C 80/158 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Civilsamfundets rolle i den nye
EU-strategi for det vestlige Balkan«
(2004/C 80/36)
I forbindelse med det italienske EU-formandskab fremsendte Italiens faste repræsentant i EU den 8. april
2003 en anmodning om en sonderende udtalelse fra Det Europæiske og Sociale Udvalg om detovennævnte emne.
Den Faglige Sektion for Eksterne Forbindelser, som var ansvarlig for at forberede udvalgets arbejde om
emnet, vedtog sin udtalelse den 21. november 2003. Ordføreren var Roberto Confalonieri.
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 404. plenarforsamling (mødet den
10. december 2003) følgende udtalelse med 110 stemmer for og 1 hverken for eller imod.
1. Baggrund
1.1. Baggrunden for dette dokument er det italienske
formandskabs anmodning om sonderende udtalelser, herundernavnlig en sonderende udtalelse om civilsamfundets rolle i dennye EU-politik over for landene i det vestlige Balkan, med
henblik på at få fastslået, hvordan civilsamfundet kan bidrage
til at gennemføre Thessaloniki-dagsordenen i landene i regio-nen og i EU (
1).
1.2. Der skal her henvises til Kommissionens meddelelse af
den 21. maj 2003 om Vestbalkan og europæisk integration (2).
EØSU understreger endvidere, at det fortsat ønsker at støtte
oprettelsen og organiseringen af foreninger og organer, som
kan repræsentere civilsamfundet og ngo’erne, der er afgørendefor udviklingen af demokrati på regionalt, nationalt og euro-
pæisk plan (
3).
2. Indledning
2.1. Det organiserede civilsamfunds rolle i forbindelse med
den nye EU-strategi for det vestlige Balkan er, i lyset af den
(1) De vestlige Balkanlande omfatter Albanien, Bosnien-Herzegovina,
Kroatien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Serbi-en og Montenegro; Kosovo er også en del af regionen.
(
2) Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet —
KOM(2003) 285 endelig.
(3) Yderligere information om Central- og Sydøsteuropa findes i
udtalelsen om »Udvidelsens økonomiske og sociale konsekvenseri ansøgerlandene«, EUT C 85 af 8.2.2003, s. 65 og i udtalelsenom »Øget inddragelse af det organiserede samfund i Sydøsteuropa— hidtidige erfaringer og fremtidige udfordringer«EUT C 208 af
3.9.2003, s. 82.komplekse og strukturerede proces med at skabe samhørighed
og integrere disse fem lande i EU — at gennemføre specifikkemål for den sociale udvikling (
4), som er vigtige for Balkan og
for hele EU.
2.2. I Thessaloniki-dagsordenen (5) fastlægges de grundlæg-
gende aktionsområder, som regeringerne bør fokusere på:støtte til opbygning af demokratiske institutioner, økonomisk
udvikling, bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korrup-
tion samt regional integration og politisk samarbejde, bådemellem regionerne indbyrdes og med EU.
2.3. I Kommissionens forslag, som blev fremlagt og ratifice-
ret på topmødet i Thessaloniki (
6), fastlægges strategien for
konsolidering af stabiliserings- og associeringsprocessen (SAP)og for indgåelse af førtiltrædelsesaftaler med Balkanlandene pågrundlag af mekanismer, som har vist sig hensigtsmæssige i
forbindelse med de andre kandidatlande. Det nye politiske
aspekt ved Thessaloniki-dagsordenen består i, at den fremmersamarbejdsprogrammet ved at etablere partnerskaber for euro-
pæisk integration (
7).
(4) Om social udvikling i København-erklæringen, jf. forpligtelse 1-4.
C. Turi, The international community and social development:recent trends, i La Comunità Internazionale, som er en kvartårligpublikation fra SIOI (Den Italienske Forening for InternationalOrganisation), vol. LVI, nr. 1, 2001, s. 53-74, Editoriale Scientifica,
Napoli 2001.
(
5) Thessaloniki-dagsordenen for det vestlige Balkan: På vej mod
europæisk integration. Rådet (almindelige anliggender og eksterneforbindelser), den 16.6.2003.
(
6) Topmøde mellem Den Europæiske Union og Balkanlandene
— Thessaloniki, Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelser,21.6.2003.
(
7) De politiske foranstaltninger om støtte til udvikling af demokrati
i Balkan fokuserer på samhørighedsmål, der rækker ud overgenopbygningsstrategien som foreslået i det græske formandskabsarbejdsdokument: Greek Presidency Priorities for the WesternBalkans of January 2003. Det græske formandskabs prioriteter for
Vestbalkan af januar 2003.
30.3.2004 DA C 80/159 Den Europæiske Unions Tidende
2.4. I denne nye ramme for forbindelser og samarbejde
mellem EU og det vestlige Balkan omfatter det organiserede
civilsamfunds rolle følgende:
— modernisering af lovgivning og institutioner med henblik
på at fremme det deltagende demokrati, den sociale dialog
og bedre styreformer;
— konsolidering og indførelse af et sundt og innovativt
socio-økonomisk og produktivt miljø;
— indførelse af nye socio-kulturelle betingelser, fremme og
konsolidering af retsstatsprincippet, af fællesskabsfølelsen
samt af en interkulturel dialog, politisk pluralisme og en
opfattelse af Balkan som værende en del af Europa.
2.5. Thessaloniki-dagsordenen viser tydeligt, at Europa har
lært af erfaringerne fra de central- og østeuropæiske lande, ogat EU har til hensigt at drage nytte af de vigtigste af disse
erfaringer. Der kan gøres store fremskridt i retning af indførelse
af demokratiske systemer og markedsøkonomi, men en demo-kratisk regeringsform er ikke i sig selv en garanti for demokrati.
Det er nødvendigt med et kompleks netværk af institutioner
og formelle og uformelle processer. Mange af de demokratiskeinstitutioner i de lande, som er omfattet af denne udtalelse, er
stadig meget nye og udviser tendenser, der kan opfattes
som »anti-demokratiske«, såsom tendensen til at centralisereinformations- og beslutningsprocesser. Alt dette viser tydeligt,hvor vigtigt det er at samarbejde om at indføre demokrati, øge
opmærksomheden omkring sociale problemer og gennemføre
sociale og økonomiske initiativer i lokalsamfundene (
1).
2.6. Denne udtalelse vil ikke blot koncentrere sig om
nøgleproblemer og farer, som kan føre til pessimisme ogdefaitisme, men vil også se kritisk på hvilke muligheder
og styrke, der kan udnyttes for at styrke det organiserede
civilsamfunds rolle i det vestlige Balkan.
2.7. Nærmere sagt dannede EØSU sig et sammenlignende
billede af »mulighederne, begrænsningerne og perspektiverne«
i den sociale dialog i de sydøsteuropæiske lande på baggrund
af resultaterne fra 2002/2003 af Phare-projektet om Fremmeaf den sociale dialog som politisk kultur og praksis og
deltagelsen af civilsamfundet og dermed relaterede net i den
sydøsteuropæiske region, som Det Europæiske Erhvervsuddan-nelsesinstitut stod bag. Dette projekt viste, hvordan en direkte
(1) The reality of cooperation, 1997/1998. Development assistance
in the annual reports of international NGOs afsnit om Western
assistance for the ex-Communist countries of Central and Eastern Europe ,
ss. 212-220. Offentliggjort af Movimondo e Manitese, Rosemberg
e Sellier, Torino 1998.dialog og et kendskab til hinanden kan udgøre et solidt
grundlag for udformning af realistiske strategier, som imøde-
kommer partnernes reelle behov (2).
2.8. To væsentlige spørgsmål trænger sig på for EU i
forbindelse med situationen i Sydøsteuropa: Hvordan kanman fastlægge en klar referenceramme for opbygning af
velfærdsstaten og styreformen på grundlag af fælles værdier i
de europæiske lande; og hvordan kan man fremme principperog værdier, der er konsolideret i Europa, i lyset af udvidelsen
og de risici, som globaliseringen medfører for de økonomiske
og produktionsmæssige systemer, arbejdsmarkedet og dermedlivskvaliteten i Europa, herunder også i kandidatlandene og
dets tilstødende regioner? (
3)
2.9. I argumentationen i denne udtalelse fokuseres først på
tre overordnede aspekter af det organiserede civilsamfunds
rolle, nemlig den politiske og institutionelle, den økonomiske
samt den kulturelle betydning, alle civilsamfundets forskelligebestanddele har. Ligeledes beskrives nogle af særtrækkeneved det organiserede civilsamfund i de vestlige Balkanlande.
Dernæst fortolkes Thessaloniki-dagsordenen på baggrund af
civilsamfundets rolle. Sluttelig behandles visse fremgangsmå-der til at styrke det organiserede civilsamfund fra en regional,
national og europæisk synsvinkel.
3. De overordnede aspekter af det organiserede civil-
samfunds rolle
3.1. Da det organiserede civilsamfund er en kompleks
enhed med en bred og forskelligartet medlemsskare, spiller det
en afgørende rolle for stabiliserings- og associeringsprocessen
på dens nuværende stadie og for den nye Thessaloniki-strategi,som de vestlige Balkanlande og Den Europæiske Union har
tilsluttet sig.
3.2. Det organiserede civilsamfund skal spille en aktiv rolle,
hvis EU’s udviklings-, samhørigheds-, og integrationsprogram-
mer skal have en væsentlig indvirkning på den endelige og
egentlige målgruppe, nemlig de borgere, som er, som ønskerat blive og i fremtiden vil ønske at blive europæere.
(2) Den sammenlignende undersøgelse af Darko Marinkovic er dispo-
nibel hos Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut. Ved pro-jektets afslutning den 2-5. marts 2003 i Zagreb vedtog arbejdsmar-
kedsparterne i Sydøsteuropa de relevante konklusioner og anbefa-
linger.
(
3) Dette er et meget komplekst emne, også hvad angår EU’s
rammelovgivning. Et af de vigtigste tiltag i EU’s integrationsproceshar været vedtagelsen af EU’s charter om grundlæggende rettighe-der. Betydningen af dette dokument ligger i dets formål omklart og utvetydigt at lovfæste EU-borgernes politiske, civile,økonomiske og sociale rettigheder. En sammenlignende analyseaf dette charter og den europæiske socialpagt og Europarådetssociale kodeks findes i Bertozzi, S., Socio-economic rights ofEuropean citizens in the 21st century i La Comunità Internaziona-le, vol. LVII, nr. 2, 2002, som er en kvartårlig publikation fra SIOI,
Editoriale Scientifica, Napoli, 2003, ss. 233-244.
C 80/160 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
3.3. Regeringer og offentlige myndigheder skal engagere
sig helt og fuldt og på en gennemsigtig og bevidst måde for at
gøre de internationale programmer meningsfulde for borgerne.
Udviklingen af et aktivt demokrati og af den sociale ogøkonomiske struktur er ikke blot et teknisk, men i vidudstrækning også et politisk anliggende.
3.4. Det er vigtigt, at civilsamfundet spiller en aktiv rolle på
følgende områder:
— det socio-politiske og institutionelle område, idet det
organiserede civilsamfund er en absolut forudsætning for
indførelse af en social og civil dialog samt et aktivt
demokrati,
— det socio-økonomiske område, idet det organiserede
civilsamfund spiller en afgørende rolle for sikringen af enøkonomisk vækst, som er forenelig med den menneskeli-ge udvikling i lokalsamfundene,
— det socio-kulturelle område, for så vidt som det organise-
rede samfund er drivkraft for og støtter kulturel udvikling
og aktionsformer, som er åbne over for pluralisme i alle
dens sociale former og i overensstemmelse med EU’sprincipper og principperne for det internationale samar-
bejde, dvs. civil dialog, overholdelse af menneskerettighe-
derne og de grundlæggende friheder, kampen for fred ogbedre demokrati samt en bæredygtig udvikling.
3.5. Civilsamfundet kommer til udtryk i alle disse overord-
nede aspekter og bør derfor betragtes en kompleks helhed
bestående af forskellige elementer. Det organiserede civilsam-
fund skal således forstås som en heterogen enhed, der om-fatter (
1):
— arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer,
— organisationer, der repræsenterer andre sociale og økono-
miske aktører, som for eksempel sektor-, erhvervs-, fag-
og tjenesteydelsesorganisationer,
— ikke-statslige organisationer (ngo’er), der forener folk med
fælles interesser som for eksempel organisationer formiljø, velgørenhed, velfærd, forbrugerbeskyttelse, menne-
skerettigheder, kultur og almen og faglig uddannelse,
— såkaldte græsrodsbevægelser, som giver grupper af borge-
re (kvinder, unge, familier, ældre) mulighed for at deltage
aktivt i deres lokalsamfund,
— religiøse organisationer.
(1) En oversigt over de kriterier, som anvendes til at definere
civilsamfundets organisationer, og som EØSU anbefaler de rele-vante myndigheder at benytte, jf. udtalelse EUT C 208 af 3.9.2003,s. 82. De anvendte definitioner er også i overensstemmelse med
de kriterier, som er vedtaget af UNDP.3.6. Det organiserede civilsamfund er praktisk talt alt, der
opererer i »mellemrummet« mellem de enkelte borgere og
staten. Den sociale og kulturelle identitet af hvert enkelt
af civilsamfundets elementer er kædet sammen med detsaktionsradius, hvilket ikke just gøre det nemmere at fastlæggedets rent faktiske rolle og ansvarsområder.
3.7. En bred definition af den sociale dialog kan også
omfatte alle disse elementer. Dermed defineres den socialedialog som pluralistisk og multilateral, selv om den sociale
dialog i de lande, denne udtalelse vedrører, i praksis er
begrænset — og i øvrigt ikke altid anerkendt — til drøftelsermellem regeringsmyndigheder og arbejdsmarkedsorganisatio-
ner, dvs. fagforeninger og arbejdsgiverorganisationer.
3.8. Spørgsmålet om, hvor uafhængige de økonomiske og
sociale partnere rent faktisk er af regeringer og offentlige
myndigheder og af finansielle interesser, som er uforenelige
med målene for den sociale dialog, bliver allerede aktuelt pådette stadie af den sociale dialog og trepartssamrådet.
3.9. Fagforeningerne har en hævdvunden tradition for
social dialog (der varierer fra land til land i de fem vestligeBalkanlande) især, men ikke kun med regeringsmyndigheder
og i forbindelse med store statsejede virksomheder, hvorimod
arbejdsgiverorganisationerne er nybegyndere på det socio-økonomiske område og repræsenterer overvejende små- og
mellemstore virksomheder. Handels- og industrikamrene fun-
gerer, såfremt de eksisterer og fungerer, som arbejdsgiverorga-nisationer, men er fuldt ud involveret i retlige og institutionelle
spørgsmål om reel uafhængighed, selvstændighed og varetagel-
se af interesser (
2). De økonomiske og sociale råd i landene på
Vestbalkan er ligeledes nye fænomener og et resultat afstabilitetspagten og stabiliserings- og associeringsprocessen og
i overensstemmelse med ILO’s retningslinjer (
3).
3.10. Hvad angår de andre elementer i det organiserede
civilsamfund ud over repræsentanterne for arbejdsmarkedsfor-
hold, er situationen på Vestbalkan relativt kompleks ogvanskelig at analysere. Der er skabt en omfattende struktur icivilsamfundet, som er resultatet af et tiår med internationalt
samarbejde om fremme af menneskerettighederne og beskyt-
telse af dårligt stillede grupper, samt sideløbende tekniskeforanstaltninger til fremme af civilsamfundet og lokalsamfund
(for eksempel en lang række foranstaltninger til kapacitetsop-
bygning, selvstændiggørelse, gennemsigtighed, ansvarliggørel-se, oplæring i bæredygtige principper osv.).
(2) D. Marinkovic, Social dialogue in Southeast European countries ,i :
Collection/textbook for Trade Union education, offentliggjort påinternettet af Dragan Djuric, juni 2003, s. 15-18.
(
3) For en sammenlignende analyse af den sociale dialog i forskellige
nationale sammenhænge henvises til EFT’s dossier, udgivet i
Beograd, juli 2002.
30.3.2004 DA C 80/161 Den Europæiske Unions Tidende
3.11. Denne »gren« af civilsamfundet overlapper i høj grad
de ngo’er, som opererer på græsrodsniveau. Disse uafhængige
organisationer er dog ikke et produkt af lokale, sociale
bevægelser, og de opererer heller ikke på baggrund af enkapacitet til at identificere lokale behov og selvstændigtudforme svar på disse behov. Mange ngo’er fungerer som
leverandører af sociale tjenester, men de er sædvanligvis
afhængige af store internationale donorer (de internationalefinansielle institutioner, IFI’er, og FN-agenturer samt de store
internationale ngo’er, som er tilknyttet disse), og de har tendens
til at konkurrere indbyrdes på det private velfærdsmarked.Ngo’er er i realiteten et selvfornyende system til levering af
sociale ydelser (
1).
3.12. Lokalsamfundenes egentlige udfordring består derfor
i at overføre de færdigheder og den servicekapacitet, som de
ngo’er, der er aktive i de berørte regioner, besidder, til
selvstændige sociale organisationer og institutioner, så uafhæn-gige civilsamfundsorganisationer kan oprettes og styrkes.
3.13. For at give et overblik over det organiserede civilsam-
funds nuværende stilling i landene i det vestlige Balkan er det
nødvendigt at se nærmere på den overgangsproces, som de
alle har gennemgået — en overgang, som ikke blot var enpostkommunistisk omstilling men en efterkrigsomstilling, og
i løbet af hvilken landene måtte opbygge nye og ukendte
strukturer og genopbygge de strukturer, som brutalt var blevetødelagt af krig, had og kriminalitet.
3.14. Det organiserede civilsamfund er selv det mest lysende
eksempel på alt dette. De fem lande skal kompensere forfraværet af et civilsamfund, som er uafhængigt af staten, og for
de tidligere totalitære regimers mangel på politiske, sociale og
økonomiske rettigheder og menneskerettigheder. Samtidig erde sociale omkostninger ved den økonomiske overgangsproces
blevet tydelige, og frigørelsen fra den nationale etnocentrisme
og etniske identifikation er blot så småt ved at vise sig ihverdagen og i den sociale struktur i lokalsamfundene.
3.15. Kort sagt er fire indbyrdes forstærkende faktorer
afgørende for civilsamfundets stilling på Vestbalkan og for
styrkelsen af Balkanlandenes rolle i den politiske og sociale
demokratiseringsproces. Det drejer sig om følgende faktorer:
— de sociale og økonomiske aktørers muligheder for selv-
stændigt at blive moderniseret og konsolideret inden for
rammerne af de reformer, som har fundet sted i deforskellige lande i forbindelse med overgangsprocessen,
(1) Opdateret information om dette emne findes i dokumentet om
Civil society på den uafhængige hjemmeside for the Observatoryon the Balkans. Særlig interessant er dokumentet The role ofNGOs and civil society in European integration, offentliggjort af
Claudio Bazzocchi, januar 2002.— en udvikling, som er et resultat af de forskellige landes
vanskelige møde med EU’s politik (og med retnings-
linjerne fra ILO og de økonomiske og sociale råd),
— udvikling, som er er resultat af konkrete erfaringer
med internationalt samarbejde og med kapaciteten til
selvstændigt at modernisere og konsolidere alle forgrenin-
ger af civilsamfundet ud over de økonomiske og socialepartnere,
— regeringernes og de offentlige myndigheders evne til ikke
blot at reagere på disse forskellige krav, men rent
faktisk gennemføre institutionelle, økonomiske og sociale
reformer, som på effektiv vis opfylder kravene og lokal-samfundenes forventninger.
4. Det organiserede civilsamfund, demokrati og institu-
tionel udvikling
4.1. Begrebet sociale styreformer kan defineres som alle de
måder, hvorpå civilsamfundet deltager i de beslutningsproces-
ser (
2), som er altafgørende for et land.
4.2. Hvorvidt samfundets deltagelse i de politiske beslut-
ningsprocesser er relevant og effektiv afhænger imidlertidikke kun af, om der findes et dynamisk, velstruktureret ogorganiseret civilsamfund, som støttes af en hensigtsmæssig
rammelovgivning, der fastsætter kompetencer og aktivitetsom-
råder, men især af:
— graden af administrativ og politisk decentralisering på
lokalt plan,
— om der er fred, eller rettere ingen konflikter,— om menneskerettighederne overholdes af regeringerne og
det internationale samfunds øvrige aktører (i forbindelsemed samarbejdsprogrammer omfatter disse aktører ek-
sempelvis udenlandske eller lokale ngo’er, som arbejder
for internationale organer eller agenturer).
4.3. Denne kortfattede redegørelse har til formål at gøre
opmærksom på to afgørende faktorer, som er blevet bemærket
fra flere sider, og som angår den nuværende situation for socialdeltagelse og dialog i landene i det vestlige Balkan samt
muligheden for at opnå en strategisk forbedring af disse
områder med henblik på en fremtidig overtagelse af fælles-skabspolitikker.
(2) Denne definition diskuteres for eksempel i rapporten om menne-
skelig udvikling i Albanien: Human Development Report —Albania 2002. Challenges of Local Governance and RegionalDevelopment, offentliggjort af centret til fremme af menneskeligudvikling, Human Development Promotion Center (HDPC) iTirana for FN’s udviklingsprogram (UNDP), afsnit 5. »rammearbej-
de for demokratisk styring«, s. 1.
C 80/162 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
4.4. Den første afgørende faktor er regeringernes og de
offentlige myndigheders holdning til det organiserede civilsam-
fund og dets bestanddele: »Dette blev udpeget til at være den
største hindring for en social og civil dialog. Der blev kunfundet få tilfælde, hvor myndighederne var parate til atinkludere civilsamfundsorganisationer i egentlige høringer,
eller hvor myndighederne anerkendte behovet for at gøre
dette. Det er i nogle tilfælde nødvendigt med et bedreretsgrundlag for civilsamfundsorganisationerne« (
1).
4.5. Det er vigtigt, at regeringerne og de offentlige myndig-
heder i landene i det vestlige Balkan, på baggrund af en ny
bevidsthed og ledet af EU, tager fuldstændig afstand fra denne
holdning. Civilsamfundets rolle i den demokratiske proces måikke på det ideologiske plan betragtes som værende i strid med
statsadministrationerne eller -institutionerne, og skal ikke ses
som en erstatning for disse funktioner. Der er snarere tale om,at civilsamfundet skal udvikle en supplerende, understøttende
rolle baseret på høringer og forhandlinger efter fælles metoder
mellem de forskellige parter, som repræsenterer kollektiveinteresser og har branche- eller sektorspecifikke kompetencersamt et direkte kendskab til enkeltpersoners og samfundsgrup-
pers behov.
4.6. Det er et grundlæggende demokratisk princip, at det
organiserede civilsamfund skal være selvstændigt og uafhæn-
gigt af regeringer og offentlige myndigheder, og dette principskal fremmes både materielt og immaterielt. Det organiserede
civilsamfunds muligheder for at vokse og nå sit fulde potentiale
afhænger i vid udstrækning af, om der er et positivt samspilmellem økonomiske, skattemæssige og sociale tiltag på alle
planlægnings- og gennemførelsesniveau, og om der er en åben
politisk debat.
4.7. Den anden afgørende faktor vedrører den gensidige
mistro, der hersker mellem repræsentanterne for arbejdsmar-
kedsforhold, dvs. selve aktørerne i den sociale dialog, som idag findes i landene i det vestlige Balkan (
2).
4.8. Denne faktor er kædet snævert sammen med det
mere generelle problem, at der ikke findes nogen ensartet
velfærdsstatsmodel eller klare retningslinjer og normer for
gennemførelse af en social dialog. Den åbenbare konsekvensheraf er ifølge den offentlige mening og erfaring, at der
eksisterer en række politiske fortolkninger og praktiske frem-
gangsmåder side om side, hvilket også er tilfældet i deforskellige forgreninger af det organiserede civilsamfund.
4.9. EØSU har tidligere givet udtryk for, hvor påtrængende
det er at være mere opmærksom på sådanne spørgsmål såvelgennem en bedre koordinering af Fællesskabets retningslinjer
og støtte til gennemførelsen af udviklingen af sociale systemer,
som bygger på utvetydige principper og imødekommer hvertenkelt lands faktiske behov (
3).
(1) EØSU’s udtalelse, EUT C 208 af 3.9.2003, s. 82.
(2) Jf. D. Marinkovic, op. cit., s. 11-18.
(3) Jf. EØSU’s udtalelse EUT C 85 af 8.4.2003, s. 65.4.10. Hvad mere generelt angår den offentlige bevidsthed
og mening, er det vigtigt at sikre en seriøs offentlig information
ikke blot i landene i det vestlige Balkan, men også i Den
Europæiske Union, og tale åbent og objektivt om de socialeomkostninger ved overgangsprocessen.
4.11. Også i denne forbindelse spiller civilsamfundet en
afgørende rolle, herunder navnlig de elementer heraf, som
søger at fremme retten til information gennem medierne.
5. Det organiserede civilsamfund, økonomisk vækst og
menneskelig udvikling
5.1. Ifølge den seneste og bredest anerkendte definition er
udvikling en global økonomisk, social, kulturel og politisk
proces, som har til formål til stadighed at øge velfærden for
den samlede befolkning og de enkelte individer gennem enaktiv, uafhængig og omfattende deltagelse i denne proces og
en retfærdig fordeling af de deraf resulterende goder (
4).
5.2. Hvorvidt udvikling er en menneskeret afhænger både
af civilsamfundet og den sociale dialog og ikke kun af de
elementer, som repræsenterer arbejdsverdenen og forholdene
mellem arbejdsgivere og arbejdstagere, men af alle civilsamfun-dets forgreninger. Civilsamfundets betydning for udvikling
udtrykkes af UNDP, som beskriver det som »garanten for en
menneskelig udvikling af samfundet«.
5.3. Økonomisk vækst, som er en vigtig faktor i den
menneskelige udvikling, kan kun føre til en sådan udvikling,
hvis stigningen i den private indkomst er retfærdig, oghvis den økonomiske vækst skaber offentlige investeringer i
menneskelig udvikling, skoler, basale ydelser, sundhedspleje
og sociale tjenester. Menneskelig udvikling afhænger også af,at mænd og kvinder udfører »ulønnet« arbejde i familien eller i
samfundet og derigennem bidrager til eller udfører aktiviteter
af almen interesse eller værdi for miljøet og natur- ogkulturarven (
5).
5.4. Det organiserede civilsamfund er en aktiv enhed. Det
er et vidnesbyrd om et sundt socio-økonomisk og politisk
miljø, som fremmer innovation, forandring, iværksætter-kre-
ativitet og internationalisering. Udviklings-, samhørigheds-, ogintegrationsprogrammer mellem EU og det vestlige Balkan bør
stræbe efter at afspejle dette forhold.
(4) København-erklæringen — præambel om retten til udvikling, som
bekræfter den udelelige og uafhængige karakter af de individuelleaspekter af udviklingsprocessen. Yderligere oplysninger findes i:C. Turi, op. cit, s. 55.
(
5) UNDP, 10th Human Development Report: Globalisation, Rosen-
berg og Sellier, 1999, s. 61.
30.3.2004 DA C 80/163 Den Europæiske Unions Tidende
6. Det organiserede civilsamfund, kulturel mangfoldig-
hed og internationalt samarbejde
6.1. Den socio-kulturelle forandring, som Balkanlandene
har gennemgået i løbet af de sidste ti år, omfatter ikke kun
overgangen til markedsøkonomi og udvikling af en pluralistiskog liberal socio-politisk lovgivning. Befolkningen på Vestbal-kan har også i høj grad været udsat for f.eks.:
— risiko for politisk og social ustabilitet,
— fattigdom,— krænkelse af loven og de grundlæggende rettigheder,
— organiseret kriminalitet,
— meget stor demografisk ubalance, forårsaget af den
drastiske tvangsforflytning af hele samfund på grund
af konflikter, ukontrolleret urbanisering og omfattendeudvandring af arbejdsstyrken,
— forværring af »etniske« forskelle, dvs. grov manipulation
af historiske og kulturelle kendsgerninger, forskellige
sprog, religioner, traditioner og uforenelige værdier, min-
der og livsstil.
6.2. Arven fra fortiden og nutiden er blevet fordrejet og
forvrænget for at tjene politiske og materielle formål gennem
konflikter, undertrykkelse, udbredt vold og fornægtelse af
eksistensen af et fællesskab og manglende respekt for denkulturelle mangfoldighed. Investeringen i de ressourcer og
kompetencer, som er nødvendige for at udbedre skaderne, skal
ikke være mindre end den hjælp, som er afsat til udvikling ogøkonomisk og institutionel liberalisering af det vestlige Balkan.
6.3. Der er gjort store fremskridt, selv om der stadig er
store forskelle mellem de forskellige geografiske områder,
for så vidt angår de lokale institutioners stabilitet og denøkonomiske vækst. Der skal dog stadig gøres et stort arbejde
for Balkans civilbefolkninger, hvilket skal ske med behørig
respekt for deres forskellige kulturelle værdier og lokaletraditioner, og det demokratiske liv og retsstatsprincippet skal
sikres i hele regionen. En enkelt faktor vil kunne forstyrre
balancen og udgøre en alvorlig fare for hele regionen.
6.4. Disse forandringer kan i endnu mindre grad end de
øvrige indføres ovenfra og ned, men bør udvikles i selve
befolkningen og i det lokale dagligliv. Hele Balkanregionen
præges i dag af idéen om et nyt civilsamfund, som er baseretpå fremme og beskyttelse af menneskerettighederne og degrundlæggende friheder, samt evnen til at genopbygge den
civile dialog og samfundets deltagelse for at løse lokale
problemer uden etnisk forskelsbehandling. Idéen i og essensen
af dette nye civilsamfund kommer til udtryk i initiativer fra enlang række ngo’er og internationale verdslige eller religiøsefrivillige organisationer, som arbejder for forskellige samfund
og lokale institutioner, navnlig for at fremme rettighederne for
de dårligst stillede, unge og kvinder.
6.5. Den erfaring, viden, evne til mægling mellem kulturer-
ne og de direkte handlemuligheder, som disse civilsamfundsor-
ganisationer udviser, bør ikke længere blot benyttes isoleret i
forbindelse med presserende sager, men bør institutionaliseresog støtte det sociale og demokratiske liv i lokalsamfundene.
Det understreges endnu engang, hvor vigtig en passende
politisk decentralisering (
1) er for udøvelsen af demokratiet
nedefra.
7. Vigtigheden af at udnytte erfaringerne fra det interna-
tionale samarbejde til gavn for civilsamfundet og
lokalsamfundene
7.1. Thessaloniki-dagsordenen omfatter et væsentligt
spørgsmål: forholdet mellem international bistand, lokale
ressourcer og kulturelle fremgangsmåder.
7.2. Der må på Vestbalkan genopbygges positive forbindel-
ser mellem befolkningerne og myndighederne, mellem enkelt-
personer og samfund og mellem lokale indbyggere og deresregion for at modvirke dels en overdreven afhængighed
af humanitær bistand, dels alt for høje forventninger om
udenlandske investeringer.
7.3. I den forbindelse spiller det organiserede civilsamfund
en afgørende rolle.
7.4. Det organiserede civilsamfund er ikke kun forbundet
med svagheder og sårbarhed, som det anføres i punkt 3 inærværende udtalelse, men rummer også styrker og mulighe-
der, som er oparbejdet gennem ti års internationalt samarbejde
om civilsamfundsorganisationer og lokalsamfund i det vestligeBalkan (
2).
(1) Her refereres til regionalstyreniveauet og det lokale forvaltnings-
niveau.
(2) Dokumentation: Guide to central and eastern European and
Balkan countries. Politics and economics yearbook, CeSPI, IlMulino, Bologne; C. Bazzocchi, The role of NGOs and civil societyin European integration, på websiden: http://auth.unimondo.org,
7.2.2002.
C 80/164 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
7.5. Sammenfattet drejer det sig om kompetencer og god
praksis, som kan styrke demokratiseringsprocessen »nedefra«,
sikre en økonomisk udvikling på grundlag af lokale ressourcer
og fælles brug af eksterne ressourcer samt udvikle social- oghumankapital i alle dens mange afskygninger.
7.6. Et interessant tilfælde i denne forbindelse er de lokale
agenturer for demokrati, Local Democracy Agencies (LDA), i
Sydøsteuropa og deres arbejde for det demokratiske liv ilokalsamfundene.
7.7. Der findes aktuelt 11 LDA’er, som alle er medlem af en
organisation, der blev stiftet i Strasbourg i 1993 og godkendtaf Europarådet og Kongressen af Lokale og Regionale Myndig-
heder i Europa. LDA’erne skal arbejde i et netværk for at styrke
stabiliseringsprocessen og den regionale udviklingsproces iforbindelse med stabilitetspagten. De fremmer decentraliserede
samarbejdsprogrammer gennem etablering af partnerskaber
mellem lokale myndigheder i Europa på Balkan, ngo’er ogandre civilsamfundsorganisationer (
1).
7.8. Bortset fra dette eksempel på decentraliseret samar-
bejde er det naturligvis ikke muligt at beskrive alle deformer for internationale samarbejdsprojekter, som forvaltes
af civilsamfundsorganisationer i Balkanlandene, men man
kan sige, at civilsamfundsorganisationerne får stadig flereindsatsområder:
— opbygning af institutioner,
— lokaludvikling,— uddannelse og empowerment/myndiggørelse af den so-
ciale og humane kapital under hensyntagen til lige
muligheder,
— fred og fællesskabsfølelse, interkulturel dialog og respekt
for kulturelle forskelle,
— indvandring og mobilitet samt specifikke problemer med
flygtninge, deporterede og evakuerede.
7.9. Alle dette skal foregå inden for rammerne af et
horisontalt samarbejde mellem de forskellige lande i området
og et vertikalt samarbejde med EU.
7.10. Hvis samarbejdet mellem civilsamfundet og lokale
institutioner støttes og udnyttes tilstrækkeligt af de nationale
og internationale institutioner, kan det spille en vigtig strategiskrolle inden for den bredere og mere systematiske Thessaloniki-
dagsorden. Der er tale om et samarbejde, der navnlig har form
af en løbende dialog, og hvor der indføres mekanismer
(1) LDA’erne gennemfører projekter vedrørende økonomisk udvik-
ling, europæisk integration og tværnationalt samarbejde, styrkelseaf lokale institutioner, humanitær bistand og menneskerettigheder.Nærmere oplysninger kan hentes fra websiden:http:/www.idaonline.org. Denne webside indeholder også 10-års aktivitets-
rapporten fra maj 2003.for netværking mellem de organer, der repræsenterer det
organiserede civilsamfund, som er i direkte kontakt med de
socio-økonomiske, politiske og kulturelle problemstillinger i
de forskellige områder.
8. Det organiserede civilsamfunds rolle i forbindelse
med Thessaloniki-dagsordenen
8.1. I analysen af civilsamfundets rolle i den nye EU-strategi
for det vestlige Balkan skal den europæiske integration ikke
blot opfattes som et anliggende forbeholdt regeringer ogoffentlige myndigheder, men som en udfordring for alle
samfundskræfter.
8.2. Blandt de brede aktionsområder, som er beskrevet i
Thessaloniki-dagsordenen, er der derfor også fastlagt specifikkeaktionsområder for civilsamfundsorganisationer i EU og i detvestlige Balkan.
Styrkelse af institutionerne
8.3. I forbindelse med den tekniske bistand, som Informa-
tionskontoret for Teknisk Bistand, TAIEX, yder for at tilpasselovgivningen til fællesskabsretten og i forbindelse med partner-
skabsordninger (hvorigennem tjenestemænd fra medlemssta-
terne kan videregive deres viden inden for offentlig administra-tion til Balkanlandene), har det organiserede civilsamfund til
opgave at videreformidle information og kontrollere, at disse
former for tekniske indgreb og udvekslinger fører til konkreteog passende processer, der skaber innovativ viden i lokalsam-
fundene, som kan få en positiv virkning på de forskellige
styringsniveauer.
Kampen mod organiseret kriminalitet, korruption indførelse af
retsstatsprincippet og politisk samarbejde
8.4. Inden for det samarbejde om retlige og indre anliggen-
der og opbygning af reststaten, som indgår i den fælles
udenrigs- og sikkerhedspolitik har det organiserede samfunden aktiv rolle gående ud på aktivt at fremme og udbrede
retsstatsprincippet på alle samfundsniveauer, øge offentlighe-
dens tillid til myndighederne samt være talerør for de virkeligebehov vedrørende fri bevægelighed for mennesker og varer,
indvandringspolitik og tilbagesendelse af flygtninge. Det kan
rapportere om de fremskridt, der gøres, såvel som om eventueltmislykkede tiltag.
Den økonomiske udvikling
8.5. Inddragelse af det organiserede civilsamfund er den
eneste mulighed for at sikre, at makroøkonomiske tiltag oginfrastrukturelle foranstaltninger ikke fjerner sig fuldstændigt
fra de lokalt forankrede målsætninger for økonomisk og
social udvikling, som kan ses som klare forbedringer forlokalsamfundene og den enkelte borger.
30.3.2004 DA C 80/165 Den Europæiske Unions Tidende
Adgang til fællesskabsprogrammer
8.6. Det er umuligt at holde det organiserede civilsamfund
adskilt fra de vigtige foranstaltninger, som det europæiske
samarbejde på Balkan kan føre til på områderne almen
og faglig uddannelse, energiressourcer og ikke-vedvarendenaturlige ressourcer som for eksempel vand. Det skal dog
understreges, at der er et påtrængende behov for at tilvejebringe
seriøs information om, hvilke ordninger og betingelser dergælder, for at de forskellige civilsamfundsorganisationers og
deres partnere kan få adgang til EU-programmerne.
Horisontale aktionsområder
8.7. En anden vigtig rolle, det organiserede civilsamfund
spiller, er at formidle information og viden og gøre befolknin-
gerne bevidste om den kurs, som EU og det vestlige Balkan er
slået ind på, samt oplyse om de vanskeligheder og muligheder,som er forbundet hermed.
9. Forslag til måder, hvorpå det organiserede civilsam-
fund kan styrkes
9.1. Med henblik på at styrke det vestlige Balkans samhørig-
hed med og integration i EU er det vigtigt at overvinde destørste hindringer for en aktiv og effektiv inddragelse af
civilsamfundets forskellige forgreninger. EØSU har allerede
understreget behovet for i højere grad at inddrage og konsulteresåvel arbejdsmarkedets parter som andre civilsamfundsgruppe-
ringer for at sikre en social og civil dialog, der er virkelig
konstruktiv for landene i det vestlige Balkan (
1). Dette kan
opnås ved at:
— udnytte det internationale partnerskab til at sikre konti-
nuitet i initiativerne for så vidt angår finansiering, ressour-cer og kompetencer som fastsat i Thessaloniki-dagsorde-
nens aktionsprogrammer. Thessaloniki-dagsordenens
succes vil i stort omfang afhænge af, om civilsamfundetsorganisationer mobiliseres til at foreslå/gennemføre pro-
jekter under EU-programmer med regionale og europæi-
ske partnerskaber;
— overvinde ideologisk mistro og forskelle i arbejdsmetoder
mellem det organiserede civilsamfund og nationale oglokale myndigheder samt fremme kommunikation og
systematisk samspil mellem civilsamfundets forskellige
grupperinger, både i og mellem de forskellige lande, meddet mål at skabe et regionalt netværk. Samtidig bør der
tages skridt til at indføre fælles modeller for samhørighed
og sociale styreformer i overensstemmelse med EU-retningslinjer;
(1) EØSU’s udtalelse EUT C 208 af 3.9.2003, s. 82.— fremme netværksaktiviteter mellem europæiske organisa-
tioner og organisationer i de forskellige Balkanlande.
Verdensbanken og IMF bør også være med til at styrke
arbejdsmarkedsparternes og civilsamfundets organisationer isamarbejde med EØSU og andre EU-institutioner samt ILO.
9.2. En metode til at styrke det organiserede civilsamfunds
rolle i lokalmiljøet kunne på baggrund af ovenstående bestå i
at fremme og støtte et samarbejde og et systematisk samspil
mellem dets forskellige medlemmer for at:
a) styrke de socio-økonomiske partnere hørings- og støtte-
kapacitet ved at udvikle deres evne til selvstændigt atimødekomme borgernes og lokalsamfundenes behov;
dette kan ske gennem skabelse af et systematisk samspil
med andre grupperinger i civilsamfundet, såsom basis-og solidaritetsorganisationer og ngo’er, der er involveredei lokale udviklingsprojekter;
b) fremhæve betydningen af andre grupperinger i civilsam-
fundet end de socio-økonomiske partnere (dvs. gruppe-
ringer, som er mere uafhængige af centraliserede, offentli-
ge institutioner end de socio-økonomiske partnere, mensom er udsat for at operere isoleret og hurtigt udtømme
deres handlemuligheder). Der må skabes systematiske
forbindelser og interaktioner med de socio-økonomiskepartnere for at fremme indhentning af information
om borgernes og lokalsamfundenes sande behov samt
udnytte vellykkede erfaringer og fremgangsmåders.
På den måde kan et gensidigt nyttigt samarbejde mellem
civilsamfundets grupperinger blive til en løftestang for civil-samfundets ansvarliggørelse og uafhængighed over for de
offentlige, centraliserede myndigheder, primært ved at:
— sikre bedre repræsentation af kollektive interesser,
— garantere respekt for borgernes rettigheder og frie adgang
til social og civil dialog, politisk deltagelse og gensidig
støtte,
— styrke den kapacitet, de forskellige aktører i det politiske
og civile liv har til at blive hørt, forhandle og fremsætteforslag.
C 80/166 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
9.3. Et andet forslag går ud på at fremme tilslutningen til de
europæiske modeller for samhørighed og sociale styreformer.
Dette understreger behovet for at støtte det organiserede
civilsamfunds rolle i den nye EU-strategi for det vestlige Balkanved at gennemføre og overvåge dialog- og koordineringsmeka-nismer, både på nationalt/regionalt plan og med EU.
10. Kendskab til hinanden, dialog og aktivt samarbejde
10.1. Hvor udsigten til optagelse i EU nu er sikker, må de
organiserede civilsamfund sætte sig nogle præcise og målbaremål for de sociale aspekter af integrationsprocessen, så der kan
opnås konkrete resultater på nationalt, regionalt og europæisk
plan.
10.2. Mens landene i det vestlige Balkan har det samme
mål, går de forskellige veje for at nå det og har hver især brugfor forskellige tidsfrister og løsninger. I den nye EU-strategi
for det vestlige Balkan indgår både længere processer for
institutionelle tiltrædelsesaftaler og kortere processer for førtil-trædelsesaftaler og flere relevante EU-politikområder.
10.3. Denne sonderende udtalelse har forsøgt at belyse,
hvor vigtigt det er på det nuværende stadie i stabiliserings- og
associeringsprocessen at få kendskab til hinanden og blive
bevidst om de kulturelle forskelle og om de særlige måder,hvorpå lokalsamfundet er organiseret.
10.4. EØSU vil nu gå fra generelle forslag til praktisk
gennemførlige forslag til samarbejde og fokusere på to indsats-
områder, der kan bidrage til at forbedre informations- ogvidensniveauet og skabe mere effektive relationer mellem EU’s
og det vestlige Balkans civilsamfundsorganisationer.
10.5. Det første indsatsområde omfatter i overensstemmel-
se med mulighederne i Thessaloniki-strategien følgende:
— almen og erhvervsmæssig uddannelse på alle niveauer,
dvs. på alle de nøglefelter, civilsamfundsorganisationerne
(fagforeninger, arbejdsgivere, andre interesser og ngo’er)beskæftiger sig med;— udveksling af erfaringer og god praksis mellem EU’s og
Balkanregionens civilsamfundsorganisationer, i samar-
bejde med lokale myndigheder og institutioner;
— offentlig og sektorbestemt information og kommunika-
tion.
10.6. De hidtidige erfaringer har givet os nogle umiddelbart
anvendelige idéer. Det er først og fremmest nødvendigt at gørsig klart, at investeringer i humane ressourcer først giver
resultater på mellemlang og lang sigt, og at der må være en
klar vilje til at satse på immaterielle goder eller hvad der ifagjargon kaldes viden, ekspertise og knowhow inden for de
forskellige professioner i civilsamfundet, der er det civile
udtryk for demokratiudøvelse (
1).
10.7. Det andet indsatsområde vedrører anvendelsen af de
fælles rådgivende udvalg, der allerede er etableret med de andre
EU-kandidatlande. Dette system (modaliteterne og fristerne)
bør tilpasses til de forskellige forhold, der gør sig gældende ide vestlige Balkanlande (
2).
10.8. Udfordringen her består i at gennemføre et EU-
samarbejde med de enkelte lande i overensstemmelse med
deres særlige behov og lokale forhold samtidig med, at man
fremmer et regionalt samarbejde med en virkelig europæiskdimension og strategisk relevans.
10.9. I denne forbindelse må det overvejes, om der ikke
skal etableres brede fora for multilaterale konsultationer mel-lem EU’s og Vestbalkans civilsamfundsorganisationer. Disse
skulle beskæftige sig med de store tværgående spørgsmål inden
for integration og udvidelse såsom handel og produktion,transport og miljømæssig bæredygtighed, konfliktbegrænsning
og international sikkerhed, lokal udvikling og fattigdomsbe-
kæmpelse.
10.10. Det er vigtigt at kunne inddrage civilsamfundets
aktører i konsultations- og samarbejdsfora og udnytte deres
respektive ekspertise og organisatoriske kapacitet inden for
multilaterale partnerskaber og netværk til gennemførelsen afstore samarbejdsprojekter.
(1) Jf. konklusionerne og henstillingerne i det dokument, de sydeuro-
pæiske arbejdsmarkedsparter vedtog den 3.-5. marts i Zagreb,bilag B til EØSU’s udtalelse EUT C 208 af 3.9.2003, og dedokumenter, Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut harudarbejdet og ajourført.
(
2) En officiel reference i den forbindelse for Slovenien er artikel 115
i associeringsaftalen.
30.3.2004 DA C 80/167 Den Europæiske Unions Tidende
11. Konklusioner
11.1. I denne sonderende udtalelse gøres det klart, at det
organiserede civilsamfund er den eneste mulighed for at sikre,at det internationale samarbejde og interventionsprogrammerfår en reel betydning for de endelige modtagere. Ved at
udvikle civilsamfundets organisation og koordinering i EU og
kandidatlandene, også gennem anvendelse af fælles rådgivendeudvalg, øges muligheden for, at alle borgerne i EU og i
nabolandene kan drage nytte heraf. Det organiserede civilsam-
funds rolle i det vestlige Balkan og i Europa er afgørende, ogsåi lyset af de store trusler, befolkningen føler, de i dag er udsat
for, i form af ukontrolleret globalisering og andre generelle
risici, såsom:
— sårbarheden i den europæiske økonomi og de europæiske
produktionssystemer og arbejdsmarkeder,
— usikkerheden omkring politikken for sikkerhed og social
tryghed,
— kulturelt bestemt misforståelse af den europæiske tradi-
tion for aktivt demokrati,
— skævvridning af udviklingsmålene, som bør fokusere på
en menneskelig og bæredygtig udvikling, og ikke blot påøget økonomisk vækst uden social fremgang.
11.2. EU kan give de vestlige Balkanlande mange mulighe-
der. Gennem førtiltrædelsesaftaler med vigtige krav til de
enkelte lande kan der sættes gang i dialogen mellem deforskellige lande og skabes en fælles europæisk referenceram-
me. Dermed kan man imødegå, at omfattende institutionelle
Bruxelles, den 10. december 2003.
Roger BRIESCH
Formand for
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgog konjunkturbestemte problemer kommer til at skabe for
store hindringer for de fem landes tilnærmelse til det europæi-
ske mål.
11.3. Afslutningsvis giver EØSU udtryk for håbet om, at
der igangsættes vel planlagte og målrettede initiativer, som
sikrer en regelmæssig og fornuftig dialog mellem civilsamfun-dets repræsentanter fra EU og Vestbalkan. Dette indebærer:
— opfølgning på aktiviteter iværksat af EØSU’s arbejdsgrup-
per, herunder en løbende overvågning af gennemførelsen
af Thessaloniki-dagsordenen og de dertil hørende partner-
skaber;
— igangsættelse af projekter til etablering af fælles rådgiven-
de udvalg (JCC’er), med passende tidsfrister og ordningerfor de forskellige lande, dvs. i nøje overensstemmelse
med Kommissionens og Rådets retningslinjer for udarbej-
delsen af de enkelte landes institutionelle aftaler med EU,og efter modellen med de øvrige kandidatlande;
— foranstaltninger til støtte for en europæisk strategi med
målrettede krav inden for politikken for landbrug, handel,
sikkerhed, rammelovgivning, transport og energi;
— afholdelse af et internationalt topmøde om »civilsamfun-
dets rolle i den nye europæiske strategi for Vestbalkan«,
hvor dets betydning og prioriterede indsatsområder be-lyses. Under denne internationale dialog skal der læggesvægt på de forskellige tiltrædelses- og førtiltrædelsespro-
cesser og afholdes en omfattende debat om de prioriterede
spørgsmål i forbindelse med EU-integration og -udvidelse:social samhørighed og styrkelse af demokratiske institu-
tioner, bæredygtig økonomisk udvikling.