Disse bestræbelser omfatter alle politikker inden for området fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital såvel som ledsagepolitikker og horisontale politikker i EØS-aftalen.

Udvidelsen af gældende EU-ret til at omfatte EØS-EFTA-staterne ved indarbejdelse heraf i EØS-aftalen gennemføres i overensstemmelse med EØS-aftalens mål og principper om at oprette et dynamisk og ensartet europæiske samarbejdsområde på grundlag af fælles regler og lige konkurrencevilkår.

6.Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF

5.Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF

1.Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 713/2009 af 13. juli 2009 om oprettelse af et agentur for samarbejde mellem energireguleringsmyndigheder

Den vedlagte afgørelse fra Det Blandede EØS-Udvalg har alene til formål at udvide det nuværende system til at omfatte EØS-EFTA-staterne.

Som led i forberedelsen af den tredje energipakke udarbejdede Kommissionen en konsekvensanalyse for at undersøge de politiske løsningsmodeller vedrørende færdigudviklingen af det indre gas- og elektricitetsmarked. Konsekvensvurderingen omfattede også en høring af de berørte parter. Der blev i alt udfyldt 339 spørgeskemaer fra organisationer i 19 lande. Herudover indkom der 73 udfyldte spørgeskemaer fra organisationer, der ikke har tilknytning til et bestemt land.

I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet går forslaget ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dets mål, nemlig at sikre ensartethed på det indre marked.

De nationale regulerende myndigheder i EFTA-staterne kan anmode EFTA-Tilsynsmyndigheden om at genoverveje sin afgørelse. EFTA-Tilsynsmyndigheden videresender denne anmodning til agenturet. Agenturet skal i så fald overveje at udarbejde et nyt udkast til EFTA-Tilsynsmyndigheden og svare uden ugrundet ophold.

Når agenturet udarbejder et udkast til EFTA-Tilsynsmyndigheden i overensstemmelse med denne forordning, underretter agenturet EFTA-Tilsynsmyndigheden. EFTA-Tilsynsmyndigheden fastsætter under fuld hensyntagen til, hvor meget sagen haster, dens kompleksitet og mulige følger, en frist, inden for hvilken de nationale regulerende myndigheder i EFTA-staterne har mulighed for at fremføre deres synspunkter.

Det generelle princip for mekanismen består i, at EFTA-Tilsynsmyndigheden udsteder bindende afgørelser rettet imod de nationale regulerende myndigheder i EFTA-staterne i sager, hvori agenturet har beføjelse til at udstede bindende afgørelser i EU. Med denne mekanisme sikres en løsning med den rette balance.

Afgørelser truffet af EFTA-Tilsynsmyndigheden skal udarbejdes på grundlag af udkast, der er forberedt af agenturet. EFTA-Tilsynsmyndigheden og agenturet skal sørge for, at afgørelser i sammenlignelige tilfælde på grundlag af fælles samarbejde og udveksling af synspunkter er indbyrdes forenelige. Agenturet er derfor berettiget til at deltage fuldt ud i arbejdet i EFTA-Tilsynsmyndigheden og omvendt.

Eftersom de nationale regulerende myndigheder i EFTA-staterne ikke vil blive tildelt stemmeret i agenturets repræsentantskab, vil EFTA-staterne ikke overdrage beføjelser til agenturet til at vedtage afgørelser. Eftersom EFTA-staterne ikke kan være omfattet af en afgørelse truffet af agenturet, er en alternativ mekanisme påkrævet. EFTA-Tilsynsmyndigheden bør tillægges beføjelse til at træffe afgørelser, der er rettet til de nationale regulerende myndigheder i EFTA-staterne, i sager, der berører en eller flere EFTA-stater.

EØS-EFTA-staterne skal yde et finansielt bidrag til driften af Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER). EFTA-staternes bidrag vil være i overensstemmelse med artikel 82, stk. 1, litra a), i EØS-aftalen, hvori det fastsættes, at EFTA-staterne på grundlag af en proportionalitetsfaktor yder et finansielt bidrag til de EU-aktiviteter, de deltager i. EFTA-staternes finansielle bidrag lægges til de respektive EU-budgetposter for de pågældende aktiviteter. Det skal understreges, at de supplerende indtægter i denne sammenhæng ikke er forbundet med yderligere personaleressourcer til agenturet.

Hvis Island, efter at denne afgørelse er trådt i kraft, kan påvise, at der er betydelige problemer forbundet med driften af dets systemer, kan Island anmode om undtagelser fra artikel 26, 32 og 33, som vil kunne indrømmes af EFTA-Tilsynsmyndigheden. EFTA-Tilsynsmyndigheden underretter under iagttagelse af kravet om fortrolighed EFTA-staterne og Kommissionen om disse ansøgninger, inden den træffer afgørelse. Afgørelsen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg." "

Artikel 44, stk. 2: "Artikel 44, stk. 2, affattes således: "Artikel 9 gælder ikke for Cypern, Luxembourg, Malta, Liechtenstein og/eller Island. Derudover gælder artikel 26, 32 og 33 ikke for Malta.

Under de nuværende omstændigheder vil adskillelse af transmissionssystemoperatøren i Liechtenstein være uforholdsmæssig, navnlig under hensyntagen til artikel 26, stk. 4, i direktiv 2009/72/EF. I henhold til denne bestemmelse skal adskillelse af distributionssystemoperatører ikke finde sted, hvis der er færre end 100 000 kunder, der er tilkoblet eller forsynes fra små isolerede systemer. Derfor gælder artikel 9 i direktiv 2009/72/EF ikke for Liechtenstein.

Liechtenstein: For Liechtenstein gælder der i øjeblikket en undtagelse fra bestemmelserne om adskillelse i artikel 10 i direktiv 2003/54/EF. Den beror på Liechtensteins særlige forhold, dvs. et meget lille, men højt industrialiseret land med ca. 36 000 indbyggere, 14 000 husholdninger, 33 000 arbejdspladser, og som følge af den særlige situation på Liechtensteins elektricitetsmarked.

Transmissionssystemoperatøren i Island er på nuværende tidspunkt i overensstemmelse med direktiv 2003/54/EF juridisk og funktionsmæssigt adskilt. Under de nuværende omstændigheder vil ejerskabsmæssig adskillelse for transmissionssystemoperatøren i Island være problematisk. Derfor bør undtagelsen fra artikel 9 i direktiv 2009/72/EF, som blev indrømmet Cypern, Luxembourg og/eller Malta, også indrømmes Island.

Island er fortsat et isoleret system som defineret i det nye elektricitetsdirektiv (direktiv 2009/72/EF), da landet ingen grænseoverskridende forbindelser råder over. Elektricitetsforbruget på Island er i øjeblikket større end, hvad der gælder for et lille isoleret system som defineret i artikel 2, stk. 26, i direktiv 2009/72/EF. Det årlige forbrug ligger i øjeblikket på omkring 17 TWh, samtidig med at tærskelværdien for små isolerede systemer i 1996 var 3 TWh. Den del af systemet, der forsyner husholdningerne og mindre virksomheder, er stadig relativt begrænset, fordi der i alt er ca. 320 000 indbyggere og 124 000 husholdninger, som tilsammen med de mindre virksomheder forbruger ca. 20 % af den samlede produktion af elektricitet. Systemet består således af små distributionssystemoperatører med relativt få medarbejdere og en tilsvarende begrænset netdrift, dvs. at situationen er den samme som i tiden, hvor direktiv 2003/54/EF var gældende. Betragtningen, ifølge hvilken, der bør gives mulighed for en undtagelse fra de pågældende bestemmelser, som blev indrømmet Island inden for rammerne af direktiv 2003/54/EF, hvis der er betydelige problemer for driften af sådanne systemer, er stadig gældende. Muligheden for en undtagelse fra artikel 26, 32 og 33, som blev indrømmet Malta, bør også indrømmes Island.

Island: Island betragtes i øjeblikket som et lille isoleret system, jf. artikel 2, stk. 26, i det foregående elektricitetsdirektiv (direktiv 2003/54/EF). Derfor bør den mulighed for undtagelse, der er fastsat i artikel 15 i samme direktiv, gælde for Island.

