22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 190/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets direktiv om deponering af affald 
{91/C 190/01) 
KOM(91) 102 endelig udg. — SYN 335 
(Forelagt af Kommissionen den 23. april 1991) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Euro­
pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
1 Rådets resolution af 7. maj 1990 om affaldspolitik (') 
vedtages meddelelsen om en EF-strategi, og Kommissionen 
opfordres til at fremsætte forslag til kriterier og standarder 
for deponering af affald; 
i et Fællesskab uden indre grænser bør de tekniske standarder 
for deponering af affald harmoniseres på grundlag af et højt 
miljøbeskyttelsesniveau; 
det anses for påkrævet, at der træffes passende forholdsregler 
til at undgå, at affald efterlades, dumpes eller deponeres 
ukontrolleret; 
afvigelser mellem tekniske standarder for deponering af 
affald kan medføre, at affald søges deponeret i anlæg med 
lave miljøbeskyttelsesstandarder, hvor deponeringsomkost-
ningerne er mindre, hvilket kan skabe en alvorlig trussel mod 
miljøet som følge af unødig lang transport af affaldet og 
uhensigtsmæssig deponeringspraksis; 
(>) EFTnr. C 122 af 18. 5. 1990, s. 2. afvigelser mellem medlemsstaternes lovgivning og tekniske 
standarder om deponering af affald kan forvride konkurren­
cevilkårene og dermed direkte indvirke på det indre markeds 
oprettelse og funktion; 
afvigelser mellem de tekniske standarder og kontrol- og 
driftsprocedurerne på deponeringspladser medfører forskelle 
i omkostningerne ved affaldsdeponering og indvirker således 
på konkurrencevilkårene; 
på baggrund af ovenstående er det nødvendigt klart at 
definere, hvilke kategorier af deponeringspladser der skal 
tages i betragtning, og hvilke affaldstyper der skal accepteres 
i de forskellige kategorier af deponeringspladser; 
det er nødvendigt klart at angive, hvilke generelle krav der 
bør gælde for deponeringspladser med hensyn til lokalise­
ring, udvikling, kontrol og beskyttelsesforanstaltninger, 
navnlig mod forurening af grundvandet forårsaget af nedsiv­
ning i jorden; 
det er nødvendigt at harmonisere godkendelsesprocedurerne 
for alle kategorier af deponeringspladser i overensstemmelse 
med de generelle godkendelseskrav, der er fastsat i Rådets 
direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (2), ændret 
ved direktiv 91 / 156/EØF (3), og i overensstemmelse med de 
særlige aspekter ved deponeringen, som krævet i nærværen­
de direktiv; 
det er nødvendigt at undgå indbyrdes afvigelser i affaldsgod-
kendelsesprocedurerne på forskellige affaldsdeponerings-
pladser, og i dette øjemed bør der indføres en ensartet 
ordning for prøvetagning, karakterisering og analyse af 
affald; 
det er nødvendigt at indføre fælles kontrolprocedurer i drifts-
og efterbehandlingsfaserne for en deponeringsplads med 
(2) EFT nr. L 194 af 25. 7. 1975, s. 39. 
(3) EFT nr. L 78 af 26. 3. 1991, s. 32. 
Nr. C 190/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
henblik på at påvise eventuelle mulige negative virkninger på 
miljøet som følge af deponeringspladsen og træffe passende 
udbedrende foranstaltninger; 
det er nødvendigt at fastsætte, hvornår og hvordan en 
deponeringsplads bør lukkes, og definere operatørens for­
pligtelser i efterbehandlingsperioden; 
det er nødvendigt at fastsætte vilkårene for drift af bestående 
deponeringspladser og foranstaltninger med henblik på 
disses tilpasning til betingelserne i dette direktiv; 
gamle deponeringspladser bør udbedres videst muligt for at 
mindske deres eventuelle skadelige indvirkning på miljøet; 
den pris, der opkræves for affaldsdeponering, skal ifølge 
forureneren betaler-princippet dække alle omkostningerne 
ved etablering, drift og efterbehandling; 
for at tilvejebringe tilstrækkelige midler til kontrol med 
lukkede deponeringspladser foreslås der oprettet en »efter-
behandlingsfond« til sikring af, at der føres forsvarligt tilsyn 
med lukkede deponeringspladser i efterbehandlingsfasen, og 
at der om nødvendigt kan træffes passende udbedrende 
foranstaltninger; 
med henblik på at følge udviklingen i affaldsdeponering på 
deponeringspladser anses tilvejebringelse af oplysninger for 
påkrævet — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
Anvendelsesområde 
1. Medlemsstaterne anvender dette direktiv på depone­
ringspladser som defineret i artikel 3, litra e). 
2. Omlastningscentraler som defineret i artikel 3, litra g), 
og anlæg for oplagring af affald som defineret i artikel 3, litra 
h), undtages fra dette direktivs anvendelsesområde. 
Artikel 2 
Affaldstyper 
I dette direktiv forstås ved affald, ethvert stof eller enhver 
genstand, der er omfattet af direktiv 75/442/EØF. 
Ud fra affaldets oprindelse klassificeres det som: 
— dagrenovation Ud fra affaldets egenskaber klassificeres det som: 
— farligt affald 
— ufarligt affald 
— inert affald. 
Artikel 3 
Definitioner 
I dette direktiv forstås ved: 
a) dagrenovation: husholdningsaffald, affald fra forret­
ninger og virksomheder samt andet affald, der ifølge sin 
natur og sammensætning kan sidestilles med hushold­
ningsaffald 
b) industriaffald: affald fra forarbejdnings- og industriakti­
viteter eller -processer 
c) farligt affald: affald, der omfattes af Rådets direktiv 
78/319/EØF af 20. marts 1978 om giftigt og farligt 
affald (M 
d) inert affald: affald, der efter deponering ikke undergår 
betydelige fysiske, kemiske eller biologiske forandringer, 
og som opfylder de i bilag III fastsatte eluatkriterier 
e) deponeringsplads: en deponeringsplads, der anvendes til 
kontrolleret deponering af affald på eller i jorden 
f) specialdepot: en deponeringsplads eller et afsnit heraf, 
hvor kun én nærmere bestemt type affald deponeres, 
hvorved der menes affaldstyper, der er sammelignelige 
med hensyn til oprindelse, sammensætning og perkolat-
egenskaber 
g) omlastningscentral: et anlæg, hvor affald anbringes med 
henblik på forbehandling inden videre transport med 
henblik på genvinding, behandling eller bortskaffelse 
andetsteds 
h) oplagring: kontrolleret midlertidig anbringelse af affald 
forud for genvinding, behandling eller bortskaffelse. 
Affald, der skal oplagres i mere end ét år (langtidsoplag-
ring), skal være stabilt, ikke-reaktivt affald; i modsat fald 
skal affaldet stabiliseres forinden. Vedvarende oplagring 
eller oplagring på ubestemt tid betragtes som depone­
ring 
i) behandling: de fysiske, kemiske eller biologiske proces­
ser, hvorved man ændrer affaldets egenskaber med det 
formål at mindske dets omfang eller farlighed, gøre 
håndteringen lettere eller fremme genvinding 
j) perkolat: vand, der siver ned gennem det deponerede 
affald, og som udslipper fra eller findes på en depone­
ringsplads 
— industriaffald. (») EFT nr. L 84 af 31. 3. 1978, s. 43. 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 190/3 
k) gas fra deponeringsplads: alle gasser, der dannes i 
deponeret affald 
i) eluat: den opløsning, en simuleret laboratorieprøve for 
udvaskning resulterer i 
m) operatør: fysisk eller juridisk person, der har ansvaret for 
en deponeringplads. 
Artikel 4 
Kategorier af deponeringspladser 
1. Afhængigt af hvilke typer affald der skal deponeres, 
opereres der i dette direktiv med følgende kategorier af 
deponeringspladser: 
— deponeringsplads for farligt affald 
— deponeringsplads for dagrenovation og ufarligt affald og 
for andet dermed kompatibelt affald som defineret efter 
de i bilag III fastsatte kompatibilitetskriterier 
— deponeringsplads for inert affald (fyldplads). 
2. Hver deponeringsplads klassificeres efter bestemmel­
serne i dette direktiv. 
3. En deponeringsplads kan tilhøre flere kategorier, når 
deponeringen foretages i særskilte afsnit af deponeringsplad­
sen, og hvert af disse afsnit opfylder de særlige krav, der 
gælder for den pågældende kategori af deponeringsplad-
4. Affald kan uanset dets type deponeres i et specialdepot 
som defineret i artikel 3, litra f). Specialdepoter skal opfylde 
de krav, der er fastsat for den kategori af deponeringspladser, 
hvortil de hører i overensstemmelse med den type affald, de 
bruges til. 
Artikel 5 
Almindelige krav til alle kategorier af deponeringspladser 
En deponeringsplads skal opfylde kravene i bilag I, III og IV, 
så miljøskader undgås. 
Artikel 6 
Godkendelsesansøgning 
Ansøgningen om godkendelse af en deponeringsplads i 
henhold til artikel 9 i direktiv 75/442/EØF skal opfylde 
kravene og procedurerne i bilag II. 
Artikel 7 
Godkendelsesbetingelser 
Medlemsstaterne sørger for følgende: 
1. Myndighederne godkender kun en deponeringsplads, 
hvis: a) ansøgningen er fuldstændig og i overensstemmelse 
med dette direktiv 
b) ansøgeren (anlæggets ejer og/eller operatøren) 
opfylder de tekniske og økonomiske betingelser for 
at oprette og drive en deponeringsplads 
c) projektet opfylder de krav, der er fastsat i dette 
direktiv 
d) projektet er i overensstemmelse med de affaldsbort-
skaffelsesplaner, der er opstillet i henhold til artikel 7 
i direktiv 75/442/EØF. 
2. Inden deponering påbegyndes, aflægger myndighederne 
et kontrolbesøg på deponeringspladsen for at sikre sig, at 
den opfylder godkendelsesbetingelserne. 
Artikel 8 
Godkendelsens indhold 
1. I overensstemmelse med artikel 9 i direktiv 75/442/ 
EØF skal godkendelser af deponeringspladser mindst inde­
holde følgende oplysninger: 
a) en fortegnelse over de nærmere definerede affaldstyper, 
som skal tillades eller forbydes på deponeringspladsen 
b) kravene til deponeringspladsens drift og kontrolproce­
durer såvel som til nedlukning og efterbehandling 
2. Godkendelsen kan revideres. Ved revision af en 
godkendelse anvendes procedurerne i artikel 6 og 7 og i 
stk. 1. 
Artikel 9 
Affald, som ikke må deponeres 
Medlemsstaterne sørger for følgende: 
1. Nedenstående typer affald må ikke modtages på depo­
neringsplads: 
— flydende affald, medmindre det er kompatibelt med 
den type affald, der kan modtages på den pågældende 
deponeringsplads, og med driftsproceduren herfor 
(bilag IV: Vandbalance) 
— affald, som under de forhold, der hersker på en 
deponeringsplads, er eksplosivt, brandnærende, 
antændeligt eller let antændeligt, som defineret i 
direktiv 78/319/EØF 
— smittefarligt affald som defineret i direktiv 78/ 
319/EØF fra hospitaler, klinikker, dyrehospitaler og 
lignende 
— enhver anden type affald, der ikke opfylder kriterier­
ne i bilag III, medmindre det deponeres i et special­
depot som omhandlet i artikel 10, stk. 4, i dette 
direktiv. 
Nr. C 190/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
2. Det er hverken før eller under deponeringsoperationerne 
tilladt at fortynde affald for at opfylde kriterierne for 
modtagelse af affald. 
Artikel 10 
Affaldstyper, der kan modtages i de forskellige kategorier 
af deponeringspladser 
Medlemsstaterne sørger for følgende: 
1) For at de forskellige affaldstyper, der skal bortskaffes, 
dirigeres til den rette kategori af deponeringspladser, 
vurderes affaldets egenskaber med hensyn til deponer-
ingskravene på grundlag af: 
— affaldets oprindelse 
— affaldets sammensætning 
— affaldets udvasknings- og kompatibilitetsegenskaber 
på grundlag af de i bilag III anførte eluat- og 
kompatibilitetskriterier. 
2) Farligt affald, der opfylder eluatkriterierne i bilag III, 
deponeres på en deponeringsplads for farligt affald, 
medmindre det, såfremt det er kompatibelt med dagre­
novation, deponeres på en deponeringsplads for dagre­
novation og ufarligt affald og for andet dermed kompa­
tibelt affald. 
3) Farligt affald, der ikke opfylder eluatkriterierne, skal 
behandles inden deponering på en deponeringsplads for 
farligt affald. 
4) Farligt affald, der ikke opfylder eluatkriterierne i 
bilag III, og som ikke kan behandles eller som ikke er 
kompatibelt med dagrenovation eller en hvilken som 
helst anden affaldstype af nærmere defineret art, oprin­
delse eller sammensætning, kan deponeres på et special­
depot. Myndigheden fastsætter særlige krav til disse 
specialdepoter, afhængigt af hvilken affaldstype de er 
beregnet til. 
5) Deponeringspladser for dagrenovation, ufarligt affald og 
andet dermed kompatibelt affald kan anvendes til: 
a) dagrenovation 
b) ufarligt affald af anden oprindelse 
c) flydende affald og slam, der er kompatibelt med det 
deponerede affald og i overensstemmelse med drifts­
procedurerne for pladsen (bilag IV: Vandbalance). 
Der skal træffes særlige sikkerhedsforanstaltninger 
ved deponering af flydende affald for at forhindre 
dannelse af aerosoler og for at fremme ensartet 
gennemsivning, så der ikke dannes kanaler gennem 
deponeringspladsen 
d) alt andet affald eller blandinger af affald, der er 
kompatibelt med det deponerede affald, såfremt 
samdeponering heraf indebærer fordele for affalds­håndtering og miljøbeskyttelse i kraft af gavnlige 
vekselvirkningsprocesser mellem de forskellige aff­
aldstyper, som blandes (bilag III: Kompatibilitetskri­
terier). 
6) Deponeringspladser for inert affald må kun anvendes til 
inert affald, som opfylder kriterierne i bilag III. Med 
henblik på at imødekomme disse kriterier kan affald, der 
for størstedelen består af inerte komponenter, i givet fald 
forudsorteres eller behandles, så de komponenter, der 
kan medføre fysisk, kemisk eller biologisk omdannelse, 
udskilles. 
Artikel 11 
Procedurer for modtagelse af affald 
Medlemsstaterne træffer forholdsregler med henblik på 
følgende: 
1) Operatøren for en deponeringsplads må kun modtage 
affald, hvis indehaveren inden eller på leveringstidspunk­
tet med de relevante papirer kan vise, at affaldet kan 
modtages på pladsen i overensstemmelse med dennes 
kategori og betingelserne i godkendelsen, og at det 
opfylder kriterierne for modtagelse af affald (bilag III). 
2) Operatøren for en deponeringsplads er ansvarlig for: 
a) kontrol med affaidspapirerne 
b) visuel inspektion og kontrol med affaldet ved ind­
gangen og på aflæssestedet 
c) gennemførelse af et prøvetagnings- og analysepro­
gram for det leverede affald, hvis dette kræves efter 
bestemmelserne i bilag III. Dette program kan gen­
nemføres af et godkendt laboratorium, som opera­
tøren har indgået kontrakt med, eller af operatøren 
selv, hvis denne sidder inde med egnede og godkend­
te laboratoriefaciliteter 
d) registrering af det deponerede affald med angivelse af 
oprindelse, mængde og egenskaber, leveringsdato, 
producent og, for farligt affald, den nøjagtige place­
ring på deponeringspladsen 
e) årlig indberetning til myndighederne om de depo­
nerede affaldstyper og -mængder og om resultaterne 
af kontrolprogrammet, som anført i denne artikel og 
i bilag IV. 
3) Er producenten eller indehaveren af affaldet en hyppig 
bruger af deponeringspladsen, skal vedkommende indgå 
en skriftlig kontraktmæssig aftale med deponeringsplad­
sens operatør om levering af affaldet til deponeringsplad­
sen. Aftaledokumentet skal indeholde en beskrivelse af 
de generelle egenskaber ved det leverede affald. 
4) Operatøren for deponeringspladsen skal altid kunne 
forelægge skriftlig attestation for hver leverance, der er 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 190/5 
modtaget på pladsen. Dette dokument kan betragtes som 
bevis for affaldets deponering og tillige som engangsbru-
geres aftale. 
5) Hvis en affaldstype ikke kan modtages på en given 
deponeringsplads, returnerer indehaveren affaldet til 
producenten, medmindre der kan findes andre egnede 
bortskaffelsesmuligheder, som opfylder alle de nødven­
dige krav. 
6) Ansvaret for modtagelse af affald på en deponerings­
plads påhviler pladsens operatør. 
Artikel 12 
Kontrolprocedurer i forbindelse med drift og 
efterbehandling 
Medlemsstaterne træffer forholdsregler med henblik på 
følgende: 
1) Operatøren for en deponeringsplads gennemfører et 
kontrolprogram som anført i bilag IV under driften af 
deponeringspladsen og i efterbehandlingsfaserne. 
2) Operatøren underretter myndigheden, hvis der påvises 
miljøskader under kontrolprocedurerne, og operatøren 
underretter i alle tilfælde myndigheden om arten af og 
tidspunktet for de foreslåede foranstaltninger. 
3) Der træffes udbedrende foranstaltninger på operatørens 
bekostning, hvis der påvises miljøskader forårsaget af 
deponeringspladsen. Disse foranstaltninger kan påbydes 
af myndigheden og kan gennemføres af denne, hvis 
operatøren ikke selv gennemfører dem. 
4) Der udpeges kvalificerede laboratorier, som skal vareta­
ge kvalitetskontrollen med de analyser, der gennemføres 
i forbindelse med kontrolprocedurerne. 
Artikel 13 
Nedlukningsprocedure 
Medlemsstaterne skal sørge for følgende: 
1) Nedlukningsproceduren for en deponeringsplads eller en 
etape heraf indledes: 
a) når kapaciteten er opbrugt, dvs. når den endelige 
fyldhøje når den højde, der er fastsat i eller fremgår af 
den plan, som har ligget til grund for godkendelsen, 
eller 
b) når ejeren af pladsen træffer beslutning herom med 
tilladelse fra myndigheden, eller 
c) når myndigheden træffer beslutning herom; 
myndigheden skal under alle omstændigheder begrunde 
sin beslutning. 2) En nedlukket deponeringsplads forsynes altid med et 
slutafdækningslag, så pladsen kan indrettes til fremtidige 
anvendelser og integreres i det omgivende landskab. 
Afdækningslagets type og egenskaber vælges ud fra 
deponeringspladsens kategori, de deponerede affaldsty­
per og stedets særlige egenskaber, så den videre udvikling 
i deponeringspladsen kan kontrolleres. 
3) Forud for påbegyndelsen af den endelige eller delvise 
nedlukning af en deponeringsplads forelægger operatø­
ren myndigheden de i bilag II krævede oplysninger, 
herunder navnlig foranstaltninger til overvågning af og 
kontrol med overflade-afstrømningsvand, gas- og perko-
latudslip fra deponeringspladsen og til beskyttelse og 
overvågning af grundvandet (bilag IV). 
4) En deponeringsplads eller en etape heraf kan kun 
betragtes som endeligt nedlukket, hvis myndigheden har 
udført et afsluttende tilsyn på stedet og har meddelt 
operatøren sin tilladelse til nedlukningen. 
5) Når deponeringspladsen er nedlukket endeligt, står 
operatøren for vedligeholdelse, overvågning og kontrol i 
efterbehandlingsfasen i et tidsrum på ti år eller i et kortere 
tidsrum, hvis myndigheden giver tilladelse hertil. 
Artikel 14 
Operatørens erstatningsansvar 
Operatøren er ansvarlig for skader på og forringelse af 
miljøet forårsaget af det deponerede affald, uanset om det 
skyldes fejl eller forsømmelse fra hans side. 
Artikel 15 
Bestående deponeringspladser 
Medlemsstaterne sørger for følgende: 
1) Deponeringspladser, som er blevet godkendt eller som 
allerede er i drift på tidspunktet for dette direktivs 
meddelelse, må kun fortsætte driften, hvis de opfylder 
betingelserne i nr. 2 og 3. 
2) For at kunne fortsætte driften skal operatørerne for de i 
nr. 1 omhandlede deponeringspladser ansøge myndighe­
den om en bekræftelse af deres godkendelse eller, hvis 
deponeringspladsen ikke opfylder kravene i dette direk­
tiv, om en ny eller revideret godkendelse. Myndigheden 
meddeler kun godkendelsen, hvis den fremtidige drift af 
den resterende del af deponeringspladsen opfylder 
betingelserne i dette direktiv. 
Nr. C 190/6 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
3) Inden fem år efter datoen for dette direktivs gennemfø­
relse: 
a) udarbejder operatøren for en deponeringsplads om 
nødvendigt en konditioneringsplan for deponerings­
pladsen med de i bilag II krævede oplysninger og 
forelægger den for myndighederne til godkendelse 
b) behandler myndighederne ansøgningen og når frem 
til en endelig konklusion 
c) gennemfører operatøren konditioneringsplanen for 
pladsen. 
4) Hvis der efter fem år efter dette direktivs gennemførelse 
er tidligere bestående deponeringspladser, som ikke har 
godkendelse til fortsat drift, træffer myndighederne 
passende foranstaltninger til, at de pågældende depo­
neringspladser lukkes. 
Artikel 16 
Omkostninger ved affaldsdeponering 
Medlemsstaterne sørger for, at den pris, der forlanges for 
deponering af en hvilken som helst affaldstype, mindst skal 
dække samtlige omkostninger ved etablering og drift af 
deponeringspladsen såvel som de anslåede omkostninger ved 
nedlukning og efterbehandling. 
Artikel 17 
Sikkerhed sstillelse 
Medlemsstaterne sørger for, at operatøren ved modtagelse af 
en tilladelse stiller en eller anden form for sikkerhed eller 
tilsvarende garanti, som fastsættes af myndigheden, og som 
dækker de anslåede omkostninger ved nedlukningsprocedu­
rerne og efterbehandlingsoperationerne for deponerings­
pladsen. Sikkerheden opretholdes, så længe operatøren står 
for vedligeholdelse og efterbehandling af deponeringsplad­
sen. 
Artikel 18 
Efterbehandlingsfond 
1. Medlemsstaterne sørger for, at der oprettes en eller 
flere efterbehandlingsfonde, hvis opbygning fastsættes af 
myndighederne. 
2. Disse fonde skal: 
a) dække de normale efterbehandlingsomkostninger ved 
nedlukkede deponeringspladser 
b) dække udgifterne ved foranstaltninger til forebyggelse 
eller udbedring af miljøskader forårsaget af affaldsdepo­
nering, hvis skaderne ikke kan erstattes på anden måde 
eller ikke er dækket af forsikring eller sikkerhedsstil­
lelse. 3. Fonden dækker ikke omkostninger, som direkte kan 
pålægges operatøren, så længe denne er erstatningspligtig. 
4. Operatøren for hver deponeringsplads bidrager til 
efterbehandlingsfonden på grundlag af deponeringspladsens 
kategori og de deponerede affaldsmængder og -typer. 
Bestemmelserne i artikel 17 om sikkerhedsstillelse fritager 
ikke operatøren fra at bidrage til fonden. 
Artikel 19 
Rapporteringspligt 
1. Medlemsstaterne tilsender hvert år, og første gang den 
, Kommissionen en rapport om affaldsdeponering 
med de oplysninger, Kommissionen behøver til at vurdere, 
om direktivets bestemmelser overholdes. 
2. På grundlag af de i stk. 1 omhandlede rapporter 
offentliggør Kommissionen en sammenfattende rapport 
hvert tredje år, første gang den 
Artikel 20 
Udvalg 
De nødvendige ændringer til tilpasning af dette direktivs 
bilag til den videnskabelige og tekniske udvikling og stan­
dardiseringsforslag vedrørende kontrol-, prøvetagnings- og 
analysemetoder i forbindelse med affaldsdeponering vedta­
ges efter følgende procedure. 
Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsen­
tanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens 
repræsentant som formand. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast 
til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en 
udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden 
kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende 
spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er 
fastsat i Rådets artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de 
afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissio­
nen. Under afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der 
afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, 
som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i 
afstemningen. 
Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når 
de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse. 
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse 
med udvalgets udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen 
udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag 
til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer 
afgørelse med kvalificeret flertal. 
Har Rådet, efter udløbet af en frist på tre måneder regnet fra 
forslagets forelæggelse for Rådet, ikke truffet nogen afgørel­
se, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissio­
nen. 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 190/7 
Artikel 21 reisen af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne 
henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
Gennemførelse 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til 
, ,. , , . de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og admi- område? der er omfaftet af dette direktiv-
nistrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette 
direktiv inden for et år efter dets meddelelse. De underretter 
straks Kommissionen herom. 
Artikel 22 
Når medlemslandene vedtager disse bestemmelser, henvises 
der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggø- Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
BILAG I 
ALMINDELIGE KRAV TIL ALLE KATEGORIER AF DEPONERINGSPLADSER 
1. Beliggenhed 
1.1. Ved lokalisering af en deponeringsplads skal der tages hensyn til: 
a) afstanden fra deponeringspladsens omhegning til bolig- og rekreationsområder, kørselsveje og 
vandveje, vandområder og andre industri-, landbrugs- eller byområder 
b) forekomsten af grundvand eller fredede arealer i området 
c) områdets hydrogeologiske forhold 
d) risikoen for oversvømmelse, sætning, jordskred eller laviner på pladsen 
e) beskyttelse af områdets natur- eller kulturværdier. 
1.2. Deponeringspladsen kan godkendes, hvis dens egenskaber med hensyn til de ovennævnte krav eller de 
fornødne udbedrende foranstaltninger, vurderet i relation til miljøvirkningerne i overensstemmelse med 
direktiv 85/337/EØF viser, at deponeringspladsen ikke indebærer alvorlig miljørisiko. 
2. Veje og driftsarealer 
2.1. Adgangsvejen til en deponeringsplads anlægges på en sådan måde, at den skaber mindst mulige hindringer 
for de eksisterende offentlige veje. 
2.2. Deponeringspladsen indrettes således, at affald fra pladsen ikke spredes til offentlige veje. 
2.3. Alle veje og driftsarealer inden for grænserne af en deponeringsplads anlægges og vedligeholdes på en sådan 
måde, at de opfylder de krav til vandkontrol og jord- og grundvandsbeskyttelse, der gælder for 
deponeringspladsen selv. 
3. Indhegning 
3.1. Deponeringspladsen omgives af et hegn, der kan forhindre fri adgang til pladsen. Portene skal være låst 
uden for driftstiden. 
4. Placering i landskabet 
4.1. Der træffes foranstaltninger til at mindske de synlige gener ved en deponeringsplads, navnlig når den er let 
synlig fra boligområder, rekreationsområder og veje. 
Nr. C 190/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
5. Skiltning og information 
5.1. Ved indgangen til en deponeringsplads anbringes et skilt med følgende oplysninger: 
— pladsens navn og kategori 
— ejerens og/eller operatørens navn 
— godkendelsens nummer 
— driftstider 
— telefonnumre for kontakt og til brug i nødstilfælde 
— den myndighed, der er ansvarlig for driftstilladelsen og for tilsynet med deponeringspladsen. 
5.2. På anmodning skal følgende supplerende oplysninger altid stilles til rådighed for offentligheden: 
— angivelse af, hvilke affaldstyper driftstilladelsen for deponeringspladsen omfatter 
— tariffer for deponering af affald på pladsen. 
6. Kontrol med tilgang og drift 
6.1. Der skal ved indgangen til deponeringspladsen altid være et passende system til kontrol med adgangen til 
pladsen. 
6.2. Alt indleveret affald skal altid kontrolleres med hensyn til: 
— oprindelse 
— type og egenskaber 
— mængde (vægt eller volumen) 
— i givet fald passende identifikations papirer. 
6.3. I driftstiden skal der altid være en passende kvalificeret person til stede, der står for deponeringspladsens 
drift. 
7. Kontrol med vand og håndtering af perkolat 
7.1. Der træffes passende foranstaltninger til at kontrollere tilgangen af overflade- eller grundvand til deponeret 
affald. 
7.2. Alt vand eller perkolat hidrørende fra deponeringspladsen opsamles, medmindre det ved en vurdering af 
virkningerne på miljøet er fastslået, at dette ikke er påkrævet. 
7.3. Forurenet vand og perkolat opsamlet fra deponeringspladsen behandles i overensstemmelse med de derfor 
gældende udledningsstandarder. 
8. Beskyttelse af jord og grundvand 
8.1. En deponeringsplads skal opfylde de nødvendige naturlige eller kunstigt tilvejebragte betingelser for at 
forhindre forurening af jord og grundvand. 
8.2. Ikke-vandmættede geologiske formationer, der udgør membranen for deponeringspladsens bund og sider, 
skal opfylde de nedenstående krav til permeabilitet og tykkelse. 
Maksimumsværdier for permeabilitetskoefficienien, K (m/s), for en membrantykkelse på 3 m målt under 
vandmættede betingelser: 
— Deponeringsplads for farligt affald: K = 1,0 x 10"9 m/s 
— Deponeringsplads for dagrenovation og ufarligt affald og for andet kompatibelt affald: K = 1,0 x 10"9 
m/s 
— Deponeringsplads for inert affald: K = ingen grænseværdi. 
8.3. Den metode, der skal anvendes til bestemmelse af permeabilitetskoefficienten for deponeringspladser, i 
marken og for deponeringspladsen i dens helhed, skal udvikles og godkendes af det i artikel 20 omhandlede 
udvalg. 
8.4. Hvis disse eller andre tilsvarende betingelser ikke er naturligt til stede, træffes der tekniske foranstaltninger 
til opnåelse af mindst samme sikkerhedsniveau. 
22. 7. 91 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 190/9 
9. Kontrol  med  gasser 
9.1. Der  træffes  passende  foranstaltninger  til at kontrollere  ophobning  og udsivning  af gasser  fra depone-
ringspladsen  (bilag  IV). 
9.2. Gas  fra deponeringspladser  opsamles  og behandles  forsvarligt  og skal  om muligt  anvendes.  Dette  krav 
gælder  for biologisk  aktive  deponeringspladser,  der modtager  eller  har modtaget  over  10 000  tons  affald 
pr. år. 
10. Gener 
10.1.  Der  træffes  foranstaltninger  til at forhindre,  at deponeringspladsen  medfører  gener  som  følge  af: 
— emission  af lugte  og støv 
— materialer,  der  transporteres  med  vinden 
— støj  og trafik 
— fugle  og skadedyr 
— dannelse  af aerosoler. 
11. Kontrol  med  stabilitet 
11.1.  Til  sikring  af affaldsmængdens  og de tilknyttede  strukturers  stabilitet,  navnlig  med  henblik  på at undgå 
skridninger,  placeres  affaldet  på deponeringspladsen  under  iagttagelse  af egnede  kvalitetssikringssyste-
mer. 
BILAG  II 
Grundlæggende  oplysninger,  der  skal  fremlægges  ved: 
A. Etablering  og drift  af deponeringsplads 
B. Konditioneringsplan  for bestående  deponeringsplads 
C. Nedlukning  af deponeringsplads 
Ved ansøgning  om  tilladelse  skal  papirerne  udarbejdes  under  hensyntagen  til de specifikke  forhold  ved 
deponeringspladsen/stedet,  afhængigt  af genstanden  for ansøgningen  (A,  B, C). 
De grundlæggende  oplysninger  omfatter: 
1. Fuldstændige  oplysninger  om ansøgerens  identitet. 
2. Angivelse  af affaldstyper  og mængder,  der  skal  deponeres  (A,  B) eller  er deponeret  (B, C) 
3. Affaldshåndteringskapacitet  (daglig,  månedlig,  årlig),  for hvilken  anlægget  er projekteret. 
4. Rapport  med  en omfattende  beskrivelse  af deponeringspladsen,  herunder: 
— beliggenhed  og adgangsforhold 
— grænser  og topografi 
— geologiske  og hydrologiske  egenskaber  ved  området 
— lokale  vejrforhold. 
5. Tekniske  detaljer  ved projektet,  herunder  udvikling,  konditionering  og/eller  nedlukning  af deponeringsplad-
sen: 
— faser  i projektet 
— adgangsforhold,  indhegning  og interne  veje 
— påtænkte  metoder  til forureningsforebyggelse  og -bekæmpelse 
— indretning  af deponeringspladsen  og ydelse  af tjenester 
— supplerende  anlæg. 
Nr. C 190/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
6. Drifts- og kontrolplan for deponeringspladsen, herunder: 
— etapedeling og beskrivelse af operationerne 
— foranstaltninger til kontrol med vand, perkolat og gas 
— foranstaltninger til kontrol med miljøgener 
— driftstider 
— adgangskontrol og procedurer for affaldsmodtagelse 
— udstyr, der skal anvendes 
— liste over mandskab med angivelse af kvalifikationer, opgaver og ansvarsområder 
— overvågnings- og vedligeholdelsesprocedurer 
— drifts- og sikkerhedsregler samt beredskabsprocedurer. 
7. Plan for nedluknings- og efterbehandlingsprocedurer: 
— anlæggets slutkapacitet og forventede driftsperiode 
— deponeringspladsens slulkonturer og -topografi 
— endelig retableringsplan 
— faser for delvis nedlukning og retablering af opfyldte områder 
— kontrolforanstaltninger i forbindelse med efterbehandling. 
8. Vurdering af virkningerne på miljøet i medfør af direktiv 85/337/EØF. 
9. Økonomiske oplysninger om projektet, herunder overslag over de første: 
— kapitalinvesteringer 
— driftsomkostninger 
— gebyrer. 
Efter modtagelse af en godkendelsesansøgning: 
a) kan myndigheden inden for en frist på tre måneder anmode om yderligere oplysninger, ændringer i projektet 
eller en alternativ plan 
b) skal myndigheden træffe endelig afgørelse inden for en rimelig frist. 
BILAG III 
KRITERIER OG PROCEDURER FOR MODTAGELSE AF AFFALD 
1. Indledning 
For at harmonisere de tekniske egenskaber ved deponeringspladser er det af stor betydning, at alle 
deponeringspladser, bl.a. for at gøre sammenligningen lettere, anvender de samme kriterier for modtagelse 
af affald. Dette betyder, at der skal fasisættes ensartede prøvetagnings- og kontrolprocedurer, som skal 
gælde for alt affald. 
Med henblik på dette direktiv fastsættes kriterierne for modtagelsen af affald og kontrolprocedurerne på 
grundlag af eluatets egenskaber og forskellige affaldstypers kompatibilitet i tilfælde af samdeponering 
(eluat- og kompatibilitetskriterier). 
Uanset hvilke prøvetagnings- og analysemetoder der vælges eller uanset hvilke parametre der skal måles, 
må det gøres klart, at de prøver, hvorpå modtagelseskriterierne er baseret, aldrig vil gengive affaldets 
nøjagtige adfærd på deponeringspladsen, men de vil tjene som en målestok for afprøvning af affaldets 
egenskaber. Dette betyder, at der på trods af forekomsten af forskellige prøvetagnings- og analysemetoder 
eller den relative betydning, som forskellige parametre tilkendes, må fastsættes en fælles referencemetode 
som beskrevet i dette bilag. 
2. Generelt princip 
Alt affald, der deponeres på deponeringsplads, skal forinden karakteriseres i henhold til kravene i dette 
bilag. 
For alt affald, hvis oprindelse er kendt og hvis egenskaber og sammensætning er defineret, kan den 
obligatoriske prøvetagning og analyse erstattes med et program for regelmæssig stikprøvetagning og 
analyse. 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 190/11 
3. Prøvetagning 
Definitioner: 
A. Homogent affald: 
Alle affaldstyper, som på prøvetagningsiidspunktet er flydende, eller som kan pumpes, og hvis 
egenskaber er de samme i hele affaldsmængden, såvel som affaldstyper, hvis homogenitet kan fastslås 
visuelt. 
Heterogent affald: 
Alle andre affaldstyper. 
B. Repræsentativ prøve: 
En prøve betragtes som repræsentativ, hvis den lille mængde materiale, der er afvejet til analysen, har 
samme gennemsnitlige sammensætning som den store affaldsmængde, hvorfra den er taget (Reference: 
Almindelige retningslinjer vedrørende prøvetagningsteknologi, dokument ISO 5667-2 (1988). 
Antal prøver og prøvemængder: 
1. For affald, der ikke leveres i beholdere: 
a) for homogent affald: en prøve på 1 000 g eller ml. pr. levering 
b) for heterogent affald: en repræsentativ prøve på 1 000 g eller ml pr. 5 tons affald eller del 
heraf. 
2. For affald, der leveres i beholdere: 
Tallene gælder for beholdere med samme indhold. Affaldet betragtes som homogent på 
prøvetagningstidpunktet. Hivs beholderne tømmes over i samletank, kan den kumulative prøve 
tages fra tanken. 
Vægt pr. beholder 
under 5 kg 
over 5 kg Vægt og antal beholdere, hvorfra der skal tages prøver med 
henblik på laboratorieprøve 
tilstrækkeligt til en endelig kumulativ prøve på mindst 1 kg taget fra 
mindst x (J) beholdere 
tilstrækkeligt til en endelig kumulativ prøve på mellem 1 og 2,5 kg 
taget fra mindst x (*) beholdere 
(>) Hvor: x = -v/n + 1, idet n er det samlede antal beholdere. 
3. Dagrenovation: 
Det anses for nødvendigt, at der udtages regelmæssige prøver af dette affald, da man skal kunne 
bedømme ændringerne i affaldets sammensætning for at kunne træffe passende foranstaltninger 
forud for eller som et alternativ til deponering på deponeringsplads, f.eks.: forebyggelse af 
kontaminering, selektiv indsamling, genanvendelse osv. 
— Husholdningsaffald: Stikprøver fra affald af alle oprindelser med henblik på procentvis 
bestemmelse af sammensætningen (organisk materiale, metaller osv.), brændværdi, gløderest 
osv. 
— Hvis der optræder beholdere med ukendte affaldstyper, skal disse underkastes særskilt 
prøvetagning som anført under punkt 2. 
— Affald fra handelsvirksomhed, kontorer eller offentlige institutioner skal beskrives af 
producenten. Der foretages kun analyseprøvning, hvis der ønskes en fuldstændig vurdering, 
eller hvis erklæringen ikke er fyldestgørende. 
4. Kontrolprocedurer: Eluat-kriterier (Gælder ikke for dagrenovation) 
Eluat-kriterier 
En lang række forskellige fysisk-kemiske og biologiske processer er bestemmende for produktionen af 
perkolat og deltes sammensætning. Perkolatets sammensætning vil generelt afhænge af del deponerede 
affalds art og alder, de fremherskende fysisk-kemiske forhold og deponeringspladsens mikrobiologi og 
vandbalance. Skønt der er forelaget mange undersøgelser til vurdering af forholdet mellem laboratorie­
prøver og perkolatets skæbne, er der kun ringe reel viden om perkolatets skæbne på lang sigt. Risikoen for, 
at perkolatet kan skade vandressourcerne alvorligt er imidlertid reel, og denne risiko bør forebygges. De 
nedenfor foreslåede eluat-iests har kun til formål at give kvalitative date om de gennemsivende væskers 
sammensætning og arten af de heri indeholdte potentielt giftige stoffer (Reference: »Etude bibliographique 
sur les lixiviats produits par la mise en decharge de déchets industriels«, 4 bind, EEC-XII-ENV/ 
20/86). 
Nr. C 190/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
Behandling af prøver: 
Prøvens oprindelige struktur bør så vidt muligt bevares; store komponenter knuses. Der foreslås som 
analysmetode DIN 38414-S4 (oktober 1984) med følgende tilføjelser og/eller forenklinger: 
— der anvendes en glasflaske med vid hals (10 cm diameter) 
— Flasken rystes ved rotering 180 °C pr. minut i 24 timer 
— centrifugering; der anvendes 250 mikroliter filtersprøjter med 0,45 mikrometer filtre til prøvetag­
ningen. 
Maksimumsværdier: 
I nedenstående tabel anføres de værdier, hvormed affald vil blive karakteriseret med henblik på deponering 
i overensstemmelse med eluatets sammensætning: 
— affald, hvis eluat-koncentration ligger inden for det område, der er fastsat for farligt affald, vil blive 
betragtet som farligt affald med hensyn til deponering. 
Ved eluat-koncentrationer, der overskrider de fastsatte maksimumsværdier, skal farligt affald 
behandles forud for deponering, medmindre det er kompatibelt for samdeponering med dagrenova­
tion, eller, hvis behandling ikke er mulig, deponeres i specialdepot 
— affald, hvis eluat-koncentration ikke overskrider de for inert affald fastsatte maksimumsværdier, vil 
blive betragtet som inert affald 
— affald, hvis eluat-koncentration ligger i området mellem inert affald og minimumsværdien for farligt 
affald, vil blive betragtet som ufarligt affald. 
D 1.01 
D 1.02 
D 1.03 
D 1.04 
D 1.05 
D 1.06 
D 1.07 
D 1.08 
D 1.09 
D 1.10 
D 1.11 
D 1.12 
D 1.13 
D 1.14 
D 1.15 
D 1.16 
D 1.17 
D 1.18 
D 1.19 
D 1.20 
D 1.21 
(') Ingen enkelt være 
(2) Hurtigt frigjort. 
(3) Om muligt < 50 
(•*} Adsorberede orga 
(5) Chlorerede. pH-værdi 
TOC 
arsen (III) 
bly 
cadmium 
chrom (VI) 
kobber 
nikkel 
kviksølv 
zink 
phenoler 
fluorid 
ammonium 
chlorid 
cyanid (2) 
sulfat (3) 
nitrit 
AOX («) 
opløsningsmidler (s) 
pesticider (5) 
lipofile stoffer 
i må overstige den fastsatte min 
0 mg/l. 
nisk bundne halogener. Farligt affald 
4—13 
40—200 mg/l 
0,2—1,0 mg/l 
0,4—2,0 mg/l 
0,1—0,5 mg/l 
0,1—0,5 mg/l 
2—10 mg/l 
0,4—2,0 mg/l 
0,02—0,1 mg/l 
2—10 mg/l 
20—100 mg/l 
10—50 mg/l 
0,2—1,0 mg/l 
1,2—6,0 g/l 
0,2—1,0 mg/l 
0,2—1,0 g/l 
6—30 mg/1 
0,6—3,0 mg/l 
0,02—0,10 mgCl/1 
1—5 ug Cl/l 
0,4—2,0 mg/l Inert affald 
4—13 
<200mg/l 
<0,1 mg/l 
^ 
den samlede mængde 
- af disse metaller 
< 5 mg/l (') 
< 10 mg/l 
< 5 mg/l 
< 50 mg/l 
< 0,5 g/l 
< 0,1 mg/l 
< 1,0 g/l 
< 3 mg/l 
< 0,3 mg/l 
< 10 ug Cl/l 
< 0,5 ug Cl/l 
< 1 mg/l 
imumsværdi for farligt affald. 
NB: 
1. Med henblik på karakterisering vælges de komponenter, der skal analyseres i eluatet, på grundlag af 
affaldets kvalitative sammensætning. 
2. Ud over disse eluatkriterier skal der foretages en bestemmelse af asbestindholdel i en repræsentativ 
prøve af ubehandlet inert affald, i henhold til bilaget til Rådets direktiv 87/217/EØF om forebyggelse 
af miljøforurening med asbest. 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 190/13 
5. Analysemetoder 
Følgende ISO- eller DIN-metoder foreslås som referencemetoder. En hvilken som helst tilsvarende metode 
efter en certificeringsprocedure, der er baseret på anvendelsen af en certificeret standard, vil blive 
accepteret. Er der uoverensstemmelse mellem resultaterne, vil de foreslåede metoder blive anvendt som 
reference. 
1.01 
1.02 
1.03 
1.04 
1.05 
1.06 
1.07 
1.08 
1.09 
1.10 
1.11 
1.12 
1.13 
1.14 
1.15 
1.16 
1.17 
1.18 
1.19 
1.20 
1.21 pH 
TOC i eluat 
arsen 
bly 
cadmium 
chrom VI 
kobber 
nikkel 
kviksølv 
zink 
phenoler 
fluorid 
ammonium 
chlorid 
cyanid 
sulfat 
nitrit 
AOX 
chlorerede opløsningsmidler (') 
chlorerede pesticider (2) 
ekstraherbare lipofile stoffer (3) ISO-DP 10523 eller DIN 38404-C5-84 
DIN 38409-H3-85 
ISO 6595-1982 eller DIN 38405-E6-81 
ISO 8288-1985 eller DIN 38406-E6-81 
ISO 8288-1985 eller DIN 38406-E19-80 
ISO-DIS 9174-88 eller DIN 38405-D24-87 
ISO 8288-1985 eller DIN 38406-E21-80 
ISO 8288-1985 eller DIN 38406-E21-80 
ISO 5666-1/3-88 eller DIN 38406-E12-80 
ISO 8288-1985 eller DIN 3840-E8-85 
ISO 6439-1990 eller DIN 38409-H16-84 
ISO-DP 10 359-1 eller DIN 38406-D4-85 
ISO 7150-1983 eller DIN 38406-E5-83 
ISO-DIS 9297 eller DIN 38405-D1-85 
DIN 38405-D14-88 
ISO-DIS 9280-1 eller DIN 38405-D5-85 
ISO 6777-1983 eller DIN 38405-D10-81 
ISO-DIS 9562 eller DIN 38409-H14-85 
ISO-DP 10301 eller GC head-space 
kapillar-GC (2) 
cf. param. 27, EF-direkt. 80/778 
(') Behøver 2 ml eluat. 
(2) Efter ekstraktion af 1 1 eluat. 
(3) Behøver 250 ml eluat; chloroformekstrakt, resulterer i »tør rest« mg/l. 
6. Kontrolprocedurer: kompatibilitetskriterier 
Ved samdeponering af affald udnyttes normalt de egenskaber ved dagrenovation, der kan fortynde de 
forurenende og potentielt farlige bestanddele i vanskeligt affald, hvorved deres virkning på miljøet bliver 
acceptabel. Affald bestemt til samdeponering skal vurderes kritisk, og kun affald, som er kompatibelt med 
dagrenovation, bør accepteres til samdeponering. Affaldstilsførslen skal tilrettelægges på en sådan måde, 
at fortyndingseffekten bevares. Det er derfor altid nødvendigt at kontrollere tilførselsraten for farligt 
affald. 
6.1. Generelle kriterier — Betingelser 
Pladser, som i tilfælde af svigt i membransystemet kan udgøre en direkte trussel mod følsomme 
vandførende lag, må ikke bruges til samdeponering. Hvorvidt samdeponering på et givet sted er 
acceptabell, afgøres af myndigheden i overensstemmelse med kravene i bilag I til dette direktiv. 
6.2. Kontrol med perkolat — Betingelser 
— Der skal foreligge tilstrækkelige historiske data til, at perkolatniveauer og perkolatkvalitet i 
affaldsmængden kan bestemmes nøjagtigt. 
— Myndigheden fastsætter særlige forholdsregler for samdeponering i overensstemmelse med de i bilag IV 
fastsatte krav til kontrol og de nedenfor fastsatte kompatibilitetskriterier. Antallet af overvågnings-
punkter på deponeringspladser, hvor der praktiseres samdeponering, skal være som følger, afhængigt 
af områdets overfladeareal: 
— < 5 ha = mindst fem 
— 5—10 ha = et pr. hektar 
— >10 ha = ti + (areal, ha)1/2. 
Nr. C 190/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
— Samdeponering må ikke finde sted, medmindre overvågningen klart viser, at der er etableret stabile 
betingelser for methanproduktionen, og at der fortsat er et tilstrækkelig højt aktivitetsniveau. Dette 
fastslås på grundlag af perkolatkvalitet og gasproduktionshastigheden; følgende mindstebetingelser 
skal ril stadighed overholdes: 
— gennemsnitlig perkolattemperatur: >25 °C 
— gennemsnitlig pH-værdi for perkolat: >6,8 
— gennemsnitlig BOD/COD-forhold for perkolat: <0,3 
— gasproduktionshastighed: >5 m3 pr. ion pr. år. 
— Der skal være et system for indsamling af eventuelt overskydende perkolat og for dets bortskaffelse fra 
pladsen. Systemet skal dimensioneres på grundlag af vedtagne beregninger af vandbalancen, under 
hensyntagen til såvel nedsivende regnvand og det deponerede affalds væskeindhold. 
6.3. Egnet og uegnet affald 
6.3.1. Følgende affaldstyper må ikke samdeponeres: 
— de i direktivets artikel 9 omhandlede affaldstyper 
— sur tjære 
— ikke-blandbare organiske opløsningsmidler og vandigt affald indeholdende > 1 % ikke-blandbare 
organiske stoffer 
— vand-blandbare organiske opløsningsmidler i koncentrationer >10% 
— affald, der reagerer voldsomt med vand eller organisk materiale 
— asbest (J) 
— affald indeholdende betydelige koncentrationer (2) af: 
— PCB (polychlorerede biphenyler) >50 ppb (3) 
— PCT (polychlorerede triphenyler) > 50 ppb 
— TCDD (tetrachlordibenzodioxin) >10 ppb for 2, 3, 7, 8-isomeren 
— total PCN (polycyanider) >50 ppm (4) 
— PAH (polycykliske aromatiske carbonhydrider) > 20 ppm 
— organiske metalforbindelser (fuldstændig udelukket) 
— chlorerede carbonhydrider (herunder chlorphenoler) > 1 ppm 
— pesticider > 2 ppm 
— frie cyanider >10 ppm 
6.3.2. Følgende affaldstyper (s) kan samdeponeres, hvis de vurderes individuelt og tilførselsraten for bestemte 
bestanddele begrænses: 
— slam fra behandling af industrielt spildevand 
— slam fra biologisk spildevandsbehandling 
— surt slam affald fra benzin- og olieudskillere og tankslam 
— malingsaffald og spildevand fra sprøjtekabiner 
— alkaliske affedtningsmidler 
— vaskemidler og fedtstoffer i vand 
— klæbrigt affald 
— affald fra garverier og skindforarbejdning 
— affald fra bryggerier 
— animalsk affald og affald fra levnedsmiddelindustrien 
— affald fra metalbehandling 
— syrer/alkalier 
— skærevæsker 
(') Udelukket på grund af risikoen i forbindelse med udgravning ved samdeponering. 
(2) Tallene for »betydelig koncentration« er tagei fra EF-direkiiverne om PCB og PCT; fra WHO-forslag vedrørende TCDD og 
organiske metalforbindelser; fra nederlandsk lovgivning (Bodemverontreiniging — Toetsingswaarden voor de beoordeling van 
de concentratieniveaus van diverse veroncreinigingen, groep B — grens van de sanering) for PCN, PAH, chlorerede 
carbonhydrider, pesticider og frie cyanider. Disse værdier bør gennemgås og ajourføres af et særligt udvalg. 
(3) Part per milliard eller ug pr. kg tørstof osv. 
(4) Part per million eller mg pr. kg tørstof osv. 
(5) Listen er ikke udtømmende, men baseret på affaldstyper, som med held er blevet samdeponeret på en række deponeringspladser 
(vandige opløsninger udelukket!). 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 190/15 
6.4. Ti Iførse krater 
— Hvis farligt affald skal samdeponeres med dagrenovation, skal tilførslen heraf afstemmes efter den 
tilstedeværende dagrenovations fortyndingskapacitet. Selv om der kan gives generelle retningslinjer, vil 
tilførslen nødvendigvis være specifik for den enkelte deponeringsplads. Effektiv overvågning af 
forholdene på deponeringspladsen giver den bedste vejledning for fastsættelse af passende tilførsels-
rater. 
— Tilførselsrater angives normalt som den mængde farligt affald, som må tilføres inden for et givet 
tidsrum (f.eks. som g pr. m3 dagrenovation pr. dag) eller for en given mængde dagrenovation (f.eks. 
som g pr. m3 dagrenovation) ved éngangspåfyldning. Dette er den tilførselsmængde, som vil kunne 
blive nedbrudt eller fortyndet af én volumenenhed methanogent affald. Deponeringspladsens 
lilførselspotentiale bør dernæst sammenholdes med reaktionszonemængden (!) til beregning af en 
samlet tilførselsgrænse for deponeringspladsen. 
— Der skal holdes kontrol med tilførselsraten for affald, der indeholder syrer, tungmetaller, cyanider, 
opløseligt organisk kulstof, phenoler og andre specificerede organiske forbindelser. Også tilgangen af 
ammoniak og chlorid skal vurderes ud fra den betragtning, al alt tilført affald vil manifestere sig i 
perkolatet. Tilførsel af affald må ikke medføre, at kapaciteten i behandlings- og bortskaffelsessyste-
merne for perkolat overskrides. 
— Standardværdier (som nævnt nedenfor) skal anvendes ved beregning af det masimale tilførselspoten-
tiale for en deponeringsplads, medmindre operatøren fremlægger plads- eller affaldsspecifikke data, 
som kan begrunde større belastning. 
Kriterier for beregning af deponeringspotentiale 
Aff aidskomponent 
— syrer (') 
— tungmetaller 
Zn 
Cu 
Ni 
Cr 
Pb 
Cd 
Hg 
As, Se 
— cyanid (som 
— phenol (2),(3) 
CN) 
— olie/carbonhydrider 
— TOC 
— specificerede organiske stoffer (4) Standardværdi 
100 ækviv./ton dagrenovation 
100 g/ton dagrenovation 
100 g/ton dagrenovation 
100 g/ton dagrenovation 
100 g/ton dagrenovation 
100 g/ton dagrenovation 
100 g/ton dagrenovation 
10 g/ton dagrenovation 
2 g/ton dagrenovation 
1 g/ton dagrenovation 
1 g/m3 dagrenovation pr. dag (5) 
5 g/m3 dagrenovation pr. dag (s) 
2,5 kg/ton dagrenovation 
10 g/m3 dagrenovation pr. dag (7) 
10 g/m3 dagrenovation pr. dag 
(*) Tilførsler skal beregnes på éngangsbasis, medmindre overvågning i reaktionszonen viser, at der genskabes 
buffer-kapacitet. Syrer skal deponeres i et område, der er adskilt fra cyanid- eller sulfidholdigt affald. 
(2) Tilførsler skal beregnes på éngangsbasis. Der skal udføres en forudgående udfældningssprøve på affald, der 
indeholderover 100 mg/] af opløselige tungmetaller. Prøven består i justering af pH-værdien til 10,5 opblanding i 
fem minutter, efterfulgt af bundfældning i 30 minutter. Hvis indholdet af opløselige metaller er større end 
20 mg/l, må affaldet ikke samdeponeres, medmindre operatøren kan fremlægge praktisk bevis på, at det 
fortyndes i det omgivende affald. 
(3) Maksimumsstandardværdien for den samlede mængde tungmetaller må ikke være over 100 g/ton dagrenova-
(4) Organiske forbindelser på liste 1 i direktiv 80/68/EØF om grundvand. 
(5) Medmindre plads- eller affaldsspecifikke data vedrørende bestemte affaldstyper viser, at disse nedbrydes 
fuldstændigt. Affald, der indeholder over 100 g/l cyanid i form af CN, må ikke samdeponeres. 
(6) Medmindre overvågning på stedet viser, at reaktionszonen kan nedbryde phenolerne fuldstændigt. 
(7) Medmindre specifikke data for bestemte affaldstyper viser, at de er let nedbrydelige. 
(') Reaktionszonemængden er den del af det perkolatmamede affald, som det samdeponerede affald vil komme i berøring med 
enten direkte eller gennem perkolatets recirkulering. Tilført flydende affald og perkolat fra sameponeret farligt fast affald skal 
have en gennemsnitlig opholdstid på mindst seks måneder. 
Nr. C 190/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
6.5. Overvågning af gennemførelsen af tilførselskontrol 
— For syrer, tungmetaller, TOC, olie, phenoler, cyanid, ammoniak og chlorid baseres kontrollen på 
retrospektive analyser af blandede prøver fra alle tilførsler. Analysehyppigheden fastsættes på basis af 
vandopholdstiden (VOT) i reaktionszonen på følgende måde: 
VOT > tolv måneder, månedlig analyse 
VOT < tolv måneder, hveranden uge. 
— Den i godkendelsen fastsatte perkolatkontrolordning skal være tilstrækkelig fintfølende til at kunne 
påvise virkninger, som kan være tegn på overbelastning af reaktionszonen. Dette omfatter både 
påvisning af resterende affaldskomponenter og påvirkning af de veletablerede methanogene proces­
ser. 
6.6. Farligt fast affald 
Der fremstilles en blandet prøve på mellem 1 og 2,5 kg ved sammenblanding af delprøver på 1 kg fra hver 
tilførsel af farligt fast affald. Den blandede prøve underkastes dernæst en udvaskningstest som beskrevet 
under punkt 4. Eluatet analyseres derefter for alle de i tabellen under punkt 6.4 anførte parametre 
(herunder specificerede organiske stoffer). Tilførsler til pladsen vurderes dernæst på grundlag af mængden 
af let opløselige komponenter. Analysehyppigheden fastsættes på grundlag af den i punkt 6.5 anførte 
vandopholdslid. 
7. Interkalibrering 
De kvalificerede laboratorier, udpeget i henhold til dette direktivs artikel 12, nr. 4, deltager regelmæssigt i 
interkalibrering for at ajourføre og forbedre kontrolprocedurernes og analysemetodernes nøjagtighed og 
reproducerbarhed. 
BILAG IV 
KONTROLPROCEDURER I FORBINDELSE MED DRIFT OG EFTERBEHANDLING 
Måleprogram 
Dette minimumsprogram skal gennemføres i driftsfasen til støtte for den generelle forvaltning af deponerings­
pladsen samt i efterbehandlingsfasen i mindst 30 år efter den endelige nedlukning for at forebygge yderligere 
beskadigelse af det deponerede affald eller miljøet og for at sikre, at pladsen forbliver ufarlig. De oplysninger, der 
indhentes over lange tidsrum og for forskellige deponeringspladser, vil øge vor viden om affaldets adfærd på 
deponeringspladser. 
1. Meteorologiske data 
På stedet eller fra den nærmeste station, der giver repræsentative data for deponeringspladsen (]). 
1.1 
1.2 
1.3 
1.4 
1.5 Nedbørsmængde og -styrke 
Temperatur (min., max., 
kl. 14.00 CET) 
Den fremherskende vinds retning 
og styrke 
Fordampning (lysimeter) (') 
Luftfugtigbed (kl. 14.00 CET) Driftsfase 
dagligt 
dagligt 
dagligt 
dagligt 
dagligt Efterbehandlingsfase 
-| 
månedligt, på 
• samme dag i 
måneden 
-
(') Eller ved måling af parameter 1.5 og beregning af fordampningen efter Haude. 
(') Parameter 1.1.—1.5 kan erstattes med »faktisk nedbør« målt i et lokalt net. 
22. 7. 91 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 190/17 
Emissionsdata: Vand, perkolat og kontrol med gasser 
Prøvetagning 
For perkolat og afstrømningsvand bør der til kontrol hver måned være indsamlet en 10 1 samlet prøve, der 
er repræsentativ for den gennemsnitlige sammensætning (Reference: Generelle retningslinjer for prøve-
tagningsteknologi, dokument ISO 5667-2 (1988)). 
Driftsfase Efterbehandlingsfase 
2.1 I Perkolatrhængde 
2.2 j Perkolat-
sammensætning (') 
2.3 ; Overfladeafstrømnings-
vandets sammensætning 
2.4 j Gasemissioner 
(CH4, C02, 02, H2S, H2, osv. 
i dagligt, samlet værdi 
månedligt (2) 
månedligt (2) 
månedligt (2) (3) hver sjette måned 
hver sjette måned 
hver sjette måned 
hver sjette måned (4) 
v1) Hvilke parametre der skal måles og hvilke stoffer der skal analyseres, afhænger af det deponerede affalds 
sammensætning; disse parametre skal anføres i godkendelsen og sammenholdes med eluatkriterierne for det 
deponerede affald. De parametre, der vælges for perkolat, bør være af en sådan art, at beregning af perkolatets 
indvirkning på depotets bundmembran kan foretages på grundlag af de årlige vurderinger. 
{2) Målinger og analyser skal udføres mindst én gang om måneden i det første driftsår. Hvis en vurdering af dataene viser, 
at kontrol med længere mellemrum er ligeså effektiv, kan målingerne foretages med højst tre måneders mellemrum. 
Ledningsevnen skal måles mindst én gang om måneden. 
(\) CH4, CO; og O, regelmæssigt; andre luftarter alt efter omstændighederne, afhængigr af det deponerede affalds 
sammensætning. 
(*) Gasvemilauonslaget skal kontrolleres regelmæssigt. 
Grundvandsbeskyttelse 
A. Prøvetagning 
Grundvandsmålestedernes antal og beliggenhed anføres i godkendelsen; mindst ét målested skal oprettes i 
grundvandstilstrømningsområdet (O-niveau) og to i afstrømningsområdet. Referenceværdi inden driftens 
påbegyndelse: En komplet analyse, der skal anvendes som begyndelsesreferenceværdi, bør gennemføres 
mindst tre steder. Reference: »Sampling Groundwaters«, forslag til international standard, endnu ikke 
klassificeret," ref. ISO/TC 147 SC6, december 1988. 
B. Overvågning 
Hvilke stoffer der skal analyseres for, fastsættes på grundlag af perkolatsammensætningen, som er bestemt 
i driftsfasen. Der føres særlig kontrol med koncentrationen af de stoffer, der er medtaget i bilaget (liste 1 
og 2) i direktiv 80/68/EØF om beskyttelse af grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige 
stoffer. For stofferne på liste 2 i direktiv 80/68/EØF og forgrundvand, der anvendes eller kan anvendes til 
drikkevand, anvendes eller kan anvendes til drikkevand, anvendes de værdier for højeste tilladelige 
koncentrationer, der er anført i direktiv 80/778 EØF om drikkevand; de analysemetoder, der skal 
anvendes, er anført i bilagene til samme direktiv. 
Grundvandsniveauer 
Grundvandets sammensætning Driftsfase 
hver sjette måned (l) 
hver sjette måned Efterbehandlingsfase 
hver sjette måned 
hver sjette måned 
(') Hvis der er svingende grundvandsspejl, skal måleintervallerne afkortes. 
Til kontinuerlig kontrol kan der anvendes sporingsparametre eller -komponenter, fastsat på grundlag af 
grundvandets opringelige egenskaber (O-niveau) og perkolatets sammensætning. 
Nr. C 190/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 22. 7. 91 
Vandbalance 
Skønt beregningen af vandbalancen kun er af teoretisk værdi, kan det ofte være en yderst brugbar 
parameter til brug for den praktiske forvaltning i drifsfasen. Frekvens: to gange årligt (april/oktober). 
Måling af parameter 1.1 til 1.5 (meteorologiske data), kombineret med måling af 2.1 (perkolatmængde, 
under »emissionsdata«), muliggør beregning af den årlige vandbalance på deponeringspladsen. Som en 
egnet beregningsmetode for en deponeringsplads i drift kan nævnes: 
L0 = 1-E-aW, 
hvor 
frit perkolat tilbageholdt på pladsen (svarende til perkolatproduktionen minus perkolat, der siver 
bort fra pladsen), i kubikmeter pr. år; 
1 = samlet væsketilførsel (nedbør plus eventuelt tilført overfladevand), i kubikmeter pr. år; 
E = fordampning-transpirationstab (fordampning plus mindstetranspiration), i kubikmeter pr. år; 
a = affaldets absorptionskapacitet f1) i kubikmeter pr. ton modtaget affald; 
W = vægt af deponeret affald, i tons pr. år. 
Effektiviteten af dæmpningsmekanismerne med hensyn til nedbringelse af forureningsrisikoen til et 
acceptabelt niveau, både på selve deponeringspladsen og i de underliggende lag, indebærer teoretisk, at 
deponeringspladsen drives således, at L0 er negativ eller nul. En stigende positiv L0-værdi viser ophobning 
af perkolat på pladsen. 
Deponeringspladsens topografi: data om det deponerede affald 
5.1 
5.2 Det deponerede affalds struktur og sammensætning (') 
Ændring i det deponerede affalds niveau (sætning) Driftsfase 
årligt 
årligt Efterbehandlingsfase 
årlig måling 
(') Data til situationsplanen for den givne deponeringsplads: areal, der anvendes til affald; affaldets mængde og 
sammensætning; deponeringsmetoder; tidspunkt for og varighed af deponeringen; bevis på det deponerede affalds 
stabilitet; beregning af deponeringspladsens restkapacitet. 
(') Absorptionskapacitet: Den maksimale mængde væske der optages eller tilbageholdes pr. vægtenhed fast stof under 
nærmere angivne betingelser; sædvanligvis den mængde væske, der tilbageholdes pr. vægtenhed affald på en 
deponeringsplads, inden der fremkommer perkolat (eller i praksis restfugtigheden på prøvetagningstidspunktet).