Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af ordningen med Det Schweiziske Forbund om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor /* COM/2013/0870 final - 2013/0421 (NLE) */





BEGRUNDELSE 1. BAGGRUND FOR FORSLAGET Ved forordning (EU) nr. 439/2010 blev Det Europæiske Asylstøttekontor [1] oprettet for at styrke det praktiske samarbejde mellem medlemsstaterne på asylområdet, fremme gennemførelsen af det fælles europæiske asylsystem og støtte de medlemsstater, hvis asyl- og modtagelsessystemer er udsat for et særligt pres. Det anføres i betragtning 24 til forordningen, at "for at støttekontoret kan opfylde sin funktion, bør det være åbent for deltagelse af lande, som har indgået aftaler med Unionen, i henhold til hvilke de har indført og anvender EU-retten på de områder, der er omfattet af denne forordning, navnlig Island, Liechtenstein, Norge og Schweiz." Disse lande benævnes i det følgende "de associerede lande". I overensstemmelse hermed er det i forordningens artikel 49, stk. 1, fastsat, at de ovennævnte lande "kan deltage i støttekontorets arbejde som observatører. Der fastlægges nærmere ordninger vedrørende navnlig karakteren, omfanget og udformningen af disse landes deltagelse i støttekontorets arbejde. Disse ordninger omfatter bl.a. bestemmelser om deltagelse i initiativer, der iværksættes af støttekontoret, og om finansielle bidrag og personale. Hvad angår personaleanliggender skal disse ordninger under alle omstændigheder være i overensstemmelse med tjenestemandsvedtægten." De associerede landes deltagelse i støttekontorets arbejde er ikke kun er et logisk skridt henset til deres tilknytning til Dublinsystemet, men det har også en klar merværdi for støttekontorets udbud af støtteaktiviteter som f.eks.: udveksling af bedste praksis og ekspertise, støttekontorets permanente støtte og støtte i nødsituationer, støttekontorets indsamling af information og analysearbejde og støttekontorets tidlige varslings- og beredskabssystem. På den baggrund fremlagde Kommissionen den 1. juli 2011 en henstilling til Rådet om at bemyndige Kommissionen til at indlede forhandlinger med Island, Norge, Schweiz og Liechtenstein om internationale aftaler om etablering af sådanne ordninger. Kommissionen modtog den 27. januar 2012 Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger med Island, Norge, Schweiz og Liechtenstein om ordninger vedrørende vilkårene for disse landes deltagelse i asylstøttekontoret. Forhandlingerne fandt sted samtidigt med alle associerede lande. Der var fire forhandlingsrunder. Den endelige ordlyd af udkastet til ordning med Schweiz blev paraferet den 28. juni 2013. Medlemsstaterne er blevet underrettet og hørt i de relevante arbejdsgrupper i Rådet. For EU's vedkommende er retsgrundlaget for aftalen artikel 74 og 78, stk. 1 og 2, i TEUF, sammenholdt med artikel 218 i TEUF. Vedlagte forslag udgør den retsforskrift, der ligger til grund for undertegnelse af ordningen. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal. 2. RESULTATERNE AF FORHANDLINGERNE Kommissionen finder, at de mål, Rådet opstillede i sine forhandlingsdirektiver, er nået, og at udkastet til ordning er acceptabelt for EU. Aftalens endelige indhold kan opsummeres således: Udkastet til ordning giver Schweiz adgang til fuldt ud at deltage i støttekontorets arbejde [artikel 1] og til at være repræsenteret som observatør uden stemmerettigheder i støttekontorets bestyrelse [artikel 2], og der fastsættes et årligt finansielt bidrag fra Schweiz til støttekontorets budget i form af et årligt beløb, der er beregnet i forhold til landets BNP som en procentdel af BNP i alle de lande, der deltager i støttekontorets arbejde [artikel 3 og bilag I]. Desuden har Schweiz accepteret bestemmelserne om betaling af et eventuelt højere bidrag, hvis Unionens bidrag øges [artikel 3 og bilag I]. I udkastet til ordningen bestemmes det desuden, at der skal nedsættes et udvalg bestående af repræsentanter fra Kommissionen og de associerede lande. Af effektivitetshensyn mødes dette udvalg samtidig med de tilsvarende udvalg, der er oprettet med andre associerede lande, der deltager på grundlag af forordningens artikel 49, stk. 1. Udvalget var ikke nævnt i forhandlingsdirektiverne. Det var de associerede lande, der ønskede et sådant udvalg for at gøre det muligt at udveksle oplysninger og overvåge, at ordningen gennemføres korrekt [artikel 11]. 3. BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER I artikel 3 i og bilag I til udkastet til ordning beskrives bestemmelserne om Schweiz' årlige finansielle bidrag til støttekontorets budget og dets mulige tilpasning til den i bilag I omhandlede situation. 