KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 21.02.1996 
KOM(96) 67 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
"INTEGRERING AF LIGE MULIGHEDER FOR KVINDER OG MÆND I 
ALLE FÆLLESSKABSPOLITIKKER OG -AKTIONER" 

I. INDLEDNING 
1. Udfordringen 
Ligestilling mellem kvinder og mænd er nu ubestrideligt anerkendt som et grundlæggende 
demokratisk princip og en bestanddel af de generelle menneskerettigheder. 
At føre dette princip ud i livet, de jure og de facto, er imidlertid en betydelig udfordring 
for samfund, der er præget af en lang tradition for ulighed på dette område, og i både 
industri- og udviklingslandene er der fortsat markante uligheder mellem kvinder og 
mænd. 
Udfordringen består i at skabe et nyt partnerskab mellem kvinder og mænd for at sikre 
begge køns fuldstændige og lige deltagelse på alle områder og en ligelig fordeling af 
fremskridtets goder mellem de to parter. En så radikal ændring opnås ikke gennem 
lovgivning alene, også en kulturel ændring i individuelle og kollektive adfærdsmønstre 
og holdninger er påkrævet såvel som en målbevidst politisk aktion på grundlag af den 
bredest mulige mobilisering. 
For Den Europæiske Union består udfordringen i at opbygge dette partnerskab mellem 
kvinder og mænd under hensyntagen til medlemsstaternes forskellige historiske og 
kulturelle traditioner og med udgangspunkt i denne historiske og kulturelle mangfoldighed 
at udforme en, på samme tid pluralistisk og humanistisk, europæisk ligestillingsstrategi, 
som kan udgøre en referenceramme for indsatsen i såvel Fællesskabet som i resten af 
verden. 
Unionens skridt i denne retning er en logisk videreførelse af dens aktive rolle i 
forbindelse med FN's kvindekonference i Beijing, i særdeleshed hvad angår udarbejdelsen 
af sluterklæringen og handlingsplatformen. 
I dette perspektiv er det vigtigt at fremme ligestilling mellem kvinder og mænd i alle 
fællesskabsaktioner og -politikker på alle niveauer. Det er det såkaldte "mainstreaming"-
princip, som Fællesskabet har indført, og hvis vidtrækkende betydning understregedes ved 
konferencen i Beijing. Det er i den forbindelse vigtigt, at ligestillingsbestræbelserne ikke 
begrænses til særforanstaltninger for kvinder, men at alle generelle aktioner og politikker 
udtrykkeligt mobiliseres med henblik på fremme af ligestillingen, og at der i 
udformningen tages synligt hensyn til deres mulige virkninger på henholdsvis mænds og 
kvinders situation ("gender perspective"). Dette indebærer, at de pågældende aktioner og 
politikker systematisk vurderes i lyset af deres mulige virkninger på henholdsvis kvinders 
og mænds vilkår, og at der tages hensyn hertil ved udformningen og gennemførelsen af 
de pågældende aktioner og politikker; således kan udviklingspolitik, 
arbejdstilrettelæggelse, beslutninger på transportområdet, fastlæggelse af skoletider, osv., 
have forskellig indvirkning på kvinders og mænds situation, hvilket der må tages behørigt 
hensyn til med henblik på at fremme ligestillingen mellem kvinder og mænd. 
i-3-
Kvinders og mænds lige deltagelse er et nøgleelement i en varig udvikling og et symbol 
på et samfunds politiske modenhedsgrad: demokrati indebærer kvindefrigørelse, som på 
sin side udgør en garanti for demokratiet. At tage denne udfordring op kan og bør indgå 
som en vigtig bestanddel af det europæiske projekt i det 21. århundrede. Ved målbevidst 
at indarbejde hensyntagen til kvinders og mænds respektive prioriteter og behov i alle 
sine politikker og aktioner vil Fællesskabet i praksis vise sit engagement i at fremme 
demokratiet og sin opmærksomhed over for problemer, der er vigtige for borgerne i deres 
dagligdag. De europæiske samfund vil desuden hermed give et fremtidsorienteret svar på 
de demografiske og familiemæssige forandringer, der finder sted, og som på baggrund af 
befolkningens stigende gennemsnitsalder gør kvindernes deltagelse til et vigtigt aktiv for 
økonomien, et aktiv, som må udnyttes med henblik på optimal udvikling af de 
menneskelige ressourcer. 
2. Opnåede resultater 
Fællesskabet har lige siden sin oprettelse anerkendt princippet om lige løn for mænd og 
kvinder. Det har på dette grundlag udformet et sammenhængende sæt retsbestemmelser 
til sikring af ligebehandling hvad angår beskæftigelse, erhvervsuddannelse og i vid 
udstrækning social sikring. 
For at fremme ligestilling i praksis har Fællesskabet siden 1980'erne iværksat særlige 
handlingsprogrammer, som kun rådede over begrænsede budgetmidler, men som har haft 
en betydelig igangsættende virkning. Disse programmer har ydet støtte til positive 
særforanstaltninger og pilotprojekter, som har udvidet Fællesskabets aktionsfelt til at 
omfatte forenelighed af familieliv og arbejdsliv, kvinders deltagelse i 
beslutningstagningen, kvinders deltagelse i det økonomiske liv og på 
beskæftigelsesområdet. Fællesskabet har således i årenes løb fremmet oprettelsen af et 
omfattende netværk af ligestillingsaktører, som indgår i en europæisk dynamik, men som 
også er bærere af medlemsstaternes kulturelle forskelligartethed. Fællesskabet har 
endvidere ydet støtte til ligestillingsorganisationers arbejde. Hermed har det bidraget til 
at identificere eksempler på god praksis og til, på trods af divergerende opfattelser af, 
hvad det vil sige at forbedre kvindernes situation, at udarbejde retningslinjer for mulige 
fælles foranstaltninger til fremme af lige muligheder. 
Fællesskabet har ligeledes bidraget til at forbedre kvindernes vilkår og afhjælpe 
ulighederne mellem kvinder og mænd på grundlag af dialogen med tredjelande, navnlig 
gennem sin udviklingssamarbejds- og menneskerettighedspolitik1. Mainstreaming af 
hensyntagen til kønsaspektet har rent faktisk i flere år indgået i Fællesskabets 
udviklingssamarbejdspolitik. 
Mf. meddelelse fra Kommissionen om integrering af kønsaspektet i udviklingssamarbejdet 
(KOM(95) 423 endelig udg. af 18.09.95) og om de udenrigspolitiske aspekter af 
menneskerettighederne (KOM(95) 567 endelig udg. af 22.11.95). 
På grundlag af den eksisterende fællesskabsret og den kapital af erfaringer og legitimitet, 
som Fællesskabet har erhvervet gennem de programmer og net, som det har støttet, har 
det kunnet bidrage aktivt på den internationale scene til at forbedre kvindernes vilkår og 
fremme lige muligheder. Det har spillet en afgørende rolle for de fremskridt, der er 
opnået på FN-konferencerne i Wien, Cairo og København og på det seneste konferencen 
i Beijing. Den dynamiske mobilisering, der igangsattes ved sidstnævnte konference, og 
som udmøntedes i de i handlingsplatformen nedfældede forpligtelser, viser behovet for, 
at fællesskabsindsatsen videreføres. 
Kommissionen har desuden i adskillige år fremmet lige muligheder i sin egen 
personalepolitik. 
Fællesskabets indsats til fremme af ligestillingen mellem kvinder og mænd fremstår på 
én gang som betydningsfuld og beskeden. Betydningsfuld, i betragtning af det snævre 
retsgrundlag, der kun fastsætter specifikke beføjelser på ligelønsområdet (traktatens artikel 
119), og hvor det derfor i de fleste tilfælde er nødvendigt at opnå medlemsstaternes 
enstemmige tilslutning til forslag, som ikke i snæver forstand henhører under dette 
område. Betydningsfuld også på grund af de resultater, der er opnået på trods af de 
knappe midler, der afsættes specifikt til fremme af lige muligheder. Men en yderst 
beskeden indsats i forhold til udfordringens omfang og de hermed forbundne 
forventninger og i forhold til de midler, der længe ville have kunnet mobiliseres, hvis lige 
muligheder var blevet anerkendt som et prioriteret tværgående mål for 
fællesskabspolitikkerne. En lang række fællesskabsaktioner bidrager ganske vist, i hvert 
fald indirekte, til at forbedre kvinders stilling ved generelt at fremme monetær stabilitet, 
økonomisk vækst, udvikling på beskæftigelsesområdet, fri bevægelighed, osv. Men 
sådanne foranstaltningers positive virkninger på kvindernes situation er ofte lidet synlige 
og undertiden uvisse. 
