Nr. C 169/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9. 7. 80 
4. En beskrivelse af de foranstaltninger, der påtænkes med henblik på at fjerne, nedbringe eller 
kompensere for uønskede virkninger på miljøet. 
Beskrivelse af forholdet mellem det foreslåede projekt og de allerede eksisterende miljø- og 
arealanvendelsesplaner samt -standarder for arealer, der måtte berøres. 
6. Begrundelser for valg af det foreslåede projekts beliggenhed og udformning fremfor andre rime­
lige alternativer, især under hensyntagen til hovedprojektets og de tilknyttede projekters tekniske 
og økonomiske karakteristika samt til karakteristikaene af det miljø, der måtte berøres. 
7. Et ikke-teknisk resumé af ovennævnte punkter. 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om 
anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, 
der flytter inden for Fællesskabet, til fordel for arbejdsløse arbejdstagere. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 18. juni 1980) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 2, 7 
og 51, 
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 
1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale 
sikringsordninger på arbejdstagere og deres familie­
medlemmer, der flytter inden for Fællesskabet ('), 
senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1517/79 (2), 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, udar­
bejdet efter høring af Den administrative Kommission 
for vandrende arbejdstageres sociale sikring, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parla­
mentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
(') EFTnr. L 149 af 5. 7. 1971, s. 2. 
(2) EFTnr. L 185 af 21.7. 1979, s. 1. Erfaringerne ved anvendelsen af forordning (EØF) 
nr. 1408/71 har vist, at der er visse lakuner i fælles­
skabsbestemmelserne; det er derfor nødvendigt at 
foretage visse forbedringer af de vandrende arbejdsta­
geres rettigheder; 
bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 om 
tilkendelse af arbejdsløshedsunderstøttelse blev ved­
taget i en periode med fuld beskæftigelse; disse 
bestemmelser svarer ikke længere til den herskende 
beskæftigelsessituation i Fællesskabet; 
det er navnlig nødvendigt at tage hensyn til de foran­
staltninger, der er blevet truffet i medlemsstaterne for 
at tilskynde ældre arbejdstagere til at forlade deres 
beskæftigelse til fordel for yngre arbejdstagere eller til 
ikke længere at stå til rådighed for arbejdsformid­
lingen med henblik på at finde arbejde, ved at sikre 
dem et bestemt indtægtsniveau indtil pensionsalderen; 
tilkendelsen af disse ydelser er i overensstemmelse 
med deres formål og i modsætning til den normale 
arbejdsløshedsunderstøttelse ikke betinget af, at 
modtageren står til rådighed for arbejdsformidlingen; 
derfor må man for disse personers vedkommende 
ophæve det bopælskrav, som tilkendelsen af disse 
ydelser eventuelt er undergivet; med henblik herpå er 
9.7.80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 169/23 
det nødvendigt at sikre, at disse ydelser kan udføres 
for de arbejdstageres vedkommende, som allerede har 
fået tilkendt ydelser på den kompetente stats område, 
og som flytter til en anden medlemsstat; der må lige­
ledes fastsættes bestemmelser om, at disse ydelser kan 
udbetales til heltidsarbejdsløse grænsearbejdere og 
andre heltidsarbejdsløse arbejdstagere, som er bosid­
dende i en anden medlemsstat end den kompetente 
stat; 
det er ligeledes nødvendigt at tage hensyn til, at 
mulighederne for at finde beskæftigelse inden for en 
rimelig frist er blevet betydeligt forringede; arbejdsta­
gere, som er blevet arbejdsløse i én medlemsstat, bør 
derfor have mulighed for at tage bopæl i en anden 
medlemsstat, som de har en større tilknytning til, 
uden at de mister retten til arbejdsløshedsunderstøt­
telse; 
de pågældende står således til rådighed på arbejds­
markedet i den medlemsstat, som de er flyttet til, og 
under kontrol af arbejdsformidlingen i denne 
medlemsstat; i så fald skal der kunne udbetales den 
arbejdsløshedsunderstøttelse, der er fastsat i nævnte 
medlemsstats lovgivning, som om de havde været 
omfattet heraf under deres seneste beskæftigelse; det 
er under alle omstændigheder rimeligt, at den 
medlemsstat, hvor disse arbejdstagere har været 
forsikret, i et bestemt tidsrum afholder en del af 
udgifterne til de ydelser, der således udbetales; 
det er påkrævet at sikre udredelse af ydelser fra syge­
forsikringen og udbetaling af familieydelser til 
personer, der oppebærer efterløn, og til arbejdsløse, 
som har flyttet bopæl på ovennævnte betingelser; 
erfaringerne ved anvendelsen af de nugældende 
bestemmelser har endvidere vist, at det er nødvendigt 
at foretage visse forbedringer og ændringer af mere 
teknisk karakter; i denne forbindelse er det ligeledes 
nødvendigt at ændre bilag V til forordning (EØF) nr. 
