Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets direktiv om kontrol med lukkede højaktive strålekilder"

(KOM(2002) 130 endelig)

(2002/C 241/08)

Europa-Kommissionen besluttede den 18. marts 2002 under henvisning til Euratom-traktatens artikel 31, stk. 2, at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Gerd Wolf til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 19. juni 2002.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 392. plenarforsamling af 17.-18. juli 2002, mødet den 17. juli, med 123 stemmer for og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Radioaktive strålekilder bruges i hele verden til en lang række forskellige formål, ikke mindst inden for industri, medicin og forskning. De dermed forbundne risici er bl.a. afhængige af graden af radioaktivitet, de forskellige anvendte radionuklider og den særlige anvendelsesmåde.

1.2. Men da mennesket ikke har noget sanseorgan, der advarer det mod sundhedsfarlig bestråling eller mod inkorporation af radioaktive stoffer, må der hertil benyttes specielt udviklede måleinstrumenter. Deri ligger på den ene side en risiko for letfærdig omgang med og undervurdering af mulige risici og på den anden side en anledning til ubegrundet angst og afvisning af nyttige anvendelsesformer.

1.3. De mulige risici ved bevidst anvendelse af strålekilder er i princippet velkendte, og der gælder allerede strenge strålebeskyttelsesregler i forbindelse med deres anvendelse. Et særligt problem udgør strålekilder, der af forskellige årsager ikke er underkastet kontrol.

1.4. I forbindelse med lukkede radioaktive strålekilder skal det radioaktive stof, der afgiver strålingen, være så godt og sikkert indkapslet, at enhver udbredelse af radioaktive stoffer i omgivelserne forhindres ved normal anvendelse.

1.5. Kommissionens forslag omhandler kontrol med "lukkede højaktive strålekilder". På baggrund af tidligere indtrådte uheld med alvorlige sundhedsmæssige skader til følge forstår Kommissionen i forslaget ved "lukkede højaktive strålekilder" sådanne strålekilder, som på 1 m afstand har en dosishastighed på over 1 mSv/h.

1.6. Det er de sundhedsmæssige og økonomiske konsekvenser, der kan give sig af ulykker med strålekilder, der ikke er underlagt tilstrækkelig kontrol, som har foranlediget Kommissionen til at udarbejde det foreliggende forslag. Det foreslåede direktiv skal erstatte det nugældende direktiv 96/29/Euratom(1).

1.7. Det direktiv, Kommissionen har foreslået, har altså til formål at undgå, at der som følge af utilstrækkelig kontrol med lukkede højaktive strålekilder forekommer utilladelig eksposition for ioniserende stråler. Endvidere skal de former for kontrol, der allerede er indført i medlemsstaterne, harmoniseres ved, at der fastlægges specifikke minimumskrav, som sikrer fortløbende kontrol med alle strålekilder, der falder ind under de pågældende kriterier.

1.8. På den måde vil Kommissionen, i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, sikre overholdelse af EU-minimumsnormer i denne sektor.

2. Nogle elementer i Kommissionens forslag til direktiv

2.1. Medlemsstaterne skal stille krav om forudgående tilladelse til enhver form for praksis, hvori der indgår en højaktiv strålekilde.

2.2. Medlemsstaterne skal indføre en ordning for tilstrækkelig kontrol med overdragelse af højaktive strålekilder i hvert enkelt tilfælde.

2.3. Medlemsstaterne skal pålægge de kompetente myndigheder at sørge for tilstrækkelig registrering af tilladelsesindehaverne og af de højaktive strålekilders overdragelse og bortskaffelse, når tilladelsen udløber.

2.4. Desuden er der bestemmelser om

- identificering og mærkning

- uddannelse og oplysning

- ukontrollerede højaktive strålekilder

- erstatning, inspektion og rapport om erfaringer.

3. Generelle bemærkninger

3.1. Principielt bifalder ØSU Kommissionens intention og ser i det foreslåede direktiv på flere punkter en klar forbedring af de nugældende regler. Det indebærer en mulighed for at forøge sikkerheden i omgangen med radioaktive strålekilder. Men på nogle punkter konstaterer udvalget også uklarheder og behov for ændringer.

