KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(94) 406 endelig udg. 
Bruxelles, den 20.09.1994 
94/0113 (PRT) 
Revideret forslag t i I 
RAPETS PIREKTIV 
en om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller 
procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncernei 
med henblik på at informere og høre arbejdstagerne 
(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens 
artikel 189 C, Iitra d) 
BEGRUNDELSE 
Den 13. april 1994 vedtog Kommissionen et forslag til Rådets direktiv om oprettelse af 
et europæisk udvalg eller fastlæggelse af en procedure med henblik på information og 
konsultation af arbejdstagerne i virksomheder og koncerner, som omfatter bedrifter eller 
virksomheder i flere medlemsstater1. 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 1. juni 19942. 
Europa-Parlamentet afgav udtalelse efter førstebehandlingen den 4. maj 19943. 
Den 3. juni 1994 vedtog Kommissionen i henhold til artikel 189 A, stk. 2, i EF-traktaten 
et ændret forslag, som medtog et vist antal af Europa-Parlamentets ændringsforslag4. 
Den 18. juli 1994 fastlagde Rådet en fælles holdning vedrørende Kommissionens ændrede 
forslag5. 
Europa-Parlamentet tog stilling til Rådets fælles holdning i forbindelse med andenbehand­
lingen den 15. september 1994 og godkendte den under forbehold af, at der blev medtaget 
12 ændringsforslag. 
Kommissionen har set nærmere på Europa-Parlamentets ændringsforslag fra anden­
behandlingen og har medtaget nogle af dem i nærværende genbehandlede forslag. 
Kommissionens holdning til hvert enkelt af Europa-Parlamentet ændringsforslag fra 
andenbehandlingen er som følger: 
Ændringsforslag nr. 1 og 2 
Ændringsforslagene har til formål at reducere tærsklerne for det antal arbejdstagere, der 
i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a) og c), i den fælles holdning, skal være i fællesskabs­
virksomheder eller -koncerner, førend der skal nedsættes et europæisk samarbejdsudvalg 
eller indføres en informations- og høringsprocedure, fra 1 000 til 500 og fra 150 til 100. 
Kommissionen finder, således som den har understreget over for Europa-Parlamentet i 
forbindelse med førstebehandlingen, at det er nødvendigt at begrænse direktivets 
anvendelsesområde til de største europæiske virksomheder, idet grænsen ved de 1 000 
arbejdstagere altid har været anset som den mest hensigtsmæssige i forbindelse med 
gennemførelsen af dette helt nye tiltag, hvorefter der skal sikres en tværnational informa-
EFT C 135 af 18.05.1994, s. 8. 
Endnu ikke offentliggjort i EFT. 
Endnu ikke offentliggjort i EFT. 
EFT C 199 af 21.07.1994, s. 10. 
EFT C 244 af 31.08.1994, s. 37. 
tion og høring af arbejdstagerne. Kommissionen ønsker imidlertid at minde om bestem­
melsen i artikel 15 i den fælles holdning, hvori det hedder, at den er forpligtet til inden 
for en bestemt frist at foretage en revision af gennemførelsesbestemmelserne i direktivet, 
især om tærsklerne for antallet af ansatte er passende, hvilket giver mulighed for igen at 
analysere spørgsmålet. 
Hvad angår den anden tærskel (antal ansatte i mindst to forskellige medlemsstater), kan 
Kommissionen acceptere dette ændringsforslag fra Europa-Parlamentet. 
Ændringsforslag nr. 3 (og ændringsforslag nr. 4. 11 og 14) 
Ændringsforslag nr. 3 har til formål, at kun repræsentanterne for de ansatte i de 
virksomheder, som indgår i koncernen, skal have mulighed for at udpege arbejdstager-
repræsentanterne i det særlige europæiske forhandlingsorgan. Ændringsforslag nr. 4, 11 
og 14 vedrører også kravene i forbindelse med etableringen af det særlige europæiske 
forhandlingsorgan eller samarbejdsudvalg, idet det foreslås at indføre et vist antal 
supplerende bestemmelser på området. 
Kommissionen forstår Europa-Parlamentets ønske om at bevare de demokratiske 
principper i forbindelse med etableringen af disse organer, der skal repræsentere 
arbejdstagerne. Den er imidlertid overbevidst om, at det vil være mest hensigtsmæssigt 
ikke at gribe ind i de former for repræsentation af arbejdstagerne og kravene hertil, der 
eksisterer på nationalt plan, og som selv er i overensstemmelse med ovennævnte 
principper, og at gøre det muligt at anvende disse inden for rammerne af de procedurer, 
der fastsættes i direktivet, hvis medlemsstaterne ønsker dette. Dette princip, der er en 
naturlig følge af subsidiaritetsprincippet, kommer til udtryk i artikel 2, stk. 1, litra d): 
"(ved) "arbejdstagerrepræsentanter" (forstås) repræsentanter for arbejdstagerne i henhold 
til national lovgivning og/eller praksis". 
