Nr. C 310/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 11. 81 
Udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Rådet vedrørende gennemgang af de energi­
politiske målsætninger for 1990 og af medlemsstaternes investeringsprogrammer 
Udvalgets udtalelse har ingen tekst som grundlag. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalget besluttede på sin 187. plenarforsamling den 29. og 30. april 1981, på forslag fra sit 
præsidium at afgive en udtalelse om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 190. plenarforsamling, afholdt i Bruxelles 
den 23. og 24. september 1981, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 235, 
under henvisning til Det økonomiske og sociale Udvalgs 
beslutning af 29. april 1981 om at afgive initiativud­
talelse om »Gennemgang af de energipolitiske målsæt­
ninger for 1990 og af medlemsstaternes investeringspro­
grammer«, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 28. april 1981 om at pålægge Afdelingen 
for energi og nukleare anliggender at udarbejde udtalelse 
og beretning, 
under henvisning til udtalelse fremsat af Afdelingen for 
energi, og nukleare anliggender på det 64. møde den 
4. september 1981, 
under henvisning til forhandlingerne på Udvalgets 190. 
plenarforsamling den 24. september 1981, og 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt på afde­
lingsmødet af ordføreren, Alfons Margot -
med et flertal for, 2 imod, og idet 11 undlod at stemme, 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. ALMINDEUGE BEMÆRKNINGER 
1.1. I 1979 fremsatte Udvalget på eget initiativ en 
udtalelse om Kommissionens meddelelse til Rådet om 
energimålsætning for 1990 og medlemsstaternes pro­grammer i1). Denne meddelelse tjente i første række som 
Rådets tredje beretning om virkeliggørelsen af målene for 
1985, men indeholdt derudover for første gang en opstil­
ling af energimålsætninger for 1990. Forlængelsen af 
Kommissionens prognoser med fem år var baseret på 
prognoser meddelt af medlemsstaterne. 
1.2. Kommissionen har fulgt Rådets resolution af 
9. juni 1980 vedrørende energipolitikken og samstem­
migheden af medlemsstaternes politik, som tog sigte på 
en løbende vurdering af energimålsætningerne og af 
medlemsstaternes energipolitik, og aflagde den 25. fe­
bruar 1981 rapport i form af en meddelelse til Rådet, 
som er emnet for denne udtalelse. I meddelelsen analyse­
res de nationale programmer, de fremskridt, der er sket 
med hensyn til opfyldelsen af EF-målsætningerne for 
1990, samt investeringsplanernes egnethed. 
1.3. EF-politikkens rolle i forhold til medlemsstater­
nes politik tolkede kommissionsmedlem Davignon 
således: 
»a) en samordnet indsats for at imødegå kriser på kort 
sigt og opnå en ligelig fordeling af de byrder, der 
følger af knaphed, således at de skadelige virkninger 
for Fællesskabet som helhed begrænses mest 
muligt«; 
»b) harmonisering af medlemsstaternes politik, således 
at der opnås ensartede resultater (f.eks. med hensyn 
til energibesparelser) gennem foranstaltninger, der 
er tilpasset hvert enkelt land. Kommissionen fore­
tager de nødvendige kritiske analyser og tilstræber, 
at der i hele Fællesskabet anvendes fælles 
grundlæggende principper — f.eks. vedrørende 
energipriser, kuls og kernekrafts rolle«; 
(*) EFT nr. C 227 af 10. 9. 1979, s. 6, dok. KOM(78) 613 endel. 
30. 11. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 310/33 
»c) enighed om målene. Kommissionen fremsætter de 
indledende forslag og overvåger foranstaltningernes 
gennemførelse. Resultaterne skal naturligvis vur­
deres i lyset af udviklingen i den økonomiske 
situation«; 
»d) samarbejde vedrørende avanceret teknologi (F&U 
og demonstrationsprojekter). Kommissionen tager 
initiativer og varetager undertiden forvaltningen, 
undertiden samordningen«; 
»e) foranstaltninger inden for rammerne af et fælles 
retsgrundlag, f.eks. med henblik på fastsættelse af 
normer og standarder for energibesparelser, eller, 
hvor det er nødvendigt, for at beskytte det fælles 
marked (fjernelse af handelshindringer)«; 
»f) samordning af politikken over for tredjelande, 
f.eks. den del af nord-syd-dialogen, som vedrører 
energispørgsmål, forbindelser med producenter af 
olie og andre energiråstoffer, energibistand til 
udviklingslande. Fællesskabets og Kommissionens 
roller er under stadig udvikling«. 
