ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM (83) 113 
 
 
 
Vol. 1983/0035 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Communit y and the European Atom ic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), t his file is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februa r 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen  
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983,  
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003  
(ABI. L 243 v om 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit  
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5  
der genannten Verordnung freigegeben.  
KOMMISSIONEN 
FOR DE 
EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Kommissionens  Sekretariat KOM(83) 113 endelig udg. 
Bruxelles, den Ut marts  1983. 
INTERNT DOKUMENT 
FORHANDLINGERNE  OM PORTUGALS  OPTAGELSE  I FÆLLESSKABET 
FORSLAG  VEDRØRENDE KAPITLET  OM DE 
SOCIALE  ANLIGGENDER 
o 
(Meddelelse  fra Kommissionen  til Rådet) 
KOM(83) 113 endelig udg. 

IHDLEDIIHG 
1. Forhandlingeme  om det sociale  kapitel  indledtes  med «n  erklsring fra-.  ; 
den portugisiske delegation  af 7* december  1979^1 som  blev fulgt af Fslles-
2) 
skabets  erklsring  af 27.  juni I98O . Pa  grundlag  af disse erklsringer har 
man kunnet  fastsla de to  parters udgangspositioner  og indkredse  de vigtig-
ste problemer.  I mellemtiden  forelagde  Kommissionen  den 12.  marts 1980^ 
Radet en rskke detaljerede forslag  vedrarende  de overgangsbestemmelser,  der 
er nadvendige  for at lase alle de vigtige  problemer  i dette kapitel. 
Siden da er forhandlingeme  fortsat  i form af udveksling  af erklsringer^, 
hvorved man yderligere har  kunnet  prscisere parternes  synspunkter,  der sta-
dig er meget langt fra  hinanden. 
Kommissionens  forslag  er imidlertid  ikke blevet  fulgt af Radet med hensyn 
til flere vigtige aspekter. 
2. Kort sagt, hvis  man tager den sidste erklsring  i betragtning,  som hver af 
de to delegationer fremsatte  den 25.  januar 1983 pa  konferencens  11. made-
rskke pa ministerplan, kan  de der indtagne  holdninger stort set opridses sa-
ledes: 
2.1. Arbejdskraftens  frie bevsgelighed 
Kommissionens  forslag  af 12.  marts I98O -  hvori det erkendtes,  at det var nad-
vendigt med overgangsforanstaltninger  - tog sigte  pa gradvis at sikre fri  be-
vsgelighed for portugisisk arbejdskraft  i tre etaper  gennem en samlet over-
gangsperiode,  der kunne strskke sig fra  7 (som i tilfsldet  Grskenland)  til 
10 ar (hvilket er det maksimale  tidsrum for  lsngden af den  samlede  overgangs-
periode,s.om  Kommissionen  har anfart  i sin fresko).  Dette forslag fra  Kommission­
ens side blev  enstemmigt  afvist af Radet. Fsllesskabets holdning,  som om-
talt nedenfor,  afspejler derfbr ikke  Kommissionens  forslag,  og Kommissionen 
har forraelt  taget forbehold heroverfor  under maderne  med Radet den 27.  okto-
ber 1981 og  den 24. januar 1983. 
1) CONF-P/34/79. 
2) CONF-P/35/8O. 
3) KOM (80) 103, endelig udg. 
4) Der er dels tale om erklsringer fra Portugals  Bide af 29. april 1981 
(CONF-P/9/8I),  af 13. juli 1981 (CONF-P/9/8I,  bilag l), af 29. januar 
1982 (CONF-P/5/82)  og af 25. januar 1983 (CONF-P/7/83),  og dels om 
Fsllesskabets erklsringer af 27.  oktober 1981 (CONF-P/34/8I)  og af 
25. januar 1983 (cONF-P/6/83). 