Ved at indføre en række ensartede og restriktive bestemmelser på området i direktivet 
ville man i høj grad begrænse denne frihed, som det synes ønskeligt at give medlems­
staterne. Desuden er reglen om, at det skal være op til den enkelte medlemsstat at fast­
lægge kriterierne for udnævnelsen af de ekstra medlemmer i disse samarbejdsorganer, 
ikke praktisk gennemførlig, idet den, hvis den blev vedtaget, ville give grundlag for 
lovkonflikter, som vanskeligt lod sig løse. 
Det samme gør sig gældende i forbindelse med Europa-Parlamentets ønske om at tage 
hensyn til størrelsen af de forskellige kategorier af arbejdstagere, hvilket udgør et 
fuldstændigt ukendt begreb i forbindelse med den nationale lovgivning og praksis i mange 
medlemsstater, hvorfor det bliver svært at gennemføre på en ensartet og generel måde. 
Kommissionen kan dog gå med til, at der indføjes en ny betragtning i det genbehandlede 
forslag, hvori man på ny fastslår, at de medlemsstater, der måtte ønske det, kan 
bestemme, at de forskellige arbejdstagerkategorier bliver repræsenteret. 
3 -
Ændringsforslag nr. 5 
Dette ændringsforslag har til formål at gøre det muligt for arbejdstagere i tredjelande at 
deltage i det særlige forhandlingsorgan, idet virksomheder og bedrifter i disse lande i den 
forbindelse skal betragtes som værende placeret i en medlemsstat. 
Med hensyn til det nuværende direktivforslag kan det næppe påstås, at repræsentanter for 
arbejdstagere i tredjelande udelukkes fra at deltage i enten det særlige forhandlingsorgan 
eller det europæiske samarbejdsudvalg eller informations- og høringsproceduren. I direkti­
vet gøres det frivilligt, om man vil gøre dette eller ej, hvilket er helt forståeligt, eftersom 
det ikke ville være muligt direkte at kræve, at bestemmelserne i direktivet skulle gøres 
gældende uden for dets geografiske anvendelsesområde (de elleve medlemsstater, der er 
omfattet). Også i dette tilfælde mener Kommissionen, at det er medlemsstaterne, der skal 
afgøre, om de finder det nyttigt og ønskeligt at stille en række hensigtsmæssige krav med 
henblik på gøre det obligatorisk for virksomheder og koncerner, der har hovedsæde i 
deres land, at skabe bredere rammer for den tværnationale information og høring af 
arbejdstagerne, end de rammer, der opstilles i direktivet, idet dette er begrænset til sit 
naturlige anvendelsesområde, dvs. de elleve berørte medlemsstater. 
Ændringsforslag nr. 7 
Ændringsforslag nr. 7 sigter mod at reducere den frist på tre år, der er fastsat i artikel 7, 
stk. 1, i Rådets fælles holdning, til halvandet år, og inden hvis udløb de subsidiære 
forskrifter, medlemsstaterne i overensstemmelse med bilaget har vedtaget, ikke finder 
anvendelse. 
Denne frist er blevet ændret flere gange under drøftelserne i institutionerne af det forslag, 
som Kommissionen fremsatte i april 1993. I forslaget fra april var fastsat en frist på to 
år, men Rådet fandt det hensigtsmæssigt i sin fælles holdning at indføje en frist på tre år, 
hvilket Kommissionen ikke modsatte sig. I Kommissionens oprindelige forslag (fra 1991) 
var der derimod fastsat en frist på et år. 
Forlængelsen af fristen havde naturligvis til formål at fremme de frivillige aftaler mellem 
det særlige forhandlingsorgan og den centrale ledelse. Kommissionen er positiv 
heroverfor, hvilket dens holdning til forlængelsen af fristen i tidens løb også viser. Den 
erkender dog, at ulempen ved at forlænge fristen er, at de informations- og hørings-
mekanismer, der er fastsat i direktivet, i nogle begrænsede situationer, hvor der ikke er 
vilje til at nå en aftale, først bliver iværksat på et senere tidspunkt. 
Kommissionen accepterer således at fremlægge dette spørgsmål for Rådet igen (på grund­
lag af en periode på 2 år), således at det i lyset af Europa-Parlamentets holdning efter 
andenbehandlingen kan tage sin holdning i den fælles holdning op til fornyet overvejelse. 
