Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme"

(KOM(2003) 441 endelig - 2003/0174 (COD))

(2004/C 32/11)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 5. september 2003 under henvisning til EF-traktatens artikel 152 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Adrien Bedossa til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 6. oktober 2003.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 403. plenarforsamling af 29.-30. oktober 2003, mødet den 29. oktober, følgende udtalelse med 125 stemmer for og 2 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Der er to hovedårsager til, at Europa-Kommissionen har været nødsaget til hurtigt at fremlægge et forslag til forordning om oprettelse af et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme.

1.1.1. Den første er den fremtidige vedtagelse af udkastet til traktat om indførelse af en forfatning for Europa, der har fremhævet fælles sundhedsmæssige problemer som værende et område, hvor Fællesskabet bør have større kompetence.

1.1.2. Den anden skyldes de voksende trusler mod folkesundheden, der af utallige og stadigt uforklarlige årsager er opstået inden for de sidste tyve år med opdagelsen og eksplosionen af muterende vira - først og fremmest HIV-virusen i starten af 80'erne og i starten af dette år mutationen af corona-virusen med forekomsten af det alvorlige akutte luftvejssyndrom (SARS), der har spredt sig fra Kina til Canada.

1.2. Forekomsten af trusler om bio-terrorisme i Japan og USA siden slutningen af 80'erne må heller ikke glemmes.

1.3. Ser man nærmere på pandemierne inden for nyere tid, viser der sig et billede af en hurtig risikospredning på globalt plan. HIV, som formentlig opstod i Congo, forekom første gang i Norfolk i USA, og mutationen af corona-virusen bredte sig på mindre end tre måneder fra Quandong (Kina) til Toronto i Canada.

Pandemierne spredes hurtigt via rejser og internationale kommunikationssystemer.

1.4. Der er opstået en ny begrænsning. På trods af meget forskellige sociale beskyttelsessystemer kræver de europæiske borgere, at de enkelte stater beskytter deres sundhed i større omfang, og at myndighederne anvender principperne om forsigtighed, tidlig varsling, information og gennemsigtighed i forbindelse med beslutninger, der vedrører folkesundheden, selvom disse krav kan være svære at efterkomme.

1.4.1. Forskellen mellem EU's medlemsstater er meget stor. Nogle lande råder over moderne og egnede strukturer, andre kun i mindre grad. Denne forskel vil blive større med udvidelsen af EU, og derfor er det helt nødvendigt at oprette et effektivt fungerende europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme.

1.5. Siden 1999 har Kommissionen forvaltet et net vedrørende overførbare sygdomme, men det er et mangelfuldt ad hoc-baseret samarbejde.

Det er nødvendigt at udbygge systemet væsentligt, hvis Den Europæiske Union skal kunne føre effektiv kontrol med det. I juni 2001 på Det Europæiske Råds møde i Göteborg anmodede Rådet også om at få oprettet et center for forebyggelse af og kontrol med overførbare sygdomme.

Det skal bemærkes, at medlemsstaternes tilslutning til projektet om et europæisk center var meget stor i starten af juni 2003 som følge af SARS-epidemiens udbrud.

2. Generelle bemærkninger

2.1. Det er nødvendigt med en systematisk og struktureret tilgang til kontrollen med overførbare sygdomme og andre alvorlige trusler mod sundheden. De viser, hvor vigtigt det er med en forebyggende tilgang, som det også så rigtigt angives i centrets navn og specificeres i Centrets kommissorium (artikel 3 i forslaget).

Gentagne kriser på levnedsmiddelområdet i forbindelse med bovin spongiform encephalopati, Kreutzfeldt-Jacobs sygdommen, scrapie og aviær influenza har udgjort en generel og alvorlig trussel.

2.2. På miljøområdet anses den eksplosivt voksende sygelighed og dødelighed som følge af udsættelse for asbest og kemikalier, stigningen i antallet af åndedrætslidelser, der skyldes forurening, og de utallige dødsfald på grund af hedebølgen for at være resultatet af alvorlige sundhedstruende kriser, der også kan siges at have epidemisk karakter. Forebyggelse og håndtering af disse nye, sundhedstruende kriser kræver, at man går væk fra en epidemiologisk model, der er baseret på overførbare sygdomme - så meget desto mere som de miljømæssige faktorer bag disse lidelser bliver mere og mere fremtrædende. Disse kriser viser vigtigheden af at undersøge risikofaktorernes samspil og kumulative effekt, og hvordan de også kan udarte sig til alvorlige sygdomme og sundhedsmæssige kriser. Det europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme skal opbygges og udstyres, således at det kan gennemføre komplekse analyser af denne slags, som f.eks. samspil og akkumulation.

