DA    DA DA 
DA    DA  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 26.11.2008 
SEK(2008) 2893  
  
ARBEJDSDOKUMENT FRA KOMMISSIONENS TJENESTEGRENE 
Ledsagedokument til 
 
Forslag til  
 
RÅDETS DIREKTIV (Euratom) 
 
om EF-rammebestemmelser for nuklear sikkerhed 
 
RESUMÉ AF KONSEKVENSANALYSEN  
{KOM(2008) 790 endelig} 
{SEK(2008) 2892} 
DA 2   DA 1. HØRING OG EKSPERTUDTALELSE  
Konsekvensanalysen vedrør er dagsordenens punkt 2008/TREN/003 – Revideret lovforslag om 
nuklear sikkerhed. Den ledsager det reviderede direk tivforslag om EF-rammebestemmelser 
for nuklear sikkerhed, som har til formål at genstarte bestræbelserne på at opstille fælles EF-rammer for nuklear sikkerhed ved at erstatte forslage t til direktiv om fastsættelse af de 
grundlæggende forpligtelser og generelle prin cipper vedrørende sikkerheden i nukleare 
anlæg
1, som Kommissionen forelagde i 2003.  
Dette nye forslag er fremkommet  efter en omfattende og fortl øbende høringsproces, som blev 
igangsat i 2004 under det irske formandskab. Ef terfølgende har Rådets arbejdsgruppe for 
nuklear sikkerhed (WPNS), Gruppen på Højt Plan for Nuklear Sikkerhed og 
Affaldshåndtering og EU's Kern energiforum fortsat arbejdet. 
Høringsprocessen begyndte i 2004 og har udmøntet  sig i en grundig revision af tilgangen i 
2004-forslaget om et direktiv om sikkerhed, so m dengang blev blokeret af et mindretal af 
medlemsstaterne. De vigtigste argumenter herfor var, at forslaget indeholdt for detaljeret 
bindende lovgivning og tvivl om, hvorvidt forslaget ville respektere subsidiaritetsprincippet.  
Det reviderede lovforslag bygger på a) det tekniske arbe jde, som er udført af De 
Vesteuropæiske Nukleare Tilsynsmyndigheders  Sammenslutning (WENRA) og færdiggjort i 
2006 for bestående nukleare anlæg, og som havde  deltagelse af alle europæiske 
tilsynsmyndigheder på nuklearområdet, b) pr incippet om, at kun stærke og uafhængige 
tilsynsmyndigheder er i stand til at garantere de n fortsatte sikre drift af atomkraftværkerne i 
EU, og c) i fællesskabslovgivningen at nedfælde principperne i de vigtigste eksisterende 
internationale instrumenter, nem lig konventionen om nuklear sikkerhed2, og det 
sikkerhedsarbejde, der udføres af Den Inte rnationale Atomenergiorganisation (IAEA)3. Det 
tekniske grundlag, der understøtter de grundl æggende principper, som foreslås i det 
foreliggende reviderede udkast til et dire ktiv om EF-rammebestemmelser for nuklear 
sikkerhed, er resultatet af arbejdet i de forskellige eksp ertgrupper, der beskæftiger sig med 
nuklear sikkerhed.  
Europa-Parlamentet har hele tiden støttet,  at der indføres EF-lovgivning om nuklear 
sikkerhed, som fastsætter referenceniveauer, jf. Parlamentets betænkninger i årenes løb4. 
Herudover har det vist sig, at nuklearindus trien nu støtter EF-lovgivning om nuklear 
sikkerhed, jf. konklusioner fra det andet EU-kerneenergiforum.  
Endelig blev der med henblik på at færdiggør e konsekvensanalysen ne dsat en styregruppe, 
som havde deltagelse af repræsentanter fo r alle berørte tjenestegrene i Kommissionen.  
Udkastet til konsekvensanalysen blev forelagt Udvalget for Konsekvensanalyse, som afgav en 
foreløbig udtalelse den 9. september 2008, fulgt af en endelig udtalel se den 14. oktober 2008 
om en ny revideret udgave af dokumentet. Der er taget fuldt hensyn til de endelige bemærkninger fra Udvalget for Konsekvensanalyse.  
                                                
 
1 Oprindeligt forslag fra Kommissionen i 2003 (KOM(2 003) 32 endelig) og den reviderede version fra 
2004 (KOM(2004) 526 endelig). 
2 IAEA INFCIRC 449 af 5. juli 1994. 
3 IAEA Safety Fundamentals: Fundamental safety pr inciples, IAEA Safety St andard Series No. SF-1 
(2006) (grundlæggende sikkerhedsprincipper).  
4 Maldeikis-betænkningen om 50 års Euratom-traktat (A6-0129/2007) og Reul-betænkningen om 
konventionelle energikilder (A6-0348/2007). 
DA 3   DA 2. PROBLEMSTILLINGEN  
Den fornyede interesse i kerneenergi i en række  medlemsstater og udsigt en til en lang række 
levetidsforlængelser og nyopførelse r gør, at timingen af dette revi derede forslag er særlig god. 
Det står enhver klart, at konse kvenserne af strålings ulykker ikke standser ved grænserne, og at 
de har potentielle konse kvenser for både arbejdstagernes og borgernes helbred, men der kan 
også være vidtrækkende økonomiske konsekve nser for energiproduktionssektoren. 
Beskyttelsen af EU's borgere er et Unionens  vigtigste politiske mål, og rammebestemmelser, 
som sigter mod at opnå, beva re og løbende forbedre den nukleare sikkerhed og dens 
regulering i Fællesskabet samt styrke den ro lle, som tilsynsmyndighederne i medlemsstaterne 
spiller, ville garantere yderlige re sikkerhed for befolkningen.  
Offentlighedens accept er en forudsætning for at  kunne udvikle kerneenergien yderligere, og 
indtil nu har Fællesskabet konsta nt arbejdet for at fremme den nukleare sikkerhed, men der 
findes endnu ingen EF-rammebestemmelser, som fastlægger fælles sikkerhedsstandarder for 
nye og bestående nukleare anlæg i EU. Fællesskab et er dog nødt til at reagere på den uro, som 
findes i befolkningen, når det gælder nukleare  anlægs sikkerhed. En af de vigtigste 
konklusioner i et rundspørge om nuklear sikkerhed5 i 2007 var, at selv om EU-borgerne 
generelt har et rimeligt kendskab til kerneenergi spørgsmål, herunder navnlig om, hvorvidt der 
var atomkraftreaktorer i deres eg et land, følte de ikke, at de vidste nok om nuklear sikkerhed 
(fra 56 % til 90 %). 
3. EU' S RET TIL AT HANDLE  
Fællesskabets kompetence til at fastsæ tte grundlæggende sikkerhedsnormer på 
fællesskabsniveau er udtrykkeligt fastlagt i Eura tom-traktaten. Artikel 2,  litra b), i traktaten 
fastsætter, at Fællesskabet på de i denne trakta t foreskrevne betingelser skal indføre ensartede 
sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed og overvåge deres anvendelse.  I afsnit to, kapitel 3, "Sundhed og sikkerhed" fastsættes en række 
detaljerede bestemmelser, der har til formål at fastsætte, indføre og anvende de 
grundlæggende normer, der er omhandlet i Eura tom-traktatens artikel 2, litra b). Euratom-
traktatens kapitel 3 blev hovedsageligt anvendt i forbindelse med stråli ngsbeskyttelse, indtil 
EF-Domstolen anerkendte den iboende forbin delse mellem strålingsbe skyttelse og nuklear 
sikkerhed og Fællesskabets kompetence på områ det nuklear sikkerhed (i sin dom i sag C-
29/99
6, fastslog Domstolen, "at der ikke med henblik på fastlæggelsen af Fællesskabets 
beføjelser skal foretages en kunstig sondring mellem beskytte lsen af befolkningens sundhed og 
sikkerheden for kilderne til ioniserende stråling") . Hermed anerkendes de t, at de bestående 
sikkerhedsstandarder til beskyttelse af befo lkningens og arbejdstagernes sundhed mod de 
farer, som er forbundet med ioniserende stråli ng må suppleres med sikkerhedsstandarder for 
nukleare anlæg. Den tekniske kompetence hos de nationale sikkerhedsmyndigheder hindrer 
ikke Fællesskabet i at lovgi ve i denne forbindelse. 
4. KILDER ANVENDT TIL KONSEKVENSANALYSEN  
Konsekvensanalysen er en ajourføring af konsekvensanalysen fra 2003, som ledsagede det 
oprindelige forslag om nuklear sikkerhed7, og det tekniske grundlag for den er konklusionerne 
og anbefalingerne i den endelig rapport fra WPNS8, der blev godkendt af Rådets 
                                                 
5 Special Eurobarometer nr. 271 "Europeans and nucle ar safety", Fieldwork Oc t-Nov 2006, offentliggjort 
feb. 2007 http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_271_en.pdf. 
