KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(93)384 endelig udg. 
Bruxelles, den 22 . juli 1993 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PAftLAMENTET 
OM BESKYTTELSE AF DYR 
2 -
INDLEDNING 
Beskyttelse af dyr er et emne af politisk betydning. Europa-Parlamentet har 
gentagne gange understreget sit ønske om, at Fællesskabet vedtager effektive 
foranstaltninger på dette område. 
Fællesskabet har altid taget hensyn til dyrebeskyttelse, navnlig i forbindelse 
med udviklingen af den fælles landbrugspolitik, og der har siden 1974 
eksisteret EF-bestemmelser vedrørende dyrebeskyttelse i landbruget, under 
transport og ved slagtning. 
Ved oprettelsen af det indre marked blev det tilstræbt at opnå et højt 
dyresundhedsniveau i overensstemmelse med Fællesakten. Endvidere blev der i 
forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik lagt særlig vægt på at 
tilskynde til ekstensivt opdræt, som i højere grad gør det muligt at tage 
hensyn til miljøet og dyrs velfærd. 
Under regeringskonferencen i Maastricht fulgte man samme linje, idet man i 
erklæring nr. 24 om dyrebeskyttelse, der er knyttet til slutakten, opfordrede 
Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen samt medlemsstaterne til fuldt ud at 
tage hensyn til de velfærdsmæssige krav for dyr ved udarbejdelse og 
gennemførelse af fællesskabsforskrifter inden for den fælles landbrugspolitik, 
transport, det indre marked og forskning. 
Fællesskabet er imidlertid ikke alene om at ønske at beskytte dyr. Alle 
europæiske lande har eftertrykkeligt tilsluttet sig dette mål i Europarådet, 
hvor der er bred enighed om, at det er nødvendigt at sikre et højt og ensartet 
beskyttelsesniveau. 
Europarådet og EF har i mange år arbejdet parallelt for at forbedre 
dyrebeskyttelsen i forbindelse med opdræt, transport og slagtning. På trods af 
denne parallelitet er der imidlertid forskelle med hensyn til, hvilke områder 
der er dækket, og hvor detaljerede forskrifterne er. Europarådets og EF's 
eksisterende forskrifter og allerede fremsatte forslag er beskrvet i bilag 1. 
En oversigt over medlemsstaternes og EF's undertegnelser og ratifikationer af 
Europarådets konventioner er anført i bilag 2. 
- 3 -
Formalet med denne meddelelse er at uddybe overvejelserne vedrørende de 
eksisterende forskrifter om dyrebeskyttelse og uddrage de konklusioner, som er 
nødvendige for Fællesskabets indsats på dette område. 
I. DEN JURIDISKE SITUATION 
1. Europarådets konventioner oa anbefalinger 
a) Europarådets konventioner og anbefalinger bygger på etiske begreber, som 
alle de deltagende lande er fælles om. Konventionerne, som alle de 
kontraherende parter skal efterkomme, indeholder visse generelle principper. 
Anbefalingerne indeholder mere detaljerede bestemmelser, som bygger på 
videnskabelig viden. I begge tilfælde er formålet at undgå, at dyrene påføres 
unødige lidelser eller kvæstelser og at give dem vilkår, der er i 
overensstemmelse med deres specifikke biologiske behov. 
b) I forbindelse med den europæiske konvention om beskyttelse af dyr, der 
holdes til landbrugsformål, er der oprettet et stående udvalg, som har 
ansvaret for at udfærdige og vedtage anbefalinger rettet til de kontraherende 
parter. Disse anbefalinger indeholder detaljerede bestemmelser for anvendelsen 
af konventionens principper for de forskellige typer husdyr. De er ikke 
bindende, idet enhver kontraherende part efter en Indledende periode på seks 
måneder (eller længere, hvis udvalget beslutter det) enten skal sætte dem i 
kraft eller meddele det stående udvalg, hvorfor den ikke anvender dem eller 
ikke længere anvender dem. Hvis to eller flere kontraherende parter eller 
Fællesskabet har givet meddelelse om, at de ikke eller ikke længere vil 
anvende en anbefaling, bliver denne uden virkning. 
c) I forbindelse med de europæiske konventioner om beskyttelse af dyr under 
international transport og af slagtedyr er der ikke oprettet stående udvalg. 
