DA Den Europæiske Unions Tidende C 43/82

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer

KOM(2011) 241 endelig

2012/C 43/19

Ordfører: Jonathan PEEL

Kommissionen besluttede den 14. juni 2011 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer

KOM(2011) 241 endelig.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Eksterne Forbindelser, som vedtog sin udtalelse den 22. november 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 476. plenarforsamling den 7.-8. december 2011, mødet den 8. december, følgende udtalelse med 120 stemmer for, 7 imod og 7 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Udvalget glæder sig meget over Kommissionens faste tilsagn i dens revision af den nuværende generelle toldpræferenceordning (GSP) om at lægge endnu større vægt på at støtte de lande, der har størst behov, ved at tilskynde dem til at øge deres eksportindtægter, så de bedre kan opnå en reel mindskelse af fattigdommen. Udvalget er bekymret over, at mange fattige landes dårlige konkurrenceposition er blevet forværret i de seneste år som følge af fremkomsten af et markant antal avancerede udviklingslande, og støtter fuldt ud intentionen om at fokusere anvendelsen af EU-præferencer, hvor der er mest behov for dem, da toldsatserne generelt fortsætter med at falde.

1.1.1 Udvalget bakker derfor op om Kommissionens ønske om at reducere antallet af lande, der er berettiget til GSP, men ikke i væsentligt omfang at øge antallet af berørte toldpositioner eller produkter, således at de lande, der har størst behov for det, også er de mest begunstigede. Som et resultat heraf bemærker vi, at visse »følsomme« produkter, hovedsageligt landbrugsprodukter og tekstiler, selv under GSP+ ikke vil være tilgængelige helt toldfrit, således at de mindst udviklede lande kan fastholde disse specifikke fordele under »alt undtagen våben« (ERA).

1.1.2 Udvalget bemærker, at GSP og navnlig GSP+ som et udviklingsværktøj, der bygger på incitamenter (snarere end sanktioner), er nødt til fortsat at være tilstrækkeligt attraktivt for alle berettigede lande.

1.2 Udvalget ser det også som noget yderst positivt, at man har grebet denne chance for at fremme større iagttagelse af basale menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder og grundlæggende principper for bæredygtig udvikling og god regeringsførelse og samtidig befordre større retssikkerhed og stabilitet.

1.3 Udvalget støtter Kommissionen, der som grundlag for GSP+ ikke ønsker at udvide det samlede antal udpegede konventioner, ikke mindst fordi de valgte giver landene »en realistisk chance for at fokusere på det væsentlige« (1), selvom EØSU i særlig grad bifalder inkluderingen af FN's rammekonvention om klimaændringer (1992) for første gang. Der må findes et kompromis mellem en styrkelse af menneskerettighederne og sociale, miljømæssige og politiske forbedringer og de fattigere landes tekniske og finansielle formåen til at opfylde de ekstra krav selv med teknisk bistand: i sidste ende skal valget træffes af modtagerlandet i overensstemmelse med landets egne kulturelle og politiske forhold.

1.4 Udvalget understreger derfor, at disse forslag skal ledsages af mere målrettede foranstaltninger til kapacitetsopbygning med det formål at yde mere støtte til de berørte landes overholdelse af de påkrævede konventioner og etiske standarder. Udvalget opfordrer til, at der på et tidligt tidspunkt tilkobles et specifikt EU-program, som skal løbe parallelt med den foreliggende forordning og indeholde en beskrivelse af den bistand, der er til rådighed til denne slags kapacitetsopbygning for de GSP-begunstigede lande, der anmoder om det.

1.4.1 Udvalget anbefaler desuden, at en sådan kapacitetsopbygning også baseres på en dialog, som bruger civilsamfundets erfaringer til at indkredse og sætte ind over for reelle behov. Selv CARIS (2) -rapporten, som indeholdt en officiel evaluering af GSP på vegne af Kommissionen, og som havde adgang til sofistikerede analyser og analytikere, finder det vanskeligt at drage konklusioner i forbindelse med evalueringen af de handelsmæssige fremskridt under GSP, og alligevel forventes udviklingslande at træffe politiske afgørelser, skønt de har meget lidt kapacitet til at udarbejde akkurate prognoser.