Den meddelelse fra Kommissionen, som udtalelsen drejer 
sig om, indeholder først en undersøgelse af situationen i 
medlemsstaterne set i lyset af Rådets resolution vedrø­
rende de energipolitiske målsætninger for 1990 og i lyset 
af ovenstående fortolkning af den fælles politiks rolle. 
I anden del redegøres der indgående for energibesparel­
serne, som i nær fremtid skal være genstand for en særlig 
beretning. Tredje del drejer sig om investeringspolitik­
ken, og det undersøges, i hvilket omfang de hidtidige 
energiinvesteringer har været egnede til at fremme virke­
liggørelsen af Fællesskabets målsætninger. 
1.4. Udvalget har i denne initiativudtalelse bevidst 
undgået at fremsætte de synspunkter vedrørende energi­
politikken i almindelighed og dennes forskellige delom­
råder, som allerede er indeholdt i tidligere udtalelser, og 
har alene villet udtale sig om den af Kommissionens 
fremlagte analyse af energimålsætningerne for 1990 og 
af medlemsstaternes investeringsprogrammer. 
1.5. Udvalget konstaterer med tilfredshed, at frem­
skridtene henimod EF-målene for 1990 og investerings­
planernes egnethed følges nøje. Det finder dog samtidig 
beklageligt, at de i forrige meddelelse meddelte oplysnin­
ger vedrørende realiseringen af målsætningerne for 1985 
ikke er taget op til ny vurdering. Realiseringen af disse 
målsætninger kan således styrke troværdigheden af 
målsætningerne for 1990 eller henlede opmærksomhe­
den på det nødvendige i revision af disse målsætninger. 
1.6. Udvalget konstaterer, at Kommissionen er af den 
mening, at de økonomiske antagelser, som medlemssta­terne har bygget deres prognoser på, må revideres i ugun­
stig retning. Derfor nedrevideres den forudsete økono­
miske vækst fra 3,2% til 2,5 %. Udvalget frygter, at tal­
let for den økonomiske vækst som følge af den seneste 
udvikling kan risikere at blive endnu lavere. Den heraf 
følgende nedgang i energiforbruget vil således ingenlunde 
være resultatet af en hensigtsmæssig energipolitik, men 
af en beklagelig fortsættelse af den økonomiske krise. 
1.7. Udvalget anser det for nyttigt, om man vurde­
rede, hvor stor en del af ændringen i energiforbruget der 
kan tilskrives den økonomiske krise, og hvor stor en del 
der beror på andre faktorer, navnlig medlemsstaternes 
energipolitik. 
I betragtning af den konstaterede afmatning i den øko­
nomiske vækst finder Udvalget det tillige vigtigt, at 
energipolitikkens følgevirkninger for beskæftigelsen 
undersøges. 
1.8. Udvalget konstaterer videre, at Kommissionen 
mener, at den forudsatte koefficient på 0,7 for forholdet 
mellem energiforbrug og økonomisk vækst kan nås, men 
at oliens andel på den anden side muligvis vil være 43 % 
og ikke 40%, som oprindeligt forudsat. Dette tilskrives 
den omstændighed, at investeringsprogrammerne 
vedrørende el-fremstilling ved hjælp af kul og kerne­
energi er kommet bagud, samtidig med at udviklingen 
med hensyn til anvendelse af vedvarende energikilder 
kun skrider langsomt frem, og derfor kun i ringe omfang 
kan bidrage til energiforsyningen inden for den betrag­
tede periode. I denne sammenhæng tvivler Udvalget på 
betydningen af koefficienten 0,7 vedrørende forholdet 
mellem energiforbrug og økonomisk vækst. Den tillæg­
ger udviklingen i forbrugt energimængde i forhold til 
bruttonationalproduktet større betydning. Sidstnævnte 
parameter givet et bedre mål for den reelle energi­
besparelse, uanset ændringer i den generelle økonomiske 
aktivitet. 
1.9. Som allerede understreget i Udvalgets udtalel­
se i1) finder Udvalget det vigtigt, at Fællesskabets energi­
politiske målsætninger udgør en integrerende del af 
Fællesskabets relationer med tredjelande, således at der 
via spredning af energiforsyningen og fremme af rationel 
energiudnyttelse etableres bedre balance mellem energi­
udbud og -efterspørgsel på verdensplan. Bl.a. i betragt­
ning af at udviklingslandenes insolvens slår direkte til­
bage på den økonomiske vækst i Europa, finder Udval­
get, at det også må være i Det europæiske Fællesskabs 
interesse at hjælpe de ikke-olieproducerende udviklings­
lande med at nedbringe deres energiafhængighed; dette 
bør især ske gennem stimulering af efterforskning og ud­
nyttelse af de pågældende landes egne energikilder og 
fremme af rationel energianvendelse. 
(!) EFT nr. C 227 af 10. 9. 1979, s. 6. 
Nr. C 310/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 11. 81 
2. SÆRLIGE BEMÆRKNINGER 
2.1. Gennemgang af retningslinj erne 
2.1.1. M.h.t. relationen mellem primær energiforbru­
get og bruttonationalproduktet anmoder Udvalget kraf­
tigt Kommissionen om, i lyset af programmerne for den 
økonomiske politik på mellemlang sigt og konjunktur­
udviklingen løbende at revidere de data, som de 
energipolitiske målsætninger bygger på, og det både på 
EF- og nationalt plan. 
2.1.2. Udvalget hilser det velkommen, at Kommissio­
nen ikke længere nøjes med blot at notere sig de data for 
olieforbruget, som medlemsstaterne fremlægger, men 
også knytter kritiske bemærkninger til den førte politik 
set i relation til kravet om en begrænsning af Fællesska­
bets energiafhængighed. I denne kontekst må der ligele­
des tages behørigt hensyn til den specifikke situation i 
den enkelte medlemsstat, både med hensyn til de over­
ordnede sociale og økonomiske målsætninger, egne 
energikilder og udnyttelsen af disse, og med hensyn til 
industriens struktur. 
2.1.3. Den forudsatte stigning i de faste brændstoffers 
eller kerneenergiens andel i el-fremstillingen forekommer 
således alt i alt opnåelig, men det må dog samtidig påpe­
ges, at de forskellige medlemsstater fører en stærkt afvi­
gende politik på dette felt og at kraftværkernes kulbrinte­
forbrug falder for langsomt. Udvalget mener, at bedre 
samordning af indsatsen på dette område er ønskelig, 
omend der må tages hensyn til de særlige omstændig­
heder i de enkelte medlemsstater. 
Udvalget skal her minde om det i dets udtalelse om 
»Energimålsætning for 1990« (a) fremsatte ønske om, at 
hovedmålsætningerne med hensyn til gennemførelse af 
opførselsprogrammerne for kernekraftværker og be­
stræbelserne vedrørende oplagring og behandling af 
radioaktivt affald kobles sammen med en mere intensiv 
aktion med henblik på at fastholde og udvikle en sikker 
anvendelse af kerneenergi og på objektiv information. 
Desuden bør man efter Udvalgets mening løbende nøje 
analysere de samlede direkte og indirekte omkostninger 
og fordele ved el-fremstilling på grundlag af kerneenergi. 
2.1.4. Skønt de vedvarende energikilders andel i den 
samlede behovsdækning inden for Fællesskabet op til 
1990 vil være yderst beskeden, er Udvalget enig med 
Kommissionen i, at bestræbelserne på dette område må 
intensiveres, navnlig gennem en bedre udveksling af 
oplysninger om arbejdet i de forskellige lande, og de re­
sultater, der er opnået. Samtidig bør der efter Udvalgets 
(!) EFT nr. C 227 af 10. 9. 1979, s. 6. mening ydes mere målrettet støtte til forsøgsprojekter 
vedrørende vedvarende energikilder. 
2.1.5. Udvalget kan principielt gå ind for en energi­
prispolitik, som afspejler den faktiske omkostningsud­
vikling for energi. Man må dog ikke glemme energipris­
udviklingens inflatoriske virkning. Udviklingen i ener­
gipriserne må heller ikke blot ses i sammenhæng med be­
sparelsesmulighederne, men der må også tages højde for 
de sociale aspekter og for såvel erhvervslivets som hus­
holdningernes faktiske behov. 
Udvalget fastslår i øvrigt, at prisforskellene på energi­
produkter fra land til land ikke blot beror på, om lan­
dene har egne energikilder eller deres energipolitik, men 
også på forskellige, herunder budgetbetingede, afgifter. 
2.2. Energibesparelser 
2.2.1. Udvalget er enig med Kommissionen i, at den 
nedgang i energiforbruget, som den økonomiske krise 
har afstedkommet, snarere bør sætte skub i end svække 
energisparebestræbelserne. I henseende til rationel 
energiudnyttelse har flere af medlemsstaterne meget at 
indhente. 
2.2.2. Udvalget lægger megen vægt på, at offentlighe­
den bliver passende informeret og bevidstgjort både 
m.h.t. husholdningernes forbrug og rationel energiudnyt­
telse i erhvervslivet. Det må undgås, at de energibesparel­
ser, som oliekrisen i sin tid satte skub i, aftager nu, hvor 
råolieudbuddet er steget, og efterspørgslen faldet. Det 
bør også stærkt fremhæves, at vor energiafhængighed 
skal mindskes, bl.a. fordi de stigende energiomkostnin­
ger hæmmer et konjunkturopsving, især p.g.a. deres ind­
virkning på betalingsbalancen. 
2.3. Investeringer 
2.3.1. Da Kommissionens oversigt over energiinveste­
ringsplanerne bygger på medlemsstaternes egne oplys­
ninger, mener Udvalget, at oplysningerne kan være på­
virket af ønsket om at sætte den førte politik i et gunstigt 
lys, og at det måske er på sin plads at moderere dem 
noget. 
2.3.2. Udvalget fastslår, således som det også antydes 
i Kommissionens meddelelse, at energiinvesteringerne i 
de fleste lande hæmmes af, at befolkningen ikke er helt 
tryg ved udvikling af kerneenergi og stenkul og af usik­
kerheden omkring udviklingen på energimarkedet. Ud­
valget mener, at indflydelsen fra den offentlige mening 
30. 11. 81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 310/35 
ikke må ignoreres. Medlemsstaterne skal under alle 
omstændigheder følge den demokratiske beslutningspro­
ces, som bygger på objektiv orientering. 
2.3.3. I henseende til effektiv energianvendelse lægger 
Udvalget stor vægt på konsekvente energiforvaltnings­
foranstaltninger. Udover at tilskynde til energiøkono­
miske investeringer i virksomheder må man også sørge 
for at få elværkerne anbragt bedst muligt, dvs. sprede 
dem og placere dem nær forbrugsstedet, så de betydelige 
energitab, som el-transmission over store afstande 
medfører, forebygges. Overkapaciteten i nogle regioner 
bør benyttes til at dække eksisterende behov i andre 
regioner. 
2.3.4. Udvalget mener også, at F&U-investeringer og 
forsøgsprojekter, som har en direkte eller indirekte 
energibesparende effekt, bør indgå i den status over 
energiinvesteringer, der skal foretages. 
2.3.5. Omkostningerne spiller naturligvis en stor rolle 
ved bedømmelse og fremme af energiinvesteringsplaner­ne. Udvalget mener, at afgifter, kapitalomkostninger og 
offentlige indgreb, som kan hæmme investeringernes ren­
tabilitet, og som især giver anledning til usikkerhed, så 
vidt muligt må begrænses. Udvalget ser gerne, at det 
bliver muligt at anvende de gevinster, som en realistisk 
prispolitik kan give, til energiinvesteringer. 
2.3.6. Udvalget er udmærket klar over, at den øko­
nomiske krise, som tvinger en række sektorer og virk­
somheder til omstrukturering, kan bevirke, at energi­
besparende investeringer først kommer i anden række. 
Støtten fra det offentlige til disse sektorer og virksom­
heder bør derfor også omfatte energibesparende investe­
ringer. 
2.3.7. Selv om substitutionsenergikilderne omkring 
1990 kun får begrænset betydning for den totale energi­
forsyning, mener Udvalget ikke, at følgen må blive, at in-
vesteringsindsatsen i disse sektorer, som kan få voksende 
betydning på lang sigt, forsømmes. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. september 1981. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg 
Forkastet ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag, der var indgivet i overensstemmelse med forretningsordenen, blev forkastet 
under forhandlingerne: 
Side 35 
Pkt. 2.3.2., sidste punktum: »Medlemsstaterne skal under alle omstændigheder følge den demokratiske 
beslutningsproces, som bygger på objektiv orientering«, udgår. 
Afstemningsresultat 
32 stemte for, 62 stemte imod, 13 undlod at stemme.