Anbefalinger vedrørende transport og slagtning er blevet vedtaget af 
Europarådets ministerkomité. De er juridisk set ikke knyttet til 
konvent ionerne. 
d) Fællesskabet som sådant er for øjeblikket kun kontraherende part i 
konventionen om beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål. I det 
stående udvalg udøver Fællesskabet sin stemmeret med et antal stemmer, der er 
lig med antallet af medlemsstater, som også er kontraherende parter. 
Fællesskabet udøver ikke sin stemmeret i de tilfælde, hvor medlemsstaterne 
udøver deres og omvendt (forretningsordenen for det stående udvalg). 
_ 4 -
2. Fællesskabsretten 
a) Fællesskabskompetence 
i) Døn fælles landbrugspolitik 
Dyrebeskyttelse henhører under Fællesskabets enekompetence, idet den betragtes 
som en del af den fælles landbrugspolitik*. Levende dyr betragtes som 
landbrugsprodukter henhørende under Traktatens bilag i I, og beskyttelse af dyr 
under opdræt, transport og slagtning bidrager til at virkeliggøre målene i 
Traktatens artikel 39 (navnlig malet i stk. 1, litra a), "at forøge 
landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling, ved 
rationalisering af landbrugsproduktionen "). 
i i) Afskaffelse af hindringer for frie varebevægelser 
EF-bestemmelserne om dyrebeskyttelse bidrager ligeledes til at sikre frie 
varebevægelser og afskaffe konkurrencefordrejning. Begge disse mål er en 
integrerende del af den fælles landbrugspolitik. 
Afskaffelsen af hindringerne for frie varebevægelser og de generelle 
konkurrenceregler, som sikrer, at de erhvervsdrivende stilles lige, er blandt 
de omrader, hvor Fællesskabet har enekompetence. De henhører derfor ikke under 
anvendelsesområdet for artikel 3B, stk. 2, i Traktaten om Den Europæiske 
Union. Fællesskabet har på disse områder en forpligtelse til at opnå et 
resultat: sikre frie varebevægelser samtidig med, at de erhvervsdri vende 
st i I les Iige. 
Navnlig gør gennemførelsen af enhedsmarkedet det påkrævet at vedtage EF-
forskrifter om beskyttelse af dyr under transport. Da Traktatens artikel 36 
giver medlemsstaterne mulighed for at fastsætte restriktioner for samhandelen 
"som er begrundet i hensynet til .... beskyttelse af .... dyrs liv og sundhed 
...", kan fri samhandel i Fællesskabet kun sikres fuldt ud ved at harmonisere 
lovgivningen om beskyttelse af dyr under transport. I hvidbogen nåede man 
allerede til denne konklusion, og der blev udarbejdet et forslag herom. 
* Se Domstolens dom i sagen "Æglæggende høner". Dom af 23.2.1988. Sag 68/86 
og 131/86. 
- 5 -
i i i) De generelle konkurrenceregler 
Frie varebevægelser må imidlertid ledsages af lige konkurrencevilkår. Regler 
om dyrebeskyttelse kan ikke begrænses til transportbestemmelser. Hvis 
vilkårene for opdræt og behandling før slagtningen er væsentligt forskellige 
fra medlemsstat til medlemsstat, kan der opstå en betydelig 
konkurrencefordrejning (eksempel arealet af burene til æglæggende høner). 
Disse konkurrencefordrejninger kan udgøre en fare for markedsordningernes 
tilfredsstillende funktion. Grundlæggende ensartethed i alle medlemsstaterne 
er derfor uomgængelig. 
b) De Juridiske principper 
i) Af det foregående fremgår det, at EF-forskrifter vedrørende 
dyrebeskyttelse er påkrævet, og at der er tre formål hermed: 
- bedre beskyttelse af dyrene 
- bidrag til gennemførelse af den fælles landbrugspolitik, navnlig 
- sikring af fri bevægelighed for dyr og produkter på enhedsmarkedet og 
lige behandling af producenterne. 
