DA Den Europæiske Unions Tidende C 347/79

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2003/71/EF om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel, og af direktiv 2004/109/EF om harmonisering af gennemsigtighedskrav i forbindelse med oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked —

KOM(2009) 491 endelig — 2009/0132 (COD)

(2010/C 347/12)

Hovedordfører: Angelo GRASSO

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 14. oktober 2009 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2003/71/EF om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel, og af direktiv 2004/109/EF om harmonisering af gennemsigtighedskrav i forbindelse med oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked

KOM(2009) 491 endelig – 2009/0132 (COD).

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs præsidium henviste den 3. november 2009 det forberedende arbejde til Den Faglige sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 460. plenarforsamling den 17.-18. februar 2010, mødet den 18. februar, følgende udtalelse med 156 stemmer for, 1 imod og 4 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1 Forslaget til direktiv sigter mod at indbygge to principper, som EØSU grundlæggende støtter, i den gældende EU-lovgivning: a) informationens kvalitet er afgørende for, om den kan bruges som grundlag for aktørernes valg af investering, især når det gælder private investorer; b) større omkostningseffektivitet i forvaltningen af information kan opnås gennem afskaffelse af overlappende oplysninger og dermed af omkostningerne ved fremskaffelsen af dem.

1.2 Der er reelle vanskeligheder forbundet med anvendelsen af disse to principper, eftersom det i sig selv er vanskeligt at måle kvalitet og endnu vanskeligere, når der er tale om information. Desuden skal det tages i betragtning, at de specifikke mekanismer for spredning af information finansmarkederne (»ved osmose« kunne man kalde det) og den horisontale indvirkning heraf på de forskellige økonomiske aktører, som har interesse i en investering (»signaleffekten«), betyder, at der er et skævt forhold og til tider meget skævt forhold mellem omkostningerne ved udarbejdelsen af informationen og de fordele (også økonomiske), der kan opnås herigennem.

1.3 Derfor må der findes en samlet løsning på problemerne med oplysningernes kvalitet og omkostningseffektivitet, idet det skal tages i betragtning, at det bedste incitament for værdipapirudstederne til at udarbejde information af høj kvalitet er tilliden til, at de økonomiske fordele er mindst lige så store som omkostningerne ved fremskaffelsen af dem. Ved evalueringen af informationens omkostningseffektivitet må der tages hensyn til, at gennemsigtighed nedbringer omkostningerne ved kapitaltilførsel. Manglende gennemsigtighed derimod øger omkostningerne ved rejsning af kapital (på grund af præmien for informationsrisiko). EØSU håber således, at asymmetrierne på informationsområdet bliver overvundet for at nedbringe omkostningerne ved kapitaltilførsel gennem en lavere præmie for informationsrisikoen, så de europæiske virksomheder kan stå sig bedre i konkurrencen om kapitaltilførsel.

1.4 En betydelig del (ca. 3/4) af forskellen mellem omkostninger og fortjeneste i tilknytning til information afhænger af de strukturelle mekanismer, som spreder oplysningerne mellem aktørerne på markedet, mens kun en lille del (ca. 1/4) hænger sammen med oplysninger, som udstederen ikke har videregivet. Forslaget til direktiv indeholder løsninger, som tager fat på den første del af informationsrisikoen og må som sådant vurderes positivt. EØSU påpeger blot, at de deraf følgende omkostningsbesparelser ikke må gå ud over kvaliteten af de formidlede oplysninger, da indgrebet ellers vil give bagslag.

1.5 Forslaget kommer desuden ind på et andet aspekt af problemet, som forbliver uløst. Kravet om at formidle oplysninger til investorer, som ikke har stor ekspertise, er i modstrid med kravet om at give dem alle de oplysninger, som er nødvendige for valget af investering, hvilket gør det nødvendigt at anvende fagterminologi. En løsning, som EØSU gerne så, er at skabe et særskilt marked for »informationsformidlere« ved siden af det mere traditionelle marked for kapital- og risikoformidling (banker, forvaltningsselskaber, forhandlere af derivater osv.). EØSU foreslår i lyset af erfaringer fra andre lande og andre kontekster, at der (også når det gælder placeringer og i tilslutning til forslagene i nærværende kommissionsdokument) indføres specifikke retlige delegationsordninger (i stil med »proxy voting«) og at formidling af finansiel information anerkendes som en profession (i stil med »family office«) via en specifik regulering.

2. Lovgivningsmæssig udvikling og emnets betydning

2.1 Kommissionen tillægger gennemsigtige oplysninger på finansmarkederne stor betydning, som det fremgår af den stadige produktion af lovindgreb. Således indledtes med det første forslag nr. 2000/0126 en stadig stræben efter at sikre en klar og transparent lovgivning i EU lige fra kodificering af procedurerne for optagelse af værdipapirer til officiel notering og de oplysninger, der skal offentliggøres i den forbindelse. Med det foreliggende direktivforslag går denne udvikling ind i en ny fase, hvor anvendelsen af reglerne om gennemsigtige oplysninger skal forbedres gennem nedtoning og forenkling af nogle af aspekterne vedrørende offentliggørelse af prospekter.

I det forløbne tiår 2000-2010 har EU-lovgivningen efterhånden skiftet fokus.

2.2.1 I direktiv 2001/34 samlede interessen sig først og fremmest om mængden af de oplysninger, som værdipapirudstederne havde pligt til at videregive til investorerne, idet man gik ud fra, at der herigennem kunne opnås en effektiv ressourceallokering på finansmarkederne. Denne tilgang blev generelt bakket op af EØSU i en udtalelse vedtaget den 29. november 2000 (ordfører: Jochen Lehnhoff, 112 stemmer for, ingen stemmer imod og ingen hverken for eller imod); dog understregedes behovet for enkelhed og klarhed i formidlingen af oplysninger til investorerne.

2.2.2 I løbet af 2003 drejedes søgelyset over mod aktørernes anvendelse af oplysningerne med indførelse af bestemmelser, som skulle supplere det oprindelige indhold i direktiv 2001/34. Direktiv 2003/6 regulerede den såkaldte insiderhandel, især den form, som kunne forvride balancen på finansmarkederne og dermed svække forbrugernes tillid. Det skal dog understreges, at dette direktiv tager sigte på udstederne og kontrolmyndighederne og ikke beskæftiger sig så meget med, hvorledes anvendelsen af de formidlede oplysninger kan påvirke investorernes adfærd. I tråd med denne tilgang drejede direktiv 2003/71 sig også om fastlæggelse af kriterierne for udformningen af det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel.

2.2.3 Direktiv 2004/109 ændrer bestemmelserne i direktiv 2001/34 og koncentrerer sig om de tekniske krav til de oplysninger, som udstedere, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked, skal stille til rådighed for investorerne med det mål at harmonisere og integrere de europæiske finansmarkeder og de finansielle tjenesteydelser, der udbydes på disse markeder. EØSU's udtalelse, som gik forud for direktivet, idet den blev vedtaget den 10. december 2003 (ordfører: Pierre Simon, 110 stemmer for og 1 hverken for eller imod), støtter det tekniske indhold i forslaget, men peger på faren for, at alt for stive ordninger kan få omkostningerne ved udarbejdelsen af obligatoriske oplysninger til at stige uforholdsmæssigt og dermed skabe økonomiske barrierer for fuld gennemsigtighed, især for udstedere af mindre format.

2.2.4 I løbet af 2005 begyndte lovgivningen at dreje sig om de ansvarlige for reguleringen af informationen på markederne gennem nedsættelse af udvalg for finansielle tjenesteydelser. Målet var at sætte lovgiverne og reguleringsmyndighederne i EU i stand til at reagere mere effektivt og hurtigere på udviklingen på finansmarkederne (især den, som udspringer af de teknologiske ændringer). Om dette initiativ fra Kommissionen afgav EØSU en positiv udtalelse den 31. marts 2004 (ordfører: Lucia Fusco, 95 stemmer for og 2 hverken for eller imod).

2.3 Forslaget til direktiv, som er genstand for denne udtalelse, har som sit vigtigste mål at forbedre anvendelsen af de to direktiver 2003/71 og 2004/109 gennem nogle forenklinger af procedurerne for at tilpasse den finansielle information bedre til de private investorers behov og for at gøre de i EU etablerede udstedere mere effektive og internationalt konkurrencedygtige. Til forskel fra de hidtidige initiativer på området tager dette forslag til direktiv altså sigte på kvaliteten af den finansielle information.

2.4 EØSU mener, at udarbejdelsen af store mængder information ikke altid er ensbetydende med god information. Dette skaber problemer for økonomien i informationsproduktionen, idet det må antages, at omkostningerne ved indsamling af finansiel information i højere grad hænger sammen med antallet af prospekter end kvaliteten af deres indhold. Dette direktivforslag kan give besparelser på over 300 mio. EUR årligt ved at justere en række mekanismer, som skaber overlapninger mellem forskellige faser i informationsformidlingen.

2.5 Behovet for markeder, som er i stand til at dosere mængden og kvaliteten af informationen rimeligt uden de store omkostninger for investorerne er et spørgsmål, som påkalder sig stor interesse. Nylige empiriske undersøgelser foretaget af Universitetet Ca Foscari i Venedig har vist, at risikoen for mangelfuld information (den såkaldte informationsrisiko) har udløst 37 % af volatiliteten på de europæiske aktiemarkeder gennem de seneste 15 år, uden at der kan påvises nogen væsentlige forskelle mellem de forskellige kategorier af værdipapirer. De samme undersøgelser har vist, at over 3/4 af informationsrisikoen ejendommeligt nok kan føres tilbage til de mekanismer for informationsformidling, som markedsaktørerne anvender, mens kun 1/4 skyldes udstedernes manipuleringer i forbindelse med informationsprocedurerne. Dette forhold hænger sammen med den finansielle informations omkostningsstruktur, som er karakteriseret af høje produktionsomkostninger set i forhold til de lave priser for videreformidlingen til tredjemand, hvilket er en direkte konsekvens af den manglende mulighed for at begrænse brugen af oplysningerne. Dette er et fænomen, som i sig selv lokker til at slække på kvaliteten af informationen og mekanismerne til formidling af den og kompensere herfor gennem større mængder ofte overlappende information.

2.6 EØSU ser derfor positivt på enhver foranstaltning til at regulere de økonomiske processer i tilknytning til produktion og formidling af information, så de reelt kan bidrage til at forbedre kvaliteten af den information, der er til rådighed på finansmarkederne og lette investorernes udvælgelse af investering; dermed vil omkostningerne ved tilvejebringelse af finansielle midler også blive mindre til glæde for udstederne af de værdipapirer, der optages til handel.

3. De vigtigste bestemmelser i direktivforslaget

3.1 Forslaget til direktiv består af fem artikler, hvoraf de første to vedrører ændringen af henholdsvis direktiv 2003/71/EF (forslagets artikel 1, mere omfattende) og direktiv 2004/109/EF (forslagets artikel 2, mindre omfattende). De øvrige tre artikler følger heraf, idet de regulerer henholdsvis gennemførelse (artikel 3), ikrafttrædelse (artikel 4) og adressater (artikel 5).

3.2 Analyse og bemærkninger til indholdet af det foreliggende forslags artikel 1, som vedrører direktiv 2003/71/EF

3.2.1 Forslag til ændring af artikel 1, stk. 2, litra h) og j), og artikel 3, stk. 2, litra e), og tilføjelse af stk. 4 i artikel 1

3.2.1.1 Den nye tekst præciserer frem for alt, at de øvre grænser for anvendelsen af bestemmelsen gælder den samlede værdi af placeringerne i hele Fællesskabet. Denne præcisering er hensigtsmæssig, især for at forhindre omgåelse gennem opsplitning af en økonomisk set samlet transaktion i flere transaktioner, som juridisk set er uafhængige af hinanden og baseret på et forskelligt retsgrundlag. EØSU understreger desuden, at denne præcisering også er nødvendig for at undgå skævheder i formidlingen af oplysninger i forskellige geografiske områder med fare for mangedobling af omkostningerne, hvilket især vil gå ud over de mindre transaktioner.

3.2.1.2 Derefter angives der nye beløbsgrænser for anvendelsen af direktivet, som tager hensyn til den aktuelle situation på finansmarkederne. For at undgå, at disse grænser bliver forældet, foreslås det at uddelegere ændringer heraf direkte til Kommissionen, så den hen ad vejen kan tilpasse dem til de skiftende vilkår for formidling af information på finansmarkederne. EØSU er enigt i nødvendigheden af at have beløbsgrænser, som let kan tilpasses markedsvilkårene, men foreslår, at de ændringer, som Kommissionen foretager, baseres på forslag fra overvågningsmyndighederne for de finansielle markeder og formidlere, da disse i kraft af deres virksomhed har bedre forudsætninger for at følge udviklingen i markedets reelle behov.

3.2.2 Forslag til ændring af artikel 2, stk. 1, litra e) og litra m), nr. ii)

3.2.2.1 Forslaget går ud på at afstemme definitionen af »kvalificerede investorer« til definitionen i det såkaldte MiFID-direktiv. EØSU går ind for dette forslag, da det bidrager til at ensarte de retlige rammer i EU.

3.2.2.2 Forslaget fastlægger kriterierne for definition af det geografiske gyldighedsområde for så vidt angår værdipapirer (der ikke er kapitalandele) og hvis pålydende er under 1 000 EUR, således at det begrænses til det land, hvor udstederen har sit vedtægtsmæssige hjemsted eller hvor gældbeviserne skal optages til handel på et reguleret marked eller hvor de udbydes til offentligheden. EØSU støtter dette forsøg på at forenkle procedurerne for at undgå øgede omkostninger som følge af udarbejdelsen af flere prospekter samtidigt. Her skal det bemærkes, at værdipapirernes markedsværdi er noget helt andet end deres pålydende værdi, som ofte har en rent juridisk funktion som målestok for den økonomiske andel i et foretagende. Følgelig er det ikke alle værdipapirer, som har en pålydende værdi og i nogle retssystemer er det muligt at udstede værdipapirer uden den såkaldte »par value«, især når der er tale om værdipapirer, som ikke er kapitalandele. EØSU foreslår derfor at erstatte enhver henvisning i forslaget til »pålydende værdi« med »markedsværdi« (eller »emissionsstykstørrelse«) for værdipapirer, som er kapitalandele, og med »værdien af det underliggende aktiv« når der er tale om værdipapirer, som ikke er kapitalandele.

3.2.3 Forslag til ændring af artikel 3, stk. 2

3.2.3.1 Forslaget indfører muligheden for, at de formidlere, der placerer værdipapirerne, kan overtage udstederens oprindelige prospekt, så længe det er i overensstemmelse med EU-reglerne, for at spare omkostningerne ved udarbejdelse af flere dokumenter. EØSU er principielt enigt i forslaget og begrundelsen herfor, men foreslår, at det forklares tydeligere, hvorledes den nye regel skal anvendes i de tilfælde, hvor en formidler har hjemsted i et tredjeland og foretager en placering i et andet land end udstederens hjemland.

3.2.3.2 EØSU foreslår endvidere, at det sikres, at de muligheder for »retail cascade«, som drøftes i punkt 3.2.3.1 ovenfor, ikke kommer i konflikt med den hastige forældelse af de finansielle oplysninger. Følgelig foreslås det, at overvågningsmyndighederne for de markeder, som udstederen (eller formidlerne) refererer til, ved offentliggørelsen af et prospekt skal fastsætte en forældelsesfrist, således at prospektet obligatorisk skal ajourføres efter udløbet af denne frist, hvis den specifikke transaktion, som ligger til grund for udsendelsen af prospektet, stadig er i gang.

3.2.4 Forslag til ændring af artikel 4, stk. 1, litra e)

3.2.4.1 Forslaget går ud på at udvide fritagelsen i den nugældende bestemmelse til også at omfatte medarbejderaktieordninger i selskaber, som ikke er noteret på et reguleret marked (dvs. også selskaber, hvis aktier er noteret på markeder uden for EU). Dette forslag sigter mod at udjævne forskellene i behandlingen af de forskellige kategorier af selskaber (børsnoterede og ikke-børsnoterede EU-selskaber samt selskaber, der er noteret uden for EU) og desuden sænke omkostningerne ved placeringer, som er forbeholdt investorer, der er bekendt med investeringsrisikoen, i og med at de er ansatte.

3.2.4.2 EØSU er enigt i bestræbelsen på at mindske omkostningerne, men understreger, at udstedelsen af medarbejderaktier i sig selv kan være en relevant oplysning for de investorer, som opererer på det såkaldte sekundære marked, især når der er tale om internationale koncerner. EØSU håber derfor, at udvidelsen af fritagelsen går hånd i hånd med en revision af bestemmelserne om gennemsigtighed på markederne. En revision af direktivet om gennemsigtighed kan eventuelt gøres til genstand for en specifik initiativudtalelse fra EØSU's side.

3.2.5 Forslag til ændring af artikel 5, stk. 2, artikel 6, stk. 2, og artikel 7

3.2.5.1 Forslaget til direktiv foreslår at gøre mere ud af prospektets resumé i betragtning af den store betydning, som især private investorer tillægger det. Den ansvarlige for udarbejdelsen af resuméet kan komme til at hæfte juridisk for fejlagtige oplysninger. Forslaget understreger dog, at antallet af ord i dokumentet ikke er en velegnet indikator for dets informationsværdi, som derimod skal søges i de »vigtigste oplysninger«.

3.2.5.2 EØSU er enigt i, at antallet af ord ikke kan være en tilstrækkelig indikator for prospektresuméernes informationsværdi, men mener dog, at direktivforslaget bør indeholde klarere kriterier for, hvilke oplysninger der er de vigtigste. Eftersom investorerne er nødt til at vurdere en investering ud fra forholdet mellem den forventede risiko og udbyttet, må de vigtigste oplysninger være dem, som har størst betydning for investeringens risikoprofil, som i sig selv er vanskelig at danne sig et billede af. Det foreslås altså, at de vigtigste oplysninger defineres ud fra deres potentielle indvirkning på risikoen, som kan måles ved hjælp af standardindikatorer, der allerede indgår i andre EU-bestemmelser såsom »value-at-risk«. En alternativ teknisk, men dog enkel løsning, som EØSU slår til lyd for, er at gøre det obligatorisk at angive VaR i prospektresuméet.

3.2.6 Forslag til ændring af artikel 7, stk. 2

Dette forslag til ændring sigter mod at sikre et rimeligt forhold mellem omkostningerne ved udarbejdelsen af prospektet og udstedelsens størrelse, også når der er tale om emissioner på grundlag af tegningsretter. Det er velkendt, at prospektets produktionsomkostninger ikke er i fuld samklang med størrelsen af de finansielle transaktioner, og for de mindre transaktioners vedkommende er disse omkostninger uforholdsmæssigt høje. Når der er tale om emissioner på grundlag af tegningsretter, begrundes lempelsen af kravene med den antagelse, at »eksisterende aktionærer allerede har besluttet at investere i selskabet og derfor burde være i besiddelse af de nødvendige oplysninger«.

EØSU er enigt i nødvendigheden af at begrænse de faste udgifter til prospektet i forhold til den finansielle transaktions størrelse, da dette er et objektivt påvist problem. Derimod mener EØSU, at begrundelsen for lempelsen af kravene vedrørende emissioner på grundlag af tegningsretter er utilstrækkelig, eftersom de efterfølgende ofte er genstand for handel; hvis der heri deltager aktører, som ikke var aktionærer i selskabet på udstedelsestidspunktet, har de ikke haft samme adgang til information. I begge tilfælde vil det som oven for vist være muligt at begrænse omkostningerne ved udarbejdelsen af prospektet uden at slække på prospektresuméets informationsværdi ved at kræve obligatorisk angivelse af investeringens VaR.

3.2.7 Forslag til ændring af artikel 8

Den bestemmelse, der foreslås i artikel 8, fritager en udsteder, hvis værdipapirer er dækket af en garanti fra en medlemsstat, for at udforme et prospekt for at sænke de samlede omkostninger ved transaktionen. EØSU er principielt enigt i dette forslag, men foreslår, at prospektet i det mindste anfører den seneste »rating« af garanten, eftersom denne - med angivelse af værdipapirets pålydende værdi i den samme udstedelsesvaluta - varierer fra land til land; desuden kan garantien være ydet af finansielt uafhængige statslige organer eller eventuelt af offentligretlige selskaber, som er oprettet specielt til dette formål.

3.2.8 Forslag til ændring af artikel 9 og artikel 14, stk.4

Forslaget går ud på at forlænge gyldighedsperioden for et prospekt til 24 måneder (mod de nuværende 12). EØSU understreger som oven for beskrevet, at selve karakteren af finansielle oplysninger ikke gør det muligt at fastsætte stramme regler for deres gyldighedsperiode. Det foreslås derfor at opretholde den nuværende gyldighedsperiode på 12 måneder og give overvågningsmyndighederne for de finansielle markeder beføjelse til at forlænge den yderligere 12 måneder på begrundet anmodning fra udstederen.

3.2.9 Forslag til ændring af artikel 10, artikel 11, stk. 1, artikel 12, stk. 2, og artikel 14, stk. 4

3.2.9.1 EØSU billiger forslaget om ophævelse af direktivets artikel 10, eftersom udstederens pligt til hvert år at offentliggøre alle de oplysninger, som udstederen gennem 12 måneder forud for prospektets udformning har offentliggjort, medfører unødige ekstraomkostninger for udstederen, uden at investoren har nogen gavn heraf. Med den moderne informationsteknologi kan de tidligere prospekter let hentes frem, især i lyset af ændringen af artikel 14, hvorefter det foreslås at forlænge den periode, hvori prospekterne skal være tilgængelige på netstedet, ligeledes med 12 måneder.

3.2.9.2 Forslagene til ændring af artikel 11 og 12 følger af ophævelsen af artikel 10 og kan derfor ikke diskuteres, bortset fra bemærkningerne i foregående punkt.

3.2.10 Forslag til ændring af artikel 16

3.2.10.1 Forslaget går først og fremmest ud på at præcisere, hvornår kravet om at offentliggøre oplysningerne ophører, især fordi afslutningen af udbuddet til offentligheden og starten af handelen ikke nødvendigvis er sammenfaldende: forslaget går ud på at vælge den af disse to begivenheder, som indtræder først. EØSU mener, at forslaget bør suppleres med et krav om, at de formidlere, som er ansvarlige for placeringen, skal oplyse, hvor mange værdipapirer der er blevet handlet mellem afslutningen af udbuddet til offentligheden og starten af handelen. Oplysningerne om den samlede mængde udstedte værdipapirer i dette tidsrum (det såkaldte grå marked) bør attesteres af en overvågningsmyndighed og også angive den samlede handel mellem de formidlere, som deltager i placeringen.

3.2.10.2 Forslaget definerer derefter en ensartet tidsramme for investorernes udøvelse af retten til at trække deres tidligere accept tilbage, nemlig to dage efter tillæggets offentliggørelse. EØSU bifalder forslaget om harmonisering af fortrydelsesfristen, men foreslår at indføre et krav om at fremsende tillægget til de investorer, som allerede har givet deres accept, via en e-mail adresse, som skal opgives til dette specifikke formål.

3.2.11 Forslag til ændring af artikel 18

Den foreslåede ændring af artikel 18 i det gældende direktiv, som er meget teknisk, tager sigte på en hurtigere fremsendelse af godkendelsescertifikaterne for prospekterne. Dette vil give mulighed for at reducere omkostninger og risici forbundet med tekniske fejl ved offentliggørelsen af prospekterne, især i de medlemsstater, hvor det såkaldte »pas« endnu ikke er gængs. EØSU accepterer den foreslåede ændring.

3.3 Analyse og bemærkninger til indholdet af det foreliggende forslags artikel 2, som vedrører direktiv 2004/109/EF

De ændringer, der foreslås i denne artikel 2, har til formål at afstemme ordlyden af dette direktiv til indholdet af de foregående punkter. EØSU bifalder ændringerne med forbehold af bemærkningerne i ovenstående punkter.