DA Den Europæiske Unions Tidende C 67/74

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens beretning om konkurrencepolitikken 2012«

COM(2013) 257 final

2014/C 67/14

Ordfører: Juan MENDOZA CASTRO

Europa-Kommissionen besluttede den 3. juli 2013 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

"Kommissionens beretning om konkurrencepolitikken 2012"

COM(2013) 257 final.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som vedtog sin udtalelse den 2. oktober 2013.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 493. plenarforsamling den 16.-17. oktober 2013, mødet den 16. oktober, følgende udtalelse med 132 stemmer for, 1 imod og 6 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 Det må understreges, at forordning 1/2003, som trådte i kraft for 10 år siden, har været en stor succes og ført til vidtrækkende ændringer i EU's konkurrencepolitik.

1.2 EØSU bifalder 2012-beretningen, som bl.a. beskriver Kommissionens og Domstolens indsats i form af antitrustforanstaltninger og bekæmpelse af karteller.

1.3 EØSU har gentagne gange opfordret til fastlæggelse af en ramme for retlig beskyttelse af forbrugerne, og peger derfor på forslaget til direktiv om "erstatningskrav for overtrædelse af konkurrenceprincipperne".

1.4 EØSU mener, at det var rigtigt at anlægge en strategi, der gik ud på ikke at ændre noget på konkurrenceområdet på trods af den økonomiske krise. Der kan imidlertid ikke ses bort fra, at økonomiske magter, der konkurrerer med EU på verdensmarkederne, gør åben brug af statsstøtte og konkurrencehæmmende praksis.

1.5 Den offentlige støtte, der skulle redde finanssektoren fra kollaps, har lagt beslag på store summer af offentlige midler, hvilket skatteyderne i mange år vil kunne mærke som en byrde. Støtten vil kun kunne retfærdiggøres, hvis reformen af finanssystemet forhindrer en gentagelse af den uansvarlige adfærd, som førte til finanskrisen. På baggrund af det nødvendige i at genoprette tilliden til finanssystemet hilser EØSU det velkommen, at Kommissionen tillægger undersøgelsen af Euribor- og Tiborrenteindeksene højeste prioritet.

1.6 EØSU hilser den betalingstjenestepakke velkommen, som Kommissionen offentliggjorde i juli 2013. Udvalget betragter den som et skridt i den rigtige retning.

1.7 Anvendelsen af de overordnede principper på konkrete tilfælde vil vise, om moderniseringen af statsstøttepolitikken og den nye ramme for støtte til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse (SGEI - Services of General Economic Interest) vil føre til en mere effektiv og retfærdig gennemførelse af EUF-traktaten. På grund af deres særlige kendetegn bør der lægges særlig vægt på posttjenester i statsstøttesammenhæng. Statsstøttepolitikken bør gøre det muligt for de offentlige myndigheder at yde støtte til virksomheder, som bidrager til EU's vækstmål, samtidig med at den begrænser konkurrenceforvridninger.

1.8 Det er tvivlsomt, om liberalisering, som er et centralt mål for EU's energipolitik, har medført øget konkurrence, mere gennemsigtige markeder og lavere priser for brugerne, hvilket Kommissionen synes at anerkende.

1.9 Hvad angår telekommunikationsmarkedet, mener EØSU, at de centrale mål bør være opnåelse af en reel reduktion i telefontaksterne for husholdninger og virksomheder, bredbåndsforbindelser af høj kvalitet for alle, afskaffelse af roaming-takster og etablering af en fælles tilsynsmyndighed.

1.10 I højteknologiske sektorer, hvor der konstant foregår innovation, kan den lange tid, der går fra det tidspunkt, retssager indledes, til der træffes afgørelser, føre til, at virksomheder, der udsættes for konkurrencebegrænsende praksis, forsvinder.

1.11 EØSU efterlyser øget harmonisering på markedet for e-bøger for at undgå vilkårlighed og gøre fremskridt mod et integreret marked.

1.12 EØSU bifalder og støtter Kommissionens indsats for at sanktionere store medicinalvirksomheders misbrug af patenter, som hindrer generiske medikamenters adgang til markedet. I betragtning af disse virksomheders store overskud er det imidlertid ikke sandsynligt, at disse bøder vil have nogen afskrækkende effekt. Der bør overvejes mere effektive lovgivningstiltag ved overtrædelse af konkurrenceprincipperne på lægemiddelmarkedet.

2. Indholdet i beretningen for 2012

2.1 I 2012 blev konkurrencepolitikken anvendt til at styrke det indre marked. Med dette mål for øje samarbejdede Kommissionen med de nationale konkurrencemyndigheder og Det Europæiske Konkurrencenetværk med henblik på at koordinere indsatsen for at håndhæve monopolreglerne. Håndhævelse af konkurrencereglerne var i særlig grad koncentreret om "sektorer af systemisk vigtighed på tværs af EU's økonomi" for hermed at lægge fundamentet for en bæredygtig vækst.

2.2 Beretningen beskæftiger sig med håndhævelse af konkurrencepolitikken på fire nøgleområder: den finansielle sektor, statsstøtte, netværksindustrier (energi, telekommunikation og posttjenester) og den vidensintensive økonomi.

2.3 Den kommer også ind på dialogen med andre EU-institutioner, herunder navnlig Europa-Parlamentet, men også EØSU og Regionsudvalget.

3. Generelle bemærkninger

3.1 EU's konkurrencepolitik efter ti års håndhævelse af forordning 1/2003

3.1.1 Forordning 1/2003 medførte en radikal ændring af EU's konkurrencepolitik Siden forordningens ikrafttræden er der taget otte gange så mange initiativer på konkurrenceområdet som i den forudgående tiårige periode. Det er værd at pege på den store aktivitetsstigning i medlemsstaterne, som er blevet de vigtigste forkæmpere for konkurrenceprincipperne, da de vedtog 88 % af beslutningerne på dette felt.

3.1.2 Det Europæiske Konkurrencenetværks funktion bør også fremhæves. Dets virkning har kunnet mærkes på to planer. For det første, og generelt set, har de opgaver, som deles mellem de forskellige nationale myndigheder, været gennemført uden problemer, og de samarbejds- og koordineringsmekanismer, som der opereres med i forordning 1/2003, har fungeret effektivt. For det andet har håndhævelsen af forordning 1/2003, understøttet af Det Europæiske Konkurrencenetværks politiske arbejde, også ført til en betydelig frivillig konvergens mellem medlemsstaternes regler hvad angår sanktionsprocedurer og -beføjelser.

3.1.3 Mængdemæssigt har der ikke været nogen mærkbar stigning i Kommissionens afgørelser (og reformens forventninger har ikke været indfriet på dette felt), men i kraft af vigtigheden af de behandlede sager har kvaliteten af afgørelserne været høj. I lyset af alt dette kan det konkluderes, at forordning 1/2003 har været en stor succes, når det gælder virkeliggørelsen af de forfulgte mål.

3.2 Beretningen for 2012

3.2.1 EØSU bifalder beretningen for 2012, som redegør for indsatsen inden for en af EU's centrale politikker.

3.2.2 Udvalget har gentagne gange givet udtryk for sin støtte af afgørelserne i monopol- og kartelsager som en vigtig del af konkurrencepolitikken. I 2012 tog Kommissionen væsentlige initiativer på dette område, hvor EU-Domstolen også afgav vigtige domme.

3.2.3 Kommissionen fremhæver, at den under den aktuelle krise har videreført sine bestræbelser til fordel for et velfungerende indre marked "til trods for visse virksomheders og medlemsstaters lejlighedsvise opfordringer til at indtage en blødere holdning i lyset af den økonomiske krise". Efter EØSU's mening har dette været den rigtige beslutning.

3.2.4 EØSU har altid betragtet konkurrencepolitikken som en væsentlig bestanddel af det indre marked og ønsker at gentage dette nu, hvor den turbulens, som EU's økonomi har befundet sig i siden 2008, sætter EU's beslutsomhed med hensyn til at fortsætte denne politik på prøve, da de offentlige myndigheder kan have en tendens til at mene, at den økonomiske genopretning må have forrang over overholdelsen af traktatens bestemmelser. De kan også være fristet til beskytte bestemte sektorer, som er i vanskeligheder, eller ignorere grundlæggende principper om forbud mod misbrug af dominerende stilling eller mod aftaler mellem virksomheder om deling af markedet.

3.2.5 Streng håndhævelse af konkurrencepolitikken er under alle omstændigheder en udfordring, når det handler om at lægge fundamentet for genopretning og opbygge en stærk og konkurrencedygtig økonomi, når visse lande eller økonomiske blokke, som konkurrerer med EU på verdensmarkederne ikke respekterer de samme principper. Kinas statsstøtte til stålindustrien (ud over konkurrencefordele som f.eks. lave lønninger) er et af mange eksempler herpå.

3.2.6 EØSU har gentagne gange understreget det nødvendige i, at EU indfører instrumenter til retslig beskyttelse af forbrugerne, som gør det muligt for dem at søge erstatning for skader, der skyldes overtrædelser af konkurrencereglerne. Ud over at etablere en metode til beskyttelse af borgeres og virksomheders ejendomsret kan disse retlige tiltag hjælpe de nationale og europæiske myndigheder i bekæmpelsen af monopoler og karteller. EØSU noterer i den forbindelse, at Kommissionen den 11. juni 2013 fremlagde sit forslag til direktiv om "visse bestemmelser om søgsmål i henhold til national ret angående erstatning for overtrædelser af medlemsstaternes og Den Europæiske Unions konkurrenceregler" (1).

4. Konkurrence inden for finanssektoren

4.1 I forbindelse med krisen godkendte Kommissionen bankfusioner hurtigere end normalt, og mellem 1. oktober 2008 og 1. oktober 2012 gav den grønt lys for et samlet beløb på 5 089,9 mia. EUR (40,3 % af EU's BNP) i bistand til finanssektoren, hvoraf 1 615,9 mia. EUR (12,8 % af BNP) blev brugt. I en lignende periode steg statsstøtten til realøkonomien til 82,9 mia. EUR (0,7 % af BNP).

4.2 Midlertidig statsstøtte - indskrevet i EUF-traktaten - reddede finanssektoren fra kollaps og var nødvendig for at undgå alvorlige skader på økonomien. I de lande, der modtog en sådan støtte, var støtten betinget af en sanering og omstrukturering af bankerne. I sidste instans vil anvendelsen af store pengesummer, som betales af EU's skatteydere, kun kunne begrundes, hvis en grundig reform af finanssektoren forhindrer en gentagelse af den uansvarlige adfærd, som førte til den aktuelle krise.

4.3 Finansmarkedernes gennemsigtighed, effektivitet og soliditet trues alvorligt af visse skandaler, som har påvirket større banker. De klækkelige bøder, som i nogle tilfælde er blevet idømt, påvirker ikke i væsentlig grad regnskaberne hos finansverdenens giganter, som under alle omstændigheder er blevet reddet fra konkurs af offentlige midler. Efter Libor-skandalen er andre indekser, herunder Euribor og Tibor, nu også under mistanke. EØSU bifalder Kommissionens beslutning om at tillægge undersøgelsen af denne sag højeste prioritet i betragtning af dens konsekvenser for økonomien.

4.4 EØSU noterer sig Kommissionens beslutning om at indlede en undersøgelse af credit default swap-markedet (CDS) for at afgøre, om store banker (JP Morgan, Bank of America Merrill Lynch, Barclays, BNP Paribas, Citigroup, Commerzbank, Crédit Suisse First Boston, Deutsche Bank, Goldman Sachs, HSBC, Morgan Stanley, Royal Bank of Scotland, UBS, Wells Fargo Bank/Wachovia, Crédit Agricole og Société Générale) har anvendt konkurrencebegrænsende praksis i forbindelse med de finansielle oplysninger, der er nødvendige for at kunne operere på dette marked (ved kun at indgive oplysninger til Markit), og i forbindelse med clearing-systemet (ved at favorisere ICE Clear Europe, i dette tilfælde ni af ovennævnte banker).

4.5 Det elektroniske betalingssystem i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde domineres af to store selskaber, Mastercard og Visa, som etablerer multilaterale interbankgebyrer efter aftale med bankerne. Visas kredit- og debetkort tegner sig for 41 % af alle betalingskort i EØS, hvilket i praksis betyder, at Visa kontrollerer et marked, hvor der i 2010 blev gennemført 35.000 transaktioner til en værdi af 1,8 billion EUR. Systemet strider imod konkurrenceprincipperne og er til skade for forbrugeren. Det har ikke holdt trit med de teknologiske forandringer og virker hæmmende for den grænseoverskridende handel. EU-domstolens dom, som bekræfter forbuddet mod Mastercards brug af multilaterale interbankgebyrer (2), bør gøres til et generelt krav for betalingstjenester.

4.6 EØSU bifalder den betalingstjenestepakke, som Kommissionen forelagde den 24. juli 2013, hvor der bl.a. fastsættes øvre grænser for kreditkortgebyrer (0,3 %) og debetkortgebyrer (0,2 %). Det er et skridt i den rigtige retning, selv om det ville have været ønskeligt at reducere kreditkortgebyrerne yderligere og helt afskaffe debetkortgebyrerne.

5. Statsstøttereformer

5.1 En undersøgelse af konkrete tilfælde vil kunne afsløre, om reformerne af statsstøttereglerne garanterer en mere retfærdig og effektiv håndhævelse af EUF-traktatens generelle principper. EØSU støttede i det store og hele den nye ramme for statsstøtte til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse (3), som blev godkendt i 2011, og som udvalget anså for at være mere diversificeret og proportional i forhold til de forskellige typer af offentlige tjenesteydelser. Udvalget betonede imidlertid også, at effektivitet ikke må have forrang over tjenesteydelsernes kvalitet, resultater og bæredygtighed, navnlig når det gælder sociale tjenesteydelser og sundhedstjenester. Desuden bør de særlige forhold, som kendetegner socialøkonomiske virksomheder (kooperativer, gensidige selskaber, sammenslutninger og stiftelser) også tages i betragtning (4).

5.1.1 Med henblik på at sikre ordentlig håndhævelse af de generelle regler i de konkrete tilfælde peger EØSU på de særlige kendetegn ved tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, der udgør en af de vigtigste af EU's fælles værdier, som fremmer de grundlæggende rettigheder og den sociale, økonomiske og territoriale samhørighed og derfor er afgørende for bekæmpelsen af uligheder i samfundet og i stigende grad også for sikringen af en bæredygtig udvikling.

5.2 EØSU støttede også moderniseringen af statsstøtten (5), men foreslog at hæve loftet for de minimis-støtte permanent fra 200 000 EUR til 500 000 EUR, ligesom det blev besluttet for nylig for tjenesteydelser af almen økonomisk interesse (6). Fuld gennemførelse af moderniseringsprocessen kræver reformer af en lang række sektorspecifikke regler. De nye retningslinjer for bredbånd, som blev godkendt i slutningen af 2012 (7), bør efter EØSU's mening hilses velkommen, da de letter den offentlige finansiering af infrastruktur, som er nødvendig for at opfylde målene i den digitale dagsorden.

5.3 Statsstøttepolitikken bør bl.a. gøre det muligt for de offentlige myndigheder at yde støtte til virksomheder, som bidrager til EU's vækstmål, samtidig med at den begrænser konkurrenceforvridninger.

5.4 EØSU er betænkelig ved Kommissionens forslag til forordning, hvorefter visse kategorier af støtte kan anses for forenelige med det indre marked i medfør af artikel 107 og 108 i TEUF (8), da det udgør en alvorlig trussel for handicappedes beskæftigelse i visse medlemsstater. EØSU anbefaler navnlig, at den statsstøtte, der er rettet mod beskæftigelse og uddannelse for sårbare grupper, herunder handicappede, undtages fra den tærskel, der er baseret på landets BNP, og fra en absolut værdi, da det ikke vil have nogen virkning på forebyggelse af konkurrenceforvridning.

6. Fremme af konkurrencen i netværksindustrierne - rygraden i det indre marked

6.1 Energi

6.1.1 Siden 1990'erne har EU gjort en kraftig lovgivningsindsats for at liberalisere energimarkederne. Den tredje pakke (2011) er den sidste og vigtigste af foranstaltningerne til oprettelse af et indre energimarked fra 2014. EU's politikker er imidlertid ikke blevet gennemført med tilstrækkelig beslutsomhed i medlemsstaterne, hvor der er opstået oligopolistiske tilstande blandt private virksomheder til skade for forbrugere og brugere.

6.1.2 Det er tvivlsomt, om liberalisering, som er et centralt mål for EU's energipolitik, har medført øget konkurrence, mere gennemsigtige markeder og lavere priser for brugerne. I øjeblikket giver høje energipriser alvorlige problemer for mindrebemidlede familier (risiko for energifattigdom), og virksomhederne stilles konkurrencemæssigt svagere, fordi energipriserne er langt højere end hos konkurrenterne på verdensmarkederne (Japan, USA). Dette rammer især industrier med et højt el-forbrug, f.eks. stålindustrien. Kommissionen understreger, at EU's konkurrencepolitik "ikke uden støtte kan blive en integrerende del af EU's el- og gasmarkeder og sikre konkurrencedygtige priser og forsyningssikkerhed". Dette udsagn kan være en indirekte erkendelse af det nødvendige i at indføre ændringer i energipolitikken.

6.2 Telekommunikation. Af beretningen for 2012 fremgår det, at der i de sidste 15 år er sket store fremskridt med hensyn til at indføre konkurrence på telekommunikationsmarkedet. EØSU er enigt i dette synspunkt, selv om fragmentering og utilstrækkelig reel konkurrence mellem virksomhederne fortsat er en dominerende faktor. Telefon- og bredbåndstaksterne er derfor meget høje i visse medlemsstater. Efter EØSU's mening bør EU's politik på telekommunikationsområdet forfølge fire centrale mål:

— en reel reduktion i telefontaksterne for husholdninger og virksomheder;

— en bredbåndsforbindelse af høj kvalitet for alle;

— afskaffelse af roaming-takster;

— etablering af en fælles tilsynsmyndighed i EU.

6.3 Posttjenester. Kommissionen har vedtaget afgørelser om godkendelse af statsstøtte til posttjenester i Storbritannien, Frankrig og Grækenland, og samtidig krævet tilbagebetaling af visse beløb fra Bpost (417 mio. EUR) og Deutsche Post (mellem 500 mio. og 1 mia. EUR). Sidstnævnte afventer stadig en retslig afgørelse. På grund af størrelsen af de beløb, der skal tilbagebetales, er EØSU - i lyset af det nødvendige i en liberaliseret posttjeneste, som er både effektiv og konkurrencedygtig og har kapacitet til at levere en universel ydelse til overkommelige priser (9) - betænkelig ved den virkning, som eventuelle domme, der bekræfter kravet om tilbagebetaling, vil have på beskæftigelsen og kvaliteten af de tjenester, der ydes af de berørte virksomheder.

6.3.1 Pakkepostselskaber. Hvad angår blokeringen af UPS' overtagelse af TNT Express, noterer EØSU sig Kommissionens argumenter om, at der kun er et ringe antal virksomheder i EU, og at fjernelse af en konkurrent ville være til skade for kunderne.

7. Vidensøkonomi

7.1 Under overskriften "Forebyggelse af misbrug i de spirende digitale sektorer i kraftig vækst" kommer Kommissionen i sin beretning ind på en række sager vedrørende konkurrencebegrænsende adfærd hos store virksomheder, som kontrollerer betydelige markedsandele inden for telefoni (Samsung, Motorola), webportaler og andre aktiviteter (Google) og IT (Microsoft). Sidstnævnte, som indtager en dominerende position inden for kommunikationsmedier, indkasserede en bøde på 561 mio. EUR, en af historiens største bøder (Microsofts bruttofortjeneste i 2012: 59,16 mia. USD). EØSU støtter fuldt ud de vedtagne beslutninger, men ønsker at fremsætte følgende generelle kommentarer.

7.1.1 I visse tilfælde går der lang tid mellem indledningen af retssagerne og den endelige afgørelse (ni år for så vidt angår den bøde på 497 mio. EUR, som Microsoft blev pålagt at betale i 2004), på grund af sagernes store kompleksitet, nødvendigheden af at respektere de administrative og retlige procedurer samt de undersøgte virksomheders finansielle styrke. I teknologiske sektorer i hastig udvikling fører dette til, at virksomheder, som er ofre for uhensigtsmæssig adfærd og misbrug, forsvinder.

7.1.2 Hertil kommer, at den mulige fjernelse af konkurrenter gennem konkurrencebegrænsende adfærd fremstår mere klart ved misbrug af dominerende stilling end ved fusionsveto eller virksomhedsovertagelse, som er orienteret mod fremtidige scenarier. I sidstnævnte situationer har Kommissionen i nogle tilfælde været kritiseret for at træffe afgørelser på basis af "spekulation", men EØSU er ikke enig i denne kritik: det er den almindelige konkurrencepolitiske løsning, og afgørelsen retfærdiggøres fuldt ud af, at der er tale om en grundig og omhyggelig undersøgelse, som den berørte part deltager i.

7.1.3 Som påpeget af Kommissionen kan de tilsagnsafgørelser, der træffes i henhold til Rådets forordning 1/2003, overflødiggøre langvarige og omkostningstunge retssager, og de er juridisk bindende, når de er vedtaget. Da de imidlertid er resultatet af en mægling med de undersøgte virksomheder, opnår virksomhederne gunstigere eller mindre strenge vilkår. Under alle omstændigheder kan manglende overholdelse føre til sanktioner.

7.2 Bogmarkedet

7.2.1 E-bøger. Den tilsagnsafgørelse, der blev vedtaget i december 2012 vedrørende Apple og fire e-bogforlag, har til hensigt at forhindre aggressiv praksis, som er til skade for forlag og detailforhandlere. Tilsagnsafgørelsen begrænser bl.a. anvendelsen af "mestbegunstigelses"-klausuler i detailsalg. Det bør fremhæves, at Kommissionen på grund af markedets internationale karakter har arbejdet sammen med det amerikanske justitsministerium. Forbuddet i EU mod konkurrencebegrænsende praksis kompliceres yderligere af, at medlemsstaternes afgifts- og prispolitik er forskellig, når det gælder bøger i almindelighed og e-bøger i særdeleshed. EØSU peger derfor på det nødvendige i øget harmonisering for at undgå vilkårlighed og gøre fremskridt mod et integreret marked. Det bør understreges, at e-bogsmarkedet er nyt, og at der ikke foreligger tilstrækkelige oplysninger. Det er derfor nødvendigt at vide mere om, hvordan det fungerer.

7.2.2 Bogsalg via internettet. EØSU henleder opmærksomheden på, at salgsorganisationer i Frankrig og Storbritannien har anmeldt, at Amazon muligvis har gjort sig skyldig i illoyal konkurrence i forbindelse med rabattilbud.

7.3 Lægemiddelsektoren

7.3.1 EØSU bifalder og støtter Kommissionens indsats for at sanktionere misbrug af patenter, der hindrer markedsføringen af generiske medikamenter. EU-domstolens AstraZeneca-dom (10) stadfæstede den sanktion i form af en bøde på 60 mio. EUR, som var pålagt af Kommissionen. En dom afsagt af USA's højesteret går imod lignende aftaler og "pay to play"-aftaler. De klagepunktsmeddelelser, som Kommissionen i juli 2012 sendte til over 14 virksomheder, der var impliceret i to store sager, fremhæver, at det drejer sig om hyppigt forekommende praksis til alvorlig skade for forbrugerne og stor belastning af de offentlige finanser.

7.3.2 Mellem 2003 og 2012 opnåede de 11 førende lægemiddelvirksomheder et nettoudbytte på 711,4 mia. USD, hvorfor de bøder, der pålægges af konkurrencemyndighederne næppe vil have nogen afskrækkende virkning. I virkeligheden drejer det sig ikke kun om et konkurrenceproblem, da det berører borgernes sundhed, som er et følsomt område, og samtidig udgør en økonomisk belastning for husholdningerne og den sociale sikkerhed. EØSU mener derfor, at det bør overvejes at indføre mere effektive retlige foranstaltninger på EU-plan for at forhindre en sådan adfærd.

Bruxelles, den 16. oktober 2013 Henri MALOSSE Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) COM(2013) 404 final.

(2) Sag T-111/08.

(3) Europa-Parlamentets beslutning af 15.11.2011. EUT C 153 E af 31.5.2013.

(4) EUT C 248 af 25.8.2011 p. 149.

(5) COM(2012) 209 final.

(6) EUT C 11 af 15.1.2013, s. 49.

(7) IP/12/1424.

(8) http://ec.europa.eu/competition/consultations/2013_gber/draft_regulation_da.docx.

(9) EUT C 168 af 20.7.2007, s. 74.

(10) Sag T-321/05.