Opfordring til at fremkomme med bemærkninger til udkastet til Kommissionens forordning om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte

(2006/C 276/07)

Interesserede parter kan senest en måned efter datoen for offentliggørelsen af udkastet til forordning sende deres bemærkninger til:

Directorate-General for Fisheries and Maritime Affairs

Denne tekst vil også kunne ses på følgende websted:

http://ec.europa.eu/fisheries/legislation/state_aid_en.htm

Udkast til forordning om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i fiskerisektoren og om ændring af forordning (EF) nr. 1860/2004

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte (1), særlig artikel 2, stk. 1,

efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning (2),

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Efter forordning (EF) nr. 994/98 kan Kommissionen udstede en forordning om, at støtteforanstaltninger, der ligger under et bestemt loft, ikke anses for at opfylde kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og derfor ikke er omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.

(2) På grundlag af den pågældende forordning udstedte Kommissionen forordning (EF) nr. 69/2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (3), hvori der fastsættes et loft på 100 000 EUR pr. støttemodtager over en treårig periode. Oprindeligt gjaldt denne forordning ikke for landbrugs-, fiskeri- og akvakultur- samt transportsektoren på grund af særreglerne for disse sektorer.

(3) Med hensyn til landbrugs- og fiskerisektoren blev der ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1860/2004 af 6. oktober 2004 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i landbrugs- og fiskerisektoren (4) fastsat et specifikt loft på 3 000 EUR pr. støttemodtager pr. treårsperiode for disse sektorer, da det ud fra Kommissionens erfaringer kan fastslås, at meget små støttebeløb, der ydes i landbrugssektoren, ikke opfylder kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, hvis visse betingelser er opfyldt. Dette er tilfældet, når både den støtte, som individuelle producenter modtager, er lille, og det samlede støttebeløb, der ydes til disse sektorer, ikke overstiger en lille procentdel af produktionsværdien.

(4) På grund af de ændrede økonomiske forhold og erfaringerne med anvendelsen af de nuværende de minimis-regler skønnes det nødvendigt at ændre disse regler. Derfor er det for nyligt blevet foreslået at hæve de minimis-loftet i forordning (EF) nr. 69/2001 fra 100 000 EUR til 200 000 EUR og at lade transportsektoren og også sektoren for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter komme ind under forordningen.

(5) De seneste erfaringer med anvendelsen af statsstøttereglerne i fiskerisektoren, og især de minimis-loftet i forordning (EF) nr. 1860/2004 og retningslinjerne for behandling af statsstøtte til fiskeri og akvakultur (5), har vist, at risikoen for fordrejning af konkurrencevilkårene på grund af de minimis-støtte er mindre end forudset i 2004.

(6) Denne forordning bør ikke fritage eksportstøtte eller støtte, der begunstiger indenlandske produkter frem for importerede. Endvidere fastslog EF-Domstolen i sin dom af 19. september 2002, at medlemsstaterne, når Fællesskabet ved lovgivning har indført en fælles markedsordning i en given landbrugssektor, har pligt til at afstå fra enhver foranstaltning, der kan underminere eller fravige denne ordning (6). Dette princip gælder også for fiskerisektoren. Denne forordning bør derfor ikke gælde for støtte, hvis størrelse fastsættes ud fra prisen for eller mængden af et produkt, der bringes på markedet. Desuden bør forordningen ikke gælde for støtte til finansiering af etablering og drift af distributionsnet i andre EF-medlemsstater. Støtte til deltagelse i varemesser eller til undersøgelser eller konsulenttjenester, der er nødvendige for lancering af et nyt eller eksisterende produkt på et nyt marked, betragtes normalt ikke som eksportstøtte.

(7) Efter Kommissionens erfaringer kan støtte til virksomheder i fiskerisektoren på højst 30 000 EUR pr. støttemodtager pr. treårsperiode anses for ikke at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og/eller fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene, hvis det samlede beløb af sådan støtte til alle virksomheder i en treårsperiode ligger under et loft svarende til ca. 2,5 % af værdien af den årlige fiskeriproduktion, og støtten falder derfor ikke ind under traktatens artikel 87, stk. 1. De år, der lægges til grund i den forbindelse, er regnskabsårene i de pågældende medlemsstater. Den relevante treårsperiode er glidende i den forstand, at det, hver gang der ydes ny de minimis-støtte, skal beregnes, hvor meget de minimis-støtte i alt der er ydet i det pågældende regnskabsår samt i de foregående to regnskabsår.

(8) Efter de principper, der gælder for statsstøtte omfattet af traktatens artikel 87, stk. 1, bør de minimis-støtte anses for at være ydet på det tidspunkt, hvor støttemodtageren har opnået ret til at modtage støtten efter den gældende nationale ordning. De minimis-reglen påvirker ikke virksomhedernes mulighed for at modtage statsstøtte, som Kommissionen har godkendt, eller som falder ind under en gruppefritagelsesforordning.

(9) Under hensyntagen til den fælles fiskeripolitiks mål bør støtte til udvidelse af fiskerikapaciteten og støtte til bygning eller køb af fiskerfartøjer ikke falde ind under forordningen, bortset fra støtte til modernisering over hoveddækket, jf. artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (7).

(10) Af hensyn til gennemsigtigheden, ensartet behandling og korrekt anvendelse af de minimis-loftet bør medlemsstaterne anvende samme beregningsmetode. For at lette beregningen og i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 69/2001 bør støtte, der ikke udbetales i kontanter, omregnes til den tilsvarende bruttosubventionsækvivalent. [Af hensyn til en effektiv kontrol bør denne forordning desuden kun anvendes på støtteforanstaltninger, der er gennemsigtige, så støtteværdien let kan beregnes.] Subventionsækvivalenten for andre former for gennemsigtig støtte end rateudbetalt støtte beregnes på grundlag af de gældende markedsrenter på støttetidspunktet. For at sikre ensartet, gennemsigtig og enkel anvendelse af statsstøttereglerne bør markedsrenterne ved anvendelsen af denne forordning anses for at være referencesatserne. Referencesatserne bør være de satser, der med regelmæssige mellemrum fastsættes af Kommissionen på grundlag af objektive kriterier og offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og på internettet.

(11) Kommissionen har pligt til at sikre, at statsstøttereglerne overholdes, og især at støtte, der ydes efter de minimis-reglerne, opfylder de fastsatte betingelser. Efter traktatens artikel 10 bør medlemsstaterne lette udførelsen af denne opgave ved at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at den samlede støtte, der ydes efter de minimis-reglerne, ikke overstiger loftet på 30 000 EUR pr. støttemodtager eller det samlede loft, der fastsættes af Kommissionen ud fra værdien af fiskeriproduktionen pr. medlemsstat i en treårsperiode. Når medlemsstaterne yder de minimis-støtte, bør de derfor meddele den pågældende virksomhed, at der er tale om de minimis-støtte, indhente udførlige oplysninger om anden de minimis-støtte, som virksomheden har modtaget i de sidste tre år, og nøje kontrollere, at de minimis-lofterne ikke overskrides som følge af den nye de minimis-støtte. Det kan dog også sikres, at lofterne overholdes, ved hjælp af et centralt register.

(12) Af klarhedsgrunde, og eftersom der ikke gælder samme loft for de minimis-støtte til fiskerisektoren og til landbrugssektoren, bør der vedtages en specifik forordning, der udelukkende gælder for fiskerisektoren, og forordning (EF) nr. 1860/2004 bør ændres i overensstemmelse hermed.

(13) Ud fra Kommissionens erfaringer og især i betragtning af, hvor hyppigt det generelt er nødvendigt at revidere statsstøttepolitikken, samt under hensyntagen til anvendelsesperioden for forordning (EF) nr. 69/2001 og forordning (EF) nr. 1860/2004, bør nærværende forordnings anvendelsesperiode begrænses til den 31. december 2013. Hvis denne forordning ikke forlænges ved anvendelsesperiodens udløb, bør medlemsstaterne gives en tilpasningsperiode på seks måneder for de minimis-støtte under denne forordning. Af hensyn til retssikkerheden bør det fastslås, hvilken virkning denne forordning får for støtte ydet før forordningens ikrafttræden —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Anvendelsesområde

Denne forordning gælder for støtte til virksomheder i fiskerisektoren, bortset fra:

(a) støtte, der fastsættes ud fra prisen for eller mængden af produkter, der bringes på markedet

(b) støtte til eksportrelaterede aktiviteter, dvs. støtte, der er direkte knyttet til de eksporterede mængder, og støtte ydet på betingelse af, at der anvendes indenlandske frem for importerede produkter

(c) støtte til etablering og drift af et distributionsnet eller til andre løbende udgifter i forbindelse med eksportaktiviteter i medlemsstaterne

(d) støtte, der anvendes til at udvide fiskerikapaciteten, udtrykt i tonnage eller maskineffekt, jf. artikel 3, litra n), i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002, medmindre det drejer sig om støtte til modernisering over hoveddækket, jf. artikel 11, stk. 5, i samme forordning

(e) støtte til køb eller bygning af fiskerfartøjer.

Artikel 2

Definitioner

1. I denne forordning forstås ved:

(a) »virksomheder i fiskerisektoren«: virksomheder, der beskæftiger sig med produktion, forarbejdning og afsætning af fiskevarer

(b) »fiskevarer«: de varer, der er defineret i artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (8)

(c) »forarbejdning og afsætning«: alle aktiviteter i forbindelse med håndtering, behandling, produktion og distribution, som ligger mellem landings- eller høsttidspunktet og slutproduktstadiet.

2. [Denne forordning gælder kun for støtte ydet i form af tilskud og andre former for støtte, for hvilke det er muligt nøjagtigt at forudberegne støttens bruttosubventionsækvivalent, uden at det er nødvendigt at foretage en risikovurdering.

Støtte i form af lån, garantier, risikokapitalforanstaltninger og kapitaltilførsler behandles kun som de minimis-støtte, hvis den pågældende transaktions samlede værdi ikke overstiger det i artikel 3, stk. 2, fastsatte loft.]

Artikel 3

De minimis-støtte

1. Støtteforanstaltninger, der opfylder betingelserne i stk. 2 og 3 i denne artikel, anses for ikke at opfylde kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og er derfor fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.

2. Den samlede de minimis-støtte til én virksomhed må ikke overstige 30 000 EUR i en vilkårlig periode på tre regnskabsår. Dette loft gælder uanset støttens form eller formål. Perioden fastlægges på grundlag af de regnskabsår, som den pågældende medlemsstat anvender.

Hvis det samlede støttebeløb overstiger dette loft, kan støtten ikke falde ind under denne forordning, hverken på det tidspunkt, hvor den ydes, eller senere, og heller ikke den del af støttebeløbet, der ikke overstiger loftet.

Det samlede beløb, der ydes til diverse virksomheder i fiskerisektoren, må ikke overstige den værdi pr. medlemsstat, der er fastsat i bilaget, i en vilkårlig treårsperiode.

3. Lofterne i stk. 2 udtrykkes som et kontant tilskud. Alle anførte tal er bruttobeløb, dvs. før fratrækning af skat og andre afgifter. Hvis støtten ydes som andet end tilskud, er støttebeløbet støttens bruttosubventionsækvivalent.

Støtte, der udbetales i flere rater, tilbagediskonteres til sin værdi på det tidspunkt, hvor den blev ydet. Den rentesats, der anvendes til tilbagediskontering og til beregning af bruttosubventionsækvivalenten, er den gældende referencesats på støttetidspunktet.

Artikel 4

Kumulering og kontrol

1. Når en medlemsstat yder de minimis-støtte til en virksomhed, giver den virksomheden skriftlig meddelelse om støttebeløbet (udtrykt i bruttosubventionsækvivalent) og om, at det drejer sig om de minimis-støtte, med udtrykkelig henvisning til denne forordning og angivelse af dens titel og referencen i Den Europæiske Unions Tidende. Den indhenter desuden en skriftlig erklæring fra virksomheden om al anden de minimis-støtte [eller anden statsstøtte], som virksomheden måtte have modtaget i de foregående to regnskabsår.

Medlemsstaten kan først yde ny de minimis-støtte, når den har kontrolleret, at støtten ikke medfører, at den samlede de minimis-støtte, som virksomheden har modtaget i den relevante treårsperiode, overstiger et af lofterne fastsat i artikel 3, stk. 2.

2. Har en medlemsstat oprettet et centralt register over de minimis-støtte til fiskeriet med fuldstændige oplysninger om al de minimis-støtte ydet af enhver myndighed i den pågældende medlemsstat, gælder stk. 1, første afsnit, ikke længere fra det tidspunkt, hvor registret dækker en periode på tre regnskabsår.

3. Medlemsstaterne registrerer og samler alle oplysninger om anvendelsen af denne forordning. Registret skal indeholde alle oplysninger, der er nødvendige for at fastslå, om betingelserne i denne forordning er opfyldt. Registeroplysninger om individuel de minimis-støtte skal opbevares i 10 regnskabsår fra det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, og registeroplysninger om en de minimis-støtteordning skal opbevares i 10 år fra det tidspunkt, hvor der sidst blev udbetalt individuel støtte under en sådan ordning.

På skriftlig anmodning fra Kommissionen skal den pågældende medlemsstat inden 20 arbejdsdage eller inden for en eventuelt længere frist, der måtte være fastsat i anmodningen, give Kommissionen alle de oplysninger, denne finder nødvendige for at kunne vurdere, om betingelserne i denne forordning er opfyldt, især den samlede de minimis-støtte, som virksomheder og fiskerisektoren i den pågældende medlemsstat har modtaget.

Artikel 5

Overgangsbestemmelser

1. Denne forordning gælder for støtte ydet før dens ikrafttræden, hvis støtten opfylder alle betingelserne i artikel 1, 2, 3 og 4. Støtte, der ikke opfylder disse betingelser, vurderes af Kommissionen efter de relevante bestemmelser, retningslinjer, meddelelser og anvisninger.

2. Al de minimis-støtte, der er ydet i perioden fra den 1. januar 2005 og indtil seks måneder efter denne forordnings ikrafttræden, og som opfylder betingelserne i forordning (EF) nr. 1860/2004, anses for ikke at opfylde alle kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og er følgelig fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.

3. Ved denne forordnings udløb kan al de minimis-støtte, der opfylder forordningens betingelser, fortsat ydes i en periode på 6 måneder.

Artikel 6

Ændring

I forordning (EF) nr. 1860/2004 foretages følgende ændringer:

(a) I titlen ændres »landbrugs- og fiskerisektoren« til »landbrugssektoren«.

(b) I artikel 1 ændres »landbrugs- og fiskerisektoren« til »landbrugssektoren«.

(c) I artikel 2 foretages følgende ændringer: (i) i nr. 2), ændres »undtagen fiskevarer som defineret under nr. 5) i denne artikel« til »undtagen fiskevarer som defineret i artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (10)« (ii) nr. 4, 5 og 6 udgår.

(d) Artikel 3, stk. 2, tredje afsnit, udgår.

(e) I artikel 4, stk. 2, ændres »henholdsvis landbrug og fiskeri« til »landbrug«.

(f) I artikel 4, stk. 3, andet afsnit, ændres »landbrugs- eller fiskerisektoren« til »landbrugssektoren«.

(g) Bilag II udgår.

Artikel 7

Ikrafttræden og anvendelse

Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 1-5 anvendes indtil den 31. december 2013.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den …. På Kommissionens vegne … Medlem af Kommissionen

(1) EFT L 142 af 14.5.1998, s. 1.

(2) EUT C … af …, s. ….

(3) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 30.

(4) Forordning (EF) nr. 1860/2004 af 6. oktober 2004 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i landbrugs- og fiskerisektoren, EUT L 325 af 28.10.2004, s. 4.

(5) EUT C 229 af 14.9.2004, s. 5.

(6) Sag C-113/2000, Spanien mod Kommissionen, Sml. 2002 I, s. 7601, præmis 73.

(7) Forordning (EF) nr. 2371/2002 (EFT L 358 af 31.12.2002, s. 59).

(8) EFT L 17 af 21.1.2000, s. 22.