1.5 På sin side bifalder udvalget i særlig grad Kommissionens erklærede intention om at inddrage civilsamfundet, og særligt udvalget selv, begrundet i EØSU's evne til at anlægge en bred synsvinkel på det organiserede civilsamfunds vegne, ved at inkludere relevante informationer under artikel 14 omhandlende overholdelse af de vigtigste konventioner, som står opført i bilag VIII. I den henseende ser vi frem til, at Kommissionen i rette tid fremsætter et forslag til en særskilt forordning om gennemførelse af procedurerne for anvendelsen af GSP+, herunder særligt tilbagetrækning og genindførelse af GSP, GSP+ og EBA i tråd med artikel 10, stk. 8, 15, stk. 2 og 19, stk. 12 i forslaget til forordning, og beskyttelsesbestemmelserne i artikel 22, stk. 4.

1.5.1 Uden at ville gribe ind i interesserede parters ret til eller mulighed for at rejse overholdelsesspørgsmål anbefaler udvalget ikke desto mindre Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet, at der etableres en »overvågnings-« eller høringsmekanisme, således at civilsamfundet kan komme med input, hvis der er mistanke om, at de GSP-begunstigede overtræder nogen af de relevante konventioner, og at udvalget på grundlag af sin ekspertise bør fungere som formidler eller koordinator for dette og optræde som et kontaktpunkt for registrering af klager.

1.5.2 Vi anbefaler, at dette i givet fald baseres på den forventede præcedens, der er på vej til at blive skabt for civilsamfundets overvågning af gennemførelsen af frihandelsaftalen mellem EU og Sydkorea og andre nyligt indgåede frihandelsaftaler, særligt ordninger, som skal sikre et specifikt EU-input og/eller etablering af rådgivende grupper på EU-niveau, som skal gå forud for, at spørgsmålene henvises til de formelle fælles organer, der er planlagt under disse frihandelsaftaler.

1.6 Med dette for øje opfordrer udvalget Kommissionen til at nedsætte en fælles arbejdsgruppe med EØSU, som skal have beføjelser til at fremsætte klare anbefalinger.

2. Baggrund/det nye forslag

2.1 Forordningsforslaget vil erstatte den nuværende generelle ordning for toldpræferencer (GSP), som egentlig udløber ved udgangen af 2011, men som forlænges med to år for at give en gnidningsløs overgang. Forordningen vil også bringe GSP på linje med Lissabontraktaten med nogle nødvendige ændringer, inklusive større inddragelse af Europa-Parlamentet. Lejligheden benyttes til at foreslå radikale ændringer for navnlig at skærpe fokus og koncentrere GSP om de lande, der har størst behov, men også for at fremme enkelhed, forudsigelighed og stabilitet, som er afgørende, hvis importører skal tilskyndes til at anvende ordningen. GSP vil således kun skulle revideres og ikke erstattes om yderligere fem år.

2.2 Som led i den fælles handelspolitik (CCP) har EU i overensstemmelse med WTO-reglerne indrømmet handelspræferencer til udviklingslande via GSP siden 1971, hvor ordningen blev til på grundlag af anbefalingerne fra FN's konference om handel og udvikling, UNCTAD. GSP har været et af EU's vigtigste handelsinstrumenter til at bistå udviklingslandene med at mindske fattigdommen ved at skabe indkomst via øget handel og samtidig opfordre disse lande til at gøre en større indsats for at sikre grundlæggende menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder, bekæmpe fattigdom og fremme både bæredygtig udvikling og god regeringsførelse.

2.3 Som det fremgår af forordningens bilag V og IX, fungerer GSP-ordningen ved at udpege de toldtariffer, for hvilke EU's importtoldsatser for varehandel skal sænkes eller bortfalde. Det er således ikke først og fremmest et instrument til at hjælpe med at bekæmpe klimaændringer eller garantere fødevaresikkerhed – eller til at hjælpe med at sikre råvareforsyning. KN-koderne har op til otte cifre (hvilket for en lægmand kan virke uforståeligt) og skelner mellem f.eks. ristet koffeinholdig (0901 21 00) og koffeinfri kaffe (0901 22 00). GSP fungerer ved at blive brugt af importører, der ønsker at drage fordel af de nedsatte toldsatser eller den toldfrihed, ordningen tilbyder: For at ordningen kan bruges, skal den være ligetil, stabil og tilpas forudsigelig. Udvalget bemærker, at ikke alle importører, som har muligheden, automatisk importerer fra GSP-begunstigede lande: kun ca. 69 % af de mulige toldnedsættelser, der er til rådighed for de mindst udviklede lande under »alt undtagen våben«-ordningen, bliver udnyttet, medens tallet for GSP+ stiger til 85 %.

