DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 14.7.2004 
KOM(2004) 505 endelig  Del I
 
  
Rapport fra Kommissionen 
Finansieringen af Den Europæiske Union 
 
Kommissionens rapport 
 
om hvordan ordningen med egne indtægter fungerer 
 
DA 2   DA  INDLEDNING 
I artikel 9 i den nugældende af gørelse om egne indtægter1 hedder det, at Kommissionen 
"inden 1. januar 2006 iværksætter en generel undersøgelse af ordningen med egne indtægter, 
om nødvendigt fulgt op af passende forslag, so m tager hensyn til alle relevante forhold, 
herunder udvidelsens virkninger på finansie ringen af Den Europæiske Unions budget, 
mulighederne for at ændre strukturen i de egne indtægter ved skabelse af nye autonome egne 
indtægter og korrektionen af budgetuligevægte til fordel for Det Forenede Kongerige samt 
reduktionen til fordel for Østrig, Tyskland, Nederlandene og Sverige, som omhandlet i 
artikel 5, stk. 1". 
Som svar på en anmodning fr a Europa-Parlamentet og i forståelse med Rådet lovede 
Kommissionen at fremlægge den ovennævnte rapport om, hvordan finansieringssystemet 
fungerer, inden udgangen af 2004. 
Den 10. februar 2004 vedtog Kommissionen en meddelelse2 om de finansielle overslag  2007-
2013.  Heri pegede Kommissionen på to centrale elementer i det nuværende system med egne 
indtægter, der fortjente nærmere opmærksomh ed - for det første systemets manglende 
gennemskuelighed for borgerne i EU kombineret med en begrænset finansiel autonomi, og for 
det andet behovet for en reform af den hid tidige mekanisme for korrektion af negative 
budgetuligevægte.  
På linje med de konklusioner, der blev drag et i ovennævnte meddelelse, gives der i denne 
rapport en oversigt over det nuværende system og dets væsentligste ulemper. Desuden foreslår Kommissionen en generel korrektionsme kanisme, der på kort sigt kan løse de 
vigtigste, endnu uløste problemer, og skitser er en mere effektiv, gennemskuelig og 
demokratisk struktur i de egne indtægte r, der kan iværksættes på længere sigt. 
En mere udførlig stillingtagen til disse sp ørgsmål findes i det arbejdsdokument fra 
Kommissionen, der er ve dlagt denne rapport. 
1. D
EN NUVÆRENDE ORDNING FOR EGNE INDTÆGTER  
Den nuværende ordning for egne indtægter er  et resultat af su ccessive ændringer i 
den oprindelige ordning, der blev indført i 1970. Systemet kan opdeles i følgende tre 
kategorier: 
(1) De traditionelle egne indtægter. De be står hovedsagelig af  told opkrævet af 
medlemsstaterne på EU's vegne. 
(2) De momsbaserede indtægter. Moms indtægterne opkræves på basis af 
medlemsstaternes statistiske, "teoretiske" harmoniserede momsgrundlag, som 
beregnes på basis af de nationale momsindtægter.   
                                                
 
1 Rådets afgørelse (2000/597, EF, Euratom) om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne 
indtægter, EFT L 253 af 7.10.2000, s. 42. 
2 KOM(2004) 101 endelig af 10. februar 2004. 
 
DA 3   DA Desuden "udjævnes" det teoretiske momsgrundlag i det fornødne omfang til 
50 % af hver medlemsstats bruttonati onalindkomst (BNI) for at begrænse 
virkningerne af momsens lid t ‘regressive’ karakter. Det bevirker i praksis, at 
de momsbaserede egne indtægter er BN I-baserede i de lande, der falder ind 
under udjævningsreglen.   Den faktiske momssats - indkaldelsessa tsen - kan ikke overstige 0,5 % af 
grundlaget. 
(3) De BNI-baserede indtægter. Denne tr edje indtægt har til formål at få 
budgettet til at balancere. Den opkræves som en ensartet procentsats af hver 
medlemsstats BNI. Der er intet særligt lo ft over denne sats, bortset fra loftet 
over de egne indtægter, der betyder, at de samlede
 egne indtægter ikke kan 
udgøre over 1,24 % af EU's BNI. 
Endelig omfatter ordningen for egne indt ægter også en særlig mekanisme for 
korrektion af budgetskævhederne i relation t il Det Forenede Kongerige (se afsnit 3). 
Den er blevet ændret ved adskillige lejlighe der, hvilket har gjort mekanismen stadig 
mere kompleks og uigennemskuelig. 
De seneste ændringer i ordningen for e gne indtægter blev vedtaget af Det 
Europæiske Råd på mødet i Berlin i 1999. Di sse ændringer forstærkede den allerede 
faldende tendens i de traditionelle og de momsbaserede egne indtægter og den modsvarende stigning i de BNP
3/BNI-baserede bidrag. 
Tabel 1 –Sammensætningen af EU's egne indtægter 
(i % af de samlede egne i ndtægter; kasseregnskabsbasis)  
EGNE INDTÆGTER 1996-2005 
 1996 1997 1998 1999 2000 2001 20021 2003 20042 20053 
TRADITIONELLE 19,1% 18,8% 17,2% 16,8% 17,4% 18,1% 11,9% 13,0% 12,0% 11,4% 
MOMS 51,3% 45,5% 40,3% 37,8% 39,9% 38,7% 28,8% 25,4% 14,6% 14,1% 
BNP/BNI 29,6% 35,7% 42,5% 45,4% 42,7% 43,2% 59,3% 61,6% 73,4% 74,5% 
Egne indtægter i 
alt (mia. EUR) 71,1 75,3 82,2 82,5 88,0 80,7 77,7 83,6 93,3 108,5 
1 Fra og med 2002 blev den procentdel af de  traditionelle egne indtægter, som medlem sstaterne beholder som kompensation for dere s
 opkrævningsomkostninger, fo rhøjet fra 10 % til 25 %. Forskellen bel øb sig til ca. 2,2 mia. EUR i 2002 og 2003. 
2 Foreløbigt forslag til æ ndringsbudget 8/2004 (EU-25). 
3 Foreløbigt budgetforslag 2005. 
                                                 
3 BNP-(bruttonationalprodukt)-indtægten før 2002. 
 
DA 4   DA 2. VURDERING AF DEN NUVÆRENDE ORDNING FOR EGNE INDTÆGTER OG DE 
RESULTATER , DEN HAR GIVET  
2.1. Vurderingskriterier 
Ordningen for egne indtægter og de forskellige egne indtægter kan vurderes ud fra 
flere specifikke kriterier. De t er praktisk talt umuligt for de enkelte egne indtægter at 
opfylde alle de vurderings kriterier, man kunne lægge til grund. Men en ordning 
baseret på en kombination af indtægter af forskellig art kan i rimeligt omfang opfylde 
de vigtigste relevante kriterier. 
Følgende syv kriterier anses fo r relevante for denne rapport: 
• Synlighed og gennemskuelighed 
• Finansiel autonomi 
• Bidrag til en effektiv allo kering af økonomiske ressourcer 
• Tilstrækkelige midler 
• Omkostningseffektivitet hvad administrationsomkostningerne angår  
• Indtægtsstabilitet 
• Retfærdighed hvad bruttobidragene angår.  
2.2. Vurdering 
Det nuværende system har givet gode resultater med hensyn ti l de kriterier, der drejer 
sig om tilstrækkelige midler og stabilitet , men det har helt klart ikke opfyldt 
kriterierne angående synlighed og gennemskue lighed og bidrager i kke i større grad 
til en mere effektiv allokering af økonomiske ressourcer i EU. Finansieringssystemet er med tiden blevet stadig mere komplekst , hvilket har gjort det vanskeligt for selv 
den mest interesserede borger at forstå , hvordan det fungerer. Desuden er den 
finansielle autonomi blevet stadig mindre.  Selv om budgettets finansiering sikres 
gennem regler, der er bindende for alle me dlemsstater, er der pr aktisk taget ingen 
direkte forbindelse til borgerne  eller skatteyderne. Budgettets  finansiering er i stedet 
baseret på overførsler fra medlemsstaternes st atskasser. Hvad de resterende kriterier 
angår, har den nuværende finansieringsordnin g vist sig at være behæftet med en 
række mangler, som uddybes nærmere i de t arbejdsdokument fra Kommissionen, der 
findes i bilaget til denne rapport. 
3. U
NDGÅELSE AF FOR STORE NEGATIVE BUDGETULIGEVÆGTE  
3.1. Budgetuligevægtsproblematikken 
Den Europæiske Union er et solidarisk fæ llesskab, og nogle dele af budgettet har et 
helt klart solidarisk sigte, mens andre sk al finansiere virke liggørelsen af konkrete 
 
DA 5   DA mål gennem EU-vedtagne programmer. Det be virker, at der opstår nettogevinster fra 
og nettobidrag til EU's budget, selv om de forskellige EU-politikker kommer hele EU til gode.  
Nettobudgetbalancer, dvs. forskelle mellem bidrag til og indtægter fra EU's budget, 
giver naturligvis ikke noget fuldstændi gt billede af gevinsterne ved EU-
medlemskabet.  
Størrelsen af disse uligevægte har ikke desto mindre spillet en  central rolle i de 
politiske drøftelser. I 1984 indførte Det Europæiske Råd på Fontainebleau-mødet den 
korrektionsmekanisme, vi i dag har fo r en enkelt medlemsstats vedkommende, 
nemlig Det Forenede Kongerige (UK). Med denne mekanisme får UK 2/3 af sit 
nettobidrag tilbage på basis af begrebet fordelte udgifter. De nne mekanisme blev 
indført på grundlag af et  generelt princip om, at 
'… der vil til sin tid kunne foretages en korr ektion til fordel for enhver medlemsstat, 
som bærer en for stor budgetbyrde  i forhold til sin relative velstand .' 
Selv om der kun blev vedtaget en korre ktion for UK's vedkommende, blev det 
generelle princip om korrekti oner derfor allerede anerke ndt i Fontainebleau ('enhver 
medlemsstat'), og korrektionen skulle baseres på budgetuligevægtens størrelse ('for stor') og medlemsstatens velstand i forhold t il EU som helhed ('relative velstand'). 
Igennem de sidste 20 år har den kontekst, hvori den eksisterende 
korrektionsmekanisme til fordel for UK fungere r, ændret sig betydeligt som følge af 
den økonomiske udvikling, udvidelserne og æ ndringerne i EU-budgettets struktur.  
Nedenstående tabel viser, hvordan bru ttonationalindkomsten (BNI) per capita, 
udtrykt i købekraftstandarder (KKS
4), udviklede sig i årene fra  1984 til 2003 i alle de 
medlemsstater, der var nettobidragydere til EU's budget i år 20025. 
BNI per capita  i nettobidragyderlande (i KKS) 
(gennemsnit EU-15 = 100)  
 2003 1984 
UK 111,2 90,6 
Danmark 111,1 104,0 
Østrig 109,8 -- 
Nederlandene 106,6 95,0 
Sverige 104,6 -- 
Frankrig 104,2 104,0 
Tyskland 98,6 109,6 
Italien 97,3 92,9 
I lyset af den markante ændring i UK' s situation i for hold til de øvrige 
nettobidragydere og i overensstemmelse med Fontainebleau-princippet bør det tages 
                                                 
4 KKS er en kunstig møntfod, der afspejler forskelle i de nationale prisniveauer, som der ikke tages 
hensyn til i valutakurserne. Den åbner mulighed fo r meningsfulde sammenligninger af økonomiske 
indikatorer mellem forskellige lande. 
5 Nettobalancerne i denne rapport er ligesom tallene for UK-korrektionen beregnet inkl. administrative 
udgifter. Derfor fremstår Belgien og Luxembourg ikke som nettobidragydere. Eftersom korrektionen 
udbetales året efter, skal 2007-korrektionen udbetales i 2008. 
 
DA 6   DA op til fornyet overvejelse, om det fortsat kun skal være Det Forenede Kongerige, der 
kan modtage en korrektion. Den eksister ende mekanisme bør omdannes til en 
generel korrektionsmekanisme, der tilgodeser følgende to mål: 
y at undgå for store nettobudgetbalan cer og samtidig få nedbragt 
forskellene mellem nettobidragydere med sammenligneligt 
velstandsniveau 
y at sikre, at omkostningerne ved at  finansiere denne mekanisme holdes 
nede på et rimeligt niveau. 
3.2. Den eksisterende korrektions mekanismes virk ninger for  
 medlemsstaternes nettobudgetbalancer 
Med den eksisterende mekanisme får Det Fo renede Kongerige tilbagebetalt 66 % af 
sit nettobidrag. Mekanismen finansieres af samtlige medlemsstater, alt efter deres respektive BNI-andel, med følgende undtagelser: 
– Det Forenede Kongerige deltager ikke i finansieringen af sin egen rabat 
– Tysklands, Nederlandenes, Østrigs og Sver iges andel er begrænset til 25 % af 
deres normale andel. 
Selv om UK's nettostilling før korrektionen i kke har ændret sig ret meget, siden den 
blev indført (-0,48 % af BNI i 1985 og -0,47 % i årene fra 1996 til 2002), er den blevet betydeligt forbedret, når man sa mmenligner den med andre medlemsstater 
med samme eller endog lavere velstandsniv eau, som f.eks. NL og DE (henholdsvis -
0,47 % og -0,44 %). 
Et meget vigtigt element i vurderingen af den eksisterende korrektionsmekanisme er 
de virkninger, udvidelsen vil få. Med tiltræd elsen af nye nettomodtagere vil alle de 
gamle medlemsstaters nettostilling blive forringet i takt med, at en stigende del af udgifterne går til de nye medlemsstater. Men som en konsekvens af den nuværende 
mekanisme vil korrektionens størrelse stige kraftigt for UK's vedkommende. 
Omkostningerne for de øvrige medlemsstater – også alle de nye medlemslande – vil 
blive større. Hvis den nuværende korrekti onsmekanisme bibeholdes, vil den britiske 
korrektion ifølge Kommissionens skøn på  basis af Kommissionens forslag til 
finansielle overslag for 2007-2013 stige med over 50 %
. 
3.3. Den foreslåede generelle korrektionsmekanisme 
Kommissionen foreslår, at de r indføres en generel korre ktionsmekanisme, der skal 
bygge på den nuværende, for at få systemet  bragt i bedre overensstemmelse med den 
oprindelige målsætning, der drejede sig om at undgå for st ore budgetbyrder. 
Indførelsen af en slags ”sikkerhedsnet” for store nettobidragydere, hvis nettobidrag 
overstiger et vist niveau, v il også kunne gøre det lettere at  finde frem til en mere 
konstruktiv måde at få tilvejebragt de budge tmidler på, der skal til for at klare de 
politiske udfordringer i det udvidede EU.  
 
DA 7   DA Den fremtidige korrektion skal beregne s på grundlag af hver medlemsstats 
nettobudgetsaldo i forhold til EU’s budget. Mekanismen skulle udløses, hvis 
nettobidragene overstiger en bestemt tærskel udtrykt som procentdel af hver medlemsstats BNI for at afspejle det accepte rede mindstemål af ubegrænset finansiel 
solidaritet mellem medlemsstaterne. Når ne ttosaldoen overstiger denne tærskel, vil 
der kunne ydes en korrektion (delvis refusion) for at forhindre, at der opstår for store 
nettobidrag. Samtidig skal der lægges et loft over de samlede korrektioner (de samlede refusioner), således at man sikr er de lande, der ikke modtager nogen 
korrektion, mod for store omkostninger ved denne mekanisme. Hvis summen af alle 
korrektioner når op over et nærmere fastsat samlet niveau, vil refusionssatsen blive 
reduceret tilsvarende.  
Enhver korrektionsmekanisme vil gøre budgettet s finansiering mere kompliceret. Det 
grundlæggende forslag bør derfor væ re relativt enkelt og tilstrækkeligt 
gennemskueligt. I den henseende bør de pa rametre, der for øjeblikket anvendes til 
beregning af den britiske korrektion, kun ændres, når det er nødvendigt, og så vidt muligt forenkles. 
Den nye mekanisme, Kommissionen foresl år, indeholder følgende elementer: 
– fastsættelse af en tærskel udtrykt  som en procentdel af BNI  
– loft over de samlede korrektioner  
– forenkling af korrektionernes finansie ring ved at basere dem på BNI-andele, 
således at alle medlemsstaternes andel i finansieringen af de samlede korrektioner 
kommer til at svare til deres relative velstandsniveau  
– bibeholdelse af begrebet fordelte udgifter og samme refusionssats op til 
maksimumskorrektionerne.  
Med den foreslåede generelle korrekti onsordning vil UK blive langt den største 
korrektionsmodtager. Ifølge Kommissionens fo rslag til finansielle overslag for de 
kommende år og forslaget om indførelsen af en generel korrektionsmekanisme vil 
UK gennemsnitligt modtage en nettokompen sation, der er omkring det dobbelte af 
Tysklands. 
 
DA 8   DA Tabel 6.  Overslag over nettobudgetsaldi (2008-2013, i gennemsnit)  
 i % af BNI 
 Generel 
korrektion Nuværende 
korrektion Ingen 
korrektion 
UK -0,51% -0,25% -0,62% Nederlandene -0,48% -0,56% -0,55% Tyskland -0,48% -0,54% -0,52% Sverige -0,45% -0,50% -0,47% Østrig -0,41% -0,38% -0,37% Italien -0,35% -0,41% -0,29% Frankrig -0,33% -0,37% -0,27% Cypern6 -0,33% -0,37% -0,28% Danmark -0,25% -0,31% -0,20% Finland -0,19% -0,25% -0,14% Spanien 0,26% 0,23% 0,32% Irland 0,51% 0,47% 0,56% Malta 1,10% 1,06% 1,16% Belgien7
 1,27% 1,21% 1,32% Slovenien 1,34% 1,31% 1,40% Portugal 1,54% 1,50% 1,60% Grækenland 2,20% 2,16% 2,25% Ungarn 3,09% 3,06% 3,15% Tjekkiske Republik 3,21% 3,17% 3,26% Slovakiet 3,31% 3,27% 3,36% Estland 3,79% 3,76% 3,85% Polen 3,80% 3,76% 3,85% Litauen 4,44% 4,41% 4,50% Letland 4,45% 4,40% 4,51% Luxembourg7 5,84% 5,80% 5,89% 
Ovenstående tabel viser medlemsstaternes anslåede gennemsnitlige nettobudgetsaldi 
med den foreslåede generelle korrektionsmekanisme i årene frem til 2013 og sammenholder dem med den situation, der ville bestå, hvis den nuværende 
mekanisme blev bibeholdt, og s ituationen uden nogen korrektion.  
Den generelle korrektionsmekanisme vil re ducere de negative budgetsaldi, mindske 
spredningen blandt nettobidragyderne og sam tidig mindske finansieringsbyrden for 
de lande, der ikke modtager nogen korrektion
8. 
Kommissionen fremlægger særs kilt et konkret forslag til ændring af den nugældende 
afgørelse om egne indtægter med henblik på  at få indført den foreslåede generelle 
korrektionsmekanisme. 
                                                 
6 Baseret på de områder, der kontrolleres af Republikken Cypern. 
7 Hvis man ser bort fra administrationsudgifterne, er Belgien og Luxembourg nettobidragydere. 
8 Se nærmere herom i det tekniske bilag. 
 
DA 9   DA 4. STRUKTUREN I DE EGNE INDTÆGTER  
4.1. Hvad er den optimale struktur? 
Nedenfor diskuteres tre grunda lternativer for finansiering af EU’s budget. I alle tre 
tilfælde vil de traditionelle egne indtæg ter blive bevaret, eftersom opkrævning af 
importtold betragtes som et af EU’s ha ndelspolitiske instrumenter, hvis provenu 
”logisk nok” tilfalder EU. 
(1) Det nuværende finansieringssystem uændret  
 
Det nuværende finansieringssystem har sikr et en gnidningsløs finansiering af 
EU’s budget. Men i sin nuværende form mangler finansieringssystemet en 
direkte forbindelse med borgerne. De just eringer, der tidligere er foretaget for 
at tilgodese særlige interesser, har gjort systemet endnu mindre 
gennemskueligt. Den brede offentlighed forstår derfor ikke de budgetmæssige konsekvenser af EU's forskellige politiske  tiltag. BNI-indtægtens helt centrale 
rolle gør, at medlemsstaterne og is ær nettobidragydern e har tendens til 
udelukkende at bedømme EU’s politik og initiativer ud fra deres nationale 
allokering uden nævneværdig hensyntag en til politikkens indhold, og det 
indebærer en risiko for tilsløring af  den merværdi, EU’s tiltag afføder.   
 
Den manglende forbindelse til og synli ghed for EU-borgerne og den stigende 
tendens til at anlægge et snævert finans ielt ”noget-for-noget ”-syn taler for en 
reform af det nuværende system.  
(2) Et rent BNI-baseret finansieringssystem  
 
Med et system udelukkende baseret på  BNI-nøglen ville EU være helt 
afhængig af ”bidrag” fra medlemsstaterne. Fordelen ved et sådant system ligger i, at det vil være enkelt og let at forstå. Bidragene kommer til at stemme nøje overens med medlemsstate rnes relative vels tand. Men selv om 
det for internationale organisationer som FN kan være hensigtsmæssigt at 
finansiere budgettet med bidrag fra me dlemsstaterne, afspejler det ikke den 
status, EU har. Det ville indebære en  opfattelse af EU som en organisation, 
hvor borgerne kun indirekte repræsente res af deres medlemsstater. EU’s 
status som en union af medlemsstater og
 borgerne, der i dag kommer til 
udtryk i traktaten, ville b live opgivet, hvad angår finansieringen af budgettet. 
Det ville igen betyde, at man afskaffede begrebet ”egne indtægter”, der har været en hjørnesten i EU ’s finanser siden den fø rste afgørelse om egne 
indtægter i 1970. Kommissionen må fo rkaste et sådant alternativ.  
(3) Et finansieringssystem med skatte - og afgiftsbaserede indtægter  
 
Et system, der i vid udstrækning bygger på skatte- og afgi ftsbaserede egne 
indtægter, har potentialet til at øge EU-budgettets finansielle autonomi ved at 
skabe en mere direkte finansiel fo rbindelse mellem EU’s budget og EU’s 
borgere. En overgang til et system, hvor det er borgerne og de økonomiske 
 
DA 10   DA aktører, der bidrager til budgettet, og den deraf følgende mindskelse af 
medlemsstaternes bidrag til finansieringen af EU’s budget, ville synliggøre budgettet for borgerne og dermed øge budgetmyndighedens politiske ansvar for sine udgiftsbeslutninger. Det ville også hjælpe med til at få den politiske debat ledt væk fra den snævre fokuseri ng på det nationale bidrag og hen imod 
værdien af EU’s politikke r og den almene europæiske  interesse. Endelig ville 
en øget synliggørelse også øge tilliden  til EU’s finanser, der tegner sig for 
under 2,5 % af de samlede offentlige udgi fter i EU, men som ofte overdrives.
  
Men en fuldstændigt skatte- og afgiftsbaseret fi nansiering af EU’s budget ser 
heller ikke ud til at være løsningen. Da der ikke kan være tale om at rokke 
ved kravet om budgetbalance i traktatens  artikel 268, ville i ndførelsen af en 
skatte- eller afgiftsbaseret indtægt,  som skulle overtage BNI-indtægtens 
nuværende rolle som ”residualindtægt”, en ten indebære en variabel skatte- 
eller afgiftssats afhængig af budgetbehovet eller kræve større fleksibilitet på 
udgiftssiden, end de nuværende finansie lle overslag åbner mulighed for. Men 
hyppige ændringer i denne sats vil i praksis ikke være populære hos 
skatteyderne (manglende forudsig elighed, teknisk og administrativt 
besværligt) og kunne komme i konflikt med de nationale afgifter. En 
progressiv fremgangsmåde gående ud på at bevare en begrænset BNI-indtægt 
og samtidig øge de skatte- og afgiftsbas erede indtægters andel forekommer at 
være en bedre løsning.  
En reform af strukturen i de egne indtægter bør være koncentreret om en 
budgetneutral indførelse af en  ny skatte- eller afgiftsbaser et egen indtægt, der skal 
udgøre op til halvdelen af budgettet. 
5. M
OD ET FINANSIERINGSSYSTEM BASERET PÅ BIDRAG FRA MEDLEMSSTATERNE OG  
BORGERNE  
5.1. Forøgelse af de skatte- og afgi ftsbaserede egne indtægters andel 
Reformen af finansieringssystemet bør af hjælpe de problemer, der kendetegner det 
nuværende system, dvs. den manglende direkte forbindelse til EU’s borgere, afhængigheden af overførsler fra de nati onale statskasser og systemets alt for 
komplicerede karakter, og samtidig bi drage mest muligt til en effektiv 
ressourceallokering. De andre kriterier bliver  mindre relevante for de nye indtægter, 
så længe det overordnede system åbner mulighed for at opfylde dem i rimelig grad.  
For at sikre at borgere i forskellige medlem sstater stilles lige, kræver indførelsen af 
nye skatte- eller afgiftsbaserede i ndtægter en tilstrækkelig forudgående 
harmonisering af skatte- og afgiftsgrundlaget . Den faktiske grad af harmonisering af 
disse grundlag er helt afgørende for valg et af den bedst egnede skatte- eller 
afgiftsbaserede indtægt.  
 
DA 11   DA Problemer omkring regionale vilkårligheder9 eller grænseoverskridende 
eksternaliteter er stærke argumenter for at harmonisere afgiftsgrundlag og 
afgiftssatser og kunne også retfær diggøre, at alle e ller en del af disse  indtægter tilflød 
EU. Det kunne bidrage til at mindske ineffe ktiv allokering af økonomiske ressourcer.  
At øge de skatte- og afgift sbaserede indtægters andel af EU-budgettet kræver ikke 
nogen nye skatter eller afgift er. Men det forudsætter dog, at  man enes om at dele 
enten indtægter eller skatte- og afgiftssatser mellem det nationale plan og EU-planet. EU’s andel kunne opkræves som en del af den nationale sats, der betales af de skatte- 
og afgiftspligtige. Det samlede EU-budget, som under alle omstændigheder er underlagt loftet over de egne indtægter på 1,24 % af EU’s BNI, ville ikke stige, 
eftersom provenuet af den skatte- eller afgift sbaserede indtægt vil blive udlignet af et 
tilsvarende fald i den nuværende BNI-baserede indtægt.  
I det følgende gennemgås de tre vigtigste modeller for, hvordan EU’s 
finansieringssystem kan bringes til at fungere  bedre. I alle tre er den nuværende BNI-
baserede indtægt bibeholdt som den indtægt,  der skal sikre balancen på budgettet, og 
det samme gælder de traditi onelle egne indtægter, men det forudsættes, at op til 
halvdelen af budgettet finansieres af en ny sk atte- eller afgiftsbaseret indtægt, der 
også skulle erstatte den nuværende statistiske moms. 
5.2. Model 1 – Et system med afgiftsb aserede egne indtægter knyttet til  
 energiforbruget 
Ved det nye direktiv  om energiafgifter
10 blev de fleste energiprodukter underlagt EU-
beskatning. Selv om det direktiv, der blev vedtaget om energibeskatning, ikke tog 
sigte på indførelsen af nye egne indtægter,  har det skabt forudsætning for det ved at 
harmonisere afgiftsgrundlag og indføre mindstesatser.  
En indtægt baseret på afgi fter på energiprodukter vil dog ikke nødvendigvis skulle 
omfatte alle de produkter, der falder ind under direktivet. En EU-afgift kunne være 
begrænset til afgiftsgrundlaget i forbi ndelse med motorbrændstof til vejtransport 
(blyholdig og blyfri benzin, diesel, LPG og naturgas til transportformål). Det ville 
være relativt simpel at administrere, ef tersom afgiftsgrundlaget allerede er 
harmoniseret på EU-plan, og de fleste muli gheder for afgiftsdiffe rentiering gælder 
for andre energiprodukter. EU-satser på under halvdelen af mindstesatserne i 
energibeskatningsdirektivet ville være tilst rækkelige til at finansiere halvdelen af 
EU’s budget. De vigtigste spørgsmål, der skal afklares, kommer til at dreje sig om, 
hvilke satser der skal gælde, og hvilke afvi gelser der kan være tale om, alt efter 
produkt og anvendelsesformål. 
En EU-afgift på flybrændstof eller emissi on af flybrændstof kunne være et nyttigt 
supplement til en afgift på motorbrændsto f til transportformål. Det europæiske 
luftfartssystem er meget integreret, og em issioner fra fly har grænseoverskridende 
                                                 
9 Med regionale vilkårligheder menes de situationer,  hvor det er vanskeligt at afgøre helt nøjagtigt, 
hvilken del af et afgiftsgrundlag der tilfalder de en kelte medlemsstater, eller hvor der er et betydeligt 
(potentielt) misforhold mellem afgiften og den afgiftsbetalende økonomiske aktørs hjemland. 
10 Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for 
beskatning af energiprodukter og elektricitet (EFT L 283 af 31.10.2003). 
 
DA 12   DA virkninger. Der er derfor meget, der taler for at beskatte sådanne emissioner på EU-
plan, som en måde, hvorpå man kan si kre, at de eksterne samfundsøkonomiske 
omkostninger ved de klimaændringer og andr e miljøvirkninger, so m flytrafikken er 
forbundet med, bliver indregnet i prisen på flyrejser. Og flybrændstof er for 
øjeblikket ikke underlagt afgifter ve d grænseoverskridende flyvninger.  
Set ud fra et teknisk synspunkt vil det være muligt at indføre en egen indtægt baseret 
på afgifter på motorbrændstof til vejtransport på ret kort sigt (inden for ca. 3-6 år). 
5.3. Model 2 – Et system med en EU-moms 
I modsætning til den nuværende ”statistiske” momsindtægt vil en ordning, hvor der 
anvendes en EU-sats på de nationale momsgrundlag, i kraft af momsens direkte forbindelse med det daglige forbrug skab e en klar, direkte forbindelse mellem 
finansieringen af EU’s budget og borgern e og skabe øget bevidsthed om EU’s 
omkostninger.  
En virkelig momsbaseret indtægt skulle implementeres ved at indføre en EU-moms 
som en del af den nationale moms, borgern e betaler. Denne moms skulle opkræves 
sammen med den nationale moms beregnet af det samme afgiftsgrundlag. Borgerne 
får ikke pålagt nogen yderligere afgiftsbyr de, eftersom EU-satsen vil blive udlignet 
af en tilsvarende sænkning af  den nationale sats. Hvis den nationale moms f.eks. 
ligger på 21 %, og EU-momsen sættes til 1 %, vil den nationale momssats blive 
reduceret til 20 %. Og den samlede mo mssats vil stadigvæk være 21 %. 
Af hensyn til synligheden skulle EU-momsen og den nationale moms angives 
særskilt på de fakturaer og kvitteringer, som momspligtige virksomheder udsteder til 
deres kunder.  
En EU-moms på 1 % ville være tilstrække lig til at dække omkring halvdelen af 
finansieringen af EU’s budget.  
De vanskeligheder, dette kan rejse, bero r på den ufuldstændige harmonisering af 
medlemsstaternes momssystemer, navnlig i forbindelse med nul-moms varer. En anden potentiel vanskelighed kan ligge i, at  momsgrundlaget ikke tegner sig for den 
samme andel af nationalindkomsten i alle medlemsstater (det er fænomenet med 
momsens såkaldte regressive karakter), hvilket siden 1988 har få et medlemsstaterne 
til at reducere dens andel af de egne indtægter. Men på den anden side vil EU-momsen set fra forbrugernes syns punkt have de samme virkninger på 
sammenlignelige forbrugere overalt i EU
11. 
Rent teknisk vil det væ re muligt at indføre en EU-moms på relativt kort tid (inden for 
op til 6 år) 
                                                 
11 Under forudsætning af, at virkningerne af nul-sats er neutraliseres (se også bilaget til denne rapport). 
 
DA 13   DA 5.4. Model 3 – Et system med en egen indtægt baseret på selskabsskatten 
Ligesom for de to andre modellers vedko mmende vil indførelsen af en EU-indtægt 
baseret på selskabsskatten kræve, at der på forhånd fastlægges et fælles 
(konsolideret) skattegrundlag  gældende for virksomheder. En sådan harmonisering 
ville hjælpe med til at få det indre marked  til at fungere bedre og fremme en mere 
effektiv allokering af økonomiske ressourcer, som i dag skævvrides af grænseoverskridende aktiviteter. De 25 fo rskellige nationale beskatningssystemer, 
der i dag findes, de utallige skattelove og konventioner samt forskellene i praksis på 
dette område udgør i sig selv en barriere for grænseoverskridende aktiviteter. For 
virksomheder, der opererer på tværs af gr ænserne i EU, er der store omkostninger 
forbundet med at skulle efterleve alle disse forskellige regler, og det fører til adskillige huller i skattesystemerne. 
De igangværende bestræbelser på at få gennemført en gennemgribende reform af 
selskabsbeskatningen har været koncentr eret om indførelsen af et fælles 
(konsolideret) beskatningsgrundlag, sa ndsynligvis for en kernegruppe af 
interesserede medlemsstater, med det formål at få fjernet de skattemæssige hindringer på det indre marked. Der har i den forbindelse ikke været planer om 
nogen harmonisering af skatteprocenter, li gesom det heller ikke har været opfattet 
som et middel til at skaffe  indtægter til EU’s budget.  
Modellen med selskabsskatten ville indebære , at der fastsættes en mindsteprocent for 
beskatningen af det harm oniserede skattegrundlag. 
Provenuet af selskabsskatten er af en be tydelig størrelsesorden, idet de samlede 
indtægter af selskabsskatten i EU for øj eblikket udgør gennemsnitligt 2,6 % af hele 
EU’s BNI. Til dækning af EU -budgettets behov er det såle des tilstrækkeligt, at EU 
får tilført under en fjerdedel af disse indtægter.  
I den nuværende situation vil de nne model være den, som det vil tage længst tid at få 
indført, både rent politisk og ud fra et administrativt perspektiv. 
6. S
AMMENFATNING OG KONKLUSION  
Hvis der indføres en ny skatte- eller afgiftsbaseret egen indtægt i stedet for den 
nuværende statistiske momsindt ægt til finansiering af en  betydelig del af EU’s 
budget, vil det være muligt at overvinde mange af det nuværende systems ulemper – 
den manglende direkte forbindelse til borge rne i EU, den alt for store afhængighed af 
overførsler fra de nationale  statskasser og den urime lige kompleksitet. Det kunne 
også bidrage til en bedre allokering af økonomiske ressourcer i EU. Den BNI-baserede indtægt skulle ganske vist te gne sig for en mindre andel af de egne 
indtægter end under det nuværende system, men den skulle fortsat spille en væsentlig 
rolle og sikre, at systemet opfyl der alle relevante kriterier.  
Kommissionen foreslår tre hov edkilder til fremtidige skatte- eller afgiftsbaserede 
indtægter: en indtægt baseret på 1) ener giforbrug, 2) nationale momsgrundlag og 3) 
selskabsskatten.  
 
DA 14   DA En indtægt baseret på energiforbruget i fo rm af en EU-afgift på motorbrændstof til 
vejtransport ville være en tilstrækkelig og stabil fina nsieringskilde for EU’s budget 
og ville skabe en direkte forbindelse til borgerne. Afgiftsgrundl aget er allerede 
harmoniseret på EU-plan. Den kunne suppler es med en EU-afgift på flybrændstof 
eller emissioner i forbindels e hermed, således at den nuvæ rende afgiftsfritagelse for 
jetbrændstof ophæves, samtidig  med at der bliver sat en  pris på flytrafikkens 
miljøomkostninger. 
På momsområdet er harmoniseringen af afgi ftsgrundlag allerede ret fremskreden, og 
momsen er en tilstrækkelig og stabil indt ægtskilde. En EU-moms ville synliggøre 
EU-budgettets finansiering for EU’s borgere. Den ville også være evolutionær, fordi 
den ville indebære en reform af de gældende  bestemmelser i stedet for indførelse af 
en helt ny indtægt. Rent administrativt ville dens indførelse  ikke rejse nogen 
uovervindelige vanskeligheder. 
Desuden vil indtægter baseret på et harm oniseret selskabsska ttegrundlag også være 
en egnet finansieringskilde for EU’s budget på grund af forbindelsen til en fælles EU-politik og de grænseovers kridende eksternaliteter.  
EU er en union af medlemsstater og
 borgere. Hver af de tre ovenfor skitserede 
muligheder for skatte- og afgiftsbaserede egne  indtægter vil sikre, at dette faktum 
kommer til udtryk i finansieri ngen af EU's budget. En sådan styrkelse af den direkte 
forbindelse mellem borgerne og budgettet vi l også bidrage til, at udgiftsdebatterne 
kommer til at fokusere mere på det r eelle indhold end på rent ”nationale” 
budgetgevinster eller -tab.  
Enhver ny tildeling af indtægter til EU-budgette t skal naturligvis ikke alene vedtages 
af Rådet med enstemmighed, men også ra tificeres af alle medlemsstaternes 
parlamenter.  
Indførelsen af energi- og momsbaserede indtægter vil kunne ske på mellemlang sigt, 
mens en selskabsskattebaseret indtægt må ses som en langt mere langsigtet løsning. 
Hvad der er behov for nu, er polit isk vilje til at bane vej for en reform af strukturen i 
de nuværende egne indtægter. I den forb indelse opfordrer Ko mmissionen Rådet til 
at: 
¾ drøfte de modeller, der foreslås i denne rapport 
¾ tage til efterretning, at  Kommissionen har til he nsigt at udarbejde en 
køreplan med henblik på at få erstattet den nuværende momsindtægt med en ægte egen skatte- eller afgiftsb aseret indtægt sene st 2014 på grundlag 
af Kommissionens forslag. 
For på kort sigt at nå frem til en løsning af problemerne med for store 
budgetuligevægte, der kan træde i kraft fr a begyndelsen af de næste finansielle 
overslag, foreslår Kommissionen 
¾ at indføre en generel korrektions mekanisme til udligning af for store 
budgetmæssige skævheder i overen sstemmelse med forslaget til 
rådsafgørelse om ordningen for e gne indtægter og de foreslåede 
gennemførelsesbestemmelser hertil.