I tilfælde af uenighed mellem agenturet og EFTA-Tilsynsmyndigheden vedrørende anvendelsen af disse bestemmelser indkalder direktøren for agenturet og EFTA-Tilsynsmyndighedens kollegium uden ugrundet ophold og under hensyntagen til, hvor meget sagen haster, til et møde med henblik på at nå til enighed. Hvis der ikke opnås enighed, kan direktøren for agenturet eller EFTA-Tilsynsmyndighedens kollegium anmode de kontraherende parter om at indbringe sagen for Det Blandede EØS-Udvalg, som behandler den i overensstemmelse med denne aftales artikel 111, der finder tilsvarende anvendelse. I henhold til artikel 2 i Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 1/94 af 8. februar 1994 om fastsættelse af Det Blandede EØS-Udvalgs forretningsorden (EFT L 85 af 30.3.1994, s. 60) kan en kontraherende part anmode om øjeblikkelig afholdelse af møder i hastetilfælde. Uanset dette afsnit kan en kontraherende part i overensstemmelse med EØS-aftalens artikel 5 eller 111 til enhver tid indbringe sagen for Det Blandede EØS-Udvalg på eget initiativ.

Hvis agenturet ændrer, suspenderer eller tilbagekalder en afgørelse, der er parallel med den afgørelse, som er truffet af EFTA-Tilsynsmyndigheden, udarbejder agenturet uden ugrundet ophold et udkast med samme virkning for EFTA-Tilsynsmyndigheden.

Kravet om adskillelse kan imidlertid betragtes som et grundlæggende krav i det indre energimarked. For at sikre at EØS-aftalen fungerer gnidningsløst, bør dette krav også gælde for tredjelandsoperatører, der anmoder om certificering af en EFTA-stat. Det er dog vigtigt, at kravet ikke gælder for tredjelandsoperatører i geografisk afgrænsede områder, der er nævnt i tilpasningen til artikel 49, stk. 4, og artikel 49, stk. 5, i direktiv 2009/73/EF, inden den fastsatte frist er udløbet.

Ifølge artikel 11, stk. 3, litra b), skal EU-medlemsstaterne afvise certificering af tredjelandes operatører, hvis det ikke er påvist, at udstedelsen af certificeringen ikke vil være til risiko for medlemsstatens og Fællesskabets energiforsyningssikkerhed. De aspekter, der skal efterprøves, vedrører rettigheder og forpligtelser, der følger af internationale aftaler, som EU og medlemsstaterne har indgået, samt andre særlige omstændigheder med hensyn til tredjelandet. Eftersom EØS-aftalen ikke regulerer forbindelser til tredjelande, er internationale aftaler indgået af EU, EU-medlemsstaterne eller EFTA-staterne, eller andre forbindelser mellem disse stater og tredjelande, ikke af betydning for EØS. Det er derfor nødvendigt med en tilpasning, hvorved bestemmelsen om energiforsyningssikkerhed udelukkes inden for rammerne af EØS-aftalen.

EFTA-staternes forbindelser med tredjelande er ikke af betydning for EØS. Dette er nærmere præciseret i betragtning 16 til EØS-aftalen, hvori det anføres, "at denne aftale ikke begrænser de kontraherende parters beslutningsfrihed og beføjelser til at indgå traktater, med forbehold af bestemmelserne i denne aftale og de begrænsninger, der følger af folkeretten". Ligeledes kan en international aftale, som er indgået af EU, heller ikke være bindende for EFTA-staterne.

Det bør også bemærkes, at ikke-indarbejdelse af direktiv 2009/73/EF i EØS-aftalen under alle omstændigheder ingen indvirkning ville få på Island, da der i Island hverken er et gasmarked eller en gasvirksomhed. De nødvendige infrastrukturinvesteringer er ikke rentable på et konkurrencepræget marked. Island udnytter sit geotermiske potentiale som en alternativ og meget økonomisk overkommelig løsning, hvorfor der ingen økonomiske udsigter er for et muligt kommende gasmarked.

Der er ingen naturgaskilder i Island, og derfor råder landet ikke over en naturgasdistributionsinfrastruktur. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at fraværet af naturgas i Island sammenholdt med landets fjerne geografiske beliggenhed, der ville gøre udlægning af rørledninger bekostelig, udgør den "geografiske grund" som omhandlet i EU-Domstolens relevante retspraksis (sag C-214/98). Island kan derfor undtages fra forpligtelsen til at gennemføre direktiv 2009/73/EF i national ret.

