Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

- "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 96/92/EF og 98/30/EF om fælles regler for det indre marked for henholdsvis elektricitet og naturgas", og

- "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling"

(2002/C 36/03)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 22. maj 2001 under henvisning til EF-traktatens artikel 47, stk. 2, artikel 55 og artikel 95 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om de ovennævnte emner.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Bernardo Hernández Bataller til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 25. september 2001.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 385. plenarforsamling af 17.-18. oktober 2001, mødet den 17. oktober 2001, følgende udtalelse med 84 stemmer for og 9 hverken for eller imod.

1. Baggrund

1.1. På det lovgivningsmæssige område blev de første skridt mod et indre marked for elektricitet og gas i EU taget med direktiverne om transit af gas og elektricitet på de store net, som blev vedtaget i 1990 og 1991(1). I sine udtalelser om direktivernes indhold tilsluttede Det Økonomiske og Sociale Udvalg sig ændringerne af direktiverne, som især vedrørte den langsigtede forsyningssikkerhed.

1.2. Næste skridt var vedtagelsen af direktiverne om fælles regler for det indre marked for elektricitet og naturgas, som fulgte efter en lang og kompliceret proces med flere udkast fra Kommissionen. Målet med direktiverne var at åbne el- og gasmarkederne gennem en gradvis indførelse af konkurrence på området og således øge energisektorens effektivitet og den europæiske økonomis konkurrenceevne generelt.

1.3. ØSU vedtog en udtalelse om disse forhold i januar 1993(2), hvor det atter tilsluttede sig direktiverne, om end med betragtelige forbehold. I føromtalte udtalelse fremførte ØSU kritiske synspunkter om direktivforslaget på så vigtige områder som tidsplanen og fristerne for tredjepartsadgang til nettet, forsyningssikkerheden, kapaciteten i de sammenkoblede net, harmoniseringen af medlemsstaternes energipolitik og den offentlige forsyningspligt.

1.4. Direktiverne om fælles regler for det indre marked for elektricitet og naturgas blev vedtaget i henholdsvis 1996 og 1998 og er siden da ikke uden visse vanskeligheder blevet gennemført i medlemsstaternes nationale lovgivning.

2. Begrundelse for Kommissionens forslag

2.1. I overensstemmelse med den information, Kommissionen har lagt frem, siden direktiv 96/92/EF og 98/30/EF trådte i kraft, er der sket en betydelig åbning af gas- og elmarkederne i medlemsstaterne, som ved udgangen af 2000 klart overgik de mål, der var fastlagt i direktiverne. Markedets åbningsgrad i de forskellige medlemsstater svinger imidlertid meget (30-100 % for el og 20-100 % for naturgas), og denne tendens vil sandsynligvis forstærkes i fremtiden, medmindre der vedtages korrigerende foranstaltninger. Kommissionen mener, at disse forskelle mellem medlemsstaterne vanskeliggør opbygningen af et ægte indre marked i Europa.

2.2. Siden dereguleringen indledtes i de forskellige medlemsstater, er der registreret et betydeligt fald i elpriserne for storforbrugerne (ifølge Kommissionens opgørelser mellem 15 % og 35 %). Priserne er faldet mest i de lande, som er nået længst med åbningen af sine markeder. Husholdningerne og de små og mellemstore virksomheder har imidlertid endnu ikke i samme omfang draget fordel af en tilsvarende sænkning af elprisen, eftersom denne er knyttet til muligheden for let at kunne skifte leverandør, hvilket husholdningerne og de små og mellemstore virksomheder kun i ringe grad har mulighed for, så længe markedsåbningen ikke er fuldt gennemført.

2.3. Udviklingen i prisen på naturgas har ikke været lige så positiv, hvilket først og fremmest skyldes, at producentprisen på naturgas er knyttet til tøndeprisen på olie, som svinger meget. Men også for naturgassens vedkommende mener Kommissionen, at forskellene i de forskellige landes gennemsnitspriser hænger sammen med åbningsgraden på de respektive markeder.

2.4. Direktivets ikrafttræden har haft stor indflydelse på forpligtelsen til offentlig tjeneste, som tidligere i stort omfang blev varetaget af offentlige virksomheder eller et offentligt koncessionssystem, som var ansvarligt for forsyningen af gas og elektricitet. Markedsåbningen har sammen med privatiseringen af en stor del af disse virksomheder tvunget de forskellige medlemsstater til at fastsætte visse minimumskrav til offentlige tjenester og oprette kontrolmyndigheder, der skal overvåge, at disse overholdes. Kommissionen mener imidlertid, at man bør indføre yderligere forholdsregler for at styrke de gældende ordninger på dette område.

2.5. Flertallet af medlemsstaterne har på den anden side valgt at regulere tredjepartsadgang til nettet, fastlægge godkendelsesprocedurer for opførelsen af nye kraftværker, fuldstændigt adskille netoperatørernes forskellige aktiviteter og endog oprette uafhængige tilsynsmyndigheder. Kommissionen mener, at man i den sammenhæng kan ophæve nogle af de procedurer, der oprindeligt blev foreslået, og som ikke i tilstrækkelig grad er blevet ført ud i livet i medlemsstaterne, samt at man i større grad bør sikre sig netoperatørernes uafhængighed.

2.6. Endnu en følgevirkning af markedsåbningen, som i sig selv udgør en vigtig indikator for konsolideringen af det indre marked, er den grænseoverskridende handel. Den samlede handel med elektricitet udgør ifølge Kommissionens tal nu 8 % af den totale elproduktion i EU, hvilket er lavere end i andre sektorer og meget lavere end det, man burde kunne forvente sig af et integreret europæisk marked. For at øge den internationale handel med elektricitet foreslår Kommissionen, at der vedtages en forordning, som på europæisk niveau skal regulere de konkrete forhold, der påvirker denne handel i negativ retning.

2.7. Det Europæiske Råd anmodede på sit møde i Lissabon i marts 2000 Kommissionen om at udarbejde forslag, som skulle fremskynde dereguleringsprocessen, for snarest muligt at nå frem til et fuldt ud fungerende indre marked.