2.4 Med faldende toldtakster i hele verden bliver GSP's generelle anvendelsesområde mindre. GSP-importen tegner sig kun for 4 % af EU's samlede import (9,3 % af importen fra udviklingslande), og i 2009 beløb EU's nettotab af toldindtægter som følge af GSP sig kun til 2,97 mia. EUR (et nettotab på 2,23 mia. EUR efter fradrag af opkrævningsomkostninger). Dette beløb vil nu falde til omkring 1,77 mia. EUR. Nogle medlemsstater har derfor rejst spørgsmålet, om de foreslåede tekniske nedsættelser går for langt i en tid med økonomisk krise, usikker handel og den fortsatte trussel om øget protektionisme som en fristende metode til håndtering af et lands problemer. Efter at have undersøgt disse tekniske spørgsmål mener udvalget imidlertid, at enhver afsvækkelse af de foreslåede ændringer, både for så vidt angår graduering som de skrappe berettigelseskriterier for nogle lande, vil være til gavn for de bedrestillede. GSP handler primært om at hjælpe dem, der har mest brug for det.

2.5 Siden 2004, hvor udvalget sidst undersøgte og reviderede GSP-ordningen (3), har der været tre typer præferenceaftaler til rådighed, nemlig:

— Den generelle GSP-ordning, som er åben for alle støtteberettigede lande (pt. 176) og tilbyder præferenceaftaler i form af nedsatte toldsatser eller nulsatser på omkring 6 200 ud af rundt regnet 7 100 toldpositioner med en takst på mere end nul (4). De fleste (3 800) af disse toldpositioner er defineret som »følsomme«, hvor der tilbydes faste nedsættelser, og omfatter navnlig landbrugsprodukter, men også tekstiler og tøj. I 2009 blev der importeret for 48 mia. EUR til EU via GSP (som er tilgængelig for omkring 111 lande) – dvs. 81 % af det samlede GSP-beløb.

— GSP+: en ansporende ordning for mindre, »sårbare« fattigere lande med et snævert skattegrundlag, men som ikke kan betragtes som de mindst udviklede lande, hvis eksport til EU er stærkt koncentreret om nogle få produkter (de fem vigtigste importartikler tegner sig for mere end 75 % af totalen). Ordningen tilbyder yderligere præferencer, primært toldfritagelse for visse »følsomme« varer, men omfatter kun 70 ekstra toldpositioner ud over de 6 200, der er dækket af GSP. GSP+ indeholder også særlige incitamenter for at fremme bæredygtig udvikling og god regeringsførelse for de deltagende lande, som skal forpligte sig til at bakke op om en bredere vifte af centrale universelle værdier vedrørende menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder, miljø og god regeringsførelse (Se endvidere punkt 4). I 2009 eksporterede 15 lande varer til EU til en værdi af 5 mia. EUR via GSP+ (9 % af det samlede GSP-beløb).

— »Alt undtagen våben«, eller told- og kvotefri adgang til EU for al import fra de 49 lande, der af FN er klassificeret som LDC, med undtagelse af våben og ammunition (og oprindeligt også sukker, ris og bananer). Denne ordning blev tilføjet GSP-ordningen i 2004 og var oprindeligt et initiativ fra Kommissionen i tilknytning til Doha-forhandlingerne. På trods af WTO-ministeraftalen fra 2005 om at inkludere lignende foranstaltninger vedrørende told- og kvotefri adgang i Doha-runden er EU fortsat den eneste handelsregion, der har etableret så generøse vilkår. I 2009 tegnede »alt undtagen våben« sig for 6 mia. EUR af EU's import (10 % af det samlede GSP-beløb).

