Regionsudvalgets udtalelse om »Kontinentaldiagonalen - Samarbejde om fysisk planlægning i EU« (97/C 379/11)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til sin beslutning af 18. september 1996 om i henhold til artikel 198 C, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab at afgive udtalelse om »Kontinentaldiagonalen - Samarbejde om fysisk planlægning i EU« og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 2 »Fysisk Planlægning i det Åbne Land, Landbrug, Jagt, Fiskeri, Skovbrug, Hav- og Bjergområder«,

og under henvisning til Underudvalg 2's forslag til udtalelse (CdR 181/97 rev.), som blev vedtaget den 25. juni 1997 med Marc Censi som ordfører -

på den 19. plenarforsamling den 17.-18. september 1997 (mødet den 18. september) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. En fælles, tværregional identitet på tværs af nationale skel

1.1. Fra Midtfrankrig i nord til Den Iberiske Halvø i syd strækker der sig gennem Frankrig, Spanien og Portugal et bælte af kontinentale indlandsregioner (kontinentaldiagonalen) med samme karakteristika og muligheder med hensyn til fysisk planlægning, der kort kan beskrives som følger:

1.2. En central, strategisk position som forbindelsesled og knudepunkt mellem Atlanterhavet og Middelhavet, som er yderst vigtig for at sikre en sammenhængende fysisk planlægning i Europa. Set i dette perspektiv er en anerkendelse af kontinentaldiagonalen som en særlig geografisk enhed, der kan danne grundlag for en bæredygtig og afbalanceret udvikling, nødvendig for at mindske udviklingsforskellene mellem Atlanterhavsbuen og Middelhavsbuen.

1.3. Kommunikationsinfrastrukturer (mellem nord og syd og mellem øst og vest), som endnu på alle områder er ganske utilstrækkelige til, at disse indlandsregioner kan:

- fungere som forbindelsesled mellem Atlanterhavs- og Middelhavsregionerne i overensstemmelse med de ambitiøse mål for det indre marked, som i øvrigt vil komme til at fungere bedre, hvis trafikårerne langs kysterne og i Rhône-dalen blev aflastet,

- fjerne barriererne mellem de enkelte regioner og ophæve deres isolation, således at man gennem bedre trafikforbindelser kan forhindre, at disse områder med tiden udsættes for en kraftig diskrimination på det indre marked.

Den nødvendige omlægning til miljøvenlige transportformer kan vanskeligt gennemføres under de nuværende betingelser. Derfor bør enhver løsning, som kan fremme kombineret transport, prioriteres højt.

1.4. Ringe befolkningstæthed og svag demografisk udvikling, hvilket indebærer:

- en særlig geografisk struktur, som i sig selv er meget sårbar (de offentlige serviceydelser er således et spørgsmål af største vigtighed for alle disse regioner), men som samtidig frembyder muligheder for at finde alternativer til de fremherskende tendenser i europæiske storbyers vækst. Derfor er genoprettelsen af balancen i kontinentaldiagonalens bymønster vigtig for en sammenhængende fysisk planlægning i EU,

- betydelige muligheder for udnyttelse af de historiske, kulturelle og landskabsmæssige værdier. Den miljømæssige balance er i disse områder forholdsvis velbevaret og kan danne grundlag for en bæredygtig udvikling og udnyttelse af landskabets herlighedsværdier i disse regioner.

1.5. Disse positive perspektiver bør dog ikke overskygge det faktum, at reformen af den fælles landbrugspolitik influerer kraftigt på mange erhvervsaktiviteter på grund af landbrugssektorens store betydning. Desuden er spørgsmålet om vandressourcerne af afgørende betydning for de kontinentale indlandsregioner, og det kan være en lejlighed til at udbygge samarbejdet mellem dem.

1.6. Erhvervsstrukturen er i reglen præget af ringe spredning og traditionelle aktiviteter bortset fra enkelte højteknologivirksomheder. Kontinentaldiagonalen står derfor også over for den fælles udfordring, der består i at udvikle deres samarbejde for at fremme innovation og iværksætterånd.

1.7. Ovennævnte karakteristika, der er beskrevet i Kommissionens dokument Europa 2000+, berettiger til, at kontinentaldiagonalen nu officielt anerkendes på nationalt og EU-plan som et specifikt målområde for en EU-politik for fysisk planlægning med lige så stor ret som Atlanterhavsbuen og Middelhavsbuen.

2. Det hidtidige samarbejde på tværs af regionale og nationale skel

2.1. Der er mange eksempler på, at der allerede finder et samarbejde sted mellem regionerne og på tværs af grænserne i kontinentaldiagonalen, især om bæredygtig udvikling, vandressourcer, infrastrukturer osv.

2.2. Dette veludbyggede samarbejde har stor værdi som nødvendigt udgangspunkt for den videre udvikling, men det må beriges og styrkes ved at samle de forskellige former for samarbejde inden for de faste rammer, som netop anerkendelsen af begrebet kontinentaldiagonalen i den sydvestlige del af Europa kan give.

2.3. Gennem en styrkelse af dette samarbejde inden for kontinentaldiagonalen kan de deltagende regioner ud over en gensidig udveksling af ideer videregive deres erfaringer til andre regioner i EU. Man kan faktisk udmærket forestille sig, at andre regioner, som falder uden for kontinentaldiagonalen, mht. fysisk planlægning har visse fællestræk f.eks. ringe befolkningstæthed eller problemer omkring udnyttelse af naturværdierne.

2.4. Fire regioner (Aragon, Extremadura, Limousin, Midi-Pyrénées) har dannet en sammenslutning »Conference des Régions Européennes de la Diagonale Continentale« for at konkretisere og styrke deres samarbejde og synliggøre de fremtidige mål og ambitioner, som går ud på at gøre kontinentaldiagonalen til en platform for den fysiske planlægning i EU.

3. Anerkendelse af kontinentaldiagonalen på nationalt og EU-plan

3.1. Den franske, spanske og portugisiske regering giver i en skriftlig henvendelse til Kommissionen i forbindelse med Interreg II C-initiativet udtryk for samme holdning til kontinentaldiagonalens rolle i samarbejdet om fysisk planlægning i Europa.

3.2. Ikke desto mindre mener Regionsudvalget på linje med udtalelsen fra Underudvalg 1 af 18. april 1997 om »EF-initiativet Interreg II C og de lokale og regionale myndigheders potentielle rolle«, at det er absolut nødvendigt at inddrage medlemsstaternes lokale myndigheder med ansvar for fysisk planlægning i forvaltningen af dette samarbejdsprogram på lige fod med de centrale myndigheder, således som det påpeges i Kommissionens meddelelse ().

3.3. Derfor går Regionsudvalget kraftigt ind for, at der inden udgangen af 1997 på Regionsudvalgets og Kommissionens fælles initiativ oprettes et forum for udveksling af erfaringer og praksis mellem de regioner, der indgår i kontinentaldiagonalen.

3.4. Regionsudvalget kan fuldt ud tilslutte sig Kommissionens afgørelse, der giver mulighed for, at de enkelte regioner i overensstemmelse med deres karakteristika kan tilhøre to forskellige programområder. Selvom de fleste regioner i det sydvestlige Europa således først og fremmest vil føle sig hjemme i et samarbejde om fysisk planlægning inden for kontinentaldiagonalens rammer, kan der være nogle regioner, som har en særlig interesse i at deltage i et samarbejde inden for områder, der henhører under Atlanterhavs- eller Middelhavsbuen. Regionsudvalget ser ikke noget selvmodsigende i at give mulighed for et sådant dobbelt tilhørsforhold. Tværtimod er Interreg II C-programmet så fleksibelt og hensigtsmæssigt udformet, at det udmærket kan omfatte alle de spørgsmål vedrørende fysisk planlægning, som EU's regioner er stillet overfor.

3.5. De her beskrevne strategier kræver på grund af deres sammenhængende og komplementære karakter og helt klart en fælles struktur, som kan varetage den tekniske forvaltning af programmet for det sydvestlige Europa/kontinentaldiagonalen under Interreg II C. Alle de samarbejdsfelter, der er interessante for dette område, er per definition grænseoverskridende og tværregionale anliggender, som kun kan tackles ordentligt gennem en overordnet, grænseoverskridende og tværregional styring. Derfor er det udelukket, at programmet skulle kunne gennemføres særskilt i de tre medlemsstater.

4. Konklusion

4.1. Regionsudvalget ønsker med denne udtalelse at tage de problemer op, der karakteriserer områder med ringe befolkningstæthed som for eksempel de kontinentale indlandsregioner, der arbejder aktivt på at udvide det tværregionale og grænseoverskridende samarbejde.

Regionsudvalget kan blandt andet varmt støtte følgende aktioner:

- genopretning af balancen gennem en bedre fordeling af befolkningens og beskæftigelsens placering,

- udvikling af områder, som kan danne modvægt til tæt befolkede områder med massiv udnyttelse af ressourcerne, for at skabe større økonomisk og social samhørighed,

- udvikling af det tværregionale og grænseoverskridende samarbejde og

- overførsel af god praksis og knowhow.

Bruxelles, den 18. september 1997.

Pasqual MARAGALL i MIRA

Formand for Regionsudvalget

() EFT C 244 af 11. 8. 1997, s. 19.