De Europæiske Råd i Essen, Cannes og Madrid har understreget, at fremme af lige 
muligheder for kvinder og mænd tillige med bekæmpelse af arbejdsløsheden er en 
prioriteret opgave for Unionen og dens medlemsstater. Det er derfor nødvendigt med en 
målrettet videreførelse og styrkelse af den hidtidige indsats. Kommissionen agter at 
bidrage aktivt til de nødvendige bestræbelser og med henblik herpå at mobilisere alle 
fællesskabspolitikkerne. Den har forelagt et nyt handlingsprogram om lige muligheder 
(1996-2000)2, der tager sigte på lovgivningsmæssige fremskridt, udmøntning af 
mainstreaming-princippet og støtte til og stimulering af særforanstaltninger til fremme af 
lige muligheder. Kommissionen har forberedt dette program gennem en omfattende 
høringsproces, og denne proces vil blive videreført gennem arbejdet i Det Europæiske 
Rådgivende Udvalg for Lige Muligheder, hvis sammensætning og rolle er blevet tilpasset 
med henblik herpå3. Rådet har for nylig vedtaget afgørelsen om iværksættelse af dette 
2jf. KOM(95) 381 endelig udg. af 19.07.95. Fællesskabets fjerde handlingsprogram på 
mellemlang sigt om lige muligheder for mænd og kvinder (1996-2000). 
kommissionens forslag til afgørelse af 19. juli 1995, EFT L249 af 17.10.95 
program, men har imidlertid nedskåret budgetmidlerne hertil i forhold til Kommissionens 
forslag4. 
3. Mobilisering af alle fællesskabspolitikkerne 
Indsatsen til fremme af lige muligheder kræver en ambitiøs tilgang, der indebærer 
anerkendelse af den kvindelige og den mandlige identitet og vilje til at indføre en ligelig 
fordeling af ansvaret mellem kvinder og mænd. Den kræver også en aktiv medvirken fra 
såvel kvinders som mænds side og en opvurdering af deres respektive ansvar. Fremme 
af ligestillingen må ikke forveksles med rent statistiske resultater, for da det gælder om 
at fremme en varig udvikling af forældrerollerne, familiestrukturerne, institutionelle 
praksisformer, tilrettelæggelse af arbejdet og tiden, osv. vedrører lige muligheder ikke 
alene kvinderne, deres udfoldelsesmuligheder og autonomi, men også mændene og 
samfundet som sådant, for hvilket det kan være en drivkraft for fremskridt og en garanti 
for demokrati og pluralisme. Det gælder såvel i Europa og de øvrige industrilande som 
i udviklingslandene. 
For at fremme ligestillingen mellem kvinder og mænd er det således ikke tilstrækkeligt 
at iværksætte positive særforanstaltninger for kvinder, som f.eks. foranstaltninger til 
forbedring af kvinders adgang til almen uddannelse, erhvervsuddannelse og beskæftigelse. 
Det er også nødvendigt at iværksætte foranstaltninger, der tager sigte på at tilpasse 
samfundets indretning til kravet om en mere ligelig fordeling af rollerne mellem kvinder 
og mænd, f.eks. ved at tilrettelægge arbejdet således, at både kvinder og mænd har 
mulighed for at forene arbejdsliv og familieliv, eller ved at fremme mul ti aktivitet som led 
i lokaludviklingen for at give mere fleksible svar på beskæftigelsesområdet, også her til 
gavn for både kvinder og mænd, og ved at sikre fædrenes rettigheder i lige så høj grad 
som mødrenes, for at begge parter fuldt og helt kan varetage deres ansvar og pligter, og 
ligeledes at udforme de sociale sikringsregler således, at de integrerer en individualisering 
af rettigheder i den kollektive solidaritet, osv. 
Systematisk hensyntagen til forskellene i kvinders og mænds vilkår, situation og behov 
i alle fællesskabspolitikker og -aktioner, det er det mainstreaming-princip, som 
Kommissionen har indført. Det drejer sig således ikke alene om at forbedre kvindernes 
mulighed for at fa del i fællesskabsprogrammer og -midler, men om på samme tid at 
mobilisere Fællesskabets retsin strum enter, finansielle midler og analyse- og 
tilskyndelsesmuligheder for på alle områder at integrere bestræbelserne på at skabe lige 
vilkår for kvinder og mænd. Det er i dette perspektiv nødvendigt og vigtigt, at politikken 
til fremme af ligestilling mellem kvinder og mænd baseres på en grundig statistisk 
undersøgelse af kvinders og mænds levevilkår på forskellige områder og af de 
forandringer, der finder sted i samfundet. 
En sådan global og tværgående strategi kræver en mobiliseringsindsats. Derfor har 
Kommissionen under formandens ledelse nedsat en kommissærgruppe, hvis opgave består 
'Afgørelse af 21.12.95 
i at stimulere analyse og refleksion og tilse, at ligestillingsdimensionen indgår i alle 
fællesskabsaktioner. Forberedelsen og opfølgningen af dette arbejde påhviler en 
mellemtjenstlig gruppe, der med henblik herpå er i færd med at gennemgå de 
igangværende og planlagte initiativer med henblik på at identificere mulige 
synergieffekter og nødvendige samarbejdsinitiativer. 
Nærværende meddelelse er resultatet af ovennævnte analyse og refleksion. Den består af 
to dele: 
i første del præsenteres de opnåede resultater af og perspektiver for 
fællesskabsindsatsen på seks områder: beskæftigelse og arbejdsmarked, kvindelige 
virksomhedsledere og medhjælpende ægtefæller i SMV, almen uddannelse og 
erhvervsuddannelse, personlige rettigheder, eksterne relationer, information, og 
desuden præsenteres Kommissionens personalepolitik; 
i anden del præsenteres strukturfondenes rolle, idet strukturfondene er 
Fællesskabets vigtigste finansielle instrument, og deres intervention vedrører flere 
af de ovennævnte områder. 
Der er ikke tale om en udtømmende analyse af de aktioner, hvorigennem Fællesskabet 
kan bidrage til at fremme lige muligheder. Analysen tegner dog et helhedsbillede, som 
taler til fordel for en styrkelse af sammenhængen og komplementariteten mellem 
Fællesskabets forskellige interventioner, og som attesterer det mellemtjenstlige 
samarbejde, der er indledt på flere områder. 
II. OPNÅEDE RESULTATER AF OG PERSPEKTIVER FOR 
FÆLLESSKABSINDSATSEN PÅ OMRÅDET LIGE MULIGHEDER 
1. BESKÆFTIGELSE OG ARBEJDSMARKED 
Beskæftigelsen er et af nøgleområderne for lige muligheder, idet adgang til beskæftigelse 
er et af de afgørende aspekter i forbedringen af kvindernes stilling, og 
beskæftigelsesstrukturen i lighed med arbejds- og lønvilkår er signifikante indikatorer for 
de - endnu utilstrækkelige - fremskridt på området lige muligheder. 
Situationen er på dette punkt forbedret, i det mindste for de nye generationer af 
veluddannede kvinder, som har faet øget adgang til stillinger på højere og mellemniveau, 
navnlig i den offentlige sektor, inden for undervisning og sundhed. Denne udvikling har 
forstærket ulighederne blandt kvinderne indbyrdes. Under alle omstændigheder er det 
fremherskende træk på arbejdsmarkedet stadig ulighed og kønsopdeling; kvinderne er nu 
bedre repræsenteret inden for administration og servicefag, og desuden er der stor 
overvægt af kvinder i atypiske og usikre job og deltidsstillinger, og derfor er størstedelen 
af de stillinger, der er oprettet i de seneste år besat med kvinder. 
Kvindernes erhvervsfrekvens er steget, og gennemsnitligt to ud af fem job i Den 
Europæiske Union beklædes af kvinder. Kvindernes beskæftigelsessituation udviser dog 
store forskelle fra medlemsstat til medlemsstat, navnlig hvad angår erhvervsfrekvens, 
deltidsarbejde og arbejdsløshedsprocent. 
Fællesskabet har fungeret som drivkraft for fremme af ligestillingen på 
beskæftigelsesområdet, navnlig gennem de direktiver, der forankrer ligebehandling på 
arbejdsmarkedet i europæisk ret, og i vid udstrækning på området social sikring. 
