EUROPA-KOMMISSIONEN 
Bruxelles, den 15.12.2011 
SEK(2011) 1566 endelig 
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN 
Ledsagedokument til 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TI L EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, 
DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG 
REGIONSUDVALGET 
Energikøreplanen 2050 
 
{KOM(2011) 885 endelig} 
{SEK(2011) 1565 endelig} {SEK(2011) 1569 endelig} 
 
 
DA 2   DA 1. PROBLEMSTILLING  
Borgernes, industriens og økonomiens trivsel af hænger af sikker og bære dygtig energi til en 
overkommelig pris. I den moderne verden bruges de r energi hver eneste dag, og den tages ofte 
for givet i Europa. Energisystemet og organi sationen heraf har udviklet sig igennem flere 
århundreder, hvis ikke årtusinder, under anvendelse af forskellige brændstoffer og distributionssystemer. Vores nuværende energi system og metoder til produktion, omdannelse 
og forbrug af energi synes ikke at være  bæredygtige i fremtiden på grund af høje 
drivhusgasemissioner, risici for forsyningssi kkerheden og for konkurrenceevnen i forbindelse 
med høje energiomkostninger og underinvesteringer.  
Det vil tage årtier at styre vores  energisystemer i en mere sikk er og bæredygtig retning. Der er 
ikke én magisk løsning på de tte. Der findes ikke en ener gikilde i rigelige mængder og uden 
ulemper med hensyn til bæredygtighed, fors yningssikkerhed og konkurrenceevne (pris). 
Derfor vil løsningen kræve kompromiser, og ma rkedet alene giver måske ikke det ønskede 
resultat under de nuværende lovgivningsmæ ssige rammer. Der vil dog blive brug for 
væsentlige investeringer i den nærmeste fremtid  med henblik på ændringer i energisektoren 
for at sikre et tilsvarende komfortniveau for borgerne til overkommelige priser, for at sørge 
for en sikker og konkurrencedygtig energiforsyning til virksomhederne og for at tage hensyn 
til miljøet.  
Det kan skabe store fordele at støtte sig til in denlandske (dvs. inden for EU) energikilder med 
lavere emissioner eller mere diversificerede en ergikilder, som produceres og forbruges på en 
effektiv måde, ikke blot for miljøets, konku rrenceevnens og energiforsyningssikkerhedens 
skyld, men også i forhold til økonomisk væ kst, beskæftigelse, regional udvikling og 
innovation. Hvad står i vejen for dette? H vorfor sker der ikke et skift hen imod et 
energisystem, som anvender lavemissionsener gikilder, der er mere konkurrencedygtige og 
mere diversificerede, eller hvorfor sker det så langsomt? 
Der er flere faktorer, som vanskeliggør dette skift:  
1) Priserne på energimarkedet  afspejler ikke fuldt ud alle  omkostningerne for samfundet
, hvad 
angår forurening, drivhusgasemissioner, udtømni ng af ressourcer, affald, arealanvendelse, 
luftkvalitet og geopolitisk afhængighed.  
2) Træghed i det fysiske system   
Størstedelen af investeringe rne i energisystemet  er langfristede aktiver, som fører til 
betydelige fastholdelses effekter, og alle ændringer i system et slår kun gradvist igennem.  
3) Offentlighedens opfattelse og brugernes holdning  
Den almindelige offentligheds opfattelse af de risici, der er forbundet med opførelsen af nye 
kraftværker og infrastrukturer, kan være mere negativ end ekspertvurderingerne. Det kan også 
tage lang tid og kræve tilstrækkeli ge incitamenter eller lovgivn ing at overbevise befolkningen 
om at ændre den måde, de opvarmer deres huse, transporterer sig selv på osv.  
4) Usikkerhed omkring den teknologiske udvikl ing og udviklingen i efte rspørgslen, priserne 
og markedets opbygning   
Energisystemet er kendetegnet ve d en stor andel af langsigted e faste omkostninger, der skal 
tjenes ind gennem flere årtier. Usikkerhed ka n øge investorernes ri sici og omkostninger 
betydeligt og gøre forbrugere og virksomheder mere tilbageholdende med hensyn til at investere.  
5) Ufuldkomne markeder
 
