9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 171/1 
II 
(Forberedende  retsakter) 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG 
Udtalelse  om  Landbrugspriserne  for  produktionsåret  1979/1980  og  dertil  knyttede 
foranstaltninger 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er endnu  ikke  offentliggjort  i De Europæi-
ske Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  5. februar  1979  i medfør  af artikel  47 og 198  i Traktaten  om opret-
telse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg 
om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 167.  plenarforsamling  holdt  i Bruxelles, 
den 4. og 5. april  1979  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til artikel  47 og 198  om oprettelse  af 
Det europæiske  økonomiske  Fællesskab, 
under  henvisning  til anmodning  af 5. februar  1979  fra 
Rådet  for  De europæiske  Fællesskaber  om  Udvalgets 
udtalelse, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af sin formand 
den 6. februar  1979  om  at pålægge  Landbrugsafde-
lingen  at udarbejde  udtalelse  om forslaget, 
under  henvisning  til forretningsordenens  artikel  46 
(hasteprocedure), 
under  henvisning  til sine  tidligere  udtalelser  om  dette 
spørgsmål, 
under  henvisning  til Landbrugsafdelingens  udtalelse  på 
mødet  den  21. marts  1979, under  henvisning  til beretning  aflagt  af ordføreren, 
hr. Schnieders,  og 
under  henvisning  til drøftelserne  på den  167.  plenarfor-
samling  den  4. og 5. april  1979  (mødet  den  5. april) 
med 44 stemmer  mod  23, og idet  13 undlod  at stemme 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1. Generelle  bemærkninger 
1.1. Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  påskønner 
Kommissionens  bestræbelser  for  at sikre  og udbygge 
den integration,  der  er opnået  inden  for  den  fælles 
landbrugspolitik. 
1.2. Udvalget  går  ud fra,  at det  europæiske  valutasy-
stem  betyder  endnu  en etape  af integrationen  på det 
økonomiske  og finanspolitiske  område  i EF. 
Nr. C 171/2 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
1.3. Udvalget  minder  om  den  alvorlige  situation  på 
visse  landbrugsmarkeder.  Oprettelse  af en balance  mel-
lem udbud  og efterspørgsel  på landbrugsmarkederne 
bør ske  under  hensyntagen  til den  rolle,  som  den  fælles 
landbrugspolitik  bør  have  i international  sammenhæng. 
Udvalget  henviser  i denne  forbindelse  til sin udtalelse  af 
27. januar  1977  om.  »Den  fælles  landbrugspolitik  i in-
ternational  sammenhæng  — eventuelle  følger  og tilpas-
ninger«  (1). 
1.4. Udvalget  er klar  over,  at landbrugspolitikken 
bestandig  skal  opfylde  samtlige  målsætninger  i arti-
kel 39, stk.  1, i traktaten: 
— at forøge  landbrugets  produktivitet  ved  fremme  af 
den tekniske  udvikling,  ved  rationalisering  af land-
brugsproduktionen  og ved  den  bedst  mulige  anven-
delse  af produktionsfaktorerne,  især  arbejdskraften; 
— herigennem  at sikre  landbrugsbefolkningen  en rime-
lig levestandard,  især  ved  forhøjelse  af de individu-
elle indkomster  for  de i landbruget  beskæftigede 
personer; 
— at stabilisere  markederne; 
— at sikre  forsyningerne; 
— at sikre  forbrugerne  rimelige  priser  på landbrugs-
varer. 
1.5. Der  bør  træffes  beslutning  om,  hvorledes  disse 
undertiden  vanskeligt  forenelige  målsætninger  skal 
inddrages  i den fælles  landbrugspolitik.  Det  vil her være 
nødvendigt  at prioritere  målsætningerne,  navnlig  under 
hensyntagen  dels  til de strukturelle  og sociale  proble-
mer,  som  findes  i de forskellige  egne  af Fællesskabet,  og 
dels til en EF-budgetpolitik,  som  bedre  opfylder  kravene 
om vækst,  beskæftigelse  og stabilitet. 
2. Bemærkninger  til rapport  1978  om landbrugets  stil-
ling i Fællesskabet 
2.1. EF  råder  over  et omfattende  statistisk  materiale 
vedrørende  indkomstudviklingen  i landbruget.  Dette 
materiale  giver  et detaljeret  billede.  Der  er alt efter  re-
gion,  bedriftsstørrelse,  medlemsland  og produktionsart 
(afhængigt  af de klimatiske  forhold  de forskellig  år) osv. 
tale om betydelige  indkomstforskelle  inden  for EF. Også 
H EFT  nr. C 61 af 10. 3. 1977. ved en sammenligning  mellem  landbruget  og de øvrige 
sektorer  i medlemsstaterne,  ligesom  mellem  arbejdsta-
gerne  inden  for  samme  sektorer  i de forskellige  med-
lemsstater  ses betydelige  indkomstforskelle. 
Udvalget  mener,  at der i betragtning  af disse  skævheder 
i sammenligningsgrundlaget  kun  vil kunne  siges  ganske 
lidt om det absolutte  gennemsnitsniveau  for landbrugs-
indkomsterne.  Derfor  vil en sammenligning  af den  gen-
nemsnitlige  indkomst  i henholdsvis  landbrug  og de 
øvrige  sektorer  tilsammen  ikke  have  megen  udsagns-
værdi.  Der  kan  kun  opnås  fornuftige  resultater  ved  en 
sammenligning,  hvis  også  de forskellige  grundlag  er 
sammenlignelige. 
Udover  indkomstniveauet  er det også  af betydning  for 
en vurdering  af situationen  i landbruget  at få fastslået 
indkomstudviklingen.  Med  brutto-  og nettoværditilvæk-
sten foreligger  der en række  indikatorer,  der i hvertfald 
kan give  et fingerpeg  om  udviklingstendenserne.  Den 
gennemsnitlige  indkomstudvikling  (reel  bruttoværditil-
vækst  pr. person)  for samtlige  ved  landbruget  beskæfti-
gede  i EF var (ifølge  de oplysninger  Kommissionen  den 
2. marts  forelagde  afdelingen)  3,3 % om  året  fra 1970 
til 1978,  mens  den  for samtlige  sektorer  var 3 %. Der  er 
imidlertid  ikke  medtaget  afskrivningsomkostninger  i 
disse  tal.  Nettoværditilvæksten  var  i landbruget  2,6 % 
lavere. 
Udvalget  ser sig ikke  i stand  til at bekræfte  eller  gen-
drive  Kommissionens  opfattelse,  efter  hvilken  der  er 
sket en hurtigere  stigning  i landbrugsindkomsterne  end  i 
indkomsterne  i de øvrige  sektorer. 
2.2. Udvalget  påpeger,  at det  vil være  nødvendigt  at 
gennemføre  en fælles  landbrugspolitik,  der kan  sikre  en 
afbalanceret  indkomstudvikling  på samtlige  produk-
tionsområder  inden  for EF's  landbrugssektor. 
Udvalget  mener,  at disse  problemer  kan  løses,  hvis  der 
som supplement  til prisfastsættelsen  træffes  social-  og 
strukturpolitiske  foranstaltninger. 
2.3. Udvalget  anmoder  Kommissionen  om  at under-
søge  muligheden  for  at støtte  landbrugsindkomsterne 
uden  samtidig  at favorisere  jordbesidderne. 
2.4. Vedrørende  forbrugerpriserne.  Prisudviklingen  er 
forløbet  forskelligt  i EF's  ni medlemslande.  I lande  med 
svag  valuta,  bortset  fra Det  forenede  Kongerige,  er pri-
serne  på levnedsmidler  steget  stærkere  end  den  generelle 
inflationsrate.  I landene  med  stærk  valuta  er priserne  på 
9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 171/3 
levnedsmidler  derimod  steget  mindre  end  den  generelle 
inflationsrate. alvorligt  forstyrret.  Hverken  på EFs  eget  marked  eller 
på eksportmarkedet  findes  der  acceptable  afsætnings-
muligheder  for en produktion  af et sådant  omfang. 
2.5. Ifølge  Kommissionens  oplysninger  skulle  omkring 
2/3 af prisstigningen  på levnedsmidler  skyldes  stigende 
forarbejdnings-  og afsætningsomkostninger.  De samlede 
omkostninger  ved  forarbejdning  af landbrugsråvarer  og 
afsætningen  af disse  udgør  for øjeblikket  langt  mere  end 
halvdelen  af forbrugerpriserne  på levnedsmidler. De derved  opståede  overskud  er blevet  en alvorlig  be-
lastning  for den  fælles  landbrugspolitik,  da forbrugerne 
og skatteyderne  næppe  er indstillet  på i ubegrænset 
omfang  at bære  de med  overskuddene  forbundne  om-
kostninger. 
Når man  søger  årsagerne  til prisstigningerne  på lev-
nedsmidler  i det endelige  forbrugerled,  må man  afgjort 
tage hensyn  til prisstigningerne  i produktionsleddet, 
men samtidig  også  til omkostningerne  ved forarbejdning 
og afsætning. 
2.6. Kommissionen  bør  drage  virkelig  omsorg  for,  at 
forbrugerne  sikres  rimelige  priser.  Dette  indebærer,  at 
Kommissionen  beskæftiger  sig med  disse  priser  og ikke 
udelukkende  med  produktionspriserne. 
Kommissionen  har  ikke  siden  undersøgelsen  i 1975 
offentligjort  resultaterne  af den  årlige  undersøgelse  af 
detailpriserne  og har således  ikke  rettet  sig efter  Rådets 
resolution,  hvori  det  anføres,  at Kommissionen  fortsat 
skal foretage  undersøgelser  af detailpriserne  og bestræbe 
sig på i tide  at oplyse  befolkningen  om prisforskellene 
inden  for EF. 
2.7. Forbrugernes  udgifter  til levnedsmidler  set i for-
hold  til den  samlede  indtægt  er blevet  mindre  i samtlige 
EF-lande  i de sidste  år. Forbrugernes  udgifter  til lev-
nedsmidler  udgjorde  20 % af privatforbruget  i 1976  (jf. 
1978-rapporten  om  landbrugets  stilling  i Fællesskabet 
(pkt.  247)) 
Dette  tal udgør  det  generelle  gennemsnit  for  samtlige 
EF-lande  og for samtlige  indkomstgrupper  og familier 
uanset  størrelse.  I Italien  andrager  procentsatsen 
ca. 30 % og i Forbundsrepublikken  ca. 17 %. 
For større  familier  og for  de lavere  indkomstgrupper 
ligger  procentsatsen  mærkbart  højere  end  det  anførte 
gennemsnit. 
2.8. EFs  produktion  af en række  vigtige  landbrugspro-
dukter,  som  f.eks.  mælk  og sukker,  er i de sidste  10 år 
steget  til et sådant  omfang,  at ligevægten  på markedet  er 2.9. Den  fælles  landbrugspolitik,  som  stadig  er et af 
EF's vigtisgste  aktivitetsområder,  har  i de seneste  år 
oplevet  stigende  udgifter.  For  1977  androg  Fællesska-
bets samlede  udgifter  til den  fælles  landbrugspolitik 
6,98 mia  RE,  heraf  6,662  mia  RE til markedssektoren. 
Dette  beløb  udgør  mere  end  75 % af de samlede  udgif-
ter på Fællesskabets  budget.  De offentlige  udgifter  til 
den fælles  landbrugspolitik,  herunder  de fælles  udgifter 
til finansiering  af de monetaere  udligningsbeløb,  udgør 
ca. 2,7  % af forbrugerudgifterne  til levnedsmidler.  De 
samlede  udgifter  fra national  og Fællesskabets  side  til 
landbrug  udgør  1,3  % af EF's  bruttonationalprodukt, 
nemlig  0,9 % der  afholdes  af de nationale  budgetter  og 
0,4 % der  afholdes  af EUGFL  (heri  ikke  medregnet 
udgifterne  til udviklingssektionen). 
2.10.  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  understreger, 
at der  må  gennemføres  en bedre  koordinering  af den 
økonomiske  politik  i EF.  Dette  bør  navnlig  ske  for at 
mindske  ledigheden.  EF's  landbrug  har  ikke  været  i 
stand  til i samme  omfang  som  hidtil  at fortsætte  om-
struktureringsbestræbelserne  i de seneste  år og herved 
opnå  indkomstforbedringer,  hvilket  også  skyldes  van-
skelighederne  inden  for  industrisektoren,  hvor  der  for 
øjeblikket  er 6 mio  arbejdsløse. 
Beskæftigelsessituationen  i EF bør  kunne  inspirere  EF-
instanserne  til at føre  en politik,  der sikrer  bevarelsen  af 
det størst  mulige  antal  landbrugsbedrifter.  Dog  finder 
Udvalget,  at de marginale  bedrifter  på grund  af deres 
begrænsede  produktion  ikke  vil kunne  holdes  i live 
gennem  prispolitikken,  men  at det må ske  gennem  til-
knyttede  foranstaltninger. 
2.11.  Som  situationen  er, må der derfor  findes  langsig-
tede og varige  løsninger  på landbrugets  problemer. 
Udvalget  havde  gerne  set,  at Kommissionen  udformede 
en politik,  som  tog  hensyn  til de kommende  udvidelser 
af EF,  og som  indeholdt  forudsigelser  om udviklingen  i 
udbud  og i købedygtig  og ikke  købedygtig  efterspørgsel 
Nr. C 171/4 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
både  på EF-  og internationalt  plan,  og at den  på basis  af 
denne  analyse  gennemførte  en eksportpolitik  og fødeva-
rehjælpspolitik,  som  levede  op til de målsætninger,  som 
EF bør have  for øje på landbrugslevnedsmiddelområdet, 
og for så vidt  angår  det bidrag,  EF kan  og bør yde  til en 
løsning  af verdens  sultproblemer. 
Udvalget  mener,  at en sådan  politik  bør  danne  grund-
laget  for  iværksættelsen  af politiske  ledsageforanstalt-
ninger  inden  for handel,  ordninger  af markederne,  re-
gionaludvikling,  agronomisk  forskning,  modernisering 
af bedrifterne  og landbrugs-  og levnedsmiddelindustrien 
og med  hensyn  til finansiel  deltagelse  fra producenternes 
side,  hvilket  muligvis  vil vise  sig påkrævet. 
Udvalget  mener,  at Kommissionens  forslag  kun  kan 
vurderes  og rubriceres  på grundlag  af en langsigtet 
politik. 
2.12.  Stabilisering  af markederne  og  forsyningssikker-
hed 
Udvalget  påpeger,  at den  fælles  landbrugspolitik  har 
haft held  til at stabilisere  markederne  og sikre  forsy-
ningerne,  omend  ufuldstændigt.  Denne  stabilisering  har 
kun kunnet  gennemføres  takket  være  høje  priser.  Men 
man kan  overveje,  om prisen  ikke  har  været  for høj  i 
visse  tilfælde. 
3. Bemærkninger  til de foreslåede  prisers  gennemsnits-
niveau 
3.1. Udvalget  konstaterer,  at den  forsigtige  prispolitik 
igennem  de seneste  to år har  indebåret  fordele  for for-
brugerne  i en periode  præget  af inflation  og omfattende 
økonomisk  recession  jf. 1978-rapporten  om  landbru-
gets stilling  i EF, pkt.  242)).  I år foreslår  Kommissionen 
imidlertid,  at lafidbrugspriserne  kun  forhøjes  i lande 
med svag  valuta.  Dette  sætter  imidlertid  endnu  ikke 
landbrugerne  i disse  lande  i stand  til at opnå  samme 
priser,  som  kan  opnås  i lande  med  stærk  valuta. 
Udvalget  henleder  Rådets  opmærksomhed  på,  at land-
brugets  produktionsomkostninger  har  fulgt  en udvik-
ling,  der  divergerer  fra udviklingen  i de af Rådet  fast-
satte  priser  i national  valuta.  Endvidere  kan  forslagene 
tænkes  at påvirke  følgende  to overskudssektorer:  ... 
— mælkeproducenterne  som  følge  af en  betydelig 
afgiftsstigning, 
— sukkerroeproducenterne,  som  følge  af en begræns-
ning  af B-kvoterne,  og for andre  sektorer  gennem  en 
skærpelse  af interventionskriterierne. 3.2. Set  under  ét er der fare  for at de foreslåede  foran-
staltninger  vil medføre  en nedgang  i mange  landbruge-
res indkomster,  ikke  blot  i form  af realindkomsttilbage-
gang,  men  også  som  et fald  i pengeindkomsterne.  Man 
må endvidere  ikke  glemme,  at landbrugsindkomsterne 
ikke blot  afhænger  af garantipriserne,  og at de fore-
slåede  agromonetære  foranstaltninger  i nogle  lande  uden 
videre  vil føre  til en stigning  i de nationale  priser. 
3.3. Efter  en afvejning  af alle  de ovenfor  fremførte 
synspunkter  og specielt  på baggrund  af den  manglende 
ligevægt  på nogle  vigtige  delmarkeder  foreslår  Udvalget 
uændrede  priser  i RE for de produkter,  for hvilke  der er 
tale om  en sådan  markedsuligevægt.  For  så vidt  god-
kender  Udvalget  Kommissionens  forslag.  Man  anmoder 
dog Kommissionen  om at undersøge,  om ikke  passende 
prisstigninger  for andre  produkter  ville  være  rimeligt. 
For at sikre  indkomstudviklingen  finder  Udvalget  det 
hensigtsmæssigt,  at der  for  de produkter,  hvis  priser 
ikke lader  sig forhøje,  foreslås  langsigtede  foranstalt-
ninger. 
4. Bemærkninger  til de agromonetære  forslag 
4.1. Kommissionen  tilstræber  gennem  agromonetære 
forslag  en yderligere  integrering  på det landbrugspoliti-
ske område.  Disse  bestræbelser  vil imidlertid  kun  kunne 
krones  med  held,  såfremt  en tilsvarende  harmonisering 
finder  sted  på andre  områder  inden  for den  økonomi-
ske, finansielle,  skattemæssige  og monetære  politik, 
samt  inden  for konjunkturpolitikken. 
4.2. Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  minder  om,  at 
det i en række  tidligere  udtalelser  har udtalt  sig til fordel 
for en hurtig  afvikling  af disse. 
4.3. Samtidig  skal  Udvalget  dog  påny  understrege,  at 
denne  afvikling  må ske  under  den  størst  mulige  hensyn-
tagen  til såvel  landbrugernes  indtjeningssituation  som 
forbrugernes  interesser. 
4.4. Udvalget  kan  støtte  Kommissionens  nye  forslag. 
4.5. Ministerrådet  har  den  29.  marts  1979  truffet 
afgørelse  om  afviklingen  af de monetære  udlignings-
beløb,  der opstår  efter  indførelsen  af EMS  den  13. marts 
1979.  Herefter  afvikles  sådanne  monetære  udlignings-
beløb  i løbet  af 2 år ved  prisfastsættelserne. 
9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 171/5 
Afviklingen  af allerede  opståede  monetære  udlignings-
beløb  må ske  med  forsigtighed.  Under  hensyntagen  til 
afviklingen  af de nye  udligningsbeløb  vil en afvikling  af 
de gamle  i løbet  af fire  år kunne  accepteres.  I lande  med 
negative  udligningsbeløb  vil den  kunne  ske hurtigere. 
Når afviklingen  af de positive  monetære  udlignings-
beløb  medfører  en nedsættelse  af de nominelle  land-
brugspriser,  må det undersøges,  om der kan  iværksættes 
andre  foranstaltninger,  hvormed  de for visse  landbrugs-
bedrifter  negative  indkomstvirkninger  kan  lempes,  og i 
givet  fald  hvilke  foranstaltninger. 
Samtidig  anmoder  Udvalget  om,  at Rådet  i forbindelse 
med fastsættelsen  af priserne  for 1979/1980  beslutter, 
at der skal  ske en væsentlig  og afbalanceret  nedbringelse 
af de negative  monetære  udligningsbeløb  for de lande, 
som har  sådanne,  og at en del  af denne  nedskæring 
iværksættes  med  det samme. 
En afvikling  af de monetære  udligningsbeløb  ved  græn-
serne  vil blive  lettere  for lande  med  positive  udlignings-
beløb,  hvis  landbrugspriserne  forhøjes  i ECU. 
Udvalget  konstaterer  med  tilfredshed,  at Kommissionen 
snarest  skal  fremsætte  forslag  om en ændring  af grund-
laget  for beregning  af de monetære  udligningsbeløb. 
5. Bemærkninger  til de enkelte  produkter 
5.1. Forslagene  vedrørende  mælke-  og  mejeriprodukt-
sektoren 
5.1.1.  Kommissionens  forslag  om betragtelige  samlede 
forhøjelser  af medansvarsafgiften  vil,  hvis  man  tager 
udviklingen  sidste  år som  udgangspunkt,  betyde  et tab 
over  priserne  på mindst  10 % og dermed  en nedgang  i 
mælkeproducenternes  indtjening  på 30 %. 
5.1.2.  Udvalget  er sig naturligvis  bevidst,  at proble-
merne  på markedet  for  mælk-  og  mejeriprodukter 
kræver  en langsigtet  helhedsløsning. 
5.1.3.  Udvalget  tror  ikke,  at de midler,  der frigøres  via 
medansvarsafgiften,  vil medføre  en tilsvarende  forøgelse 
af afsætningen,  selv  om de anvendes  til at nedsætte  pri-
serne  på mælk-  og mejeriprodukter.  Mælk  og mejeri-
produkter  er nemlig  karakteriseret  ved  en ringe  prisela-
sticitet,  hvorfor  en prisreduktion  kun  vil give  sig udslag 
i en ringe  afsætningsforøgelse,  som  vil være  procentvis 
langt  mindre  end  prisreduktionen  — også  selv  om man 
tager  alle  forskellene  inden  for  Fællesskabet  med  i 
betragtning. 
5.1.4.  Udvalget  mener,  at man  i højere  grad  må tilgo-
dese lavtlønsgrupperne  i EF (herunder  også  de sociale institutioner,  skoler,  hospitaler,  osv.)  gennem  foran-
staltninger,  således  at overskudsproduktionerne  specielt 
kommer  disse  til gode. 
5.1.5.  De  undtagelser  som  Kommissionen  foreslår  — 
bortset  fra dem,  der vedrører  bjergegne  — giver  ikke  de 
berørte  bedrifter  nogen  særlig  indkomstforbedring  og 
udgør  samtidig  en afvigelse  fra den  fælles  landbrugspoli-
tiks principper.  Udvalget  er i dette  spørgsmål  tilhænger 
af foranstaltninger  på de struktur-,  regional-  og social-
politiske  områder,  hvilket  vil give  de mindre  bedrifter 
med husdyropdræt  færre  problemer. 
5.1.6.  Eftersom  mælkesektoren  belaster  EUGFL  med 
de største  udgifter  (3 mia  RE  eller  36,4  % af udgif-
terne),  og da man  ikke  har  andre  effektive  midler  ved 
hånden  til hurtig  nedbringelse  af mælkeoverskuddene, 
godkender  Udvalget  Kommissionens  forslag  vedrørende 
medansvarsafgiften.  Samtidig  henstilles  des,  at der fast-
lægges  nye  målsætninger  for EF's  politik  for mælke-  og 
mejeriproduktsektoren,  navnlig  med  henblik  på : 
— en bedre  tilpasning  af ikke-markedsføringspræ-
mierne, 
— udbetaling  af præmier  til de producenter,  som  grad-
vis begrænser  deres  mælkeproduktion, 
— udvikling  af nye  afsætningsmarkeder  inden  for Fæl-
lesskabet  og i tredjelande, 
— øget  fødevarehjælp, 
— fremme  af anvendelsen  af skummetmælk  til foder, 
— ophævelse  af købsforpligtelser  over  for visse  tredje-
lande,  såsom  New  Zealand,  samt 
— harmonisering  på EF-plan  af forbrugerfordele  med 
hensyn  til mælke-  og mejeriprodukter, 
— opstilling  af fælles  kvalitetsnormer, 
— at skabe  en bedre  ligevægt  for at bidrage  til iværk-
sættelsen  af en samlet  EF-landbrugspolitik  inden  for 
fedtstof-  og proteinsektoren, 
— en opmuntring  til udbringning  af varer  til husstan-
dene. 
5.1.7.  I stedet  for den  foreslåede  udifferentierede  for-
højelse  af medansvarsafgiften  foreslår  Udvalget,  at 
Kommissionen  undersøger,  om der  kan  indføres  en af-
giftsordning,  som  gradueres  efter  de enkelte  producen-
ters bidrag  til overskudsproduktionen,  udmålt  efter 
væksten  i mælkeproduktionen.  En sådan  ordning  bør 
også  udformes  under  hensyntagen  til situationen  i meje-
risektoren. 
Nr. C 171/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
5.1.8.  Udvalget  anmoder  atter  om afskaffelse  af støtten 
di smørtorbruget,  som  fører  til en forskelsbehandling  af 
forbrugerne  fra land  til land;  der bør i stedet  indføres  en 
fælles  ordning. 
5.2. Forslagene  vedrørende  sukkersektoren 
For så vidt  angår  sukkerroer  foreslår  Kommissionen  en 
betragtelig  nedskæring  af B-kvoten. 
Udvalget  skal  henvise  til: 
— at der er givet  Lomé-landene  indrømmelser; 
— at visse  sukkerfabrikker  nyder  særfordele; 
— at isoglukoseproduktionen  ikke  er omfattet  af 
samme  afgifts-  og kvotesystem  som  EF's  sukkerpro-
duktion. 
Som følge  af markedssituationen  inden  for  sukkersek-
toren  kan  Udvalget  tilslutte  sig Kommissionens  forslag 
om nedskæring  af B-kvoten. 
5.3. Forslagene  vedrørende  ris 
Udvalget  anmoder  om,  at man  udligner  forskellen  i 
tærskelpris  mellem  langkornet  og rundkornet  ris. Ved  at 
hæve  denne  for  sidstnævnte  produkt  op på samme 
niveau  som  for langkornet  ris, således  at EF-producen-
ternes  stilling  ikke  forringes. 
Udvalget  anmoder  endvidere  om,  at listen  over  føde-
varehjælpsprodukter  også  kommer  til at omfatte  ris; det 
kan ikke  accepteres,  at der inden  for rammerne  af for-
handlingerne  om  de mangesidede  GATT-aftaler  gives 
indrømmelser,  der  senere  kan  indebære  forstyrrelser  i 
denne  vigtige  sektor  eller  andre  sektorer  såsom  tobak 
eller andre  middelhavsprodukter. 
5.4. Forslagene  vedrørende  tobak 
Udvalget  finder,  at det  generelle  forslag  om  præmie-
ordninger  kan  godkendes  i den  foreslåede  form. 
5.5. Forslaget  vedrørende  frugt  og grønsager 
Udvalget  understreger,  at afsætningsnormerne  for frugt 
og grønsager  medfører,  at visse  sorter  erstattes  af andre. Udvalget  anmoder  Kommissionen  om  påny  at under-
søge  standardiseringskriterierne,  som  undertiden  går ud 
over  kvalitetssorter. 
Den nye  undersøgelse  kunne  desuden  senere  inspirere  til 
en udbygning  af en politik  til fremme  af kvalitets-
produktion  inden  for andre  sektorer. 
5.6. Forslag  vedrørende  børfrø  og olieholdige  frø 
Udvalget  ser med  tilfredshed  på Kommissionens  forslag 
om olieholdig  hør.  Det  anmoder  Kommissionen  om at 
undersøge  mulighederne  for i EF at fremme  andre  pro-
dukter,  som  der  er underskud  af, navnlig  de for forar-
bejdningsindustrien  nødvendige  produkter,  hvis  værdi-
tilvækst  under  forarbejdningen  er særlig  stor. 
Generelt  mener  Udvalget  desuden,  at Kommissionen  i 
større  udstrækning  bør  være  opmærksom  på de konse-
kvenser,  som  afgørelser  på landbrugsområdet  har  for 
følgeindustrierne. 
5.7. Forslag  vedrørende  vinsektoren 
Udvalget  opfordrer  Rådet  til i anledning  af fastsættelsen 
af landbrugspriserne  at arbejde  på hurtigst  muligt  at få 
fjernet  de uretfærdige  forbrugsafgifter,  der i flere  EF-
lande  rammer  produkter  fra vinsektoren. 
6. Bemærkninger  til strukturpolitikken 
Efter  Udvalgets  mening  bør Fællesskabet  anvende  større 
ressourcer  i strukturpolitikken  og foretage  en række 
ændringer  i denne  med  det sigte  at genskabe  ligevægt  og 
yde støtte  til ugunstigt  stillede  områder  samt  til særligt 
vanskeligt  stillede  producenter. 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vil drøfte  dette  og 
alle andre  spørgsmål,  der  rejser  sig i forbindelse  med 
strukturpolitikken,  i de mere  uddybende  forslag  og 
bemærkninger,  det agter  at fremsætte  i forbindelse  med 
den kommende  behandling  af de forslag  vedrørende  land-
bruget,  som  Kommissionen  netop  har forelagt  Rådet. 
Endelig  understreger  Udvalget,  at en mere  effektiv 
samordning  af interventionsforanstaltningerne  er på-
krævet,  ligesom  der  med  regelmæssige  mellemrum  må 
foretages  finansielle  tilpasninger  af disse  foranstalt-
ninger. 
Bruxelles,  den  5. april  1979. 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
Fabrizia  BADUEL  GLORIOSO 
9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidmide Nr. C 171/7 
BILAG 
til Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
A. FORKASTEDE  ÆNDRINGSFORSLAG 
Følgende  ændringsforslag,  der blev  indgivet  på grundlag  af afdelingens  udtalelse  og fremsat  i henhold  til 
forretningsordenens  bestemmelser,  blev  forkastet  under  drøftelserne: 
Linjen  »1.6.1  (svarende  til pkt.  2 i Udvalgets  udtalelse)  Vedrørende  landbrugsindkomsterne«  udgår. 
Punkt  1.6.1.1  (svarende  til pkt.  2.1 i Udvalgets  udtalelse)  bliver  til 1.7;  fra punkt  2 erstattes  teksten  af 
følgende: 
»Kommissionen  mener,  at den  stadig  større  uligevægt  på de vigtigste  landbrugsmarkeder  gør  det 
nødvendigt  at indføre  et prisstop  i hvert  fald  for det kommende  produktionsår.  Kommissionen  er af 
den opfattelse,  at de sidste  to års forsigtige  prispolitik  ikke  har været  i stand  til at løse  så betydelige 
markedsproblemer,  som  for  eksempel  den  bestående  overproduktion  i mejeri-  og sukkersektoren. 
Supplerende  foranstaltninger  ville  på vigtige  områder  vise  sig ikke  at være  effektive,  når de delvis 
udlignes  af prisstimulanser.  Kommissionen  er derfor  af den  overbevisning,  at det er nødvendigt  \t 
føre en strengere  prispolitik,  så længe  der hersker  en alvorlig  uligevægt  på markedet. 
Til trods  for visse  betænkeligheder  kan  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  godkende  Kommissio-
nens  forslag  om under  den  nuværende  økonomiske  situation  i Fællesskabet  og på landbrugsmarke-
derne  at bibeholde  de fælles  landbrugspriser  uændret  for produktionsåret  1979/1980.  Det  anser  det 
dog for absolut  nødvendigt  at iværksætte  langfristede  foranstaltninger  med  henblik  på en hensigts-
mæssig  styring  af de produktionsmæssige  beslutninger  i landbrugserhvervet.  De deraf  følgende 
ulemper  for  visse  landbrugsbedrifter  med  hensyn  til indkomstniveau  eller  indkomstudvikling  kan 
ikke afhjælpes  gennem  en lempeligere  fastsættelse  af de administrerede  fælles  priser.  Socialpolitiske 
problemer  kan  ikke  løses  gennem  en yderligere  generel  prisstigning  i betragtning  af forskellene  mel-
lem produktionsstrukturerne  og situationen  for de enkelte  bedrifter. 
Politiske  fastsatte  priser,  der fremover  lader  markedsforholdene  ude  af betragtning,  ville  uvægeligt 
føre til yderligere  fejlanveAdelse  af ressourcer,  til overproduktion  og dermed  til udgifter  for den 
samlede  økonomi  og især  for skatteyderne,  hvad  der ikke  alene  ville  udgøre  en trussel  mod  den  fæl-
les landbrugspolitik,  men1  også  i stigende  grad  skade  de samlede  europæiske  enhedsbestræbelsers 
omdømme  hos  Fællesskabets  borgere,  der  for det store  flertals  vedkommende  ikke  er beskæftiget 
inden  for landbruget«. 
Udtalelsens  tekst  fra punkt  1.6.1.2.  bortfalder. 
Begrundelse: 
Ved bedømmelsen  af EF'S  landbrugsprispolitik  må der tages  hensyn  til den  samlede  økonomi.  I betragt-
ning  af den  foruroligende  udvikling  inden  for landbrugssektoren,  er det ikke  tilrådeligt  i denne  udtalelse 
at gå detaljeret  ind på landbrugets  indkomst  eller  forbrugerpriserne. 
Afstemningsresultat: 
46 stemte  imod,  39 stemte  for,  og 8 undlod  at stemme. 
Sidste  afsnit  i pkt.  1.6.1.1  (svarende  til pkt.  2.1 i Udvalgets  udtalelse)  side  4 slettes. 
Begrundelse  : 
I teksten  sammenlignes  indkomstniveauet  i landbruget  med  indkomstniveauet  i »de  øvrige  sektorer« 
(beregnet  på basis  af et gennemsnit  af indkomsten  for alle  kategorier  fra ufaglærte  arbejdere  til admini-
Nr. C 171/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
strerende  direktører).  Gennnemsnittet  i disse  sektorer  (jern-  og stålindustrien,  skibsbygningssektoren, 
tekstilindustrien,  den  offentlige  sektor,  banker,  osv.)  kan  ikke  benyttes  som  gyldig  reference,  da forhol-
dene  er meget  forskelligartede,  og fordi  disse  sektorer  ikke  er omfattet  af ordningen  med  monetære 
udligningsbeløb.  Der  skulle  endvidere  have  været  taget  hensyn  til det stigende  antal  arbejdsløse,  som  er 
større  end  i landbruget.  Sammenligner  man  landbruget  med  de øvrige  »støttede«  erhvervssektorer, 
konstaterer  man,  at udviklingen  i landbrugets  driftsindkomster  har været  langt  den  gunstigste,  da drifts-
resultatet  i mange  tilfælde  er negativt  i de øvrige  sektorer. 
I øvrigt  er der betydelige  forskelle  på landbrugsindkomsterne: 
— alt  efter  produktion;  især  mellem  animalske  og vegetabilske  produkter; 
— fra  den  ene  medlemsstat  til den  anden  (som  følge  af de monetære  udligningsbeløb).  Udviklingen  i 
landbrugsindkomsterne  er i mindre  grad  betinget  af priserne  i ERE  end  af de monetære  udlignings-
beløb,  som  visse  medlemslande  har ønsket  og fået,  og som  ikke  findes  i de øvrige  sektorer.  Således 
medfører  de monetære  udligningsbeløb  en nedgang  i EF-gennemsnittet  på 6 % i de fælles  priser  og 
dermed  en indkomstnedgang  på betydeligt  mere  end  6 %. 
Når det i statistikken  kan  konstateres,  at den  gennemsnitlige  udvikling  har været  en smule  mindre,  skyl-
des det derfor  de monetære  udligningsbeløb  og ikke  priserne  i ERE,  i hvert  fald  for så vidt  angår  den 
nævnte  periode. 
— fra  region  til region:  »Sammenlignet  med  det nationale  gennemsnit  på 100  % i 1976/1977 
Schleswig-Holstein  128, 
Bayern  86, 
Ile de France  298, 
Nedre  Normandiet  65, 
Lombardiet  186, 
Moltse  42, 
Skotland  127, 
Wales  71. 
Landbrugsindkomsternes  gennemsnit  påvirkes  endvidere  i negativ  retning,  fordi  der af sociale  årsager 
holdes  liv i marginale  bedrifter,  medens  tilsvarende  virksomheder  i de øvrige  sektorer  var blevet  nedlagt. 
Gennemsnittet  påvirkes  af denne  hensyntagen  til marginale  bedrifter  og kan  derfor  ikke  være  en gyldig 
reference. 
I de nævnte  statistikker  tages  der ikke  hensyn  til den  kendsgerning,  at kun  36 % af bedriftsindehaverne 
anvendte  hele  deres  normale  arbejdstid  på bedriften  og heller  ikke  på, at tallet  i øvrigt  svinger  betydeligt 
fra den  ene  medlemsstat  til den  anden  (Rapport  1978,  s. 38).  Dette  gør  sammenligningen  yderligere 
skæv. 
Endelig  afhænger  resultatet  af en sammenligning  af udviklingerne  i høj grad  af de metoder,  termer  og 
referencetidsrum,  der gås  ud fra.  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  bemærker  i den  forbindelse,  at 
væksten  i landbrugsindkomsterne  (4,1  %) i følge  det kommissionsmedlem  under  hvem  landbruget  sor-
terer  (brev  af 2. marts  1979  til formanden  for COPA)  i fjor  var større  end  væksten  i indkomsterne  i 
samtlige  sektorer  (2,6  %). 
Ifølge  den  fremgangsmåde,  der er benyttet  som  grundlag,  har  væksten  i indkomster  pr. person  været 
større  inden  for landbruget  i tidsrummet  1970  — 1978  såvel  i de oprindelige  medlemslande  som  i de 
nuværende  ni medlemslande. 
Den pågældende  næstformand  i Kommissionen  nævner  endelig,  at »i betragtning  af omfanget  af forskel-
lene mellem  landbrugsindkomstniveauerne  inden  for de enkelte  regioner  og mellem  regionerne  indbyr-
des er det udelukket  at sammenligne  indkomstniveauerne  mellem  landbrugssektoren  og de øvrige  sekto-
rer i EF som  heldhed«.  (Bilag  til det nævnte  brev.). 
9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 171/9 
Afstemningsresultat: 
13 stemte  for,  57 stemte  imod,  og 8 undlod  at stemme. 
Punkt  1.6.5  (svarende  til punkt  2.7,  i Udvalgets  udtalelse)  slettes. 
Begrundelse: 
Der er ikke  enighed  om de tal, der nævnes  i første  afsnit. 
Eksempelvis  står  der i Bulletin  de la Société  générale  de Banque  (Bruxelles,  februar  1979,  nr. 185,  s. 1): 
»Af de private  udgifter  i disse  husstande  går 26 % til føde-  og drikkevarer  og tobak;  procenttallet 
svinger  mellem  20 % i Tyskland  og mere  end  40 % i Irland«. 
Med  hensyn  til andet  afsnit  skal  det bemærkes  at en del af afsætningsomkostningerne  samt  momsen 
udgør  en fast  procentdel,  der øges  automatisk  i takt  med  basisprisen.  Det  er derfor  en alt for forenklet 
fremstilling  af forholdene,  der gives  i andet  afsnit.  Fremstillingen  vil derfor  snarere  svække  end styrke  de 
tanker,  der fremsættes. 
Afstemningsresultat: 
3 stemte  for,  54 stemte  imod,  og 17 undlod  at stemme. 
Punkt  1.6.7  suppleres  således: 
»Udgifterne  til de monetære  udligningsbeløb  er steget  fra 9,1 % af de samlede  udgifter  i garantisek-
tionen  i 1976  til 16,2  % i 1977,  mens  de foreløbigt  var anslået  til at beløbe  sig til 11,9  % i budget-
overslaget  for 1978. 
EUGFL's udgifter 
(milliarder  ERE) 
1976 1977 1978  (midi.) 
Garantisektionen 5 570 7 100 
934 i1) 8 873 
herunder: 
— restitutioner  og interventioner 4 715 5 280 6 675 
— monetære  udligningsbeløb 505 970 
388 (!) 993 
— dobbelt  sats 350 600 676 
Udviklingssektionen  (dotation) 325 325 325 
(1) Tillægsbudgettet  vedtaget  den  7. juli  1977. 
Kilde:  Uddrag  fra  Rapport  1977  — Landbrugets  stilling  i Fællesskabet,  februar  1978. 
Når man  skal  vurdere  den  rolle,  de monetære  udligningbeløb  spiller  i de samlede  foranstaltninger  på 
landbrugsområdet,  må man  også  tage  hensyn  til de udgifter,  medlemsstaterne  påtager  sig for at 
gennemføre  den fælles  og den nationale  landbrugspolitik.  I 1977,  det seneste  år for hvilket  der fore-
ligger  et samlet  tal beløb  de samlede  udgifter  sig til 20,3  mia  ERE  (14,2  mia  I 1975). 
Af det samlede  beløb  udgør  EUGFL's  del 7,2 mia  ERE  (mod  5 mia)  eller  35 % af det samlede  beløb. 
Der er grund  til at nære  bekymring  angående  den  Støtte,  de enkelte  lande  giver  til gennem-
førelse  af de nationale  mål  i landbrugspolitikken.  En undersøgelse  af støtteforanstaltningerne  viser 
temmelig  store  forskelle  mellem  de målsætninger,  der  opstilles  i de enkelte  medlemslande  og de 
midler,  der anvendes  til deres  gennemførelse. 
Nr. C 171/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
Subsidierne  fra de enkelte  stater  sigter  især  på at støtte  produktionen.  En stor  del af de faste  støtte-
foranstaltninger  er således  udformet  med  henblik  på at hjælpe  udviklingen  inden  for  landbruget 
frem  og at placere  landbruget  i tæt sammenhæng  med  det  øvrige  erhvervsliv.  Men  for  så vidt  stats-
subsidierne  har  karakter  af støtte  til den  almindelige  drift  eller  tilskud  til indkomsten,  uden  at der 
stilles  modkrav  til modtagerne,  vil deres  »konserverende«  virkninger  bremse  landbrugets  muligheder 
for at være  en integreret  del af det almindelige  økonomiske  liv og hindre  gennemførelsen  af målsæt-
ningen  for den  fælles  landbrugspolitik.  De vil således  kunne  påvirke  samhandelen  mellem  medlems-' 
landene  og fordreje  konkurrencen,  og det så meget  desto  mere  som  Kommissionens  offentliggjorte 
tal (Rapport  1978,  punkt  317)  viser,  at den  del af den  nationale  støtte,  der  sigter  på at støtte  pro-
duktionen,  svinger  betydeligt  fra det ene  medlemsland  til det andet  (29  % til 87 %). 
Udvalget  noterer  desuden,  at de udgifter,  som  afholdes  af Den  europæiske  Udviklings-  og Garanti-
fond  for Landbruget,  garantisektionen,  ifølge  Kommissionen  udgjorde  8,7  mia  ERE  i 1978.  I for-
hold  til 1977  (6,9  mia  ERE)  er de således  steget  med  25,7  %, hvilket  nogenlunde  svarer  til den  siden 
1975  konstaterede  årlige  ændring.  Som  følge  af særdeles  gode  høstudbytter  for især  korn,  ris og vin 
har udgifterne  til disse  produkter  i 1978  været  dobbelt  så store  som  det  foregående  år. Sammenlig-
net med  gennemsnittet  for 1978  var  stigningstakten  lidt  større  for fedtstoffer  og sukker,  og mindre 
for de øvrige  produkter.  Udgifterne  til monetære  udligningsbeløb  steg  med  15 %. 
Mejeriprodukter  var den  største  sektor  med  36,4  % af de samlede  udgifter  (dobbeltkursens  indvirk-
ning  ikke  medregnet),  eller  næsten  3 mia  ERE.  Sammen  med  korn  (18  % af de samlede  udgifter)  og 
sukker  (10  %) omfattede  udgifterne  til disse  tre sektorer  næsten  65 % af garantisektionens  samlede 
udgifter.  De monetære  udligningsbeløb  og tiltrædelses-udligningsbeløbene  udgjorde  med  ca. 13 % 
også  en ret stor  andel.  I 1979  forventes  der  en stigning  på ca. 12 % i garantisektionens  samlede 
udgifter.  Korn  (19  %),  mejeriprodukter  (36  %),  sukker  (10  %) og de monetære  udligningsbeløb 
(10 %) vil ligesom  i 1978  sandsynligvis  alene  tegne  sig for ca. 75 %. 
I overensstemmelse  med  den  økonomiske  (navnlig  forholdet  mellem  udbud  og efterspørgsel)  og 
monetære  situation  og under  hensyn  til den  førte  politik  udgjorde  eksportrestitutionerne  ca. 42 % af 
de samlede  udgifter.  Med  1,2  mia  ERE  til såvel  korn  som  mejeriprodukter  blev  to tredjedele  af de 
samlede  restitutioner  tildelt  disse  to sektorer.  Næsten  halvdelen  af udgifterne  til prisudligningsstøtte 
omfattede  mejeriprodukter  (især  skummetmælk  til foderbrug  og til nedsættelse  af forbrugerpriserne 
for smør).  Med  14 % af de samlede  udgifter  havde  finansieringen  af selve  oplagringen  nogenlunde 
det samme  omfang  som  i 1977.« 
(Land.  Rap.  1978,  punkt  290  til 292). 
Begrundelse: 
Med  dette  ændringsforslag  søges  beskrivelsen  af situationen  suppleret  på grundlag  af de foreliggende 
tal. 
Afstemningsresultat: 
32 stemte  for,  44 stemte  imod,  og 9 undlod  at stemme. 
Pkt. 2.3.  (svarende  til pkt.  3.3  i Udvalgets  udtalelse) 
Dette  punkt  affattes  således: 
»Da den  generelle  økonomiske  situation  kræver  en politik,  der  kan  bringe  inflationen  til ophør  og 
mindske  de generelle  udgifter,  og da det  er nødvendigt  at genskabe  ligevægten  på landbrugsmarke-
det, mener  Udvalget,  at man  bør  støtte  Kommissionens  prisforslag. 
I betragtning  af den  vanskelige  situation  på landbrugsmarkedet  bør  der  træffes  langsigtede  foran-
staltninger,  som  tager  højde  for landbrugernes  indkomstforhold. 
Udvalget  anmoder  Kommissionen  om at udarbejde  forslag  med  henblik  herpå«. 
Begrundelse: 
En analyse  af problemerne  på landbrugsmarkedet  giver  ikke  basis  for  at konkludere,  at det  imod 
9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 171/11 
Kommissionens  forslag  bør  anbefales  at hæve  priserne  med  3 %. Den  ditagende  forværring  af situa-
tionen  på en række  vigtige  landbrugsmarkeder  gør  en stram  prispolitik  påkrævet. 
De senere  års forsigtige  prispolitik  har  ikke  forbedret  markedssituationen. 
Virkningen  af en række  foranstaltninger,  som  blev  truffet  for at genoprette  balancen  på markedet,  er 
efter  Kommissionens  opfattelse  i vid udstrækning  blevet  ophævet  på grund  af de trufne  prisforanstalt-
ninger. 
I den  aktuelle  situation  med  overskud  på en række  vigtige  landbrugsmarkeder  vil enhver  prisforhøjelse 
få direkte  konsekvenser  for udgifterne  til Landbrugsfonden,  der har  nået  et omfang,  hvor  de næsten  er 
umulige  at finansiere. 
Hertil  kommer,  at den  generelle  økonomiske  situation  i alle  medlemsstater  gør  en »nul-løsning«  påkræ-
vet for alle  lønmodtagere. 
Afstemningsresultat: 
39 stemte  for,  39 stemte  imod,  og 8 undlod  at stemme. 
Punkt  3.4  (svarende  til pkt.  4.4  i Udvalgets  udtalelse)  og første  sætning  af punkt  3.5  udgår  følgende 
indsættes  som  punkt  3.4: 
»De finansielle  overførsler,  som  finder  sted  gennem  den  monetære  udligning,  er til benefice  for for-
brugerne  i importlande  med  svag  valuta  og for  eksportørerne  i og dermed  varerne  fra lande  med 
stærk  valuta.  De er en særlig  kilde  til spændinger  og gnidninger  mellem  medlemsstaterne. 
Overførslerne  skaber  eller  forstærker  konkurrencemæssigt  forvredne  situationer  idet  de enten  favo-
riserer  eller  straffer  producenterne. 
Udligningsbeløbenes  indflydelse  på udviklingen  i landbrugsproduktionen  i de forskellige  medlems-
lande  er af diskutabel  værdi.  De har  medført  forskelsbehandling  af forbrugerne.  De har  påvirket 
ressourcefordelingen  inden  for de enkelte  lande  og således  produktspecialiseringen  og samhandelen 
inden  for  Fællesmarkedet.  De har  muligvis  bidraget  til at ændre  landbrugets  placering  i de forskel-
lige økonomier.  Men  disse  fænomener  er vanskelige  at beskrive  kvantitativt,  eftersom  de ikke  lader 
sig betragte  isoleret  fra de øvrige  påvirkninger,  som  har  været  til stede  samtidigt. 
løvrigt  har  udligningsmekanismen  givet  anledning  til bedragerier  med  budgetmæssige  belastninger 
for EUGFL  til følge. 
Udvalget  ville  således  have  foretrukket  en hurtigere  afvikling  af udligningsbeløbene,  således  at 
landbrugerne  kunne  opnå  »lige  løn for lige  arbejde«.  Det  er heller  ikke  logisk,  at EUGFL  praktiserer 
forskelsbehandling  i sin støtte  til medlemsstaterne. 
Hvis  medlemsstaterne  — af interne  grunde  — ønsker  at subsidiere  forbruget  eller  at give  deres 
landmænd  større  indtægter  end  andre  medlemslandes  landmænd,  må  disse  stater  selv  bære  den 
finansielle  byrde«. 
Begrundelse: 
Trods  det vanskelige  i, at udtrykke  forholdene  kvantitativt,  kan  følgende  fremføres  som  eksempel: 
Selv om  Frankrig  er den  største  eksportør  af landbrugsprodukter  i EF,  og selv  om  landet  producerer 
langt  mere  end  det selv  kan  forbruge,  overgås  dets  import  i stadigt  ringere  omfang  af eksporten:  forhol-
det er faldet  fra 284,2  % for  første  halvår  af 1975  til 199,5  % for første  halvår  af 1978.  Tyskland  afta-
ger ikke  mere  end  16,6  % af den  franske  landbrugseksport,  imod  19 % i 1976.  Omvendt  er den  franske 
import  fra Tyskland  steget  fra 6,6  % (gennemsnit  for  1972—76)  til 8,4  %. Forbundsrepublikken  har 
været  Frankrigs  leverandør  af landbrugsvarer  nr. 5, men  er blevet  nr. 2 og har  været  landbrugskunde 
nr. 1, men  er blevet  nr. 2. For  eksempel  ses inden  for den  animalske  produktion  en gradvis  overførsel  af 
produktionspotentiellet  til Forbundsrepublikken. 
Afstemningsresultat: 
26 stemte  for,  40 stemte  imod,  og 19 undlod  at stemme. 
Nr. C 171/12 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
Pkt. 4.1.5  (svarende  til pkt.  5.1.5  i Udvalgets  udtalelse) 
Udgår  til fordel  for følgende: 
»Udvalget  godkender  de af Kommissionen  foreslåede  undtagelser  af sociale  hensyn  til fordel  for 
bjergområder  og for småproducenter«. 
Afstemningsresultat: 
25 stemte  for,  33 stemte  imod,  og 22 undlod  at stemme. 
Pkt. 4.1.6.  (svarende  til pkt.  5.1.6  i Udvalgets  udtalelse) 
Affattes  således: 
»4.1.6  Som  følge  af den  særlig  alvorlige  forstyrrelse  af markedsligevægten  i mejerisektoren  godken-
der Udvalget  Kommissionens  forslag  om medansvarsafgiften.  Udvalget  opfordrer  til, at der i 
den kommende  tid søges  en langsigtet  løsning  på problemerne  for mejeriprodukter.  Kom-
missionen  anmodes  om at undersøge  spørgsmålet  og fremlægge  passende  forslag«. 
Begrundelse: 
For at forebygge,  at den  eksplosive  udvikling  i mælkeproduktionen  fortsætter,  uden  at der er udsigt  til 
afsætningsforøgelse,  forekommer  det naturligt  at gøre  producenterne  selv  medansvarlige  for produk-
tionsstigningen  i form  af pålæggelse  af en afgift. 
I en situation  med  strukturoverskud  må det forhindres,  at der produceres  til intervention.  I så fald  vil 
der nemlig  hurtigt  opstå  et finansieringsproblem.  Den  foreslåede  medansvarsafgift  udgør  i så henseende 
en »bremse«,  hvilket  bl.a.  må sættes  i relation  til mulighederne  for at finansiere  overskud.  Udover  denne 
direkte  kortsigtede  foranstaltning  kræver  mejeriproblemet  også  langsigtede  forholdsregler.  Derfor  må 
der foretages  en undersøgelse  af såvel  udbud  som  efterspørgsel  med  det formål  at etablere  strukturel 
markedsligevægt.  Blandt  de af ordføreren  nævnte  tanker,  er der utvivlsomt  en række,  som  bør overvejes 
nærmere.  Udvalget  bør dog  undlade  at foregribe  den systematiske  analyse  af problemet,  som  er påkræ-
vet. 
Afstemningsresultat: 
II stemte  for,  38 stemte  imod,  og 13 undlod  at stemme. 
Pkt. 4.1.7  (svarende  til pkt.  5.1.7  i Udvalgets  udtalelse)  affattes  således: 
»I stedet  for den foreslåede  varierede  afgift  bør der gennemføres  en generel  forøgelse  af medansvars-
afgiften  inden  for rammerne  af den  nugældende  forordning  (forordning  (EOF)  nr. 1079/77).  En vis 
standardmængde  pr. producent  bør være  afgiftsfri.  De øgede  medansvarsmidler  bør i øvrigt  anven-
des til fremme  af afsætningen  af mejeriprodukter  både  i og udenfor  EF samt  til kvalitetsfremmende 
foranstaltninger«. 
Begrundelse: 
Det foreslåede  afgiftssystem,  der rummer  så mange  socialt  betonede  undtagelser,  kan  ikke  administreres 
uden  et stort  besvær,  der ikke  står  i noget  rimeligt  forhold  til det,  der opnås. 
Afstemningsresultat: 
23 stemte  for,  37 stemte  imod,  og 10 undlod  at stemme. 
Pkt. 4.1.7  (svarende  til pkt.  5.1.7  i Udvalgets  udtalelse) 
I første  punktum  udgår  teksten  fra 
» ... en afgiftsordning,  som  gradueres«  til og med  »mælkeproduktionen«  og erstattes  med  følgende: 
»en afgiftsordning,  der fungerer  progressivt  efter  produktionsandel«. 
9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 171/13 
Begrundelse: 
I udtalelsen  tages  der afstand  fra den  af Kommissionen  foreslåede  udifferentierede  forhøjelse  af medan-
svarsafgiften,  hvilket  er rimeligt. 
Men  udtalelsen  synes  at knytte  forhøjelsen  af medansvarsafgiften,  der skulle  betales  af producenterne, 
sammen  med  en stigning  i produktionen. 
En sådan  ordning  ville  have  som  resultat,  at kvægavlere  med  en lille  eller  middelstor  produktion,  ville 
pådrage  sig afgifter,  der ville  stige  kraftigt,  så snart  produktionen  blot  steg  noget. 
Omvendt  ville  producenter  med  en stor  eller  meget  stor  bestand,  og som  ikke  har behov  for at øge  deres 
produktion,  pådrage  sig langt  færre  udgifter;  (det  er i øvrigt  i mange  tilfælde  disse  producenter,  der er 
årsag  til udviklingen  af en kunstig  produktion  af mælk  fremstillet  på basis  af soja  og maniok). 
Sigtet  med  dette  ændringsforslag  er at modvirke  en sådan  mekanisme,  som  er socialt  uretfærdig  og 
økonomisk  lidet  effektiv,  og erstatte  den  med  en simpel  afgiftsopkrævning;  den  i afdelingens  udtalelse 
foreslåede  ordning  ville  være  alt for tungtarbejdende,  kompliceret  og kostbar. 
Afstemningsresultat: 
10 stemte  for,  52 stemte  imod,  og 9 undlod  at stemme. 
Pkt. 4.1.8  (svarende  til pkt.  5.1.8  i Udvalgets  udtalelse) 
Punktet  udgår. 
Begrundelse: 
Støtte  til forbruget  af mejeriprodukter  kan  være  et salgsfremmende  middel.  Om  et sådant  middel  skal 
tages  i brug,  og under  hvilke  omstændigheder,  kan  man  ikke  vide,  før spørgsmålet  er blevet  indgående 
analyseret. 
Afstemningsresultat: 
26 stemte  for,  38 stemte  imod,  og 10 undlod  at stemme. 
Pkt. 4.4.  (svarende  til pkt.  5.4 i Udvalgets  udtalelse) 
Dette  punkt  udgår. 
Begrundelse: 
Der gives  ikke  nogen  begrundelse  for,  at Kommissionens  forslag  ikke  skulle  være  acceptabelt. 
Afstemningsresultat: 
32 stemte  for,  36 stemte  imod,  og 5 undlod  at stemme. 
B. FØLGENDE  DEL  AF  AFDELINGENS  UDTALELSE  ER  BLEVET  ERSTATTET  MED  ÆN-
DRINGSFORSLAG,  DER  BLEV  VEDTAGET  UNDER  DRØFTELSERNE 
Pkt. 1.6.1.1  (andet  afsnit  og videre  i afdelingens  udtalelse  svarer  til pkt.  2.1.1  og videre  i Udvalgets 
udtalelse) 
Afdelingen  gør opmærksom  på, at der må sondres  mellem  indkomstudvikling  og indkomstniveau. 
Kommissionen  lægger  i sin fremstilling  navnlig  vægt  på indkomstudviklingen. 
Den gennemsnitlige  indkomstudvikling  (reel  bruttoværditilvækst  pr. person)  for samtlige  ved landbruget 
beskæftigede  i EF var (ifølge  de oplysninger  Kommissionen  den  2. marts  forelagde  afdelingen)  3,3 % 
\ 
Nr. C 171/14 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
om året  fra 1970  til 1978,  mens  den  for samtlige  sektorer  var  3 %. Der  er imidlertid  ikke  medtaget 
afskrivntngsomkostninger  i disse  tal. Nettoværditilvæksten  var i landbruget  2,6 % lavere. 
Stiv om bruttoværditilvæksten  og nettoværditilværditilvæksten  gør  det muligt  at udlede  tendenser  er de 
dog ikke  gode  som  indikatorer  for landbrugernes  reelle  indkomster,  da de giver  for høje  tal. 
Afdelingen  er ikke  enig  med  Kommissionen  i, at landbrugsindkomsterne  er steget  hurtigere  end  de øv-
rige erhvervssektorers  indkomster. 
Kommissionen  har  ikke  foretaget  nogen  sammenligning  mellem  indkomstniveauet  i landbruget  og i de 
øvrige  sektorer.  Ifølge  de tal, afdelingen  har fået  forelagt,  er det absolutte  indkomstniveau  dog  væsent-
ligt lavere  i landbruget  end  i de øvrige  sektorer. 
A fs tern n ings resultat: 
54 stemte  for,  .30 stemte  imod,  og 6 undlod  at stemme. 
Pkt. 1.6.1.2,  andet  afsnit  (svarende  til pkt.  2.2,  andet  afsnit  i Udvalgets  udtalelse) 
Afdelingen  mene,  at disse  problemer  kunne  løses,  hvis  der  som  supplement  til prisfastsættelsen  efter 
den obiektive  metode  blev  truffet  social-  og strukturpolitiske  foranstaltninger. 
A fstemningsresultat: 
59 stemte  for,  7 stemte  imod,  og 17 undlod  at stemme. 
Pkt. 1.6.6  (svarende  til pkt.  2.8 i Udvalgets  udtalelse) 
Der har i de seneste  ti år været  en støt  stigning  i den  interne  produktion  af vigtige  produkter  som  f.eks. 
mælk  og sukker,  og denne  overstiger  nu langt  deri  interne  efterspørgsel. 
A fs te nm i ngs resultat. 
51 stemte  for,  26 stemte  imod,  og 5 undlod  at stemme. 
Pkt. 1.6.7,  andet  punktum  (svarende  til pkt.  2.9,  andet  punktum  i Udvalgets  udtalelse) 
De offentlige  udgifter  tii den  fælles  landbrugspolitik,  herunder  de fælles  udgifter  til finansiering  af de 
monetære  udligningsbeløb,  udgør  kun  ca. 2,7 °/o af forbrugerudgifterne  til levnedsmidler  og 0,4 % af 
EF's samlede  BNP. 
Afstemningsresultat: 
Enstemmighed. 
Pkt. 2.1,  første  afsnit,  andet  punktum  (svarende  til pkt.  3.1,  første  afsnit,  andet  punktum  i Udvalgets 
udtalelse) 
I år foreslår  Kommissionen  imidlertid,  at priserne  i RE bør  forblive  uændrede. 
Afstemningsresultat: 
43 stemte  for,  42 stemte  imod,  og 11 undlod  at stemme. 
Pkt. 2.1.,  andet  afsnit  (svarende  til pkt.  3.1,  andet  afsnit  i Udvalgets  udtalelse) 
Afdelingen  henleder  Rådets  opmærksomhed  på,  at landbrugets  produktions-  og afsætningsomkost-
ninger  stadig  stiger.  Dette  vil kunne  medføre  et indkomstfald.  Kommissionens  forslag  vil endvidere  få 
indkomstmæssige  virkninger  for: 
9. 7. 79 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 171/15 
Afstemningsresultat: 
Enstemmighed. 
Pkt. 2.2 (svarende  til pkt.  3.2 i Udvalgets  udtalelse) 
Set under  ét er der fare  for at de foreslåede  foranstaltninger  vil medføre  en næsten  generel  nedgang  i 
landbrugets  indtjening,  ikke  blot  i form  af realindkomsttilbagegang,  men  også  som  et fald  i pengeind-
komsterne. 
Afstemningsresultat: 
55 stemte  for,  28 stemte  imod,  3 undlod  at stemme. 
Pkt. 2.3 (svarende  til pkt.  3.3 i Udvalgets  udtalelse) 
Afdelingen  mener,  at sådanne  følgevirkninger  bør undgås.  De foreslåede  priser  bør derfor  sættes  op med 
3 % under  hensyntagen  til situationen  på markederne  samt  de forbehold  afdelingen  fremsætter  i neden-
stående  pkt.  3 med  hensyn  til de agromonetære  foranstaltninger. 
I betragtning  af denne  situation  bør  der i forbindelse  med  bedrifter,  som  en prisforhøjelse  ikke  vil være 
til gavn  for,  foreslås  langsigtede  foranstaltninger  med  henblik  på at sikre  producenternes  indkomst-
niveau. 
Afdelingen  anmoder  derfor  Kommissionen  om at fremsætte  nogle  nye  forslag  med  dette  for sigte. 
Afstemningsresultat: 
59 stemte  for,  26 stemte  imod,  og 4 undlod  at stemme. 
Pkt. 3.5,  første  afsnit  (svarende  til pkt.  4.5,  første  afsnit  i Udvalgets  udtalelse) 
Afviklingen  af de positive  og negative  monetære  udligningsbeløb  må  derfor  ske  med  forsigtighed. 
Såfremt  EMS  oprettes,  vil en afvikling  af de monetære  udligningsbeløb  fordelt  over  en periode  på 4 år 
kunne  accepteres.  Afviklingen  vil kunne  ske hurtigere  i lande  med  negative  udligningsbeløb.  Med  hen-
syn til de positive  udligningsbeløb  bør  det påses,  at afviklingen  ikke  i noget  EF-land  fører  til et nominelt 
fald i landbrugspriserne  eller  har  negative  indvirkninger  på landbrugernes  indkomster.  De monetære 
udligningsbeløb,  som  indføres  efter  EMS's  oprettelse  vil også  kunne  afvikles  på denne  betingelse  efter  en 
forud  fastsat  tidsplan. 
Afstemningsresultat: 
Et stort  flertal  stemte  for,  ingen  stemte  imod,  og 5 undlod  at stemme. 
Pkt. 4.1.6,  førstje  punktum  (svarende  til pkt.  5.1.6,  første  punktum  i Udvalgets  udtalelse) 
Afdelingen  kan  derfor  ikke  godkende  Kommissionens  forslag  om medansvarsafgift. 
Afstemningsresultat: 
35 stemte  for,  33 stemte  imod,  og 6 undlod  at stemme 
Pkt. 4.1.7,  første  punktum  (svarende  til pkt.  5.1.7,  første  punktum  i Udvalgets  udtalelse) 
1 stedet  for  den  foreslåede  uddifferentierede  forhøjelse  af medansvarsafgiften  foreslår  afdelingen,  at 
Kommissionen  undersøger,  om der  kan  indføres  en afgiftsordning,  som  gradueres  efter  de enkelte  pro-
ducenters  bidrag,  udmålt  efter  væksten  i mælkeproduktionen.  En sådan  ordning  bør  også  udformes 
under  hensyntagen  til situationen  i mejerisektoren. 
Afstemningsresultat: 
32 stemte  for,  29 stemte  imod,  og 16 undlod  at stemme. 
Nr. C 171/16 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 9. 7. 79 
Pkt. 4.2 (svarende  til pkt.  5.2.  i Udvalgets  udtalelse) 
Forslagene  vedrørende  sukkersektoren 
»For  så vidt  angår  sukkerroer  foreslår  Kommissionen  en betragtelig  nedskæring  af B-kvoten.  Det  er 
afdelingens  opfattelse,  at en sådan  nedskæring  ikke  er berettiget,  eftersom: 
— der  er givet  Lomé-landene  indrømmelser; 
— visse  sukkerfabrikker  nyder  særfordele; 
— isoglukoseproduktionen  ikke  er omfattet  af samme  afgifts-  og kvotesystem  som  EF's  sukker-
produktion«. 
Afstemningsresultat: 
39 stemte  for,  33 stemte  imod,  og 8 undlod  at stemme. 
Pkt. 4.3,  andet  afsnit  (svarende  til pkt.  5.3.,  andet  afsnit  i Udvalgets  udtalelse) 
»Afdelingen  anmoder  endvidere  om,  at listen  over  fødevarehjælpeprodukter  også  kommer  til at om-
fatte  ris«. 
Afstemningsresultat: 
37 stemte  for,  32 stemte  imod,  og 2 undlod  at stemme. 
C. FØLGENDE  DEL  AF AFDELINGENS  UDTALELSE  ER BLEVET  SLETTET  SOM  FØLGE  AF ET 
ÆNDRINGSFORSLAG  VEDTAGET  UNDER  DRØFTELSERNE 
Pkt. 1.6.5,  andet  afsnit  (svarende  til pkt.  2.7.  i Udvalgets  udtalelse) 
Set på baggrund  heraf,  og i betragtning  af at produktionspriserne  stadig  kun  udgør  50 % af de endelige 
forbrugerpriser  vil en stigning  i EF's  landbrugspriser  med  en given  procentsats  dog  i gennemsnit  kun 
betyde,  at leveomkostningerne  forøgedes  med  10 % af denne  procentsats. 
Afstemningsresultat: 
40 stemte  for,  38 stemte  imod,  og 9 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om  Forslag  til Rådets  forordning  (EØF)  om  ændring  af forordning  (EOF) 
nr. 816/70  om  supplerende  regler  for den  fælles  markedsordning  for  vin 
Den  tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske  Fælles-
skabers  Tidende  nr.  C 9 af 11.  januar  1979  s. 3. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  5. januar  1979  i medfør  af artikel  43 i Traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale  Udvalg  om  det 
nævnte  emne.