De handlingsprogrammer om lige muligheder, der er iværksat siden 1982, har tilskyndet 
til undersøgelser, forsøg og debat vedrørende spørgsmålet om de mest hensigtsmæssige 
politikker til fremme af ligestillingen på beskæftigelsesområdet, især gennem positive 
særforanstaltninger, koordinering af familieliv og arbejdsliv, forbedring af kvinders 
mulighed for at etablere egen virksomhed og lokaludvikling; programmerne har således 
tilskyndet til gennemførelse af pilotaktioner og disses strukturering i tværnationale net. 
Strukturfondene, navnlig Den Europæiske Socialfond, har længe ydet en væsentlig 
økonomisk støtte til foranstaltninger til forbedring af kvinders uddannelses- og 
erhvervsmuligheder. Dette bidrag behandles under punkt III i nærværende meddelelse. 
Udover foranstaltningerne under strukturfondene er det Kommissionens hensigt at 
videreføre bestræbelserne i to retninger: 
fortsættelse af arbejdet med at etablere en retlig ramme for fremme af ligestilling, 
navnlig gennem direktiver og/eller overenskomster mellem arbejdsmarkedets parter 
om fleksibel arbejdstid, bevisbyrde og børnepasningsinitiativer, arbejde i hjemmet, 
lige løn og individualisering af rettigheder på det sociale beskyttelsesområde. Det 
skal i den forbindelse understreges, at en første overenskomst om forening af 
familieliv og arbejdsliv er indgået mellem arbejdsmarkedets parter inden for 
rammerne af protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken; 
rationalisering og øget integrering af støtteforanstaltningerne til undersøgelser og 
pilotprojekter rettet mod selvstændige kvindelige erhvervsdrivende, forenelighed 
mellem familieliv og arbejdsliv og nedbrydning af kønsbarriererne på 
arbejdsmarkedet. Det er et af målene i det nye handlingsprogram om lige 
muligheder, som nu er vedtaget. Generelt er sigtet med dette program, hvad angår 
beskæftigelsesområdet, at det skal fungere som et instrument for udveksling af 
erfaringer og stimulering af analyse og debat i partnerskab med medlemsstaterne 
og i tilknytning til de refleksioner og aktioner vedrørende beskæftigelsen, der er 
igangsat som opfølgning af De Europæiske Råd i Essen, Cannes og Madrid. 
Styrkelse af indsatsen til fremme af lige muligheder på arbejdsmarkedet er en af 
de retningslinjer, der vedtoges i Madrid, og her skal især fremhæves spørgsmålet 
om tilrettelæggelse af arbejdet, aktive beskæftigelsespolitikker, nye 
beskæftigelsesområder, osv. som er emnet for disse refleksioner og aktioner. 
2. KVINDELIGE VIRKSOMHEDSLEDERE OG MEDHJÆLPENDE 
ÆGTEFÆLLER 1 SMV 
Kvinder spiller en vigtig rolle i SMV's ledelse og administration. Dels som 
virksomhedsledere: af de 16 mio SMV, der findes i Unionen, (EUR 12) ledes 20-30% af 
kvinder; desuden er 25-35% af de nye virksomheder oprettet af kvinder Dels i deres 
egenskab af medhjælpende ægtefæller: i 60-80% af SMV varetager virksomhedslederens 
ægtefælle administrations- og ledelsesfunktioner, og han(hun) er med eller uden status den 
nærmeste medarbejder til virksomhedslederen, i realiteten en medbestyrer; og det er 
almindelig kendt, at jo mere den medhjælpende ægtefælle er involveret i virksomheden, 
jo større chancer har denne for at overleve. Desuden er de to ægtefællers aktiviteter 
komplementære i visse sektorer, f.eks. i fiskerisektoren; og i landbruget, hvor 10% af 
bedriftslederne er kvinder, er de medhjælpende hustruer involveret i udvikling af 
bondegårdsturisme og lokal servicevirksomhed. 
De kvindelige virksomhedsledere og medhjælpende ægtefæller støder på forskellige 
vanskeligheder og begrænsninger: 
utilstrækkelig uddannelse i virksomhedsledelse på tidspunktet for 
oprettelsen af virksomheden og i dennes første leveår; 
ringe anerkendelse i finansmiljøet, navnlig hvad angår adgang til kredit, 
og kronisk mangel på egenkapital; 
problemer med at forene familieliv og arbejdsliv; 
vanskeligheder med adgang til informationskilder; 
manglende eller utilstrækkelig anerkendelse af status som medhjælpende 
ægtefælle. 
Kommissionens erhvervspolitik henvender sig til alle sektorer og alle virksomhedsledere, 
mænd som kvinder, og tager især sigte på at fremme et gunstigt klima for oprettelse og 
udvikling af virksomheder, navnlig SMV, at forbedre finansieringsmulighederne og lette 
deres integration på det indre marked. 
Der er imidlertid også iværksat særlige aktioner til fordel for kvindelige 
virksomhedsledere og medhjælpende ægtefæller, ganske vist med begrænsede 
budgetmidler. Her kan nævnes initiativer på uddannelsesområdet, støtte til oprettelse af 
net (f.eks. støtte til oprettelse af en europæisk sammenslutning af medhjælpende 
ægtefæller), finansiering af aktioner forestået af kvindesammenslutninger inden for den 
kooperative sektor, osv. Endvidere yder Kommissionen finansiel og logistisk støtte til 
tilrettelæggelse af konferencer om emnet kvindelige virksomhedsledere og medhjælpende 
ægtefæller (Thessaloniki (marts 1994), Paris (juni 1995), Barcelona (november 1995)). 
Inden for rammerne af strukturinterventionerne, herunder fællesskabsinitiativerne 
(LEADER, LEI, NOW, ADAPT, SMV,) gennemføres der endvidere en række 
foranstaltninger, der kan komme kvindelige virksomhedsledere og medhjælpende 
ægtefæller til gode. 
Endelig skal opmærksomheden henledes på direktiv 86/613 om ligebehandling af 
mandlige og kvindelige selvstændige erhvervsdrivende, som imidlertid kun har haft en 
ringe indvirkning på grund af de beskedne forpligtelser, der fastsættes heri. 
Fremover er det hensigten at styrke foranstaltningerne til fordel for kvinder i SMV, 
navnlig gennem forbedring af fleksibiliteten i arbejdet og erhvervskvalifikationerne 
(herunder anvendelse af telekommunikation), forbedring af adgangen til kredit samt til 
information og rådgivning. 
Som opfølgning af konferencerne om kvindelige virksomhedsledere og medhjælpende 
ægtefæller er Kommissionen nu i gang med at fastsætte prioriterede aktioner, som skal 
indgå i det flerårige handlingsprogram for SMV (1997-2000). Desuden vil der blive 
iværksat en række initiativer med henblik på at indhente oplysninger om og udbrede 
kendskabet til kvindelige virksomhedslederes og medbestyreres situation (som vil blive 
gjort til genstand for et særskilt kapitel i årsberetningen fra Det Europæiske 
Observationscenter for SMV) samt til medhjælpende ægtefællers situation (kritisk 
gennemgang af uddannelsesforanstaltningerne). Det mellemtjenstlige samarbejde vil blive 
styrket med henblik på større hensyntagen til kvindelige virksomhedslederes og 
medhjælpende ægtefællers behov i uddannelsesprogrammerne (LEONARDO) og i 
strukturfondenes initiativer. SamarbejdetmedKommissionensinformationskontorersEuro-
Info Centre vil ligeledes blive styrket. Endelig vil Kommissionen efter høring af de 
involverede parter foreslå en revision af ovennævnte direktiv 86/613 for bedre at kunne 
imødegå de identificerede problemer. 
3. ALMEN UDDANNELSE OG ERHVERVSUDDANNELSE 
Almen uddannelse og erhvervsuddannelse er stærke emancipatoriske løftestænger, omend 
de ikke er tilstrækkelige til at sikre kvindernes integration på arbejdsmarkedet på lige fod 
med mændene. Højnelsen af kvindernes kvalifikationsniveau er desuden en berigelse af 
de menneskelige ressourcer, som bidrager til at forbedre konkurrenceevnen og fremmer 
økonomisk vækst, og det må i øvrigt betragtes som spild af menneskelige ressourcer, at 
der stadig på beskæftigelsesmarkedet og i forbindelse med tilrettelæggelsen af arbejdet 
lægges hindringer i vejen for anerkendelse af kvindernes kvalifikationer og bidrag til 
udviklingen. Uddannelse kan ved at forberede en mentalitetsændring udøve en afgørende 
indflydelse på de sociale og faglige relationer mellem kvinder og mænd og dermed 
bidrage til at ændre rollefordelingen og fremme muligheden for at forene familieliv og 
arbejdsliv for både kvinder og mænd. 