2.8. Det Europæiske Råd fremhævede på sit møde i Nice i december 2000 i sin "Erklæring om tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse", at "udførelsen af opgaver i forbindelse med tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse skal leve op til de legitime forventninger hos forbrugerne og borgerne, der ønsker overkommelige priser i et gennemsigtigt prissystem og lige adgang til de tjenesteydelser af høj kvalitet, som er absolut nødvendige for deres økonomiske, stedlige og sociale integration".

2.9. På sit møde i Stockholm den 23.-24. marts 2001 understregede Det Europæiske Råd igen nødvendigheden af at åbne markederne for elektricitet og naturgas, "idet der tages hensyn til kravet om at opfylde brugernes behov og nødvendigheden af gennemsigtighed på markedet ved hjælp af passende regulerende instrumenter".

3. Forslaget til direktiv

3.1. I det forelagte dokument gøres der rede for, hvilke specifikke ændringer der bør indføres i de to direktiver. Ændringerne til direktiv 96/92/EF og 98/30/EF er imidlertid ret enslydende, og i dokumentets indledning skitseres det, hvordan de kan struktureres ved at inddele dem i kvantitative og kvalitative forslag.

3.2. De kvantitative forslag omfatter en tidsplan for, hvornår alle el- og naturgaskunder uafhængigt af deres størrelse frit kan vælge, hvilke virksomheder der skal forsyne dem med de pågældende produkter. Ifølge forslaget skal alle ikke-husholdningskunder have frit leverandørvalg senest den 1. januar 2003, og markedet skal åbnes fuldstændigt to år senere. For naturgassektoren bliver tidsgrænsen for dereguleringen af markedet for ikke-husholdningskunder udskudt til den 1. januar 2004, men den 1. januar 2005 er fortsat tidsgrænsen for, hvornår samtlige kunder frit skal kunne vælge leverandør.

3.2.1. De kvalitative forslag gælder først og fremmest to aspekter: tredjepartsadgang til gas- og elnettene samt adskillelse af virksomhedernes forskellige aktiviteter i disse sektorer.

3.2.2. Den fremgangsmåde, som foreslås for tredjepartsadgang til nettene, er baseret på offentliggjorte og regulerede tariffer, som skal gælde på lige vilkår for alle brugere af transmissions- og distributionsnettene. Dette system skal erstatte de alternative procedurer, som er beskrevet i de gældende direktiver, og som enten bygger på, at leverandøren og privilegerede kunder forhandler om netadgang, eller på eneaftagermodellen.

3.2.3. Foranstaltningerne til adskillelse af aktiviteter tjener til at skabe en ramme, inden for hvilken hver netoperatør kan udvikle sin virksomhed uafhængigt af de kommercielle interesser hos den koncern, som operatøren tilhører. Derfor udvides princippet om adskillelse af aktiviteter til at gælde for alle netoperatører, både for distribution og transmission af el og gas. Endvidere fastsættes der kriterier, som skal sikre, at netoperatørernes virksomhed forbliver uafhængig af den koncern, som de indgår i. I forslaget til direktiv sættes der en tidsgrænse for, hvornår adskillelsen af aktiviteter skal være gennemført for distributionssystemerne. Grænsen for el sættes til januar 2003 og for naturgas et år senere.

3.3. I dokumentet uddybes beskrivelsen af forpligtelsen til offentlig tjeneste, og også tilsynsmyndighederne for el- og gassektoren drøftes. Der foreslås ændringer for visse procedurer, blandt andet for opførelsen af nye elkraftanlæg.

3.3.1. Beskrivelsen af forpligtelsen til offentlig tjeneste indeholder en detaljeret gennemgang af de aspekter, som dette begreb kan omfatte. Blandt forpligtelserne indgår almindelig forsyningspligt for elektricitet (hvilket indebærer, at elektricitet skal leveres i god kvalitet til samtlige kunder) og andre aspekter af naturgas- og elforsyning, som relaterer sig til beskyttelse af husholdningerne, økonomisk og social samhørighed, miljøbeskyttelse og forsyningssikkerhed.

3.3.2. I det nye direktiv foreslås det, at der udpeges uafhængige nationale tilsynsmyndigheder, som skal fastsætte tariffer og betingelser for adgang til nettet samt indføre instrumenter, der skal forhindre konkurrenceforvridning. Ligeledes foreslås det at nedsætte et organ til overvågning af forsyningssikkerheden for elektricitet og naturgas.

3.3.3. Hvad angår opførelse af nye elkraftværker, tages der i den nye tekst kun stilling til det tilladelsessystem, som i dag anvendes i alle medlemsstater. Licitation skal ifølge det nye direktiv kun anvendes som nødløsning, når den kapacitet, som kan tænkes opnået gennem tilladelsessystemet, ikke er tilstrækkelig til at garantere forsyningssikkerheden.

3.4. I forslaget til direktiv foreslås det, at direktiverne om transit af gas og elektricitet(3) ophæves, så der ikke på samme tid findes forskellige procedurer, hvilket kan skabe forvirring blandt aktørerne på markedet.

4. Forslaget til forordning

4.1. Kommissionen foreslår en række foranstaltninger, der retter sig mod følgende tre områder:

- fastsættelse af kompensationsordninger for elektricitetstransitstrømme,

- fastsættelse af harmoniserede tarifsystemer for grænseoverskridende eltransmission og

- fordeling af kapacitet på samkøringslinjerne.

4.2. Kommissionen tager udgangspunkt i, at situationen på disse områder er i hastig forandring, og at spillereglerne derfor hurtigst muligt må tilpasses denne virkelighed, så man undgår en situation, hvor en for langsom vedtagelse af ændringer skaber ubalance på markedet. Derfor foreslår Kommissionen i forslaget til forordning en række retningslinier, som kan vedtages og ændres uden nødvendigvis at ændre selve forordningen. Ændringen af disse retningslinier skal altid ske i overensstemmelse med de principper, som er fastlagt i forordningen, og gennemføres af Kommissionen efter samråd med et "forskriftsudvalg" bestående af repræsentanter for medlemsstaterne og under forsæde af en repræsentant for Kommissionen. Dette udvalg nedsættes i overensstemmelse med artikel 5 (forskriftsprocedure) i Rådets afgørelse 1999/468/EF om fastlæggelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen.

4.3. I henhold til denne fremgangsmåde er Kommissionen ansvarlig for at fastlægge forordningens grundlæggende aspekter, heriblandt ansvarsfordelingen og den hertil knyttede procedure for udbetaling af kompensation for transit af elektricitet, metoder til at fastslå, hvilke mængder elektricitet det drejer sig om, og omkostninger i forbindelse med transitten, kriterier for harmonisering af de afgifter, der bliver pålagt af nationale netoperatører, metoder til tildeling af tilgængelig sammenkoblingskapacitet samt fælles regler for sikkerhed og drift af nettene.

4.4. Kommissionen forbeholder sig også ret til at afgøre, hvor meget der skal betales som kompensation for de grænseoverskridende elektricitetsstrømme. I den forbindelse kan den bistås af et "rådgivende udvalg" baseret på proceduren i artikel 3 (rådgivningsprocedure) i afgørelse 1999/468/EF. Dette udvalg skal ligesom forskriftsudvalget bestå af repræsentanter for medlemsstaterne under forsæde af en repræsentant fra Kommissionen.

4.5. Forslaget til forordning fastsætter de grundliggende principper, som skal gælde for international handel med elektricitet, og indeholder et bilag med retningslinier for håndtering og tildeling af sammenkoblingskapacitet mellem nationale net. Bilaget indeholder kriterier for forvaltning af overbelastede net og uudnyttet transmissionskapacitet, langtidskontrakter, informationsudveksling mellem netoperatører samt fremgangsmåden ved eksplicitte auktioner over tilgængelig kapacitet. Retningslinierne bygger på kriterier som det åbne marked og ikke-diskrimination og sigter desuden mod den bedst mulige udnyttelse af de eksisterende infrastrukturer.

5. Generelle bemærkninger

5.1. Det Økonomiske og Sociale Udvalg ønsker at understrege, at de foreslåede initiativer ligger i forlængelse af bestræbelserne på at skabe et indre marked i Europa. ØSU har ved gentagne lejligheder støttet disse bestræbelser og mener, at initiativerne samlet set bidrager til at nå traktatens mål med hensyn til at fremme økonomisk udvikling, beskæftigelse, konkurrencedygtighed, livskvalitet og økonomisk og social samhørighed.

5.2. ØSU tilslutter sig derfor disse forslag og støtter generelt Kommissionens stræben efter at få indført et egentligt indre marked for elektricitet og naturgas i EU. Et sådant indre marked er et middel til at opnå større konkurrence mellem virksomhederne, hvilket igen fører til lavere energipriser for virksomheder og husholdninger. På den måde styrkes den samlede europæiske økonomis konkurrenceevne samtidig med, at borgernes levestandard og livskvalitet øges.

5.3. I lyset af andre landes erfaringer både i og uden for EU skaber markedsåbningen og et indre marked for elektricitet og naturgas som sådant imidlertid en vis usikkerhed, og de indirekte følger på det sociale og/eller geografiske område kalder på særlige bemærkninger. Samtlige organer, som berøres af denne proces, bør samarbejde for at nå det fælles marked, som er målet, og minimere de negative følger. Det er derfor vigtigt at gøre sig de problemer klart, som opstår hen ad vejen, og snarest muligt fremlægge forslag til at løse dem. ØSU forventer, at alle disse aspekter, som er indeholdt i nærværende udtalelse, afspejles i den kommende evaluering af det indre marked for elektricitet og gas.

5.4. ØSU anmoder endvidere Kommissionen om nøje at overvåge, at markedsåbningen også i virkeligheden bliver til gavn for husholdningerne, og at der ikke opstår konkurrenceforvridning. I særlig grad bør det sikres, at de forsyningsvirksomheder, der tidligere besad et monopol, hverken reelt eller i lovens forstand uberettiget udnytter situationen på deres nationale markeder eller individuelt eller kollektivt misbruger deres dominerende stilling på markedet.

5.5. ØSU må imidlertid konstatere, at forslaget til direktiv lider af visse logiske brister. Systemer og fremgangsmåder, som bør betragtes som fortid, findes stadigvæk, præmisser, som behandles i indledningen, tages ikke op igen, man nævner gentagne gange rapporter, som skulle have været afgivet, da direktiverne blev vedtaget, og man henviser til termer og artikler, som er udeladt i den nye udgave. De konkrete indvendinger til forslaget findes i afsnittet om særlige kommentarer.

6. Særlige bemærkninger

6.1. Fuldstændig åbning af markederne

6.1.1. ØSU støtter fuldt ud Kommissionens forslag om en tidsplan, der er så kort som muligt, således at samtlige forbrugere frit kan vælge leverandør af elektricitet og gas senest den 1. januar 2005.

6.1.2. Den fuldstændige åbning af markederne for elektricitet og gas vil gøre det lettere at undgå forskellige spilleregler i de enkelte medlemsstater, hvilket i dag fører til konkurrenceforvridning og forhindrer opbygningen af det indre marked.

6.1.3. Denne forholdsregel vil endvidere mindske ulemperne for de små og mellemstore virksomheder, der ofte tvinges til at betale mere for el og gas end de store foretagender som en konsekvens af sidstnævntes omfattende muligheder for at skifte el- og gasleverandør i den nuværende situation med delvist åbne markeder.

6.1.4. I den forbindelse bør man vedtage forholdsregler, så fremskyndelsen af markedsåbningen ikke øger tabet af arbejdspladser i de berørte sektorer.

6.2. Sikring af et tilstrækkeligt udbud

6.2.1. ØSU er bekymret over de problemer, der er opstået i visse dele af verden, f.eks. i Californien, hvor liberaliseringen af markedet har været behæftet med alvorlige mangler. Dette har ført til en betragtelig kvalitetssænkning i de tjenester, som tilbydes kunderne, samt en betydelig stigning i slutpriserne. Selv om situationen er en anden her, bør man ved markedsåbningen i EU lære af andres fejl og indføre alle nødvendige forholdsregler for at undgå, at der opstår situationer med manglende forsyning eller kunstigt høje priser.

6.2.2. ØSU bifalder derfor Kommissionens forslag om sikkerhedsforanstaltninger, som mindsker risikoen for, at sådanne situationer opstår. Størstedelen af disse forholdsregler er beskrevet i grønbogen om sikkerhed i energiforsyningen, som ØSU tilslutter sig(4). Direktivet rummer også konkrete tiltag i den retning. F.eks. får uafhængige tilsynsmyndigheder til opgave at overvåge balancen mellem udbud og efterspørgsel, og licitationssystemet for kraftværker bibeholdes, når disse ikke har den nødvendige elproduktionskapacitet. Ligeledes tildeles netoperatørerne ansvaret for vedligeholdelse og udvikling af nettene.

6.2.3. For at elforsyningssystemet skal kunne fungere, er det absolut nødvendigt, at der findes tilstrækkelig reservekapacitet. Denne uudnyttede kapacitet medfører imidlertid nogle omkostninger, som bør dækkes af systemet som helhed, enten i de enkelte lande eller eventuelt på fællesskabsniveau. I et ægte indre marked, hvor den grænseoverskridende elhandel er tilstrækkelig omfattende, bliver det muligt at optimere reservekapaciteten på europæisk niveau.

6.3. Adskillelse af aktiviteter

6.3.1. ØSU ser positivt på, at man i forslaget vil gå videre med adskillelsen af virksomhedernes aktiviteter i el- og gassektoren, dels ved at indføre krav om, at netoperatørerne skal være uafhængige i forhold til andre aktiviteter inden for den pågældende koncern, dels ved at specificere, hvilke krav netoperatørerne skal opfylde for at sikre, at de virkelig er uafhængige.

6.3.2. Disse krav bør imidlertid stå i forhold til det mål, man ønsker at opnå, og man bør undgå, at de medfører urimelige administrative byrder for de økonomiske aktører.

6.4. Offentlige serviceforpligtelser

6.4.1. ØSU ser med tilfredshed, at Kommissionen mener, at det er muligt at gå videre med det indre marked samtidig med, at man opfylder målene for offentlige tjenester, sådan som Udvalget gentagne gange har understreget siden sin udtalelse fra 1993(5).

6.4.2. Det glæder derfor ØSU, at en af Kommissionens grundtanker i dette spørgsmål ifølge forslaget er at nå bestemte mål for offentlig service. Endvidere glæder Udvalget sig over, at det klargøres, hvilke garantier der er knyttet til disse mål. Disse garantier hænger ud over den almindelige forsyningspligt sammen med brugertilfredshed, miljøbeskyttelse og den økonomiske og sociale samhørighed. ØSU kunne imidlertid ønske sig, at Kommissionen også havde som mål at sikre el- og gasforsyning af høj kvalitet og til konkurrencedygtige priser for at bidrage til sundhed, forsyningssikkerhed og økonomisk velfærd for de europæiske borgere.

6.4.3. ØSU mener, at der for at opfylde de vigtigste mål for offentlig tjeneste må vedtages regler, som sikrer husholdningerne en høj grad af beskyttelse, inklusive særlige forholdsregler for de mest sårbare grupper. Til dette formål bør der indføres sociale foranstaltninger for sådanne sårbare grupper, således at de kan blive forsynet til en fair pris.

6.4.4. Ligeledes bør der indføres visse minimumskrav for aftaler og gennemskuelig information samt gennemsigtige, let tilgængelige konfliktløsningsinstrumenter. ØSU gentager derfor, at de instanser, som er ansvarlige for løsning af tvister, skal opfylde kriterierne i henstilling 98/257/EF(6), samt om muligt anvende den "europæiske forbrugerreklamationsformular", som Kommissionen har udarbejdet. Det ville også være hensigtsmæssigt, om Kommissionen for at øge husholdningernes livskvalitet søgte at indføre begrebet standardiseret belastningsprofil(7) i hele EU.

6.4.5. I forslaget er der desuden taget hensyn til de ændringer, som er foretaget i de oprindelige direktiver. Derfor bevares de undtagelser, som skal fremme anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder, affald og kraftvarmeværker i elnettet. Det er imidlertid vigtigt at bibeholde støtteordninger til vedvarende energikilder, som det foreslås i det aktuelle direktiv om fremme af elektricitet fremstillet af vedvarende energikilder, så disse energiformer kan konkurrere på et åbent marked, som påpeget i ØSU's udtalelse(8).

6.4.6. For at sikre kontinuerlige tjenester af høj kvalitet er det yderst vigtigt, at nettet vedligeholdes. Dette gør det samtidig muligt at mindske energitabet ved transmission og distribution. ØSU mener, at det grundlæggende princip i forslaget til direktiv, dvs. at netoperatørerne er ansvarlige for nettets vedligeholdelse, bør fremgå klart og tydeligt, når direktivet gennemføres i medlemsstaternes nationale lovgivning. Derfor bør investeringerne ligge på et niveau, som sætter netoperatørerne i stand til at imødekomme alle de økonomiske krav, der stilles af brugerne, således at de kan stille den infrastruktur til rådighed, som er nødvendig for at nå op på de vedtagne niveauer for forsyningssikkerhed og konkurrenceevne.

6.4.7. Geografisk og social samhørighed

6.4.7.1. Den geografiske samhørighed er grundlæggende for Unionens eksistens, og derfor bør der fokuseres på de problemer, der kan opstå i ressourcesvage regioner, isolerede områder, ø-områder og ydre randområder i forbindelse med skabelsen af det indre marked.

