BERETNING FRA KOMMISSIONEN

OM UDVALGENES ARBEJDE I 2015

I henhold til artikel 10, stk. 2, i forordning (EU) nr. 182/2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (i det følgende benævnt "komitologiforordningen"), forelægger Kommissionen hermed den årlige beretning om udvalgenes arbejde i 2015.

Beretningen giver et overblik over udviklingen i komitologisystemet i 2015 og et sammendrag af udvalgsaktiviteterne. Den ledsages af et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, som indeholder detaljerede statistikker om de enkelte udvalgs arbejde.

1. Overblik over udviklingen i komitologisystemet i 2015

1.1 Generel udvikling

Kommissionen gennemgik de første fem år af gennemførelsen af forordning 182/2011 i en rapport, der blev vedtaget den 26. februar 2016. Den konkluderede, at forordningen har gjort det muligt i de seneste fem år at sikre en effektiv anvendelse af Kommissionens gennemførelsesbeføjelser under medlemsstaternes kontrol. Den konkluderede endvidere, at det nugældende regelsæt gør det muligt at sikre et effektivt og konstruktivt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne.

Som beskrevet i beretningen fra 2013 blev alle komitologiprocedurer i den "gamle" komitologiafgørelse – med undtagelse af forskriftsproceduren med kontrol (RPS) – automatisk tilpasset de nye komitologiprocedurer, der er fastsat i komitologiforordningen (forordning (EU) nr. 182/2011).

I 2015 anvendte komitologiudvalgene derfor de procedurer, der er fastlagt i komitologiforordningen, dvs. rådgivningsproceduren (artikel 4) og undersøgelsesproceduren (artikel 5) samt forskriftsproceduren med kontrol (RPS), som er fastlagt ved artikel 5a i komitologiafgørelsen.

I overensstemmelse med den erklæring , der blev fremsat på tidspunktet for vedtagelsen af komitologiforordningen, om, at alle bestemmelser om forskriftsproceduren med kontrol i eksisterende basisretsakter ville blive tilpasset de kriterier, der er fastsat i traktaten, vedtog Kommissionen i 2013, efter at have gennemført en indledende undersøgelse i 2012, tre forslag om tilpasning af i alt 200 basisretsakter til TEUF's artikel 290 og 291. I begyndelsen af Kommissionens mandatperiode i november 2014 besluttede den i forbindelse med en gennemgang af verserende lovforslag at trække disse forslag tilbage for at afvente resultaterne af fremtidige drøftelser mellem institutionerne som led i den interinstitutionelle aftale om bedre regulering. Det førte til en ny aftale, der blev officielt undertegnet den 13. april 2016, og som minder om "behovet for at give høj prioritet til hurtig tilpasning af alle basisretsakter, der stadig henviser til forskriftsproceduren med kontrol."

I arbejdsprogrammet for 2017 annoncerer Kommissionen således, at den vil "fremsætte forslag om lovgivning, der skal tilpasse eksisterende retsakter med traktatens bestemmelser om delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, og således udfase forskriftsproceduren med kontrol" og "vurdere den demokratiske legitimitet af de eksisterende procedurer for vedtagelse af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter og overveje mulighederne for at ændre de eksisterende procedurer for vedtagelse af visse sekundære retsakter."

1.2 Udvikling i retspraksis

Med sin dom i sag C-88/14, Kommissionen mod Parlamentet og Rådet ("visumgensidighedsmekanisme"), af 16. juli 2015 kom Domstolen tilbage til spørgsmålet om sondringen mellem delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter. Med sin stævning i denne sag nedlagde Kommissionen påstand om annullation af den reviderede gensidighedsmekanisme, for så vidt som disse bestemmelser tildeler Kommissionen en delegeret beføjelse som omhandlet i artikel 290, stk. 1, TEUF og ikke en gennemførelsesbeføjelse som omhandlet i artikel 291, stk. 2, TEUF. Kommissionen fandt sidstnævnte mere hensigtsmæssig i dette tilfælde i betragtning af den konkrete situation (ændring af et bilag efter et tredjelands indførelse af visumpligt). Domstolen afviste Kommissionens stævning og anførte, at hverken eksistensen eller omfanget af den skønsmargen, som Kommissionen tildeles med en lovgivningsmæssig retsakt, er relevant med henblik på at vurdere, om den retsakt, der skal vedtages af Kommissionen, bør være en delegeret retsakt eller en gennemførelsesretsakt.

I sin dom i forenede sager T-261/13 og T-86/14, Nederlandene mod Kommissionen ("Eurostat") af 23. september 2015, annullerede Domstolen bestemmelserne i Kommissionens gennemførelsesforanstaltninger vedtaget efter forskriftsproceduren med kontrol. Domstolen mindede om, at det er traktaten, som regulerer spørgsmålet om, hvorledes EU's institutioner træffer afgørelse, og at bestemmelserne hverken kan ændres af medlemsstaterne eller af institutionerne selv. Kongeriget Nederlandene gjorde i den henseende gældende, at vedtagelsen af gennemførelsesforanstaltninger i henhold til forordning (EF) nr. 2494/95 og af foranstaltninger til gennemførelses af disse gennemførelsesforanstaltninger kræver anvendelse af forskriftsproceduren med kontrol, mens Kommissionens gennemførelsesforanstaltninger i dette tilfælde havde givet Eurostat mulighed for at udarbejde og ajourføre metodologiske rammer uden at skulle anvende forskriftsproceduren med kontrol. Kommissionen gjorde gældende, at de metodologiske rammer ikke skulle være bindende for medlemsstaterne og ikke i sig selv udgjorde gennemførelsesforanstaltninger som omhandlet i forordning (EF) nr. 2494/95. Domstolen fastslog, at disse metodologiske rammer udgør gennemførelsesforanstaltninger, som skal overholdes for at give de gældende forordninger effektiv virkning og sikre de harmoniserede forbrugerprisindeksers sammenlignelighed. Det følger heraf, at de anfægtede bestemmelser skulle have fastsat anvendelsen af forskriftsproceduren med kontrol til vedtagelse af de nødvendige gennemførelsesforanstaltninger i overensstemmelse med det i forordning nr. 2494/95 fastsatte.

2. Aktivitetsoversigt

2.1 Antal udvalg og møder

Det er vigtigt at sondre mellem på den ene side komitologiudvalg og på den anden side andre enheder, især "ekspertgrupper", som Kommissionen selv har nedsat. Sidstnævnte leverer sagkundskab til Kommissionen til udformning og gennemførelse af politik og delegerede retsakter, medens komitologiudvalgene bistår Kommissionen med at udøve de gennemførelsesbeføjelser, som er tillagt den ved basisretsakter. Denne beretning vedrører alene komitologiudvalg. Antallet af aktive komitologiudvalg i perioden 1. januar til 31. december 2015 er opgjort pr. aktivitetssektor (se tabel I). Tallene fra det foregående år (den 31. december 2014) er også medtaget for sammenligningens skyld. De forskellige afdelinger og sammensætninger tælles ikke separat, da disse tilhører et overordnet udvalg.