For så vidt angår almen og erhvervsmæssig uddannelse er kvindernes situation forbedret 
betydeligt, men der må fortsat udfoldes betydelige bestræbelser på at forbedre kvindernes 
kvalifikationer og fremme, ikke alene deres adgang til beskæftigelse, men også deres 
mulighed for at vende tilbage til arbejdsmarkedet efter en jobpause. Nedarvede sociale 
og kulturelle tænkemåder og stereotype mønstre medfører dels en utilstrækkelig 
differentiering af kvinders uddannelses- og erhvervsvalg og dels ringere adgang til 
ledende stillinger og dermed beslutningstagning. Kvinder fravælger således som oftest de 
videnskabelige og tekniske områder, de nye teknologier og virksomhedsledelse og 
10 
foretrækker (af tilbøjelighed, eller på grund af selvcensur eller utilstrækkelig information) 
de såkaldte kvindefag, der i nogle tilfælde giver bedre mulighed for at forene arbejdsliv 
og familieliv, men som samtidig kan blokere for visse karrierer, adgang til ledende 
stillinger, status som virksomhedsleder, osv. Uddannelse kan bidrage til at fremme lige 
muligheder ved at bevidstgøre de berørte aktører om valgmulighederne og som støtte for 
kvinder, der træffer et utraditionelt valg, for dem, der har brug for en ny chance eller for 
at omdanne et atypisk job til en fase i en integrationsproces, og mere generelt kan 
uddannelse bidrage til en holdnings- og mentalitetsændring med hensyn til fag og erhverv. 
En af de konkrete udfordringer består i at opvurdere kvindefagene, herunder 
lærererhvervet, i betragtning af det store ansvar, der er forbundet med dette hverv, for så 
vidt angår tilpasning til det fremtidige arbejdsmarked og til de store samfundsproblemer 
(f.eks. miljø). 
På erhvervsuddannelsesområdet består fællesskabsindsatsen for en stor del i massiv 
økonomisk støtte inden for rammerne af ESF-interventionerne, der bl.a. støtter 
foranstaltninger til forbedring af kvindernes situation. NOW-initiativet har på dette 
område markeret et vigtigt vendepunkt. 
På undervisningsområdet består fællesskabsindsatsen i at støtte udviklingen af 
tværnationale projekter, der dels tager sigte på sensibilisering og uddannelse af aktører 
i uddannelsesmiljøet (lærere, elever eller studerende, forældre, undervisningspersonale) 
og dels på udarbejdelse af egnet undervisningsmateriale på området lige muligheder, der 
kan bidrage til at skabe en mentalitetsændring hos eleverne, før de kommer ud på 
arbejdsmarkedet. 
Særprogrammer inden for højere uddannelse (ERASMUS, COMETT, LINGUA) og 
erhvervsmæssig grund- og efteruddannelse (EUROTECNET, PETRA og FORCE) har 
ligeledes bidraget til at fremme lige muligheder, og det samme gælder for uddannelses-
og mobilitetsprogrammet for forskere; som oftest har kvindernes deltagelse i disse 
programmer dog blot afspejlet deres deltagelse på arbejdsmarkedet generelt. 
Udformet med henblik på at konsolidere og rationalisere aktionerne på områderne 
udveksling og pilotprojekter integrerer programmerne SOCRATES (almen uddannelse), 
LEONARDO (erhvervsuddannelse) og UNGDOM FOR EUROPA fremme af lige 
muligheder, dels som et særskilt mål (LEONARDO) og dels som en prioriteret betingelse 
for at deltage i programmerne (SOCRATES, UNGDOM FOR EUROPA). LEONARDO-
programmet vier særlig opmærksomhed til kvinder, som vender tilbage til 
arbejdsmarkedet efter fravær og til arbejdsområder, hvor kvinder er underrepræsenteret. 
Det integrerer desuden aktiviteter, der tidligere afvikledes inden for rammerne af IRIS-
nettet af uddannelsesprogrammer for kvinder Endvidere tilskynder programmet de 
projektansvarlige til al medtænke lige muligheder som et essentielt element i alle 
erhvervsuddannelsesforanstaltninger. 
Udover disse programmer, ydes der støtte til forskellige uddannelses- og 
erhvervsuddannelsesforanstaltninger, i nogle tilfælde kun punktvis støtte under forskellige 
n 
budgetposter og/eller inden for rammen af foranstaltninger til fremme af 
forskningsaktiviteter, støtte til SMV, osv. 
Konceptet livslang uddannelse udgør grundfilosofien i de nye programmer og mere 
generelt i fællesskabsindsatsen på almenuddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet. 
Denne filosofi indebærer øget synergi og komplementaritet mellem programmerne 
(SOCRATES og LEONARDO) og mellem disse programmer og andre 
fællesskabsaktioner, der indeholder en uddannelseskomponent (strukturfonde, mainstream 
og initiativerne ADAPT, EMPLOI og navnlig NOW; forskning). Overvågning og 
evaluering af programmerne og udarbejdelse af en hvidbog om almen uddannelse og 
erhvervsuddannelse vil være et betydeligt bidrag til den helhedsstrategi, som 
Kommissionen foreslår i det fjerde handlingsprogram om lige muligheder. 
4. PERSONLIGE RETTIGHEDER 
Anerkendelsen af princippet om at kvinders og pigers menneskerettigheder er en 
umistelig, integreret og udelelig bestanddel af de generelle menneskerettigheder blev 
bekræftet på konferencen i Beijing. 
Fællesskabet har på sin side bidraget til væsentlige fremskridt hvad angår anerkendelse 
af kvinders rettigheder, og den europæiske ligestillingsmodel udgør et enestående sæt af 
kundskaber, love, institutioner og praksisformer, der har givet kvinderne formelle 
rettigheder og forbedret deres retsstilling i Den Europæiske Union. Det er vigtigt at 
formidle information om disse rettigheder. Desuden kan man forestille sig forbedringer 
på følgende specifikke områder: 
Bekæmpelse af vold mod kvinder 
Hvad angår bekæmpelse af vold mod kvinder i og uden for Unionen kan 
hensyntagen til kønsaspektet i fællesskabsprogrammerne forbedre og understøtte 
aktioner som: 
organisering og finansiering af kampagner til bevidstgørelse af 
offentligheden om problemet med vold mod kvinder; 
medicinsk, psykologisk og anden form for bistand til voldsramte kvinder; 
udvikling og iværksættelse af uddannelsesprogrammer om denne 
problematik for ansatte i retsvæsenet, sundheds-, social­
undervisningssektoren og politiet. 
Kvindelige flygtninge 
Som opfølgning af Rådets (retlige og indre anliggender) resolution af 20. juni 
1995 om mindstegarantier i forbindelse med behandling af asylsager i Unionen 
undersøger Kommissionen nu muligheden for at indføre et sæt bestemmelser, der 
tager højde for de særlige problemer, som kvindelige flygtninge støder på. 
\% 
Hvad angår kvindelige flygtninge uden for Unionen bør der træffes 
foranstaltninger til at beskytte deres sikkerhed og integritet bedst muligt. De bør 
desuden inddrages i udformningen, gennemførelsen og opfølgningen af projekter 
og bistandsprogrammer rettet mod dem selv, for dermed bedst muligt at opfylde 
deres særlige behov. 
Bekæmpelse af menneskehandel 
For så vidt angår bekæmpelse af menneskehandel bør integreringen af 
kønsaspektet resultere i: 
udarbejdelse af lovbestemmelser, der tager sigte på at forhindre sexturisme og 
menneskehandel, navnlig handel med kvinder gennem prostitutionsnet, 
indførelse af hensigtsmæssige foranstaltninger med henblik på udvikling af 
programmer til rehabilitering af ofre for denne menneskehandel (retshjælp, 
omsorg, samarbejde med NGO, uddannelse med henblik på reintegrering). 
Kommissionen har taget initiativ til at organisere et seminar og en konference om, hvilke 
foranstaltninger der kan træffes på unionsplan for at bidrage til etablering af en global 
strategi, der beskytter ofrene for menneskehandel (midlertidig eller permanent 
opholdstilladelse, social og retlig bistand, osv.) og styrker foranstaltningerne mod 
menneskehandlerne. Også hermed beslægtede spørgsmål kan eventuelt behandles, såsom 
retsstillingen for visse kategorier af kvinder, der er særligt sårbare i forbindelse med 
mishandling og misbrug af seksuel eller anden karakter, f.eks. indvandrerkvinder, hvis 
arbejdstilladelse ikke tillader dem at skifte arbejdsgiver (hvilket gælder for midlertidigt 
ansatte husassi stenter). 
