om fastsættelse for 2019 af fiskerimulighederne for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande i Sortehavet

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

·Begrundelse og formål

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF har til formål at sikre, at levende akvatiske ressourcer udnyttes under bæredygtige økonomiske, miljømæssige og sociale forhold. Et vigtigt redskab til at sikre opfyldelsen af dette mål er den årlige fastsættelse af fiskerimuligheder.

Formålet med forslaget er at fastsætte medlemsstaternes fiskerimuligheder for de kommercielt vigtigste fiskebestande i Sortehavet for 2019.

For brislings vedkommende er forslaget baseret på den videnskabelige rådgivning for en autonom kvote for at fastholde den nuværende fiskeridødelighed.

For pighvars vedkommende gennemfører forslaget de TAC'er og kvoter, der er fastsat af Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet (GFCM) i sin henstilling (GFCM/41/2017/4) om en flerårig plan for forvaltningen af pighvarfiskeriet i det geografiske underområde 29 (Sortehavet).

·Generel baggrund

·Meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om status for den fælles fiskeripolitik og høring om fiskerimulighederne for 2019 [COM (2018) 452 final af 11.6.2018] beskriver baggrunden for forslaget.

·Fiskerimulighederne bør fastsættes i henhold til artikel 16, stk. 1, (hvori der henvises til princippet om relativ stabilitet) og artikel 16, stk. 4, (hvori der henvises til målsætningerne i den fælles fiskeripolitik og de regler, der er fastsat i de flerårige planer) i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik.

De sortehavsbestande, som Bulgarien og Rumænien udnytter, deles med tredjelandene Tyrkiet, Ukraine, Georgien og Den Russiske Føderation.

Indtil 2017 var der ikke truffet beslutning på regionalt plan mellem EU-landene og tredjelandene om de samlede tilladte fangstmængder (TAC'er). Hvert år siden 2008 har Den Europæiske Union fastsat autonome kvoter for pighvar- og brislingebestandene for at bidrage til at sikre, at reglerne i den fælles fiskeripolitik anvendes. Siden 2018 er der dog anvendt en regional TAC for fiskeri efter pighvar i to år (2018-2019) med en foreløbig kvotefordeling, hvilket er gennemført i EU-forordningen for Sortehavet i overensstemmelse med henstilling GFCM/41/2017/4, der blev vedtaget på det 41. årlige møde i GFCM i 2017.

Fiskeriet efter brisling har stor socioøkonomisk betydning for de lande, der har kyst ud til Sortehavet. Ifølge de officielt rapporterede landinger i 2017-rapporten for Sortehavet fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) udgjorde EU-medlemsstaternes andel af landinger af brisling fra Sortehavet 4,5 % i 2014, 3,12 % i 2015 og 2,93 % i 2016 ud af de samlede landinger. Det fremgår af rapporten fra mødet i 2017 i GFCM, at brislingebestanden i Sortehavet udnyttes bæredygtigt. Det er dog nødvendigt at fastholde den nuværende fiskeridødelighed på 11 475 ton for brisling for at sikre en bæredygtig udnyttelse af bestanden i Sortehavet.

Fiskeriet efter pighvar har stor socioøkonomisk betydning for de lande, der har kyst ud til Sortehavet. Ved henstilling GFCM/41/2017/4 blev der fastlagt en regional TAC for pighvar på 644 ton for 2018 og 2019 med en foreløbig fordeling af kvoterne mellem alle de lande, der har kyst ud til Sortehavet. Henstillingen indeholder en revisionsklausul, som gør det muligt at tage TAC'en og kvoterne op til fornyet overvejelse i 2018, hvis den videnskabelige rådgivning ikke bekræfter en fortsat konstruktiv udvikling i fiskeridødeligheden. Det 7. årlige møde i GFCM's arbejdsgruppe om Sortehavet, afholdt den 11.-13. juli 2018, bekræftede en fortsat konstruktiv udvikling i fiskeridødeligheden for pighvarbestanden. For EU blev den tildelte kvote fastsat til 114 ton i 2018 og i 2019. TAC'en og kvoten for pighvar, forvaltningen af fiskeriindsatsen og begrænsningen af fiskeriet til 180 dage om året samt den gældende fiskeriforbudsperiode på to måneder fra den 15. april til den 15. juni bør gennemføres i nærværende forordning.

I overensstemmelse med artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 847/96 foreslås det, at artikel 3 og 4 ikke finder anvendelse på de bestande, der er omfattet af nærværende forordning. Den årsbaserede fleksibilitet, der er fastsat i artikel 15, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1380/2013, finder dog anvendelse på bestande, der er omfattet af landingsforpligtelsen.

·Gældende bestemmelser på det område, som forslaget vedrører

Fiskerimulighederne og fordelingen heraf mellem medlemsstaterne reguleres årligt. Den seneste regulering blev foretaget ved Rådets forordning (EU) 2017/2360 af 11. december 2017 om fastsættelse for 2018 af fiskerimulighederne for visse fiskebestande i Sortehavet.

Ud over de årlige fiskerimuligheder skal nævnes følgende foranstaltninger, der er relevante for de typer fiskeri i Sortehavet, der er omfattet af dette forslag. Kommissionen forslag til gennemførelse af GFCM's nylige henstillinger blev vedtaget den 22.3.2018 og er til behandling i Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den fælles lovgivningsprocedure. Det bør også bemærkes, at følgende elementer er uløseligt knyttet til de årlige fiskerimuligheder, og at de er taget i betragtning i dette forslag:

–I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 227/2013 af 13. marts 2013 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 850/98 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer og i Rådets forordning (EF) nr. 1434/98 om de nærmere betingelser for landing af sild til industrien, bortset fra fødevareindustrien, er der fastsat mindstemål for bevarelse og mindstemaskestørrelser for pighvarfiskeriet i Sortehavet.