3.2. Udvalget ser ikke blot et behov for yderligere præciseringer, men tilskynder Kommissionen til under indtryk af de strengere bestemmelser, der allerede nu gælder i nogle medlemsstater, at overveje, om direktivets anvendelsesområde kan udvides til også at omfatte kilder med lavere stråling. I hvert fald bør anvendelsesområdet under ingen omstændigheder indskrænkes til strålekilder med højere aktivitet.

3.3. Endvidere anbefaler udvalget, at der i dokumentets beskrivende del nøjere gøres rede for, hvilke elementer i direktivet der er nye i forhold til de hidtil gældende EU-regler. Udvalget anser det også for ønskeligt, at der i begrundelsen foretages en sammenligning mellem de foreslåede foranstaltninger og de bestemmelser, der allerede gælder i medlemsstaterne.

3.4. Udvalget har ikke undersøgt, om de foreslåede foranstaltninger er tilstrækkelige til at forhindre bevidst misbrug af sådanne stråler, men det henstiller, at dette spørgsmål tages op.

4. Særlige bemærkninger

4.1. For det første er der uklarhed om direktivets definition af "højaktiv strålekilde".

4.1.1. Under punkt 6.2 i begrundelsen i Kommissionens forslag står der, at direktivet skal gælde lukkede strålekilder, "der på 1 m afstand har en doseringshastighed på over 1 mSv/h", men i direktivforslagets artikel 2 hedder det: "en lukket strålekilde, som indeholder et radionuklid, hvis aktivitet på fremstillingstidspunktet eller tidspunktet for den første markedsføring er lig med eller over det aktivitetsniveau, der angives i bilag I".

4.1.2. Men i bilag I er der en tabel over udvalgte radionuklider med angivet aktivitetsniveau ledsaget af følgende bemærkning: "For radionuklider, som ikke er opført i følgende tabel, er det relevante aktivitetsniveau en hundrededel af den tilsvarende A1-værdi i IAEA's regler for sikker transport af radioaktive materialer, nr. TS-R-1 (ST-1, ændret udgave) - Den internationale Atomenergiorganisation, Wien 2000".

4.2. Uanset denne uklarhed går udvalgets herunder anførte bemærkninger på forpligtelsen - som direktivforslaget vel tilsigter indført - til at kræve tilladelse til enhver form for praksis, hvor der anvendes lukkede radioaktive stoffer, hvis aktivitet er over en hundrededel af A1-værdien i henhold til IAEA TS-R-1.

4.2.1. Udvalget gentager her sin henstilling fra punkt 3.2 om, at denne værdi under ingen omstændigheder bør overskrides, men at det tværtimod bør overvejes, om der ikke bør vælges lavere grænseværdier, nemlig undtagelsesniveauet. Bemærkningen i punkt 4.10.2 er en konsekvens heraf.

4.2.2. De værdier, Kommissionen foreslår, ligger nemlig klart over undtagelsesniveauerne i EU's grundnorm, direktiv 96/29 (f.eks. for Co-60's vedkommende 4000 gange over!), som f.eks. den tyske strålebeskyttelsesforordning har overtaget i forbindelse med kontrol med lukkede strålekilder.

4.2.3. Dermed står dette krav om tilladelse tilbage for kravet i gældende EU-ret eller f.eks. i gældende tysk ret. Euratom-grundnormen, direktiv 96/29, indeholder i artikel 4, stk. 1, litra e) et generelt krav om tilladelse over undtagelsesniveauet for alle strålekilder, der anvendes til industriel radiografi, behandling af produkter, forskning og medicinsk behandling.

4.2.4. Kravet i artikel 3 i det foreliggende direktivforslag kan altså afstedkomme fejlagtig adfærd, fordi der opstår det (forkerte) indtryk, at omgang med strålekilder under en hundrededel af A1 altid er fritaget for kravet om tilladelse.

4.2.5. Derfor bør der i direktivet klart gøres opmærksom på, at der i EU-retten i forbindelse med industriel radiografi og andre specielle anvendelsesformer i henhold til artikel 4, stk. 1, litra e) i EU-grundnormen 96/29 gælder et krav om tilladelse over undtagelsesniveauet, og at der i henhold til artikel 3 i EU-grundnormen 96/29 i forbindelse med alle andre strålekilder over undtagelsesniveauet i det mindste gælder anmeldelsespligt.

4.3. I artikel 3 knæsættes det vigtige princip, at enhver form for praksis, hvori der indgår en højaktiv strålekilde, kræver forudgående tilladelse.

