På grund af den risiko, der er for en speciel og velkendt form for bedrageri (omdirigering af en leverance med henblik på udnyttelse af forskellene i beskatningsniveauet mellem to regioner), ville logistikkæden blive kontrolleret på den måde, at leverandørerne i forvejen ville identificere modtagerne og fremsende disse oplysninger til toldmyndighederne. Risikoanalysen viser, at modtagerne bør fordeles på tre kategorier: slutbrugere med mulighed for oplagring i bulk, tankstationer og forhandlere af brændstof, hvoraf der er betalt afgift. I de tilfælde, hvor der er tale om national transport af fortoldet brændstof, vil toldmyndighederne have mulighed for at kontrollere, hvor produktet kommer fra, og dets bestemmelsesregion. Hvis der er benyttet en usædvanlig rute, eller der er tale om uforklarligt lange transporttider, kan toldmyndighederne undersøge, om der eventuelt er sket en omdirigering i forhold til det oprindeligt oplyste regionale bestemmelsessted.

De franske myndigheder gjorde det klart, at opkrævningen af og kontrollen med punktafgifter på dieselolie og blyfri benzin fortsat ville henhøre under statens kompetence, uanset hvilke nedsættelser der vedtages af regionerne.

Regionerne har ret til at reducere disse satser med et beløb, der ikke må overstige 17,7 EUR pr. 1 000 liter blyfri benzin, inklusive E10, og 11,5 EUR pr. 1 000 liter dieselolie i hele undtagelsesperioden. Hvert år træffer de regionale råd ved afstemning afgørelse om reduktionens størrelse, hvilket vidner om, at afgørelsen giver regionerne autonomi og dermed et incitament til at forbedre deres forvaltning uden at gribe til overførsler fra det nationale budget til lokale budgetter.

Ved brev af 20. oktober 2015 anmodede de franske myndigheder i overensstemmelse med direktivets artikel 19 om en forlængelse af ordningen med uændrede vilkår, men for en periode på to år fra 1. januar 2016 til 31. december 2017 og med en mindre nedsættelse af afgiftsbeløbet.

På basis af den afgørelse anvender Frankrig i dag en ordning, der giver de franske administrative regioner mulighed for at anvende en nedsat afgiftssats på blyfri benzin og dieselolie, dog med undtagelse af dieselolie, der anvendes erhvervsmæssigt. Afgiften hedder Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers (indenlandsk afgift på olieprodukter), der er en punktafgift.

Formålet med dette forslag er at give Frankrig tilladelse til fortsat, inden for bestemte grænser, at anvende differentierede afgiftssatser på blyfri benzin og dieselolie, dog med undtagelse af dieselolie, der anvendes erhvervsmæssigt. Denne differentiering tjener til at afspejle decentraliseringen af bestemte beføjelser, der tidligere blev udøvet centralt.

Ifølge de franske myndigheder vil foranstaltningen ikke påvirke det indre markeds korrekte funktion, specielt ikke fordi foranstaltningen kun vedrører motorbrændstof, der ikke anvendes til erhvervsmæssige formål. Endvidere er forskellene mellem distributionsnettenes salgspriser på brændstof, der ikke anvendes til erhvervsmæssige formål, større end de forskelle, der kan følge af foranstaltningen. Ifølge de franske myndigheder er der ikke modtaget klager over konkurrencefordrejninger i den tid, foranstaltningen er blevet anvendt.

Hvad angår den omstændighed, at dieselolie til erhvervsmæssige formål ikke er omfattet af foranstaltningen, skal det understreges, at landevejstransportfirmaer på nationalt plan eller EU-plan, der opfylder betingelserne for en delvis refusion af punktafgiften på dieselolie til erhvervsmæssige formål, pålægges samme punktafgift, uanset i hvilken region de har købt brændstoffet. Med den foreslåede ordning fastholdes den nuværende refusionsprocedure, og ordningen giver mulighed for i fuldt omfang at neutralisere virkningerne af den af regionerne vedtagne nedsættelse af satserne ved at reducere tilbagebetalingen af punktafgiften på dieselolie til erhvervsmæssige formål med et tilsvarende beløb. Foranstaltningen vil derfor ikke fordreje konkurrencen i transportsektoren eller påvirke handelen i EU.

