om  at pålægge  Afdelingen  for 
sociale  anliggender  at udarbejde  en udtalelse  herom, 
under  henvisning  til den  udtalelse  der  blev  fremsat  af 
Afdelingen  for  sociale  anliggender  den  12.  juni  1975 
og til ordføreren,  hr.  Noddings'  mundtlige  beret-
ning, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  131.  ple-
narforsamling  den  25.  og 26.  juni  1975,  mødet  den 
25. juni  1975, 
og ud fra følgende  betragtninger: 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalgs  udtalelser  om 
ajourføring  af det  arbejdsmarkedsmæssige  og sociale 
handlingsprogram  og om  ligebehandling  af mandlige 
og kvindelige  arbejdstagere; 
det jgangværende  arbejde  i forbindelse  med  kvin-
dens  stilling,  ligebehandling  af mandlige  og kvindeli-
ge arbejdstagere,  vandrende  arbejdstagere  og Den  eu-
ropæiske  Socialfond  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
med  56 stemmer  for  og 29 imod,  mens  6 undlod  at 
stemme: 
1. Kortfatter  analyse  af Fællesskabets  indsats  på det 
sociale  område  I 1974 
1.01.  Udvalget  har  især  forelagt  denne  analyse  un-
der henvisning  til de bemærkninger,  det  fremsatte 
sidste  år i sin  udtalelse  om  den  sociale  udvikling. 
Denne  udtalelse  lagde  vægt  på tre hovedpunkter: 
— beskæftigelsesproblemer 
— sociale  ydelser 
— Den  europæiske  Socialfond. 
1.02.  Som  det  fremgår  af oversigten  over  Kommis-
sionens  aktivitet  på det  sociale  område  i 1974,  er der blevet  iværksat  visse  foranstaltninger  på disse  områ-
der, især  i henhold  til det sociale  handlingsprogram. 
1.03.  Selv  om  nogle  af de beslutninger,  som  blev 
vedtaget  af Rådet,  eller  som  er blevet  foreslået  af 
Kommissionen,  imødegår  nogle  af de bekymringer, 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  gav  udtryk  for  i 
sin udtalelse  af 27.  juni  1974,  så er der  imidlertid 
andre  emner  i denne  udtalelse,  som  endnu  ikke  er 
blevet  taget  op,  eller  som  kun  er blevet  behandlet 
delvist  og uden  tilstrækkelig  hensyntagen  til Udval-
gets bemærkninger. 
1.1. Beskæftigelsesproblemer 
1.1.1.  Rent  generelt  kan  man  kun  konstantere,  at 
der er sket  en forværring  af den  situation,  Udvalget 
beskriver  i sin udtalelse  af 27.  juni  1974,  hvori  det 
udtrykker  sin  dybe  bekymring  både  for  beskæftigel-
sesproblemernes  konjunkturmæssige  og strukturelle 
aspekter. 
1.1.2.  Denne  forværring  indtrådte  samtidig  med,  at 
der på samme  tid opstod  en ny situation,  hvor  man 
kunne  konstatere  en betydelig  arbejdsløshed  og en 
foruroligende  inflationstakt;  i betragtning  heraf  be-
klager  Udvalget,  at fællesskabsmyndighederne  i den 
foregående  periode  med  økonomisk  vækst  ikke  i 
tilstrækkelig  grad  har  tilskyndet  medlemsstaterne  til 
at nå til enighed  om  beskæftigelsesproblemerne.  Si-
tuationen  er ganske  vist  forskellig  fra land  til land, 
men  dette  gør  kun  en samordnet  indsats  mere  nød-
vendig. 
1.1.3.  Blandt  de områder,  som  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg  behandlede  i 1974,  og hvor  Fællesska-
bets indsats  stadig  er utilstrækkelig,  er der  grund  til, 
at problemet  fremhæves  i forbindelse  med  de handi-
cappede  arbejdstagere  (uddannelse,  der  er tilpasset 
efter  deres  ønsker  samt  økonomiens  krav). 
1.1.4.  Selv  om  Kommissionen  ikke  har  foretaget 
en samlet  undersøgelse  af kvinders  erhvervsarbejde, 
og hvad  dette  medfører,  især  med  hensyn  til kvindens 
indsats  i hjemmet,  vil Udvalget  ikke  på nuværende 
tidspunkt  tage  stilling  til dette  spørgsmål  på grund 
af det  arbejde,  der  i øjeblikket  er i gang  i forbindelse 
med  ligebehandlingen  af mandlige  og kvindelige  ar-
bejdstagere  og om  de mere  generelle  problemer  i for-
bindelse  med  kvindens  stilling. 