Andre beslægtede emner 
Udviklingen i tænkemåde og levevis har resulteret i en diversificering af 
familiestrukturerne og har øget risikoen for konflikter med hensyn til 
forældremyndighed. De vanskelige situationer, der kan opstå i denne forbindelse, 
bliver ofte endnu mere dramatiske og traumatiserende, fordi der for dette 
retsområde ikke findes en retsordning, som dækker spørgsmål om kompetence, 
anerkendelse og fuldbyrdelse af domme på familierettens område. Det foreslås 
derfor, at Bruxelles-konventionens anvendelsesområde udvides til at omfatte 
familieretlige anliggender, eller at der udarbejdes en ny konvention. 
Man kunne også behandle en række problemer, der mere specifikt berører 
statsborgere fra tredjelande, navnlig indvandrerkvinder, der opholder sig i 
Fællesskabet: det drejer sig f.eks. om fri bevægelighed i forbindelse med 
kortvarige ophold for tredjelandsstatsborgere, der lovligt opholder sig i en anden 
medlemsstat, et emne, om hvilket Kommissionen netop har forelagt Rådet et 
forslag til direktiv (KOM(95)346 endelig udg. af 12.07.95). Pårørende til en 
unionsborger, der er tredjelandsstatsborgere - normalt drejer det sig om kone og 
II 
børn - får inden for rammerne af familiesammenføring en afledt opholdstilladelse, 
hvilket betyder, at deres opholdsret ophører i tilfælde af skilsmisse eller 
forstødelse. Derfor forekommer muligheden for efter en rimelig opholdsperiode 
i det pågældende land at få en personlig opholdstilladelse at være et nødvendigt 
element i beskyttelsen af retssikkerheden, der kan gøre det muligt for en 
familiesammenført person om nødvendigt at leve et uafhængigt liv. 
5. EKSTERNE RELATIONER 
Kommissionen har aktivt bidraget til arbejdet på verdenskonferencen om miljø (Rio, 
1992), menneskerettigheder (Wien, 1993), befolkningsproblemer (Cairo, 1994), social 
udvikling (København, 1995), kvinder (Beijing, 1995), hvis konklusioner alle vedrører 
forbedring af kvindernes situation på forskellige områder og styrkelse af deres 
aktionsmidler og autonomi. 
Kvindekonferencen i Beijing viste bredden af den indsats, der er nødvendig for at fremme 
lige muligheder. Den understregede, at der er meget stor forskel på kvindernes vilkår i 
de forskellige lande, og navnlig at der i en stor del af verden stadig er store hindringer 
for kvindernes fulde økonomiske, politiske og sociale emancipation på områder som 
menneskerettigheder, uddannelse og sundhed, beslutningstagning og adgang til 
økonomiske ressourcer. Den bekræftede desuden de opnåede resultater i Rio, Cairo og 
København vedrørende kvindernes uundværlige bidrag til en varig udvikling i samfundet, 
såvel på det økonomiske som det sociale område. 
Der er, navnlig i udviklingslandene, store forskelle mellem mænd og kvinder med hensyn 
til roller, ansvar, pligter, fordele og prioriterede mål, såvel på det økonomiske som det 
sociale plan. Udviklingspolitikker og -programmer, som undlader at tage hensyn til disse 
"konsspecifikke spørgsmål", kan risikere ikke at være til gavn for kvinderne og endog at 
stille dem endnu dårligere. Hvis der skal kunne gøres reelle fremskridt med hensyn til 
forbedring af kvindernes situation, må der systematisk tages hensyn til kønsaspektet, der 
er et nøgleelement for at opnå en varig udvikling af samfundet som helhed. Det er den 
tankegang, der ligger bag princippet om "gender mainstrearning", som i flere år har været 
en integrerende bestanddel af Fællesskabets udviklingssmarbejdspolitik og af dets 
konventioner og samarbejdsaftaler med AVS-landene, landene i Latinamerika og 
Middelhavsområdet. Denne erfaring har gjort det muligt for Fællesskabet at udarbejde en 
række specifikke instrumenter og interne foranstaltninger. 
I overensstemmelse med denne politik skal Fællesskabet sikre, at dets projekter og 
programmer inden for udviklingssamarbejdet lige fra udformningsfasen tager hensyn til 
kvinders og mænds specifikke behov og prioriteringer, og at de to køn sikres lige 
deltagelse i programmerne 
Fællesskabet støtter desuden omfattende positive særforanstaltningsprogrammer med 
henblik på afskaffelse af de største uligheder mellem kvinder og mænd i 
udviklingslandene, navnlig på sundheds- og uddannelsesområdet. 
Desuden er det muligt via særprogrammer som Demokrati- og LIEN-programmerne under 
Phare og Tacis at støtte NGO-initiativer, der mere direkte vedrører kvinder. 
I fremtiden er det hensigten at udbygge mainstreaming-politikken vedrørende inddragelse 
af kønsaspektet i alle udviklingssamarbejdsaktioner med AVS-landene og landene i 
Latinamerika og Middelhavsområdet under anvendelse af strategier, der er udarbejdet i 
den nylige meddelelse om integrering af kønsaspektet i udviklingssamarbejdet. 
6. INFORMATION/SENSIBILISERING 
Udmøntningen af princippet om lige muligheder forudsætter iværksættelse af en 
kommunikationsstrategi, der omfatter sensibiliseringsaktioner rettet mod den brede 
offentlighed og oplysning om specifikke programmer rettet mod målgrupperne for de 
pågældende programmer (f.eks. medhjælpende ægtefæller, kvindelige landbrugere, 
kvindelige virksomhedsledere, osv). 
Sensibiliseringsaktionerne bør bidrage til at sætte spørgsmålstegn ved fordomme og 
stereotype opfattelser. De skal henvende sig til såvel kvinder som mænd, og eventuelt bør 
der lægges særlig vægt på oplysnings- og sensibiliseringsaktioner for unge som et 
supplement til uddannelsesforanstaltninger. Aktionerne skal nødvendigvis tilpasses den 
enkelte stats kulturelle forhold. 
Hidtil har Kommissionens kommunikationspolitikker på området lige muligheder 
hovedsagelig været rettet mod særlige målgrupper. Det er f.eks. tilfældet med en del af 
de publikationer, kollokvier og net, der støttes af GD V (kvinder i beslutningsprocessen, 
kvinder og medier), den workshop, som GD XII har afholdt om kvinder inden for 
videnskabelig og teknisk forskning, GD XXIII's aktioner til fordel for kvindelige 
virksomhedsledere og medhjælpende ægtefæller, osv. Undertiden er målgruppen blevet 
udvidet til samtlige kvinder (nyhedsbrevet Europas Kvinder under GD X) eller til 
samtlige involverede aktører (f.eks. aktionerne under GD XXII vedrørende bevidstgørelse 
om lige muligheder på undervisnings- og uddannelsesområdet). 
Af denne oversigt over aktioner fremgår det, at der indgår et stigende antal initiativer til 
fremme af lige muligheder i Kommissionens aktiviteter, men det fremgår også, at det er 
nødvendigt med en bedre samordning mellem de berørte tjenestegrene med henblik på 
iværksætte en sammenhængende, systematisk og synlig kommunikationspolitik, der er 
tilpasset forskellige målgrupper. 
Det er således nødvendigt sammen med de berørte aktører at udarbejde en 
kommunikationsplan vedrørende lige muligheder og med henblik herpå at udarbejde en 
udtømmende oversigt over samtlige de kommunikationsoperationer, der gennemføres af 
de forskellige tjenestegrene. 
Denne kommunikationsplan skal omfatte både en global informationsstrategi om lige 
muligheder og sektororienterede tiltag (beskæftigelse, undervisning/uddannelse, 
IS 
strukturfonde, samarbejde/udvikling, osv.) udmøntet i et informationsprogram om lige 
muligheder. 
Dimensionen "ligestilling mellem kvinder og mænd" bør integreres i alle de 
kommunikationsinstrumenter, der anvendes som støtte til Kommissionens 
informationspolitik (definition af målgrupper, valg af temaer og publikationsform, 
herunder illustrationer, anvendelse af opinionsundersøgelser, osv). 
