Udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af artikel 12 i direktiv 77/780/EØF om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og artikel 2, 6, 7, 8 og bilag II og III i direktiv 89/647/EØF om solvensnøgletal for kreditinstitutter samt artikel 2 og bilag II i direktiv 93/6/EØF om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag« () (97/C 30/04)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 28. maj 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Industri, Handel, Håndværk og Tjenesteydelser, som udpegede Robert Pelletier til ordfører.

Sektionen vedtog sin udtalelse den 17. juli 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 338. plenarforsamling af 25. og 26. september 1996, mødet den 25. september 1996, med 88 stemmer for, 2 imod og 6 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Formålet med det direktivforslag, der er forelagt ØSU til udtalelse, er at foretage en række ændringer af teknisk karakter og af meget varierende betydning i de grundlæggende direktiver om kreditinstitutters virksomhed (herefter kaldet bankdirektiver):

- direktiv 77/780/EØF om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut,

- direktiv 89/647/EØF om solvensnøgletal for kredit-institutter og

- direktiv 93/6/EØF om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag.

1.2. Der er ingen rød tråd, som knytter de forskellige ændringsforslag sammen.

1.3. Der er tale om en procedure for tilpasning af visse artikler i de grundlæggende bankdirektiver, som erfaringsmæssigt er påkrævet for at udfylde visse lakuner eller mere generelt for at tage højde for resultaterne af det arbejde vedrørende den tilsynsmæssige behandling af OTC-derivater, der er udført i Basel inden for rammerne af 10-landegruppen.

1.4. I lyset af ovennævnte må ØSU's udtalelse nødvendigvis baseres på en gennemgang af de enkelte artikler.

2. Særlige bemærkninger

2.1. Ændring af direktiv 77/780/EØF om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut

2.1.1. Artikel 1: Ændring af artikel 12, stk. 3

2.1.1.1. Artikel 12 i direktiv 77/780/EØF som ændret ved andet bankdirektiv af 15. december 1989 omhandler udveksling af oplysninger mellem tilsynsmyndigheder i EU under iagttagelse af tavshedspligten.

Det kræves, at også tilsynsmyndigheder fra tredjelande overholder tavshedspligten.

2.1.1.2. Artikel 12 åbner ikke mulighed for, at der indgås samarbejdsaftaler med ikke-bankrelaterede tilsynsmyndigheder i tredjelande om udveksling af oplysninger.

2.1.1.3. Som følge af den tætte sammenfletning mellem bankvirksomhed og andre former for finansiel virksomhed (f.eks. forsikringsvirksomhed) gør Kommissionen ret i at udvide samarbejdet med de forskellige ikke-bankrelaterede tilsynsmyndigheder i tredjelande, idet det dog kræves, at de er underkastet den samme tavshedspligt.

2.1.1.4. ØSU bifalder dette ændringsforslag fra Kommissionens side.

2.2. Ændring af direktiv 89/647/EØF om solvensnøgletal for kreditinstitutter

2.2.1. Artikel 2: Ændring af artikel 2, stk. 2

2.2.1.1. Den foreslåede bestemmelse sigter mod at lempe egenkapitalkravene i forbindelse med solvensnøgletallet, når der er tale om en særlig kategori af låntagere, nemlig kirker og religiøse samfund, der har hjemmel til at opkræve skat.

2.2.1.2. Det må medgives Kommissionen, at denne type lån ikke frembyder en højere kreditrisiko end lån til regionale og lokale myndigheder, der også kan opkræve skat.

2.2.1.3. Denne bestemmelse vedrører kun tre EU-lande: Tyskland, Sverige og Finland.

2.2.1.4. ØSU har ingen indvendinger mod dette forslag.

2.2.2. Artikel 3: Ændring af artikel 6, stk. 1, litra a), nr. 8, og litra c), nr. 2

2.2.2.1. Formålet med denne artikel er at åbne mulighed for at anvende en vægtning på 0 % på aktiver, der indgår i periodeafgrænsningsposter, hvis disse aktiver er opført af rent regnskabstekniske grunde.

2.2.2.2. Disse aktiver er ikke forbundet med nogen risiko og har ikke nogen modpart; der er blot tale om en regnskabsmæssig afspejling af et passiv.

2.2.2.3. Den foreslåede bestemmelse giver ikke anledning til indvendinger.

2.2.3. Artikel 4: Ændring af artikel 6, stk. 2

2.2.3.1. Formålet med denne artikel er at undgå, at man i forbindelse med risikovægtningen »straffer« kapitaldeltagelser i Den Europæiske Investeringsfond, som er tegnet, men endnu ikke indbetalt.

