EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
med bemærkningerne til afgørelsen om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions
almindelige budget for regnskabsåret 2002 —Sektion V —Revisionsretten
EUROPA-PARLAMENTET,
— der henviser til forvaltningsregnskab og balance for regnskabsåret 2002 (I5-0034/2003 —
C5-0088/2004),
— der henviser til Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 2002, med institutionernes svar (1)
(C5-0583/2003),
— der henviser til Revisionsrettens revisionserklæring om regnskabernes rigtighed og de underliggende
transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. EF-traktatens artikel 248 (C5-0583/2003),
— der henviser til Rådets henstilling af 9. marts 2004 (C5-0145/2004),
— der henviser til EF-traktatens artikel 272, stk. 10, og artikel 275,
— der henviser til artikel 22, stk. 2 og 3, i finansforordningen af 21. december 1977 (2) og artikel 50 i
finansforordningen af 25. juni 2002 (3),
— der henviser til artikel 143 i finansforordningen af 25. juni 2002, særlig stk. 4,
— der henviser til EF-traktatens artikel 276,
— der henviser til forretningsordenens artikel 93a og bilag V,
— der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A5-0228/2004),
1. tager de svar til efterretning, Revisionsrettens formand sendte den 19. december 2003 som reaktion
på det spørgeskema, Budgetkontroludvalget sendte den 26. november 2003;
2. noterer sig desuden de supplerende oplysninger, som Revisionsrettens formand fremsendte med sine
skrivelser af 16. og 20. februar 2004;
3. tager den uafhængige revisors beretning om Revisionsrettens regnskaber for regnskabsåret 2002
samt revisorens revisionspåtegning af årsregnskabet pr. 31. december 2002 (4) til efterretning;
4. understreger, at samarbejdet mellem Parlamentet og Revisionsretten i forbindelse med forelæggelsen
af årsberetningen og særberetningerne er blevet forbedret yderligere;
5. gør opmærksom på, at der i starten opstod en række finansielle og forvaltningsmæssige
vanskeligheder i forbindelse med færdiggørelsen af udvidelsesbygningen K2 —vanskeligheder,
som må undgås ved opførelsen af den næste udvidelsesbygning;L 330/144 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.11.2004
(1) EUT C 286 af 28.11.2003, s. 1.
(2) EFT L 356 af 31.12.1977, s. 1.
(3) EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.
(4) EUT C 259 af 28.10.2003, s. 1.
6. noterer sig, at Revisionsretten som led i udvidelsen fra 15 til 25 medlemmer vil lægge en større del af
sit arbejde ud til revisionsgrupperne;
7. anbefaler udtrykkeligt Revisionsrettens medlemmer at være opmærksomme på, at sammen-
sætningen af deres kabinetter er multinational, og især at besætte mindst en af de to attaché-stillinger,de har til rådighed, med en person, der ikke er af samme nationalitet som de selv;
Revisionserklæring
8. tager med anerkendelse til efterretning, at Revisionsrettens medlemmer ved tiltrædelsen skal afgive
erklæringer om deres økonomiske interesser, der er væsentligt mere omfattende og detaljerede endde tilsvarende erklæringer fra Kommissionens eller Parlamentets medlemmer og endog i givet faldogså omfatter oplysninger vedrørende ægtefællen; anser det for legitimt, at disse erklæringer ikke
offentliggøres; forventer imidlertid, at disse erklæringer gøres tilgængelige for de kompetente
instanser, såfremt der indledes undersøgelser mod et medlem af Revisionsretten;
9. noterer sig, at Revisionsretten for fremtiden i forbindelse med revision af de administrative udgifter
vil evaluere de interne kontrolsystemer, den interne revisors beretninger og et repræsentativt antal
transaktioner;
10. er klar over, at Revisionsrettens revisionserklæring frem for alt er baseret på stikprøvekontrol og
derfor ikke er et instrument, hvormed man målrettet kan opklare tilfælde af bedrageri oguregelmæssigheder, men skal give mulighed for at foretage en samlet vurdering af de reviderede
organer og institutioners økonomiske forvaltning; minder om, at en sådan samlet vurdering kun er
troværdig, hvis stikprøven af reviderede betalinger er tilstrækkelig omfattende;
11. opfordrer Revisionsretten til i forbindelse med gennemgangen af den årlige DAS-evaluering at
arbejde tæt sammen med de øvrige institutioner for at opstille nogle præstationsindikatorer, der kanmåle fremskridtet fra år til år;
12. forventer, at Revisionsretten i forbindelse med udarbejdelsen af årsberetningen og den årlige
DAS-erklæring sikrer, at dens vurderinger er baseret på de nyeste internationale regnskabsmetodeog -principper;
13. er forundret over, at Revisionsretten i sin beretning for regnskabsåret 2002 ganske vist angiver