Informationernes kvalitet må styrkes. Der skal tages hensyn til kulturernes og 
målgruppernes forskelligartethed. Kommunikationen om ligestilling bør omfatte andre 
emner end beskæftigelse og det sociale område og udvides til alle livets områder og til 
de områder, hvor kvinder har en særlig interesse: de nye informationsteknologier, 
bioteknologier, forbruger- og miljøbeskyttelse, bl.a. Hvad angår sidstnævnte område har 
kvinder, i betragtning af deres sensibilitet over for spørgsmål om forbedring af 
livskvaliteten, ændring i forbrugsmønstre, osv., allerede mulighed for at give deres 
mening til kende, og de modtager gennem organisationer og NGO, hvor de er stærkt 
repræsenterede, støtte fra GD XI. 
Lige muligheder er et af de temaer, der vil blive udviklet inden for rammen af initiativet 
"Citizens First". Dette initiativ udgør en af de tre prioriterede aktioner på 
informationsområdet, som Kommissionen har fastsat for de kommende to år. 
Sideløbende med Kvindedagen den 8. marts bør der afholdes et arrangement for den 
brede offentlighed, der bevidstgør om lige muligheder, ligesom der bør afholdes en 
"Europæisk kvindedag" om et aktuelt emne. Desuden bør udsendelser og udtalelser til 
medierne om temaer i tilknytning til fællesskabspolitikker, -programmer og -aktiviteter 
systematisk tage hensyn til nødvendigheden af at henvende sig til både kvinder og mænd 
under behørigt hensyn til deres særegenheder. 
Det interinstitutionelle samarbejde om lige muligheder kan fremmes ved at styrke 
samarbejdet mellem de af Kommissionens tjenestegrene, der beskæftiger sig med 
information, og Europa-Parlamentet. Dette samarbejde kan eventuelt også udvides til at 
omfatte de øvrige fællesskabsinstitutioner. 
7. KOMMISSIONENS PERSONALEPOLITIK 
Kommissionen har i mange år ført en politik til fremme af lige muligheder over for sit 
eget personale. 
Et privilegeret instrument til at fremme denne politik er de positive 
særforanstaltningsprogrammer, hvoraf det andet gælder for perioden 1992-1996. Dette 
program sigter dels mod at fremme kvindernes ligelige deltagelse i erhverv og stillinger, 
hvor de er underrepræsenteret, og dels mod at fremme deres karrieremuligheder gennem 
sikring af lige muligheder for så vidt hvad angår karriereforløb og uddannelse 
Programmet om positive foranstaltninger har desuden til formål at sikre 
ledsageforanstaltninger og forbedringer af den sociale infrastruktur, der gør det muligt for 
både kvinder og mænd at forene arbejds- og familieforpligtelser. 
Fremme af lige muligheder er derfor officielt integreret på alle områder af 
personaleforvaltningen: ansættelse, karriereforløb, planlægning og allokering af ressourcer, 
socialpolitik, de ansattes rettigheder og pligter. Desuden er der under Direktoratet for 
Personale og Administration en særlig enhed "Lige muligheder for mænd og kvinder", 
som har til opgave at samordne de planer til fremme af lige muligheder, der iværksættes 
i de enkelte generaldirektorater inden for rammerne af de positive særforanstaltninger, 
samt at bevidstgøre det samlede personale om lige muligheder. 
I betragtning af at lige muligheder er anerkendt som et horisontalt prioriteret mål for 
fællesskabspolitikkerne, må institutionen sørge for, at kvinder i stigende grad deltager i 
alle faser af udformning, forhandling og beslutning om politikker under de forskellige 
generaldirektorater Kommissionen harderfor i sin ansættelsespolitik betonet vigtigheden 
af at ansætte kvindelige medarbejdere såvel på de første løntrin som med henblik på at 
få flere kvinder ind i ledende stillinger. Hvad angår første løntrin i kategori A, har der 
været næsten lige så mange kvindelige som mandlige deltagere i de årlige 
udvælgelsesprøver til stillingen som assisterende fuldmægtig (A8), og da kvindernes 
beståelsesprocent også er forbedret i de seneste år, er andelen af kvinder i denne kategori 
nu steget til 27%. 
I ovennævnte perspektiv og inden for rammerne af de positive foranstaltninger har 
Kommissionen fastlagt retningslinjer for ansættelse og udnævnelse af kvinder i 1995 i 
forbindelse med de tre nye medlemsstaters tiltrædelse. På grundlag af en sådan strategi, 
der gentages hvert år, vil det være muligt at opnå en ligelig repræsentation i løbet af de 
kommende år. 
III. STRUKTURINTERVENTIONER OG LIGE MULIGHEDER 
Strukturpolitikkerne er den vigtigste løftestang i fællesskabsindsatsen til udligning af de 
regionale skævheder og forbedring af beskæftigelses- og indslusningsudsigterne. På 
beskæftigelsesområdet er der en forskel i størrelsesordenen 1:105 mellem økonomisk 
integrerede regioner og vanskeligt stillede regioner: dvs. regioner med 
udviklingsefterslæb, regioner med industriel omstilling og ugunstigt stillede byområder, 
landdistrikter, osv. Også udviklingen på mellemlang sigt i fordelingen af mennesker og 
økonomiske aktiviteter inden for fællesskabsområdet er foruroligende. Tendensen til 
stigende metropolisering og overbefolkning i visse områder - medens regioner i såvel det 
indre af landet som afsidesliggende regioner affolkes - nødvendiggør korrigerende 
foranstaltninger. I sådanne svagt stillede miljøer er kvinderne endnu dårligere stillet. 
^Arbejdsløshedsprocenten i de forskellige regioner varierer fra 3,4% til 34,7%. 
17 
Styrkelsen af strukturfondenes bidrag til fremme af lige muligheder har derfor stor 
politisk betydning (det gælder Den Europæiske Regionaludviklingsfond, Den Europæiske 
Socialfond og Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget). Integreringen 
af lige muligheder i strukturpolitikkerne imødekommer først og fremmest nødvendigheden 
af at mindske de eksisterende uligheder mellem kvinder og mænd med hensyn til 
erhvervsfrekvens, uddannelsesniveau, adgang til arbejdsmarkedet og deltagelse i 
beslutningstagningen. Men det er også et led i bestræbelserne på at fremme en varig 
udvikling ved at kombinere skabelse af arbejdspladser og økonomisk velstand med 
livskvalitet og bevarelse af den kulturelle og naturlige arv. 
Krav om hensyntagen til princippet om lige muligheder indførtes i 1993 i 
strukturfondsforordningerne. Rådet vedtog den 22. juni 1994 en resolution om fremme 
af ligestillingen ved hjælp af strukturfondene. Dog er strukturinterventionernes bidrag 
hertil stadig beskedne, og det er vigtigt at fortsætte og udbygge bestræbelserne på at 
mobilisere arbejdsmarkedets parter og de nationale og/eller regionale myndigheder, der 
er ansvarlige for udarbejdelse og iværksættelse af programmerne. 
1. PROGRAMMERINGSPERIODEN 1989-1993 
1 programmeringsperioden 1989-1993 var ESF det instrument, der mest direkte deltog i 
foranstaltninger til fremme af lige muligheder. Navnlig aktionerne inden for rammerne 
af de generelle uddannelsesforanstaltninger og støtte til erhvervsmæssig integrering af 
unge og langtidsledige har bidraget til at forbedre kvindernes beskæftigelsesmæssige 
situation. Det skal bemærkes, at 5% af bevillingerne under ESF til mål nr. 3 og 4 
(svarende til 380 mio ECU) anvendtes til interventioner til fordel for kvinder. De øvrige 
fonde (EFRU, EUGFL) har bidraget mere indirekte og spredt til fremme af ligestillingen, 
dels gennem den generelle udviklingsstøtte og efter omstændighederne gennem 
finansiering af uddannelsesinfrastrukturer og sociale ledsageforanstaltninger. 
På baggrund af konstateringen af den stadig eksisterende kønsopdeling på 
arbejdsmarkedet og tendensen til social marginalisering, der hovedsagelig rammer 
kvinder, lancerede Kommissionen i 1991 et særligt initiativ, NOW (nye muligheder for 
kvinder) med en bevilling på 156 mio ECU. Dette instrument har bidraget til at forbedre 
kvinders erhvervsuddannelsesmuligheder og gennem direkte støtte at forbedre kvinders 
mulighed for at starte egen virksomhed. Blandt de mange projekter, der har fået støtte 
under NOW (1991 - 1994), vedrørte omkring 300 oprettelse af små virksomheder og 
kooperativer Nogle af projekterne er bevidstgørelsesforanstaltninger, der bringer kvinder 
i kontakt med hinanden og gør dem mere modtagelige for et uddannelsestilbud. Som 
eksempel kan nævnes etableringen i et meget ugunstigt stillet kvarter i Porto af et 
modtagelses-, uddannelses- og social i seringscenter, der af EFRU fik støtte til moderne 
husholdningsudstyr, som mangler i kvarteret, og således imødekom et behov i 
lokalområdet og samtidig fungerede som et støtteredskab for de praktiske 
uddannelsestiltag, der på sin side finansieredes under ESF. 
