ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Det tredje område, hvor Kommissionen specifikt har henvist til de sociale aktørers og arbejdsmarkedsparternes rolle og deltagelse, er lønområdet, hvor, som Kommissionen udtrykker det, reformen af lønfastsættelsessystemet bør foregå i »samråd« med arbejdsmarkedets parter. EØSU gør i den forbindelse opmærksom på, at løn og lønforhandlinger, men også selve lønfastsættelsessystemerne, i mange medlemsstater selvstændigt varetages af arbejdsmarkedsparterne, som forhandler og slutter kollektive overenskomster herom. Arbejdsmarkedsparternes selvstændige forhandlingsrolle må ikke reduceres til blot at være høringsrunde. Retten til at deltage i dialog må ikke indskrænkes til en ren rådgivningsbeføjelse. I øvrigt fastslås arbejdsmarkedsparternes og den sociale dialogs selvstændige rolle i artikel 152 og 153, stk. 5, i traktaten, hvor det i øvrigt fremhæves, at EU skal tage hensyn til arbejdsmarkedssystemerne i de enkelte medlemsstater. På den baggrund er et »samråd« med arbejdsmarkedsparterne i reformen af f.eks. indekseringsmekanismer helt utilstrækkelig og endog malplaceret, især når indekseringssystemer i den pågældende nationale model for social dialog forhandles og fastlægges af arbejdsmarkedsparterne selv i kollektive overenskomster.

Hvad angår meddelelsens indhold spørger EØSU, om ikke Kommissionen tillægger nedjusteringer af lønninger for stor en rolle. En nærmere anlayse af de landespecifikke henstillinger, som indgår i Kommissionens meddelelse, viser, at ud af de 17 medlemsstater, som har modtaget en henstilling fra Kommissionen på lønområdet, har 16 modtaget en henstilling, som har til formål at svække løndynamikken, enten ved at reformere indekseringssystemet, begrænse minimumslønnen, decentralisere lønforhandlingerne eller ved at øge fleksibiliteten for de laveste lønninger. De skævheder, der kendetegner den europæiske valutaunion, er imidlertid navnlig af strukturel art og skyldes i første række, at globaliseringen har divergerende virkninger for valutaunionens forskellige medlemmer (fodnote: Henvisning til External Imbalances in the Euro Area (eksterne ubalancer i euroområdet). Arbejdspapir 12/136 2012, fra IMF). Det vil altid være sådan, at man ikke kan vinde i konkurrencen med lavtlønslande ved at sænke lønningerne.
4.29

Der er imidlertid behov for at udvikle et perspektiv for en langsigtet industripolitik for sektoren. Dette er uhyre vigtigt, for så vidt angår alle kortsigtede beslutninger om en tilpasning af produktionskapaciteten. Det at man blot nedlægger produktionsanlæg, forbedrer ikke sektorens overordnede evne til at håndtere fremtidige udfordringer, og det har enorme konsekvenser for hele forsyningskæden. Der er i stedet behov for at arbejde mod en omlægning af sektoren og udarbejde nye politikker for produkter, der stemmer bedre overens med forbrugerens forventninger, og derved give bilindustrien mulighed for at blive bæredygtig i det 21. århundrede.
1.8

EØSU noterer, at det i dag ikke er tænkeligt at indføre en sektorspecifik EU-lovgivning i sektoren for onlinespil. Skønt udvalget støtter de initiativer, som Kommissionen foreslår om et effektivt samarbejde mellem medlemsstaterne, går det ind for, at der på nogle områder med delt kompetence gøres en indsats med mere effektive retsinstrumenter, helst direktiver, for at beskytte forbrugerne og de svageste grupper og bekæmpe ulovlige operatører og hvidvaskning. På den måde ville der blive fastlagt en række mindstestandarder for forbrugerbeskyttelse. Medlemsstaterne bør fortsat kunne fastlægge højere forbrugerbeskyttelsesstandarder på deres nationale marked, hvis de ønsker det, eller videreføre allerede gældende gunstigere bestemmelser (3). Derfor opfordrer EØSU Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet til under overholdelse af nærhedsprincippet at gøre en indsats på følgende områder: — Beskyttelse af forbrugerne og borgernes sundhed og sikkerhed, især mindreårige og sårbare grupper — Ansvarlig reklame — Foranstaltninger til at modvirke aftalt spil inden for sporten — Garanti for lovlighed og gennemsigtighed i onlinespil og en forpligtelse fra medlemsstaternes side til at indføre passende sanktioner, som i tilfælde af overtrædelse giver mulighed for at spærre, lukke, overtage eller nedlægge ulovlige websteder.
5.8