2.6 Kun 9 % af toldpositionerne står helt uden for GSP og GSP+ (men disse er inkluderet i »alt undtagen våben«) - primært landbrugsvarer. Hvis disse medtages i GSP eller endog GSP+, ville det betyde, at nogle af fordelene ved »alt undtagen våben« (og efterfølgende GSP+) ville forsvinde, og at de fattigste lande ville stå som tabere (5). Disse omfatter imidlertid grupper af landbrugsprodukter, som har givet anledning til nogle af de mest genstridige problemer i Doha-forhandlingerne. Sukkerprodukter er måske det mest følsomme eksempel herpå. Efter mere end to hundrede år med forvridning (6) er sukker en særdeles følsom importvare for EU. Det er en afgrøde, som Mozambique (et af de mindst udviklede lande) kan producere til en lav markedspris, men som omvendt ville være meget sårbar over for fuldstændig fri konkurrence fra et mellemindkomstland som Brasilien. Sådanne overvejelser gør sig også gældende for tekstiler og beklædning, et andet meget følsomt importområde for EU samt for konkurrencen mellem LDC'er og deres naboer.

2.7 Den vigtigste virkning af de foreslåede ændringer vil være en ny oprindelsesmæssig fordeling af visse af EU's importvarer. I forordningsforslaget foreslås det, at man fjerner mere end halvdelen af de lande, der nu er berettiget til GSP, for bedre at fokusere og målrette GSP mod de lande, der har størst behov, hvilket i princippet må bifaldes. Som Kommissionen siger det i begrundelsen: »Takket være øget handel er mange udviklingslande og eksportsektorer blevet vel integreret på den globale markedsplads … (og) er i stand til fortsat at ekspandere uden bistand«. Disse mere udviklede lande »lægger pres på … langt fattigere lande, der virkelig har behov for støtte«.

2.7.1 Udvalget indskyder imidlertid som en sidebemærkning, at en væsentlig bekymring hos EU's importører går på, at allerede iværksatte ændringer af oprindelsesbestemmelserne eventuelt vil resultere i en drastisk reduktion i anvendelsen af ordningen i 2017, hvor kravene om offentlige myndigheders certificering af oprindelsesbeviset erstattes af erklæringer fra registrerede eksportører. Dette anser mange SMV'er for at være for risikabelt. Her mener udvalget, at det foreslåede system med selvcertificering skal overvåges, revideres og akkrediteres af uafhængige erhvervssammenslutninger, der arbejder på et internationalt grundlag. I den seneste tid har der været for mange eksempler på svindel eller »omgåelses«-konstruktioner i EU-importen, særligt på sukkerområdet.

2.8 Højindkomstlande (iht. til Verdensbankens klassifikation) vil fortsat være udelukket, men uden de tidligere undtagelser. Det foreslås nu også at udelade alle 33 oversøiske lande og territorier, dvs. dem, der er tilknyttet EU, USA, Australien og New Zealand, hvor GSP kun anvendes marginalt. Disse omfatter Grønland, Bermuda og Amerikansk Samoa.

2.8.1 Endvidere vil følgende være udelukket:

— Alle frihandelspartnere og alle andre, der er omfattet af en privilegeret markedsadgangsordning med EU på samme eller bedre tarifbetingelser (selvom disse lande fortsat vil være berettigede, hvis de pågældende ordninger ikke fungerer). Der vil her blive givet 2 års varsel. Tidligere var sondringen rodet, men nu må der også tages højde for den potentielt store stigning i antallet af ratificerede EU-frihandelsaftaler i de kommende år, idet dette med tiden kan resultere i en betydelig reduktion i antallet af berettigede lande.

— Lande, som Verdensbanken klassificerer som mellemindkomstlande, (på baggrund af bruttonationalindkomsten pr. indbygger) i den foregående treårige periode. Der vil her blive givet et varsel på et år. Dette behandles mere indgående i nedenstående kapitel 3.

2.9 Den nuværende gradueringsmekanisme, som skal sikre, at præferencer fjernes fra sektorer, der ikke længere har brug for dem, vil blive ændret. Hvis et lands eksport til EU tidligere oversteg 15 % af den samlede import under GSP i tre på hinanden følgende år, ville det ikke længere være berettiget (medmindre det pågældende afsnit eller varegruppe tegner sig for mere end 50 % af det pågældende lands samlede eksport under GSP). Denne tærskel vil fremover være 17,5 % pga. GSP's skarpere fokus. Der er i realiteten tale om en mindre stramning. På tøj og tekstiler vil tærsklen blive hævet fra 12,5 % til 14,5 %.