6 Sag C-29/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske Union. 
7 Inkluderet i KOM(2003)32 endelig. 
8 Dok.15475/2/06 REV2 (http://register.consilium.eu ropa.eu/pdf/en/06/st15/st15475-re02.en06.pdf). 
DA 4   DA arbejdsgruppe om atomspørgsmål (WPAQ) den 13. december 2006 og suppleret med 
resultaterne fra rapporter udarb ejdet af WPNS' undergrupper9.  
I denne forbindelse bør der lægge s særlig vægt på aktivitetern e, der gennemføres inden for 
rammerne af De Vesteuropæiske Nukleare Ti lsynsmyndigheders Sammenslutning (WENRA), 
en organisation, som omfatter lederne og de le dende medarbejdere fra 17 europæiske landes 
tilsynsmyndigheder10, som i fællesskab har fastlagt mange fælles referenceniveauer for 
reaktorer med sigte på at samordne de nationale krav frem til 2010. 
Konsekvensanalysen bygger i øvrigt på de forp ligtelser og krav, der er fastsat i IAEA's 
konvention om nuklear sikkerhed, der udgør en  internationalt anerkendt platform for 
udvikling af nuklear sikkerhed, og på IAEA's grundlæggende sikkerhedsprincipper. Denne 
konvention rummer ikke detaljerede tekniske regl er. Der er imidlertid fastlagt en præcis 
juridisk ramme heri, som sigter mod en løbende forbedring af sikkerheden. 
Atomenergifællesskabet og alle EU-medlemsstat er er kontraherende parter i konventionen om 
nuklear sikkerhed. IAEA's grundlæggende princippe r er en bedste praksis-samling, som de 
nationale sikkerhedskrav hovedsageligt er basere t på, og som medlemsst aterne har bidraget 
væsentligt til at forbedre. 
5. LØSNINGSMULIGHEDER  
I konsekvensanalysen blev følgende fire løsningsmuligheder  overvejet:  
– Den første mulighed (0)  består i ikke at ændre noget. 
– Mulighed 1  går ud på at udarbejde fællesska bslovgivning, som fastsætter fælles 
sikkerhedsstandarder for eksisterende nukleare anlæg.  
– Mulighed 2  består i at udforme fællesskabslovg ivning, som kun etablerer fælles rammer 
med sigte på at opnå og bevare  et ensartet højt niveau for nuklear sikkerhed i hele 
Fællesskabet ved at satse på bredt anerkendt e principper for nuklear sikkerhed, og derefter 
lade Gruppen på Højt Plan udarbejde gennemførelsesforanstaltningerne. 
– Mulighed 3  bygger på en række internationalt an erkendte principper for nuklear sikkerhed 
(jf. fremgangsmåden under mulighed 2), supp leret med yderligere si kkerhedskrav til nye 
reaktorer, som medlemsstatern e opmuntres til at udvikle i tråd  med princippet om løbende 
sikkerhedsforbedringer på grundlag af de si kkerhedsniveauer, der er  udviklet af WENRA, 
og i nært samarbejde med EU-Gruppen på  Højt plan for Nuklear Sikkerhed og 
Affaldshåndtering11, der omfatter højtstående repræsentanter fra tilsyns- og 
sikkerhedsmyndigheder i alle EU-medlemsstater. 
6. SAMMENLIGNING AF LØSNINGSMODELLERNE – FORSLAG TIL EU- FORANSTALTNINGER  
Analysen af de forskellige muligheder viste, at  den mest effektive måde at indføre en fælles 
ramme for nuklear sikkerhed i Fællesskabet på er mulighed 3 . Fremgangsmåden i forbindelse 
med det nuværende forslag til et revideret direktiv er derfor, at Fællesskabet kun opstiller et 
sæt fælles principper for nuklear sikkerhed, so m allerede indgår i IAEA's konvention om 
nuklear sikkerhed (udbygning de na tionale tilsynsmyndigheders ro lle, tilladelsesindehaverens 
                                                 
9 Dok. 15475/2/06 REV 2 ADD 1(http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/06/st15/st15475-
re02ad01.en06.pdf ), dok. 15475/2/06 REV 2 ADD 2 
(http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/06/st15/st15475-re02ad02.en06.pdf ) og dok. 15475/2/06 
REV 2 ADD 3 (http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/06/st15/st15475-re02ad03.en06.pdf ). 
10 Belgien, Bulgarien, Tjekkiet, Finland, Frankrig, Tyskland, Ungarn, Italien, Litauen, Nederlandene, 
Rumænien, Slovakiet, Slovenien, Spanien, Sverige, Schweiz og Det Forenede Kongerige. 
11 Oprettet ved Kommissionens afgørelse 2007/530/Euratom af 17. juli 2007 (EUT L 195 af 27.7.2007). 
DA 5   DA hovedansvar for sikkerheden under tilsynsmyndighe dens kontrol, styrket uafhængighed for 
tilsynsmyndigheder, sikring af et højt transp arensniveau i spørgsmål om nukleare anlægs 
sikkerhed, gennemførelse af forvaltningssystem er, regelmæssig sikkerhedskontrol, adgang til 
nuklearsikkerhedseksperter, prio ritering af sikkerhed), og som suppleres med yderligere 
sikkerhedskrav til nye reaktore r, som medlemsstaterne opmunt res til at udvikle i tråd med 
princippet om løbende sikkerhedsforbedringer på  grundlag af de sikkerh edsniveauer, der er 
udviklet af WENRA, og i nært samarbejde  med EU-Gruppen på Højt plan for Nuklear 
Sikkerhed og Affaldshåndtering. På grundlag af de ti principper for regulering af nuklear 
sikkerhed, som gruppen har vedtaget, vil den f ungere som samlingspunktet for samarbejdet 
mellem de tilsynsmyndigheder, der har til opgave  at overvåge nukleare anlægs sikkerhed i 
medlemsstaterne, og bidrage til udviklinge n af EF-rammebestemmelserne om nuklear 
sikkerhed. 
Medlemsstaterne er forpligtet til at respekte re IAEA's grundlæggende sikkerhedsprincipper og 
til at overholde forpligtelserne og krav ene i konventionen om nuklear sikkerhed. 
7. MERVÆRDI  
På baggrund af den fornyede interesse for kernee nergi i Europa og andre steder er det vigtigt 
at bevare et højt niveau for nukl ear sikkerhed i EU og at opstil le et sæt binde nde regler og 
fælles EF-sikkerhedsstandarder. De seneste meddelelser om nyopf ørelser af atomkraftværker i 
EU gør det endnu mere nødvendigt, at fastlægge konvergerende regler på EU-niveau for at 
støtte medlemsstaterne i deres bestræbelser på at harmonisere  deres sikkerhedspraksis. Til 
trods for de grænseoverskridende risici i forb indelse med driften af nukleare anlæg har der 
hidtil kun været tale om begrænset samordning mellem lande.  
I denne forbindelse er den grundlæggende merværdi  af den valgte løsningsmulighed, at 
bindende fællesskabslovgivning, som fastlægger de  grundlæggende forpligtelser og generelle 
principper for nukleare anlægs sikkerhed, føre r frem til opfyldelsen af målet om at opnå, 
bevare og løbende forbedre den nukleare sikkerhed  i Fællesskabet; et resultat der ikke kan nås 
lige så effektivt udelukkende på nationalt pl an. Denne fremgangsmåde  har også den klare 
fordel, at retssikkerheden øges på fællesskabsniv eau. Ifølge de institutionelle bestemmelser i 
Euratom-traktaten har Euratom sine egne meka nismer til at sikre, at medlemsstaternes 
nationale lovgivning er forenelig med direktivets bestemmelser, og varetager således sin rolle 
som vogter af den korrekte anve ndelse af fællesskabsretten. De t bør desuden bemærkes, at 
fællesskabslovgivningen ikke blot overfører retti gheder og forpligtelser til hver medlemsstats 
myndigheder, men også til enkeltpersone r og virksomheder. Myndighederne i hver 
medlemsstat er ansvarlige for at gennemfør e fællesskabsretten i national lovgivning og 
håndhæve den på korrekt vis, og de skal garantere borgernes rettigheder i henhold til denne ret.  
Er der ingen fællesskabsrammer, gælder IAEA's konvention om nuklear sikkerhed for 
medlemsstaterne. Medlemskab af IAEA's konv ention om nuklear sikkerhed er dog kun af 
frivillig karakter, idet  konventionen er tænkt som et inci tament, og den omfatter derfor ikke 
nogen sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse. Konven tionen er ikke udformet med 
henblik på at anvende kontrol og sanktioner for at sikre, at parterne opfylder deres 
forpligtelser, men hviler i stedet på deres fælles interesse i at nå et højere sikkerhedsniveau, som videreudvikles og fremmes via regelmæssi ge møder mellem parterne. Tiltrædelse af 
konventionen indebærer to grundlæggende forplig telser for hver kont raherende part: at 
udarbejde og offentliggøre en national rapport og at forelægge denne nationale rapport for de 
andre kontraherende part er til granskning.  
DA 6   DA Med udarbejdelsen af fællesskabslovgivning, so m bygger på principperne i konventionen om 
nuklear sikkerhed og fuldt ud udnytter det sikkerhed sarbejde, som allerede er udført af IAEA, 
når der fastlægges grundlæggende principper for nuklear sikkerhe d, anerkendes værdien af de 
internationale fremskridt, der er sket i nden for nuklear sikkerhed, og det europæiske 
civilsamfund gives mulighed for at engagere sig mere på dette område.  
Herudover sigter direktivet mod at styrke de nationale tilsynsmyndigheders rolle og 
uafhængighed, idet der bygges videre på deres ko mpetencer frem for at indføre en topstyring, 
som det var tilfældet i det opr indelige forslag om nuklear si kkerhed. Det styrker også de 
nationale tilsynsmyndigheders rolle, når de t gælder gennemførelsen af de aftalte 
foranstaltninger; en løsning, som er i fuld ove rensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.  
8. SUBSIDIARITET  
Medlemsstaterne har allerede truffet foransta ltninger, hvormed de kan nå en høj grad af 
nuklear sikkerhed inden for EU. Der er endnu ikke indført nogen fælles regler for nuklear 
sikkerhed, som gælder i hele Fællesskabet, på grund af de forskellige historiske baggrunde, 
retlige rammer, typer og antal reaktorer og fors kellige reguleringstilg ange. Dette ville dog 
give en yderligere forbedring af den nukleare si kkerhed, som ikke kan nås alene på nationalt 
plan.  
Det nye forslag vender fremgangsmåden fra forslaget fra 2003/2004 om, idet det nu er 
medlemsstaterne, som i forbindelse med nye r eaktorer opmuntres til at udvikle yderligere 
sikkerhedskrav i tråd med den løbende forbedring af  sikkerheden ud fra de 
sikkerhedsniveauer, der er udvikl et af WENRA, i nært sama rbejde med Gruppen på Højt 
Plan. Medlemsstaterne bevarer desuden deres ret til at pålægge strengere 
sikkerhedsforanstaltninger nationa lt end de foranstalt ninger, der er fastsat i fællesskabsretten. 
Med hensyn til de foreslåede sikkerhedsprincippers niveau, så går det reviderede 
direktivforsalg ud fra de kompetencer, som me dlemsstaternes tilsynsmyndigheder har, og de 
internationalt anerkendte principper i konventionen om nuklear sikkerhed og IAEA's 
grundlæggende sikkerhedsprincipper og på lægger således ikke medlemsstaternes 
myndigheder nogen ekstrabyrder.  
Bindende fællesskabslovgivning giver også øget re tssikkerhed ved at give borgerne mulighed 
for at henvende sig til EU-institutioner ne med deres spørgsmål om kerneenergi. 
Det bør desuden nævnes, at det nye forsla g fuldt ud tager hensyn til de synspunkter, som 
medlemsstaterne fremsatte under drøftelser ne af 2003/2004-pakken, ved at fjerne 
sammenkædningen af nuklear sikkerhed, nukleart affald og finansielle spørgsmål, ved at 
fjerne forslaget om at oprette et fællesskabso rgan af sikkerhedsinspekt ører, og ved at overlade 
ansvaret for tilsynet med nuklear sikkerhed helt til de nationale tilsynsmyndigheder. 
9. OVERVÅGNING OG EVALUERING  
Der etableres indikatorer på medlemsstatsniveau  til at måle fremskridtene hen imod målene. 
10. KONKLUSION  
I lyset af ovenstående lader den valgte løsningsmodel til at være den bedste, idet den 
frembyder de bedste tekniske, økonomiske og sikkerhedsmæssige fordele og går ud over 
principper og aktivt opmuntrer medlemsstaterne til at fastlægge yderl igere sikkerhedskrav.