NOW-initiativets vigtigste bidrag har bestået i at nedbryde skrankerne mellem 
interventionerne og mobilisere en bred vifte af operatører. På baggrund af dette initiativs 
1§ 
nyskabende aktioner og dets tværnationale karakter som følge af oprettelsen af net til 
udveksling af erfaringer, fik de projektansvarlige rådighed over nye programmer, metoder 
og infrastrukturer, der kan anvendes i stor målestok. Eftersom NOW-initiativet har banet 
nye veje for større hensyntagen til kvinder i alle strukturfondene, er det blevet genopført 
på budgettet med en øget bevilling (360 mio ECU for perioden 1994-1999). 
Flere eksempler på god praksis har ligeledes kunnet lokaliseres inden for rammerne af 
fællesskabsinitiativer som LEADER og INTERREG samt pilotprojekter finansieret som 
led i aktioner af nyskabende karakter, som finansieres af fondene. De er konkrete 
eksempler på sammenknytning af fremme af ligestillingsprincippet og en global 
udviklingsstrategi. 
Fællesskabsinitiativet LEADER I (1989-1993) har tilskyndet til økonomisk 
diversificering i landdistrikter gennem støtte til aktiviteter af nyskabende karakter, som 
forestås af kvinder: 
- I Grækenland gennemførtes en aktion, der tog sigte på modernisering af 
produktionsstrukturen gennem organisering af og støtte til hjemmeindustri. En 
kvindesammenslutning varetog driften af forskellige udstillingslokaler og ledede et 
center for hjemmeindustri og kunsthåndværk. Inden for rammerne af dette projekt, der 
iværksattes i 1990, ydedes støtte til uddannelse af lokalområdets kvinder i fremstilling 
af lokale kvalitetsprodukter og kunsthåndværk. 
- I Det Forenede Kongerige har målgrupperne (20 unge arbejdsløse, 10 afskedigede 
virksomhedsledere og en halv snes kvinder, der ønskede at starte en hjemmeindustri) 
fået støtte til opstarten i form af finansiering af gennemførlighedsundersøgelser, 
udgifter til marketing og sales promotion, omskolingskurser, mm. 
Inden for rammerne af programmet for grænseoverskridende samarbejde 
(fællesskabsinitiativet INTERREG I) mellem Frankrig og Spanien fik 30 kvinder, hvis 
gennemsnitsalder var 38 år, og som boede i en region med meget høj arbejdsløshed 
som følge af tekstilindustriens tilbagegang, støtte til deres erhvervsprojekter 
(selvstændig beskæftigelse eller jobsøgning) gennem arbejdspraktik, praktikophold i 
nabolandet og oprettelse af partnerskab vedrørende komplementære projekter. 
Via pilotprojekterne under EFRU (artikel 10) er der ligeledes ydet støtte til aktioner, 
der sigter mod at forbedre den sociale infrastruktur med henblik på at fremme kvinders 
erhvervsmæssige og sociale reintegrering. Det har især drejet sig om forbedring af 
leveforholdene. 
I Det Forenede Kongerige er der således inden for rammerne af en aktion til 
dynamisering af kriseramte byområder ydet finansiel støtte til etablering af et 
multifunktionelt center, der leverede de vigtigste infrastrukturer til 
udviklingsprogrammet. Dette center rummer en familieafdeling, der er udstyret med et 
komplet sæt serviceydelser, herunder en original vuggestueordning, der gør det muligt 
for mange unge mødre at vende tilbage til arbejdsmarkedet. 
2. PROGRAMMERINGSPERIODEN 1994-1999 
I den igangværende programmeringsperiode (1994-1999) er fremme af lige muligheder 
et tværgående prioriteret mål i alle de aktioner, som strukturfondene finansierer, og der 
lægges vægt på at øge synergieffekterne. 
Målet om at fremme lige muligheder figurerer i alle ESF's programmeringsdokumenter, 
navnlig for mål nr. 3, som en horisontal prioritet i alle de generelle støtteberettigede 
foranstaltninger. I flere medlemsstater indeholder programmeringsdokumenterne desuden 
et særligt afsnit om foranstaltninger til fremme af lige muligheder (inden for rammerne 
af mål nr. 3 eller komponenten menneskelige ressourcer under mål nr. 1), som 
komplement til den horisontale strategi. 
Indførelsen af begrebet indslusningsforløb, der er et resultat af erfaringerne med NOW 
og af fleksibiliseringen af kriterierne for udvælgelse af støtteberettigede programmer, har 
gjort det muligt at udforme "pakker" af individualiserede foranstaltninger til fremme af 
integrering eller genintegrering på arbejdsmarkedet. EFRU kan således på undervisnings-
og uddannelsesområdet for den del af interventionerne, der vedrører faciliteter og 
infrastrukturer, og Socialfonden, hvad angår driftsomkostninger, gennemføre samordnede 
og komplementære interventioner. 
Kombinerede interventioner under ESF, EFRU og EUGFL bidrager også til 
gennemførelsen af aktioner og etableringen af infrastrukturer, som forbedrer kvindernes 
mulighed for at forene arbejdsliv og familieliv (vuggestuer, børnehaver, fritidsaktiviteter, 
tilpasning af transporten i tyndt befolkede områder, osv). Aktioner til støtte for etablering 
af infrastrukturer i beskæftigelsesområder og oprettelse eller bevarelse af arbejdspladser 
kan være til gavn for selvstændige kvindelige erhvervsdrivende og medhjælpende 
ægtefæller såvel som for de ansatte i de støttede virksomheder. Generelt berører 
interventionerne vedrørende tilpasning af produktionen, lokaludvikling og forbedring af 
leveforholdene ikke alene kvinderne, men kan også have en mere direkte indvirkning på 
ligestillingen på grund af de afledte virkninger på lokalsamfundet. 
Fællesskabsinitiativerne (ADAPT, URBAN I, LEADER II, INTERREG II) afspejler 
ligeledes den politiske vilje til at fremme lige muligheder. 
%\ 
Under URBAN-initiativet er der i en fransk by i forlængelse af overvejelser over 
problemer med pasning af småbørn oprettet et center, der ikke alene er beregnet til at 
modtage børn, men først og fremmest til at bistå forældrene med at varetage deres 
opdragerrolle i et nedslidt miljø. I fremtiden vil de europæiske finansieringer gøre det 
muligt for lavindkomstfamilier med kun én forældrepart at få adgang til 
arbejdsmarkedet, idet det er planen at etablere pasningsordninger, der er tilpasset 
uddannelsesudbuddet (pasning ud over normal arbejdstid, flere muligheder for 
hjemmedagpleje). 
Som på andre områder kommer fællesskabsmerværdien til udtryk i form af etablering af 
kontakt mellem de forskellige projektaktører. De net, der er oprettet under initiativer som 
NOW og LEADER6, er et velegnet middel til at fremme udbredelse af kendskabet til 
eksempler på god praksis og overførsel af erfaringer og metoder. 
Gennem støtten til de forskellige aktioner og styrkelsen af fællesskabsinitiativerne 
bidrager fondene til at fremme identificeringen af og udbredelsen af kendskabet til god 
praksis og til fremme af den samarbejds- og integrationsdynamik, der slås til lyd for i det 
fjerde handlingsprogram om lige muligheder (1996-2000). 
^ PERSPEKTIVER 
Som led > styrkelsen af ligestillingsdimensionen er det hensigten at udnytte den 
eksisterende programmering bedst muligt, hvilket i særdeleshed forudsætter sensibilisering 
af overvågningsudvalgene tillige med gennemførelse af evalueringsforanstaltninger. 
Der må fastsættes indikatorer og redskaber til måling af ligestillingsprincippets vægt i 
programmeringen. Der må således fastsættes basisindikatorer for bestemte typer 
foranstaltninger med positive konnotationer på området lige muligheder med henblik på 
i en efterfølgende fase at fastsætte relevante kriterier for udvælgelse af projekter til brug 
for overvågningsudvalgene. I den forbindelse vil en horisontal evaluering kunne belyse, 
hvorledes dimensionen lige muligheder i praksis udmøntes af strukturfondene. 