4. KONKLUSION På baggrund af ovenstående resultater foreslår Kommissionen, at Rådet vedtager, at ordningen mellem Den Europæiske Union og Det Schweiziske Forbund om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor skal undertegnes på Unionens vegne, og bemyndiger Kommissionen til at udpege den eller de personer, der skal have beføjelse til at undertegne aftalen på Unionens vegne. 2013/0421 (NLE) Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af ordningen med Det Schweiziske Forbund om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 74, artikel 78, stk. 1 og 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 5, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: (1) I artikel 49, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 439/2010 af 19. maj 2010 om oprettelse af et europæisk asylstøttekontor[2], bestemmes det, at Island, Liechtenstein, Norge og Schweiz kan deltage i støttekontorets arbejde som observatører. Det fremgår endvidere af bestemmelsen, at der skal fastlægges nærmere ordninger vedrørende navnlig karakteren, omfanget og udformningen af disse landes deltagelse i støttekontorets arbejde. (2) Den 27. januar 2012 gav Rådet Kommissionen bemyndigelse til at indlede forhandlinger med Schweiz om en ordning om vilkårene for deltagelsen i støttekontoret. Forhandlingerne blev afsluttet ved ordningens parafering den 28. juni 2013. (3) Denne ordning bør undertegnes af forhandleren på Unionens vegne med forbehold af dens senere indgåelse. (4) Som anført i betragtning 21 til forordning (EU) nr. 439/2010 deltager Det Forenede Kongerige og Irland i vedtagelsen af forordningen og er bundet heraf. De bør derfor give forordningens artikel 49, stk. 1, virkning ved at deltage i denne afgørelse. Det Forenede Kongerige og Irland deltager derfor i denne afgørelse. (5) Som anført i betragtning 22 til forordning (EU) nr. 439/2010 deltager Danmark ikke i vedtagelsen af forordningen, som ikke er bindende for Danmark. Danmark deltager derfor ikke i denne afgørelse — VEDTAGET DENNE AFGØRELSE: Artikel 1 Undertegnelsen af ordningen mellem Den Europæiske Union og Schweiz om vilkårene for deres deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor godkendes herved på Unionens vegne med forbehold af indgåelse af den nævnte ordning. Teksten til den ordning, der skal undertegnes, er knyttet til denne afgørelse. Artikel 2 Kommissionen bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne. Artikel 3 Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen. Udfærdiget i Bruxelles, den […]. På Rådets vegne Formand BILAG ORDNING mellem Den Europæiske Union og Det Schweiziske Forbund om vilkårene for landets deltagelse i Det Europæiske Asylstøttekontor DEN EUROPÆISKE UNION, i det følgende benævnt "EU", på den ene side og DET SCHWEIZISKE FORBUND, i det følgende benævnt "Schweiz", på den anden side, der henviser til artikel 49, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 439/2010 af 19. maj 2010 om oprettelse af et europæisk asylstøttekontor[3], i det følgende benævnt "forordningen") som tager følgende i betragtning: (1) Det er i forordningen fastsat, at Det Europæiske Asylstøttekontor, i det følgende benævnt "støttekontoret", for at det kan opfylde sin funktion, bør være åbent for deltagelse af lande, som har indgået aftaler med EU, i henhold til hvilke de har indført og anvender EU-retten på de områder, der er omfattet af denne forordning, navnlig Island, Liechtenstein, Norge og Schweiz, i det følgende benævnt "de associerede lande". (2) Schweiz har indgået aftaler med EU, i henhold til hvilke landet har indført og anvender EU-retten på det område, der er omfattet af forordningen, navnlig aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om kriterier og mekanismer for fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning indgivet i en medlemsstat eller i Schweiz[4] — ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE: Artikel 1 Deltagelsens omfang Schweiz deltager fuldt ud i støttekontorets arbejde og har ret til at modtage den i forordningen omhandlede støtte fra støttekontoret i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat ved denne ordning. Artikel 2 Bestyrelsen Schweiz er repræsenteret i støttekontorets bestyrelse som observatør uden stemmeret. Artikel 3 Finansielt bidrag 1. Schweiz bidrager til støttekontorets indtægter med et årligt beløb, der er beregnet i forhold til landets bruttonationalprodukt (BNP) som en procentdel af BNP i alle de deltagende stater i overensstemmelse med den formel, der er beskrevet i bilag I. 2. Det i stk. 1 nævnte finansielle bidrag forfalder til betaling dagen efter, at denne ordning træder i kraft. Det første finansielle bidrag nedsættes forholdsmæssigt i forhold til den resterende del af det år, hvori denne ordning er trådt i kraft. Artikel 4 Databeskyttelse 1. Schweiz anvender sine nationale regler om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger.[5] 2. Inden for rammerne af denne ordning finder Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger[6] anvendelse på støttekontorets behandling af personoplysninger. 