— c — 
(a) Fsllesskabets holdning 
- De portugisiske arbejdstagere,  der "lovligt  har fast besksftigelse  pa en 
medlemsstats  omrade pa tiltrsdelsestidspunktet  eller senere i kraft af en 
tilladelse",  vil efter  tiltrsdelsen  blive behandlet  pa lige fod med vsrts-
landets egne borgere  med hensyn  til besksftigelse.  Disse arbejdstageres  fa-
mi liemedlemmer  vil ligeledes  opna en sadan ligestilling,  men de  vil forst  fa 
fri adgang  til besksftigelse efter  at have boet lovligt  i landet i 3 ar. Ef­
ter et tidsrum pa mindst  tre ar efter tiltrsdelsestidspunktet,  vil dette  bo-
pslskriterium  blive nedsat  til det halve, dvs.  18 maneder.  Hindst 5 ar ef­
ter tiltradelsen  vil familiemedlemmerne  fa fri adgang  til besksftigelse,  ud-
en at der  kraeves  opfyldt  noget bopslskriterium, dvs.  de gsldende  fallesskabs-
bestemmelser  pa dette omrade  vil finde  fuld anvendelse  pa de pagsldende  per-
soner. 
Dog vil  denne bestemmelse  ikke finde  fuld anvendelse  pa storhertugdemmet 
Luxembourg.  Denne stat opnar en undtagelsesbestemmelse,  i henhold  til hvil-
ken de nationale  bestemmelser  vedrerende  adgang  til besksftigelse  og sndring 
af besksftigelse,  der pa  datoen  for undertegnelsen,  af tiltrsdelsestraktaten 
gslder i storhertugdommet  for. besksftigelse  af portugisiske  arbejdstagere  og 
deres familiemedlemmer,  fortsat galder  i en periode, hvis  varighed  "fastsst-
tes pa et  senere stadium  af tiltrsdelBesforhandlingerne;  bestemmelserne  om 
sndring af besksftigelse skal  dog lempeB  gradvis  i lobet af overgangsperioden" 
og senere  ophsves,  senest ved overgangsperiodens  udlab (CONF-P/6/83,  s. 8, 
pkt.  6). Selv om Psllesskabet ikke  over for Portugal  har fremsat  noget for-
slag om varigheden  af denne undtagelsesbestemmelse,  har Radet  p4 sit mede 
den 24* januar  fart en fslleserklsring  til protokols  med henblik pa at  sik-
re storhertugd0mmet  Luxembourg,  at det kan  nyde godt af denne undtagelsesbe­
stemmelse  i et tidsrum af 10 ar. 
- De portugisiske arbejdstagere,  der ikke har besksftigelse  i en medlemsstat  pa 
tiltradelsestidspunktet,  vil tidligst  fa fri adgang  til besksftigelse  7 ar 
efter tiltrsdelsen.  Fsllesskabet  har endnu ikke udtalt sig  om den  rwjagtige 
varighed  af denne overgangsordning.  Under denne overgangsperiode  vil medlems-
staterne fortsat  over for de portugisiske  arbejdstagere  anvende  de nationale 
bestemmelser  om indvandring  og adgang  til besksftigelse,  som gslder pa til-
trsdelsestidspunktet.  Dog "vil de nuvsrende  medlemsstater,  safremt  de for at 

- 3 -
dække deres behov for arbejdskraft  beskæftiger  arbejdstagere fra tredjelan­
de, der ikke tilhører  deres normale  arbejdsmarked,  lade portugisiske  stats­
borgere nyde fordel af samme  fortrinsstilling  som statsborgere fra  de øvrige 
medlemsstater".  (CONF-P/6/83, s. 7, 1.  afsnit). 
(b) Den portugisiske delegations holdning 
Den portugisiske delegation  anmoder  i princippet  om, at de  gældende fælles­
skabsbestemmelser  finder  anvendelse  straks fra  tiltrædelsestidspunktet.  I 
den portugisiske delegations seneste  erklæring  af 25. januar  1983 har den 
dog meddelt,  at den  "er rede til at forsøge at finde frem til egnede løs­
ninger, således  at der  tilvejebringes  en samlet balance inden for dette  for­
handl ingsaf  snit" (CONF-P/7/83,  pkt.  2). Derimod  anser den ovennævnte  undta­
gelsesbestemmelse  til fordel for Luxembourg  for at være "uacceptabel"  (CONF-"' 
P/7/831  pkt.  6, 4. afsnit). 
2.2. Social  sikring  for vandrende  arbejdstagere 
Den ordning  vedrørende  familieydelser,  der finder anvendelse  på en arbejds­
tagers familiemedlemmer,  der bor i en  anden medlemsstat  end den, hvor den 
vandrende  (portugisiske) arbejdstager  er beskæftiget,  er det  eneste udestå­
ende punkt på området vedrørende  social  sikring  for vandrende  arbejdstagere. 
Den portugisiske delegation  kræver,  at de gældende fællesskabsbestemmelser 
finder anvendelse  lige fra tiltrædelsestidspunktet, medens "Fællesskabet 
forbeholder sig ret  til at vende tilbage  til dette spørgsmål  på et senere 
tidspunkt  under forhandlingerne"  (CONF-P/6/83, s. 10,  pkt.  2). 
2.3· Den  europæiske  Socialfond 
Her er der kun et  enkelt udestående spørgsmål  tilbage.  Det drejer sig  om 
det portugisiske krav  om, at  hele landet  af ESF  betragtes  som en  priorite­
ret region,  og at hele landet derfor  kan nyde godt af en forhøjet  interven-
tionssats  fra ESF (55% i  stedet for  50%), forudsat  at man  bibeholder  den 
forhøjede  interventionssats  i forbindelse  med den  igangværende  revision  . 
af Den europæiske  Socialfond. 

- 4 -
Fællesskabet  "finder,  at det på  grund af ovennævnte  revision,  som endnu 
ikke har fundet sted,  på nuværende  tidspunkt vil  være for tidligt  at ta­
ge stilling hertil"  (CONF-P/6/83, s. 13, 1.  afsnit). 
3. På dette stade  af forhandlingerne  om det  sociale  kapitel  skønner  Kommis­
sionen, at det på  baggrund  af den  afstand,  der stadig består mellem  par­
ternes holdninger  og i betragtning af,  at den  portugisiske delegation  har 
erklæret  sig "rede til at finde frem til egnede løsninger, således at der 
tilvejebringes  en samlet balance" inden for dette  forhandlingsafsnit,  vil 
være formålstjenligt at forelægge Rådet en række nye  forslag  med det  for­
mål at opnå en  gensidig  tilnærmelse af Fællesskabets og  Portugals  positio­
ner. 
I denne meddelelse  omhandler  Kommissionens  forslag  følgende  punkter: 
- arbejdstagernes  frie bevægelighed  (jf. punkt l)$ 
- social  sikring  for vandrende  arbejdstagere  (jf. punkt II)j 
- Den europæiske  Socialfond  (jf. punkt III)} 
- andre områder  inden for  Fællesskabets  socialpolitik  (jf. punkt IV). 
Selv om disse forslag  fra Kommissionen  fremlægges  hver for sig,  bør de 
dog betragtes  som en  helhed, dvs. et  samlet kompromis  om hele det sociale 
kapitel af tiltrædelsesforhandlingerne. 

- 5 -
DEL B 
KOMMISSIONENS FORSLAG 
I. ARBEJDSKRAFTENS  FRIE BEVÆGELIGHED 
1. De erklæringer, som  "blev fremsat fra  begge sider på konferencens  11. 
møderække på  ministerplan  den 25·  januar  1983» vedrørende  princippet  om 
arbejdskraftens  frie bevægelighed har øget  afstanden  mellem de to 
delegationers  holdninger  sammenlignet  med situationen  efter Fællesskab­
ets erklæring af 27·  oktober  1981. 
Den portugisiske delegation  har bekræftet, at den er  rede til at søge 
velafbalancerede  kompromisløsninger, men den kan på  ingen måde acceptere1 
Luxembourgs  ønske om særbehandling med  hensyn  til adgang  til beskæftigelse 
og ændring af beskæftigelse  for portugisiske statsborgere. Delegationen 
mener, at også  for så vidt angår overgangsforanstaltningerne  skal reg­
lerne for de portugisiske arbejdstagere  være ens i  alle medlemsstaterne. 
2. Det må i øvrigt  befrygtes,  at afstanden  mellem  parterne  øges yderligere, 
når Fællesskabet i  henhold  til den erklæring, som  blev optaget  i Rådets 
mødeprotokol den 24·  januar  1983, skal foreslå  sin portugisiske forhand­
lingspartner,  at Luxembourg,  uafhængigt af  overgangsforanstaltningernes 
varighed for  de øvrige  medlemsstaters  vedkommende,  skal have ret til 
denne særbehandling i 10 år  efter tiltrædelsestidspunktet. 
3. Kommissionen  skal erindre  om den erklæring, den  fremsatte  ved samme  lej­
lighed, og hvormed  den gav  udtryk for,  at den  ikke deler  medlemsstaternes 
holdning  til dette spørgsmål. 
Desuden  finder Kommissionen,  at eventuelle  kompensationer  på andre områder 
end arbejdskraftens  frie bevægelighed  ikke, såfremt den nuværende fælles-
skabsholdning  til dette spørgsmål  fastholdes,  kan danne grundlag for  et 
"velafbalanceret  kompromis",  som parterne  vil kunne acceptere. 

- 6 -
Kommissionen  "baserer  dette synspunkt  på to uomtvistelige  kendsgerninger: 
dels tillægger  Portugal  spørgsmålet uhyre  stor "betydning,  dels er arbejds­
kraftens  frie "bevægelighed et  fundamentalt  princip,  som indgår i  hele 
grundlaget  for det fælles  marked. 
4· Der "bør  derfor søges en kompromisløsning på  selve spørgsmålet om  arbejds­
kraftens  frie "bevægelighed, og Kommissionen er af den  opfattelse,  af den 
fælleserklæring, som er  knyttet  som bilag  til tiltrædelsesinstrumenterne 
af 1972 og  1979» og som Fællesskabet har foreslået også at  knytte som 
bilag til slutakten  vedrørende  Portugals  tiltrædelsesinstrumenter"*"  ^, inde­
bærer mulighed  for en sådan løsning. 
Eftersom  den løsning, der  skal opnås almindelig  enighed  om, ganske  vist 
kun vedrører  overgangsperioden,  men samtidig  skal tage hensyn  til Luxem­
bourgs krav, finder Kommissionen, at rækkevidden af  denne fælleserklæring' 
bør gælde for  hele overgangsperioden  med fastsættelse af en  beskyttelses­
klausul  til fordel for Luxembourg;  denne klausul  skal udformes  efter samme 
model som de  beskyttelsesklausuler,  der ligger i artikel  226, 135 °S 130 
2) 
i henholdsvis  Rom-traktaten og tiltrædelsesakterne af 1972 og 1979 
5. Denne  fremgangsmåde indebærer følgende  fordele: 
- dels er den i overensstemmelse med de sædvanlige  procedurer,  som Pælles-
skabet har vedtaget  med henblik  på imødegåelse af  alvorlige  situationer, 
der måtte opstå i en  overgangsperiode,  idet Kommissionen får beføjelse 
til at spille den rolle, der retteligt  tilkommer  den i Fællesskabets be­
slutningsproces,  og kan bidrage  til at fjerne de vanskeligheder,  som 
måtte opstå for en medlemsstat, og som kan  hindre en harmonisk  udvikling 
af det fælles  marked; 
- dels giver den de berørte  parter  garanti  for, at der  vil blive 
fastsat de beskyttelsesforanstaltninger,  som måtte  vise sig nødvendige, 
men at de  ikke vil overskride  det tilsigtede  mål. 
1) Punkt I 5· i Fællesskabets erklæring vedrørende  sociale  anliggender: 
"Fællesskabets  udvidelse  vil kunne medføre  visse vanskeligheder  for den 
sociale  situation  i en eller flere medlemsstater med hensyn  til anvendel­
sen af bestemmelserne vedrørende  arbejdskraftens  frie bevægelighed. 
Medlemsstaterne  erklærer, at de  forbeholder  sig ret  til, såfremt vanske­
ligheder  af denne art måtte opstå, at  rejse sagen i Fællesskabets  institu­
tioner for at opnå en løsning på  dette problem i overensstemmelse med be­
stemmelserne i  traktaterne  om oprettelse  af De europæiske Fællesskaber og 
med de bestemmelser, der er  truffet  i medfør  heraf." 
2) Se i  bilaget  et udkast  til tekst  til ændring af  afsnit I 6. i Fællesskab­
ets erklæring af 25·  januar  1983. 

