DA    DA  
 EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 6.6.2012  
SWD(2012) 167 final 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 
om et regelsæt for genopretning og afviklin g af kreditinstitutter o g investerin gsselskaber 
og om ændring af Rådets direktiv 77/ 91/EØF og 82/891/EF, af direktiv 2001/24/EF, 
2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF og 2011/35/EF og af forordning (EU) 
nr. 1093/2010 
{COM(2012) 280 final} 
{SWD(2012) 166 final}  
 
DA 2   DA ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 
om et regelsæt for genopretning og  afvikling af kreditinstitutter og 
investeringsselskaber og om ændring af Rå dets direktiv 77/91/EØF og 82/891/EF, af 
direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF og 
2011/35/EF og af forordning (EU) nr. 1093/2010 
1. P ROBLEMSTILLING  
Under finanskrisen blev myndighe dernes evne til at styre kris er, både i dere s eget land og 
i grænseoverskridende sammenhæng, sat på en alvorlig prøve. Det stod hurtigt klart, at 
hverken myndighederne eller bankerne var tilstrækkelig forberedt. Beredskabsplanlægningen for scenarier med alvorlige finansielle vanskeligheder var 
mangelfuld. Ikke alle medlemsstater havde beføjelse til at gribe ind, stabilisere og 
omorganisere en kriseramt bank på et ti dligt tidspunkt. I mange medlemsstater havde 
myndighederne ikke de nødvendige  værktøjer og beføjelser ti l at håndtere nødlidende 
banker. Da det kunne have forårsaget betydeli g systemisk skade, at store, uafhængige 
banker blev nødlidende, havde myndighedern e ikke noget andet valg end at bruge 
skatteydernes penge til at komme dem til undsætning. 
Hertil kommer, at mens driften af grænseovers kridende banker er blev et så integreret, at 
forretningsområder og interne tjenester i høj gr ad er forbundet med hinanden på tværs af 
medlemsstaternes geografiske grænser, så er  myndighedernes beføjelse til at gribe ind 
fortsat begrænset til det nationale plan. Hvis en grænseoverskridende bank bliver 
nødlidende, koncentrerer tilsynsmyndighederne og de øvrige (afviklings-)myndigheder sig derfor kun om transaktioner inden for deres eget område. Dette kan gøre 
grænseoverskridende samarbejde komplicer et og føre til ineffektive og ligefrem 
konkurrerende tilgange til afvikling me d suboptimale resultater på EU-plan. 
Det viste sig under finanskrisen , at de midler, som den priv ate sektor havde akkumuleret 
på forhånd (ex ante) til finans iering af afviklingsforanstalt ninger, var begrænsede eller 
ikke-eksisterende. 
Indgreb fra det offentlige kostede skatte yderne store summer og bragte endog nogle 
medlemsstaters offentlige finanser i fare. Mellem oktober 2008 og oktober 2011 
godkendte Kommissionen statsstøtteforanstaltni nger til finansieringsinstitutter for 4,5 
billioner EUR (svarende til 37 % af EU's BNP), hvoraf 1,6 billi oner EUR (svarende til 
13 % af EU's BNP) blev anvendt i 2008-2010. Garantier og likviditetsforanstaltninger 
tegner sig for 1,2 billioner EUR elle r rundt regnet 9,8 % af EU's BNP
1. Resten gik til 
                                                 
1 Kilde: Europa-Kommissionen, Resultattavle fo r statsstøtte - Opdatering efteråret 2011 
[KOM(2011) 848]. 
 
DA 3   DA rekapitalisering og foranstaltni nger vedrørende værdiforringede aktiver beløbende sig til 
409 milliarder EUR (3,3 % af EU's BNP). Budgetmæssige forpligtelser og udgifter i 
denne størrelsesorden er ikke bæredygtige set ud fra en finanspolitisk synsvinkel og 
lægger en tung byrde på de n nuværende og kommende generationer. Herudover kastede 
krisen, der startede i den finansielle sektor , EU ud i en alvorlig økonomisk recession, idet 
EU's BNP faldt med 4,2 %, dvs. 0,7 billioner EUR, i 2009. 
2. A NALYSE UD FRA NÆRHEDSPRINCIPPET  
Selv om banksektoren i EU er meget integr eret, er de ordninger, der findes til håndtering 
af bankkriser, stadig nationalt funderede og kommer til kort, når det drejer sig om at 
håndtere grænseoverskridende institutter, som er i vanskeligheder. Samordning under 
sådanne forhold kan nemt blive kompliceret , og de enkelte myndigheders målsætninger 
kan tilmed være forskellige. Når myndighedern es muligheder for at afvikle banker er 
begrænsede, øges risikoen for moralsk hasard, og  der skabes en forventning om, at store, 
komplekse og indbyrdes forbundne banker kan få  hjælp fra det offentlige endnu en gang i 
tilfælde af nye problemer. Derfor kan kun hand ling på EU-plan sikre, at der i krisetider 
gribes ind over for kreditinstitutter på en sammenhængende måde, der sikrer lige 
konkurrencevilkår og fremmer yderligere integration i det indre marked. 
Der er ikke behov for handling på EU-pla n for at udvælge afvi klingsmyndigheder og 
procedurer for bankafvikling. De t kan medlemsstaterne gøre. 
3. EU- INITIATIVETS MÅL  
De generelle mål er at oprethold e den finansielle stabilitet og tilliden til bankerne samt at 
undgå, at problemerne breder sig. Forslaget sigt er mod at minimere tabene for samfundet 
som helhed, særlig for skatteyderne, og at  mindske moralsk hasard. Det foreslåede 
regelsæt skal også styrke det indre ma rked for bankydelser og samtidig hermed 
opretholde lige konkurrencevilkår. 
4. F ORETRUKNE POLITIKLØSNINGER OG  DERES FORVENTEDE VIRKNINGER  
Forberedelse og forebyggelse 
Hovedformålet med regelsættet for genopretning og afvikling af banker er i videst muligt 
omfang at undgå, at banker bliver nødlidende, og at sørge for, at myndigheder og banker er forberedt på negative udviklinger. Med he nblik herpå er følgende løsninger blevet 
undersøgt og udvalgt. 
Frivillige aftaler om koncernintern finansiel støtte skal gøre det muligt for finansielle 
koncerner at overføre aktiver mellem enhede r, når et koncernmedlem er i økonomiske 
vanskeligheder. Dette kan forhindre, at de  økonomiske problemer i en del af en koncern 
bliver for alvorlige, og dermed gavne hele koncernen. Men overførsel af aktiver fra en sund enhed kan reducere dennes likviditet og kapital og dermed  svække kreditorers og 
indskyderes stilling. Derfor bør sådanne overf ørsler kun kunne foretages, hvis de ikke 
bringer den støtteydende enheds likvidite t eller solvens i fare . Tilsynsmyndighederne 
kunne godkende aftalen, hvilket ville give alle  aktører den nødvendige  sikkerhed. I visse 
situationer kunne tilsynsmyndighederne endog anmode banker, som deltager i en frivillig 
 
DA 4   DA aftale om koncernintern støtte, om at hjæl pe en anden enhed i samme koncern. Dette 
potentiale for optimering af fordelingen af aktiver i nødsituationer ville desuden styrke 
det indre marked. 
Der vil blive stillet krav til banker og myndigheder om at udarbejde beredskabsplaner 
med henblik på krisesituationer. Beredska bsplaner udarbejdet af banker kunne hjælpe 
tilsynsmyndighederne med at indkredse passende foranstaltninger til genopretning af en bank på et tidligt tidspunkt. Udarbejdelse af genopretningsplaner ville også give 
bankerne mulighed for selv at foretage en kritisk gennemgang af deres transaktioner, 
risici og nødvendige forans taltninger i en vanskelig situation. Afviklingsplaner 
udarbejdet af myndighederne ville gøre det mulig t at træffe eventuelle foranstaltninger 
hurtigere, mere effektivt og  virkningsfuldt, hvilket kun ne mindske (de sociale og 
arbejdsmarkedsmæssige) omkostninger(ne) ved, at en bank bliver nødlidende. Hvis afviklingsmyndighederne er fuldt bevidste om de muligheder, de har for at afvikle eller 
likvidere en nødlidende bank eller koncern e ffektivt og ordentligt, er sandsynligheden 
for, at det lykkes, betragteligt større. 
Afviklingsmyndighederne vil få s upplerende beføjelser, så de kan kræve, at der foretages 
ændringer i bankers operationelle og forre tningsmæssige struktur, og begrænse 
bankernes risikoeksponering og aktiviteter. Fora nstaltningerne har til formål at sikre, at 
banker kan afvikles, hvis de bliver nødlidende; foranstaltningerne vil bidrage til at fjerne 
den implicitte statsstøtte (en sandsynlig redning - bail-out) til banker, som er for 
komplekse, store eller bet ydningsfulde til at blive nødl idende. Dette ville reducere 
moralsk hasard og tvinge bankerne til at handl e mere forsigtigt. Hvis banker kan afvikles, 
er store indhug i skatteydernes penge til at redde dem ved en bail-out ikke den eneste løsning, eftersom et kontrolleret forløb ("ma naged failure") bliver en mulighed. Men ved 
at fjerne den implicitte statsgaranti vil man formodentlig øge bankernes finansieringsomkostninger. Desuden vil st ørre beføjelser til afviklingsmyndigheder 
medvirke til at forsvare offentlighedens interesser, men vil muligvis også begrænse 
aktionærernes og ledelsens grundlæggende ret tigheder til at handle i overensstemmelse 
med deres mål og forretningsstrategier. Derfor  skal eventuelle foranstaltninger, som 
fjerner hindringerne for afvikling, være for holdsmæssigt afpasset efter kreditinstituttets 
systemiske betydning og de sandsynlige virkni nger af, at det bliver nødlidende, for den 
finansielle stabilitet. Foranstaltningerne bør være ikke-diskriminerende og tjene 
offentlighedens interesser. 
Tidlig indgriben 
Den eksisterende ramme for tidlig indgriben, der styres af tilsyns myndighederne, vil 
blive udbygget. Tilsynsmyndighede rne vil kunne gribe ind på et endnu tidligere tidspunkt 
(dvs. ved en sandsynlig overtræde lse af kapitalkravsdirektivet
2 i stedet for som nu efter 
en faktisk overtrædelse) og vil få flere værktøjer og beføjelser. På den måde vil 
tilsynsmyndighederne kunne undgå yderligere forværring af en banks problemer. 
Et udvidet, harmoniseret sæt værktøjer fo r tidlig indgriben kunne foregribe eller 
korrigere problemer, når der foretages tilsyn, og dermed i høj grad forbedre den generelle 
effektivitet af krisestyringen i EU. Forans taltninger, hvorved det kræves, at visse 
aktiviteter nedbringes, kunne i høj grad re ducere de overdrevne risici, nogle institutter 
                                                 
2 Direktiv 2006/48/EF om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og direktiv 
2006/49/EF om kravene til investeringsselska bers og kreditinstitutters kapitalgrundlag. 
 
DA 5   DA har akkumuleret, og dermed forhindre, at de bliver nødlidende. Udpegningen af en 
administrator ville give myndighederne mulighe d for at sætte en øjeblikkelig stopper for 
dårlig bankledelse og iværks ætte korrigerende fo ranstaltninger for at  undgå, at negative 
situationer bliver værre. 
Hvis man har et større, mere samm enhængende sæt værktøjer, som alle 
tilsynsmyndigheder har adgang til, vil det forbedre disses indbyrdes samarbejde og gøre det muligt at indføre vigtige foranstaltninge r, som ikke i øjeblikket findes i alle de 
medlemsstater, der har grænse overskridende bankkoncerner. 
Nogle af værktøjerne kunne imidlertid begræn se ledelsens og aktionærernes frihed (det 
gælder f.eks. for ledelsens vedkommende begrænsning af forretningsaktiviteter og 
indsættelse af en administrator og for ak tionærernes vedkommende suspendering af 
udbyttebetalinger). Sådanne foranstaltninge r kunne derfor eventuelt kun indføres 
sammen med foranstaltninger, der sikrer, at de ikke misbruges, at de tjener 
offentlighedens interesser, og at de er pr oportionelle. 
For at give bankerne mulighed for at udvi de deres kapital i en nødsituation vil 
lovgivningen blive ændret, således at aktionæ rgeneralforsamlingen få r beføjelse til inden 
en eventuel krise at vedtage,  at der kan indkaldes til gene ralforsamling med kort varsel, 
hvis der i en nødsituation skulle opstå et behov for en kapitaludvidelse. 
Afvikling 
Indførelsen af et mindstemål af særlige bankafviklingsværktøjer (f.eks. salg af 
virksomhed, adskillelse af aktiver og brobank)  i alle medlemsstater vil i betydelig grad 
øge myndighedernes chancer for at gennemf øre en vellykket og effektiv afvikling 
(kontrollerede, rettidige forløb)  og dermed for at opreth olde kontinuiteten i vigtige 
finansielle tjenesteydelser og stabiliteten i det finansielle system som helhed. I 
modsætning til den almindelige insolvensbehand ling ville en særlig afviklingsprocedure 
for banker give myndighederne mulighed for at anvende teknikker, der egner sig bedre til 
behovene i forbindelse med bankvirksomhe d, og gøre det muligt at skabe en mere 
hensigtsmæssig balance mellem de prioriteringe r, der skal foretages for så vidt angår 
aktører (afvikling begunstiger indskydere, kon tinuitet i ydelserne og i sidste ende 
finansiel stabilitet). 
En supplerende mekanisme ville muliggøre en  nedskrivning af bankers gæld eller en 
delvis konvertering heraf til egenkapital (bail- in). Dette kan være nyttigt i tilfælde, hvor 
andre værktøjer måtte være utilstrækkelige t il at afvikle store, komplekse og indbyrdes 
afhængige finansieringsinstitutter på en måde , der beskytter den finansielle stabilitet og 
skatteydernes penge. 
Regelsættet for bankafvikling vil reducere eller fjerne den implicitte statsgaranti for selv 
de største og vigtigste banke rs gæld. Som en naturlig følgevirkning heraf forventes 
bankernes finansieringsomkostninger at stig e i et vist omfang. Me d andre ord vil de 
omkostninger, der tidligere blev betalt af sk atteyderne, nu blive afhol dt af bankaktørerne 
(kreditorer og ejere). Større bankfinansieri ngsomkostninger kan reducere BNP en lille 
smule. 
Betingelserne for anvendelse af  afviklingsværktøjer og -b eføjelser skal sikre, at 
myndighederne kan gribe ind, i nden en bank bliver økonomisk in solvent, så der vil være 
 
DA 6   DA mere realistiske chancer for en vellykket og effektiv afvikl ing. Et kontrolleret forløb for 
nødlidende banker, hvor ledels e og aktionærer bærer tabene  først, vil også reducere 
moralsk hasard. Afviklingsforanstaltninger ka n imidlertid også indskrænke aktionærers 
og kreditorers grundlæggende  rettigheder. Derfor bør de kun anvendes i 
undtagelsessituatione r og i offentlighedens interesser. 
Grænseoverskridende samarbejde 
Samarbejdet mellem afviklingsmyndigheder vil blive institutionaliser et og formaliseret. 
Der er blevet drøftet forskellige løsnings muligheder, f.eks. at EU's myndigheder får 
afviklingsbeføjelser, og at der oprette s en EU-afviklingsmyndighed. Den foretrukne 
løsning består i at træffe foranstaltninger med henblik på samarbejde gennem afviklingskollegier. Afviklingskollegier vil skulle sikre, at de  nationale myndigheder 
underretter hinanden om nødsituationer, drøfter disse og træffer afgørel se om fælles eller 
koordinerede foranstaltninger i tilfælde af , at en grænseoverskridende bank bliver 
nødlidende. Den Europæiske Banktilsynsmyndigheds (EBA) deltagelse i afviklingskollegier vil yderlige re sikre, at der tages hens yn til alle medlemsstaters og 
aktørers interesser, og at man undgår en opsplitning af det indre marked. 
Finansiering 
Ex ante-afviklingsfonde (AF'er) og indskudsga rantiordninger (IGO'er), der afpasses efter 
hinanden og finansieres af erhvervet, v il gøre afviklingsforanstaltningerne mere 
vellykkede og give skatteyderne yderligere sikkerhe d. Selv om AF'er og IGO'er ikke har 
samme anvendelsesområde, vil det medføre en  række synergieffekter at udforme dem i 
kombination med hinanden. Der vil være stordr iftsfordele, eftersom afvikling reducerer 
risikoen for spredning, og en optimalt juster et afviklingsfinansie ring reducerer behovene 
for finansiering af IGO'er. 
Ud fra modelberegninger s kulle den optimale målstørrelse på IGO'er og AF'er være 
mindst 1 % af de dækkede indskud i EU's  banker. Ex ante-fonde kan eventuelt 
akkumuleres i IGO'er, men i så fald skal IGO'er  være i stand til at fi nansiere en afvikling. 
Hvis en medlemsstat ikke tillader, at IGO'en  finansierer afvikling, vil der være behov for 
en særskilt fond. 
I forbindelse med denne politikløsning blev også andre muligheder vurderet som f.eks. 
oprettelse af nationale afvikli ngsfonde, strengt adsk ilt fra IGO'er, og en afviklingsfond på 
EU-plan, men disse muligheder blev forkastet.  
Generelle virkninger 
Formålet med det foreslåede regelsæt til kr isestyring på EU-plan er at styrke den 
finansielle stabilitet yderligere, reducere mora lsk hasard, beskytte i ndskydere og kritiske 
bankydelser samt spare penge for skatteyderne . Herudover sigter det mod at beskytte og 
yderligere udvikle det indre marked  for finansielle tjenesteydelser. 
Regelsættet forventes at få en positiv social  og arbejdsmarkedsmæssig virkning, for det 
første ved at reducere sandsynligheden for en  systemisk bankkrise og et deraf følgende 
fald i BNP, og for det andet ved at forhindre,  at skatteydernes penge skal anvendes til at 
redde bankerne (bail-out) e ndnu en gang i en fremtidig kr ise. Omkostningerne ved en 
 
DA 7   DA krise, hvis en sådan opstår, bør først og fr emmest afholdes af bankernes aktionærer og 
kreditorer. 
De omkostninger, regelsættet afstedkommer, er forbundet med den eventuelle stigning i 
bankernes finansieringsomkostninger på grund af  bortfaldet af den im plicitte statsstøtte 
og med udgifterne til oprettels e af afviklingsfonde. Bankern e kan eventuelt vælte de 
øgede omkostninger over på deres kunder elle r aktionærer ved at sænke renten på 
indskud, hæve udlånsrenten og ba nkgebyrerne eller reducere aktieafkast et. I betragtning 
af konkurrenceelementet vil de dog muligvis ikke kunne videregi ve alle omkostningerne. 
De øgede finansieringsomkostninger kan betyde  et lavere BNP, me ns stabilitet i den 
finansielle sektor og mindre risi ko for, at der bliver behov fo r skatteydernes penge til at 
rekapitalisere nødlidende banker, skulle indv irke positivt på BNP. De nye kapitalkrav i 
Basel III-aftalen (der reducerer sandsynlig heden for, at banker bliver nødlidende) 
forventes at skabe en årlig nettogevinst sv arende til 0,14 % af EU's BNP. De indbyrdes 
afpassede IGO'er og AF'er forventes at skab e en årlig nettogevins t svarende til 0,2-0,3 % 
af EU's BNP. Gældsnedskrivningsværktøjet  (bail-in) kunne skab e en årlig økonomisk 
nettogevinst svarende til 0,3-0,6  % af EU's BNP. Disse foranstaltninger forventes samlet 
at skabe en årlig nettoge vinst svarende til 0,7-1,0  % af EU's BNP. 
De foretrukne løsninger medfører ikke noge n administrativ byrde af betydning. Nogle af 
elementerne i dette forslag kunne vurderes at være forbundet med en administrativ byrde, 
men på baggrund af den offen tlige høring antages de at være ubetydelige. 
Forslaget er blevet gennemgået for at kontroll ere, at alle dets bestemmelser er fuldt 
forenelige med chartret om grundlæggende ret tigheder og navnlig ejendomsretten (artikel 
17) og adgangen til effektive retsmidler og til en upartisk domstol (artikel 47). 
Begrænsninger af disse retti gheder og frihedsrettigheder er tilladt, hvis de er nødvendige 
og reelt opfylder de mål af almen interesse,  som EU anerkender, eller behovet for at 
beskytte andres rettigheder og frihedsrettigheder. 
Virkninger for EU-budgettet 
Ovennævnte politikløsninger får vi rkninger for Unionens budget. 
I henhold til nærværende forslag skal EBA i)  udvikle omkring 23 te kniske standarder og 
5 retningslinjer, ii) deltage i afviklingskollegi er, mægle og træffe afgør else i tilfælde af 
tvister og iii) sørge for anerkendelse af tred jelandes afviklingspro cedurer og indgå ikke-
bindende samarbejdsaftaler med tredjelande. De tekniske standarder skal foreligge 12 
måneder efter direktivets ikrafttrædelse, som forventes mellem juni og december 2013. 
Da EBA vil skulle udvikle ekspertise på et he lt nyt område, anslås det, at der vil være 
behov for 5 midlertidigt ansatte og 11 udstatio nerede nationale eksperter i 2014 og 2015 
for at levere de nødvendige tekni ske standarder og re tningslinjer og til de under ii) og iii) 
omhandlede øvrige opgaver. 
Dette forslag indvirker ikke på miljøet. 
 
DA 8   DA 5. O VERVÅGNING OG EVALUERING  
Da situationer, hvor banker bliver nødlidende , er uforudsigelige og  målet er at undgå 
dem, kan der ikke lægges planer for ove rvågning af bankafvikling på grundlag af, 
hvordan situationer med banker, der reelt b liver nødlidende, håndteres. Derimod vil det 
være muligt at overvåge den forbered ende og den forebyggende fase, særlig 
udarbejdelsen af genopretnings- og afvik lingsplaner og de foranstaltninger, 
myndighederne iværksætter på grundlag af di sse planer. Dette kunne være en opgave for 
Den Europæiske Banktilsynsmyndighed. Genne mførelsen af ny EU-lovgivning vil blive 
overvåget i henhold til traktaten om De n Europæiske Unions funktionsmåde.