Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om indførelse af beskyttelsesforanstaltninger for landbrugsprodukter i handelsaftaler

(initiativudtalelse)

(2020/C 364/07)

Ordfører: Arnold PUECH d'ALISSAC

Plenarforsamlingens beslutning 20.2.2020 Retsgrundlag Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 Initiativudtalelse Kompetence Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø Vedtaget i sektionen 29.6.2020 Vedtaget på plenarforsamlingen 16.7.2020 Plenarforsamling nr. 553 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 204/2/3

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. Et styrket internationalt samarbejde er en forudsætning for effektive beskyttelsesklausuler.

1.1.1. EØSU understreger, at fødevareforsyningen til menneskeheden er en stor udfordring og fortsat vil være det mindst frem til 2050. For at kunne brødføde 9-10 milliarder mennesker får vi brug for alle landbrug i hele verden. FAO vurderer, at det vil kræve en stigning i den globale produktion på 70 % fra 2007 til 2050. Det er derfor nødvendigt at beskytte hvert enkelt lands produktionskapacitet ved at fremme tilpassede landbrugs- og handelspolitikker og samtidig sikre en organiseret international handel for at kunne overvinde såvel udsving i produktionen som visse geografiske områders permanente mangler.

1.1.2. Efter EØSU's opfattelse er det helt nødvendigt at harmonisere produktionsnormerne for at undgå konkurrenceforvridninger og sætte hvert enkelt land i stand til at producere basale fødevarer.

1.2. Der skal stræbes efter øget gennemsigtighed på markederne.

1.2.1. AMIS-initiativet ( Agricultural market information system — informationssystem om landbrugsmarkeder), som blev lanceret på G20-landbrugsministermødet i 2011, og som er et forum for verdens primære producenter og importører af korn og olieholdige afgrøder, gør det muligt af følge med i den reelle situation på markederne og er desuden en platform for dialog og koordinering mellem de ansvarlige statslige forvaltninger i perioder med kraftig volatilitet på landbrugsmarkederne. Dette initiativ har bevist sin nytte, men skal videreudvikles med hensyn til antal deltagerlande og udbredelse for også at dække de øvrige varer, der indgår i samhandelen på de globale markeder.

1.3. WTO's landbrugsbeskyttelsesklausuler, såvel de generelle som dem, der indgår i bilaterale aftaler, skal forbedres efter forskellige kriterier, som EØSU opregner i denne udtalelse. Det drejer sig om at sikre loyal konkurrence og videreførelse af de europæiske sektorer og dermed sikre fødevaresuverænitet til gavn for alle, både producenter og forbrugere. Dette behov for fødevaresuverænitet er blevet kraftigt understreget af covid-19-krisen.

1.3.1. En hurtig reaktion

De nuværende klausuler er ineffektive, fordi de tager for lang tid at iværksætte. Takket være digitaliseringen af økonomien kan dataene dog gøres tilgængelige inden for nogle timer. Overvågningen af mængder og priser er i dag effektiv og muliggør en hurtig reaktion.

1.3.2. En automatisk reaktion

Med et nøje kendskab til samhandelen kan handelsstrømmene let reguleres. Iværksættelsen kan efter aftale mellem eksportører og importører ske automatisk, så snart der konstateres en stigning i samhandelen på 10 volumenprocent over en given periode, f.eks. et år. Hvis stigningen er berettiget på grund af et uforudset produktionsfald, bliver klausulen ikke aktiveret. Hvis stigningen derimod ikke er begrundet, indføres der en tillægstold for at begrænse denne stigning.

1.3.3. En forholdsmæssig reaktion

Alt efter arten af og årsagen til stigningen i samhandelen skal reaktionen være forholdsmæssig for at mindske denne stigning eller sikre en effektiv standsning af de handelsstrømme, der virker destabiliserende for de berørte sektorer.

