DA Den Europæiske Unions Tidende C 296/19

Høringskonsulentens endelige rapport i sag COMP/39.129 — Elektriske transformatorer

(I henhold til artikel 15 og 16 i Kommissionens afgørelse (2001/462/EF/EKSF) af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager — EFT L 162 af 19.6.2001, s. 21)

2009/C 296/07

Denne konkurrencesag vedrører en kartelaftale mellem producenter af elektriske transformatorer.

Beslutningsudkastet giver anledning til følgende bemærkninger.

Klagepunktsmeddelelse

Klagepunktsmeddelelsen blev vedtaget den 20. november 2008 og sendt til følgende syv koncernselskaber: ABB Ltd, AREVA T&D SA, ALSTOM, Siemens AG, Fuji Electrics Holdings Co. Ltd, Hitachi Ltd, og Toshiba Corporation (parterne).

I klagepunktsmeddelelsen nåede Kommissionen til den konklusion, at parterne havde overtrådt EF-traktatens artikel 81 mellem 1993 og 2003 ved at indgå en mundtlig aftale (Gentlemen’s Agreement), hvorved japanske producenter indvilligede i ikke at afsætte elektriske transformatorer i Europa og de europæiske producenter ikke i Japan.

Fristen for at svare på klagepunktsmeddelelsen

Parterne fik oprindeligt en frist på seks uger for at svare på klagepunktsmeddelelsen. Alle parterne anmodede mig om udsættelser, som jeg delvis imødekom. Alle parter svarede på klagepunktsmeddelelsen inden for den forlængede frist.

Aktindsigt

Parterne fik indsigt i Kommissionens undersøgelsesakter via CD-ROM. Regnskabsoptegnelser for dem, der ansøgte om bødefritagelse eller -nedsættelse var imidlertid kun tilgængelige i Kommissionens lokaler.

I henhold til Kommissionens meddelelse om aktindsigt (1) blev der indrømmet yderligere indsigt i yderligere bidrag, som Kommissionen modtog efter den mundtlige høring, og som Kommissionen havde til hensigt at bero på som fældende beviser i den endelige beslutning.

Mundtlig høring

På anmodning fra parterne blev der tilrettelagt en mundtlig høring den 17. februar 2009, hvor alle parterne var repræsenterede.

Under den mundtlige høring fik en af parterne lejlighed til at besvare et spørgsmål skriftligt. Dette svar blev efterfølgende rundsendt til samtlige parter, så de kunne fremsætte bemærkninger, hvilket gav anledning til den yderligere aktindsigt nævnt ovenfor.

Vigtigste proceduremæssige aspekter nævnt af partnerne

Parterne fremsatte en række krav med hensyn til retten til et forsvar, som jeg efter grundig gennemgang ikke fandt berettigede. De vigtigste krav var som følger:

— Kommissionen sætter sin lid til beviser, der belaster de virksomheder, der har ansøgt om bødefritagelse, selv om ansøgningen er blevet afslået. Samarbejdsmeddelelsen fra 2002 bestemmer, at en ansøger om bødefritagelse kan trække beviser tilbage, som var afsløret med henblik på ansøgningen om bødefritagelse, hvis ansøgningen afslås (2). Da den pågældende ansøger ikke selv påberåbte sig denne mulighed, var Kommissionen frit stillet med hensyn til at belave sig på de beviser, uden at retten til et forsvar dermed blev tilsidesat.

— Kommissionen sætter sin lid til beviser, som Kommissionen har beslaglagt under kontrolundersøgelser i en anden (men relateret) sag. Min undersøgelse viste, at samme beviser efterfølgende frivilligt var indgivet i tilknytning til en ansøgning om bødefritagelse og som svar på en anmodning om oplysninger i nærværende sag. Det forhold, at bevismateriale også var beslaglagt af Kommissionen under kontrolundersøgelser i en anden sag, kan ikke anses for at begrunde, at forsvarets rettigheder ikke var tilgodeset.

— De europæiske parter blev underrettet om undersøgelsens præcise rækkevidde på et tidligt tidspunkt i proceduren, hvorimod de japanske parter først blev underrettet med klagepunktsmeddelelsen. I denne henseende bemærker jeg, at undersøgelsen — udover Gentlemen’s Agreement — oprindeligt også fokuserede på en EU-intern adfærd, som de japanske parter ikke var beskyldt for at have deltaget i. Det forhold, at de europæiske parter blev underrettet om denne mere begrænsede del af undersøgelsen af den, indebærer ikke nogen forskelsbehandling og udgør ikke på nogen måde en tilsidesættelse af de japanske parters ret til forsvar.

— Nogle sagsakter blev i strid med princippet om ligebehandling vist til en ansøger om bødenedsættelse inden fremsendelse af klagepunktsmeddelelsen, men ikke de øvrige parter under proceduren. Efter min mening er der intet til hinder for, at Kommissionens tjenestegrene drøfter visse oplysningselementer med parterne i løbet af undersøgelsesfasen for bedre at forstå og fremme undersøgelsen. Dette er især tilfældet, når det gælder ansøgere om bødenedsættelse. Under alle omstændigheder fik alle parter efterfølgende adgang hertil i forbindelse med aktindsigten. Denne tidlige visning er ikke i strid med princippet om ligebehandling og påvirker ikke parternes ret til forsvar.

— En part hævder aldrig at have modtaget skriftlig bekræftelsen af indgivelsen af partens ansøgning om bødenedsættelse, som efterfølgende blev afslået. Parten hævder ligeledes, at Kommissionens tjenestegrene i afslaget ikke klart præciserede på hvilken dato, de havde sammenlignet de indsendte oplysninger med de oplysninger, som de allerede havde i sin besiddelse. I henhold til samarbejdsmeddelelsen fra 2002 (3) skal en ansøger om bødefritagelse have udstedt skriftligt bevis for modtagelse med bekræftelse af den dato, hvor ansøgningen blev modtaget. Mangler en sådan bekræftelse, er det en procedurefejl. Ydermere mener jeg også, navnlig hvis der ikke foreligger et modtagebevis, at det udgør en procedurefejl, hvis datoen for sammenligningen ikke udtrykkeligt er nævnt i afslaget. Uden at tage stilling til hvorvidt datoen for sammenligningen kunne have afgørende indflydelse på ansøgerens samarbejdsstatus, mener jeg dog ikke, at sådanne procedurefejl er af en sådan karakter, at de udgør en tilsidesættelse af parternes ret til forsvar.

Udkastet til beslutning

I beslutningsudkastet fastholder Kommissionen de klagepunkter, der var opstillet i klagepunktsmeddelelsen, selv om overtrædelsens varighed er betydeligt reduceret.

Beslutningsudkastet behandler efter min mening kun klagepunkter, som parterne har haft mulighed for at fremsætte deres synspunkter om.

Konklusion

I lyset af ovenstående bemærkninger mener jeg, at retten til at blive hørt i denne sag er overholdt for alle parternes vedkommende.

Bruxelles, den 5. oktober 2009. Michael ALBERS

(1) EUT C 325 af 22.12.2005, s. 7, punkt 27.

(2) EFT C 45 af 19.2.2002, s. 3, punkt 17.

(3) EFT C 45 af 19.2.2002, s. 3, punkt 14 og 25.