- 7 -
6. Efter Kommissionens  opfattelse skulle overgangsforanstaltningernes 
varighed  være det  andet element,  som der skulle være mulighed  for at 
nå til et kompromis  om. 
Det skal erindres,  at Kommissionens  forslag"^  gik ud på at  gennemføre 
arbejdskraftens  frie bevægelighed  gradvis i tre etaper inden  for en 
maksimumperiode  på fra syv  til ti år. 
Dette indebærer  mulighed  for mere smidige  løsninger  til imødegåelse  af 
uforudsete situationer  på beskæftigelsesmarkedet,  men Rådet fandt ikke 
at kunne vedtage  forslaget  og foretrak  i stedet den mere rigoristiske 
løsning, som også valgtes i forbindelse  med Grækenlands tiltrædelse. 
7· Hvis Portugal skal  kunne acceptere  den løsning,  der er  skitseret  i Fælles­
skabets erklæring  af 25«  januar  1983 og  suppleret,  for så vidt angår 
Luxembourg  med forslaget  i afsnit 5 ovenfor,  er det efter Kommissionens  op­
fattelse  nødvendigt,  at alle disse overgangsforanstaltninger  får samme 
varighed som den, der  blev fastsat  for iværksættelsen  af princippet  om 
arbejdskraftens  frie bevægelighed mellem Grækenland  og de øvrige medlems­
stater. 
Fællesskabet har  rent faktisk  ingen saglige  argumenter  ?t fremføre  over 
for Portugal  som begrundelse  for, at det på den ene  side har valgt den 
løsning, der  blev anvendt for Grækenlands  vedkommende  med hensyn  til over­
gangsforanstaltningernes indhold,  og på den  anden side ikke vil  følge 
samme model, når det drejer' sig  om deres varighed. 
8. Konklusioner 
Kommissionen  finder,  at Fællesskabets  vil kunne forelægge  Portugal  følgende 
forslag  til et "velafbalanceret  kompromis"  med hensyn  til arbejdskraftens 
frie bevægelighed: 
a) for så vidt angår overgangsforanstaltningernes indhold, skal  "den græske 
model" suppleres  med en  særlig beskyttelsesklausul  til fordel for 
Luxembourg,  som udformes  på samme  måde som de  beskyttelsesklausuler, 
der er fastsat i Rom-traktaten  (artikel  226) og  tiltrædelsesakterne  af 
1972 (artikel  135) og 1979  (artikel  130); 
3) KOM (80) 103  endelig  udg. af 12. marts  1980. 

b) for så  vidt angår overgangsforanstaltningernes varighed: 
i) i syv år  skal medlemsstaterne have  mulighed  for at  bibeholde  de 
nationale  bestemmelser, ifølge  hvilke der kan kræves en forudgående 
tilladelse  ved immigration  med henblik  på udøvelse af lønnet  arbejde 
og/eller  adgang  til lønnet beskæftigelse; 
ii) i syv år  skal Luxembourg  kunne anvende  beskyttelsesklausulen; 
iii) artikel  11 i forordning  (EØF) nr.  1612/68  (fri adgang  til beskæfti­
gelse for arbejdstagerens  familiemedlemmer)  skal først finde an­
vendelse  efter fem år; 
iv) tre år  efter tiltrædelsen  skal kravet om fast bopæl igennem tre år 
som en forudsætning  for, at familiemedlemmerne har  fri adgang  til 
beskæftigelse, nedsættes  til atten måneder. 8 -

- 9 -
II. SOCIAL SIKRING  FOR VANDRENDE  AREEJDST  AGERE  
Generelt 
1. Straks  fra tiltrædelsen må EØF-traktatens  artikel  51 gennemføres, og de 
deraf afledte  forordninger  må finde anvendelse på de  portugisiske  områder 
og statsborgere  samt på den  portugisiske  lovgivning. 
2. De talrige  tekniske  tilpasninger,  som må  foretages  vedrørende  visse bestem­
melser og vedrørende  bilagene  til Rådets  forordninger  om anvendelse af de 
sociale sikringsordninger  på arbejdstagere  og selvstændige  erhvervsdrivende 
samt deres familiemedlemmer, der  flytter  inden for Fællesskabet, fastsættes 
i forbindelse  med den igangværende  behandling  af den  afledte  ret på området 
for social  sikring  for vandrende  arbejdstagere. 
Problemet  vedrørende  familieydelser 
3. Under drøftelserne i Rådet  anmodede  nogle medlemsstater om, at der  fast­
sættes en overgangsperiode for anvendelsen på  portugisiske  arbejdstagere 
af bestemmelserne i  forordningerne  om tildeling  af familieydelser  til de 
medlemmer  af deres  familie,  som ikke er bosat i beskæftigelseslandet. I 
denne overgangsperiode  skulle disse portugisiske  arbejdstagere  have ret 
til familieydelser  efter lovgivningen  i det land^,  hvor familiemedlem­
merne er bosat. 
4. Kommissionen ser  ingen saglig grund  til, at der fastsættes en overgangs­
periode.  For anvendelsen af de gældende fællesskabsbestemmelser  straks fra 
tidspunktet  for Portugals  tiltrædelse er det på  ingen måde nødvendigt med 
andet end en  teknisk  tilpasning  af fællesskabsbestemmelserne og af den 
portugisiske  lovgivning. 
Tværtimod  ville en overgangsperiode på  dette område skabe et andet problem, 
nemlig opretholdelsen  af de mere gunstige  bilaterale  aftaler,  der er  ind­
gået mellem på den ene  side Portugal,  på den anden  side Tyskland,  Neder­
landene,  Luxembourg  og Belgien. 
l) I næsten  samtlige  tilfælde  vil dette land være Portugal,  hvor familie­
ydelserne  er yderst lave i forhold  til medlemsstaternes  familieydelser. 

- 10 -
5. For så  vidt angår Frankrig,  som er det  eneste medlemsland, der i  henhold 
til de gældende fællesskabsbestemmelser  tildeler  familieydelser  efter 
lovgivningen  i bopælslandet for de familiemedlemmer, som  ikke er bosat i 
beskæftigelseslandet, har den  franske regering allerede  forpligtet  sig 
til at opretholde  de mere gunstige  bestemmelser i den  bilaterale  aftale 
med Portugal. Bisse  bestemmelser  skal finde  anvendelse  på de portugisiske 
statsborgere,  som er  lovligt  bosat i Frankrig  på tidspunktet  for Portugals 
tiltrædelse,  samt på dem, som måtte bosætte sig i  Frankrig  fra da af. 
Konklusion 
6. Kommissionen  opretholder derfor sit  forslag  om straks fra Portugals 
tiltrædelse at anvende den gældende fællesskabsret på  dette område. 
III. DEN EUROPÆISKE SOCIALFOND 
1. Fællesskabet har i  sine erklæringer om de  sociale  anliggender  bestan­
digt påpeget, at de gældende fællesskabsbestemmelser  efter dets op­
fattelse  skal finde anvendelse  på Portugal  straks  fra tiltrædelsen, 
for så vidt angår de  regler for Den.europæiske  Socialfonds  opgaver  og 
virksomhed,  der gælder på tiItrædelsestidspunktet. 
2. Idet det anerkender  dette princip  har Portugal  forelagt  to anmodninger 
vedrørende  tilskud  fra Den europæiske  Socialfond  efter en forhøjet in-
terventionssats  i henhold  til artikel  8, stk. 3, i Rådets afgørelse 
(EOF) 77/801  af 20.  december  1977 om ændring af Rådets afgørelse (EØF) 
71/66 af 1.  februar  1971 om  reformen  af Den europæiske  Socialfond.  I 
disse anmodninger  kræver  Portugal  bl.a. at "hele landet  skal betragtes 
som en af de  regioner,  der modtager  tilskud  fra fonden  efter den for­
højede  sats". 
3. I henhold  til Rådets afgørelse af 1.  februar  1971 foregår der for  tiden 
en revision  af bestemmelserne  om Den europæiske  Socialfonds  virksomhed; 
Rådet skal afgive  udtalelse  herom inden årets udgang.  På nuværende  tids­
punkt er Fællesskabet altså  ikke i stand  til at udtale sig endeligt  om 

- 11 -
aspekterne  af de forhandlinger,  som vedrører Den europæiske  Socialfond. 
Kommissionen  mener dog, at Fællesskabet  allerede  nu kan erklære at  ville 
gå med til, at anvendelsen af EFS's forhøjede  interventionssats  skal 
udvides  til at gælde for  hele det portugisiske  område i tilfælde af, at 
denne sats fortsat  gælder under  samme vilkår som nu,  hvilket  må anses for 
sandsynligt. 
IV. ANDRE OMRBDER  INDEN FOR FÆLLESSKABETS  SOCIALPOLITIK 
1. Af erklæringen  af 29.  januar 1982 fremgår det,  at Portugal  er rede til 
straks fra tiItrædelsestidspunktet  at anvende  de gældende fællesskabs­
bestemmelser  på de øvrige områder  inden for Fællesskabets  socialpolitik 
med undtagelse  af Rådets  direktiv  80/1107/EØF  af 27.  november  1980 om 
beskyttelse  af arbejdstagere  mod farerne  ved at  være udsat for kemiske, 
fysiske og biologiske agentier  under  arbejdet. 
Med hensyn  til at efterkomme  bestemmelserne  i dette direktiv  anmodede 
Portugal  på konferencens  11. møderække  på ministerplan  (25. januar 1983) 
om frister  på 3 og 4 år  efter tiItrædelsestidspunktet,  idet den portu­
gisiske  regering  for øjeblikket  er i gang med at  iværksætte  en politik 
for sikkerhed  og sundhed  på arbejdspladsen  på nationalt plan.  Gennem­
førelsen  af dette direktiv  vil desuden  kræve  dels forberedelse  af om­
fattende love  og administrative  bestemmelser,  dels indførelse  eller 
tilpasning  af strukturer  på administrativt plan  og i virksomhederne. 
2. Idet  Kommissionen  anerkender  berettigelsen  af disse argumenter,  mener 
den under  hensyn  til, at de samme  frister  også blev tilstået  ni af med­
lemsstaterne (for  Grækenlands vedkommende  blev de endog forlænget  til 
henholdsvis  fire og fem  år), at Fællesskabet  vil kunne give Portugal 
de i artikel  11 i  direktivet  af 27.  november  1980, første  og andet af­
snit, omhandlede  frister  på tre og fire år. 

12 
NY ORDLYD  AF AFSNIT,  DER FORESLÅS INDFØRT I EN NY ERKLÆRING FRA 
FÆLLESSKABET 
Nedenstående  tekst vedrørende  arbejdskraftens  frie bevægelighed foreslås 
i stedet  for pkt. 1.6, side 8, i dok. nr.  CONF-P/6/83,  dvs. Fællesskabets 
seneste erklæring af 25.  januar 1983: 
I. FRI BEVÆGELIGHED 
6. Uafhængigt af  denne fælleserklæring og  udelukkende  i det  tidsrum,  hvor 
de førnævnte  overgangsbestemmelser  gælder,  vil Storhertugdømmet 
Luxembourg  i tilfælde af, at der opstår  alvorlige,  muligvis  vedvarende 
vanskeligheder  på arbejdsmarkedet,  af Kommissionen  kunne  bemyndiges  til 
midlertidigt  at anvende  beskyttelsesforanstaltninger  inden for rammerne 
2) 
af de nationale  bestemmelser  vedrørende  adgang  til beskæftigelse og 
ændring af beskæftigelse,  idet dog anvendelsen  af denne  tilladelse  bør 
ske under hensyn  til en gradvis  lempelse  i hvert  fald, for så  vidt angår 
bestemmelserne  om ændring af beskæftigelsen. 
2) Som defineret  ovenfor  på s. 5,  litra a), første led. 

- 13 -
Nedenstående  tekst vedrørende  social  sikring  for vandrende  arbejdstagere 
foreslås  i stedet for pkt. II.2, side  10, i dok. nr.  CONF-P/6/83,  dvs. 
Fællesskabets  seneste  erklæring  af 25.  januar 1983: 
II. SOCIAL  SIKRING  FOR VANDRENDE  ARBEIDSTAGERE 
2. Under  disse vilkår foreslår Fællesskabet,  at følgende føres  til pro­
tokols i Bilag II til oversigten  over konklusionerne: 
"Det konstateres,  at man på  konferencen  er enig om, at de  gældende 
fællesskabsbestemmelser  på området for  social  sikring  af vandrende 
arbejdstagere skal finde  anvendelse  fra tidspunktet  for Porutgals 
tiltrædelse, således  som de  foreligger  på ti Itrædelsestidspunktet, 
dvs. med de  ændringer,  som disse måtte være undergået  indtil da. 
Nedenstående  tekst vedrørende  Den europæiske  Socialfond  foreslås  i stedet 
for pkt..III.2,  første og andet afsnit,  side 13f i dok. nr. CONF-p/6/83, 
dvs. Fællesskabets  seneste  erklæring  af 25« januar 1983: 
III. DEN EUROPÆISKE SOCIALFOND 
1 
2 
Første og andet afsnit på side 13: 
Da ovennævnte  revision  endnu  ikke har fundet  sted, kan Fællesskabet  ikke 
foregribe  dennes  udfald  og således  heller  ikke på nuværende  tidspunkt 
udtale sig om disse anmodninger  fra den portugisiske delegation.  Fæl­
lesskabet agter  at tage sagen op, så  snart ovennævnte  revision,  som 
forventes  at finde sted  i nær  fremtid,  er afsluttet. 
Hvis der på  tidspunktet  for Portugals  tiltrædelse gælder  en forhøjet 
interventionssats  for tilskud  fra socialfonden  under samme vilkår som 
nu, kan Fællesskabet  allerede  nu erklære  at ville gå med  til, at anven­
delsen af denne sats skal  udvides  til at gælde for  hele Portugal. 

14 
Nedenstående  tekst vedrørende  andre områder  inden for Fællesskabets 
socialpolitik  foreslås i  stedet for pkt. IV, side 14, i dok. nr. 
CONF-P/6/83,  dvs. Fællesskabets  seneste  erklæring af 25.  januar 1983: 
IV. ANDRE 0MR8DER  INDEN FOR FÆLLESSKABETS  SOCIALPOLITIK 
(Erhvervsuddannelse,  tilnærmelse af  sociallovgivningerne, sociale 
organer) 
Fællesskabet  konstaterer  p8 grundlag  af den  portugisiske delegations 
arklæring af 29.  januar 1982, at  Portugal straks  fra tiltrædelsen an­
vender de gældende fællesskabsbestemmelser på de øvrige områder  inden 
for Fællesskabets  socialpolitik  med undtagelse  af Rådets  direktiv 
80/1107/EØF af 27.  november  1980 om  beskyttelse  af arbejdstagere  mod 
farerne ved at være  udsat for kemiske,  fysiske  og biologiske agentier  under 
arbejdet,  med hensyn  til hvis gennemførelse  Portugal  i henhold  til den hold­
ning, som der  blev givet udtryk  for den 25.  januar 1983 på  konferencens 
11. møderække på  ministerplan, efter  tiItrædelsesdatoen ønsker at på­
beråbe sig de i første og  andet  afsnit  af artikel  11 i dette direktiv 
omhand.lede  frister  på tre og  fire år. 
Under hensyntagen  til, at den  portugisi  ske regering  for øjeblikket er 
i gang med at iværksætte en  politik  for sikkerhed  og sundhed  på ar­
bejdspladsen  på nationalt plan,  samt under hensyntagen  til, at ni af 
x) 
Fællesskabets  medlemsstater fik  samme  frister  til at efterkomme 
dette direktivs  bestemmelser,  er Fællesskabet  rede  til at give Portugal 
de samme  frister,  som omhandlet  i artikel  11 i direktivet  af 27. no­
vember 1980, første og  andet  afsnit. 
x) Uanset  denne  bestemmelse  er de  frister,  som Grækenland  fik, på henholds 
vis fire og fem år  (artikel  11, stk. 1, tredje  afsnit,  i direktiv  af 
27.11.1980).