I overensstemmelse med artikel 3B, stk. 3, i Traktaten om Den Europæiske Union 
må Fællesskabet kun handle i det omfang, det er nødvendigt for at nå disse 
mål. 
i i) Rom-Traktatens artikel 228 indeholder betingelser for indgåelse af aftaler 
mellem Fællesskabet og internationale organisationer, f.eks. Europarådet. Det 
fremgår, at aftaler, der indgås på sådanne betingelser, er bindende for 
Fællesskabets institutioner og medlemsstaterne. Ifølge Domstolens bekræftede 
retspraksis er bestemmelserne i en sådan aftale en integrerende del af 
Fællesskbets retsorden på samme måde som retsakter udstedt af organer, der er 
oprettet for at gennemføre aftalen. 
Med hensyn til dyrebeskyttelse indebærer denne retspraksis imidlertid ikke, at 
de regler, som Europarådet har fastsat, og som Fællesskabet har tilsluttet 
sig, er direkte anvendelige. Konventionernes indhold er for vagt til, at de 
kan anvendes direkte, og anbefalingerne er ikke bindende. For at sikre 
ensartet anvendelse i medlemsstaterne må Fællesskabet selv fastsætte passende 
bestemmelser. 
- 6 -
i i i) Hidtil har Fællesskabet handlet ved at udstede direktiver fra tilfælde 
til tilfælde. Disse EF-forskrifter er helt selvstændige. Dette gælder selv for 
opdræt, hvor Fællesskabet er kontraherende part i Europarådets konvention, 
idet direktiverne på dette område blev forelagt og drøftet i Rådet samtidig 
med, at Europarådet drøftede anbefalinger vedrørende de samme emner. 
De gældende direktiver indeholder minimumskrav, som medlemsstaterne kan gå ud 
over, og de svarer i det store og hele til bestemmelserne i Europarådets 
anbefalinger vedrørende de samme arter. De indeholder ikke hele ordlyden af 
disse anbefalinger og er derfor i almindelighed indholdsmæssigt mindre 
detaljerede, men i visse tilfælde er de mere præcise og detaljerede på visse 
punkter. 
I I . FREMTIDIG UDVIKLING 
På baggrund af den ovenfor beskrevne situation findes der tre muligheder for 
fremtidig indsats: 
Muliahed 1 
Fællesskabet indskrænker sig til at tilslutte sig Europarådets konventioner. 
Eftersom konventionernes bestemmelser og de retsakter, der udstedes af 
organer, som er oprettet af disse, er en integrerende del af EF's retsorden, 
er ingen yderligere foranstaltninger påkrævede på EF-niveau. 
Dette er ved første øjekast den simpleste løsning for så vidt angår EF-
lovgivningen; den gør det tilsyneladende muligt at undgå EF-forskrifter på 
områder, der er omfattet af de konventioner, som Fællesskabet deltager eller 
vi I deltage i. 
Dette ville imidlertid være en forkert konklusion. Erfaringen viser, at 
gennemførelsen i praksis af de regler, Europarådet har fastsat, på trods af 
medlemsstaternes tiltrædelse er mangelfuld. Under alle omstændigheder er arten 
og virkningerne af internationale Juridiske instrumenter af en sådan karakter, 
at de ikke giver den juridiske sikkerhed og garanti for ensartet anvendelse, 
EF-retten giver. Fællesskabets tiltrædelse af disse instrumenter er ikke 
tilstrækkelig ti I at overvinde denne vanskelighed, hvis det ikke samtidig 
kommer til at råde over midler til 
at sikre, at instrumenternes indhold anvendes på medlemsstaternes samlede 
område på samme måde som EF-retsakterne, 
- 7 -
at gøre ordlyden af de internationale instrumenter tilgængelig på alle EF-
sprog, 
at supplere bestemmelserne heri med ekstra detaljer, som er nødvendige til 
EF-formål, f.eks. inspektionsordninger, udvalgsprocedurer og bestemmelser 
vedrørende håndhævelsen på EF-plan. 
På denne baggrund kan Fællesskabet ikke undlade at udstede supplerende 
bestemmelser. 
Muliahed 2 
Fællesskabet tiltræder konventionerne og accepterer således disses 
bestemmelser i sin retsorden. Det vedtager også de instrumenter, der er 
nødvendige for at sikre, at disse bestemmelser anvendes på medlemsstaternes 
samlede område, og for om nødvendigt at supplere dem. Det udsteder derfor 
retsakter, men uden at gentage indholdet i Europarådets tekster. 
Mulighed 2 løser tilsyneladende de problemer, der er beskrevet i forbindelse 
med mulighed 1, samtidig med, at det bliver muligt at begrænse omfanget af EF-
forskr if terne. Denne konklusion er imidlertid også forkert af følgende grunde: 
Europarådets konventioner og anbefalinger er set fra et EF-synspunkt ikke 
at id tilstrækkelig dækkende. F.eks. gælder transportkonventionen kun for 
international transport. For Fællesskabets vedkommende er dette 
ensbetydende med transport mellem EF og tredjelande. Som anført ovenfor 
gør indførelsen af det indre marked det imidlertid nødvendigt at indføre 
harmoniserede bestemmelser for transport af dyr i Fællesskabet-, 
med hensyn til anbefalingerne kan en del af dem ganske vist omdannes til 
bindende forskrifter, men andre dele består af rådgivning eller 
adfærdskodekser, og gennemførelse heraf i form af bindende forskrifter 
ville være urealistisk, umulig at håndhæve og i modstrid med det 
opr inde Iige mål ; 
hvad angår anbefalingerne i forbindelse med konventionen om beskyttelse af 
dyr under opdræt ville gennemførelse heraf i EF-forskrifter indebære 
risiko for, at de ophører med at have virkning på europarådsniveau, idet 
to kontraherende parter, som ikke er medlemmer af EF og ikke engang af 
Europarådet, har meddelt, at de ikke agter at gennemføre dem. 
Disse tre problemer vil give anledning til Juridisk usikkerhed og vil derfor 
virke hindrende for opnåelsen af Fællesskabets mål som beskrevet i denne 
meddelelse. 
Muliahed 3 
Det følger af ovenstående, at hvis Fællesskabet skal nå de mål, som går ud på 
dels at forbedre dyrebeskyttelsen og dermed bidrage til gennemførelsen af den 
fælles landbrugspolitik, dels at sikre fri bevægelighed på det indre marked og 
dermed lige behandling af producenterne, må det ikke kun deltage i 
Europarådets arbejde, men også vedtage selvstændige EF-forskrifter vedrørende 
dyrebeskyttelse. 
Under mulighed 3 overholder Fællesskabet derfor som kontraherende part i en 
konvention Europarådets bestemmelser ved at omsætte dem til selvstændige EF-
forskr ifter i form af særlige juridiske instrumenter, der indeholder 
konventionen og de heraf afledte akter eller de relevante dele af disse akter 
samt andre bestemmelser, som skønnes nødvendige. 
For at overvinde vanskelighederne i forbindelse med mulighed 1 og 2 tillader 
mulighed 3, at Europarådets bestemmelser kan vedtages på den måde og med de 
detaljer, der er nødvendige i EF-retten, under overholdelse af artikel 3B, 
stk. 3, i Traktaten pm Den Europæiske Union. I forbindelse med denne mulighed 
forbeholder Fællesskabet sig ret ti I at beslutte, hvilke juridiske 
instrumenter der er mest velegnede til at gennemføre Europarådets 
bestemmelser. 
EF-retsakten skal ligeledes indeholde supplerende bestemmelser, som er 
påkrævede, f.eks. med henblik på at sikre fri bevægelighed og forebygge 
konkurrencefordrejning, samt andre bestemmelser, som er nødvendige for at 
iværksætte reglerne i Fæl Iesskabet. Kommissionen bør også deltage fuldt ud på 
Fællesskabets vegne i arbejdet i Europarådet og dets udvalg med at forberede 
konventioner og anbefalinger. Den skal i denne forbindelse handle på grundlag 
af forhandlingsdirektiver, der vedtages af Rådet. Endvidere bør Rådet 
tilvejebringe et retsgrundlag for Kommissionen, således at denne ved hjælp af 
en forskriftskomitéprocedure kan vedage gennemførelsesbestemmelser af teknisk 
art. 
- 9 -
Sammenfatning 
Mulighed 3 er den enste løsning, som 
gør det muligt at nå målene i denne meddelelse 
sætter Fællesskabet i stand ti I at overholde sine internationale 
forpligtelser og 
tillader den fleksibilitet, der er nødvendig for vedtagelse på EF-plan af 
Europarådets bestemmelser. 
III. KONKLUSIONER 
1. Følger for de gældende retsakter 
a) Burhøns: Eftersom det gældende direktiv om beskyttelse af burhøns blev 
indført på anmodning af Rådet, synes der ikke at være grund til at tage 
det op ti I revision på grundlag af artikel 3B i Traktaten om Den 
Europæiske Union. Endvidere har dette direktiv været gældende siden 1988 
med en overgangsperiode for fuld anvendelse indtil 1995. Over halvdelen af 
producenterne har allerede gennemført de investeringer, der er nødvendige 
for at opfylde direktivets krav, og andre er i færd hermed. Hvis 
direktivet blev ophævet, ville de producenter, der ikke har gjort 
fremskridt eller kun har gjort ringe fremskridt med hensyn til 
gennemførelsen heraf, befinde sig i en kunstigt gunstig 
konkurrencesituation, og der vi I I opstå alvorlige vanskeligheder med 
hensyn til frie varebevægelser og konkurrencefordrejning. 
b) Kalve og svin: Direktiverne om beskyttelse af kalve og svin er svar på 
dels Europa-Parlamentets ønske, dels pres fra medlemsstaterne. Fristen for 
disses gennemførelse er den 1. januar 1994. En medlemsstat har meddelt, at 
den nar gennemført direktiverne, og proceduren er langt fremme i mindst 
fem andre medlemsstater. 
Af hensyn til retssikkerheden og den økonomiske vished bør ovennævnte 
direktiver opretholdes. 
- 10 -
2. Følger for fremtiden 
a) Beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål 
- Rådet opfordres til øjeblikkeligt at give tilladelse til deponering af 
Fællesskabets godkendelsesinstrument vedrørende ændringsprotokollen til 
den europæiske konvention om beskyttelse af dyr, der holdes til 
landbrugsformål; 
- Drøftelserne i Rådet om Kommissionens forslag til forordning om 
beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål, bør genoptages med 
henblik på vedtagelse så hurtigt som muligt; 
- Efter vedtagelsen af ovennævnte tekst bør der træffes foranstaltninger 
til at gennemføre det stående udvalgs anbefalinger vedrørende de dyr, 
der ikke allerede er omfattet af de i punkt 111.1 ovenfor omhandlede 
direkt iver. 
b) Beskyttelse af dyr under transport 
- En meddelelse og et forslag i henhold til artikel 13 i Rådets direktiv 
91/628/EØF forelægges Rådet; 
- Et forslag til Fællesskabets tiltrædelse af den europæiske konvention 
om beskyttelse af dyr under international transport og 
tillægsprotokollen hertil vil blive tilsendt Rådet sammen med en 
opfordring til øjeblikkeligt at give tilladelse til deponering af 
Fællesskabets godkendelsesinstrument. 
c) Beskyttelse af slagtedyr 
- Rådet opfordres til øjeblikkeligt at give tilladelse til deponering af 
Fællesskabets godkendelsesinstrument vedrørende den europæiske 
konvention om beskyttelse af slagtedyr; 
- Drøftelserne i Rådet af Kommissionens forslag til forordning om 
beskyttelse af dyr på slagte- eller af Iivningstidspunktet bør 
fortsættes med henblik på vedtagelse så hurtigt som muligt. 
- 11 -
BILAG I 
DE EKSISTERENDE REGLER OG FORSLAG 
1• Opdræt 
a) Europarådet har vedtaget den europæiske konvention om beskyttelse af dyr, 
der holdes til landbrugsformål. Denne konvention indeholder generelle 
principper og procedureregler for gennemførelsen. 
Gennemførelsen er sket i form af forskellige anbefalinger, der er udarbejdet 
af konventionens stående udvalg, som har fastsat specifikke og detaljerede 
regler for 
- fjerkræ (vedtaget den 21. november 1986) 
- svin (vedtaget den 21. november 1986) 
- kvæg (vedtaget den 21. oktober 1988) 
- pelsdyr (vedtaget den 19. oktober 1990) 
- geder (vedtaget den 6. november 1992) 
- får (vedtaget den 6. november 1992) 
- kalve (vedtaget den 6. Juni 1993). 
Konventionen er blevet ratificeret af alle medlemsstaterne. Anbefalingerne er 
blevet enstemmigt godkendt af alle medlemsstaterne, bortset fra at Danmark i 
to tilfælde har afholdt sig fra at stemme af formelle grunde. 
b) Fællesskabet har siden 1988 været part i den europæiske konvention om 
beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål (afgørelse 78/923/EØF af 
19.6.1978 - EFT nr. L 323 af 17.11.1978, s. 12). Rådet har ligeledes godkendt 
en ændringsprotokol til denne konvention (afgørelse 92/583/EØF - EFT nr. L 395 
af 31.12.1992, s. 21); godkendelsesinstrumentet vedrørende protokollen er 
endnu ikke blevet deponeret, da Rådet har valgt at afvente, at alle 
medlemsstater har ratificeret konventionen. 
På EF-plan findes der endvidere direktiver vedrørende 
- burhøns (direktiv 88/166/EØF af 7.3.1988 - EFT nr. L 74 af 19.3.1988, 
s. 83) 
- kalve (direktiv 91/629/EØF af 19.11.1991 - EFT nr. L 340 af 11.12.1991, 
s. 28) og 
- 12 -
- svin (direktiv 91/630/EØF af 19.11.1991 - EFT nr. L 340 af 11.12.1991, 
s. 33). 
Kommissionen forelagde desuden den 18. maj 1992 et forslag til Rådets direktiv 
om EF-regler vedrørende de generelle aspekter af husdyrhold (EFT nr. C 156 af 
23.6.1992, s. 11). 
2. Transport 
a) Europarådet har vedtaget den europæiske konvent ion om beskyttelse af dyr 
under international transport. Denne konvention er blevet suppleret med en 
protokol (nu ikrafttrådt), som bl.a. gør det muligt, at EF tiltræder 
konventionen. 
Der findes ikke nogen bestemmelser om gennemførelsen i modsætning til, 
hvad der er tilfældet for konventionen om dyr, der holdes til 
landbrugsformål, men ministerkomitéen har vedtaget anbefalinger vedrørende 
- heste (vedtaget den 17. september 1987) 
- svin (vedtaget den 12. september 1988) 
- kvæg (vedtaget den 15. januar 1990) 
- får og geder (vedtaget den 21. februar 1990) 
- fjerkræ (vedtaget den 21. februar 1990). 
Disse anbefalinger har form af adfærdskodekser, og juridisk set er de ikke 
direkte knyttet til konventionen. De er alle blevet enstemmigt vedtaget af 
ministerkomitéen. 
b) Fællesskabet er ikke kontraherende part. Hidtil har Kommissionen ikke 
forelagt Rådet noget forslag om at tiltræde konventionen. Forberedende 
arbejde er i gang. 
Der findes imidlertid et direktiv (91/628/EØF af 19. november 1991 - EFT 
nr. L 340 af 11.12.1991, s. 17), som gælder for transport af dyr inden for 
Fællesskabet og inden for de enkelte medlemsstater. Dette direktiv var en 
del af hvidbogen. Import ti I og transit og transport på Fællesskabets 
område af levende dyr fra tredjelande er kun tilladt, hvis eksportøren 
og/eller importøren skriftligt forpligter sig ti I at overholde direktivets 
krav, og han har truffet foranstaltninger til at efterkomme det. 