2.2.3.2. Den Europæiske Investeringsfond, som er en ny struktur, skal bidrage til at styrke det indre marked og fremme det økonomiske opsving.

Man bør derfor ikke »straffe« de finansielle institutter, der bidrager med op til 30 % af fondens kapital, hvoraf kun 20 % rent faktisk indbetales.

2.2.3.3. Den forpligtelse, der påhviler de finansielle institutter, der er medlem af fonden, synes tilstrækkelig sikret til at retfærdiggøre Kommissionens forslag om at anvende en vægtning på 20 % på den ikke-indbetalte andel.

2.2.4. Artikel 5

2.2.4.1. De ændringer, der foreslås til direktivet om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (artikel 8-10), sigter mod at udvide bilag II med en række tekniske bestemmelser, der er nødvendige for at sikre en mere stringent og koncis tilsynsmæssig behandling af OTC-derivater, idet viften af omfattede instrumenter udvides.

Det ville dog være formålstjenligt at undersøge, hvilke konsekvenser de valgte vægtninger af kontrakter vedrørende råvarer må forventes at få for små og mellemstore virksomheder.

2.2.4.2. De metoder, der er beskrevet i bilag II, kan anvendes på ikke-balanceførte afledte instrumenter i form af kontrakter. De finder ikke anvendelse på kontrakter, der handles på anerkendte børser, når de er underkastet et krav til den daglige sikkerhedsmargen, og ej heller på valutakurskontrakter (dog med undtagelse af kontrakter vedrørende guld), hvor den oprindelige løbetid er på fjorten kalenderdage eller mindre.

2.2.4.3. Med henblik på at måle de kreditrisici, der er forbundet med de omfattede kontrakter, skal kreditinstitutterne beregne:

- de aktuelle genanskaffelsesomkostninger (vurderet på grundlag af den gældende markedsværdi) for alle kontrakter med en positiv værdi;

- et beløb svarende til den potentielle fremtidige udlånsrisiko beregnet som en procentdel af de nominelle værdier, der ligger bag institutternes samlede udlånsportefølje, afhængig af den resterende løbetid og kontraktens art (tabel I).

2.2.4.4. For kreditinstitutter, der anvender denne gængse metode til beregning af kreditrisici, skal kreditrisikoen for kontrakter, der er omfattet af en bilateral netting-aftale, beregnes som summen af følgende elementer:

Nettogenanskaffelsesomkostningerne til markedspris, hvor værdien er positiv, med tillæg af en potentiel risikofaktor, som beregnes på grundlag af de underliggende nominelle værdier. For kontrakter, der indgår i netting-aftaler, vil denne risikofaktor (PCE red) være lig med det vægtede gennemsnit af bruttorisikofaktoren (PCE gross) og bruttorisikofaktoren korrigeret med forholdet mellem nettogenanskaffelsesomkostninger og bruttogenanskaffelsesomkostninger, dvs. »netto/brutto-forholdet« (NGR). Beregningen kan opstilles i følgende ligning:

PCE red = 0,4 PCE gross + 0,6 NGR × PCE gross.

2.2.4.5. Den risikoberegning, der foreskrives i direktivet, er i tråd med Basel-komitéens anbefalinger og giver ikke anledning til indvendinger.

2.2.5. Artikel 6

2.2.5.1. Medlemsstaterne kan anvende en vægtning på 50 % på poster under stregen, der repræsenterer en kaution eller en lånegaranti, der udgør et kreditsubstitut, og som er fuldt ud sikret ved pant i fast ejendom.

2.2.5.2. Også denne artikel svarer til Basel-komitéens anbefalinger. ØSU har ikke noget at indvende mod denne artikel.

2.2.5.3. I artikel 6, stk. 1, litra b), bør det præciseres, at der fremover anvendes en 20 % vægtning på aktivposter, som er garanteret ved sikkerhedsstillelse i form af værdipairer udstedt af regionale eller lokale myndigheder i medlemsstaterne, med forbehold af bestemmelserne i artikel 7 (såfremt forslaget i artikel 8 ikke ændres).

3. Konklusion

ØSU bifalder Kommissionens forslag og ønsker, at de vedtages hurtigst muligt, så det undgås, at kreditinstitutter i EU udsættes for konkurrenceforvridning i forhold til deres partnere fra tredjelande.

Bruxelles, den 25. september 1996.

Carlos FERRER

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 208 af 19. 7. 1996, s. 8.