 
DA 3   DA I nogle medlemsstater er konkurrencen  svag, idet markederne stad ig domineres af etablerede 
operatører. En anden faktor er det kortsigtede fokus på markedet, dvs. det forhold, at 
markedsaktørerne ikke nødvendigvis tilstræber langsigtede investeringer, men generelt lokkes af mere kortsigtede fordele. Udviklingen af markederne med henblik på energieffektive 
tjenester og decentraliserede vedvarende energik ilder står over for et lavt antal aktører og 
mangel på mulighedsskabende lovgivningsmæssige rammer. 
2. A
NALYSE AF NÆRHEDSPRINCIPPET OG DEN EUROPÆISKE MERVÆRDI  
EU's kompetencer på energiområdet er fastlagt  i artikel 194 i traktate n om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde1. EU's kompetencer i forbin delse med bekæmpelse af 
klimaforandringer, herunder ne dbringelse af drivhusgasemissione r inden for energisektoren 
og andre sektorer, er forankret  i artikel 191-193. I et økono misk perspektiv kan mange 
udviklinger i energisystemet bedst opnås på EU-p lan gennem inddragelse af foranstaltninger i 
både EU og medlemsstaterne under hensyntag en til deres respektive kompetencer.  
3. FORMÅLET MED EU- INITIATIVET  
Den overordnede målsætning er at udforme en  vision og en strategi for, hvordan EU's 
energisystem kan dekarboniseres inden 2050 unde r hensyntagen til forsyningssikkerheden og 
konkurrencemålene. 
For at opfylde den overordnede målsætning, fr emsættes der forslag om flere specifikke 
målsætninger: 
(i) forbedre sikkerheden for investorerne, hvad angår eventuelle fremtidige politiske 
retningslinjer på EU-plan, ved at vise forske llige muligheder for dekarbonisering inden 2050 
samt deres primære økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger 
(ii) foreslå kompromiser i forhold til politis ke målsætninger og i forhold til forskellige 
muligheder for dekarbonisering og identific ere fælles elementer i mulighederne for 
dekarbonisering 
(iii) sætte milepæle efter 2020 for at mobiliser e interessenter og skabe mere sikkerhed for 
perioden efter 2020. 
Energikøreplan 2050 skal baseres på de nuvære nde målsætninger for EU's energipolitik – 
bæredygtighed, forsyningssikkerhed og konkurrenceevne.  
4. POLITISKE LØSNINGSMODELLER  
Denne konsekvensanalyse er ikke en klassisk an alyse, der opstiller politi ske løsningsmodeller, 
som opfylder bestemte politiske målsætninger,  og derefter vurderer vi rkningerne af disse 
politiske løsningsmodeller for derefter at fa stlægge den foretrukne model. Den undersøger 
snarere en række mulige kommende udviklinger for at indhente mere pålidelige oplysninger 
                                                 
1 Artikel 194: 
1. Som led i det indre markeds oprettelse og funktion og under hensyn til kravet om at bevare og 
forbedre miljøet sigter Unionens politik på energiområdet mod i en ånd af solidaritet mellem 
medlemsstaterne: 
(a) at sikre energimarkedets funktion (b) at sikre energiforsyningssikkerheden i Unionen 
(c) at fremme energieffektivitet og energibesparelser samt udvikling af nye og vedvarende energikilder 
(d) at fremme sammenkobling af energinet. 
 
DA 4   DA om, hvordan energisystemet kan reducere de energirelaterede CO 2-emissioner med 85 % i 
forhold til 1990 (svarer til en reduktion af driv husgasemissionerne på 80 % inden 2050) og 
forbedre forsyningssikkerheden og konkurrencee vnen uden at skulle vælge mellem dem.  
Der kan foreslås flere nyttige scenarier for en dekarboniseringsanalyse af energisystemet. 
Udformningen af scenarier blev drøftet indgående med forskellige interessenter. 
Interessenterne og Europa-Kommissionen iden tificerede fire primære muligheder for 
dekarbonisering af energisektor en – idet energieffektivitet  primært har en virkning på 
efterspørgselssiden, og vedvarende energikilder, atomenergi og CO 2-opsamling og -lagring 
fortrinsvis har en virkning på udbudssiden (nedbri ngelse af kulstofintensiteten i forsyningen). 
I forbindelse med de foreslåede politiske løsningsmodeller (scenarier) undersøges fem 
forskellige kombinationer af de fire dekarboniseringsmuligheder. 
Dekarboniseringsmulighederne undersøges aldrig e nkeltvis, da interaktion mellem forskellige 
elementer nødvendigvis er en del af ethvert scenar io, som evaluerer hele energisystemet. Alle 
dekarboniseringsscenarier medfører en  reduktion i de en ergirelaterede CO 2-emissioner med 
85 % inden 2050, og det vil blive vurderet nøje, om den enkelte politiske løsningsmodel også 
forbedrer forsyningssikkerheden og konkurren ceevnen i energisektoren samt medfører 
overkommelige energiomkostninger. 
 Politiske løsningsmodeller 
1 Status quo (fælles referencescenario2) 
 
1a Scenario for aktuelle politiske in itiativer (opdateret referencescenario) 
2 Scenario for høj energieffektivitet 
3 Scenario for diversifi cerede forsyningsteknologier3 
 
4 Scenario for en stor andel af vedvarende energikilder 
5 Scenario for forsinket CO 2-opsamling og -lagring 
6 Scenario for en lille andel af atomenergi 
5. KONSEKVENSANALYSE OG SAMMENLIGNING AF LØSNINGSMODELLER  
Miljøvirkninger 
Hvad angår miljøvirkninger, reducerer alle de politiske løsningsmodeller energiforbruget 
væsentligt, idet den største reduktion opnå s i scenariet for høj energieffektivitet. 
Sammensætningen af energimikset ville også være  betydeligt anderledes i et dekarboniseret 
system med en kraftig stigning i de vedvarende energikilder i alle scenarier. Atomudviklingen 
afhænger af de politiske holdni nger, og atomenergi udgør mellem 2 % og 18 % af det primære 
energiforbrug. Andelen af gas er  højest i scenariet for en lille andel af atomenergi med en 
betydelig udbredelse af CO 2-opsamling og -lagring. Andelen af olie og fast brændsel er 
faldende. Andelen af elektricitet i det saml ede energiforbrug fordobles fra det nuværende 
niveau, og elektricitet bliver den vigtigste endelige energikilde. Alle dekarboniseringsscenarier medfører en reduk tion af drivhusgasemissionerne på 80 % og en 
reduktion af de energirelaterede CO
2-emissioner på 85 % inden 2050 sammenlignet med 1990 
samt tilsvarende kumulative emissioner i løbet af beregningsperioden. I 2030 er de energirelaterede CO
2-emissioner 38-41 % lavere, og de samlede drivhusgasemissioner er 40-
41 % lavere.  
                                                 
2 Anvendes også i køreplanen frem mod en lavemissionsøkonomi og i hvidbogen om transport.  
3 Scenario 3 er en gengivelse af scenariet "Effektive og bredt anerkendt e teknologier" i køreplanen frem 
mod en lavemissionsøkonomi og i hvidbogen om transport på baggrund af scenario 1a.  
 
