om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af aftalen mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien om ændring af aftalen mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien om visumfritagelse for kortvarige ophold for indehavere af almindeligt pas

BEGRUNDELSE

1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

Ved forordning (EU) nr. 610/2013 af 26. juni 2013 (i det følgende benævnt "ændringen af Schengengrænsekodeksen") blev konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen (Schengenkonventionen), forordning (EF) nr. 562/2006 (Schengengrænsekodeksen) og forordning (EF) nr. 810/2009 (visumkodeksen) ændret, og bl.a. blev begrebet "kortvarigt ophold" omdefineret for tredjelandsstatsborgere i Schengenområdet. Fra den 18. oktober 2013 er den maksimale varighed af det tilladte ophold for tredjelandsstatsborgere, der har til hensigt at rejse til Schengenområdet med henblik på kortvarigt ophold — uanset om de er underlagt visumpligt eller er visumfritaget — defineret som "90 dage inden for en periode på 180 dage". I modsætning til den definition, der var gældende indtil den 18. oktober 2013 ("tre måneder i løbet af en seksmånedersperiode efter første indrejse"), er den nye definition mere præcis, idet varigheden fastsættes i dage i stedet for måneder. Desuden er udtrykket "efter første indrejse", der gav anledning til mange uklarheder og spørgsmål, blevet slettet fra definitionen.

Ved ændringen af Schengengrænsekodeksen blev alle de nødvendige ændringer indført i Unionens visum- og grænseregler, dvs. Schengenkonventionen, Schengengrænsekodeksen, visumkodeksen og forordning (EF) nr. 539/2001. Begrebet "kortvarigt ophold" er imidlertid også nedfældet i internationale aftaler, der er indgået af Den Europæiske Union. I de visumfritagelsesaftaler, der er indgået med Antigua og Barbuda, Bahamas, Barbados, Brasilien, Mauritius, Saint Kitts og Nevis samt Seychellerne, henvises der stadig til den gamle definition ("tre måneder i løbet af en seksmånedersperiode efter første indrejse") ved definition af varigheden af visumfrit ophold.

Den 16. juli 2014 vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om ændring af den aftale om visumfritagelse for kortvarige ophold, der blev indgået mellem Den Europæiske Union og ovennævnte lande, som blev vedtaget af Rådet den 9. oktober 2014. Formålet var at gennemføre den nye definition af kortvarigt ophold over for disse syv lande som fastsat i ændringen af Schengengrænsekodeksen. Det er desuden mindre kompliceret at kontrollere og beregne varigheden ved hjælp af elektroniske midler, hvis visumfritagelsesaftalernes definition af "kortvarigt ophold" udtrykkes i dage i stedet for måneder, hvilket gør aftalerne bedre egnet til centraliserede grænseforvaltningssystemer som f.eks. det foreslåede ind- og udrejsesystem.

Efter bemyndigelse fra Rådet indledte Kommissionen forhandlinger med de syv lande (Antigua og Barbuda, Bahamas, Barbados, Brasilien, Mauritius, Saint Kitts og Nevis samt Seychellerne) om ændring af visumfritagelsesaftalerne.

Forhandlingerne med Brasilien blev afsluttet den 31. oktober 2017 med paraferingen af aftalerne om ændring af de to aftaler mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien om visumfritagelse for kortvarige ophold for henholdsvis indehavere af almindeligt pas og indehavere af diplomatpas, tjenestepas eller officielt pas. Parterne er blandt andre tekniske detaljer blevet enige om at vedtage den nye definition af "kortvarigt ophold" (jf. nedenfor), men alle ændringerne er uvæsentlige set fra den rejsendes synspunkt.

Det Forenede Kongeriges og Irlands særlige situation er nævnt i præamblen til aftalerne.

2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

•Retsgrundlag

Aftalen mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien om ændring af aftalen mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien om visumfritagelse for kortvarige ophold for indehavere af almindeligt pas (i det følgende benævnt "aftalen") skal godkendes af begge de kontraherende parter efter deres respektive procedurer. For Unionens vedkommende indebærer det rådsafgørelser om undertegnelse og indgåelse af aftalen.

Dette forslag forelægges for Rådet med henblik på bemyndigelse til undertegnelse af aftalen.

Aftalen sikrer retlig sammenhæng og harmonisering blandt medlemsstaterne, idet den anvender den nye definition af "kortvarigt ophold" som fastsat i ændringen af Schengengrænsekodeksen, der giver en klar fortolkning af "kortvarigt ophold".

Forslaget har hjemmel i artikel 77, stk. 2, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) sammenholdt med artikel 218.

Unionen har ikke kompetence til at ændre visumfritagelsesaftaler, der ville forpligte de fire lande, som er associeret i gennemførelsen af Schengenreglerne, herunder den fælles visumpolitik. For at sikre en harmoniseret tilgang og gennemførelse af bestemmelserne om varigheden af det tilladte ophold i Schengenområdet omfatter aftalen en fælleserklæring, hvoraf det fremgår, at det er ønskeligt, at Brasilien på den ene side og Island, Liechtenstein, Norge og Schweiz på den anden side ændrer deres eksisterende bilaterale visumfritagelsesaftaler.

•Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

Forhandlinger om visumfritagelsesaftaler henhører under Unionens enekompetence, jf. artikel 77, stk. 2, litra a), i TEUF.

Hvis en af de kontraherende parter i en international aftale er Den Europæiske Union, kan eventuelle ændringer af en sådan aftale desuden ikke lovligt gennemføres af medlemsstaterne selv. Der kræves derfor handling på EU-plan.

•Proportionalitetsprincippet