6.4.7.2. Eftersom nogle af disse regioner er meget vidtstrakte, er det ikke sandsynligt, at de private husholdninger kommer til at drage nytte af de fordele, konkurrencen giver. Energipriserne i disse regioner kan derfor ende på et betragtelig højere niveau end i EU's centrale områder, hvor omkostningerne til infrastruktur pr. leveret energienhed er lavere på grund af den større befolkningstæthed. En sådan situation ville skabe nogle yderst ugunstige konkurrencevilkår og desuden opleves som uretfærdig af slutbrugerne, som er blevet vænnet til, at leveringspriserne er praktisk taget ens inden for hver medlemsstat.

6.4.7.3. For at undgå en sådan ubalance bør man på nationalt plan indføre kompensationsordninger, der bygger på objektive og tidsmæssigt stabile kriterier, som er forenelige med EU's statsstøtteregler. Som ØSU udtrykte i sin udtalelse om den fælles energipolitik fra 1993, kunne man som et første skridt anvende strukturfondene til at kompensere for de større omkostninger ved at anlægge disse infrastrukturer og dermed mindske behovet for kompensation i anlæggenes levetid betydeligt.

6.4.7.4. Direktiv 96/92/EF indeholder også en procedure for mindre og isolerede elnet, ifølge hvilken medlemsstaterne kan anmode om visse undtagelser fra direktivet, forudsat at de kan påvise, at der er væsentlige problemer på disse net. ØSU mener, at det skal være muligt at udnytte muligheden for undtagelser, inden der opstår uregelmæssigheder, på betingelse af at man har informeret Kommissionen, som under alle omstændigheder skal kontrollere, at situationen er i overensstemmelse med fællesskabsretten.

6.4.7.5. Også med hensyn til naturgas omfatter direktiv 98/30/EF en undtagelsesprocedure. Denne procedure retter sig imidlertid mod nye markeder og gælder udelukkende lande, som har distribueret gas i højst ti år. Det er nødvendigt at udvide definitionen, så den også omfatter isolerede områder, hvor der har eksisteret gasforsyning inden den nævnte tiårsperiode.

6.4.7.6. Efter ØSU's mening bør etableringen af det indre marked for el og gas ikke stå i vejen for de fremskridt, der er gjort for at sikre økonomisk og social samhørighed i EU's mest ressourcesvage regioner.

6.4.8. Medlemsstaternes lovgivninger divergerer betydeligt med hensyn til, hvad der hører under begrebet offentlige tjenester inden for el- og naturgassektoren. Disse forskelle kan være konkurrenceforvridende, og Kommissionen bør derfor overveje at udarbejde specifikke regler til harmonisering af brugernes (og især virksomhedernes) rettigheder samt energiforsyningsvirksomhedernes forpligtelser i relation til det indre marked.

6.4.9. Indvirkningen på miljøet

6.4.9.1. Miljø synes at være et af de områder, som berøres mest af denne liberalisering af markedet, selv om EU og medlemsstaterne har vedtaget foranstaltninger, der skal mindske den miljøbelastning, som opstår ved produktion og forbrug af energi. Her skal fremhæves initiativerne til bekæmpelse af klimaforandringen, der tilskynder til øget brug af vedvarende energi og energieffektivitet.

6.4.9.2. Hvis gennemførelsen af det indre marked fører til en sænkning af el- og gaspriserne, vil det sandsynligvis medføre et øget forbrug. Den forbedring af systemets effektivitet, som indførelsen af konkurrence i sektoren kan medføre, vil næppe kunne kompensere for det øgede energiforbrug, hvorfor resultatet kan ende med en forøgelse af forbruget af primærenergi. En sådan udvikling kunne føre til en stigning i miljøfarlige udledninger, hvilket forringer mulighederne for at leve op til kravene i Kyoto-protokollen.

6.4.9.3. Man må snarest muligt vedtage forholdsregler, der går i samme retning som dem, Kommissionen er ved at indføre med direktivet om energieffektivitet i bygninger eller med SAVE-programmet, både på fællesskabsniveau og i de enkelte lande, for at fremme en effektiv energianvendelse og kompensere for den større efterspørgsel, der kan forventes. En mulig løsning kunne være at overføre en del af de besparelser, som opnås i forbindelse med liberaliseringen af markedet, til SAVE-programmet eller til nye programmer til styring af efterspørgslen, informations- og uddannelsesprogrammer for husholdningerne og formindskelse af energiforbrændingsprocesserne. En anden løsning kunne være at udvide SAVE-programmet eller indføre nye programmer.

6.4.9.4. Miljøet vil blive påvirket af den øgede transmissionskapacitet, som kræves for at udvide den grænseoverskridende handel med el og gas. Konsekvenserne af denne påvirkning må begrænses for at overvinde borgernes stigende modstand, især når det drejer sig om områder, der er beskyttede ud fra særlige miljøhensyn.

6.5. Konsekvenser for beskæftigelsen i el- og gassektoren

6.5.1. ØSU er bekymret over tabet af arbejdspladser i el- og gassektoren som følge af markedernes deregulering og virksomhedernes øgede tendens til at anvende underleverandører og eksternalisere visse omkostninger.

6.5.2. Det ser således ud til, at det først og fremmest er de ansatte i virksomhederne i disse sektorer, der bærer omkostningerne ved overgangen til et konkurrerende marked, eftersom man ikke har kunnet påvise, at direkte jobskabelse inden for de nye aktiviteter, som markedsåbningen har ført med sig, helt kan opveje tabet af arbejdspladser i de traditionelle virksomheder. Hvis de ansatte i sektoren skal acceptere liberaliseringen af markedet, forudsætter det et socialt sikkerhedssystem, som giver mulighed for innovative foranstaltninger, således at også de arbejdstagere, der mister deres arbejde, er sikret en stabil økonomisk situation. Ligeledes bør der indføres programmer for livslang uddannelse i sektoren samt en effektiv politik med henblik på oprettelse af databaser vedrørende arbejdsmarkedet.

6.5.3. Tabet af arbejdspladser i disse sektorer er så omfattende, at det bør tages i betragtning ved udformningen af den nationale beskæftigelsespolitik. Således kunne man iværksætte initiativer, der kan afbøde konsekvenserne, ikke mindst i betragtning af at en stor del af de mistede arbejdspladser har været besat af personer med en højere uddannelse, hvis erfaring kunne udnyttes på andre områder.

6.5.4. Under alle omstændigheder er det yderst vigtigt, at man ved dereguleringen af markedet tager højde for de mulige konsekvenser og ikke mindst anvender bedste praksis mht. information, høring og uddannelse af medarbejderne samt medarbejderindflydelse, således at overskydende arbejdskraft kan genplaceres på passende vis.

6.5.5. ØSU anmoder Kommissionen om at bestræbe sig på at imødegå denne situation og inden for dens kompetenceområde udvikle en strategi, der under dereguleringen af markederne skal fremme vedtagelsen af instrumenter på fællesskabsniveau med det formål at koordinere strategien og nå en høj beskæftigelsesgrad.

6.6. Konsekvenser for kandidatlandene

6.6.1. ØSU har også mange forbehold over for de eftervirkninger, som dereguleringen af energimarkederne kan få for de lande, som i nær fremtid vil blive optaget i EU.

6.6.2. Kandidatlandenes sektorer for elektricitet og naturgas kendetegnes generelt af, at de i stor udstrækning er omfattet af statslige støtteordninger og fortsat bygger på ikke-konkurrencedygtige infrastrukturer og styringssystemer.

6.6.2.1. Den umiddelbare konsekvens kan blive en kraftig nedgang i beskæftigelsen i disse sektorer, hvilket kan føre til alvorlige sociale spændinger i kandidatlandene, især i de lande, som ikke har et socialt sikkerhedssystem, der svarer til EU-landenes.

6.6.2.2. EU bør derfor dele sine erfaringer med den nuværende deregulering af de europæiske markeder med disse lande og bidrage med finansiel støtte til moderniseringen af virksomhederne. Følgelig må åbningen af disse nye markeder tilpasses omstruktureringen af landenes energisektor, så virksomhederne i kandidatlandene er i stand til at konkurrere på lige vilkår.

6.7. Nationale tilsynsmyndigheder

6.7.1. Hvis der i alle medlemsstater skal oprettes nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for fastsættelsen eller godkendelsen af tarifferne for tredjepartsadgang til nettet, må det være i forventning om, at dette sikrer en gennemsigtig og ikke-diskriminerende proces. Derfor støtter ØSU oprettelsen af en sådan instans, men afventer dog med stor interesse resultaterne af den rapport, som skal fremlægges på Det Europæiske Råd i Barcelona.

6.7.2. Behovet for et sådant organ understreges af, at stort set alle medlemsstater har oprettet nationale tilsynsmyndigheder, som gør det muligt for medlemsstaterne at tage foregribende skridt - i visse tilfælde på eget initiativ - i modsætning til andre organer, som først handler, når overtrædelsen er sket.

6.7.3. De funktioner, som de nationale tilsynsmyndigheder tildeles med forslaget til direktiv, er tilstrækkeligt vidtrækkende, idet de ud over fastsættelse eller godkendelse af tariffer for adgang til nettet omfatter sikkerhed for, at virksomhederne opfylder deres forpligtelse til offentlig tjeneste, samt styring af overbelastning af nettet på nationalt niveau.

6.7.4. Det skal imidlertid fremhæves, at disse myndigheder bør arbejde på en mere gennemsigtig og demokratisk måde, således at de forskellige aktører på el- og naturgasmarkedet (forbrugere, ansatte og virksomheder) kan deltage i beslutningsprocessen.

6.7.5. ØSU glæder sig over oprettelsen af det europæiske råd for tilsynsmyndigheder med energi (European Council of Energy Regulatory Authorities) og anmoder Kommissionen om i fremtiden og på grundlag af erfaringerne hermed at undersøge muligheden for at omdanne dette råd til et europæisk agentur eller et lignende organ med kompetence inden for international transmission af elektricitet og naturgas.

6.8. Konsekvenser for forbrugerne og de små og mellemstore virksomheder

6.8.1. Gennemførelsen af det indre marked for energi har ikke gavnet husholdningerne og de små og mellemstore virksomheder i lige så høj grad som de store virksomheder. Som tidligere nævnt har dette navnlig stor betydning i overgangsperioden med en gradvis åbning for frit leverandørvalg, hvor de små og mellemstore virksomheders konkurrenceevne formindskes.

6.8.2. For at kompensere for disse forskelle mener ØSU, at det er nødvendigt at fremme oprettelsen af fælles indkøbsorganisationer for små og mellemstore virksomheder og husholdninger. Disse organisationer kan forhandle en rammekontrakt med forskellige leverandørvirksomheder på vegne af en hel kundekreds. Således slipper leverandørerne for at forhandle individuelt med hver kunde, og kunderne får derudover fordel af bedre leveringsbetingelser.

6.8.3. I forlængelse af dette bør man skabe smidige instrumenter til at løse konflikter mellem leverandørvirksomhederne og kundevirksomhederne.

6.9. Systemer for netadgang

6.9.1. De forskelligartede procedurer for adgang til nettet i medlemsstaterne kan skabe ubalance, når det gælder adgang for virksomheder fra forskellige lande til de nationale net.

6.9.2. Størstedelen af medlemsstaterne har indført et system for reguleret adgang til nettet på basis af offentliggjorte tariffer, eftersom det er det system, som efter medlemsstaternes mening giver størst sikkerhed for fri adgang og forhindrer konkurrenceforvridning og/eller risikoen for misbrug af en dominerende stilling på markedet. Disse tariffer opfattes som maksimumspriser, hvilket kan bidrage til at mindske visse medlemsstaters bekymring i dette spørgsmål. Indtil videre har man imidlertid ikke evalueret de nuværende systemers funktionsdygtighed eller den reelle konkurrence i de enkelte medlemsstater, hvorfor Kommissionen er blevet anmodet om at fremlægge en sammenlignende evalueringsrapport på topmødet i Barcelona.

6.9.3. ØSU mener, at Kommissionens forslag om at indføre et enhedssystem for adgang til nettene baseret på offentliggjorte tariffer er et fremskridt i harmoniseringen af denne sektor. ØSU stiller sig positivt over for ethvert system for tredjepartsadgang til nettet, så længe det er neutralt, gennemsigtigt, retfærdigt og ikke-diskriminerende.

6.9.4. Det er imidlertid nødvendigt at træffe konkrete forholdsregler for at garantere, at adgangen gennemføres på ikke-diskriminerende vilkår. Blandt andet bør man indføre en tidsfrist med hensyn til svar på ansøgninger om adgang og skabe smidige instrumenter til løsning af eventuelle konflikter.

6.10. Konkurrencemæssige aspekter

6.10.1. Gennemførelsen af det indre marked forudsætter som regel, at de nationale monopoler ophæves, og at sektorerne dereguleres for at give plads for et marked, hvor virksomhederne konkurrerer på lige vilkår.

6.10.2. Jagten på nye markeder og udnyttelsen af stordriftsfordele i virksomhederne kan imidlertid føre til virksomhedskoncentrationer, hvor de små virksomheder, hvoraf en del er kommunale, efterhånden forsvinder. Således kan det europæiske marked for elektricitet og gas ende med at blive kontrolleret af et begrænset antal store virksomheder, som i praksis udøver deres virksomhed inden for deres respektive indflydelsesområder, hvorved de i kraft af deres dominerende stilling på markedet skaber konkurrenceforvridning, enten individuelt eller kollektivt.

6.10.3. Under sådanne monopollignende forhold er der risiko for, at virksomhederne, selv om det drejer sig om et åbent og dereguleret marked, søger at maksimere deres fortjeneste med deraf følgende dårligere service og prisforhøjelser, hvilket ville være til skade for europæisk økonomis konkurrenceevne og generelt for samtlige forbrugere.

6.10.4. For at undgå en sådan situation må de ansvarlige tilsynsmyndigheder både på fællesskabsniveau og i de enkelte lande være specielt omhyggelige med at forhindre, at virksomhedskoncentrationer, som indebærer individuelt og/eller kollektivt misbrug af en dominerende stilling, ender med at underminere den åbne markedsøkonomi og den fri konkurrence.

6.11. Særlige bemærkninger til forslaget til forordning

6.11.1. Kommissionens forslag til forordning skal tjene til at fremme den internationale handel med elektricitet og skabe en ramme for reguleringen af denne handel.

6.11.2. ØSU accepterer behovet for forholdsregler for at øge den grænseoverskridende handel med elektricitet og mener, at forslaget til forordning er en god måde at nå dette mål på. De principper, som fastlægges i forslaget, er relevante og berører aspekter i sagen, som er grundlæggende for at sikre en betydelig vækst i den grænseoverskridende handel med elektricitet, hvis de træder i kraft samtidig med det ændrede direktiv. I modsat fald kunne der opstå konkurrenceforvridning og dermed alvorlige ubalancer på grund af markedernes forskellige åbningsgrad.

6.11.3. Det forhold, at der i så vid udstrækning henvises til bestemmelserne i artikel 3 og 5 i afgørelse 1999/468/EF, indebærer, at Kommissionen får meget større beføjelser end den har nu på dette område. Begrundelsen for en så vidtrækkende uddelegering af beføjelser skal muligvis findes i den kendsgerning, at de beslutninger, som skal tages, er teknisk komplicerede, og at det er nødvendigt effektivt at tilpasse reglerne til de forandringer, som kan opstå på området.

6.11.4. ØSU er enigt i, at det er nødvendigt at uddelegere disse beføjelser til Kommissionen, om end beføjelserne udelukkende bør omfatte retten til at ændre retningslinier og bestemmelser, som tidligere er vedtaget og indskrevet i forordningen. Kommissionen bør ikke have ret til udarbejde sådanne bestemmelser uden om lovgivningsproceduren.

6.11.5. I den forbindelse anmoder ØSU Kommissionen om i det foreliggende forslag til forordning at lægge vægt på subsidiaritetsprincippet og især understrege, at:

- dette område omfatter grænseoverskridende aspekter, som ikke kan reguleres på tilfredsstillende vis af de enkelte medlemsstater alene;

- hvis medlemsstaterne handler alene, eller der ikke sættes ind på fællesskabsplan, opstår der en konflikt med traktatens bestemmelser (f.eks. om at undgå konkurrenceforvridning og skjulte handelshindringer samt styrke den økonomiske og sociale samhørighed), og medlemsstaternes interesser kan lide betydelig skade;

- en fælles indsats fra Fællesskabets side har klare fordele i forhold til nationale indgreb.

6.11.6. Kommissionen bør ligeledes tage følgende i betragtning:

- Fællesskabets indgreb bør være så enkelt som muligt og bidrage til at opfylde målsætningen for den enkelte foranstaltning, og

- de fælles foranstaltninger bør give så stort spillerum som muligt, så der kan træffes beslutninger på nationalt niveau og på en måde, som er i overensstemmelse med den dobbelte målsætning, at foranstaltningerne skal bidrage til at opfylde de fastsatte mål samtidig med, at traktatens bestemmelser overholdes.

6.11.7. ØSU bifalder dog forslaget om at nedsætte et rådgivende udvalg og et forskriftsudvalg, for så vidt som dette kan bidrage til den fulde gennemførelse af det indre marked. Udvalgene bør dog regelmæssigt rapportere til Rådet, Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg.

7. Særlige bemærkninger til ændringen af direktiv 96/92/EF

7.1. Som allerede nævnt i det foregående omfatter forslaget til direktiv et system for tredjepartsadgang til nettet, som bygger på offentliggjorte tariffer, der skal fastsættes eller godkendes af de nationale tilsynsmyndigheder. I dokumentet gives der imidlertid gang på gang udtryk for tvivl om, at dette system kan være eksklusivt og fungere parallelt med et system baseret på "forhandlet adgang", som anført i artikel 20, stk. 1. Denne artikel, som ikke er blevet ændret i Kommissionens forslag, giver egenproducenter og uafhængige producenter mulighed for "at forhandle sig til netadgang". I stk. 2 i samme artikel henvises også til sådanne forhandlinger, men her i generelle vendinger. I den forbindelse er det nødvendigt at gøre klart, om disse former for forhandlet adgang skal bibeholdes, og i bekræftende fald hvilke følger det får med hensyn til diskrimination mellem brugere af nettet.

7.2. Ordlyden af artikel 21, som ikke er blevet ændret i forslaget, er vildledende, idet den indeholder gentagne henvisninger til artikel 17 og 18 i direktiv 96/92/EF. Disse to artikler er slettet i den nye version og drejer sig netop om systemer baseret på forhandlet netadgang eller netadgang for eneaftagere. Det er derfor vigtigt at ændre artikel 21 og her medtage Kommissionens forslag til ændring af systemet for tredjepartsadgang til nettet.

7.3. Der henvises gentagne gange i teksten til begrebet "privilegeret kunde", bl.a. i artikel 3, 16, 19 og 21. I nogle af disse artikler har man bibeholdt den oprindelige ordlyd, mens den i andre er ændret. I henhold til artikel 19, stk. 3, i den gældende version af direktiv 96/92/EF skal medlemsstaterne hvert år offentliggøre kriterierne for definitionen af privilegerede kunder. Dette stykke udgår imidlertid i den nye version af direktivet, hvorfor begrebet "privilegeret kunde" ikke er defineret.

7.4. Ifølge Kommissionens tekst skal medlemsstaterne sikre, at operatørerne af transmissions- og distributionsnettene besvarer begæringer om netadgang inden for en rimelig tidsfrist. Det ville imidlertid være hensigtsmæssigt at fastsætte en konkret tidsfrist i direktivet, så man undgik eventuelle vilkårlige afgørelser.

8. Særlige bemærkninger til ændringerne til direktiv 98/30/EF

8.1. Den eneste undtagelse i systemet for netadgang, som beskrives i de to direktiver, angår anlæggene til lagring af naturgas. I dette tilfælde tillades udover den regulerede adgang også forhandlet adgang (artikel 15). Man kan tolke det i retning af, at anlæggene til lagring af flydende naturgas (LNG) kan gøres til genstand for forhandlet adgang, men en omvendt tolkning er også mulig, eftersom der i artikel 14 udelukkende foreskrives adgang til LNG-anlæg efter systemet med reguleret adgang.

8.2. Som i direktiv 96/92/EF er der ingen definition af begrebet "privilegeret kunde", da artikel 18 har fået ny ordlyd. Denne artikel indeholdt tidligere visse minimumskrav, og det var op til medlemsstaterne at fastsætte begrebets rækkevidde.

8.3. Direktivet indebærer ikke, at medlemsstaterne frit kan udpege systemansvarlige for distributionsnettene for naturgas, hvilket de derimod kan gøre, når det gælder transmissionsnettene og i henhold til direktiv 96/92/EF endog også transmissions- og distributionsnettene for elektricitet. Kommissionen ønsker åbenbart, at funktionen som systemansvarlig for distributionsnettet for naturgas skal ligge i den virksomhed, der ejer distributionsnettet. I artikel 10, stk. 4 og 5, omtales imidlertid specifikt de systemansvarlige for distributionsnettene, hvilket kan tænkes at betyde, at de ikke er identiske med distributionsvirksomhederne. For at få teksterne til at stemme overens, må styringen af nettene ved hjælp af systemansvarlige behandles i de samme termer.

8.4. I teksten findes flere krydshenvisninger baseret på direktivets oprindelige tekst, men som med dens nye ordlyd ikke længere gælder eller burde ændres. Her kan nævnes de henvisninger til artikel 18, som findes i artikel 20, stk. 1, og artikel 23, stk. 1, og som med den nuværende ordlyd er meningsløse, eftersom de henviser til begrebet "privilegeret kunde". Ligeledes henvises der i artikel 26, stk. 1, 2 og 3, til artikel 18, stk. 3, 4 og 6, som er slettet i den nye tekst. Artikel 25 indeholder ligeledes en henvisning til artikel 16, som er udeladt i den foreslåede tekst.

8.5. Med direktivet om det indre marked for elektricitet kan man sikre forsyningssikkerheden i form af et licitationssystem, som finder anvendelse i forbindelse med opbygning af ny elproduktionskapacitet i tilfælde af, at kapacitet bygget på basis af tilladelsesproceduren ikke er tilstrækkelig til at dække behovet. Det bør overvejes at undersøge muligheden for at indføre lignende forholdsregler for naturgasanlæg.

Bruxelles, den 17. oktober 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT C 75 af 26.3.1990.

(2) ØSU's udtalelse om forslag til direktiv om fælles regler for det indre marked for elektricitet samt forslag til direktiv om fælles regler for det indre marked for naturgas af 27.1.1993, EFT C 73 af 15.3.1993, og ØSU's udtalelse om forslag til ændring af direktiv om fælles regler for det indre marked for elektricitet samt forslag til ændring af direktiv om fælles regler for det indre marked for naturgas af 28.4.1994, EFT C 195 af 18.7.1994.

(3) Direktiv 90/547/EØF og 91/286/EØF.

(4) EFT C 221 af 7.8.2001, s. 45.

(5) EFT C 75 af 26.3.1990.

(6) Kommissionens henstilling af 30. marts 1998 om de principper, der finder anvendelse på organer med ansvar for udenretlig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, EFT L 115 af 17.4.1998, s. 31-34.

(7) Ifølge Kommissionen indebærer en standardiseret belastningsprofil, at man anslår elforbruget hos en mindre forbruger i forhold til mængde og tidsmønster. Eventuelle afvigelser fra profilen afstemmes efter tællerens periodiske aflæsning. Hermed undgår man en kostbar detaljeret måling af det faktiske forbrug og en afregning af dette i forhold til abonnementsaftalen.

(8) EFT C 367 af 20.12.2000, s. 5.