1408/71; 
for så vidt angår nævnte bilag bør der tages hensyn 
til, at der i dansk lovgivning er indført en ny bestem­
melse om tilkendelse af førtidig folkepension, som er 
betinget af, at den pågældende står til tådighed på det 
danske arbejdsmarked — 1. Artikel 1: 
a) Sidste afsnit i litra j) affattes således: 
»Bestemmelserne i det forudgående afsnit kan 
ikke medføre, at 
— ordninger, på hvilke forordning nr. 3 har 
fundet anvendelse 
— bestemmelser i overenskomster om 
»efterløn« 
udelukkes fra denne forordnings anvendelses­
område. 
b) Efter litra v) indsættes som litra w): 
»w) betyder udtrykket »efterløn« enhver 
anden kontantydelse end en førtidig 
alderspension, som fra en bestemt alder 
tilkendes en helt arbejdsløs arbejdstager 
indtil det tidspunkt, hvor han kan få 
tilkendt alderspension eller en ikke-
nedsat førtidspension, og hvis tilkendelse 
ikke er betinget af, at han skal stå til 
rådighed for arbejdsformidlingen i den 
kompetente stat. 
2. Artikel 25: 
a) Overskriften således: 
»Arbejdsløse, efterlønsmodtagere og deres 
familiemedlemmer«. 
b) I stk. 1 udgår »2. punktum«, mellem »artikel 
71, stk. 1, litra b), ii)« og artikel 69, stk. 1, 
»og som opfylder betingelserne . . .«. 
c) Efter stk. 4 indsættes som stk. 5: 
»5. a) Bestemmelserne i stk. 1 finder tilsva­
rende anvendelse på de i artikel 71 a, 
stk. 1, omhandlede arbejdstagere. Det 
tidsrum, for hvilket der kan udredes 
naturalydelser, fastsættes i den kompe­
tente stats lovgivning. 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
I forordning nr. 1408/71 foretages følgende 
ændringer: b) Bestemmelserne i stk. 2 finder tilsva­
rende anvendelse på de i artikel 69 a, 
stk. 1, og i artikel 71 a, stk. 2, litra a), 
omhandlede arbejdstagere. 
c) Bestemmelserne i stk. 3 finder tilsva­
rende anvendelse på familiemedlem­
merne til de i artikel 69 a eller artikel 
71 a omhandlede arbejdstagere«. 
Nr. C 169/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.7 80 
3. Artikel 44, stk. 3, affattes således: 
»3. Dette kapitel vedrører ikke 
a) efterløn 
b) børnetillæg eller pensioner til børn, der har 
mistet begge forældre eller én af dem, og som 
ydes i overensstemmelse med bestemmelserne i 
kapitel 8«. 
4. Overskriften til kapitel 6 i afsnit III affattes 
således: 
»ARBEJDSLØSHED OG EFTERLØN«. 
5. I artikel 67, stk. 3, første linje indsættes »artikel 
69 a og« efter »Bortset fra de i . . .« og artikel 71, 
stk. 1, litra a), ii). 