Også udarbejdelse af statistiske basisoplysninger på regionalt plan (dækningsgrad med 
hensyn til sociale infrastrukturer, antal langtidsledige pr køn, kvindernes 
erhvervsfrekvens, procentdel kvinder pr. arbejdsmarkedskategori, osv.) er en nødvendig 
forudsætning for at måle udviklingen. 
6LEADER II (94/C 180/12): "Det eksisterende nets aktiviteter vil ligeledes blive udvidet, 
bl.a. gennem oprettelse af et metodologisk instrument, Den Europæiske Observationspost 
for Innovation og Udvikling af Landdistrikter, hvis opgave består i at identificere, 
karakterisere, validere og fremme overførslen af innovationer, der iværksættes i 
landdistrikter". 
Kommissionen vil på mellemtjenstligt niveau udarbejde retningslinjer ("guidelines") til 
brug for overvågningsudvalgene. 
For at opnå øget synergi i den nuværende programmering er det nødvendigt med bedre 
samordning af fondenes interventioner hvad angår iværksættelse, finansiering og 
udnyttelse af resultaterne af pilotprojekter, der direkte tager sigte på at fremme lige 
muligheder (artikel 10 i EFRU, artikel 6 i ESF, artikel 8 i EUGFL, Udviklingssektionen). 
Særlig opmærksomhed vil i den forbindelse blive viet til ledsageforanstaltninger for 
kvinder, der ønsker at starte egen virksomhed, i tråd med de 
bevidstgørelsesforanstaltninger, der er gennemført i europæiske virksomheds- og 
innovationscentres regi og inden for rammerne af Euroleader-programmet 
Den større fleksibilitet i programmeringen frembyder muligheder for at omorientere de 
allerede vedtagne flerårige programmer (1994-1999 for mål nr. 1 og mål nr. 5b, 1995 -
1999 for mål nr. 6, 1994 - 1996 for mål nr. 2). Denne fleksibilitet bør udnyttes til både 
at styrke de aktioner, hvis effektivitet på forhånd er anerkendt, og til at udforske nye veje 
I forbindelse med allokeringen af bevillinger under reserven til fællesskabsinitiativer traf 
Kommissionen den 4. oktober 1995 en principbeslutning om at lægge særlig vægt på 
dimensionen lige muligheder inden for rammerne af URBAN II og at styrke NOW-
initiativet med 100 mio ECU. 
Generelt kan strukturfondene give et effektivt bidrag til bekæmpelse af arbejdsløsheden 
og til fremme af lige muligheder, som begge er prioriterede mål for Unionen og dens 
medlemsstater. I dette perspektiv og i overensstemmelse med de af Det Europæiske Råd 
vedtagne retningslinjer kan fondene bl.a. bidrage til at fremme jobskabelsen og til en 
bedre udnyttelse af de menneskelige ressourcer. 
For at lette nogle af de byrder, der hovedsagelig hviler på kvinderne, er der mulighed for 
gennem strukturfondene at prioritere udviklingen af infrastrukturer og plejeordninger for 
afhængige familiemedlemmer samt støtte til investeringer i virksomheder, der gennem en 
ny form for arbejdstilrettelæggelse fremmer jobskabelsen og muligheden for at forene 
arbejdsliv og familieliv. 
Fondene skal ligeledes bidrage til økonomisk og social integrering af befolkningsgrupper 
i byer og landdistrikter, der er truet af social udstødelse. For at bekæmpe den stigende 
tendens til marginalisering af dårligt stillede kvinder og/eller kvinder i følsomme områder 
er det nødvendigt, at indsatsen centreres om gendannelse af sociale bånd, f.eks. gennem 
oprettelse af centre, der giver mulighed for socialt samvær (lokaler, der kan bruges til 
flere formål, såsom sport, optræden, fjernundervisning, mm.) og gennem finansiering af 
undervisningsfaciliteter og støttetjenester til aktivitetsskabelse. 
Disse retningslinjer er i tråd med retningslinjerne vedrørende fremme af nye 
beskæftigelsesområder og tilpasning af arbejdstilrettelæggelse og erhvervskvalifikationer 
og med retningslinjerne for støtte til udvikling af lokalområdet og til lokale initiativer. 
Et seminar om fremme af lige muligheder inden for rammerne af strukturinterventionerne 
afholdes i Bruxelles den 7 og 8. marts 1996, bl.a. med det formål at mobilisere de 
21 
nationale og regionale myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af 
programmerne, og at vurdere den hidtidige indsats. Der er også planlagt andre 
arrangementer, såsom udstillinger og konferencer om innovation og lokaludvikling set i 
kvindeperspektiv inden for rammerne af Euro-partnerskabet Luleå (Sverige) i juni 1996. 
Endelig vil der blive udarbejdet pjecer, der illustrerer og tilskynder til god praksis. 
IV. KONKLUSION 
Nærværende meddelelse repræsenterer en etape i en proces, der skal videreføres med 
henblik på en mere konsekvent udmøntning af mainstreaming-princippet fremover. Ved 
en status over ligestillingsprincippets hidtidige placering i Fællesskabets politikker bliver 
det klart, at der må fastlægges en række retningslinjer og mål for indsatsen fremover. 
Ingen kan være i tvivl om, at der stadig er meget at gøre, for at ligestilling mellem 
kvinder og mænd reelt bliver et fundamentalt strategisk og fuldt integreret mål i alle 
Fællesskabets politikker, og for at kønsdimensionen bliver integreret i udformningen og 
gennemførelsen af politikkerne (gender perspective). Og navnlig er der ingen tvivl om, 
at en gradvis virkeliggørelse af disse retningslinjer kræver en væsentlig forbedring af 
samarbejdet mellem Kommissionens tjenestegrene indbyrdes og styrkelse af partnerskabet 
med medlemsstaterne og de berørte aktører og organisationer. 
Udarbejdelsen af nærværende meddelelse på foranledning af Kommissærgruppen for 
Ligestilling er i sig selv et vidnesbyrd om den mobilisering, der er sat i gang i 
Kommissionen. En mobilisering, der afspejler et politisk engagement og vilje til at give 
en afgørende impuls til fællesskabsindsatsen for således at støtte bestræbelserne på alle 
niveauer til fremme af lige muligheder for kvinder og mænd. 
Forskellige aktioner og initiativer vil allerede i løbet af de kommende måneder 
konkretisere den indledte samarbejdsdynamik. I 1996 vil der blive iværksat initiativer til 
opfølgning af konferencen i Beijing. Også det ny program om lige muligheder, som Rådet 
for nylig har vedtaget, vil blive iværksat, og i forbindelse med den officielle iværksættelse 
vil der i efteråret 1996 blive afholdt en stor konference. Endvidere vil mobiliseringen af 
strukturfondene blive bekræftet, og det europæiske seminar den 7. og 8. marts 1996 vil 
give lejlighed til at drøfte dette spørgsmål med medlemsstaterne og de øvrige involverede 
aktører. Samarbejdet med arbejdsmarkedets parter vil blive videreført, og det skal i den 
forbindelse nævnes, at disse netop har indgået en første kollektiv overenskomst om 
forening af familieliv og arbejdsliv inden for rammerne af protokollen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken. 
Året 1996 vil føre til væsentlige fremskridt i gennemførelsen af mainstreaming-princippet 
i alle fællesskabspolitikkerne og navnlig på hvert af de områder, der er behandlet i anden 
del af nærværende meddelelse Det er i den forbindelse vigtigt, at der fastsættes 
bestemmelser, der gør det muligt løbende at overvåge og evaluere de gennemførte 
foranstaltninger. Den mellemtjenstlige gruppe for lige muligheder vil bidrage hertil - i det 
fornødne omfang med assistance fra ekstern ekspertise. Det er rent faktisk vigtigt at 
uddybe analysen af integreringen af ligestilling i politikkerne og fastsætte egnede 
indikatorer og analyseprocedurer for at identificere og måle virkningerne heraf. Ved hjælp 
af en systematisk evaluering vil det være muligt at verificere effektiviteten af 
integreringen af ligestilling mellem kvinder og mænd i de planlagte aktioner og mere 
generelt i alle fællesskabspolitikkerne. Denne evaluering vil udgøre et af kapitlerne i den 
ligestillingsrapport, som Kommissionen fremover vil udgive hvert år, og hvori der vil 
blive redegjort for iværksatte politikker og foranstaltninger på såvel nationalt plan som 
fællesskabsplan. 
ISSN 0254-1459 
KOM(96) 67 endelig udg. "O ~~^< 
DOKUMENTER 
DA 04 
Katalognummer : CB-CO-96-083-DA-C 
ISBN 92-78-00896-6 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg