MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN

om ajourføring af oplysninger, der anvendes til beregning af de faste beløb og de tvangsbøder, som Kommissionen foreslår Domstolen i traktatbrudssøgsmål

(2018/C 340/02)

I. INDLEDNING

Kommissionen fastsatte i sin meddelelse fra 2005 om gennemførelse af EF-traktatens artikel 228 (1) (nu artikel 260, stk. 1 og 2, i TEUF) det grundlag, ud fra hvilket den beregner størrelsen af de økonomiske sanktioner (enten som fast beløb eller tvangsbøder), som den begærer en medlemsstat pålagt, når den indbringer en sag for Domstolen i henhold til artikel 260, stk. 2, i TEUF som led i et traktatbrudssøgsmål.

I en efterfølgende meddelelse fra 2010 (2) om ajourføring af de data, der anvendes til denne beregning, fastsatte Kommissionen, at disse makroøkonomiske data skal revideres hvert år for at tage hensyn til inflation og konjunkturbevægelser i BNP.

I Kommissionens meddelelse fra 2011 om gennemførelse af artikel 260, stk. 3, i TEUF (3) og Kommissionens meddelelse fra 2017 »EU-retten: Bedre resultater gennem bedre anvendelse« (4) fremhæves det, at den samme metode, som er fastlagt i meddelelsen fra 2005, skal anvendes til beregning af de økonomiske sanktioner, som Kommissionen anmoder Domstolen om at anvende i henhold til artikel 260, stk. 3, i TEUF.

Den årlige ajourføring i denne meddelelse er baseret på udviklingen i inflationen og BNP i hver medlemsstat (5). Den relevante inflationstakt og de relevante BNP-statistikker, der skal anvendes, er dem, der er blevet fastlagt to år før ajourføringen (»t-2-reglen«), da to år er den minimumsperiode, der er nødvendig for at indsamle relativt sikre makroøkonomiske data. Denne meddelelse er derfor baseret på økonomiske data for nominelt BNP og BNP-deflatoren for 2016 (6) samt den nuværende vægtning af medlemsstaternes stemmer i Rådet.

II. ELEMENTER I AJOURFØRINGEN

Følgende økonomiske kriterier skal revideres:

— Den ensartede grundsats for tvangsbøder (7), der for indeværende er fastsat til 700 EUR om dagen, revideres i overensstemmelse med inflationen

— Den ensartede grundsats for de faste beløb (8), der for indeværende er fastsat til 230 EUR om dagen, revideres i overensstemmelse med inflationen

— Den særlige »n«-faktor (9) revideres i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats BNP under hensyntagen til dens stemmeantal i Rådet; »n«-faktoren er den samme ved beregningen af faste beløb og daglige tvangsbøder

— De faste minimumsbeløb (10) revideres i overensstemmelse med inflationen.

III. AJOURFØRINGER

Kommissionen vil anvende følgende ajourførte tal til at beregne størrelsen af de økonomiske sanktioner (faste beløb eller tvangsbøder), når den indbringer sager for Domstolen i henhold til artikel 260, stk. 2 og 3, i TEUF:

1) Den ensartede grundsats ved beregningen af tvangsbøder fastsættes til 690 EUR om dagen

2) Den ensartede grundsats for faste beløb fastsættes til 230 EUR om dagen

3) Den særlige »n«-faktor og det faste minimumsbeløb for de 28 EU-medlemsstater fastsættes til: Medlemsstat Den særlige »n«-faktor Fast minimumsbeløb (1 000 EUR) Belgien 4,89 2 790 Bulgarien 1,51 862 Tjekkiet 3,16 1 803 Danmark 3,03 1 729 Tyskland 20,74 11 835 Estland 0,63 359 Irland 3,02 1 723 Grækenland 3,14 1 792 Spanien 11,93 6 808 Frankrig 17,46 9 963 Kroatien 1,24 708 Italien 15,16 8 651 Cypern 0,59 337 Letland 0,69 394 Litauen 1,13 645 Luxembourg 1,00 571 Ungarn 2,54 1 449 Malta 0,38 217 Nederlandene 6,56 3 743 Østrig 4,08 2 328 Polen 7,36 4 200 Portugal 3,24 1 849 Rumænien 3,35 1 912 Slovenien 0,87 496 Slovakiet 1,64 936 Finland 2,67 1 524 Sverige 4,68 2 671 Det Forenede Kongerige 18,10 10 328

Kommissionen vil anvende de ajourførte tal i forbindelse med afgørelser, som den træffer om at indbringe en sag for Domstolen i henhold til artikel 260 i TEUF fra datoen for vedtagelsen af denne meddelelse.

(1) SEK(2005) 1658 (EUT C 126 af 7.6.2007, s. 15).

(2) SEK(2010) 923/3. Meddelelsen er blevet ajourført i 2011 (SEK(2011) 1024 endelig), i 2012 (C(2012) 6106 final), i 2013 (C(2013) 8101 final), i 2014 (C(2014) 6767 final), i 2015 (C(2015) 5511 final), i 2016 (C(2016) 5091 final) og i 2017 (C(2017) 8720 final) i forbindelse med den årlige tilpasning af økonomiske data.

(3) EUT C 12 af 15.1.2011, s. 1.

(4) EUT C 18 af 19.1.2017, s. 10.

(5) Jf. de generelle regler, som er fastsat i meddelelserne fra 2005 og 2010.

(6) BNP-deflatoren anvendes som målestok for inflationen. De ensartede grundsatser for faste beløb og tvangsbøderne afrundes til det nærmeste multiplum af ti. De faste minimumsbeløb afrundes til det nærmeste tusind. »n«-faktoren afrundes til to decimaler.

(7) Den ensartede grundsats for daglige tvangsbøder defineres som det faste grundbeløb, som visse multiplikatorvægte anvendes på. Vægtene skal anvendes ved beregningen af en daglig tvangsbøde og er dels de koefficienter, der udtrykker traktatbruddets alvorlighed og varighed, dels den særlige »n«-faktor for den enkelte medlemsstat.

(8) Grundsatsen skal anvendes ved beregningen af det faste beløb. For så vidt angår artikel 260, stk. 2, i TEUF fremkommer det faste beløb ved at multiplicere et dagligt beløb (der fremkommer ved at multiplicere den ensartede grundsats for faste beløb med koefficienten for tilsidesættelsens grovhed, og resultatet af denne beregning multipliceres med den særlige »n«-faktor) med det antal dage, som traktatbruddet er fortsat efter den første dom, indtil den dag, hvor traktatbruddet ophører, eller der afsiges dom i henhold til artikel 260, stk. 2, i TEUF. For så vidt angår artikel 260, stk. 3, i TEUF og som omhandlet i punkt 28 i Kommissionens meddelelse om »Gennemførelse af traktatens artikel 260, stk. 3« (SEK(2010)1371 endelig) (EUT C 12 af 15.1.2011, s. 1) fremkommer det faste beløb ved at multiplicere et dagligt beløb (der fremkommer ved at multiplicere den ensartede grundsats for faste beløb med koefficienten for tilsidesættelsens grovhed, og resultatet af denne beregning multipliceres med den særlige »n«-faktor) med det antal dage, der er hengået fra dagen efter, at fristen for at gennemføre direktivet udløb, indtil den dag, hvor traktatbruddet ophører, eller der afsiges dom i henhold til artikel 258 og artikel 260, stk. 3, i TEUF. Det faste beløb, der beregnes på grundlag af det daglige beløb, bør finde anvendelse, når resultatet af ovennævnte beregning overstiger de faste minimumsbeløb.

(9) Den særlige »n«-faktor tager hensyn til medlemsstaternes betalingsevne (bruttonationalprodukt (BNP)) og deres stemmeantal i Rådet.

(10) De faste minimumsbeløb fastsættes for hver enkelt medlemsstat efter den særlige »n«-faktor. Kommissionen vil foreslå Domstolen at anvende de faste minimumsbeløb, når det sammenlagte faste daglige beløb ikke overstiger de faste minimumsbeløb.