3. Schweiz skal overholde reglerne i bestyrelsens forretningsorden om fortrolig behandling af dokumenter, der er i støttekontorets besiddelse. Artikel 5 Retlig status Støttekontoret skal efter schweizisk lovgivning anses for at være en juridisk person og skal i Schweiz have den mest vidtgående rets- og handleevne, som schweizisk lovgivning tillægger juridiske personer. Det kan i særdeleshed erhverve og afhænde fast ejendom og løsøre og optræde som part i retssager. Artikel 6 Ansvarsordning Støttekontorets ansvar reguleres efter forordningens artikel 45, stk. 1, 3 og 5. Artikel 7 Domstolen Schweiz anerkender Den Europæiske Unions Domstols kompetence i forhold til støttekontoret, jf. forordningens artikel 45, stk. 2 og 4. Artikel 8 Støttekontorets personale 1. Som det fremgår af forordningens artikel 38, stk. 1, og artikel 49, stk. 1, finder vedtægten for tjenestemænd og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, og de regler, der i fællesskab er vedtaget af Den Europæiske Unions institutioner med henblik på anvendelsen af vedtægten, og de regler, som er vedtaget af støttekontoret i medfør af forordningens artikel 38, stk. 2, anvendelse på statsborgere i Schweiz, der ansættes af støttekontoret. 2. Uanset artikel 12, stk. 2, litra a), og artikel 82, stk. 3, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union kan schweiziske statsborgere, der råder over deres fulde borgerlige rettigheder, ansættes på kontrakt af støttekontorets direktør i henhold til de eksisterende regler for udvælgelse og ansættelse af personale, som er vedtaget af støttekontoret. 3. Forordningens artikel 38, stk. 4, finder tilsvarende anvendelse på statsborgere i Schweiz. 4. Statsborgere i Schweiz kan dog ikke blive udnævnt til posten som administrerende direktør for støttekontoret. Artikel 9 Privilegier og immuniteter 1. Schweiz anvender over for støttekontoret og dettes personale protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, der er gengivet i bilag II til denne ordning, samt eventuelle bestemmelser om støttekontorets personaleforhold, der vedtages i medfør af protokollen. 2. Proceduren for anvendelse af protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter er fastsat i tillægget til bilag II. Artikel 10 Bekæmpelse af svig Bestemmelserne vedrørende forordningens artikel 44 om EU's finanskontrol i Schweiz for så vidt angår deltagerne i støttekontorets arbejde er fastsat i bilag III. Artikel 11 Udvalg 1. Et udvalg, der består af repræsentanter for Europa-Kommissionen og Schweiz, overvåger den korrekte gennemførelse af ordningen og sikrer en løbende informationsformidling og udveksling af synspunkter i denne henseende. Af praktiske årsager mødes dette udvalg samtidig med de tilsvarende udvalg, der er oprettet med andre associerede lande, der deltager i medfør af forordningens artikel 49, stk. 1. Det træder sammen på anmodning af enten Schweiz eller Europa-Kommissionen. Støttekontorets bestyrelse orienteres om arbejdet i dette udvalg. 2. Oplysninger om planlagt EU-lovgivning, som enten direkte påvirker eller ændrer forordningen, eller forventes at få virkninger for det finansielle bidrag, der er omhandlet i denne ordnings artikel 3, skal videregives og drøftes i udvalget. Artikel 12 Bilag Bilagene til denne aftale udgør en integreret del af aftalen. Artikel 13 Ikrafttræden 1. De kontraherende parter godkender denne ordning i overensstemmelse med deres egne procedurer. De underretter hinanden om afslutningen af disse procedurer. 2. Denne ordning træder i kraft på den første dag i den første måned efter datoen for den sidste meddelelse, jf. stk. 1. Artikel 14 Ophør og gyldighed 1. Denne ordning indgås for en ubegrænset periode. 2. Hver kontraherende part kan efter høring af udvalget opsige denne ordning ved meddelelse herom til den anden kontraherende part. Ordningen finder ikke længere anvendelse seks måneder efter datoen for en sådan meddelelse. 3. Denne ordning bringes til ophør i tilfælde af opsigelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om kriterier og mekanismer for fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandling af en asylansøgning indgivet i en medlemsstat eller i Schweiz [7]. 4. Denne ordning udfærdiges i en enkel original på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk, og ungarsk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed. …………… BILAG I Formel til beregning af bidrag 1. Schweiz’ finansielle bidrag til støttekontorets indtægter som defineret i forordningens artikel 33, stk. 3, litra d), beregnes på følgende måde: De mest ajourførte endelige tal for bruttonationalproduktet (BNP) i Schweiz, som foreligger den 31. marts hvert år, divideres med summen af BNP-tallene for det samme år for alle de stater, der deltager i støttekontorets arbejde. Den relevante procentsats anvendes på den del af støttekontorets godkendte indtægter, som er fastlagt i forordningens artikel 33, stk. 3, litra a), i det pågældende år for at nå frem til det finansielle bidrag, som Schweiz skal betale. 2. Det finansielle bidrag betales i euro. 3. Schweiz betaler sit bidrag senest 45 dage efter at have modtaget debetnotaen. For sen betaling medfører, at Schweiz skal betale morarenter af det udestående beløb fra forfaldsdagen. Rentesatsen er den rentesats, som Den Europæiske Centralbank anvender på sine vigtigste refinansieringstransaktioner som offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, serie C, og som er gældende den første dag i den måned, hvor fristen udløber, forhøjet med 3,5 procentpoint. 4. Schweiz' finansielle bidrag tilpasses i overensstemmelse med dette bilag, hvis Den Europæiske Unions finansielle bidrag som opført på Den Europæiske Unions almindelige budget, jf. forordningens artikel 33, stk. 3, litra a), forhøjes i medfør af artikel 26, 27 eller 41 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002[8]. I påkommende tilfælde forfalder forskellen til betaling 45 dage efter modtagelse af debetnotaen. 5. Såfremt de betalingsbevillinger, som støttekontoret har modtaget fra EU i henhold til forordningens artikel 33, stk. 3, litra a), vedrørende år N, ikke er brugt inden den 31. december i år N, eller støttekontorets budget i år N er blevet nedsat i medfør af artikel 26, 27 eller 41 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, overføres den del af disse ubrugte eller nedsatte betalingsbevillinger, der svarer til den procentdel af bidraget, som Schweiz har betalt, til støttekontorets budget i år N + 1. Schweiz' bidrag til støttekontorets budget i år N + 1 nedsættes tilsvarende. BILAG II PROTOKOL (nr. 7) VEDRØRENDE DEN EUROPÆISKE UNIONS PRIVILEGIER OG IMMUNITETER DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER, SOM TAGER I BETRAGTNING, at Den Europæiske Union og Euratom i henhold til artikel 343 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 191 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) på medlemsstaternes områder skal nyde de for opfyldelsen af deres opgaver nødvendige privilegier og immuniteter, ER BLEVET ENIGE om følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab: KAPITEL I DEN EUROPÆISKE UNIONS EJENDOM, PENGEMIDLER, AKTIVER OG FORRETNINGER Artikel 1 Unionens lokaler og bygninger er ukrænkelige. De er fritaget for ransagning, rekvisition, beslaglæggelse og ekspropriation. Unionens ejendom og aktiver kan ikke uden bemyndigelse fra Domstolen gøres til genstand for tvangsforanstaltninger, hvad enten disse er af administrativ eller judiciel art. Artikel 2 Unionens arkiver er ukrænkelige. Artikel 3 Unionen, dens aktiver, indtægter og øvrige ejendom er fritaget for alle direkte skatter. Medlemsstaternes regeringer skal, hver gang det er muligt, træffe egnede forholdsregler med henblik på eftergivelse eller tilbagebetaling af indirekte skatter og afgifter, der indgår i prisen for fast ejendom eller løsøre, når Unionen til tjenestebrug foretager større indkøb, hvis pris omfatter skatter og afgifter af denne art. Anvendelsen af disse bestemmelser må dog ikke fordreje konkurrencevilkårene inden for Unionen. Der indrømmes ingen fritagelse for afgifter, skatter og gebyrer, som blot udgør betaling for almennyttige offentlige ydelser. Artikel 4 Unionen er fritaget for al told, såvel som for forbud og restriktioner vedrørende indførsel og udførsel af genstande, der er bestemt til tjenestebrug; de således indførte genstande må ikke afhændes i det land, til hvilket de er blevet importeret — hverken mod eller uden vederlag — medmindre det sker på betingelser, som godkendes af det pågældende lands regering. Unionen er endvidere fritaget for al told samt for forbud og restriktioner vedrørende indførsel og udførsel af dens publikationer. KAPITEL II MEDDELELSER OG PASSÉRSEDLER Artikel 5 (Tidl. artikel 6) Unionens institutioner skal med hensyn til deres tjenstlige meddelelser og forsendelse af alle deres dokumenter på enhver medlemsstats område tilstås samme behandling, som den pågældende stat tilstår diplomatiske repræsentationer. Unionens institutioners tjenstlige korrespondance og andre tjenstlige meddelelser må ikke være genstand for censur. Artikel 6 (Tidl. artikel 7) Formændene for Unionens institutioner kan for disse institutioners medlemmer og ansatte udstede passérsedler, hvis form bestemmes af Rådet, der træffer afgørelse med simpelt flertal, og som skal anerkendes af medlemsstaternes myndigheder som gyldig rejselegitimation. Disse passérsedler udstedes til tjenestemænd og andre ansatte i henhold til de betingelser, der er fastsat i vedtægten for tjenestemænd og i ansættelsesvilkårene for andre ansatte i Unionen. Kommissionen kan indgå aftaler om anerkendelse af disse passérsedler som gyldig rejselegitimation på tredjelands område. KAPITEL III MEDLEMMER AF EUROPA-PARLAMENTET Artikel 7 (Tidl. artikel 8) Europa-Parlamentets medlemmer er hverken administrativt eller på anden måde undergivet nogen begrænsning i deres bevægelsesfrihed på vej til eller fra Europa-Parlamentets mødested. Med hensyn til toldforhold og valutakontrol tilstås Europa-Parlamentets medlemmer: a) af deres egen regering samme lettelser, som tilstås højere tjenestemænd, der begiver sig til udlandet i midlertidigt officielt hverv b) af de øvrige medlemsstaters regeringer samme lettelser, som tilstås repræsentanter fra fremmede regeringer i midlertidigt officielt hverv. Artikel 8 (Tidl. artikel 9) Europa-Parlamentets medlemmer kan hverken eftersøges, tilbageholdes eller retsligt forfølges på grund af meningstilkendegivelser eller stemmeafgivelser under udøvelsen af deres hverv. Artikel 9 (Tidl. artikel 10) Under Europa-Parlamentets mødeperioder nyder medlemmerne: a) på deres eget lands område de immuniteter, der tilstås medlemmerne af deres lands lovgivende forsamling b) på en anden medlemsstats område fritagelse for enhver form for tilbageholdelse og retsforfølgning. De er ligeledes dækket af immuniteten på vej til eller fra Europa-Parlamentets mødested. Immuniteten kan ikke påberåbes af et medlem, som gribes på fersk gerning, og kan ikke hindre Europa-Parlamentets ret til at ophæve et af dets medlemmers immunitet. KAPITEL IV REPRÆSENTANTER FOR MEDLEMSSTATERNE, SOM DELTAGER I ARBEJDET I DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER Artikel 10 (Tidl. artikel 11) Repræsentanterne for medlemsstaterne, som deltager i arbejdet i Unionens institutioner, såvel som deres rådgivere og tekniske eksperter, nyder under udøvelsen af deres hverv og under rejse til og fra mødestedet sædvanlige privilegier, immuniteter og lettelser. Denne artikel finder ligeledes anvendelse på medlemmerne af Unionens rådgivende organer. KAPITEL V DEN EUROPÆISKE UNIONS TJENESTEMÆND OG ØVRIGE ANSATTE Artikel 11 (Tidl. artikel 12) Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte skal uanset deres nationalitet på hver af medlemsstaternes områder nyde følgende privilegier og immuniteter: a) fritagelse for retsforfølgning for de i embeds medfør foretagne handlinger, herunder mundtlige og skriftlige ytringer, dog med det forbehold, at bestemmelserne i traktaterne dels om reglerne vedrørende tjenestemænds og andre ansattes ansvar over for Unionen, dels om Den Europæiske Unions Domstols kompetence til at afgøre tvister mellem Unionen og dens tjenestemænd og øvrige ansatte, finder anvendelse. Denne fritagelse gælder også efter tjenesteforholdets ophør b) fritagelse sammen med deres ægtefæller og familiemedlemmer, der forsørges af dem, for indvandringsrestriktioner og bestemmelser om registrering af udlændinge c) med hensyn til valuta- og omvekslingsbestemmelser de samme lettelser, som sædvanligvis indrømmes tjenestemænd i internationale organisationer d) ret til ved deres tiltræden af stillingen i det pågældende land toldfrit at indføre deres bohave og ejendele, samt ret til ved udløbet af deres tjenestetid i det pågældende land toldfrit at genudføre deres bohave og ejendele, i begge tilfælde under forbehold af de betingelser, som regeringen i det land, hvori retten udøves, måtte finde fornødne e) ret til toldfrit til personligt brug at indføre deres motorkøretøj, såfremt det er erhvervet i deres sidste bopælsland eller i det land, hvor de er statsborgere, under de vilkår, der gælder på dette lands hjemmemarked, samt ret til toldfrit at genudføre det, i begge tilfælde under forbehold af de betingelser, som regeringen i det pågældende land måtte finde fornødne. Artikel 12 (Tidl. artikel 13) Løn, vederlag og honorarer, som Unionen udbetaler sine tjenestemænd og øvrige ansatte, beskattes til fordel for Unionen på de betingelser og efter den fremgangsmåde, der fastsættes af Europa-Parlamentet og Rådet ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af de berørte institutioner. Tjenestemændene og de øvrige ansatte fritages for national beskatning af løn, vederlag og honorarer, som de modtager fra Unionen. Artikel 13 (Tidl. artikel 14) Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte, som udelukkende med henblik på virksomhed i Unionens tjeneste tager ophold på en anden medlemsstats område end den stat, hvori de ved deres tiltræden i Unionens tjeneste havde bopæl i skattemæssig henseende, skal med hensyn til beskatning af indkomst og formue og til arveafgift samt til anvendelsen af de mellem Unionens medlemsstater indgåede overenskomster til undgåelse af dobbeltbeskatning af begge de nævnte stater betragtes, som om de havde bevaret deres tidligere bopæl, under forudsætning af at denne var beliggende i en af Unionens medlemsstater. Denne bestemmelse finder ligeledes anvendelse på ægtefællen i det omfang, denne ikke er selverhvervende, og på børn, som de i denne artikel nævnte personer tager vare på og forsørger. Løsøre, der tilhører de i foregående stykke omhandlede personer, og som befinder sig på opholdslandets område, fritages for arveafgift i denne stat; ved fastsættelsen af sådan afgift betragtes løsøret, med forbehold af tredjelands ret og af eventuel anvendelse af bestemmelser i internationale overenskomster vedrørende dobbeltbeskatning, som om det befandt sig i den stat, hvor det skattemæssige hjemsted findes. En bopæl, der udelukkende er erhvervet med henblik på virksomhed i andre internationale organisationers tjeneste, tages ikke i betragtning ved anvendelsen af denne artikels bestemmelser. Artikel 14 (Tidl. artikel 15) Europa-Parlamentet og Rådet fastlægger ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af de berørte institutioner den ordning for sociale ydelser, som skal gælde for Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte. Artikel 15 (Tidl. artikel 16) Europa-Parlamentet og Rådet bestemmer ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af andre interesserede institutioner, på hvilke grupper af Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte bestemmelserne i artiklerne 11, 12, stk. 2, og 13 finder anvendelse helt eller delvis. Medlemsstaternes regeringer vil med regelmæssige mellemrum blive underrettet om navn, stilling og adresse på de tjenestemænd og øvrige ansatte, der tilhører disse grupper. KAPITEL VI PRIVILEGIER OG IMMUNITETER FOR DE REPRÆSENTATIONER FOR TREDJELANDE, DER ER AKKREDITERET HOS UNIONEN Artikel 16 (Tidl. artikel 17) Den medlemsstat, på hvis område Unionens hovedsæde befinder sig, indrømmer de af tredjeland hos Unionen akkrediterede repræsentationer sædvanlige diplomatiske privilegier og immuniteter. KAPITEL VII GENERELLE BESTEMMELSER Artikel 17 (Tidl. artikel 18) Privilegier, immuniteter og lettelser indrømmes Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte udelukkende i Unionens interesse. Enhver af Unionens institutioner skal ophæve den en tjenestemand eller anden ansat tilståede immunitet, såfremt den skønner, at ophævelse af immuniteten ikke strider mod Unionens interesser. Artikel 18 (Tidl. artikel 19) Ved anvendelse af denne protokol handler Unionens institutioner i gensidig forståelse med de pågældende medlemsstaters ansvarlige myndigheder. Artikel 19 (Tidl. artikel 20) Artiklerne 11-14 og 17 finder anvendelse på Det Europæiske Råds formand. De finder ligeledes anvendelse på Kommissionens medlemmer. Artikel 20 (Tidl. artikel 21) Artiklerne 11-14 og 17 finder anvendelse på Den Europæiske Unions Domstols dommere, generaladvokater, justitssekretærer og assisterende referenter med forbehold af bestemmelserne i artikel 3 i protokollen om statutten for Den Europæiske Unions Domstol vedrørende dommernes og generaladvokaternes fritagelse for retsforfølgning. Artikel 21 (Tidl. artikel 22) Denne protokol finder ligeledes anvendelse på Den Europæiske Investeringsbank, på medlemmerne af dens organer, på dens personale og på de repræsentanter for medlemsstaterne, der deltager i dens arbejde, dog med forbehold af bestemmelserne i protokollen om Bankens vedtægter. Den Europæiske Investeringsbank er i øvrigt fritaget for alle skatter og lignende afgifter i anledning af udvidelser af dens kapital, såvel som for de forskellige formaliteter, som måtte være forbundet hermed i det land, hvor den har sit sæde. Tilsvarende skal dens opløsning og likvidation heller ikke give anledning til nogen skatteopkrævning. Endelig skal Bankens og dens organers arbejde, for så vidt det udøves under de i vedtægterne fastlagte betingelser, ikke medføre pålæggelse af omsætningsafgifter. Artikel 22 (Tidl. artikel 23) Denne protokol gælder også for Den Europæiske Centralbank, for medlemmerne af dens besluttende organer og for dens personale med forbehold af bestemmelserne i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank. Den Europæiske Centralbank er i øvrigt fritaget for alle skatter og afgifter eller lignende i anledning af kapitaludvidelser såvel som forskellige formaliteter, som måtte være forbundet hermed i den stat, hvor banken har sit hjemsted. Bankens og dens besluttende organers virksomhed i henhold til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank pålægges ikke nogen form for omsætningsafgift. Tillæg til bilag II Fremgangsmåden ved anvendelse af protokollen vedrørende privilegier og immuniteter i Schweiz 1. Udvidelse af anvendelsen til Schweiz Henvisninger til medlemsstaterne i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter (i det følgende benævnt "protokollen") omfatter også Schweiz, medmindre andet udtrykkeligt fastsættes i de følgende bestemmelser. 2. Støttekontorets fritagelse for indirekte skatter (herunder moms) Der opkræves ikke schweizisk merværdiafgift (herefter "moms") for varer og ydelser, der eksporteres fra Schweiz. For så vidt angår varer og ydelser, der leveres til støttekontoret i Schweiz til tjenestebrug, skal fritagelsen for moms, jf. protokollens artikel 3, stk. 2, ske ved tilbagebetaling. Der indrømmes momsfritagelse, hvis den samlede købspris på varerne og ydelserne angivet på fakturaen eller på et tilsvarende dokument udgør mindst 100 CHF (inkl. skatter og afgifter). Momsen tilbagebetales efter indsendelse af de relevante schweiziske formularer til "Administration fédérale des contributions, Division principale de la TVA". Ansøgningerne behandles som regel inden tre måneder efter indsendelsen af ansøgningen og de nødvendige bilag. 3. Fremgangsmåden ved anvendelse af reglerne for støttekontorets personale For så vidt angår protokollens artikel 12, stk. 2, fritager Schweiz efter principperne i landets nationale ret støttekontorets tjenestemænd og øvrige ansatte, jf. artikel 2 i Rådets forordning (Euratom, EKSF, EØF) nr. 549/69 af 25. marts 1969 om fastsættelse af de grupper af De Europæiske Fællesskabers tjenestemænd og øvrige ansatte, på hvilke bestemmelserne i artikel 12, artikel 13, stk. 2, og artikel 14 i protokollen vedrørende Fællesskabernes privilegier og immuniteter[9] skal finde anvendelse, for alle føderale, kantonale og kommunale skatter af løn, vederlag og honorarer, der udbetales til dem af EU, og som beskattes til fordel for EU. Schweiz betragtes ikke som en medlemsstat i den i punkt 1 i dette tillæg forudsatte betydning med henblik på anvendelsen af protokollens artikel 13. Støttekontorets tjenestemænd og øvrige ansatte samt medlemmerne af deres familie, der er tilsluttet ordningen for sociale ydelser for Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte, tilsluttes ikke obligatorisk den schweiziske socialforsikringsordning. Den Europæiske Unions Domstol har enekompetence i alle spørgsmål vedrørende forholdet mellem støttekontoret eller Kommissionen og dets personale med hensyn til anvendelsen af vedtægten for tjenestemænd og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union og andre EU-retlige bestemmelser om arbejdsvilkår. BILAG III FINANSKONTROL AF SCHWEIZISKE DELTAGERE I STØTTEKONTORETS AKTIVITETER Artikel 1 Direkte kommunikation Støttekontoret og Europa-Kommissionen kommunikerer direkte med alle personer eller organer, der er hjemmehørende i Schweiz, og som deltager i støttekontorets aktiviteter, det være sig som kontrahenter, deltagere i støttekontorets programmer, modtagere af betalinger fra støttekontoret eller fra EU's budget eller som underkontrahenter. De pågældende kan direkte til Europa-Kommissionen og støttekontoret sende alle relevante oplysninger og dokumenter, som de skal fremlægge i medfør af de retsforskrifter, der henvises til inden for rammerne af denne ordning, samt til de kontrakter og aftaler, der er indgået, og de afgørelser, der er truffet i medfør af disse retsforskrifter. Artikel 2 Revisioner 1. I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002[10], med Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 23. december 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget[11] og med de øvrige retsforskrifter, der henvises til inden for rammerne af denne ordning, kan det i kontrakter og aftaler, der indgås, og afgørelser, der træffes med modtagere hjemmehørende i Schweiz fastsættes, at støttekontorets og Europa-Kommissionens ansatte eller andre, som de har givet beføjelse dertil, til enhver tid kan foretage videnskabelig, finansiel, teknologisk og anden revision hos dem og deres underkontrahenter. 2. Ansatte i støttekontoret eller Europa-Kommissionen eller andre af støttekontoret eller Europa-Kommissionen hertil bemyndigede personer skal have uhindret adgang til arbejdssteder, frembringelser og dokumenter samt alle nødvendige oplysninger, herunder også i elektronisk form, med henblik på gennemførelse af denne revision. Denne adgang skal udtrykkeligt fremgå af kontrakter eller aftaler, der indgås i medfør af de retsforskrifter, der henvises til inden for rammerne af denne ordning. 3. Den Europæiske Revisionsret har samme rettigheder som Europa-Kommissionen. 4. Revisionen kan finde sted fem år efter denne ordnings ophør eller i overensstemmelse med bestemmelserne i de indgåede kontrakter og aftaler eller de relevante afgørelser. 5. Den schweiziske forbundsfinanskontrol underrettes på forhånd om de revisioner, der udføres på schweizisk område. Denne underretning er ikke en retlig forudsætning for gennemførelsen af revisionerne. Artikel 3 Kontrol på stedet 1. Som led i denne ordning bemyndiges Europa-Kommissionen (OLAF) til at foretage kontrol og inspektion på stedet på schweizisk område i overensstemmelse med betingelserne og reglerne i Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder [12]. 2. Europa-Kommissionen forbereder og gennemfører kontrol og inspektion på stedet i nært samarbejde med den schweiziske forbundsfinanskontrol eller andre af denne udpegede kompetente schweiziske myndigheder, som underrettes i god tid om kontrollens og inspektionens indhold, formål og retsgrundlag, således at de kan yde den fornødne bistand. Med henblik herpå kan de kompetente schweiziske myndigheder deltage i kontrollen og inspektionen på stedet. 3. Hvis de berørte schweiziske myndigheder ønsker det, gennemføres den pågældende kontrol og inspektion på stedet af Europa-Kommissionen og disse i fællesskab. 4. Hvis deltagerne i programmet modsætter sig kontrol eller inspektion på stedet, yder de schweiziske myndigheder i overensstemmelse med de nationale bestemmelser Europa-Kommissionens inspektører den bistand, der er nødvendig for, at de kan udføre den kontrol og inspektion på stedet, som de er blevet pålagt. 5. Europa-Kommissionen meddeler så hurtigt som muligt den schweiziske forbundsfinanskontrol alle oplysninger om uregelmæssigheder eller mistanke om uregelmæssigheder, som den har fået kendskab til under gennemførelsen af kontrollen eller inspektionen på stedet. Europa-Kommissionen skal under alle omstændigheder underrette ovennævnte myndighed om resultatet af kontrollen og inspektionen. Artikel 4 Information og konsultation 1. For at sikre at dette bilag gennemføres korrekt, udveksler de kompetente myndigheder i Schweiz og i EU jævnligt oplysninger, og de iværksætter konsultationer, når en af parterne anmoder herom. 2. De kompetente schweiziske myndigheder underretter straks støttekontoret og Europa-Kommissionen om alle forhold, de får kendskab til, som kan give formodning om eventuelle uregelmæssigheder i forbindelse med indgåelsen og gennemførelsen af kontrakter eller aftaler, der indgås i medfør af de retsforskrifter, der henvises til inden for rammerne af denne ordning. Artikel 5 Fortrolighed Alle oplysninger, der er blevet meddelt eller modtaget i kraft af dette bilag, er, uanset formen, omfattet af tavshedspligt og nyder den samme beskyttelse som den, der gælder for lignende oplysninger efter schweizisk lovgivning og efter de tilsvarende bestemmelser, der gælder for EU-institutionerne. Oplysningerne må ikke meddeles til andre end dem, der i EU-institutionerne, medlemsstaterne eller i Schweiz i kraft af deres hverv skal have kendskab til dem, eller anvendes til andre formål end til at sikre en effektiv beskyttelse af parternes finansielle interesser. Artikel 6 Administrative foranstaltninger og sanktioner Uden at det berører anvendelsen af den schweiziske strafferet, kan støttekontoret eller Kommissionen pålægge administrative foranstaltninger og sanktioner i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002[13] og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget[14] samt Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser[15]. Artikel 7 Inddrivelse og tvangsfuldbyrdelse Støttekontorets eller Europa-Kommissionens afgørelser, der vedtages som led i anvendelsen af denne ordning, og som indebærer en forpligtelse for andre end stater til at betale en pengeydelse, kan tvangsfuldbyrdes i Schweiz. Betalingspålægget udstedes uden anden prøvelse end prøvelse af retsaktens autenticitet af den myndighed, som den schweiziske regering har udpeget, og den pågældende myndighed underretter støttekontoret eller Europa-Kommissionen herom. Tvangsfuldbyrdelsen finder sted efter de schweiziske retsplejeregler. Lovligheden af fuldbyrdelsesgrundlaget er underlagt Den Europæiske Unions Domstols kontrol. Afgørelser, der træffes af Den Europæiske Unions Domstol i medfør af en voldgiftsbestemmelse, kan tvangsfuldbyrdes på samme betingelser. [1] Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 439/2010 af 19. maj 2010 om oprettelse af et europæisk asylstøttekontor (EUT L 132 af 29.5.2010, s. 11). [2] EUT L 132 af 29.5.2010, s. 11. [3] EUT L 132 af 29.5.2010, s. 11. [4] EUT L 53 af 27.2.2008, s. 5. [5] Kommissionens beslutning af 26. juli 2000 i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF vedrørende tilstrækkeligheden af beskyttelsesniveauet for personoplysninger i Schweiz (EFT L 215 af 28.8.2000, s. 1). [6] EUT L 8 af 12.1.2011, s. 1. [7] EUT L 53 af 27.2.2008, s. 5. [8] EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1. [9] EFT L 74 af 27.3.1969, s. 1. Senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 371/2009 (EUT L 121 af 15.5.2009, s. 1). [10] EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1. [11] EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72, som senest ændret ved Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 652/2008 (EUT L 181 af 10.7.2008, s. 23). [12] EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2. [13] EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1. [14] EUT L 362 af 31.12.2012, s. 1. [15] EFT L 312 af 23.12.1995, s. 1.