1.3.4. En udtømmende reaktion

Alle importstrømmene skal tages med i betragtning, uanset deres status og uden forudgående varsel. Det er netop de såkaldte følsomme varer, som i frihandelsaftalerne tildeles toldkontingenter til lavere satser, og det er de sektorer, som hurtigst destabiliseres. De skal derfor også være omfattet af beskyttelsesklausuler.

1.3.5. Såkaldte spejlforanstaltninger

Indførelsen af spejlforanstaltninger i EU's importregler skal dels sikre samme forbrugerbeskyttelse uanset varernes oprindelse, dels begrænse de økonomiske forvridninger for det europæiske erhvervsliv.

1.3.6. Inddragelse af rammerne for gennemførelse af Parisaftalen

Løfterne om nedbringelse af drivhusgasemissionerne er en stor international udfordring. Hvis et givet land ikke overholder dem, bør det ikke kunne opnå en konkurrencefordel derved. Der bør indføres en grænsetilpasningsmekanisme for kulstof i landbrugsfødevaresektoren. På grund af mekanismens kompleksitet, og indtil den er vedtaget, skal beskyttelsesklausuler, der specifikt angår Parisaftalen, indføres af WTO og indarbejdes i alle frihandelsaftaler, som Kommissionen indgår.

1.3.7. Inddragelse af målene om bæredygtig udvikling

Som i forbindelse med Parisaftalen skal der indføres beskyttelsesklausuler af WTO, som skal indarbejdes i alle frihandelsaftaler indgået af Den Europæiske Union.

2. Tanken med beskyttelsesklausulerne og deres historie

2.1. WTO fastlægger særlige klausuler for landbrugssektoren, men begrænser anvendelsen af dem.

2.1.1. Beskyttelsesforanstaltningerne defineres som »nødforanstaltninger« i forbindelse med stigningen i importen af bestemte varer, når denne import forårsager eller truer med at forårsage alvorlig skade på importlandets nationale produktionssektor. Disse foranstaltninger, som overordnet består i suspension af indrømmelser eller forpligtelser, kan udmøntes i anvendelse af kvantitative indførselsrestriktioner eller forhøjelse af importtoldsatser.

2.1.2. På landbrugsområdet kan der automatisk iværksættes højere beskyttelsestold, når importmængderne overstiger et vist niveau, eller priserne falder til under et vist niveau, uden at det skal påvises, at der er sket alvorlig skade på den nationale produktionssektor.

2.1.3. Men den særlige beskyttelsesklausul for landbruget kan alene gøres gældende for varer, som er omfattet af en tarifering, og såfremt regeringen har forbeholdt sig ret hertil på sin liste over forpligtelser vedrørende landbruget. Den kan heller ikke gøres gældende for import i forbindelse med toldkontingenter.

2.2. De bilaterale frihandelsaftaler gør det muligt at gå længere.

2.2.1. Frihandelsaftalerne skal dække størstedelen af samhandelen og begunstige liberaliseringen af samhandelen mellem aftalelandene uden at stille hindringer i vejen for handelen med resten af verden. Mange frihandelsaftaler er blevet indgået de senere år i lyset af vanskelighederne i den multilaterale forhandlingsproces i WTO.

2.2.2. Den Europæiske Union foretrækker denne løsning for at tilskynde til liberalisering af handelen og opnå fremskridt med emner, man ikke har kunnet nå til enighed om, f.eks. kapitlerne om bæredygtig udvikling. De seneste aftaler har imidlertid afdækket dette systems begrænsninger og vanskelighederne med at finde en fælles tilgang eller tage fuldt hensyn til andre internationale aftaler såsom Parisaftalen.

2.3. Den international handel med landbrugsfødevarer er fortsat uundværlig.

2.3.1. Opnåelsen af fødevareselvforsyning støder på flere hindringer, herunder den demografiske udvikling, som ofte nødvendiggør import. Samhandelen bidrager derfor på afgørende vis til klodens fødevareforsyningssikkerhed. Udfordringen for de enkelte lande består i at finde den rette balance mellem udviklingen af deres egen landbrugsproduktion og åbning over for samhandel. Men de må også sørge for, at deres landbrug, når det er i stand til det, og på vilkår, som ikke unødigt fordrejer konkurrencen, kan efterkomme den internationale efterspørgsel og eksportere fødevarer til lande, som ikke er i stand til at producere nok til eget behov.

2.3.2. Et fremtidsstudie udført af det franske institut for forskning i landbrug, fødevarer og miljø (INRAE), viser, at landbrugseksporten på verdensplan kan blive endnu mere koncentreret frem mod 2050. Den gavner øjensynligt primært et lille antal lande eller regioner, hvor klimaforandringerne skulle få en positiv virkning for landbruget, og som således kan øge deres dyrkede areal og udbyttet af afgrøderne.

2.4. Handelen med landbrugsvarer misbruges i diplomatiet. Landbrugssektoren er offer for politiske forhandlinger, som ikke angår den. Hvad enten det sker i forbindelse med konflikten mellem Kina og USA, konflikten mellem Boeing og Airbus eller i handelsforhandlingernes slutfase, er landbrugssektoren jævnligt genstand for gengældelsesforanstaltninger og tilbud om modydelser under forhandlinger.

3. De nuværende beskyttelsesklausuler er utilstrækkelige

3.1. Beskyttelsesprocedurerne er for langtrukne og omstændelige.

3.1.1. Indførelsen af beskyttelsesklausuler var førhen en langtrukken og omstændelig proces, hvilket gjorde dem ineffektive. Selv om Den Europæiske Union er blandt de WTO-medlemmer, som har forbeholdt sig ret til at gøre denne klausul gældende for mange varer, anvender man den stort set aldrig i praksis. Da Brasilien omgik reglerne med den frosne-saltede kylling (hvis den er saltet, behøver den ikke blive frosset), muliggjorde den lavere toldsats således store stigninger i importen af fjerkrækød i perioden 1996-2001, uden at beskyttelsesklausulerne blev bragt i anvendelse.

3.2. De nuværende procedurer sikrer ikke loyal konkurrence.

3.2.1. Den konkurrencefordel, der opnås af producenterne i tredjelande, som ikke er forpligtet til nøje at overholde de europæiske standarder, er stor. Ifølge den sidst indgåede aftale med Canada har de canadiske producenter således mulighed for at anvende ca. 40 plantebeskyttelsesmidler, som er forbudt i EU, f.eks. atrazin, som nedbringer deres produktionsomkostninger betragteligt. Landene på det amerikanske kontinent anvender genmodificerede frø, som er godkendt til markedsføring i EU, men ikke til produktion, bl.a. af planteprotein som soja.

3.2.2. Agri-food trade statistical factsheet Følgen af disse mangler er en stigning i importen af landbrugsprodukter, navnlig uforarbejdede landbrugsprodukter. Dette kan sætte den europæiske fødevaresuverænitet på spil. Ifølge Kommissionens seneste statistiske publikation ( 1 ) var underskuddet på EU's handelsbalance for uforarbejdede landbrugsprodukter i 2019 på mere end 20 mia. EUR.

3.3. Disse mangler går også ud over forbrugerne. Fraværet af regulering fører til prisvolatilitet med overdrevent høje priser, som er steget de seneste år. Den medfølgende spekulation på landbrugsmarkederne forstærker denne volatilitet og gør adgangen til fødevarer vanskelig for mange forbrugere i lavindkomstsegmentet. Endvidere fører destabiliseringen af sektorerne til en faldende produktionskapacitet, hvilket forringer fødevareforsyningssikkerheden for forbrugerne.

3.4. Covid-19 har på tragisk vis understreget såvel behovet for handel med landbrugsvarer som nødvendigheden af fødevaresuverænitet. Med hensyn til den internationale handel bør EU derfor tilvejebringe redskaberne til at øge sin modstandsdygtighed over for økonomiske chok for at genskabe tilliden, stabiliteten og trivslen hos alle europæere.

Bruxelles, den 16. juli 2020. Luca JAHIER Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Kommissionen: Agri-food trade statistical factsheet.