DA 5   DA Økonomiske virkninger 
Forskellige analyser viser, at CO 2- og energipolitikkernes virkning på BNP er ret begrænset. 
Fordi dekarboniseringsindsatsen er global, er der, afhængigt af dekarboniseringsscenariet, 
ingen eller meget få gennemsnitlige årlige ekst raomkostninger forbundet med energisystemet, 
sammenlignet med referencescenariet og scenarie t for aktuelle politiske initiativer. Hvad 
angår priserne på elektricitet, indebærer visse po litiske løsningsmodeller et lille fald i priserne 
på elektricitet sammenlignet med referencescenariet og scenariet for aktuelle politiske initiativer (scenarierne for høj energieffektiv itet og diversificerede forsyningsteknologier), 
mens andre indebærer stigninger (scenariet for en stor andel af vedvarende energikilder og i 
mindre grad scenariet for en lille andel af atomenergi). Priserne på CO
2 i EU's 
emissionshandelssystem er væsentlig højere end i referencescenariet og scenariet for aktuelle 
politiske initiativer, mens brændstofpriserne er lavere. Alle politiske løsningsmodeller kræver 
mere og mere sofistikerede energiinfrastrukturer (elforbindelser, intel ligente net og lagring), 
idet scenariet for en stor andel af vedvare nde energikilder omfatter de største krav.  
Sociale virkninger 
Den sociale dimension af køreplanerne for deka rbonisering er afgørende, da overgangen til en 
lavemissionsøkonomi vil kræve en tilbundsgående æ ndring i flere sektorer, hvilket påvirker 
virksomheder, beskæftigelse og arbejdsvilkår . Der skal tages fat på almen og faglig 
uddannelse på et tidligt tidspunk t for at undgå arbejdsløshed i visse sektorer og mangel på 
arbejdskraft i andre.  
Mens flere undersøgelser ha r vist, at dekarboniserings politikkernes virkning på 
beskæftigelsen ikke er væsentlig frem til 2020, så  kan investeringer i nye  teknologier udmønte 
sig i stillinger, der kræver et højere uddanne lsesniveau. Energiforsyningssikkerheden målt 
som importafhængighed bliver forbedret i alle de politiske løsningsmodeller frem til 2050. De 
største forbedringer sker i fo rbindelse med scenariet for en  stor andel af vedvarende 
energikilder. Hvad angår rimelige energiomkostn inger for husholdningerne, medfører alle de 
politiske løsningsmodeller betydelige brændsto fbesparelser, men også større omkostninger til 
kapitalinvesteringer og inve steringer i energieffektivitet. Husholdningernes samlede 
energiudgifter er højere i alle de politiske lø sningsmodeller, idet de  løsningsmodeller, der 
omfatter stærke energieffektivitetspolitikker og en stor udbredelse af vedvarende energikilder, 
indebærer den største stigning.  
Løsningsmodellerne blev sammen lignet på baggrund af deres effektivitet og sammenhæng .  
Hvad angår effektivitet, valgte man at fokuser e på de tre målsætning er for energipolitikken, 
nemlig bæredygtighed, forsyningssikkerhed  og konkurrenceevne. Alle de politiske 
løsningsmodeller blev udformet med henblik på at opnå en reduktion på 85 % af de 
energirelaterede CO 2-emissioner inden 2050, og derfor er de alle effektive. Det skal 
bemærkes, at nogle løsningsmodeller er meget afhængige af, at nye teknologier, som endnu 
ikke har vist deres kommercielle værd, lykke s. Hvad angår forsyningssikkerhed, reduceres 
importafhængigheden gennem alle de politiske lø sningsmodeller. I en mere elektrificeret 
verden kan netstabilitet imidle rtid blive meget mere relevant. Hvad angår konkurrenceevne, er 
nogle politiske løsningsmodeller forbundet med let faldende priser på elektricitet 
sammenlignet med referencescenariet og scenariet for aktuelle politiske initiativer, mens andre er forbundet med stigende priser. Priserne i emissionshandelssystemet er væsentlig højere end i referencescenariet og scenariet for aktuelle politiske initiativer, mens brændstofpriserne er lavere. Modellen udløser hensigtsmæssige investeringer, som er drevet 
af specifikke politikker eller CO
2-priser, og investeringsbeslutni ngerne er baseret på perfekte 
antagelser om fremtiden. 
 
DA 6   DA Med hensyn til effektivitet viser analysen , at omkostningerne til dekarbonisering af 
energisystemet er ens for alle scenarier, og at de fleste dekarboniseringsscenarier endda 
indebærer lavere omkostninger sammenlignet me d referencescenariet. De scenarier, der 
medfører de laveste omkostninger, er scenar ierne for forsinket CO2- opsamling og -lagring og 
diversificerede forsyningste knologier med en betydelig udb redelse af atomenergi.  
Alle de politiske scenarier er i overensstem melse med andre langsigtede EU-målsætninger 
(vedrørende klima, transport osv.). Der er ikke nogen klar vinder blandt de politiske 
løsningsmodeller inden for alle kriterier, og derfor er der behov for at indgå flere 
kompromiser.  
6. KONKLUSIONER  
Prognoserne for de nuværende tendenser viser,  at kun halvdelen af  den nødvendige reduktion 
af drivhusgasemissionerne er opnået, importafh ængigheden er steget, særlig for gas, og 
priserne på elektricitet og energiomkostningern e er stigende. Den modelbaserede analyse har 
vist, at dekarboniseringen af energisekt oren er gennemførlig. Den kan opnås gennem 
forskellige kombinationer af energieffektivit et, vedvarende energikilder, atomenergi og CO2-
opsamling og -lagring, og omkostningerne er til at bære.  
Fælles elementer i analysen af scenarier  
– Der er behov for en integreret tilgang.  
– Elektricitet udgør en stor del af dekarboniseringsscenar ierne med en andel på 36-
39 % inden 2050. 
– Alle dekarboniseringsscenarierne om fatter betydelige forbedringer af 
energieffektiviteten.  
– Andelen af vedvarende energi kilder stiger betydeligt i alle scenarier og når op på 
mindst 55 % af det samlede bruttoenergiforbrug inden 2050. 
– Den øgede anvendelse af ve dvarende energikilder samt forbedringerne af 
energieffektiviteten kræver en moderne, pålidelig og intelligent infrastruktur, 
herunder elektrisk lagring.  
– Atomenergi spiller en vigtig  rolle for dekarbonisering og er mest udbredt i scenariet 
for forsinket CO 2-opsamling og -lagring.  
– CO 2-opsamling og -lagring bidrager i høj grad til dekarbonisering i de fleste 
scenarier og er mest udbredt i forbindelse med atomenergibegrænsninger.  
– Alle scenarier omfatter en overgang fra høje brændstof-/aktionsudgifter til høje 
investeringsudgifter.  
– Der er afgørende brug for væsentlige ændr inger i perioden indtil 2030 for at opnå en 
omkostningseffektiv langsigtet overgang til en dekarboniser et verden, og de 
økonomiske omkostninger er til at håndtere, hvis foranstaltningern e indledes tidligt, 
så omstruktureringen af energisystemet sker parallelt med investeringsforløbet. 
– Omkostningerne til en sådan bred dekar bonisering er lave i alle scenarier i 
betragtning af de lavere omkostninger til anskaffelse af brændstof, idet 
omkostningsbesparelserne hoveds ageligt ses i scenarier, der beror på alle fire 
primære dekarboniseringsmuligheder. 
– Omkostningerne er ujævnt fordelt på tværs af sekt orerne, idet den største 
omkostningsstigning for husholdningerne stammer fra højere omkostninger til 
direkte udgifter til energieffek tivitet i forbindelse med udsty r, køretøjer og isolering.  
 
DA 7   DA – EU's eksterne energiudgifter til import af olie, gas og kul vil blive væsentligt lavere 
under dekarboniseringen som følge af et væsentligt fald i importmængderne og 
-priserne. 
Der kan drages en række politis k relevante konklusi oner på baggrund af både resultaterne af 
analysen af scenarier og en sammenligning af de  ideelle markedsvilkår og teknologiske vilkår, 
der er nødvendige for modellernes formål, med den noget mere komplekse virkelighed  
Konsekvenser for udformningen af fremtidige politikker  
– Det er muligt at opnå en vellykket dekar bonisering, samtidig med at den europæiske 
økonomi bevarer sin konkurrenceevne. Hvis de r ikke var nogen gl obal klimaindsats, 
ville CO 2-emissionerne måske være et problem, og der kunne blive brug for 
velegnede instrumenter til at  bevare konkurrenceevnen i en ergiintensive industrier.  
– Forudsigeligheden og stabiliteten af de politiske og lovgivningsmæssige rammer 
skaber gunstige vilkår for CO 2-besparende investeringer. Mens rammerne frem til 
2020 i høj grad ligger fast, bør drøftelser ne om politikkerne for 2020-2030 indledes 
med det samme. Milepæle og mål kan være  med til at undgå strandede omkostninger. 
Usikkerhed kan føre til en situati on, der ligger under det optimale, hvor kun 
investeringer, som er forbundet med lave startkapitalomkostninger, realiseres.  
– Det indre markeds funktionsdygtighed er nødve ndig for at tilskynde til investeringer, 
hvor det er mest omkostningseffektivt.  
– Energieffektiviteten er ofte større i en id eel verden end i virkeligheden. Forbedringer 
af energieffektiviteten vanskeliggøres ofte af forskelligrettede incitamenter eller 
likviditetsproblemer i en kundekreds, u tilstrækkelig viden og forudseenhed, som 
fører til, at man fastlåses i forældede teknol ogier osv. Derfor er der et stort behov for 
målrettede politikker, som støtter f.eks.  mere energieffektive forbrugervalg.  
– Der bør lægges stor vægt på støtte til F& U og øvelser i at nedbringe omkostningerne 
til CO 2-besparende teknologier.  
– Der bør lægges særlig vægt på offentlighedens accept af alle CO 2-besparende 
teknologier og infrastrukturer samt forbrugernes vilje til at foretage implicitte 
ændringer og påtage sig højere omkostninger.  
– Der skal muligvis tages højde for sociale støttepolitikker tidligt i processen, i lyset af 
at husholdningerne bærer en stor del af omkostningerne. Mens en gennemsnitlig 
husholdning måske har råd til disse omkostninger, kan sårb are forbrugere have brug 
for specifik støtte for at klare de øgede udgifter.  
– Fleksibilitet. Fremtiden er usikker og umulig  at forudsige. Derfor er det vigtigt at 
forblive fleksibel for at sikre omkostnings effektivitet, men visse beslutninger skal 
tages allerede i denne fase for at ivær ksætte den proces, der kræver innovation og 
investeringer. I den forbindelse kræver inve storerne en rimelig grad af sikkerhed på 
baggrund af reducerede politiske og lovgivningsmæssige risici.  
– Den eksterne dimension, særlig forbi ndelserne med energileverandører, skal 
håndteres proaktivt og på et  tidligt tidspunkt i lyset af  den indvirkning, den globale 
dekarbonisering har på indtægterne fra ek sport af fossile brændstoffer, og de 
nødvendige investeringer i produktion og energitransport i overgangsfasen til 
dekarbonisering. 
 
DA 8   DA 7. OVERVÅGNING OG EVALUERING  
Køreplanen er ikke en engangsforeteelse  og vil blive opdateret regelmæssigt under 
hensyntagen til den seneste udvikling. Desuden vil Kommissionen konstant overvåge en række centrale indikatorer, som allerede er tilgængelige, og som anvendes for øjeblikket.