6. Artikel 68, stk. 1, affattes således: 
»1. Den kompetente institution i en medlems­
stat, hvor lovgivningen bestemmer, at ydelserne 
beregnes på grundlag af størrelsen af den tidli­
gere løn, skal som grundlag for beregningen kun 
benytte den løn, som den pågældende har 
modtaget under sin seneste beskæftigelse efter 
den for denne institution gældende lovgivning 
umiddelbart inden forsikringsbegivenhedens 
indtræden. Den institution, som udreder ydel­
serne i overensstemmelse med artikel 71, stk. 1, 
litra a), ii) og litra b), ii), tager ligeledes den løn i 
betragtning, som den pågældende under samme 
omstændigheder har modtaget efter den kompe­
tente stats lovgivning. Hvis den pågældendes 
beskæftigelse efter denne lovgivning ikke har 
varet i mindst fire uger, beregnes ydelserne på 
grundlag af den løn, der på den pågældendes 
bopæls- eller opholdssted sædvanligt ydes for en 
beskæftigelse, der svarer til eller kan sammen­
lignes med den, han senest har udøvet efter en 
anden medlemsstats lovgivning«. 
7. Artikel 69: 
a) Overskriften affattes således: 
»Bestemmelser for arbejdsløse, der midlertidigt rejser 
til en anden medlemsstat end den kompetente stat — 
Betingelser og grænser for bevarelse af ret til 
ydelser«. 
b) Stk. 2 affattes således: 
»2. Den arbejdsløse bevarer retten til 
ydelser efter den kompetente stats lovgivning, 
forudsat at han vender tilbage til denne stats 
område inden udløbet af følgende tidsfrister: a) Enten inden udløbet af den periode, hvor 
han har ret til ydelser i henhold til bestem­
melserne i stk. 1, litra c); i undtagelsestil­
fælde kan det kompetente arbejdsformid­
lingskontor eller den kompetente institu­
tion forlænge denne frist; 
b) eller, med forbehold af bestemmelserne i 
bilag V, efter udløbet af denne periode, 
men inden udløbet af den periode, hvor en 
arbejdsløs i henhold til denne medlemsstats 
lovgivning kan forlade nævnte stats 
område, uden at retten til ydelser bort­
falder«. 
c) Stk. 4 affattes således: 
»4. Ved anvendelsen af denne artikel på 
arbejdstagere, som får tilkendt ydelser efter 
lovgivningen i den medlemsstat, på hvis 
område de er bosat, i overensstemmelse med 
bestemmelserne i artikel 71, stk. 1, litra a), ii) 
eller litra b), ii), anses sidstnævnte medlems­
stat, arbejdsformidlingen og den kompetente 
institution i denne stat for henholdsvis den 
kompetente stat, den kompetente arbejdsfor­
midling eller den kompetente institution«. 
8. Efter artikel 69 indsættes som artikel 69 a: 
»Artikel 69 a 
Bestemmelser for arbejdstagere, som flytter til en anden 
medlemsstat end den, hvor de har udøvet deres seneste 
beskæftigelse — Betingelser og grænser for ret til 
ydelser. 
1. En helt arbejdsløs arbejdstager, som under 
sin seneste beskæftigelse var bosat på den kompe­
tente stats område, og som flytter og stiller sig til 
rådighed for arbejdsformidlingen i en anden 
medlemsstat, 
i) hvor han eller hans ægtefælle har været 
bosat 1 mindst 15 år, eller 
ii) hvor hans ægtefælle enten har været 
erhvervsmæssigt beskæftiget eller har haft 
bopæl i mindst 6 måneder, eller 
iii) hvor, såfremt han ikke er gift, hans slægt­
ninge i opstigende linje har haft bopæl i 
mindst 1 år, 
modtager ydelser, som om han under sin seneste 
beskæftigelse havde været omfattet af lovgiv­
ningen i denne sidstnævnte medlemsstat. 
2. En arbejdsløs kan ikke gøre krav på ydelser 
i henhold til stk. 1, så længe han modtager 
ydelser i henhold til artikel 69. 
9. Artikel 70: 
a) Efter stk. 1 indsættes som nyt stk. 2: 
9.7.80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 169/25 
»2. I de i artikel 69 a omhandlede tilfælde 
udbetales ydelserne af institutionen i den 
medlemsstat, som den helt arbejdsløse arbejds­
tager er flyttet til, ifølge bestemmelserne i den 
for denne institution gældende lovgivning. 