EØS-aftalen indeholder i øjeblikket en aftalt tilpasning af ordlyden i den tidligere forordning om grænseoverskridende elektricitetsudveksling (forordning (EF) nr. 1228/2003), hvori det præciseres, at EFTA-staterne bør opfordres til at deltage fuldt ud i elektricitetsudvalgets arbejde, men skal ikke tildeles stemmeret. Da det udvalg, der er nedsat inden for rammerne af tredje energipakke, vil varetage en funktion, der svarer til den funktion, som det foregående elektricitetsudvalg varetog, bør den nuværende ordlyd i tilpasningen videreføres for den nye forordning.

Det mål på 20 %, der er omhandlet i dette stykke, er et EU-mål, der er omhandlet i direktiv 2009/28/EF om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder. Eftersom målet om 20 % er et overordnet mål for EU’s medlemsstater, bør artikel 7, stk. 2, litra j), ikke gælde for EFTA-stater.

Som led i de procedurer, der er fastsat i artikel 11, anmoder medlemsstaterne Kommissionen om en udtalelse om, hvorvidt kravene om adskillelse er opfyldt, og hvorvidt forsyningssikkerheden for Fællesskabet bringes i fare ved at udstede certificering. I henhold til protokol 1, punkt 4, litra d), i protokol 1 til EØS-aftalen udføres Kommissionens opgaver i forbindelse med procedurerne for efterprøvning eller godkendelse, information, notifikation eller konsultation og lignende anliggender for EFTA-staternes vedkommende efter procedurer, som de indbyrdes fastlægger. På energiområdet har EFTA-Tilsynsmyndigheden til opgave at gennemføre de procedurer, der er fastsat i EU-lovgivningen.

Da der foreskrives en tilpasning, hvorved bestemmelsen i artikel 11, stk. 3, litra b), om, at energiforsyningssikkerheden ikke tages i betragtning inden for rammerne af EØS-aftalen, kan dette kriterium ikke efterprøves af EFTA-Tilsynsmyndigheden ved afgivelsen af udtalelse til EFTA-staterne. Derfor foreslås der også herfor en tilsvarende tilpasning.

Foreslået tilpasning:

Artikel 11, stk. 3, litra b), artikel 11, stk. 5, litra b), og artikel 11, stk. 7, gælder ikke for EFTA-staterne.

Artikel 49, stk. 2, artikel 49, stk. 4, artikel 49, stk. 5, og artikel 49, stk. 6 – markeder under opbygning og isolerede markeder

Begrundelse:

Norge: I det første punkt i den foreslåede tilpasning præciseres det, at i forbindelse med EFTA-staterne, skal EFTA-Tilsynsmyndigheden udføre en opgave, der henhører under Kommissionen.

Det andet punkt i den foreslåede tilpasning indeholder en særlig tilpasning af eksisterende infrastruktur i Norge. Denne tilpasning afspejler den omstændighed, at Norge blev kategoriseret som et "marked under opbygning" som omhandlet i direktiv 2003/55/EF indtil april 2014. Selvom Norge ikke længere har denne status, er det norske hjemmemarked for naturgas begrænset og stadig under opbygning. Udviklingen af infrastruktur til naturgas er kun sket i nogle få geografisk begrænsede områder, som ikke er indbyrdes forbundne.

For to geografisk begrænsede områder anmodes der om en fritagelse på grundlag af artikel 49, stk. 4 og 5. I begge områder blev der gennemført investeringer i infrastruktur, mens Norge havde status som et marked under opbygning, hvorfor der ikke blev anmodet om undtagelser. Herudover bliver det på begge områder undersøgt, om der er mulighed for nye investeringer og for vækst på markedet. Derfor vil fuld gennemførelse af direktivet skabe væsentlige problemer, eftersom incitamenterne til at investere yderligere i ny gasinfrastruktur svækkes. Med tilpasningerne vil der blive sikret forudsigelige og stabile rammebetingelser for nye investeringer i gasinfrastruktur. Infrastrukturens alder i begge områder ligger uden tvivl inden for det tidsrum for undtagelser, der er fastsat i artikel 49, stk. 5.