4-
Ændringsforslag nr. 8 
Ændringsforslag nr. 8 har til formål at begrænse medlemsstaternes mulighed for i de 
tilfælde, hvor der allerede eksisterer bestemmelser herfor i den nationale lovgivning, at 
fastsætte særlige bestemmelser til fordel for centralledelsen i virksomheder i deres lande, 
som direkte og hovedsageligt arbejder med et ideologisk sigte vedrørende information og 
ytringsfrihed. 
Kommissionen kan acceptere dette synspunkt, hvilket kommer til udtryk i det genbehand­
lede forslag. 
Ændringsforslag nr, 9 
Formålet med ændringsforslag nr. 9 er at præcisere de foranstaltninger til beskyttelse af 
arbejdstagernes repræsentanter, der er omhandlet i generelle termer i artikel 10 i den 
fælles holdning. Der nævnes navnlig forbuddet mod enhver form for diskrimination, 
beskyttelse mod afskedigelse og andre former for sanktioner som følge af deres hand­
linger i forbindelse med varetagelsen af deres opgaver. 
Selv om Kommissionen finder, at denne form for foranstaltninger allerede er fastsat i 
artikel 10 i den fælles holdning, accepterer den i det genbehandlede forstag at medtage 
disse præciseringer. 
Ændringsforslag nr. 10 
Via dette ændringsforslag søger Europa-Parlamentet bl.a. at mindske fristen i artikel 15 
for, hvornår Kommissionen skat foretage en revision. 
Kommissionen kan acceptere Europa-Parlamentets ønske om en frist på fem år. 
-5-
Revideret forslag ti I 
RÅDETS DIREKTIV 
om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller 
en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner 
med henblik på at informere og høre arbejdstagerne 
FÆLLES HOLDNING ÆNDRET FORSLAG 
Henvisninger 
Betragtning 1-15 
Betragtning 15 a (ny) Uændret 
Uændret 
i henhold til subsidiaritetsprincippet 
bestemmer medlemsstaterne, hvem der 
repræsenterer arbejdstagerne, og de kan 
navnlig, såfremt de anser det for 
hensigtsmæssigt, fastsætte bestemmelser 
om en afbalanceret repræsentation af de 
forskellige arbejdstagerkategorier. 
Betragtningerne 16-22 Uændret 
Artikel 1 Uændret 
Artikel 2 
1. I dette direktiv forstås ved: 
a) "en virksomhed, der omfatter 
bedrifter i flere medlemsstater" ("en 
fællesskabsvirksomhed"): en virk­
somhed med mindst 1 000 ansatte i 
medlemsstaterne og med mindst 150 
ansatte i hver af mindst to medlems­
stater: 1. I dette direktiv forstås ved: 
a) "en virksomhed, der omfatter 
bedrifter i flere medlemsstater" ("en 
fællesskabsvirksomhed"): en virk­
somhed med mindst 1 000 ansatte i 
medlemsstaterne og med mindst 100 
ansatte i hver af mindst to medlems­
stater; 
Litra b) Uændret 
c) "en koncern, som omfatter virksom­
heder i flere medlemsstater" ("en 
fællesskabskoncern"): en koncern, 
der opfylder følgende betingelser: 
- den beskæftiger mindst 1 000 ar­
bejdstagere i medlemsstaterne, 
- den omfatter mindst to virksom­
heder i forskellige medlemsstater, 
og 
- mindst én virksomhed beskæftiger 
mindst 150 arbejdstagere i en 
medlemsstat, og en anden virk­
somhed beskæftiger mindst 150 ar­
bejdstagere i en anden medlems­
stat; c) "en koncern, som omfatter virksom­
heder i flere medlemsstater" ("en 
fællesskabskoncern"): en koncern, 
der opfylder følgende betingelser: 
- den beskæftiger mindst 1 000 ar­
bejdstagere i medlemsstaterne, 
- den omfatter mindst to virksom­
heder i forskellige medlemsstater, 
og 
- mindst én virksomhed beskæftiger 
mindst 100 arbejdstagere i en 
medlemsstat, og en anden virk­
somhed beskæftiger mindst 100 
arbejdstagere i en anden 
medlemsstat; 
Litra dl-h) 
Stk. 2 Uændret 
Uændret 
Artikel 3-6 Uændret 
Artikel 7 
1. For at sikre virkeliggørelsen af 
formålet i artikel 1, stk. 1, gælder de 
subsidiære forskrifter, der er fastsat i 
lovgivningen i den medlemsstat, hvor 
den centre ledelse har sæde 1. For at sikre virkeliggørelsen af 
formålet i artikel 1, stk. 1, gælder de 
subsidiære forskrifter, der er fastsat i 
lovgivningen i den medlemsstat, hvor 
den centre ledelse har sæde 
når den centrale ledelse og det 
særlige forhandlingsorgan beslutter 
det, eller 
hvis den centrale ledelse nægter at 
indlede forhandlinger inden for en 
frist på seks måneder at regne fra 
den i artikel 5, stk. 1, omhandlede 
anmodning, eller når den centrale ledelse og det 
særlige forhandlingsorgan beslutter 
det, eller 
hvis den centrale ledelse nægter at 
indlede forhandlinger inden for en 
frist på seks måneder at regne fra 
den i artikel 5, stk. 1, omhandlede 
anmodning, eller 
hvis parterne ikke kan nå til enighed 
om den i artikel 6 omhandlede 
aftale i løbet af tre år fra tidspunktet 
for den oprindelige anmodning, og 
det særlige forhandlingsorgan ikke 
har truffet den beslutning, der er 
nævnt i artikel 5, stk. 5. hvis parterne ikke kan nå til enighed 
om den i artikel 6 omhandlede 
aftale i løbet af to år fra tidspunktet 
for den oprindelige anmodning, og 
det særlige forhandlingsorgan ikke 
har truffet den beslutning, der er 
nævnt i artikel 5, stk. 5. 
Stk. 2 Uændret 
Artikel 8 
Stk. 1-2 Uændret 
3. Hver medlemsstat kan fastsætte sær­
lige bestemmelser vedrørende den cen­
trale ledelse for virksomheder, der er 
etableret på dens område, og som direkte 
og hovedsagelig arbejder med et ideo­
logisk sigte vedrørende information og 
ytringsfrihed. 3. Hver medlemsstat kan fastsætte sær­
lige bestemmelser vedrørende den cen­
trale ledelse for virksomheder, der er 
etableret på dens område, og som direkte 
og hovedsagelig arbejder med et ideo­
logisk sigte vedrørende information og 
ytringsfrihed forudsat, at disse bestem­
melser allerede eksisterer i den nationale 
lovgivning. 
Artikel 9 Uændret 
Artikel 10 
Medlemmerne af det særlige forhand­
lingsorgan, medlemmerne af det euro­
pæiske samarbejdsudvalg og arbejds-
tagerrepræsentanterne nyder i forbindelse 
med varetagelsen af deres opgaver i 
henhold til artikel 6, stk. 3, samme 
beskyttelse og skal have lignende garan­
tier, som arbejdstagerrepræsentanter har 
i henhold til national lovgivning og/eller 
praksis i beskæftigelseslandet. Uændret 
Tilføjelse De må på ingen måde diskrimineres på 
grund af deres aktiviteter og nyder be­
skyttelse mod afskedigelse undtagen 
under særlige omstændigheder, som be-
rettiger denne, og beskyttelse mod andre 
former for sanktioner som følge af deres 
handlinger og mundtlige og skriftlige 
indlæg i forbindelse med varetagelsen af 
deres opgaver. 
Dette gælder især med hensyn til 
deltagelse i det særlige forhandlingsorgan 
eller det europæiske samarbejdsudvalgs 
møder eller ethvert andet møde, der 
gennemføres i forbindelse med den i 
artikel 6, stk. 3, omhandlede aftale, og 
hvad angår aflønning af de medlemmer, 
der er ansat i fællesskabsvirksomheden 
eller fællesskabskoncernen under nød­
vendigt fravær i forbindelse med deres 
opgaver. Uændret 
Artikel 11-14 Uændret 
Artikel 15 
Senest den * foretager Kommissionen 
i samråd med medlemsstaterne og 
arbejdsmarkedets parter på europæisk 
plan en revision af gennemførelses­
bestemmelserne til dette direktiv og 
undersøger herved især, om tærsklerne 
for antallet af ansatte er passende, med 
henblik på om nødvendigt at forelægge 
Rådet ændringsforslag. Senest den * foretager Kommissionen 
i samråd med medlemsstaterne og 
arbejdsmarkedets parter på europæisk 
plan en revision af gennemførelses­
bestemmelserne til dette direktiv og 
undersøger herved især, om tærsklerne 
for antallet af ansatte er passende, med 
henblik på om nødvendigt at forelægge 
Europa-Parlamentet og Rådet ændrings­
forslag. 
Artikel 16 Uændret 
Bilaget Uændret 
Seks år efter vedtagelsen af dette 
direktiv. Fem år efter vedtagelsen af dette 
direktiv. 
. o 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 406 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 08 
Katalognummer : CB-CO-94-425-DA-C 
ISBN 92-77-80726-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers OCudcile Psblikaåonei 
L-2985 Luxembourg 
1o