Hvis den pågældende for samme arbejdsløs-
hedstilfælde allerede har modtaget ydelser 
efter den kompetente stats lovgivning, 
medregner institutionen i den medlemsstat, 
hvor den pågældende har taget bopæl, denne 
understøttelsesperiode, som om det drejede sig 
om ydelser, der var blevet udredt i henhold til 
den for denne institution gældende lovgivning. 
Det påhviler institutionen i den kompetente 
stat, af hvis lovgivning den pågældende var 
omfattet, inden han flyttede, at refundere de 
ydelser, der udredes i overensstemmelse med 
bestemmelserne i det forudgående afsnit, i det 
tidsrum, hvor den pågældende ville have været 
berettiget til ydelser, hvis han var forblevet på 
denne stats område. Refusionsperioden kan 
imidlertid ikke overstige seks måneder regnet 
fra den dato, hvor den pågældende forlod 
nævnte stats område.«. 
b) Stk. 2 bliver herefter stk. 3. 
c) I stk. 3 indsættes som andet afsnit: 
»De i stk. 2 omhandlede refusioner afregnes 
efter de regler, der er fastsat i den i artikel 97 
omhandlede gennemførelsesforordning, idet 
beløbet, der fastsættes til 85 % af det faktiske 
ydelsesbeløb, ikke kan overstige det beløb, der 
er fastsat i den kompetente stats lovgivning«. 
d) Stk. 3 bliver herefter stk. 4. dets institution for denne institutions 
regning; 
b) i) andre arbejdstagere end grænsearbej­
dere, som er arbejdsløse bortset fra 
heltidsarbejdsløse, og som fortsat står til 
rådighed for arbejdsgiveren eller for 
arbejdsformidlingen i den kompetente 
stat, modtager ydelser efter lovgiv­
ningen i denne stat, som om de var 
bosat på denne stats område; disse 
ydelser udbetales af den kompetente 
institution; 
ii) andre arbejdstagere end grænsearbej­
dere, som er heltidsarbejdsløse, og som 
stiller sig til rådighed for arbejdsformid­
lingen i den kompetente stat, hvor de er 
bosat, eller som vender tilbage til denne 
stat, modtager ydelser efter bestemmel­
serne i nævnte stats lovgivning, som om 
de under deres seneste beskæftigelse 
havde været omfattet af denne lovgiv­
ning; disse ydelser udbetales af institu­
tionen på bopælsstedet for denne insti­
tutions regning. 
Hvis de pågældende arbejdstagere for 
samme arbejdsløshedstilfælde har 
modtaget ydelser til udgift for den 
kompetente institution i den medlems­
stat, af hvis lovgivning han senest har 
været omfattet, medregner institutionen 
på bopælsstedet denne understøttelses-
periode, som om det drejede sig om 
ydelser, der var blevet udredet efter den 
for denne institution gældende lovgiv­
ning.« 
10. Artikel 71: 
a) Stk. 1 affattes således: 
»1. En arbejdsløs, som under sin seneste 
beskæftigelse var bosat i en anden medlemsstat 
end den kompetente stat, modtager ydelser 
efter følgende regler: 
a) i) En grænsearbejder, der er arbejdsløs, 
bortset fra heltidsarbejdsløs, i den virk­
somhed, hvor han er beskæftiget, 
modtager ydelser efter lovgivningen i 
den kompetente stat, som om han var 
bosat på denne stats område; disse 
ydelser udbetales af den kompetente 
institution; 
ii) en grænsearbejder, der er helt 
arbejdsløs, modtager ydelser efter 
lovgivningen i den medlemsstat, på hvis 
område han er bosat, som om han 
under sin seneste beskæftigelse havde 
været omfattet af denne lovgivning; 
disse ydelser udbetales af. bopælsste-b) Efter stk. 2 indsættes som stk. 3: 
»3. Ved anvendelsen af de forudgående 
stykker betyder udtrykket »heltidsarbejdsløs«, 
at arbejdstagerens kontrakt er udløbet«. 
