A4-0307/98

Beslutning om udkast til Kommissionens fortolkningsmeddelelse om fri udveksling af tjenesteydelser og begrebet »almene hensyn« inden for forsikringssektoren (SEK(97)1824 - C4-0049/98)

Europa-Parlamentet

* der henviser til udkast til Kommissionens fortolkningsmeddelelse: Fri udveksling af tjenesteydelser og begrebet »almene hensyn« inden for forsikringssektoren (SEK(97)1824 - C4-0049/98) af 10. oktober 1997,

* der henviser til Kommissionens fortolkningsmeddelelse om fri udveksling af tjenesteydelser og om begrebet »samfundsmaessige interesser« i andet bankdirektiv (SEK(97)1193 - C4-0465/97) og til sin beslutning herom af 12. maj 1998 ((EFT C 167 af 01.06.1998, s. 27.)), der i stor udstraekning behandler lignende problemer,

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder (A4-0307/98),

1. konstaterer, at tilvejebringelse af forsikringsydelser fra forsikringsselskaber, som er etableret i en medlemsstat, direkte til forsikringstagere i en anden medlemsstat i form af udveksling af tjenesteydelser (uden etablering af et datterselskab eller oprettelse af en filial i denne medlemsstat) stadig udgoer en undtagelse, saaledes at der endnu ikke kan tales om et indre marked paa dette omraade, selv om dette netop var hensigten med de saakaldte »tredje forsikringsdirektiver«;

2. konstaterer desuden, at denne situation skyldes forskellige, delvis ogsaa rent virksomhedspolitiske aarsager, men at de krav, som ofte er overraskende og vanskelige at opfylde, og som stilles af myndighederne i vaertslandet med henvisning til »almene hensyn«, i hvert fald spiller en vaesentlig rolle i forbindelse hermed;

3. udtrykker tilfredshed med, at Kommissionen har besluttet sig til at loese disse problemer og anser det for nyttigt, at den i forbindelse hermed, i modsaetning til den parallelle meddelelse om udveksling af tjenesteydelser inden for banksektoren, ogsaa anfoerer konkrete eksempler paa bestemmelser, som medlemsstaterne anser for begrundede som foelge af »almene hensyn«, men som Kommissionen anser for ulovlige;

4. finder det paakraevet at Kommissionen goer fortolkningsmeddelelser mere afbalanceret ved ogsaa at anfoere eksempler, som opfylder kriterierne for »almene hensyn«;

5. understreger, at denne metode, der er baseret paa »den udoevende myndigheds fortolkning« - som Kommissionen i oevrigt ogsaa selv indroemmer - ikke har nogen normativ karakter og hverken kan erstatte udlaegninger med rang af lovgivning - i form af direktiver eller forordninger - eller udlaegninger fra Domstolen, som alene har kompetence til at fastlaegge en bindende fortolkning af faellesskabsretten;

6. er dog enig i Kommissionens opfattelse af, at begrebet »almene hensyn« bedst kan afgraenses ved hjaelp af »subtraktion«, idet de omraader, som ikke kan falde ind under dette begreb, defineres og fastlaegges;

7. opfordrer Kommissionen til som vogter af traktaterne at indlede traktatbrudsproceduren, jf. EF-traktatens artikel 169, i de tilfaelde, hvor Kommissionen konstaterer en ubegrundet henvisning til almene hensyn;

8. er af den opfattelse, at den harmonisering paa omraadet almindelig aftaleret, som blev opnaaet gennem Raadets direktiv 93/13/EOEF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkaar i forbrugeraftaler ((EFT L 95 af 21.04.1993, s. 29.)), er utilstraekkelig til at forhindre, at der af forsikringsselskaber, som oensker at drive virksomhed i form af udveksling af tjenesteydelser, helt ubegrundet kraeves overholdelse af nationale bestemmelser med henvisning til almene hensyn; finder derfor, at de bestraebelser, som blev indledt for ti aar siden for at samordne de vigtigste bestemmelser vedroerende forsikringsaftaler og forsikringsvilkaar, boer genoptages;

9. anser det for berettiget, at forsikringsselskaber, der for foerste gang oensker at drive virksomhed i en anden medlemsstat i form af udveksling af tjenesteydelser, har pligt til i forvejen at give meddelelse herom til deres tilsynsmyndighed, dvs. tilsynsmyndigheden i den medlemsstat, hvor de er etableret, for at denne myndighed kan udoeve sin kontrolforpligtelse paa tvaers af landegraenserne; understreger dog, at denne forpligtelse principielt kun eksisterer en gang, er af ren formel karakter og paa ingen maade maa betragtes som en egentlig reel godkendelsesprocedure;

10. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen og medlemsstaternes tilsynsmyndigheder.