størrelsen af stikprøven af reviderede transaktioner inden for landbrug, men end ikke på opfordring
ville oplyse om antallet af reviderede transak tioner i forbindelse med institutionernes
administrationsudgifter;
14. anmoder Revisionsretten om for fremtiden at oplyse om antallet af reviderede transaktioner fordelt
på de enkelte institutioner;
15. anmoder Revisionsretten om fremover at tilpasse årsberetningens struktur til finansforordningens
artikel 143, stk. 3 og 4, der lyder som følger: »Årsberetningen indeholder en vurdering af, om denøkonomiske forvaltning har været forsvarlig. Årsberetningen indeholder et afsnit for hverinstitution. Revisionsretten kan tilføje enhver form for sammendrag eller generelle bemærkninger,
som den finder relevante.«;
16. minder Retten om, at Parlamentet har brug for oplysninger om hver enkelt EU-institution, da det
ellers ikke kan varetage sine opgaver i forbindelse med decharge; beklager, at Rettens årsberetningikke tager højde for dette og ikke indeholder nogen specifikke informationer om Rådets,
Domstolens, Revisionsrettens og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs administrations-
udgifter; anser det heller ikke for berettiget, fordi Retten også hvert eneste år forelægger en særskiltberetning for hvert enkelt decentralt EU-agentur;4.11.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende L 330/145
17. glæder sig over, at Revisionsretten har meddelt, at den for fremtiden vil afsætte et særskilt afsnit til
hvert enkelt fællesskabsinstitution i sine årsberetninger;
Erfaringer fra Eurostat-sagen og bedrageribekæmpelsen
18. tager til efterretning, at Revisionsretten hidtil gentagne gange har kritiseret enkelttransaktioner i
Eurostat;
19. påpeger, at Eurostat som helhed imidlertid aldrig har været genstand for en dybtgående og
omfattende revision fra Rettens side; er bekymret for, at dette også gælder for andregeneraldirektorater i Kommissionen og kunne være medvirkende til fejludviklinger inden forKommissionen;
20. er bekymret over, at revisionsberetningerne fra de decentrale revisionsenheder i Kommissionens
generaldirektorater hidtil ikke blot er blevet ignoreret af Kommissionens medlemmer, men at hellerikke Revisionsretten har insisteret på en systematisk fremsendelse af sådanne beretninger; anmoder
om, at Revisionsretten for fremtiden foretager en indgående evaluering af disse beretninger og
offentliggør et sammendrag af de vigtigste begivenheder i sin årsberetning;
21. anmoder Revisionsretten om at udnytte udvidelsen af medlemstallet fra 15 til 25 til, at
medlemmerne fremover foretager en mere tilbundsgående revision af hvert enkelt generaldirektorat
i Kommissionen;
22. ville glæde sig over senest i forbindelse med den kommende årsberetning at erfare, hvilke af Rettens
medlemmer der har overtaget revisionsansvaret for hvilke generaldirektorater; anser et sådant
specifikt ansvar for at være fuldstændig foreneligt med Rettens kollegiale karakter, sålænge denne fårdet sidste ord;
23. anmoder Revisionsretten om at tage sine interne afgørelser vedrørende samarbejdet med OLAF op til
fornyet overvejelse på baggrund af bestemmelserne i den nye tjenestemandsvedtægt, især hvad angårmedarbejdernes ret til at gå direkte til OLAF med oplysninger; opfordrer Revisionsretten til atfremsende en kopi af de nuværende bestemmelser og de gennemførte ændringer til Parlamentet;
24. anmoder Revisionsretten om en udtalelse om, hvorvidt det i forbindelse med den udbudsprocedure,
som ifølge punkt 9.23. i årsberetningen er blevet anvendt af Regionsudvalget, er nødvendigt atinddrage de ansvarlige justitsmyndigheder, fordi der her kunne være tale om en indskrænkning af
friheden til at deltage i udbudsprocedurer, som er strafbar i henhold til belgisk lov (artikel 314 i den
belgiske straffelov);
Afskedigelse af en tjenestemand i Revisionsretten
25. minder om, at en tjenestemand i Revisionsretten i april 2002 offentligt fremsatte særdeles alvorlige
beskyldninger mod medlemmer og ansatte i sin institution;
26. minder om, at en del af de beskyldninger, den pågældende fremsatte, allerede var bragt til OLAF's
kendskab fra anden side og var genstand for en administrativ undersøgelse;
27. konstaterer, at de resterende beskyldninger fra tjenestemandens side ifølge OLAF ikke har kunnet
bekræftes; konstaterer endvidere, at Parlamentet ikke har fået adgang til fakta, der har kunnet så tvivlom OLAF's udsagn;
28. tager til efterretning, at tjenestemanden blev afskediget i sommeren 2003 efter afslutningen af en
disciplinærprocedure;
29. betragter denne afgørelse som en hård sanktion; minder om, at der i henhold til tjenestemands-
vedtægtens artikel 90 og 91 kan indgives klage, og at sagen kan indbringes for Domstolen;L 330/146 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.11.2004
30. kræver i den forbindelse, at tjenestemandsvedtægten ændres på en sådan måde, at informanter
(»whistleblowers«) får mulighed for at henvende sig til en instans uden for deres institution for at
sikre, at de forbliver anonyme (1);
31. gør Revisionsretten opmærksom på, at dens adfærd over for tjenestemænd også skal vurderes i lyset
af de skridt, Revisionsretten tager i forhold til et tidligere medlem, der menes i alvorlig grad at havetilsidesat sin embedspligt;
32. glæder sig over, at Revisionsretten anvender de samme bestemmelser i forbindelse med
»whistleblowing« som Kommissionen; bemærker, at sådanne bestemmelser kun er rigtigt effektive,
hvis de ansatte er opmærksomme på dem; opfordrer Revisionsretten til at sikre, at disse oplysningergøres frit tilgængelige for personalet;
Sagen mod et tidligere medlem af Retten
33. minder om, at OLAF på initiativ af et medlem af Budgetkontroludvalget i 2002 indledte en
undersøgelse mod et tidligere medlem af Revisionsretten;
34. minder endvidere om, at OLAF efter afslutningen af denne undersøgelse overgav sagen til de
luxembourgske justitsmyndigheder, og at denne sag endnu ikke er afsluttet; erkender, at Rettentræffer foranstaltninger til at inkassere uretmæssigt anvendte midler;
35. gør Revisionsretten opmærksom på, at sagen sideløbende med den luxembourgske retssag kunne
indbringes for EU-domstolen, således som Kommissionen har gjort det med et tidligere medlem af
Kommissionen; forventer, at Revisionsretten også inddrager EU-Domstolen for i henhold til
EF-traktatens artikel 247 af få konstateret, om det tidligere medlem i alvorlig grad har tilsidesat sinembedspligt;
Ikke-tjenstlig benyttelse af tjenestebiler
36. anmoder Retten om at bekræfte, at tjenestebiler, der betales over fællesskabsbudgettet, udelukkende
kan benyttes til tjenstlig kørsel;
37. bemærker, at medlemmer af Revisionsretten efter sigende kan benytte tjenestebiler til private formål
inden for en grænse på 40 000 km pr. år, og at åbenbart ikke en gang feriekørsel på skatteydernesregning er udelukket;
38. kræver, at Retten i givet fald inden 1. juli 2004 ændrer sine regler på en sådan måde, at
medlemmerne i fuldt omfang selv må afholde udgifterne til ikke-tjenstlig benyttelse (»non-official
business«) af tjenestebiler;
39. gør Retten opmærksom på, at den i henhold til EF-traktatens artikel 276, stk. 3, er forpligtet til at
træffe alle egnede foranstaltninger til at efterkomme disse krav;
Vederlagsforhøjelser som følge af justeringskoefficienter
40. konstaterer, at Revisionsrettens medlemmer siden 1. januar 2003 igen har givet sig selv mulighed for
at nyde godt af væsentlige vederlagsforhøjelser ved ikke at overføre en del af vederlaget til konti på
tjenestestedet Luxembourg, men til konti i andre EU-lande, så de har haft krav på såkaldtejusteringskoefficienter; henviser til, at dette begrundes med en afgørelse fra den administrativekomité i Domstolen;
41. minder om, at det drejer sig om en administrativ afgørelse fra Domstolen i et internt anliggende, og
at det på ingen måde kan betragtes som en del af retspraksis;4.11.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende L 330/147
(1) Vedtagne tekster af 29.1.2004, P5_TA(2004) 0049.
42. minder endvidere om, at denne afgørelse fra den administrative komité i Domstolen blev truffet den
25. september 2002, men at Parlamentet og Rådet efterfølgende på forslag af Rådet har ladet en
anmærkning udgå af det foreløbige forslag til Domstolens budget for regnskabsåret 2003(budgetpost A-1 0 9 0), ifølge hvilken denne justeringskoefficient skulle anvendes på domstolensmedlemmer analogt med bestemmelserne i tjenestemandsvedtægten;
43. konstaterer, at budgetmyndigheden dermed klart og umisforståeligt har givet udtryk for, at den
forventer denne praksis bragt til ophør, der ikke har været godkendt siden den 1. januar 2003
hverken i de relevante forordninger om vederlag for medlemmer af institutionerne eller ved relevanteanmærkninger i budgettet;
44. minder om, at Kommissionens medlemmer ikke længere gør krav på justeringskoefficienter;
opfordrer Revisionsrettens medlemmer til at følge dette eksempel;
45. opfordrer Budgetudvalget til at opføre en del af Revisionsrettens driftsbevillinger for 2005 i reserven,
hvis der ikke reageres tilfredsstillende på de bekymringer, der gives udtryk for i denne beslutningmed hensyn til benyttelse af tjenestebiler til ikke-tjenstlige formål og anvendelse af juste-ringskoefficienter på vederlag.L 330/148 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.11.2004