For begge de geografisk begrænsede områder anses undtagelser fra bestemmelserne vedrørende distribution for at være nødvendige. Der foreslås en undtagelse fra artikel 32, eftersom fuld adgang for en tredjepart vil svække incitamenterne til investeringer i yderligere udvikling af infrastrukturen. På grund af det tidlige stadium i markedsudviklingen, herunder den begrænsede størrelse og alderen på den pågældende infrastruktur, og i betragtning af den uforholdsmæssigt store byrde, der ville blive pålagt ved at indføre regler vedrørende en distributionssystemoperatør, foreslås en fritagelse for forpligtelsen til at udpege en distributionssystemoperatør i henhold til artikel 24, hvorved der også tages hensyn til, at den pågældende distributionssystemoperatør i overensstemmelse forslaget vil operere i et system uden tredjepartsadgang. Som følge af undtagelsen fra artikel 24 vil de forpligtelser, der følger af artikel 25, 26 og 27, ikke finde anvendelse. Som følge af undtagelsen fra artikel 32 foreslås der en undtagelse fra artikel 31.

De geografiske områder, for hvilke undtagelser er nødvendige, er anført i tilpasningen. De midlertidige undtagelser for de nævnte områder dækker både eksisterende og fremtidige projekter i områderne for en periode på op til 20 år fra det tidspunkt, hvor der for første gang blev leveret gas gennem infrastrukturen i området. Behovet for undtagelser vil blive efterprøvet af den norske nationale regulerende myndighed hvert femte år, og Norge vil underrette Det Blandede EØS-Udvalg og EFTA-Tilsynsmyndigheden om resultatet af revisionen. EFTA-Tilsynsmyndigheden kan inden for en periode på to måneder vedtage en afgørelse, som pålægger den norske regulerende myndighed at ændre eller tilbagekalde sin afgørelse tilbage. Den norske regulerende myndighed skal efterkomme EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse inden for en måned og skal underrette Det Blandede EØS-Udvalg og EFTA-Tilsynsmyndigheden herom.

Beskrivelse af de to geografisk begrænsede områder i Norge:

Hordaland: I Hordaland er naturgas til rådighed på opstrømsbehandlingsanlægget i Kollsnes til husholdningsbrug. Da Norge havde status som et marked under opbygning i henhold til direktiv 2003/55/EF blev den til dette adgangssted tilknyttede infrastruktur udviklet af naturgasselskabet Gasnor, som også er den nuværende operatør. Nogle få industrielle kunder er tilsluttet og anvender naturgas i forbindelse med deres aktiviteter.

Jæren og Ryfylke: I Jæren og Ryfylke har naturgasselskabet Lyse Neo udviklet et distributionsnet, som består af 620 km rørledninger med ca. 1 700 kunder tilsluttet. Nettet forsynes med gas fra opstrømsbehandlingsanlægget i Kårstø og forsyner fortrinsvis industrielle kunder og visse brugere i servicesektoren. Distributionsnettet blev udviklet i den fase, hvor Norge var et marked under opbygning som omhandlet i direktiv 2003/55/EF. Operatøren af nettet er Lyse Neo.

Liechtenstein: For Liechtenstein gælder der i øjeblikket en undtagelse fra bestemmelserne om adskillelse i artikel 9 i direktiv 2003/55/EF. Den beror på Liechtensteins særlige forhold, dvs. et meget lille, men højt industrialiseret land med ca. 36 000 indbyggere, 14 000 husholdninger og 33 000 arbejdspladser, og den særlige situation, som gør sig gældende på Liechtensteins gasmarked.

I Liechtenstein er der et enkelt gasselskab, LGV, som kun har adgang til en 26 km lang højtryksledning (udlagt for 70 bar). Fra denne rørledning og ved at anvende det lokale rørledningsnet forsyner LGV ca. 4 045 slutbrugere. LGV’s aktiviteter begrænser sig til gashandel og opførelse af net af rørledninger, eftersom Liechtenstein ikke selv har nogen naturgasressourcer.

Under de nuværende omstændigheder vil adskillelse af transmissionssystemoperatøren i Liechtenstein være uforholdsmæssig, navnlig under hensyntagen til artikel 26, stk. 4, i direktiv 2009/73/EF. I henhold til denne bestemmelse skal adskillelse af distributionssystemoperatører ikke foretages, hvis der er færre end 100 000 tilkoblede kunder. Derfor gælder artikel 9 i direktiv 2009/73/EF ikke for Liechtenstein.

Foreslået tilpasning:

"I artikel 49, stk. 4 og 5), skal ordet "Kommissionen", for så vidt angår EFTA-staterne, læses som "EFTA-Tilsynsmyndigheden"."