17.11.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/71 
1.1.5.  Derudover  har Fællesskabets  indsats  på and-
re vigtige  områder  været  klart  utilstrækkelig.  Det dre-
jer sig især  om: 
— de selvstændiges  situation.  I en tidligere  udtalelse 
understregede  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
de selvstændige  erhvervsdrivendes  sociale  proble-
mer og fremsatte  bl.a.  ønske  om skabelsen  af en 
gensidig  hjælpetjeneste  (for  at sikre  forretningens 
fortsættelse  i tilfælde  af sygdom  eller  ferie)  samt 
ydelse  af fællesskabsstøtte  til omskoling  til andet 
erhverv.  Det  skal  understreges,  at dette  problem 
stadig  er aktuelt  især  for landbrugernes  vodkom-
mende,  selv  om  der  allerede  er blevet  vedtaget 
visse  støtteforanstaltninger  i de tre Rådsdirektiver 
af 17. april  1972  (2). Udvalget  bemærker  imidler-
tid, at rent  praktisk  har  disse  foranstaltninger 
ikke haft  den  forventede  virkning.  Desuden  åbner 
Socialfondens  bestemmelser  ikke  mulighed  for at 
yde ens tilskud,  hvad  enten  det drejer  sig om om-
stilling  til lønnet  beskæftigelse  eller  til udøvelse  af 
selvstændig  virksomhed  (2). 
— midlertidigt  arbejde.  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  krævede  en snarlig  og samlet  gennemgang 
af problemet,  hvilket  endnu  ikke  er sket. 
1.2. Sociale  ydelser  — boliganliggender  — familie-
politik 
1.2.1.  Udvalget  lagde  vægt  på visse  fælles  udvik-
lingstendenser  i medlemsstaterne  i forbindelse  med 
reformer  inden  for de sociale  sikringsordninger: 
— udvidelse  af den  sociale  sikring  til grupper,  der 
tidligere  var mindre  godt  beskyttede; 
— udarbejdelse  af fremgangsmåder,  der  sikrer,  at 
ydelserne  og lønningerne  udvikler  sig parallelt; 
— gennemførelse  af lige  beskyttelse  af alle  sam-
fundsgrupper. 
1.2.2.  Desuden  lagde  Udvalget  især  vægt  på, at fa-
miliepolitikken,  som  ikke  blot  bør  begrænses  til ydel-
se af finansiel  erstatning,  kommer  til at indtage  en 
stadig  mere  fremtrædende  plads  i Fællesskabets  poli-
tik. 
1.2.3.  Endelig  gik Udvalget  ind for,  at den  decen-
tralisering  af den  sociale  indsats,  der  allerede  er 
iværksat  i visse  medlemsstater,  hvor  de lokale  repræ-
sentanter  inddrages  i beslutninger  om det menneske-
lige miljø,  udvides  til at omfatte  hele  Fællesskabet,  el-
ler at man  i det mindste  gennemfører  undersøgelser 
med henblik  herpå. 
i1) EFT  nr. L 96 af 23.  4. 1972. 
(2) EFT  nr. L 249  af 10. 11. 1971. 1.2.4.  På  alle  disse  områder  samt  på boligområdet, 
hvor  Udvalget  i 1974  pegede  på nødvendigheden  af 
en fællesskabspolitik  til bekæmpelse  af ejendomsspe-
kulation,  har  man  måttet  konstatere  en beklagelig 
mangel  på en samlet  indsats;  Fællesskabets  indsats 
har hovedsageligt  været  spredt. 
1.3. Den  europæiske  Socialfond 
1.3.1.  I  denne  forbindelse  skal  der  henvises  til de 
bemærkninger,  der  blev  fremsat  i udtalelsen  af 
27. juni  1974  og især  til den,  hvori  det konstateredes, 
at de til rådighed  stående  midler  ikke  svarer  til de fak-
tiske  behov  eller  er for utilstrækkelige  både  i sig selv 
og set som  en procentdel  af Fællesskabets  budget. 
Dette  er endnu  mere  rigtigt  i dag  på grund  af den 
økonomiske  situation  i Europa. 