3. Trusler mod sundheden

3.1. Fremtidige trusler kan være af forskellig oprindelse. Utallige teknologisk udviklede områder i verden såvel som udviklingslande med sparsomme sundhedsinfrastrukturer kan blive ramt, især fordi der ikke er fundet noget middel mod hæmorrhagiske febre som den, der skyldes ebolavirussen.

Alvorlige kriser som følge af influenzavirussen, der ændrer sig konstant, udgør en reel sundhedsrisiko.

3.2. Hertil kommer almindelige kemiske, giftige og mikrobielle stoffer, samt stoffer, som kan være resultatet af forsætlig bioterrorisme: sarin i Japan, miltbrand i USA og botulinustoksin, lammende gas eller giftgas i Irak.

3.3. To faktorer bør kontrolleres:

- Reaktionstiden og -hastigheden, der afhænger af eksisterende operationelle koordineringsstrukturer, er afgørende for, hvordan sundhedstruende kriser håndteres. SARS-krisen er det seneste eksempel herpå.

- Det netværk, der skal oprettes, bør være forbundet med andre globale net: forbindelser med Verdenssundhedsorganisationen (WHO) og med USA's CDC-net (Center for Disease Control and Prevention) i Atlanta.

3.4. Kriserne har ikke kun indvirkning på folkesundheden, og på hvordan man skal reagere på befolkningens angst, men også på økonomien. I forbindelse med SARS-krisen blev økonomien i flere asiatiske lande berørt, hvilket også var tilfældet med europæiske turist- og transportvirksomheder, men dog i mindre grad.

3.5. Beslutning 2119/98/EF om oprettelse af et net til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme i Fællesskabet skal afhjælpe den eksisterende uorden.

3.6. Strukturerne i mange af EU's medlemsstater er velfungerende og effektive inden for landets eget område, men ikke landene imellem. Det er nødvendigt med overvågning, tidlig varsling og reaktion på europæisk niveau, og hvis disse faktorer indbyrdes skal udgøre "et net af netværk" som grundlag for en fællesindsats, vil en opfølgning af tekniske aktioner og interventioner være nødvendig.

3.7. Disse krav medfører et behov for en permanent væsentlig stigning i de finansielle midler, der er nødvendige i forbindelse med varetagelsen af opgaverne.

Videnskabelige høringer og samordning af sundhedspolitikkerne er med til at imødekomme de utallige krav og udføre de mange opgaver, men det forudsætter en betydelig mængde finansielle midler, hvis EU's evne til at udarbejde uafhængige videnskabelige udtalelser skal styrkes, og et effektivt operationelt samarbejde skal sikres.

3.8. Den manglende samordning af de eksisterende strukturer er uheldig. Der bør iværksættes nye mekanismer som hjælp til medlemsstaterne og Kommissionen i udførelsen af deres arbejde.

Udvidelsen med ti nye lande, hvoraf størstedelen ikke er tilstrækkelig godt udstyret, kan skabe brister i overvågningsaktiviteterne.

3.9. EU bør sikre, at medlemsstaterne og deres sundhedsmyndigheder er på konstant vagt over for enhver form for angreb på borgernes sundhed. Den generelle kontakt med Verdenssundhedsorganisationen og de andre specialiserede strukturer på verdensplan bør gøre det muligt at sikre en permanent informationsudveksling mellem de forskellige netværk og hurtigt og konstant at finde frem til hensigtsmæssigt udstyr til beskyttelse mod enhver form for angreb.

3.10. Dette årtis sundhedstruende kriser i Europa har gjort beslutningstagerne i EU og medlemsstaterne samt befolkningerne mere bevidste om, at en indsats er nødvendig for at bekæmpe truslerne mod folkesundheden.

4. Særlige bemærkninger

4.1. For at kunne imødekomme EU-borgernes voksende krav, der er opstået på baggrund af sundhedstruende kriser, som har haft forskellige og undertiden flere kilder, har den enkelte EU-medlemsstat brug for så megen kompetence, ekspertise og erfaring som muligt for at opnå en koordineret ekspertviden.