Alle producenter og importører af fluorholdige drivhusgasser skal respektere kvoterne. Disse forpligtelser påhviler hverken forbrugerne eller de medarbejdere, som betjener udstyret. For at lette den administrative byrde anvendes der en tærskel på et ton fluorholdige drivhusgasser eller 1 000 tons CO2-ækvivalent af fluorholdige drivhusgasser. De eksporterede mængder regnes ikke med i kvoterne for markedsføring af hydrofluorcarboner. Fordelingen af kvoter vil blive baseret på tidligere emissioner. Man er gået bort fra kvoteauktionering, fordi der er alt for få aktører på markedet (dvs. at der ikke er tilstrækkelig mange aktører til at skabe et effektivt marked), og denne procedure ville have ført til øgede administrative omkostninger. 5 % vil være reserveret til »nye aktører på markedet«. Fordelingen af kvoter vil ske på grundlag af oplysninger for perioden 2008-2011. Det er vigtigt, at forpligtelserne vedrørende registrering og indberetning er til at administrere, så virksomhederne, navnlig de små og mellemstore virksomheder, ikke pålægges en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde. Generelt bør der kigges nærmere på kvoteordningens omkostningseffektivitet.
Millenniummålene bør opdateres og tilpasses de nye udfordringer i det 21. århundrede, samtidig med at der skal tages ved lære af de tidligere former for indsats. Efter EØSU's opfattelse er det hensigtsmæssigt allerede nu at tilføje tre andre tematikker: adgang til energi for alle (11), ret til fødevarer og vand og en grundlæggende social sikring (12). Desuden bør anstændigt arbejde, der blev indarbejdet med revisionen i 2006, konsolideres som en prioritet. At sætte udviklingen af landbruget i centrum for bekæmpelsen af fattigdom bør også være en prioritet. Det er faktisk bydende nødvendigt.

Konvergensen mellem de to dagsordener kan begynde at tage form efter denne revision, der kun vil være det første skridt i en fremtidig global dagsorden. Men det må erkendes, at der er en konflikt mellem en ideal dagsorden og de eksisterende muligheder, og vi må acceptere, at der er en vis usikkerhed forbundet hermed.
2.5

Det fremgår af SES I og SES II-ordningerne (der blev indført henholdsvis i 2004 og i 2009), at principperne for og den generelle retning i SES-initiativerne er gode, og at der er gjort en indsats for at optimere ATM-reglerne, hvilket begynder at give resultater. Der er dog også konstateret et antal svagheder i disse ordninger, hvilket i høj grad skyldes, at medlemsstaterne ikke tydeligt har formuleret deres prioriteringer inden for luftfart. Deres prioriteringer strækker sig fra at skabe merværdi for luftrumsbrugerne til maksimering af deres egne indtægter fra flyveoperationerne og at bruge luftfarten som et middel til regional og mikroøkonomisk udvikling. Derfor er der i ydelsen af luftfartstjenester i Europa stadig store mangler med hensyn til kvaliteten og effektiviteten, og alligevel mangler der en klar forklaring på denne situation. Desuden er det nuværende institutionelle set-up langt fra optimalt. Det er fuldt af overlapninger og huller, og de forskellige aktører mangler enhver form for fælles mål. Det er derfor nødvendigt at styrke de institutionelle rammer for det fælles europæiske luftrum.
4.1

Forvaltningsrammernes tilstrækkelighed. I kraft af at GNSS-agenturet har fået tildelt ansvaret for styringen af driftsfasen for Egnos og – med start fra januar 2014 – driftsfasen for Galileo, mener udvalget, at de nye rammer for uafhængighed og samarbejde inden for GNSS-agenturet er passende og i overensstemmelse med de institutionelle retningslinjer. EØSU mener desuden, at denne positive udvikling bør gøres til genstand for overvågning med henblik på at vurdere, om de foreslåede løsninger nu også i praksis kan opfylde de fastlagte målsætninger på bedste vis.
10.4

Det er især værd at nævne EU's emissionshandelssystem (ETS). ETS har vist sig at være et særligt omdiskuteret emne i forbindelse med debatten om en luftfartspolitik over for tredjelande. Kina og Indien har nægtet at deltage i denne ordning, og den amerikanske kongres har vedtaget lovgivning, der gør det ulovligt for landets flyselskaber at følge EU's regler. Miljømæssig bæredygtighed er af afgørende betydning, men EU er nødt til at give ICAO muligheden for at fremsætte et forslag til en global løsning, som alle partnerlande kan blive enige om på ICAO-forsamlingen i efteråret 2013, frem for at svække den europæiske luftfarts konkurrenceevne (5).
4.3.1

Udviklingen af nye forretningsmodeller kræver, at man accepterer nye former for digitalisering, remix, mashing and sampling – dvs. muligheden for at bruge en digital multimediefil indeholdende et af følgende elementer eller dem alle: tekst, grafik, lyd, video og animation hidrørende fra eksisterende kilder for at skabe et nyt afledt produkt eller et sample.
5.1

CCMI afholdt den 19. december 2012 en høring, hvor følgende vigtige punkter blev fremhævet: 5.1.1 Kommissionens meddelelse kommer på et gunstigt tidspunkt og indeholder mange af de elementer, som byggesektoren havde forventet. 5.1.2 Den foreslåede strategi savner forslag til taktik for håndtering af klimaændringernes indvirkning på industrien. 5.1.3 Projektfinansiering og tendensen til forsinkede betalinger står stadig højt på byggeindustriens dagsorden. 5.1.4 Den aldrende arbejdsstyrke er et akut problem, og løsningen er at tiltrække unge velkvalificerede arbejdstagere. 5.1.5 Der er behov for en forstærket indsats for at løse de vigtigste trusler og svagheder og sikre, at Europa 2020-strategiens mål og TEN-målsætningerne opfyldes. 5.1.6 Uden høj kvalitet i projektering og udførelse vil vi ikke kunne realisere bæredygtige bygninger eller en bæredygtig konkurrenceevne for byggesektoren. Men der kan ikke sikres høj kvalitet i projektering og udførelse, hvis de offentlige indkøbsprocedurer udelukkende baseres på "kriteriet om laveste pris", og ser bort fra de langsigtede omkostninger. 5.1.7 De offentlige indkøbsprocedurer inden for byggeri har som regel fokus på den laveste pris, hvilket hindrer virksomhederne i at forny processer og investere i nye og innovative materialer. Forsikringsordninger, der straffer virksomheder, som ønsker at variere deres arbejdsgange eller benytte innovative materialer, er også med til at hindre innovation. 5.1.8 Konkurrencevilkårene for virksomheder i OECD- og BRIKS-landene er ulige, hvilket forudsætter specifikke løsninger. 5.1.9 Man kunne genoverveje at nedsætte momsen som en mulig drivkraft for økonomisk overkommelige bygninger. 5.1.10 Sociale partnerskaber i byggesektoren, som har genereret adskillige paritære ngo'er, bør også videreudvikles og fremmes i medlemsstaterne sammen med den sociale dialog for at håndtere de meget specifikke udfordringer, som industrien står over for (arbejdsmiljø, uddannelse, feriepenge mv.). 5.1.11 En etisk kodeks er også nødvendig for at svække korruptionens indvirkning. 5.1.12 Det er nødvendigt at forbedre kommunikationen vedrørende investeringspolitikker for at fremme virksomhedernes strategier, der for øjeblikket hovedsageligt sigter mod overlevelse på kort sigt. 5.1.13 Kommissionens højniveauforum om byggeri, som påbegynder sit arbejde i januar 2013, er meget kærkomment, og EØSU bør deltage heri.
4.11

Mere forskning og udvikling i stedet for overilede, forhastede og omfattende markedsføringstiltag. Distinktionen mellem forskning, udvikling og demonstration på den ene side og storstilet markedsføring og -støtte på den anden side må ikke tilsløres, da en af følgerne heraf sågar kunne være innovationsbremsende markedsforhold. For store tilskud til fotovoltaisk energi (f.eks. i Tyskland, Frondel et al.: Economic impacts from the promotion of renewable technologies. Energy Policy, 2010) har ikke bidraget til at udvikle et konkurrencedygtigt system i EU (Hardo Bruhns og Martin Keilhacker, Energiewende – wohin führt der Weg, Politik und Zeitgeschichte, 2011). Vi har nu billigere solpaneler, ikke på grund af EU, men på grund af Kina! Vi må derfor sætte fokus på at udvikle alle potentielt bæredygtige muligheder for kulstoffattig energi, navnlig energikilder, der kan bidrage til grundbelastningskapaciteten, f.eks. geotermisk energi og kernefusion. Hverken i Europa eller i resten af verden vil vi have løst dette energiproblem en gang for alle i 2050!
3.6

Selvom utallige lokale, regionale og nationale initiativer til inddragelse af borgerne i forskellige aspekter af energiplanlægningen er undervejs, er der et reelt praktisk behov for at kanalisere og fokusere den eksisterende offentlige inddragelse, ekspertise og kapacitet. Der findes for nærværende ingen egentlig ramme for en dialog mellem borgere, aktører og civilsamfundsorganisationer om, hvordan energi skal fremskaffes, overføres og anvendes. Der er i høj grad brug for en sådan dialog, der kan inspirere EU's politik og bidrage med en europæisk dimension i de nationale debatter. Et vidtrækkende, ambitiøst og koordineret program for inddragelse af offentligheden bør fremme en informeret drøftelse, højne debatniveauet og indsigten samt give de politiske beslutningstagere (som bør lytte og reagere) større mod til at gå fremad. Ved at skitsere de nødvendige forudsætninger for og påkrævede tiltag til et sådant program bygger denne sonderende udtalelse på et forberedende studie iværksat af EØSU og offentliggjort i december 2012 med titlen "Future national energy mix scenarios: public engagement processes in the EU and elsewhere". Undersøgelsen kan findes på http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-energy-futures-civil-society-publications.
1.3

EØSU går ind for, at mindst 20 % af EU's samlede bistand afsættes til social integration og menneskelig udvikling, og at bevillingerne hertil øges ved at omfordele ubrugte midler på andre områder. Det er bekymret over, at denne procentdel omfatter uddannelse, sundhed og social sikring under ét, uden at der sikres en særskilt fordeling og tildeling, således at der ikke er nogen garanti for, at social sikring ikke bliver forfordelt. Begrebet social sikring kan godt dække sundhed, men det kan vanskeligt omfatte uddannelse, undtagen som grundlag for eller supplement til visse socialsikringsprogrammer. Følgelig bør man finde en balance, som gør det muligt at koordinere disse tre grundlæggende faktorer.
4.3.7

Ved en manglende overholdelse af forpligtelsen til at udvise rettidig omhu kan der pålægges sanktioner (artikel 11), der kan gå så vidt som til en "beslaglæggelse af uretmæssigt erhvervede genetiske ressourcer". Disse forslag skal sikre "at kun retmæssigt erhvervede genetiske ressourcer bruges". Sanktionerne er kun effektive i forbindelse med anvendelsen i forsknings- og udviklingsfasen, og ikke i kommercialiseringsfasen. Idet det foreslåede kontrolsystem ifølge artikel 7, stk. 2, imidlertid først, og kun til dels, kan slå fuldt igennem i kommercialiseringsfasen, må truslen om sanktioner anses for at være så godt som virkningsløs. EØSU frygter, at forslaget til forordning kan skabe en situation i EU, hvor produkter uden problemer kan markedsføres, selv om de er baseret på en anvendelse, der er uretmæssig eller i strid med indgåede aftaler.
4.5.2

EØSU er også helt enig i, at der bør etableres en erstatningsordning for patienter, der har lidt skade på grund af fejlbehæftet medicinsk udstyr eller IVD. For at sikre en passende erstatning i skadestilfælde skal den skadelidte kunne gøre et direkte krav gældende og opnå fuld erstatning. Bevisbyrden med hensyn til om fejlbehæftet medicinsk udstyr har forårsaget en skade eller ej, skal flyttes fra patienten til producenten. Patienten bør kun forpligtes til at påvise, at der foreligger en objektiv mulighed for, at det medicinske udstyr har forårsaget en skade. EØSU opfordrer derfor Kommissionen til ved hjælp af passende ordninger at sikre, at udbetalingen af erstatning ikke resulterer i markante prisstigninger på medicinsk udstyr.
Det er allerede velkendt, at Kommissionen under den finansielle ramme for 2014-2020 har afsat et budget på 2,5 mia. euro til den nye fonds aktiviteter, dvs. 360 mio. euro pr. år. Debatten om den endelige udformning af EU's budget har imidlertid skabt frygt for, at dette beløb kan underkastes yderligere nedskæringer. Det beløb på 500 mio. euro om året, der er afsat under det nuværende program for perioden 2012-2013, er imidlertid allerede utilstrækkeligt til at imødekomme behovene i medlemsstaterne fuldt ud. Det anslås, at der er behov for et beløb på ca. 680 mio. euro om året (10). En mulig stigning i antallet af medlemsstater, som anvender den nye fond (20 for nærværende) (11), og fleksibiliteten i den foreslåede støtte, f.eks. bestemmelsen vedrørende uddelingen af elementære forbrugsgoder, ud over fødevarer, til personlig brug for hjemløse eller børn samt de planlagte aktiviteter til social reintegration gør det sandsynligt, at behovene i betydeligt omfang vil overstige ressourcerne i det nuværende budget. Fondens foreslåede budget er dermed uden tvivl utilstrækkeligt til at opfylde de behov, som fonden har til formål at dække. Derudover er det, med udsigt til at Den Europæiske Unions budget forbliver på sit nuværende niveau eller kun falder let i perioden 2014-2020, vanskeligt at acceptere en reduktion på mindst 28 % (sammenlignet med programmet i 2012-2013) af de midler, der afsættes til materiel bistand.
Hvad angår beskæftigelse og opkvalificering understreger EØSU igen behovet for at investere i uddannelse, efter- og videreuddannelse samt livslang læring (herunder praktisk uddannelse på arbejdspladsen, vekseluddannelse for lærlinge) for at fjerne kvalifikationsflaskehalse og afhjælpe den manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte kompetencer.

Udvalget gentager, at det må gøres lettere at komme i arbejde, at de offentlige arbejdsformidlingstjenester må forbedres, der må iværksættes flere aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, og at der må være støtte til iværksættere og selvstændige. Der må sættes alt ind på at rejse investeringer, som kan øge beskæftigelsen.

EØSU henviser til sine nyere udtalelser om disse emner og er for øjeblikket ved at udarbejde særlige udtalelser om ungdomsbeskæftigelsespakken (3) og de fremtidige retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (4).

Udvalget konstaterer, at vækstundersøgelsen 2013 argumenterer for fleksibilitet på arbejdsmarkedet uden stor, hvis overhovedet nogen, hensyntagen til spørgsmålet om sikkerhed. I tidligere udtalelser har det anført, at man er nødt til at finde en balance mellem fleksibilitet og sikkerhed, og at det i spørgsmålet om fleksibilitet er vigtigt, »at arbejdsmarkedets parter deltager aktivt i en stærk og intens social dialog, hvor de har mulighed for at forhandle […], øve indflydelse […] og tage et ansvar« (5).

Med hensyn til lønninger er udvalget bange for, at strukturreformer vil få medlemsstaterne til at underbyde hinanden. Det understreger, at en reform af lønfastsættelsen skal forhandles på plads på nationalt niveau mellem arbejdsmarkedets parter, og beder Kommissionen præcisere sit syn på lønninger, inflation og produktivitet.
1.5

EØSU er enig i den fremgangsmåde, Kommissionen lægger op til, hvorefter "Ungdomsgarantien skal gennemføres ved hjælp af omfattende og holistiske ordninger, som sikrer, at de unge får et kvalitetstilbud om beskæftigelse, videreuddannelse, en lærlingeuddannelse eller et praktikophold, senest fire måneder efter at de har forladt skolen eller er blevet arbejdsløse". EØSU er klar over, at der er forskelle mellem medlemsstaterne, og at det er vigtigt, at de får mulighed for at fastlægge en aldersgrænse, der er afstemt efter deres respektive behov og muligheder. Det anbefaler dog, at de, der kan, øger aldersgrænsen for at deltage i ordningen til 30 år for at omfatte dem, som forlader universitetet senere, og dem, som stadig er i en overgangsfase mellem uddannelse og beskæftigelse og fortsat i risiko for at miste kontakten til arbejdsmarkedet, særligt i landene med den højeste ungdomsarbejdsløshed.
4.6

Som garanti for, at de integrerede leveringstjenester er overkommelige i pris, pålidelige og effektive, er det efter EØSU's opfattelse desuden nødvendigt at: — prioritere forskning i integrerede logistikteknologier højt i Horisont 2020 for at garantere sporbarhed, hurtig routing og grænseflader for samarbejde mellem producenter, leverandører og forbrugere, så leveringstiden forkortes, og omkostningerne mindskes; — fremskynde idriftsættelsen af Galileosatellitkonstellationen med et net af jordstationer som anført i udvalgets udtalelser om emnet (12); — sikre, at især systemerne til opfølgning og de forenklede elektroniske systemer for returnering af produkter og tilbagebetalinger er fuldt interoperable bl.a. ved at trække på erfaringerne fra EU-programmer som IDA, IDABC og ISA (13) (interoperabilitetsløsninger for europæiske offentlige myndigheder); — etablere platforme for sammenkobling af net, hvor transportvirksomheder kan udveksle information og koordinere bl.a. for at begrænse miljøbelastningen fra den sidste kilometer ud til kunderne på grundlag af demonstrationsprojekter under Horisont 2020 og e Living well, within the limits of our planet 2020; — EIB stiller støtte til rådighed for SMV'er til integreret logistik som led i foranstaltningerne for finansiel støtte til små og mellemstore innovative virksomheder, som skaber arbejdspladser under vækst- og beskæftigelsesinitiativet (14); — sikre gennemsigtigheden af de enkelte udgiftsposter for at holde øje med omkostnings-/prisstrukturen, og at tjenesterne er tilstrækkeligt tilgængelige med henblik på at sikre et bredt udbud ved hjælp af et forstærket markedstilsyn.
3.8

Et kritisk punkt er, at der slet ikke i tilstrækkelig grad fokuseres på de yderst relevante fremtidsperspektiver for perioden efter 2020. I energi- og klimapolitikken står det allerede nu klart, at en planlægningshorisont frem til 2020 er for kort. Det fremgår ikke af det 7. miljøhandlingsprogram, om mål og foranstaltninger for 2020 er velegnede og tilstrækkelige til, at det bliver realistisk at opfylde visionen om "et godt liv i en ressourcebegrænset verden" i 2050. Hertil ville der som et minimum være behov for en vejledende planlægning af de yderligere etaper frem mod 2030 og 2040 på vejen mod en realisering af visionen i 2050. Tidshorisonten 2020 er desuden for kort til, at der kan skabes investeringssikkerhed for langsigtede investeringer i en grøn økonomi.
3.3

For at tilskynde associerede lande til at deltage aktivt i ERIC-projekter, foreslås i ændringen af artikel 9 en forandring i den forstand, at der blot vil være behov for én enkelt medlemsstat (ud af minimum tre medlemmer) til at etablere et konsortium. De andre to medlemmer kan komme fra associerede lande. Associerede lande vil således også kunne have stemmerettigheder.
2.5

For at lette indgåelsen af en global aftale i ICAO-regi var det nødvendigt at godkende en midlertidig fravigelse fra EU's ETS-direktiv for at sikre, at der ikke gribes ind over for luftfartsoperatører, som ikke lever op til dette direktivs krav om rapportering og overholdelse for flyvninger til og fra EU med retning mod eller afgang fra lufthavne i tredjelande, der er opstået før den 1. januar 2014.
1.2

Det skal understreges, at de erhvervsdrivende er ansvarlige for produkternes overensstemmelse med kravene i et omfang, der afhænger af deres rolle i forsyningskæden, for at sikre et højt niveau for beskyttelse af forbrugernes sundhed og sikkerhed. EØSU anmoder Kommissionen og medlemsstaterne om, at de inden for deres respektive ansvarsområder garanterer, at produkter fra tredjelande, som markedsføres på EU's marked, opfylder direktivets krav.