1.3.2.  Sidste  år ønskede  Det  økonomiske  og socia-
le Udvalg  i øvrigt  at få at vide,  hvilke  kriterier,  der lå 
til grund  for  fastlæggelsen  af prioriteter.  Dette 
spørgsmål  står  stadig  åbent.  Men  Rådet  har anmodet 
om Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse  om 
Den europæiske  Socialfonds  intervention  med  hensyn 
til forholdsregler  vedrørende  strukturelle  tilpasnin-
ger; det  vil så få lejlighed  til at behandle  disse 
spørgsmål  mere  udførligt. 
2. Generelle  bemærkninger  om  udviklingen  i den 
sociale  situation  I 1974 
2.01.  Udvalget  har afgivet  udtalelser  om: 
— de to afgørelser  og forordningen  om  Den  euro-
pæiske  Socialfonds  intervention  (artikel  4) til for-
del for vandrende  arbejdstagere  og handicappede 
personer; 
— resolutionen  om  fastlæggelse  af et første  hand-
lingsprogram  for  Fællesskabet  med  henblik  på 
erhvervsmæssig  genindpasning  af handicappede; 
— de to afgørelser  om oprettelsen  af et almindeligt 
udvalg  for arbejdssikkerhed  og om at bemyndige 
det stående  organ  for sikkerhed  og arbejdshygiej-
ne i kulminer  til at fortsætte  sin forebyggende 
indsats  for arbejdssikkerhed  i den  samlede  mine-
industri; 
— direktivet  vedrørende  tilnærmelsen  af medlemssta-
ternes  lovgivning  om anvendelsen  af det i artikel 
119 i EØF-traktaten  nævnte  princip  om ligeløn  til 
mænd  og kvinder; 
Nr. C 263/72 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17.11.75 
— direktivet  vedrørende  tilnærmelse  af medlemssta-
ternes  lovgivning  om kollektive  afskedigelser; 
— forordning  om oprettelse  af et europæisk  center 
for faglig  uddannelse; 
— forordningen  vedrørende  skabelse  af et europæisk 
institut  til forbedring  af leve-  og arbejdsforholdene. 
2.02.  Endelig  har  Udvalget  besluttet  at udarbejde 
en udtalelse  om  kvindens  stilling  i Det  europæiske 
økonomiske  Fællesskab. 
2.03.  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  har  haft 
anledning  til at gøre  fællesskabsinstanserne  opmærk-
som på nogle  af disse  spørgsmål,  uden  at disse  dog 
har truffet  tilstrækkeligt  effektive  foranstaltninger; 
imidlertid  står  der  andre  problemer  tilbage,  som  i 
særlig  grad  har  kendetegnet  den  sociale  udvikling  i 
Fællesskabet. 
2.04.  I  henhold  til de hidtidige  økonomiske  mo-
deller  var  der  et omvendt  forhold  mellem  inflation 
og arbejdsløshed,  idet  fuld  beskæftigelse  var forbun-
det med  visse  prisstigninger,  hvorimod  prisstabilitet 
resulterede  i en vis arbejdsløshed.  I den  seneste  tid 
har vi dog  måttet  konstatere  ret kraftige  prisstignin-
ger samtidig  med  en betydelig  arbejdsløshed. 
2.05.  I  denne  forbindelse  er der grund  til at nævne 
massemediernes  indflydelse  på skabelsen  af stadig 
nye behov,  hvilket  kendetegner  forbrugersamfundet, 
samtidig  med  at en betydelig  befolkningsgruppes  ele-
mentære  behov  fortsat  ikke  tilfredstilles. 
2.06.  Denne  økonomiske  situation  rejser  naturlig-
vis betydelige  problemer  i forbindelse  med  beskæfti-
gelsespolitikken,  leve-  og arbejdsforholdene  og nød-
vendigheden  af at bevare  alle  de berørte  befolknings-
gruppers  købekraft. 
2.1. Beskæftigelsesproblemer 
2.1.1.  Udvalget  har  netop  afgivet  udtalelse  om 
ajourføring  af det arbejdsmarkedsmæssige  og sociale 
handlingsprogram,  som  blev  vedtaget  den  21. januar 
1974.  Denne  udtalelse  lægger  vægt  på alvoren  i be-
skæftigelsesproblemet  og på nødvendigheden  af at til-
passe  det sociale  handlingsprogram  efter  den  nuvæ-
rende  økonomiske  situation. 
2.1.2.  Da  arbejdsløsheden  udvikler  sig  på særlig 
foruroligende  måde  og under  hensyntagen  til Udval-
gets udtalelse  om den  nuværende  økonomiske  situa-
tion i Fællesskabet  og den  fremtidige  konjunkturpoli-tik (1), må Udvalget  endnu  engang  understrege  dette 
punkt. 
2.1.3.  Foruroliget  over  udviklingen  i beskæftigelses-
situationen  bemærkede  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  allerede  sidste  år, at visse  grupper  af arbejds-
tagere  var mere  sårbare  end  andre  over  for de øko-
nomiske  svingninger.  Dette  år må det dog  konstatere, 
at alle  Fællesskabets  arbejdstagere  er berørt  af krisen. 
Det, der er behov  for,  er derfor  ikke  kun  foranstalt-
ninger,  der i øjeblikket  eller  på kort  sigt  sikrer  fuld 
og bedre  beskæftigelse;  tværtimod  bliver  udformnin-
gen af en mere  effektiv  beskæftigelsespolitik  på 
fællesskabsplan  stadig  mere  påkrævet. 
2.1.4.  På  grund  heraf  og da Udvalget  beklager,  at 
Kommissionen  hidtil  ikke  har kunnet  bevæge  Rådet 
for Fællesskaberne  til en tilstrækkelig  vidtgående  ind-
sats, anmoder  den  Kommissionen  indtrængende  om, 
at den  gør det klart  for Rådet,  hvor  alvorlig  situatio-
nen er, og hvor  nødvendigt  det er, at medlemsstater-
ne hurtigt  når til enighed. 
2.1.5.  Selv  om alle  arbejdstagere  rammes  af krisens 
virkninger,  må det dog  konstateres,  at visse  allerede 
sårbare  arbejdstagere  bliver  konjunkturudviklingens 
første  ofre: 
2.1.5.1.  Vandrende  arbejdstagere:  Et  vist  antal 
fællesskabslande  har allerede  nedlagt  forbud  mod  im-
migration  og undertiden  sendt  udenlandske  arbejds-
tagere  tilbage  til deres  hjemland.  Uden  at foregribe 
sine konklusioner  i forbindelse  med  handlingspro-
grammet  til fordel  for  vandrende  arbejdstagere  og 
deres  familier  konstaterer  Udvalget  blot,  at disse  ar-
bejdstagere  udvandrede  på grund  af den  dårlige  be-
skæftigelsessituation  i deres  hjemland.  Deres  ofte 
tvungne  tilbagerejse  betyder  ikke  blot,  at deres  fami-
lier må kæmpe  for at overleve,  men  det øger  også  de-
res hjemlands  økonomiske  problemer,  idet  de er med 
til at øge  antallet  af arbejdsløse.  Denne  situation  er 
yderst  foruroligende  med  hensyn  til de illegale  van-
drende  arbejdstagere. 
2.1.5.2.  Handicappede  arbejdstagere:  Når  de er 
beskæftiget  i et almindeligt  arbejdsmiljø,  risikerer  de 
ofte at blive  afskediget  først,  hvis  virksomheden 
kommer  i økonomiske  vanskeligheder.  Når  de arbej-
der i specialvirksomheder,  er deres  situation  ikke 
nødvendigvis  mere  sikker,  idet  disse  virksomheder, 
som oftest  er underleverandører  til andre  virksomhe-
der og således  mærker  dønningerne  af den  økono-
miske  krise. 
(*) EFT  nr. C 108  af 15. 5. 1975,  s. 35. 
17.11.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/73 
2.1.5.3.  Kvinderne:  Kvinderne  afskediges  ofte  som 
de første  på grund  af deres  manglende  faglige  kvalifi-
kationer;  ofte  har de også  vanskeligt  ved  at finde  nyt 
arbejde,  selv  i de sektorer,  hvor  der beskæftiges  et be-
tydeligt  antal  kvinder,  idet  disse  sektorer  ofte  ram-
mes hårdest  af de økonomiske  krise. 
2.1.5.4.  De  unge:  For  de unge  på under  25 år er 
det stadig  vanskeligere  at finde  deres  første  arbejds-
plads.  Denne  tendens,  som  allerede  blev  fremhævet  i 
Udvalgets  udtalelse  om  ajourføring  af det  sociale 
handlingsprogram,  er temmelig  alarmerende,  fordi 
den desværre  ikke  kun  skyldes  arbejdsmarkedets 
manglende  elasticitet. 
Mange  unge  indtræder  på arbejdsmarkedet  uden  fag-
lige kvalifikationer  eller  med  kvalifikationer,  der er 
utilstrækkelige  til udbudet  af stillinger.  En passende 
permanent  videreuddannelse  burde  kunne  løse  deres 
problem. 
Men  i fremtiden  vil flere  og flere  unge  med  faglige 
kvalifikationer  eller  med  afgangseksamen  fra et uni-
versitet  være  tvunget  til at acceptere  en stilling,  som 
ikke svarer  til deres  uddanelse,  når  en sådan  byder 
sig. Med  hensyn  til de andre  kan  de kun  finde  en an-
den stilling,  hvis  de inden  for rammerne  af den  per-
manente  videreuddannelse  følger  faglige  uddannel-
seskurser.  En lang  række  af dem  er dog  ikke  tilstræk-
keligt  interesseret  i de muligheder,  der tilbydes  dem; 
man må opfordre  de unge  til at benytte  sig af disse 
uddannelsesmuligheder. 
Det er et alvorligt  problem,  som  Kommissionen  om-
gående  bør  tage  op.  Denne  situation  medfører  dels 
unødige  udgifter  for det offentlige,  som  man  under 
de nuværende  økonomiske  omstændigheder  må  be-
grænse  mest  muligt,  og dels  er den  farlig  samfunds-
politisk  set,  da de unge  føler  en forståelig  skuffelse, 
som kun  kan  bidrage  til at hindre  deres  integration  i 
det økonomiske  samfund  og true  deres  succes  her i 
livet.  Derfor  kræver  Udvalget,  at der foretages  en un-
dersøgelse  af arbejdsmarkedets  reelle  behov  og af 
muligheden  for at give  de unge  bedre  oplysning  og 
vejledning  under  hensyntagen  til økonomiens  krav. 
2.1.5.5.  De  personer,  som  på grund  af afvandrin-
gen fra landbruget  så sig nødsaget  til at arbejde  i den 
sekundære  sektor,  tvinges  i øjeblikket  af omstændig-
hederne  til at vende  tilbage  til deres  oprindelige  er-
hverv.  Denne  situation  er især  foruroligende  i de øko-
nomisk  dårligst  stillede  egne  af Fællesskabet  og rejser 
problemet  om  beskæftigelsespolitikken  inden  for 
landbruget. 
2.1.6.  Rent  generelt  må  Kommissionen  gøre  sig 
det klart,  at man  ikke  længere  udelukkende  kan træffe  beskyttelsesforanstaltninger  for at afhjælpe  alle 
disse  problemer  samt  alle  beskæftigelsesproblemer, 
men ligeledes  må foretage  de nødvendige  strukturænd-
ringer. 
2.2. Arbejdsvilkårene  og  arbejdsmarkedets  parter 
2.2.0.  Arbejdsvilkårene:  De  økonomiske  krisesi-
tuation,  som  de fleste  medlemsstater  befinder  sig i, 
kan få en række  konsekvenser  for arbejdsvilkårene, 
som Udvalget  i særlig  grad  har  haft  opmærksomhe-
den rettet  imod.  Krisen  kan  således  invirke  på: 
— arbejdstiden; 
— arbejdsvilkårene  i snæver  forstand. 
2.2.1.  Arbejdstiden:  Allerede  nu har  et stort  antal 
virksomheder  i visse  medlemsstater  af økonomiske 
grunde  måtte  forkorte  arbejdstiden  for  de ansatte. 
Denne  arbejdstidsforkortelse  kan  antage  forskellige 
former:  nedsættelse  af den  daglige  eller  ugentlige  ar-
bejdstid  eller  total  lukning  af virksomheden  på visse 
tidspunkter  af året  (jul,  påske  osv.). 
2.2.2.  Andre  virksomheder  har  af samme  årsager 
foretrukket  at førtidspensionere  deres  medarbejdere, 
når de når en bestemt  alder. 
2.2.3.  I  sin udtalelse  om den  aktuelle  økonomiske 
situation  i Fællesskabet  og den  fremtidige  konjunk-
turpolitik  har  som  Udvalget  allerede  udtrykt  ønske 
om, at man  konsekvent  sætter  alt ind på at sikre  ar-
bejdstagerne  et maksimalt  antal  arbejdstimer,  selv 
om også  dette  skulle  kræve  en omlægning  og på be-
tingelse  af, at denne  omlægning  er ensbetydende  med, 
at købekraften  bevares. 
2.2.4.  Arbejdsvilkårene  i snæver  forstand:  I de 
fleste  medlemsstater  er arbejdsmarkedet  i større  eller 
mindre  grad  afhængigt  af loven  om udbud  og efter-
spørgsel. 
2.2.5.  Der  er derfor  grund  til at frygte,  at nogle  ar-
bejdstagere  vil gå ind  på at arbejde  under  forhold, 
der er i modstrid  med  gældende  arbejdsret,  eller  som 
simpelthen  betegner  et tilbageskridt  sammenlignet 
med den  nuværende  udvikling  på dette  område,  enten 
fordi  de frygter  at blive  afskediget,  eller  fordi  de 
frygter  ikke  at blive  antaget,  da der er så mange  an-
søgere  til hver  stilling. 
2.2.6.  Det  er vigtigt,  at Fællesskabet  er opmærksom 
på dette  problem,  således  at de forbedringer  i ar-
Nr. C 263/74 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 17.11.  75 
bejdsvilkårene,  der i de seneste  år er opnået  gennem 
lovgivningen  og de kollektive  overenskomster,  ikke 
går tabt,  fordi  man  i praksis  ikke  lever  op til den  ud-
vikling,  der har fundet  sted. 
2.2.7.  Den  stærke  vækst  i de kvalitative  krav  er i 
denne  sammenhæng  et tegn  på,  at arbejdsvilkårene 
får tillagt  voksende  betydning. 
2.2.8.  Desuden  forekommer  det  vigtigt  at foran-
stalte  undersøgelser  og fremme  initiativer,  der  går 
ud på at sikre  alle  arbejdstagere,  både  lønmodtagere 
og selvstændige,  acceptable  arbejdsvilkår,  især  hvad 
angår  arbejdstiden.  Det  organ,  der bedst  kan  vareta-
ge denne  opgave  er det europæiske  institut  til forbed-
ring af leve-  og arbejdsforholdene. 
2.3.0.  Problemer  angående  arbejdsforhold:  Ar-
bejdsmarkedets  parter  bidrager  fortsat  til at forbedre 
arbejdsvilkårene;  således  er der  f.eks  indgået  aftaler 
om arbejdstid,  ferie  med  løn og antallet  at ugentlige 
arbejdsdage. 
Det skal  understreges,  at regeringsmyndighederne  i 
visse  medlemsstater  har  spillet  en stadig  mere  aktiv 
rolle  i drøftelserne,  hvilket  undertiden  giver  anledning 
til ængstelse  hos  arbejdsmarkedets  parter,  for så vidt 
angår  princippet  om fri forhandlingsret. 
2.3. Bevarelsen  af indkomsternes  købekraft 
2.3.0.1.  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  har al-
lerede  udtrykkeligt  peget  på det  presserende  behov 
for og på midlerne  til at bekæmpe  denne  inflation, 
som har  fremkaldt  den  foruroligende  underbeskæfti-
gelse  og arbejdsløshed  samt  det betydelige  fald  i kø-
bekraften. 
2.3.0.2.  I  den  alarmerende  økonomiske  situation, 
som Det  europæiske  Fællesskab  for øjeblikket  befin-
der sig i, medfører  arbejdsløshed  under  alle  former 
(hvadenten  det  drejer  sig om nedsat  arbejdstid  eller 
fuld arbejdsløshed)  en indtægtsnedgang  for de berør-
te arbejdstagere. 
2.3.0.3.  Foruden  denne  nominelle  indkomstforrin-
gelse,  der bør  foranledige  Fællesskabet  til at anbefale 
visse  medlemsstater  en aktiv  arbejdsløshedsunderstøt-
telsespolitik,  sker  der  på grund  af den  høje  infla-
tionsrate  i de fleste  medlemsstater  samtidig  en reel 
mindskelse  af købekraften,  der rammer  alle  befolk-
ningsgrupper,  dvs.  erhvervsaktive  såvel  som  ar-
bejdsløse  eller  ikke-erhvervsaktive. 2.3.0.4.  Denne  forringelse  af købekraften  fik også 
en kort  omtale  af Udvalget  i dens  udtalelse  om 
ajourføringen  af det  arbejdsmarkedsmæssige  og so-
ciale  handlingsprogram.  Den  finder  det imidlertid  på 
sin plads  at komme  nærmere  ind på dette  problem  i 
den foreliggende  udtalelse,  hvor  den  først  vil behand-
le de erhvervsaktives  indkomster  og derefter  de øvri-
ge gruppers. 
2.3.1.  Indkomster 
2.3.1.1.  Det  synes  overflødigt  her at vende  tilbage 
til Udvalgets  udtalelse  om  ajourføringen  af det  ar-
bejdsmarkedsmæssige  og sociale  handlingsprogram, 
hvor  man  under  »særlige  bemærkninger«  anbefalede 
at prioritere  beskyttelsen  og forøgelsen  af lønindtæg-
ternes  købekraft,  de selvstændige  erhvervsdrivendes 
indkomster  og de sociale  ydelser,  samt  bevarelsen  af 
indtægtsniveauet  hos  arbejdstagere,  som  er under 
omskoling,  eller  som  søger  beskæftigelse. 
2.3.1.2.  Udvalget  vil imidlertid  gerne  komme  med 
nogle  tilføjelser  hertil. 
2.3.1.3.  I  en række  medlemsstater  har man  ordnin-
ger, der  mere  eller  mindre  effektivt  garanterer  løn-
ningernes  købekraft  og forøgelsen  af de laveste  løn-
ninger.  Nogle  har således  indført  en generel  mindste-
løn, der  — automatisk  eller  ikke-automatisk  — in-
deksreguleres  i takt  med  prisstigninger  og vækst, 
mens  andre  har  foretrukket  at indføre  en glidende 
lønskala.  Endelig  er der en medlemsstat,  hvor  lønnin-
gerne  følger  udviklingen  i de kollektive  overenskoms-
ter, da man  har  afvist  enhver  form  for automatisk 
pristalsregulering.  Det  kan  derfor  hævdes,  at lønnin-
gerne  til en vis grad  er beskyttede.  Fællesskabets  in-
stanser  må  imidlertid  sørge  for,  at disse  ordninger 
også  i praksis  giver  sikkerhed  for bevarelsen  af løn-
indkomsternes  købekraft. 
2.3.1.4.  For  nogle  grupper  af selvstændige  er-
hvervsdrivende,  især  landbrugere,  håndværkere,  små-
handlede  og udøvere  af liberale  erhverv,  fik manglen 
på sådanne  ordninger  i 1974  negative  virkninger  for 
købekraften  af deres  erhvervsindtægter.  Selvom  det 
må medgives,  at fortjenstmargenen  for nogles  ved-
kommende  har fulgt  prisstigningerne,  så er det allige-
vel en kendsgerning,  at de selvstændige  er blevet  ramt 
af den  økonomiske  krise  på grund  af det  faldende 
privatforbrug  eller  stigningen  i råstof-  og energipri-
serne.  Krisen  har berørt  dem  i særlig  grad  i de lande, 
hvor  regeringen  har  besluttet  at indføre  prisstop  for 
visse  varer  eller  at foretage  kreditrestriktioner  som 
led i kampen  mod  inflationen.  Antallet  af falitter  og 
konkursbegæringer  steg  iøvrigt  i 1974  og i begyndel-
sen af 1975. 
17.11.  75 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 263/75 
2.3.1.5.  Man  bør  også  i forbindelse  med  tilpasnin-
gen af strukturerne,  på passende  måde  søge  at imø-
degå  denne  situation,  der  er så meget  des  mere  foru-
roligende,  fordi  faldet  i disse  gruppers  købekraft  ofte 
fører  til afskedigelse  af et ikke  ringe  antal  lønmodta-
gere,  og fordi  de selvstændige  erhvervsdrivende,  der 
rammes  af disse  forhold,  hyppigt  er forholdsvis  højt 
oppe  i årene,  hvilket  frem  for alt i den  nuværende  si-
tuation  gør  det  vanskeligt  at finde  nyt  arbejde  til 
dem. 
2.3.1.6.  Man  kan  her  henvise  til Kommissionens 
dokument  om  mekanismerne  for  tilpasning  af løn-
ningerne  til leveomkostningerne,  der  er et vidnesbyrd 
om, at Kommissionen  er opmærksom  på situationen. 