4.2. Det nødvendige net består af flere elementer:

- Et tilstrækkeligt antal veluddannede og kompetente medarbejdere.

- En høj prioritering af de eksisterende epidemiologiske centre samt sikring af, at deres forebyggelses- og krisehåndteringsmodeller svarer til de aktuelle risici og navnlig tager hensyn til miljørisici.

- Alle parter skal have adgang til informationskilden. Centrets ekspertudtalelser skal være autoritative og gøre det muligt for Kommissionen at udarbejde forskellige forslag til politiske tiltag og lovforslag.

4.3. Centret, der fungerer som et uafhængigt europæisk agentur, vil indebære en væsentlig mobilisering og styrkelse af synergierne mellem de eksisterende nationale centre for sygdomsovervågning. Det skal fremme et bedre samarbejde i et udvidet Europa og med andre EU-organer såsom Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) og Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering (EMEA), der har særlige beføjelser til overvågning af lægemidler. Hensigten er at undgå unødigt dobbeltarbejde.

4.4. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg støtter Kommissionens analyse, hvad angår definitionen og udformningen af opgaverne for det europæiske center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme:

- Overvågning og etablering af et net af eksisterende laboratorier med det formål hurtigt at harmonisere overvågningsmetoderne og fremskynde sammenligneligheden og foreneligheden af overvågningsdata.

- Ekspertudtalelser af høj standard anerkendt af videnskabelige myndigheder og akademier og standardisering af laboratorieprocedurer, herunder sikring af kvalitetsarbejde udført på uafhængig vis.

4.5. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg går stærkt ind for konstant, videnskabelig overvågning, der skal være med til at sikre en tidlig og yderst hurtig varsling med det formål at undgå en alvorlig og/eller større krise.

4.6. EØSU mener, at den tekniske bistand til tider ikke bør begrænses til EU-medlemsstaterne.

For at kunne afhjælpe en krisesituation hurtigst muligt er det nødvendigt at være opmærksom på alle udefrakommende signaler. Den Europæiske Union bør samarbejde med de parter, der kan yde hjælp i alle kriseområder: fællesskabsagenturer, Verdenssundhedsorganisationen, CDC (Center for Disease Control and Prevention), humanitære lægeorganisationer, udenlandske agenturer, der arbejder med udbrud, som kan brede sig til andre lande, herunder især EU.

4.7. I forbindelse med disse forsknings- og forebyggelsesforanstaltninger er EØSU enig i, at centret bør spille en vigtig rolle i forbindelse med koordineringen af reaktioner på alvorlige sundhedstrusler af betydning for hele EU ved at samordne de involverede parter som for eksempel sundhedsvæsenet, civilforsvaret, militæret og civilsamfundet.

4.8. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg noterer med interesse, hvordan det europæiske center tænkes indrettet:

- Lille af omfang, men med stor indflydelse takket være synergien med de nationale institutter.

EØSU er dog skeptisk over for centrets funktioner i startfasen på grund af det sparsomme personale.

- Den administrative struktur er tilsyneladende direkte og fleksibel, hvilket muliggør en løbende overvågning af sammenhængen i foranstaltningerne inden for rammerne af EU-politikker og nationale initiativer.

4.9. EØSU går stærkt ind for, at oprettelsen af det rådgivende forum (artikel 18) bør ske omhyggeligt og konsekvent, og at det ikke kun bør bestå af medlemmer fra lignende nationale institutter, da det sammen med direktøren er ansvarlig for udformningen af en europæisk sundhedspolitik.

5. Konklusion

5.1. Europa-Kommissionen reagerede hurtigt på den internationale sundhedstruende krise, der opstod i forbindelse med SARS-udbruddet.

EØSU er overbevist om, at antallet af trusler (kemiske, giftige, klimarelaterede, virale og mikrobielle) vil stige i fremtiden, og at behandlingsresistens vil forstærke dem ligesom med tuberkulose, aids, malaria og hæmorrhagiske febre.

5.2. Oprettelsen af det europæiske center ansporer til en styrkelse af EU's sundhedspolitik, således som den er defineret i artikel 152 jf. det udkast til forfatning for Den Europæiske Union, der forelægges på regeringskonferencen.

Bruxelles, den 29. oktober 2003.

Roger Briesch

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg