[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 16.5.2006

KOM(2006) 225 endelig

2006/0077 (CNS)

Forslag til

RÅDETS BESLUTNING

i henhold til traktatens artikel 122, stk. 2, vedrørende Sloveniens tilslutning til den fælles valuta den 1. januar 2007

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Kommissionens forslag til Rådets beslutning i henhold til artikel 122, stk. 2

Den 3. maj 1998 traf Rådet afgørelse om, at Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Portugal, Østrig og Finland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta den 1. januar 1999. Danmark og Det Forenede Kongerige gjorde brug af deres undtagelsesbestemmelse (”opt-out”) og blev derfor ikke underkastet Rådets vurdering. Grækenland og Sverige blev af Rådet betragtet som medlemsstater med dispensation. Den 19. juni 2000 traf Rådet afgørelse om, at Grækenland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af euroen den 1. januar 2001. Den 1. maj 2004 tiltrådte Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet Den Europæiske Union. I henhold til artikel 4 i tiltrædelsesakten er disse lande medlemsstater med dispensation.

I artikel 122, stk. 2, er fastsat procedurerne for ophævelse af dispensationer. Disse procedurer skal indledes mindst en gang hvert andet år eller på anmodning af en medlemsstat med dispensation. I overensstemmelse med disse procedurer aflægger Kommissionen og Den Europæiske Centralbank beretning til Rådet efter fremgangsmåden i artikel 121, stk. 1, om, hvilke fremskridt medlemsstaterne med dispensation har gjort med opfyldelsen af deres forpligtelser med hensyn til virkeliggørelsen af Den Økonomiske og Monetære Union. På grundlag af sin egen og ECB’s beretninger kan Kommissionen forelægge et forslag til Rådets beslutning for Rådet om at ophæve dispensationen for de medlemsstater, der opfylder de nødvendige betingelser.

Eftersom de seneste beretninger om opfyldelsen af betingelserne for indførelse af den fælles valuta blev forelagt i oktober 2004, skal medlemsstaterne med dispensation underkastes en fornyet undersøgelse i 2006. I begyndelsen af 2006 indvilligede Kommissionen og ECB i at udarbejde en omfattende beretning i oktober 2006, der vurderer, hvilke fremskridt der er sket med konvergensen i alle medlemsstater med dispensation. Den 2. marts forelagde Slovenien en anmodning om en tidligere konvergensvurdering for at have tilstrækkelig tid til at gennemføre de endelige forberedelser til indførelse af euroen den 1. januar 2007, hvis dispensationen skulle blive ophævet. Som svar på denne anmodning har Kommissionen og ECB udarbejdet konvergensberetninger for Slovenien.

Kommissionens konvergensberetning om Slovenien blev vedtaget af kommissærkollegiet den 16. maj 2006. ECB vedtog sin beretning den 15. maj. Beretningerne omfatter en undersøgelse af, hvorvidt hver medlemsstats nationale lovgivning, herunder den nationale centralbanks statut, er forenelig med traktatens artikel 108 og 109 samt med ESCB-statutten. Beretningerne undersøger ligeledes, om der er opnået en høj grad af vedvarende konvergens ved, at hver medlemsstat har opfyldt konvergenskriterierne, og tager hensyn til en række andre faktorer, der er nævnt i artikel 121, stk. 1, sidste afsnit.

I sin konvergensberetning konkluderer Kommissionen, at Slovenien har opnået en høj grad af vedvarende konvergens.

På grundlag af sin egen og ECB’s beretninger har Kommissionen vedtaget vedlagte forslag til Rådets beslutning om ophævelse af Sloveniens dispensation med virkning fra den 1. januar 2007.

2006/0077 (CNS)

Forslag til

RÅDETS BESLUTNING

i henhold til traktatens artikel 122, stk. 2, vedrørende Sloveniens tilslutning til den fælles valuta den 1. januar 2007

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 122, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til beretning fra Kommissionen[1],

under henvisning til beretning fra Den Europæiske Centralbank[2],

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til drøftelserne i Rådet i dets sammensætning af stats- og regeringscheferne, og

ud fra følgende betragtninger:

1. Tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) blev indledt den 1. januar 1999. På sit møde i Bruxelles den 3. maj 1998 traf Rådet i sin sammensætning af stats- og regeringscheferne afgørelse om, at Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Portugal og Finland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta den 1. januar 1999[3].

2. Rådet traf den 19. juni 2000 afgørelse om, at Grækenland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta den 1. januar 2001[4].

3. I overensstemmelse med punkt 1 i protokollen om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, der er knyttet som bilag til traktaten, meddelte Det Forenede Kongerige Rådet, at det ikke agtede at gå over til tredje fase af ØMU den 1. januar 1999. Denne meddelelse er ikke blevet ændret. I overensstemmelse med punkt 1 i protokollen om visse bestemmelser vedrørende Danmark, der er knyttet som bilag til traktaten, og afgørelsen truffet af stats- og regeringscheferne i Edinburgh i december 1992 har Danmark meddelt Rådet, at det ikke vil deltage i tredje fase af ØMU. Danmark har ikke anmodet om, at proceduren i artikel 122, stk. 2, indledes.

4. I henhold til beslutning 1998/317/EF er Sverige en medlemsstat med dispensation som defineret i traktatens artikel 122. I overensstemmelse med artikel 4 i tiltrædelsesakten[5] er Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet medlemsstater med dispensation som defineret i traktatens artikel 122.

5. Den Europæiske Centralbank (ECB) blev oprettet den 1. juli 1998. Det Europæiske Monetære System er blevet erstattet af en valutakursmekanisme, som blev indført ved Det Europæiske Råds resolution af 16. juni 1997 om oprettelse af en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union[6]. Procedurerne for en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ERM II) blev fastlagt i aftalen af 1. september 1998 mellem ECB og de nationale centralbanker i medlemsstaterne uden for euroområdet om fastlæggelse af de operationelle procedurer for en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union[7].

6. I traktatens artikel 122, stk. 2, er fastsat procedurerne for ophævelse af de pågældende medlemsstaters dispensation. Ifølge denne artikel aflægger Kommissionen og ECB mindst én gang hvert andet år eller på anmodning af en medlemsstat med dispensation beretning til Rådet efter fremgangsmåden i traktatens artikel 121, stk. 1. Den 2. marts 2006 forelagde Slovenien en formel anmodning om en konvergensvurdering.

7. Medlemsstaternes nationale lovgivning, herunder de nationale centralbankers statut, skal om nødvendigt tilpasses for at gøre den forenelig med traktatens artikel 108 og 109 samt med ESCB-statutten. Kommissionens og ECB's beretninger indeholder en detaljeret vurdering af foreneligheden af Sloveniens lovgivning med traktatens artikel 108 og 109 samt med ESCB-statutten.

8. I henhold til artikel 1 i protokollen om konvergenskriterierne, jf. artikel 121 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, betyder kriteriet vedrørende prisstabilitet som omhandlet i traktatens artikel 121, stk. 1, første led, at en medlemsstat har en holdbar prisudvikling og en gennemsnitlig inflationstakt, som betragtet i en periode på et år før undersøgelsen ikke overstiger inflationstakten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 1,5 procentpoint. Med henblik på dette kriterium måles inflationen ved harmoniserede forbrugerprisindekser (HICP) som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95[8]. Med henblik på at vurdere prisstabilitetskriteriet er en medlemsstats inflation blevet målt ved den procentvise ændring i det aritmetiske gennemsnit af de sidste tolv månedlige indekser i forhold til det aritmetiske gennemsnit af de tolv månedlige indekser i den foregående periode. I den etårige periode, der sluttede i marts 2006, var de tre medlemsstater med de bedste prisstabilitetsresultater Sverige, Finland og Polen med en inflationstakt på henholdsvis 0,9 %, 1,0 % og 1,5 %. I deres beretninger har Kommissionen og ECB taget udgangspunkt i en referenceværdi beregnet som et simpelt aritmetisk gennemsnit af inflationstakterne i de tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, plus 1,5 procentpoint. Det har resulteret i en referenceværdi på 2,6 % i den etårige periode, der sluttede i marts 2006.

9. I henhold til artikel 2 i protokollen om konvergenskriterierne, jf. artikel 121 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, betyder kriteriet vedrørende den offentlige budgetstilling som nævnt i traktatens artikel 121, stk. 1, andet led, at medlemsstaten på tidspunktet for undersøgelsen ikke er omfattet af en rådsafgørelse som omhandlet i traktatens artikel 104, stk. 6, om, at den pågældende medlemsstat har et uforholdsmæssigt stort underskud.

10. I henhold til artikel 3 i protokollen om konvergenskriterierne, jf. artikel 121 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, betyder kriteriet vedrørende deltagelse i Det Europæiske Monetære Systems valutakursmekanisme som nævnt i traktatens artikel 121, stk. 1, tredje led, at en medlemsstat har overholdt de normale udsvingsmargener i Det Europæiske Monetære Systems valutakursmekanisme (ERM) uden alvorlige spændinger i mindst de seneste to år før undersøgelsen. Medlemsstaten må især ikke i samme periode på eget initiativ have devalueret sin valutas bilaterale centralkurs over for en anden medlemsstats valuta. Siden den 1. januar 1999 har ERM II udgjort rammen for vurderingen af opfyldelsen af valutakurskriteriet. Ved vurderingen af opfyldelsen af dette kriterium i deres beretninger har Kommissionen og ECB undersøgt den toårige periode, der sluttede i april 2006.

11. I henhold til artikel 4 i protokollen om konvergenskriterierne, jf. artikel 121 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, betyder kriteriet vedrørende konvergens i rentesatserne som nævnt i traktatens artikel 121, stk. 1, fjerde led, at en medlemsstat over en periode på et år før undersøgelsen har haft en gennemsnitlig langfristet nominel rentesats, som ikke overstiger den tilsvarende rentesats i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 2 procentpoint. Med henblik på vurderingen af rentekonvergenskriteriet er der blevet anvendt sammenlignelige rentesatser på 10-årige toneangivende statsobligationer. Med henblik på at vurdere opfyldelsen af rentekriteriet er der i Kommissionens og ECB's beretninger taget udgangspunkt i en referenceværdi beregnet som et simpelt aritmetisk gennemsnit af den langfristede nominelle rentesats i de tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, plus 2 procentpoint. Det har resulteret i en referenceværdi på 5,9 % i den etårige periode, der sluttede i marts 2006.

12. I overensstemmelse med artikel 5 i protokollen om konvergenskriterierne, jf. artikel 121 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, skal Kommissionen tilvejebringe de statistiske data, der bruges til den aktuelle vurdering af, om konvergenskriterierne er opfyldt. Kommissionen har tilvejebragt data med henblik på udarbejdelsen af dette forslag. Budgetdataene har Kommissionen tilvejebragt efter indberetning fra medlemsstaterne pr. 1. april 2006 i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 3605/93 af 22. november 1993 om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab[9].

13. På grundlag af beretningerne fra Kommissionen og ECB om de fremskridt, Slovenien har gjort med opfyldelsen af sine forpligtelser med hensyn til virkeliggørelsen af Den Økonomiske og Monetære Union, konkluderer Kommissionen følgende:

Sloveniens nationale lovgivning, herunder den nationale centralbanks statut, er forenelig med traktatens artikel 108 og 109 samt med ESCB-statutten.

Slovenien opfylder de konvergenskriterier, der er nævnt i de fire led i traktatens artikel 122, stk. 1, idet:

- den gennemsnitlige inflationstakt i Slovenien i det år, der sluttede i marts 2006, var på 2,3 %, hvilket er under referenceværdien, og det er sandsynligt, at dette fortsat vil være tilfældet i månederne fremover

- Slovenien ikke er omfattet af en rådsafgørelse om, at landet har et uforholdsmæssigt stort underskud

- Slovenien har været medlem af ERM II siden den 28. juni 2004; i den toårsperiode, der sluttede i april 2006, har den slovenske tolar (SIT) ikke været udsat for alvorlige spændinger, og Slovenien har ikke på eget initiativ devalueret SIT's bilaterale centralkurs over for euroen

- i det år, der sluttede i marts 2006, var Sloveniens langfristede rentesats i gennemsnit på 3,8 %, hvilket er lavere end referenceværdien.

Slovenien har opnået en høj grad af vedvarende konvergens i relation til alle fire kriterier.

Slovenien opfylder derfor de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta.

14. Rådet træffer med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen afgørelse om, hvilke medlemsstater med dispensation der opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta, og ophæver de pågældende medlemsstaters dispensation -

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Slovenien opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta. Dispensationen til fordel for Slovenien, jf. artikel 4 i tiltrædelsesakten, ophæves med virkning fra den 1. januar 2007.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.

Artikel 3

Denne beslutning offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende .

Udfærdiget i, den

På Rådets vegne

Formand [pic][pic][pic]

[1] KOM(2006) 224 vedtaget den 16. maj 2006.

[2] Vedtaget den 15. maj 2006.

[3] Rådets beslutning 1998/317/EF af 3. maj 1998 (EFT L 139 af 11.5.1998, s. 30).

[4] Rådets beslutning 2000/427/EF af 19. juni 2000 (EFT L 167 af 7.7.2000, s. 19).

[5] EUT L 236 af 23.9.2003, s. 33.

[6] EFT C 236 af 2.8.1997, s. 5.

[7] EFT C 345 af 13.11.1998, s. 6. Ændret ved aftalen af 14. september 2000 (EFT C 362 af 16.12.2000, s. 11).

[8] Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 af 23. oktober 1995 om harmoniserede forbrugerprisindekser (EFT L 257 af 27.10.1995, s. 1). Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

[9] EFT L 332 af 31.12.1993, s. 7. Senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2103/2005 (EUT L 337 af 22.12.2005, s. 1).