4.3.1. Stk. 2, litra a) præciserer, hvilke dispositioner der under stikordet "god praksis" som en selvfølge bør indgå i strålebeskyttelsesnormen i EU-landene. ØSU bifalder direktivets krav om, at disse dispositioner skal være planlagt og fastlagt i forvejen som led i tilladelsesproceduren.

4.3.2. Udvalget bifalder ligeledes artikel 3, stk. 2, litra b). Dog bør kravet om "beslutning om finansieringen" specificeres.

4.3.2.1. Således kunne man overveje at pålægge virksomheder, der har erhvervet eller lejet en strålekilde, at betale kaution (eller pant), som så skulle refunderes ved senere tilbagelevering.

4.3.2.2. For virksomheder, der skal sørge for fjernelse eller bortskaffelse af brugte strålekilder, kunne man forestille sig henlæggelser til dette formål.

4.3.3. Forudsætningerne for tilladelse omfatter ifølge stk. 3, litra a) til f) ansvar, kvalifikationer, ydeevne, beredskabsforanstaltninger, arbejdsmetoder og vedligeholdelse. Stk. 3, litra g) om behandling og tilbagelevering af udtjente strålekilder er nyt blandt forudsætningerne for tilladelse, men ØSU hilser det velkommen. I artikel 3 er der ingen krav om beskyttelse mod tyveri, men de findes i stedet i artikel 6, og i artikel 11 er der bestemmelser om erstatning. ØSU anbefaler dog, at der også stilles krav til ejerens pålidelighed.

4.4. Kravet i artikel 4 om en ordning for kontrol med overdragelse af højaktive strålekilder er en præcisering af kravet i artikel 5 i de grundlæggende EU-normer i direktiv 96/29. ØSU anbefaler, at bestemmelsen udformes, så ejeren af en strålekilde forpligtes til før overdragelse at overbevise sig om, at modtageren er i besiddelse af den relevante tilladelse.

4.5. Den foreslåede registreringsordning i artikel 5 går ud over det, der hidtil har været normalt.

4.5.1. Således indebærer den hidtidige praksis i Tyskland, at ejeren kun må håndtere strålingskilden, lagre den og bortskaffe den efter reglerne inden for det geografiske område, som tilladelsen dækker. Dermed er der ikke noget problem i at lokalisere kilden. Men denne bestemmelse stiller høje krav til ejerens pålidelighed.

4.5.2. Som modtræk mod eventuel manglende pålidelighed hos ejeren forekommer den i artikel 5 foreslåede dokumentation fra myndighedernes side fornuftig. Og ejerens pligt til mindst en gang om året at rapportere til myndighederne forhindrer, at en strålekildes bortkomst kan forblive ubemærket i flere år. Også denne bestemmelse finder ØSU fornuftig.

4.6. Artikel 6 omhandler krav til indehaverne.

4.6.1. Først gør ØSU på dette sted igen opmærksom på, at der ikke foreligger mindstekrav til ejernes pålidelighed, og anbefaler, at der fastlægges sådanne krav (se også 4.3.3).

4.6.2. De øvrige bestemmelser i artikel 6, om bl.a. regelmæssige tæthedsprøver, fysisk kontrol, brand- og tyveribeskyttelse samt omgående meddelelse om bortkomst, hilses velkomne.

4.6.3. Kravet om tilbagelevering af udtjente strålekilder til leverandøren (mod tilbagebetaling af kautionen) er nyt, men hilses ligeledes velkommen.

4.7. Bestemmelserne i artikel 7 om identificering og mærkning af strålekilderne svarer til det aktuelle tekniske niveau. Udsagnet om, at "hver enkelt højaktiv strålekilde ledsages af skriftlige oplysninger", bør imidlertid præciseres. Efter ØSU's opfattelse bør det også klart fremgå, om disse oplysninger skal ledsage hver transport i form af følgedokument. Under alle omstændigheder bør der på indkapslingen også findes information om radionuklid og om startaktivitet.

4.8. Artikel 8 omhandler uddannelse og oplysning. Efter ØSU's mening bør den formuleres klarere og mere entydigt.

4.8.1. Således er det en mangel, at der i stk. 1 slet ikke foreligger nogen beskrivelse af den personkreds, der skal uddannes og oplyses. F.eks. i forbindelse med transportable strålekilder består den relevante personkreds af den ansvarlige leder, personalet der anvender strålekilderne, og den transportansvarlige. De pågældende skal informeres om håndtering, om optræden ved bortkomst eller uheld og om anmeldelsespligt.

4.8.2. Derfor bør "sikkerhedskulturen" i forbindelse med omgang med strålekilder nævnes i præamblen, og i artikel 8 bør der gives en nøjere definition af den personkreds, der skal uddannes og oplyses. Den omfatter personer,

- der permanent eller midlertidigt arbejder med en strålekilde eller benytter en sådan i deres arbejde. Disse personer bør orienteres om strålekildernes natur, fysiske egenskaber og virkning, om mulige risici og om de sikkerhedsregler, der skal iagttages i omgangen med strålekilderne. Eller personer,

- der af forskellige årsager, f.eks. i forbindelse med rengøring, transport el.l. kan komme nær strålekilden. Disse personer bør have såvel en indledende orientering som gentagne informationer om den nødvendige adfærd og om gældende regler, og også denne personkreds bør bestå af særligt betroede medarbejdere i virksomheden.

4.8.3. Hvad tidsrammen for undervisningen angår anbefaler udvalget

- at der dels gennemføres indførende og derefter med regelmæssige mellemrum gentagne undervisnings- og uddannelsesforanstaltninger for personale, der arbejder med eller i nærheden af strålekilder

- at undervisningen gentages ved særlige lejligheder, og at der i den forbindelse lægges vægt på den givne anledning (f.eks. speciel anvendelse, transport el.l.).

4.9. Artikel 9 omhandler behandlingen af ukontrollerede højaktive strålekilder. Denne foranstaltning er vigtig og nødvendig.

4.9.1. Kontrol med henblik på at opdage radioaktivitet på skrotpladser og i smelteværker gennemføres allerede nu i medlemsstaterne til beskyttelse mod radioaktiv kontamination og udbredelse af radioaktivitet. Men før EU definerer et formelt og præcist krav til medlemsstaterne, anbefaler ØSU, at man nøje undersøger omkostningerne - ikke mindst for små og mellemstore virksomheder - ved eventuelle foranstaltninger og først derefter afgør, hvilken procedure der skal vælges.

4.9.2. I den forbindelse må kontrollens hyppighed og teknik beskrives nøje, ligesom målefølsomheden og måleproceduren skal skitseres klart.

4.9.3. Men det bliver uden tvivl vanskeligt at finde sådanne ukontrollerede strålekilder, hvis de er velafskærmede, eller hvis der ikke er tale om energirig gammastråling. Overbevisningen om at råde over pålidelige detektionsprocedurer kan eventuelt endog give de berørte en falsk følelse af sikkerhed.

4.9.4. I den forbindelse er det også uklart, hvad der skjuler sig bag udtrykket "kampagner for geninddragelse af ukontrollerede højaktive strålekilder".

4.10. Under henvisning til det i punkt 4.1 anførte gør udvalget opmærksom på, at tabellen i bilag 1 og det deri definerede anvendelsesområde er vanskelige at forstå og derfor må præciseres.

4.10.1. Således bygger aktivitetsniveauerne på A1-værdierne og dermed ikke kun på dosisværdierne. Udsagnet om, at de på 1 m afstand svarer til 1 mSv/h, er ikke generelt korrekt; også inkorporationsrisikoen spiller en rolle i forbindelse med A1-værdierne.

4.10.2. Desuden må man generelt spørge, om det er rimeligt at begrænse direktivet til strålekilder med et aktivitetsniveau på over en hundrededel af A1-værdien. Mange bestemmelser i direktivet - om end ikke nødvendigvis alle - kan efter udvalgets mening finde anvendelse på alle strålekilder med aktivitetsniveau over undtagelsesniveauet.

5. Sammenfatning

5.1. Fundamentalt bifalder udvalget intentionen med og i vidt omfang også indholdet i direktivforslaget, som på adskillige punkter indeholder klare forbedringer i forhold til de aktuelle regler.

5.2. Men udvalget finder, at forslaget på visse punkter bør revideres, ændres og præciseres.

Bruxelles, den 17. juli 2002.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Rådets direktiv om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (EFT L 159 af 29.6.1996).