2.3.2.  Øvrige  indkomster 
2.3.2.1.  De  nuværende  kraftige  prisstigninger  vir-
ker også  mærkbart  ind  på følgende  indkomster:  de 
sociale  ydelser,  livrenterne  samt  udbyttet  fra  og 
værdistigningerne  på værdipapirer  og de private  op-
sparingskonti. 
2.3.2.2.  Det  forekommer  specielt  vigtigt  at indføre 
ordninger  til bevarelse  af de sociale  ydelsers  — også 
pensionernes  — købekraft,  da der  her er tale  om per-
songrupper,  der  råder  over  forholdsvis  små  midler: 
familier,  hvor  der  er mange  munde  at mætte,  samt  de 
syge  og de gamle. 
2.3.2.4.  Om  inflationens  indvirkning  på indkoms-
terne  fra  opsparing  skal  det  derimod  siges,  at den 
kan variere  fra  tilfælde  til tilfælde:  de højeste  ind-
komster  står  bedre  imod,  og inflationen  rammer  i 
første  række  de laveste  indkomster. 
2.3.2.5.  På  denne  måde  bidrager  den  nuværende 
prisstigning  til at forøge  indtægtsforskellene  mellem 
de forskellige  befolkningsgrupper.  Derfor  er det 
særligt  vigtigt,  at Fællesskabet  foretager  en samlet  un-
dersøgelse  af dette  problem  og prøver  at finde  frem 
til egnede  løsninger  med  henblik  på at beskytte  små-
sparerens  indkomster. 2.3.2.6.  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  skal  li-
geledes  henlede  Kommissionens  opmærksom  på den 
multiplikatorvirkning,  som  krisen  kan  få.  Man  kan 
som eksempel  tage  en familie  med  beskedne  indtæg-
ter: faderen  bliver  arbejdsløs,  og sønnen,  der  netop 
har afsluttet  sin skolegang,  kan  ikke  finde  noget  ar-
bejde  og må forsørges  af forældrene.  Sker  der  nu en 
ulykke,  eller  udbryder  der  alvorlig  sygdom,  kan  den-
ne familie  meget  hurtigt  synke  ned  i fattigdom  og 
være  vanskelig  at bringe  på fode  igen.  På denne  måde 
kan en  såkaldt  gennemsnitsfamilie  meget  hurtigt 
komme  ud i en marginalsituation. 
3. Generelt  mener  Udvalget,  at Rådet  og Kommis-
sionen  snarest  bør  gøre  status  over  effektiviteten  af 
de foranstaltninger,  der  er blevet  truffet  siden  konfe-
rencen  om  udsigterne  for den  europæiske  socialpoli-
tik, der blev  afholdt  den  16. december  1974. 
4. Der  er et andet  vigtigt  aspekt,  som  Det  økono-
miske  og sociale  Udvalg  gerne  vil henlede  EF-myn-
dighedernes  opmærksomhed  på;  befolkningsudviklin-
gen i Fællesskabet  kan  kun  vanskeligt  forbigås  i tavs-
hed. I de sidste  ti år har  fødselshyppigheden  og ferti-
litetskvotienterne  i samtlige  medlemsstater  været  kon-
stant  faldende. 
Da dette  problem  er så kompliceret,  og da forholde-
ne varierer  fra  medlemsstat  til medlemsstat,  er det 
umuligt  at behandle  spørgsmålet  her.  Det  kræver  en 
særlig  undersøgelse,  der  bør  iværksættes  omgående. 
Selv de smukkeste  resultater,  som  Det  europæiske 
økonomiske  Fællesskab  kan  opnå  på det  økonomiske 
og sociale  område,  kan  på lidt  længere  sigt  komme  i 
fare,  hvis  Fællesskabet  ikke  gennem  en velafbalance-
ret befolkningsudvikling  får sikret  den  grundlæggen-
de dynamik,  der  er en forudsætning  for disse  resul-
tater. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den  25.  juni  1975. 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Henri  CANONGE 
Formand 
Udtalelse  om forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  om  iværksættelsen  af Den  europæiske 
Overenskomst  om det  arbejde,  der  udføres  af det medfølgende  personale  i international 
transport  ad landevej  (AETR) 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fcellesskabers  Tidende  nr.  C 123  af 3. juni  1975,  side  2.