2.10 Ligeledes vil antallet af udpegede produktafsnit blive udvidet fra 21 til 32 for at sikre større objektivitet og følsomhed, men tiltaget vil ikke være så snævert målrettet, at det fjerner den afgørende enkelhed, stabilitet og forudsigelighed. Dette er et afgørende punkt, på trods af at dette instrument sjældent bruges. I øjeblikket er kun syv lande omfattet, navnlig Kina, men også Brasilien, Indien og andre asiatiske lande. Det har også været anvendt, men senere afskaffet, over for både Rusland og Indien.

2.10.1 Graduering vil ikke længere blive anvendt over for GSP+-lande – og har aldrig været anvendt i forbindelse med »alt undtagen våben«.

2.10.2 For GSP+ vil kravet til de deltagende lande om at tegne sig for mindre end 1 % af EU's samlede GSP-import nu blive hævet til 2 % pga. GSP's mere målrettede og begrænsede dækning, selv om dette tiltag i realiteten kun vil åbne GSP+ for Pakistan (hvor omfanget af tekstilimport til EU er et problem, ikke mindst fordi nogle aktører mener, at tiltaget vil gavne Pakistan på bekostning af LDC'er i nabolaget) og Filippinerne, forudsat de opfylder betingelserne og ønsker at benytte sig af ordningen.

3. Fremtidig berettigelse til GSP/GSP+

3.1 Med det generelle fald i toldtakster i hele verden (undtagen takster på primært landbrugs- og tekstilområdet) og med den sandsynlige stigning i nye EU-frihandelsaftaler bliver GSP's anvendelsesområde mindre. Efter de ovennævnte forventede ændringer og udelukkelser anslås det at:

— omkring 80 lande samlet set fortsat vil være berettigede til GSP, afhængigt af hvem der opfylder kravene på det givne tidspunkt,

— heraf er 49 blandt de mindst udviklede lande og berettigede til »alt undtagen våben«-ordningen,

— af de ca. 30 lande, som er berettigede til GSP eller GSP+, men ikke »alt undtagen våben«, burde alle bortset fra syv eller otte være berettigede til GSP+. Det står imidlertid langt fra klart, om GSP+-ordningen vil være tilstrækkeligt attraktiv at anvende for flertallet af disse lande. Mange vælger for nærværende ikke at deltage. GSP+ kunne derfor indskrænkes til blot tre eller fem lande (7), selv hvis man antager, at man indfører den højere tærskel på 2 % (jf. 2.10.2), navnlig hvis der indgås EU-frihandelsaftaler med både Centralamerika (endnu ikke ratificeret) og de relevante østlige partnerskabslande,

— på den anden side kan de fleste af de lande, der kun er GSP-berettigede, muligvis snart miste denne berettigelse. Der er tale om Indien, Kina, Ukraine og tre ASEAN-lande, som alle udvikler sig hurtigt, og nogle af disse lande forhandler også frihandelsaftaler med EU,

— denne potentielle yderligere nedgang i antallet af lande, der sandsynligvis vil være berettigede, rejser derfor spørgsmålet, om EU på sigt bør fastholde både GSP og GSP+.

3.2 Udvalget erkender, at Kommissionen er meget forsigtig med at udvide berettigelsen til GSP+ efter at have tabt en WTO-tvist med Indien i 2004 om GSP i forhold til lægemidler. Hvis EU konfronteres med flere WTO-tvister, risikerer det at tabe dem, da det kun er tilladt at foretage juridisk diskrimination mellem udviklingslande under ganske særlige omstændigheder.

3.3 Udvalget er på den anden side klar over, at en udvidelse af antallet af lande, der kun er berettigede til GSP, vil betyde, at de lande, der af Verdensbanken klassificeres som mellemindkomstlande (over 3 976 USD om året), vil skulle inkluderes, selvom der er tale om få lande. Disse lande omfatter Rusland, Brasilien, Argentina og Malaysia (alle med en årsindkomst pr. indbygger, som ligger højere end Rumæniens og Bulgariens). Centralt står stadig, at GSP primært handler om at hjælpe dem, der har mest brug for det.

3.4 Udvalget har det indtryk, at den væsentligste forskel i udbredelsen af GSP og GSP+ i de fleste tilfælde hænger sammen med de berettigede landes valg. Spørgsmålet er så, om eller i hvor stor udstrækning GSP-ordningen kan gøres attraktiv nok til at inkludere så mange af disse lande som muligt. Disse vil sandsynligvis omfatte Centralasien og Nigeria (der allerede har valgt ikke at bruge GSP+), Syrien, Iran og en række østater. Ved at give flere af disse lande incitamenter til at anvende GSP+, og derfor til i højere grad at iagttage og overholde principperne i de 27 udpegede konventioner, bør den overordnede »win-win«-situation kunne styrkes.

4. Centrale konventioner om menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder, miljø og god regeringsførelse

4.1 Et centralt element i GSP+ er ifølge udvalget de tiltag baseret på universelle rettigheder, som de berettigede lande iværksætter til gengæld. For at være berettiget til GSP eller »alt undtagen våben« må en ansøger ikke have begået alvorlige og systematiske overtrædelser af de principper, der er fastlagt i de konventioner, der er anført i forordningsforslagets bilag VIII, del A, som omfatter FN's vigtigste konventioner om menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder – og de 8 vigtigste ILO-konventioner. Den eneste ændring, der foreslås til forordningsforslaget, er at fjerne konventionen om apartheid.

4.2 For at være berettiget til GSP+ skal landene imidlertid have ratificeret og overholde og tilslutte sig de konventioner, der er anført i bilag VIII, del A samt yderligere 12 konventioner (anført i del B). Her foreslås det at tilføje De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (1992), hvilket udvalget i høj grad bifalder.

4.2.1 For GSP+ foreslås det, at de begunstigede lande fremover skal udvise et større engagement, lægge større vægt på overholdelse af konventionerne samt styrke de mekanismer, der skal sikre gennemførelsen. Dette betyder følgende:

— de begunstigede lande skal nu give tilsagn om at fastholde ratificeringen af konventionerne, den tilhørende lovgivning og andre gennemførelsesmetoder, de må ikke få påvist alvorlige mangler gennem de relevante overvågningsgrupper, og de skal acceptere regelmæssig overvågning og evaluering,

— eftersom GSP+ er en ordning, der er baseret på incitamenter (og ikke sanktioner), vil der være behov for en løbende dialog mellem Kommissionen og de enkelte begunstigede lande, ikke mindst for at sikre, at gennemførelsen bliver bedre med tiden og ikke dårligere,

— overvågningen vil blive intensiveret med rapporter hvert andet (i stedet for hvert tredje) år til både Rådet og nu også Europa-Parlamentet,

— manglende samarbejde vil føre til hurtig udelukkelse, uden en undersøgelse,

— der vil være omvendt bevisbyrde – og beviset skal nu føres af det begunstigede land,

— Kommissionen vil nu kunne bruge andre pålidelige informationskilder, herunder vigtigt input fra civilsamfundet.

4.3 Dette vil for mange GSP+-begunstigede lande være meget krævende, både teknisk og finansielt, så støtte fra EU vil være af afgørende betydning. Dette nævnes overhovedet ikke i forordningsforslaget. Udvalget opfordrer kraftigt til, at der på et tidligt tidspunkt tilkobles et EU-program, som skal løbe parallelt med den foreliggende forordning og skal indeholde en detaljeret beskrivelse af den bistand og finansielle støtte, der er til rådighed til denne slags kapacitetsopbygning for alle GSP-begunstigede lande, der anmoder om det. I sidste ende træffes valget af det begunstigede land i overensstemmelse med dets egne vilkår.

4.4 Udvalget støtter bevarelsen af 27 konventioner med de to foreslåede ændringer. Kommissionen understreger, at valget af konventioner giver landene »en realistisk mulighed for at fokusere på det væsentlige« (8). Som et ansporende udviklingsredskab er GSP+-ordningen nødt til at være så attraktiv for de relevante lande, at de vil bruge den. Der skal findes en balance mellem en styrkelse af menneskerettighederne og sociale, miljømæssige og politiske forbedringer og de fattigere landes evne til at imødekomme de ekstra krav, selv når de ledsages af handelsrelateret teknisk bistand (TRTA). Som CARIS-rapporten påpeger det, er gevinsten stadigvæk kun minimal.

4.4.1 Ikke alle berettigede lande ønsker at benytte sig af GSP+ af en af følgende tre grunde:

— deres vigtigste eksportprodukter er ikke »følsomme«, så gevinsten er ikke stor,

— regeringerne ønsker ikke at være nødt til at opfylde kravene,

— interne problemer, inklusive krige, konflikter og/eller manglende administrativ kapacitet, hvilket gør det umuligt at opfylde kravene.

4.4.2 Tidligere lagde EU kun vægt på ratificeringen af konventioner og på en klar enighed om, at landene ville sikre effektiv gennemførelse. Hvis man lagde ud med disse krav, ville resultatet være, at det baseret på disse krav alene sandsynligvis kun ville være Norge og Schweiz, der nogensinde ville kunne komme på tale som berettigede. CARIS påpeger, at GSP+ ser ud til at være effektivt til at fremme ratificering af de 27 konventioner, men at det er vanskeligere at pege på de konkrete virkninger. GSP tilføjer imidlertid interne incitamenter til at sikre effektiv gennemførelse, og de interesserede parter ville miste meget, hvis disse senere blev trukket tilbage.

4.5 Alle præferenceordningerne kan tilbagetrækkes midlertidigt i tilfælde af alvorlige eller systematiske overtrædelser af de grundlæggende principper såvel som af en række andre årsager som f.eks. urimelig handelspraksis, svig eller alvorlige mangler ved toldkontrollen.

4.5.1 Hidtil er de generelle præferenceordninger blevet trukket tilbage pga. overtrædelse af arbejdstagerrettigheder i forhold til både Myanmar (9) (1997) og Hviderusland (2006), og de er endnu ikke blevet genindført. Sri Lankas GSP+-præferencer blev trukket tilbage (2010) pga. ikke-effektiv gennemførelse af menneskerettighedskonventionerne. For nogle lande som f.eks. El Salvador har den praktiske iværksættelse af undersøgelser været tilstrækkelig til at sætte gang i forandringer.

4.5.2 Det centrale spørgsmål for udvalget er, om iværksættelsen af en fuld undersøgelsesprocedure, særligt under den reviderede, strengere ordning – og mange lande har stadig store udestående opgaver – automatisk vil føre til tilbagetrækning af en præferenceordning, hvis der ikke umiddelbart nås en passende løsning. Dette ville ikke være til gavn for nogen. Der må være en balance mellem brugen af pisk og gulerod. For visse meget fattige lande, som slås med risiko for hungersnød og andre vanskeligheder, kan disse målsætninger være umulige at nå på kortere sigt. Selvom Kommissionen efter planen skal aflægge rapport til Europa-Parlamentet hvert andet år, er udvalget klar over, at der vil blive ført en løbende dialog, og at Kommissionen jævnligt vil overvåge situationen i de begunstigede lande, også ved brug af datamateriale, der udarbejdes af de relevante internationale overvågningsorganer. Udvalget forventer, at Kommissionen vil være så åben som muligt i denne fase, når der identificeres områder, som giver anledning til bekymring.

4.5.3 Der rejser sig et særligt spørgsmål om Usbekistan (som ellers er berettiget til GSP+, men som vælger ikke at benytte sig af ordningen), hvor der er stor bekymring om brugen af børnearbejde i forbindelse med bomuldshøsten. GSP+'s erklærede mål er at opfordre modtagerlande til at fortsætte med at forbedre forholdene. Der skal derfor findes en balance mellem at tilskynde til positive forandringer og drive et land ud i større isolation, hvorved man måske udskyder fremskridt med adskillige år eller endog forårsager tilbageskridt.

5. Civilsamfundets rolle

5.1 I relation til opbygningen af ekstra kapacitet, som er nævnt i pkt. 4.3., anbefaler udvalget, at der tages udgangspunkt i en dialog, som bruger civilsamfundets erfaringer til at indkredse og fokusere på de reelle behov. Som nævnt finder selv CARIS-rapporten, som har adgang til sofistikerede analyser og analytikere, det vanskeligt at drage konklusioner i forbindelse med evalueringen af handelsfremskridt under GSP, og alligevel forventes udviklingslande med få ressourcer at træffe politiske afgørelser, skønt de har meget lidt kapacitet til at udarbejde akkurate prognoser.

5.2 I forordningsforslagets artikel 14 hedder det, hvad angår overholdelse af de i bilag VIIII opførte vigtigste konventioner, at Kommissionen »kan omfatte alle oplysninger, som (den) opfatter som relevante«. Kommissionen gør det klart, at den »ud over rapporter fra de internationale overvågningsorganer, kan bruge andre kilder til præcise oplysninger« (10), som nødvendigvis må være både velunderbyggede og pålidelige.

5.3 Kommissionen ser udvalget som en sådan kilde, som skal hilses velkommen som værende »mere afbalanceret« takket været dets evne til at anlægge en bred synsvinkel på det organiserede civilsamfunds vegne. Andre potentielle kilder omfatter virksomheder og erhvervsorganisationer, fagforeninger og andre organisationer, der kan dokumentere aktiv deltagelse.

5.4 Udvalget bemærker ligeledes, at Kommissionen i rette tid har til hensigt at fremsætte et forslag til en særskilt forordning om gennemførelse af procedurerne for anvendelsen af GSP+, herunder tilbagetrækning og genindførelse af GSP, GSP+ og EBA i tråd med artikel 10, stk. 8, 15, stk. 2, og 19, stk. 12 i forslaget til forordning, og beskyttelsesbestemmelserne i artikel 22.4. Udvalget ser frem til at bidrage til dette forslag, mens det er i forberedelses- og høringsfasen.

5.4.1 Uden at ville gribe ind i interesserede parters ret til eller mulighed for at rejse overholdelsesspørgsmål anbefaler udvalget ikke desto mindre Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet, at der etableres en »overvågnings-« eller høringsmekanisme, således at civilsamfundet kan komme med input, hvis der er mistanke om, at de GSP-begunstigede overtræder nogen af de relevante konventioner. Det anbefales ligeledes kraftigt, at udvalget selv bør fungere som formidler eller koordinator for dette og optræde som et kontaktpunkt for registrering af klager, i givet fald baseret på den forventede præcedens, der er på vej til at blive skabt for civilsamfundets overvågning af gennemførelsen af frihandelsaftalen mellem EU og Sydkorea og andre frihandelsaftaler, særligt ordninger, som skal sikre et specifikt EU-input og/eller etablering af rådgivende grupper på EU-niveau, som skal gå forud for, at spørgsmålene henvises til de formelle fælles organer, der er planlagt under disse frihandelsaftaler.

5.4.2 Med dette for øje opfordrer udvalget Kommissionen til i den nærmeste fremtid at nedsætte en fælles arbejdsgruppe med EØSU, som skal have beføjelser til at fremsætte klare anbefalinger.

Bruxelles, den 8. december 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Informationspakke vedrørende Kommissionens forslag til en ny GSP-ordning, GD for Handel, s. 8.

(2) Centre for the Analysis of Regional Integration at (the University of) Sussex – Centret for analyse af regional integration på universitetet i Sussex: midtvejsevalueringsrapport af GSP 2009.

(3) EUT C 110 af 30.4.2004, s. 34.

(4) Yderligere 2 300 toldpositioner har allerede en standardtakts på nul.

(5) CARIS-rapporten.

(6) Hvilket går tilbage til Napoleonskrigene, der satte en stopper for importen af sukkerrør til det europæiske fastland.

(7) Bolivia, Ecuador og Mongoliet, eventuelt udvidet med Pakistan og Filippinerne.

(8) Informationspakke vedrørende Kommissionens forslag til en ny GSP-ordning, GD for Handel, s. 8, pkt. 5.

(9) Ellers ville landet nu være berettiget til »alt undtagen våben«.

(10) Informationspakke vedrørende Kommissionens forslag til en ny GSP-ordning, GD for Handel, s. 8, pkt. 5.