11. Afdeling 3: 
a) Følgende afdeling indsættes: 
»Afdeling 4 
Efterløn« 
b) I den nye afdeling 4 indsættes følgende 
artikel: 
»Artikel 71 a 
Bestemmelser om efterløn til arbejdsløse, som tager 
bopæl i en anden medlemsstat end det seneste 
beskæftigelsesland, og til arbejdsløse, som under 
deres seneste beskæftigelse var bosat i en anden 
medlemsstat end den kompetente stat 
Nr. C 169/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.7.80 
1. En helt arbejdsløs arbejdstager, som er 
bosiddende i en medlemsstat, og som 
modtager efterløn i henhold til denne 
medlemsstats lovgivning, bevarer sin ret hertil, 
hvis han flytter til en anden medlemsstat. 
2. a) Uanset bestemmelserne i artikel 71, stk. 
1, litra a), ii) og litra b), ii), er en 
arbejdstager, som under sin seneste 
beskæftigelse var bosat i en anden 
medlemsstat end den kompetente stat, 
berettiget til den efterlønsydelse, der er 
fastsat i sidstnævnte stats lovgivning, 
som om han var bosat i denne stat; 
b) institutionen på arbejdstagerens bopæls­
sted refunderer den kompetente institu­
tion denne ydelse med et beløb, der ikke 
kan overstige den arbejdsløshedsunder­
støttelse, som institutionen skulle have 
udbetalt til den pågældende i overens­
stemmelse med artikel 71, stk. 1, litra a), 
ii) eller stk. 1, litra b), ii), hvis han 
havde stillet sig til rådighed for arbejds­
formidlingen på bopælsstedet; 
c) den under litra b) nævnte refusion fast­
sattes og afregnes efter fælles aftale 
mellem de berørte medlemsstater eller 
de kompetente myndigheder i disse 
stater. Medlemsstaterne eller de kompe­
tente myndigheder i disse stater kan give 
afkald på enhver form for refusion 
mellem de under dem hørende institu­
tioner; 
d) refusionen ophører, når den under litra 
a) omhandlede arbejdstager flytter til en 
anden medlemsstat. 
3. På anmodning af den kompetente institu­
tion foretager institutionen på bopælsstedet 
den nødvendige kontrol for at fastslå, om 
modtageren af efterlønsydelsen fortsat 
opfylder betingelserne for at bevare retten til 
de ydelser, der er fastsat i den kompetente 
stats lovgivning. Reglerne for denne kontrol er 
fastsat i den i artikel 97 omhandlede forord­
ning. 12. I artikel 74 indsættes følgende stykke: 
»3. Bestemmelserne i de forudgående stykker 
finder tilsvarende anvendelse på modtagere af 
efterløn«. 
13. Bilag V: 
1. Under 
stk. 5: punkt »A. BELGIEN« indsættes som 
»5. I de artikel 69, stk. 2, litra b), omhandlede 
tilfælde generhverver den arbejdsløse først 
retten til arbejdsløshedsunderstøttelse, når 
han har været beskæftiget i mindst tre 
måneder efter at være vendt tilbage til 
Belgien«. 
2. Under punkt »B. DANMARK« indsættes som 
stk. 12: 
»12. Førtidig folkepension efter dansk lovgiv­
ning, der ydes ved dispensation fra 
aldersbetingelserne på grund af arbejds­
løshed eller lignende manglende 
mulighed for at få beskæftigelse og 
tilkendes mellem det 55. og 60. år, kan 
ikke udbetales til en person, der er bosat 
uden for dansk område«. 
3. Under punkt »C. TYSKLAND« indsættes som 
stk. 11 
»11. I de i artikel 69, stk. 2, litra b), omhand­
lede tilfælde generhverver en arbejdsløs 
først retten til arbejdsløshedsunderstøt­
telse, når han har været beskæftiget i 
mindst tre måneder efter at være vendt 
tilbage til Tyskland«. 
Artikel 2 
Denne forordning træder i kraft den første dag i den 
tredje måned efter offentliggørelsen i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende af forordningen om ændring af 
forordning EØF nr. 574/72 om regler til gennemfø­
relse af denne forordning. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i enhver medlemsstat.