Frankrigs argumenter med hensyn til foranstaltningens anvendelsesperiode

Den franske regering bemærker, at den erfaring, der er opnået ved hver fornyelse af pakken af foranstaltninger, har ført Rådet til, på grundlag af forslag fra Kommissionen, at konstatere en total mangel på negative konsekvenser som følge af foranstaltningen, både for handelen i EU og for det generelle beskatningsniveau for brændstof i Frankrig. For at sikre, at regionernes politikker forbliver stabile og af en rimelig varighed, ønsker den franske regering, at den nye fritagelse indrømmes for en periode på to år for at tage hensyn til det mål, der forfølges, og give de regionale myndigheder den klarhed, der er nødvendig for deres aktiviteter.

Vurdering af foranstaltningen i henhold til artikel 19 i direktiv 2003/96/EF

Særlige politiske hensyn

Artikel 19, stk. 1, første afsnit, i direktivet har følgende ordlyd:

Ud over bestemmelserne i de foregående artikler, navnlig artikel 5, 15 og 17, kan Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indrømme yderligere fritagelser eller lempelser, hvis særlige politiske hensyn taler herfor.

I henhold til afgørelse 2013/193/EU overholder den pågældende nationale foranstaltning dette krav. Det følger af afgørelsen, at det konkrete politiske mål med den regionale differentiering af afgiftssatserne, som er led i en mere omfattende decentralisering, er at effektivisere forvaltningen. Muligheden for regional differentiering ansås at udgøre et supplerende incitament for regionerne til at forbedre kvaliteten af deres forvaltning på gennemsigtig vis. I henhold til samme afgørelse skal nedsættelserne stå i forhold til de socioøkonomiske forhold i de regioner, hvor de anvendes.

Oplysningerne fra Frankrig bekræfter, at der er en sammenhæng mellem anvendelsen af en regional afgiftssats, der ligger under den nationale sats, og de socioøkonomiske forhold i de berørte regioner.

Frankrig bekræfter, at forud for afgiftsnedsættelsen vil den nationale afgiftssats blive forhøjet fra 2016.

I anvendelsesperioden for afgørelse 2013/193/EU (2013, 2014 og 2015) meddelte Frankrig, at to regioner (Poitou-Charentes og Korsika) havde en differentieret lavere sats. De øvrige tyve regioner anvendte ikke differentierede lavere satser.

De to regioner, der anvendte en nedjustering, indberettede et BNP pr. indbygger på under det nationale gennemsnit i 2013. En af regionerne indberettede desuden en højere ledighed end landsgennemsnittet i 2013.

Det kan derfor konstateres, at muligheden for at nedjustere den nationale afgiftssats synes at have givet de regionale myndigheder mulighed for at anvende den pågældende afgift på en måde, der er tilpasset de socioøkonomiske forhold på deres område.

•Sammenhæng med de gældende bestemmelser på politikområdet

I henhold til artikel 19, stk. 1, tredje afsnit, i direktivet skal Kommissionen ved sin behandling af en anmodning blandt andet tage hensyn til et velfungerende indre marked, behovet for at sikre loyal konkurrence og Fællesskabets sundheds-, miljø-, energi- og transportpolitik.

Denne undersøgelse blev allerede gennemført i forbindelse med Frankrigs tidligere anmodninger og mundede ud i beslutning 2005/767/EF, afgørelse 2011/38/EU og afgørelse 2013/193/EU. Som nævnt i disse retsakter ansås de beskrevne foranstaltninger ikke at skabe hindringer for den EU-interne handel; der blev samtidig fastsat en række betingelser, der skulle sikre, at anvendelsen af undtagelsen ikke førte til problemer med det indre markeds funktion og ikke ville bremse opfyldelsen af EU's politikmålsætninger inden for energi, klimaforandringer og miljø.

Med henblik på en eventuel forlængelse af ordningen i overensstemmelse med anmodningen fra Frankrig har Kommissionen derfor været nødsaget til at undersøge, jf. betingelserne i artikel 1, stk. 2 og 3, i afgørelse 2013/193/EU, om anvendelsen af ordningen har været forenelig med de mål og den politik, der er beskrevet i direktivets artikel 19, stk. 1, tredje afsnit, således at dette også kan forventes at være tilfældet i perioden fra den 1. januar 2016.

Det skal også kontrolleres, om den politiske kontekst i EU har ændret sig på relevant vis siden vedtagelsen af afgørelse 2013/193/EU eller risikerer at ændre sig på en måde, der kan være af betydning for denne vurdering.

•Overensstemmelse med andre EU-politikker