- 13 -
Ifølge direktivets artikel 13 skulle Kommissionen inden den 1. juli 1992 
forelægge en rapport med eventuelle forslag med henblik på indførelse af 
mere detaljerede bestemmelser. Disse forslag blev forsinkede, idet man 
afventede Kommissionens vedtagelse af denne meddelelse. 
3. Slafltnlng 
a) Europarådet har vedtaget den europæiske konvention om beskyttelse af 
slagtedyr og en anbefaling fra ministerkomitéen (enstemmigt vedtaget den 
17.6.1991) om slagtning af dyr. Denne anbefaling er juridisk set af samme 
art som anbefalingerne om transport. 
b) Fællesskabet har godkendt konventionen (Rådets afgørelse af 16. maj 1988 -
EFT nr. L 137 af 2.6.1988, s. 25), men Rådet har endnu ikke deponeret 
godkendelsesinstrumentet, idet man afventer, at medlemsstaterne 
ratificerer konventionen. Kommissionen har imidlertid afgivet en 
erklæring, hvori der tages afstand fra denne holdning. 
Der findes også et direktiv (74/577/EØF af 18.11.1974 - EFT nr. L 316 af 
26.11.1974, s. 10) om bedøvelse af dyr inden slagtning. 
Den 25. november 1991 fik Rådet forelagt et forslag til forordning om 
beskyttelse af dyr på slagte- eller af Iivningstidspunktet (EFT nr. C 314 
af 5.12.1991, s. 14), som senere er blevet ændret for at tage hensyn til 
Europa-Parlamentets ændringsforslag (KOM(92)460 endelig udg. af 
16. november 1992). Dette forslag gennemgås for øjeblikket i Rådet. Det 
omfatter visse aspekter (velfærd uden for slagterier, pelsdyr osv.), som 
ikke indgår i Europarådets konvention og anbefaling, samtidig med at en 
række andre aspekter i disse aftaler er medtaget. 
BILAG 2 
Europe i ske 
traktater 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Frankrig 
Tyskland 
Grckenland 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederlandene 
Portuga1 
Spanien 
Det Forenede 
Kongerige 
EF \-
Ratifikation 
Ti Itrædelse(T) 
21/11/73 E 
24/06/69 TE 
09/01/74 E 
09/01/74 E 
25/05/78 
14/03/75 F 
03/05/74 E 
13/04/72 
04/09/80 TE 
01/06/82 
(T) 02/08/74 
09/01/74 E/TE II 
Ratifikation 
Tlltrsdelse(T) 
13/09/79 
28/01/80 TE 
10/01/78 
09/03/78 
12/11/84 
07/04/76 
07/02/86 
19/01/79 
21/04/81 E/TE 
20/04/82 
05/05/88 
08/01/79 TE 
18/10/88 III 
Under­
tegnelse 
10/05/79 
20/06/79 
10/05/79 
10/05/79 
12/11/84 
06/10/80 
19/02/80 
10/05/79 
25/02/81 
18/12/79 
10/05/79 Ratifikation 
Tlltridelse(T) 
23/02/81 TE 
24/02/84 
12/11/84 
10/12/81 
07/02/86 
24/07/80 
27/06/86 TE 
03/11/81 IV 
Under­
tegnelse 
06/02/92 
06/02/92 
25/02/92 
10/06/92 
29/04/92 
06/02/92 
06/02/92 Ratifikation 
Tiltrcdelse(T) 
20/01/93 
I: Den europæiske konvention om beskyttelse af dyr under international transport 
(Paris, 13.12.68) 
II: Den europæiske konvention om beskyttelse af dyr, der holdes til landbrugsformål 
(Strasbourg, 10.3.76) 
III: Den europæiske konvention om beskyttelse af slagtedyr (Strasbourg, 10.5.79) 
IV: Ændringsprotokol til den europæiske konvention om beskyttelse af dyr, der holdes 
til landbrugsformål (Strasbourg, 6.2.92) 
TE: territorial erklæring forbehold E: erklæring 
\"0 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 384 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 03 
Katalognummer : CB-CO-93-416-DA-C 
ISBN 92-77-58390-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg