KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 14.05.1997 
KOM(97) 178 endelig udg. 
97/0132 (COD) 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
om et handlingsplan på fællesskabsplan 
om forebyggelse af personskader som led i 
indsatsen på folkesundhedsområdet 
•„«WW" 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE 
om vedtagelse af et handlingsprogram 1999-2003 
på fællesskabsplan om forebyggelse af personskader 
som led i indsatsen på folkesundhedsområdet 
$ i-' 
* 'fe* < 
#> • 
i.ii--
In (forelagt af Kommissionen) 
mm 

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
om et handlingsprogram på fællesskabsplan 
om forebyggelse af personskader som led i 
indsatsen på folkesundhedsområdet 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
1. Indledning 4 
2. Forebyggelse af ulykker og personskader 5 
3. Oversigt over foranstaltninger truffet i medlemsstaterne 
og af internationale organisationer 8 
4. Oversigt over Det Europæiske Fællesskabs aktiviteter i dag 9 
5. Behovet for yderligere folkesundhedsaktioner 
på fællesskabsplan 13 
6. Forslag til aktioner, der kan indgå i et femarsprogram 16 
7. Høring, vurdering og rapporter 20 
1. INDLEDNING 
1. Fællesskabet har i medfør af artikel 3, litra o), og artikel 129 i traktaten om oprettelse af 
Det Europæiske Fællesskab for første gang faet udtrykkelig hjemmel til at gøre en 
indsats på folkesundhedsområdet. Fællesskabet skal bidrage til virkeliggørelsen af et højt 
sundhedsbeskyttelsesniveau og rette sin indsats mod forebyggelse af sygdomme, navnlig 
ved at tilskynde til samarbejde mellem medlemsstater og om fornødent støtte disses 
indsats og ved at fremme samordningen af medlemsstaternes politikker og programmer. 
Kommissionen har i sin meddelelse af 24. november 1993 om rammerne for Fælles­
skabets indsats til fremme af folkesundheden1 fastslået, at Fællesskabet har til opgave at 
støtte de bestræbelser, medlemsstaterne gør sig med hensyn til folkesundheden, at 
medvirke til at udarbejde og virkeliggøre mål og strategier og at bidrage til virke­
liggørelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau overalt i Fællesskabet, hvor refe­
rencerammen er de bedste resultater, der allerede er opnået på et givet område inden for 
Fællesskabet. 
2. I overensstemmelse med artikel 129's fokusering på "de alvorligste sygdomme" er en af 
Kommissionens erklærede prioriteter at forebygge forsætlige og uagtsomme person­
skader og uheld. Skader tegnede sig i 1991 i de 12 EF-medlemsstater for 190 000 døds­
fald (mere end nogen anden kategori bortset fra hjerte-karsygdomme, luftvejssygdomme 
og kræft). I EF er personskader stadig den hyppigste dødsårsag på alle alderstrin 
mellem 1 og 34 år. Denne koncentration af dødeligheden i de yngste aldersgrupper gør 
personskader til en uforholdsmæssigt tungtvejende årsag til tab af potentielle leveår. 
Blandt ældre overgås skader ganske vist af andre dødsårsager, men til trods herfor er 
dødeligheden som følge af personskader stadig højere blandt de over 75-årige end i 
nogen anden aldersgruppe. Invaliditet og sygelighed ligger også på et meget højt niveau. 
I England skønnes det, at hvert tiende barn hvert år har brug for sundhedspleje som følge 
af en hændelig skade. Det samme gælder 500 000 personer over 65 år alene som følge af 
ulykker i hjemmet og i fritiden. Hvert år indlægges skønsmæssigt 700 000 personer i EF 
efter selvmordsforsøg. I Frankrig skønnes det, at 2,9% af befolkningen 
(over 1,5 mio mennesker) er invalide som følge af en ulykke. 
3. Personskader har også væsentlige økonomiske konsekvenser. I Danmark er det anslået, 
at 11% af alle indlæggelsesdage skyldes ulykker. I Nederlandene regner man med, at 
lægeudgifterne som følge af ulykker i hjemmet og i fritiden beløber sig til over 
450 mio ECU om året. Omkostningerne for den tilskadekomne og hans familie omfatter 
langt mere end de direkte lægeudgifter. Forsikringsselskabernes skadesbetalinger kan 
give et fingerpeg: i Frankrig ligger gennemsnitsudbetalingen som følge af hver 
færdselsulykke, som rammer et barn, på over 15 000 ECU. 
4. Som noget mere opmuntrende kan det dog nævnes, at forebyggelsesforanstahninger har 
vist sig at kunne være meget omkostningseffektive. Der er velunderbyggede beviser på, 
at en investering kan tjene sig ind på så lidt som tre år, navnlig i lande, der deltager i 
WHO's "Safe Communities" program, herunder Sverige, som melder om et fald i 
ulykkestallene på 25% eller mere i denne periode. Så stor en omkostningseffektivitet 
opnås sjældent i forbindelse med andre foranstaltninger til fremme af sundheden. 
KOM(93) 559 endelig udg. af 24.11.1993. 
5. Af disse grunde, og af de grunde, der nævnes i det følgende, foreslår Kommissionen 
herved et handlingsprogram på fællesskabsplan om forebyggelse af personskader som 
led i indsatsen på folkesundhedsområdet. 
2. FOREBYGGELSE AF ULYKKER OG PERSONSKADER 
6. I en undersøgelse af personskader og forebyggelsen heraf er det passende at begynde 
med at se på alle eksterne årsager til skader og forgiftning, feks. som disse begreber 
defineres i WHO's International Classification of Diseases (ICD). Denne definition dæk­
ker ulykker, forsætlige skader på egen person, overfald, "retlige indgreb", krig, kom­
plikationer i forbindelse med sundhedspleje og alle følgesygdomme. På dette grundlag 
vælges målene for Fællesskabets indsats, som vil blive behandlet i afsnit V og VI. 
7. Hovedformålet med ethvert forebyggelsesprogram må være at imødegå det fatalistiske 
synspunkt, at "ulykker ikke kan undgås" og derfor ikke kan forhindres. Denne holdning 
må ændres til en erkendelse a£ at ulykker og skader ikke behøver at opstå, hvorfor der 
må gøres en betydelig indsats for at finde frem til risiciene og årsagerne, således at disse 
kan undgås eller forhindres, eller i det mindste således at der kan beskyttes imod dem 
ved hjælp af de bedst tænkelige beskyttelsesforanstaltninger. 
8. Ulykker og personskader kan med fordel anskues under tre synsvinkler, når det gælder 
forebyggelse: hvor, hvem og hvorledes? Med hensyn til "hvor" og "hvornår" sondres der 
traditionelt mellem arbejdsulykker, ulykker i forbindelse med transporten til og fra 
arbejdspladsen, færdselsulykker (navnlig på vejene) og ulykker i hjemmet eller på steder, 
hvor der dyrkes sport eller andre former for fritidsaktiviteter. Denne sondring findes i de 
fleste af de nuværende fællesskabsaktioner på dette område. 
9. De grupper af mennesker, der er ofre for ulykker eller skader - og de, der forårsager 
ulykkerne og skaderne - har stor betydning, da det er dem, de forebyggende aktioner 
rettes mod. Højt på de flestes prioriteringslister er de mindre og større børn, som er mest 
udsatte,og som har mest at tabe målt i leveår eller livskvalitet. Ulykker og skader er den 
største trussel mod dem. 
10. En anden sårbar gruppe er de ældre, og antallet af meget gamle personer vokser. Der 
kan også peges på mere begrænsede målgrupper, som feks. unge, der bevidst opsøger 
farerne, sportsfolk, kvinder og børn (ofte med en fattig socioøkonomisk baggrund), som 
udsættes for vold i hjemmet, og særlige selvmordstruede grupper som feks. landmænd, 
politifolk og læger. 
11. Ulykkens eller skadens karakter eller den umiddelbare årsag til ulykken eller skaden har 
helt åbenbart stor betydning for forebyggelsen, idet man på dette grundlag kan finde 
frem til eventuelle fejl eller risici ved produkter, udstyr, stoffer, tjenesteydelser eller 
miljøer, som kan rettes, mindskes eller gøres til genstand for advarsler. 
12. I forbindelse med ulykkesforebyggelse sondres der ofte mellem "aktiv forebyggelse" 
- dvs. ændring af risikogruppernes adfærd, og "passiv forebyggelse" - ændring af om­
givelserne, således at folk holdes borte fra farekilderne, og/eller således at risikokilderne 
fjernes. Stadig mere tyder på, at passiv forebyggelse som regel er mest effektiv, og tillige 
omkostningseffektiv. Bøm i trafikken er et godt eksempel på begge former for fore­
byggelse. I en verden, der i så høj grad domineres af motorkøretøjer, er det naturligvis af 
afgørende betydning, at børnene er i besiddelse af trafiksikkerhedsfærdigheder (aktiv 
forebyggelse). Men forskningsresultater viser, at selv om børn, der er under 8-9 år, 
udmærket forstår sikkerhedsbudskaberne, glemmer de, at reglerne hele tiden skal over­
holdes. Børns sikkerhed kan kun sikres ved at holde dem borte fra køretøjer i bevægelse 
(passiv forebyggelse). 
Potentielle områder for forebyggelse af personskader 
Befolkningsgrupper 
13. Påvisningen af særlige befolkningsgrupper, som den forebyggende indsats bør være 
rettet mod, er ikke alene et spørgsmål om, hvem der er mest udsat for ulykker og skader, 
men drejer sig også om, hvilken indsats der er mest egnet, og hvorledes den bør finde 
sted. For at sikre en effektiv indsats må man vide, hvor man bedst kan sætte ind over for 
de forskellige grupper. 
14. Børn udgør en højrisikogruppe, fordi de er mindre i stand til at vurdere risici og i det hele 
taget er mere udsatte. Faren for ulykker hænger nøje sammen med ringe sociale vilkår, 
feks. overfyldte og uhensigtsmæssige boliger, billige og dårligt konstruerede produkter, 
manglende tilsyn og endog forsætlige skader forvoldt afstressede forældre. 
15. Unge mennesker, der er frustrerede eller keder sig, eller som blot er fyldt med energi, 
udsætter sig bevidst for farer, hvilket kan have tragiske følger. Det er vanskeligt at finde 
balancen mellem forebyggelse, kendskab til risici, rigtig forberedelse og træning med 
henblik på risikofyldte aktiviteter og overbeskyttelse. Det er afgørende, at der etableres 
og opretholdes forbindelse med de pågældende unge. 
16. Ældre er mest udsatte for ulykker, når deres mobilitet eller åndsevner mindskes, eller når 
de bliver alene eller flyttes væk fra omgivelser, de er trygge ved. Forebyggelse, hvor 
ældre lærer at klare sig og anvende egnede redskaber eller apparater på fornuftig måde, 
kan forhindre skader og øge livskvaliteten i væsentlig grad. Den øgede selvtillid og 
selvagtelse, der opstår, når de lærer at anvende værktøjerne sikkert, deltager i sociale 
aktiviteter og bevæger sig sikkert omkring indendørs og udendørs, kan have stor 
betydning. 
17. Forebyggelse af ulykker og skader, der rammer professionelle sportsudøvere, varetages 
formentlig bedst af deres faglige organisationer. Amatørsportsfolk, navnlig de, der står 
uden for sportsorganisationerne og ikke har adgang til alle nødvendige oplysninger og 
råd, er mere udsat for farer, idet de muligvis bringer sig selv i farlige situationer uden 
passende beskyttelse og træning. Personer, der rejser på egen hånd til fjerne verdensdele 
kan ligeledes udsætte sig selv for problemer. Det er særlig vanskeligt at yde information 
og rådgivning til sådanne personer. Også gør-det-selv entusiasten, som benytter uvante 
redskaber og materialer, eller havemanden, der benytter elektriske haveredskaber, kan 
være udsat for fere og være vanskelige at nå. 
18. Andre særlige befolkningsgrupper, som kræver en forebyggende indsats, omfatter 
psykisk og fysisk handicappede og socialt udstødte, narkomaner og alkoholikere og i 
visse tilfolde etniske minoriteter, som ikke er vant til at klare livet i den vestlige verdens 
moderne byer og kommer ud for uheld med gas- og el-apparater eller er i fare for at 
blive forgiftet af mad, der opbevares ved forkert temperatur, eller af ætsende midler, som 
anvendes i husholdningen. 
Adfærdsrelaterede ulykker og personskader 
19. Der er her tale om såvel forsætlige som uagtsomme ulykker og skader, men man 
behøver ikke gå for meget op i, hvor den nøjagtige skillelinje går mellem de to. Dette er 
en af hovedfordelene ved et program, som vedrører begge kategorier. Det kan være 
meget vanskeligt at se forskel på, om folk er skødesløse og bevidst udsætter sig selv for 
ferer, eller om der er tale om selvmord eller selvmordslignende handlinger, eller, hvis det 
er andre personer, der kommer til skade, om manddrab eller overfald. Såfremt en 
handling er klart forsætlig eller uagtsom, giver det sig selv, hvilke forebyggende 
foranstaltninger der skal anvendes. Men dér, hvor de to begreber overlapper hinanden, er 
opgaven vanskeligere. Færdigheder, oplysninger, ekspertise og selvtillid er noget, der 
forholdsvis let kan bibringes personer, hvis fysiske og psykiske evner er intakte, men i 
andre tilfælde kræver det specialuddannede rådgivere og konsulenter. 
20. Forebyggelsen af selvmord og selvmordslignende handlinger rejser særlige problemer og 
kræver en særlig indsats på det rigtige tidspunkt. Adgang til kommunikationskanaler, 
særlig telefonrådgivningstjenester, har vist sig at være et meget effektivt middel. 
Selvmord er ofte en følge af social isolation, og telefonvejledning er én af de acceptable 
måder, hvorpå socialt isolerede personer kan få hjælp uden at skulle stå ansigt til ansigt 
med rådgiveren. Men på længere sigt, når den øjeblikkelige fare er fjernet, kan andre 
former for rådgivning og støtte være nødvendige. 
Miljørelaterede ulykker og personskader 
21. Miljø kan være årsag til mange ulykker og skader, enten der er tale om hjemmet, haven, 
gaden, skolen eller den store verden. Det er aldrig muligt at fjerne alle miljørisici eller 
beskytte mod dem, men det er muligt at påvise de miljømæssige årsager, der hyppigst er 
tale om, og sørge for sikre hjem, skoler eller lokalsamfund. Det bliver stadig mere 
almindeligt med brand- og sikkerhedstilsyn, men det er muligt at gennemføre mere 
generelle sikkerhedsundersøgelser og udarbejde omhyggelige planer for forebyggelse, 
som vil være mere effektive end de panikreaktioner, der opstår i kølvandet på 
katastrofeberetninger. 
22. Færdselsulykkerne tegner sig for størstedelen af de skader, der sker i Europa. 
Færdselsulykker på landevejene er således årligt skyld i omkring 48 000 dødsfald i EF. 
Problemet er søgt løst med en bred vifte af forebyggende foranstaltninger, hvoraf nogle 
er nævnt i afsnit 3 og 4. Det skal understreges, at transportsikkerhed er et af de 
specifikke områder, der i henhold til artikel 75 hører under EFs kompetence. En 
forbedring af transportsikkerheden er således et af de overordnede mål i Fællesskabets 
transportpolitik. 
23. Arbejdsulykker og -skader er et andet område, hvor der allerede gøres en stor 
forebyggende indsats. Denne indsats har givet et imponerende fald i ulykkestallene på 
visse områder i de seneste årtier. Den forebyggende indsats på europæisk plan er et led i 
Fællesskabets socialpolitik. 
Produktrelaterede ulykker og personskader 
24. På dette område vil de fleste data blive indsamlet gennem det eksisterende 
fællesskabssystem til hurtig udveksling af oplysninger om farlige produkter eller 
informationssystemet på fællesskabsplan for ulykker i hjemmet og i fritiden (EHLASS), 
der er indført som led i Fællesskabets forbrugerbeskyttelsespolitik2. Produktændringer, 
etikettering, advarselsskilte, information og standardisering er emner, der behandles som 
led i Fællesskabets politik for udveksling af varer og tjenesteydelser. Der er i denne 
sammenhæng opnået gode resultater for den generelle produktsikkerhed. 
3. OVERSIGT OVER FORANSTALTNINGER TRUFFET I MEDLEMSSTA­
TERNE OG AF INTERNATIONALE ORGANISATIONER 
Medlemsstaternes indsatspå regeringsplan 
25. Dødsfeldene, personskaderne, lidelserne og omkostningerne som følge af ulykker og 
tilskadekomst har fået alle medlemsstater til at iværksætte programmer i et forsøg på at 
mindske deres antal. Nogle ledes af regeringsinstanser eller grupper af regeringsinstanser 
i samarbejde med ikke-statslige organisationer. Andre ledes af regeringskontorer. Ofte er 
det ministerier for forbrugeranliggender samt forbrugerorganisationer, og ikke 
sundhedsministerier og -organisationer, der står for programmerne til forebyggelse af 
ulykker i hjemmet og i fritiden. Færdsels- og arbejdsulykker er et område, der dækkes af 
særlige organisationer, som samarbejder med transport- og arbejdsministerierne. En stor 
del af den vigtigste forebyggelse af ulykker finder sted på regionalt og lokalt plan. 
Frivillige og ikke-statslige organisationer 
26. Frivillige og ikke-statslige organisationer spiller en meget stor rolle i forbindelse med 
forebyggelse af ulykker og personskader, idet de ofte når ud til den almindelige 
befolkning gennem lokale afdelinger og inddrager fagfolk og akademiske eksperter fra 
nationale og lokale organisationer i deres programmer. Det bidrag, der ydes af læger, 
sygeplejersker m.m. til forebyggelse af skader, feks. gennem deres råd til patienter og 
befolkningen i almindelighed, er ofte et af de mest væsentlige. Inden for forebyggelse af 
selvmord har frivillige organisationer spillet en afgørende rolle og er ofte gået nye veje 
for at nå de selvmordstruede, og de er nu begyndt at samarbejde på internationalt plan. I 
mange tilfolde yder gift- og brandsårscentre deres bidrag ved at underrette befolkningen 
om risici. 
Internationale organisationer 
27. Internationale organisationer spiller også en vigtig rolle i forebyggelsen af ulykker og 
personskader. EF's aktioner kan blive meget effektive, hvis de samordnes med de 
aktiviteter, der finder sted i internationale organisationer i Europa, med henblik på at 
undgå overlapning og styrke indsatsen. WHO's program til forebyggelse af ulykker 
styres fra hovedkvarteret i Geneve. Det dannede grundlag for aktionerne i forbindelse 
med Verdenssundhedsdagen (7. april) i 1993, der havde "forebyggelse af ulykker og 
uagtsomhed" som tema. Flere af WHO's projekter stammer fra dette program, feks. 
"cykelhjelnisinraativet" "projektet til fremme af sikkerheden i lokalsamfundene", 
EFT nr. L 319 af 21.12.1993, udvidet ved EFT nr. L 331 af 21.12.1994. 
8 
skadeovervågning, datasystemer og evaluering af skaders følger for helbredet. WHO 
arrangerer verdenskonferencer om sikkerhedsfremme og skadekontrol. WHO har 
endvidere et net af samarbejdende centre, som beskæftiger sig med dette emne. 
28. Ikke-statslige internationale organisationer virker i Europa på områder som feks. 
produktsikkerhedsnormer, børns sikkerhed, forebyggelse af brande og sportsskader, 
ulykkesforskning og forbrugersikkerhedsregler og håndhævelse heraf Disse organisatio­
ner beskæftiger sig også med, hvorledes man kan sikre hurtige reaktioner på ulykker og 
skader, før ofrene når hospitalet. Herved forhindres det, at skaderne bliver så alvorlige 
og giver så varige mén, som det ellers ville have været tilfældet. Professionelle 
organisationer på europæisk plan yder også en væsentlig indsats. 
4. OVERSIGT OVER DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS AKTIVITETER I 
DAG 
Arbejdsmiljø 
29. I juli 1995 vedtog Kommissionen en meddelelse om et fællesskabsprogram til forbedring 
af sikkerheden og sundheden på arbejdspladsen (1996-2000)3. Hovedpunkterne i 
programmet er bl.a. større støtte til forbedring af sikkerheden i små og mellemstore 
virksomheder og ikke-lovgivningsmæssige foranstaltninger som feks. vejledninger, 
oplysning og uddannelse. ESAW-projektet (European Statistics on Accidents at the 
Workplace) har til formål at indsamle statistik om arbejdsulykker i højrisikoindustrierne. 
Projektdeltagerne søger fortsat at inkludere flere variabler, således at der kan opnås 
større indsigt i årsagerne til arbejdsulykker. Desuden er der iværksat et pilotprojekt, som 
vedrører sammenlignelige data om erhvervssygdomme i Europa (EODS: European 
Occupational Disease Statistics). Kommissionens fortsætter ligeledes sit arbejde med at 
fastsætte harmoniserede grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering4, og i 
september 1995 blev der offentliggjort et forslag om at ændre direktiv 90/394/EØF om 
kræftfremkaldende stoffer ved at fastsætte grænseværdier og udvide direktivets 
oprindelige rækkevidde5. 
Transport 
30. Inden for landevejstrafik dækker de nuværende aktiviteter teknisk kontrol, hastigheds­
begrænsende anordninger i lastbiler og busser, indførsel af nye krav til teoriunder­
visningen, prøver i praksis og lægeundersøgelser samt udvikling af nyt udstyr til 
håndhævelse af køretiden for professionelle chauffører. De foreslåede ikke-lovgiv­
ningsmæssige foranstaltninger omfatter informationskampagner mod spirituskørsel, unge 
bilister... Der er inden for rammerne af CARE-programmet, som blev vedtaget i 19936, 
etableret en database vedrørende færdselsulykker, som giver mulighed for at analysere 
detaljerede oplysninger om ulykkesårsager i hele Fællesskabet. Af andre nyere 
3 KOM(95) 282 endelig udg. af 12.7.1995. 
4 Heninder vedtagelsen af Kommissionens afgørelse om oprettelse af et videnskabeligt udvalg 
vedrørende grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering for kemiske agenser, EFT nr. L 188 af 
9.8.1995. 
5 EFT nr. C 317 af 28.11.1995. 
6 Rådets beslutning 93/704/EF, EFT nr. L 329 af 30.12.1993. 
9 
transportsikkerhedsaktioner kan nævnes en forordning om sikkerhedsledelse af ro-ro-
passagerfærger7 samt direktiver om befordring af farligt gods8. 
Overvågning af ulykker i hjemmet og i fritiden 
31. Ved Rådets beslutning 86/138/EØF9 godkendtes et demonstrationsprojekt med henblik 
på indførelse af et informationssystem på fællesskabsplan for ulykker, der sker i 
forbindelse med forbrugsprodukter (EHLASS). Det oprindelige formål var at finde frem 
til områder, hvor der var behov for forebyggende foranstaltninger. Som led i projektet 
blev der indsamlet data fra skadestuerne på udvalgte hospitaler eller gennem 
husstandsundersøgelser. Systemet har gjort det muligt at fastslå, hvilke produkter der er 
involveret i ulykker, indlæggelsesbehovet som følge af ulykker, længden af det 
gennemsnitlige hospitalsophold, skadetype samt alderen på den tilskadekomne. Disse 
data har dannet grundlag for forebyggende kampagner (information og bevidstgørelse), 
forhandlinger med industrien om ændring af produkter og indførelse af standarder eller 
regler. EHLASS-projektet er nu blevet forlænget til udgangen af 199710. 
Produktsikkerhed 
32. Den 29. juni 1992 vedtog Rådet direktiv 92/59/EØF om produktsikkerhed i alminde­
lighed*1. Der er tale om en bredt formuleret bestemmelse, hvori det hedder, at kun sikre 
produkter må markedsføres, at der skal informeres om eventuelle risici, og at der skal 
indføres regler for anmeldelse af risikoprodukter og for disses tilbagetrækning fra 
markedet, såfremt dette er nødvendigt. Et produkts sikkerhed fastlægges ved 
fællesskabsbestemmelser, nationale bestemmelser eller frivillige adfærdskodekser 
afhængigt a£ hvad der foreligger for det pågældende produkt. Medlemsstaterne er 
ansvarlige for, at der indføres lovgivning om kontrol med produktsikkerhed, 
prøveudtagning, midlertidige forbud osv. og skal underrette Kommissionen om 
eventuelle salgsbegrænsninger, de har indført (RAPEX), navnlig i tilfælde, hvor 
nødrestriktioner har vist sig nødvendige på grund af alvorlige risici. Kommissionen kan 
derefter kræve, at samtlige medlemsstater træffer midlertidige foranstaltninger, under 
angivelse afgrundene hertil. Der er oprettet et rådgivende udvalg om nødsituationer på 
produktsikkerhedsområdet, der skal bistå Kommissionen. 
Produkter, der anvendes i byggeriet: brand 
33. Fællesskabets indsats på brandforebyggelsesområdet bygger hovedsagelig på 
bestemmelser om brandsikring af materialer eller komponenter, der anvendes i byggeriet. 
Fællesskabsstandarderne på dette område er fastsat i et direktiv af 21. december 198812. 
7 EFT nr. L 320 af 30.12.1995. 
8 EFT nr. L 145 af 19.6.1996, EFT nr. L 235 af 17.9.1996. 
9 EFT nr.L 109 af 26.4.1986. 
10 EFT nr.L 331 af 21.12.1994. 
11 EFT nr.L 228 af 11.8.1992. 
12 Rådets direktiv 89/106/EØF af 21.12.1988, EFT nr. L 40 af 11.2.1989. 
10 
Produktstandarder 
34. De europæiske standardiseringsorganisationer CEN, CENELEC og ETSI er siden 1983 
blevet bistået af SECO, det europæiske sekretariat for samordning af forbruger­
repræsentationen på standardiseringsområdet. Siden 1985, hvor der blev indført en ny 
fremgangsmåde til begrænsning af tekniske handelshindringer i Fællesskabet, har 
lovgivningen alene indeholdt almindelige sikkerhedskrav. Fabrikanterne forudsættes at 
overholde væsentlige sikkerhedskrav, såfremt deres produkter er produceret efter 
anerkendte europæiske standarder, der er fastsat af standardiseringsorganisationerne. I 
1994 opnåedes der enighed om en ny fælles struktur for samordning af forbruger-
repræsentationen i standardiseringsprocessen fra 17 EF- og EFT A-medlemsstater. Den 
er kendt under navnet ANEC. 
Fødevaresikkerhed og landbrug 
35. Fællesskabet har altid brugt mange kræfter på at beskytte forbrugerne mod 
fødevareforgiftning, feks. ved at fastsætte hygiejneregler for produktion og distribution, 
begrænse importen af tvivlsomme varer og fastsætte maksimumgrænser for 
pesticiderester. I 1995 omfattede aktionerne bl.a. tre direktiver om samordning af 
maksimalgrænseværdier for pesticiderester for ni forskellige aktive stoffer og om 
ændring af de eksisterende grænseværdier for tyve andre stoffer13; et direktiv om 
ændring af direktiv 64/433/EØF om produktion og afsætning af fersk kød14; og et 
forslag til direktiv om beskyttelsesforanstaltninger over for visse zoonoser, herunder 
rabies15. 
Miljøbetinget udsættelse for forgiftning og andre skader 
36. I Fællesskabets miljøpolitik lægges der tilsvarende vægt på beskyttelse af menneskers 
sundhed i medfør af artikel 130 R i traktaten om oprettelse af Det Europæiske 
Fællesskab. De fleste af de mulige trusler mod sundheden er omfattet af den opregning 
af ydre årsager til skader og forgiftning, som indleder afsnit II i denne meddelelse. Feks. 
behandledes i 1995 Kommissionens forslag om udendørs luftkvalitet16; kontrol med 
luftforurening forårsaget af motorer til køretøjer og andre maskiner17; integreret 
forebyggelse og bekæmpelse af forurening18; ændring af udkastet til direktiv om 
biocidholdige produkter19; revision af direktivet om beskyttelse af personer, der 
underkastes medicinske undersøgelser og behandlinger, som indebærer ioniserende 
stråling20 og revision i 1996 af direktivet om fastsættelse af de grundlæggende normer 
for beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, der er 
13 Rådets direktiv 95/38/EF, EFT nr. L 197 af 22.8.1995; 95/39/EF, EFT nr. L 197 af 22.8.1995, og 
95/61/EF, EFT nr. L 292 af 7.12.1995. 
14 EFT nr.L 243 af 11.10.1995. 
15 KOM(95)491 endelig udg. af 23.10.1995. 
16 KOM(94) 109 endelig udg. af 4.7.1994. 
17 KOM(94) 558 endelig udg. af 16.12.1994, KOM(94)559 endelig udg. af 16.12.1994 og 
KOM(95) 350 endelig udg. af 6.9.1995. 
18 KOM(95) 88 endelig udg. af 15.5.1995. 
19 KOM(95) 387 endelig udg. af 20.7.1995. 
20 84/466/Euratom, EFT nr. L 265 af 5.10.1984. Forslaget til revision findes i KOM(95) 560. 
11 
forbundet med ioniserende stråling21 og ændring og tilpasning til de tekniske fremskridt 
blev direktivet om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og 
etikettering af farlige stoffer22. 
RÅDET 
37. Rådet og medlemsstaternes repræsentanter, forsamlet i Rådet, opfordrede i resolutioner 
af 198623 og 199024 Kommissionen til at iværksætte særlige foranstaltninger, der kunne 
bidrage til en bedre forebyggelse og behandling af akutte forgiftninger hos mennesket. 
Arbejdet er siden fortsat i samarbejde med forgiftningscentre i medlemsstaterne. Rådet 
anerkendte i sin 1991 -resolution om grundlæggende valg i sundhedspolitikken25 behovet 
for et tættere samarbejde mellem medlemsstaterne og fremhævede blandt de emner, der 
berettigede til fælles overvejelser, opstillingen af sammenlignende data, fastlæggelsen af 
strategier for en lettere prioritering og stimuleringen af en videnskabelig og offentlig 
debat. I maj 1993 bekræftede Rådet behovet for et nært samarbejde og fastlagde en 
række vigtige retningslinjer for Fællesskabets indsats. Bl.a. skulle der "føjes år til liv og 
liv til år" og planlægges flere år frem i tiden, og indsatsområder skulle udvælges under 
hensyntagen til, om de egnede sig til en foregribende indsats26. Disse emner blev yder­
ligere behandlet i Rådets resolution af juni 199427, som var et svar på Kommissionens 
meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden. 
EUROPA-PARLAMENTET 
38. Europa-Parlamentet har i nogen tid været interesseret i at opnå et større 
fællesskabsbidrag til aktioner mod ulykker og personskader, hvilket illustreres af en 
række beslutninger28. Navnlig opfordredes Kommissionen i beslutningen om 
folkesundheden efter Maastricht af oktober 199329 til at planlægge og gennemføre 
aktioner vedrørende forebyggelse af ulykker fra et folkesundhedssynspunkt. 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
39. Udvalget har i de senere år afgivet udtalelser om spørgsmål som feks. akutte 
forgiftninger hos mennesket30 og informationssystemet på fællesskabsplan for ulykker, 
der sker i forbindelse med forbrugsprodukter31. Udvalget gik i sin vidtrækkende 
udtalelse af 6. juli 199432 om Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats til 
fremme af folkesundheden ind for en bred fortolkning af begrebet sundhedsaktiviteter. 
21 80/836/Euratom, 89/618/Euratom, 96/29/Euratom - EFT nr. L 159 af 29.5.1996. 
22 Direktiv 96/56/EF, EFT nr. L 236 af 18.9.1996, og direktiv 96/54/EF, EFT nr. L 248 af 30.9.1996. 
23 EFT nr. C 174 af 23.7.1986. 
24 EFT nr. C 329 af 31.12.1990. 
25 EFT nr. C 304 af 23.11.1991. 
26 Resolution af 27. maj 1993, EFT nr. C 174 af 25.6.1993. 
27 EFT nr. C 165 af 17.6.1994. 
28 F.eks. beslutningerne om farlige stoffer (over 12 siden 1982); arbejdsmiljø (over 30 siden 1981); 
ulykker og katastrofer (over 8 siden 1984); toksikologi (1985); forurening (over 14 siden 1980) og 
ulykker og farer i forbindelse med forbrugsprodukter (3 siden 1980). 
29 EFT nr. C 329 af 6.12.1993. 
30 EFTnr. C 124 af 21.5.1990. 
31 EFTnr. C62 af 12.3.1990. 
32 EFTnr. C388af 31.12.1994. 
12 
5. BEHOVET FOR YDERLIGERE FOLKESUNDHEDSAKTIONER PÅ FÆL­
LESSKABSPLAN 
40. En gennemgang af de områder, der dækkes af de ovenfor beskrevne aktiviteter, afslører 
huller, som viser, at der er behov for nye folkesundhedsaktioner på ulykkes- og 
skadesområdet ud over de igangværende fællesskabsaktiviteter. I dette afsnit beskrives 
først de almindelige principper, der gælder for folkesundhedsindsatsen på fællesskabs­
plan, og derefter den tankeproces, der fører til udvælgelsen af et lille antal nøgleområder, 
hvor der nu er behov for nye aktioner. I afsnit VI gøres der derefter i detaljer rede for de 
aktioner, der nu foreslås. 
Generelle retningslinjer for Fællesskabets aktiviteter på folkesundhedsområdet 
41. I overensstemmelse med de principper, der er fastsat i artikel 129 og Kommissionens 
meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden, vil Fællesskabets 
indsats navnlig gå ud på at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne, støtte disses 
indsats og i nær kontakt med dem fremme en hensigtsmæssig samordning af deres 
politikker og programmer samt indlede samarbejde med tredjelande og internationale 
organisationer. 
42. Fællesskabets indsats må også tage hensyn til subsidiaritetsprincippet, som er fastsat i 
artikel 3 B i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Fællesskabet vil 
derfor i sager, som ikke hører ind under dets enekompetence, kun handle, såfremt den 
foreslåede aktion på grund af sit omfang eller sine virkninger bedre kan gennemføres på 
fællesskabsplan. Uanset om et spørgsmål hører ind under Fællesskabets enekompetence 
eller ej, skal Fællesskabets handling stå i forhold til de tilstræbte mål. Aktiviteterne skal 
udvælges på grundlag af en forudgående vurdering, og skal medføre en værditilvækst for 
Fællesskabet og samtidig være så omkostningsefTektive som muligt. 
43. De kriterier, der er nævnt i Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats til 
fremme af folkesundheden, kan anvendes som følger, når Fællesskabet inden for 
rammerne af dette program vælger interventionsemner og -midler: 
a) emnet skal være en væsentlig årsag til dødelighed eller sygelighed, eller en årsag til 
dødelighed eller sygelighed, hvis hyppighed stiger i foruroligende grad 
b) de foreslåede foranstaltninger må ikke overlappe andet igangværende arbejde, og 
er det igangværende arbejde relevant, bør foranstaltningerne koordineres med det 
c) der bør være grund til at mene, at de foreslåede midler vil være omkostnings­
effektive, og 
13 
d) de foreslåede foranstaltninger bør skabe værditilvækst på fællesskabsplan ved at 
opfylde en af følgende definitioner: 
aktiviteter af et omfang, som medlemsstaterne ikke selv kan gennemføre, 
eller kun vanskeligt kan gennemføre 
aktiviteter, som det vil være en klar fordel at gennemføre i fællesskab, selv 
under hensyntagen til de ekstraomkostninger, dette medfører 
aktiviteter, som, fordi de kompletteres af arbejde på nationalt plan, kan give 
væsentlige resultater for Fællesskabet som helhed 
aktiviteter som, hvis der er et anerkendt behov for det, fører til normer og 
standarder for den bedste praksis 
aktiviteter, som bidrager til at styrke solidariteten og den sociale samhø­
righed i Fællesskabet og fremmer Fællesskabets harmoniske udvikling. 
Valg af indsatsområder 
44. I betragtning af de begrænsede midler, Fællesskabet råder over, må store og potentielt 
lovende områder udelukkes. Ovennævnte kriterier giver et rationelt grundlag for 
udelukkelsen. Med hensyn til det første kriterium, epidemiologi, er det berettiget 
udelukkende at fokusere på børn, unge voksne og ældre, idet det er i disse grupper, der 
sker de fleste personskader. Skader forvoldt ved kriminelle handlinger kan også 
passende udelukkes, da antallet af sådanne skader er forholdsvis lille i forhold til skader 
forårsaget af ulykker og selvmord. Det samme gælder for medicinske uheld, 
naturkatastrofer, forureningsskader og internationale konflikter. Med hensyn til det andet 
kriterium, at overlapning skal undgås, bør de aktioner, der iværksættes i henhold til et 
folkesundhedsprogram, under de nuværende omstændigheder gå uden om følgende 
områder, der allerede er genstand for aktioner: ulykker, der rammer bilpassagerer, 
arbejdsulykker, ulykker forårsaget af defekte produkter samt de former for kroniske og 
akutte hændelige forgiftningstilfælde, der er omfattet af de igangværende aktioner 
vedrørende toksikologi, fødevaresikkerhed, miljø osv. 
45. Overlapning med fællesskabsprogrammet for sundhedsfremme, sundhedsoplysning, 
sundhedsundervisning og sundhedsuddannelse33 vil blive undgået. Medens sidstnævnte 
program omfatter horisontale spørgsmål, herunder sundhedsfremmestrategier, 
muligheder for at rette indsatsen mod ugunstigt stillede grupper, ernæring, 
sundhedsundervisning og erhvervsuddannelse inden for sundhedsfremme, vil 
programmet for forebyggelse af personskader fokusere skarpt på aktiviteter, der direkte 
skal forebygge sådanne skader. Ved et tilsvarende nært samarbejde vil man undgå 
overlapning mellem de aktioner i dette program, der er rettet mod skoler, og dem, der 
allerede er i gang inden for rammerne af Fællesskabets arbejdsmiljøprogram34. 
46. Det tredje kriterium, omkostningseffektivitet, taler imod, at Fællesskabet direkte 
arrangerer folkeoplysnings- og uddannelseskampagner. Sådanne kampagner er sikkert 
ikke den mest omkostningseffektive måde at bruge det yderst begrænsede budget, der er 
til rådighed for fællesskabsaktioner, på. Dette kriterium må konstant holdes for øje ved 
udvælgelsen af aktiviteter. 
33 Afgørelse 645/96/EF, EFT nr. L 95 af 16.4.1996. 
34 De vigtigste bestemmelser om sikkerhed og sundhed på arbejdet findes for tiden i direktiv 
89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes 
sikkerhed og sundhed under arbejdet, som ofte i denne forbindelse kaldes "rammedirektivet": EFT 
nr.L 183 af 29.6.1989. 
14 
47. Kriteriet om værditilvækst for Fællesskabet udelukker mange aktiviteter. Det er meget 
let at opstille lange lister over forebyggende aktiviteter, der vides eller formodes at være 
effektive. Men ved nærmere gennemgang viser de fleste af dem sig at egne sig bedst til at 
blive gennemført på nationalt eller regionalt plan. 
48. Værditilvækstkriteriet virker som en kraftig frasorteringsmekanisme på skadesområdet. 
To områder egner sig til at være genstand for en fællesskabsindsats. Det første er den 
ekspertise, der kan udvikles i fællesskab og deles, feks. i forbindelse med valg af indgreb 
og skadesepidemiologi. Medlemsstaterne har en enorm erfaring og viden på 
skadesforebyggelsesområdet, men den er ujævnt fordelt, og eksperterne kender 
undertiden overhovedet ikke de øvrige eksperters erfaringer. Foranstaltninger, der kan 
udbrede kendskabet til den bedste praksis til en langt større kreds, opfylder uden tvivl 
kriteriet i punkt 43, litra d), der går ud på, at aktiviteterne, fordi de kompletteres af 
arbejde på nationalt plan, skal give væsentlige resultater. I visse tilfælde er resultatet 
måske hovedsagelig en informationsstrøm fra de medlemsstater, der har længere erfaring 
med højt industrialiserede samfund og deres problemer, til dem, der nu lider under 
følgerne af deres hurtige økonomiske udvikling i 1970'erne og 1980'erne. Feks. synes 
selvmordshyppigheden i visse af de sydeuropæiske medlemsstater nu at være jævnt 
stigende, og sundhedsmyndighederne i disse lande ønsker måske at lære af erfaringerne i 
de medlemsstater, som allerede har et godt indarbejdet system til forebyggelse af 
selvmord. 
49. Andre former for ekspertise vil formentlig være fordelt på en mindre forudsigelig måde. 
Det, det drejer sig om, er den værdi, der ligger i at påvise, hvor ekspertisen findes, og 
gøre den tilgængelig. Erfaringen tyder også på, at de videncentre, der tilbyder 
oplysninger i et givet tilfælde, også kan vinde ved at tage deres måde at gøre tingene på 
op til overvejelse og fundere over, hvor de står stærkt, og hvad der bedst egner sig til 
udbredelse. 
50. Det andet egnede indsatsområde er forbedringen af datakvaliteten. Data er af afgørende 
betydning for ulykkesforebyggelse, da de gør det muligt at foretage epidemiologiske 
undersøgelser af, hvilke situationer, produkter, former for adfærd, forløb og endog 
steder der er farlige. Herved kan de begrænsede midler til brug for forebyggelse 
målrettes, således at det er det rigtige vejkryds, det rigtige legetøj, den rigtige sportsgren 
osv., der får gavn af dem. På europæisk plan kan data, hvis der kan opnås enighed om 
sammenlignelige nationale registreringssystemer og harmoniserede metoder, blive et 
meget mere effektivt redskab. Kommissionen har allerede foreslået et handlingsprogram 
på fællesskabsplan om sundhedsovervågning35, hvori der tales om denne form for 
aktioner. Arbejdet med data inden for rammerne af skadesforebyggelsesprogrammet vil 
blive nøje samordnet med aktiviteterne inden for ovennævnte program. 
35 KOM(95) 449 endelig udg. af 16.10.1995 og KOM (96)581 endelig udg. af 11.11.1996. 
15 
6. FORSLAG TIL AKTIONER, DER KAN INDGÅ I ET FEMARSPROGRAM 
Emner og mål 
51. Kommissionen er af den opfattelse, at det indsatsområde, der findes frem til ved denne 
udvælgelsesproces, er af stor værdi, og at folkesundhedsaspektet kan få væsentlig 
betydning for forebyggelsen af skader. Det generelle mål for et sådant program bør være 
at bidrage til folkesundhedsaktiviteter, der mindsker antallet af personskader. Program­
met bør fokusere på fem emner, der er udvalgt efter ovennævnte udelukkelsesproces: 
a) ulykker, der rammer børn i hjemmet, i fritiden og i skolen 
b) ulykker, der rammer unge voksne i hjemmet og i fritiden 
c) ulykker, der rammer ældre i hjemmet og i fritiden 
d) selvmord 
e) generel evne til at forebygge skader. 
"I fritiden" indebærer, at der lægges behørig vægt på sportsskader. 
52. På hvert af de første fire områder bør målet for fællesskabsindsatsen være at bidrage til 
en mere effektiv udbredelse og anvendelse af skadesforebyggende teknikker, hvis værdi 
er bredt accepteret af eksperter. Under punkt 70-75 gives der detaljerede forslag om, 
hvilke emner der kan dækkes. 
53. Ud over indsatsen på disse områder er det berettiget med en beskeden investering på 
fællesskabsplan i folkesundhedssektorens mere generelle evne til at forebygge skader (e). 
Resultaterne på de særlige områder kan forstærkes ved at dele folkesundhedsekspertisen, 
når man i fællesskab organiserer og iværksætter skadesforebyggende aktiviteter. Dette 
vil hjælpe sundhedsmyndighederne med at forbedre deres evne til at indsamle, fortolke 
og anvende data, påvise de bedste indsatsområder, skaffe støtte, opbygge alliancer, 
vælge de bedste indgreb, overvåge sundhedsvirkninger, evaluere programmer og fore­
tage de nødvendige ændringer. De enkelte emner, der eventuelt kan dækkes, er be­
skrevet under punkt 75. Formålet vil være at bidrage til styrkelsen af folkesundheds-
instansernes evne til at iværksætte effektive skadesforebyggende aktiviteter. 
Midler 
54. Måden, hvorpå denne ekspertise deles på fællesskabsplan, vil være nogenlunde den 
samme for alle fem områder. Af egnede midler kan nævnes: oprettelse af netværk, 
formidling af oplysninger om kampagner, understøttende undersøgelser og tekniske 
undersøgelser samt forbedring af datakvaliteten og hjælp til medlemsstaterne med at 
koordinere politikker og programmer. Disse midler gennemgås nedenfor. 
Oprettelse af netværk 
55. Udveksling af oplysninger mellem statslige og ikke-statslige organisationer er en af de 
former for europæisk samarbejde, som er særlig populære hos disse grupper, og der 
gives allerede udtryk for interesse i at oprette netværk mellem grupper, der arbejder med 
forebyggelse af selvmord og børneulykker. Der vil eventuelt også blive mulighed for at 
etablere kontakter med associerede tredjelande, som interesserer sig for særlige aspekter 
af spørgsmålet. En del af denne indsats kan vedrøre udviklingen af nye modeller eller 
nyskabende metoder til løsning af fælles problemer. Udveksling af materiale, retnings-
16 
linjer og håndbøger kan spare megen tid og mange kræfter i forbindelse med udviklingen 
af forebyggende aktioner til brug for lokale befolkninger. Interesserede organisationer 
kan muligvis få hjælp til at tage telematik i brug, feks. i form af Internet, når der skal 
udveksles oplysninger over landegrænserne. 
56. Hvis professionelle organisationer kan sættes til at uddanne personalegrupper, gerne på 
tværfaglig basis, vil det gøre det meget lettere at sprede budskaber og metoder til 
forebyggelse af nøje afgrænsede aspekter af ulykker og skader. Således kan uddannelse 
af personale til bemanding af hjælpelinjer og oprettelse af rådgivende grupper og 
organisationer, der kan arbejde i lokalsamfundet, være et nyttigt bidrag til bekæmpelsen 
af selvmord. Uddannelse af personale, der har kontakt med børn og familier, i 
risikopåvisning og i metoder til undgåelse af disse risici er et andet eksempel. 
Professionelle idrætsmedicinske organisationer eller andre faglige grupper kan 
opmuntres til at uddanne ledere og trænere fra sportsklubber og fritidscentre. 
57. Fællesskabets indsats vil gå ud på at hjælpe eller opmuntre europæiske organisationer 
eller kombinationer af institutioner fra medlemsstaterne til at påtage sig netværksaktioner 
af forskellig art. 
Formidling af oplysninger om kampagner 
58. Fællesskabet vil ikke selv iværksætte kampagner som led i programmet, men søge at 
hjælpe dem, der gør det, ved at fremme samarbejde og udveksling af knowhow, 
personale og materiale mellem de organisationer i medlemsstaterne, der arrangerer 
sådanne kampagner. For at fremme processen vil Fællesskabet søge at udvikle en 
databank vedrørende de kampagner, der har fundet sted, om muligt ledsaget af 
vurderinger af kampagnernes værdi, virkning og almengyldighed. Der kan muligvis 
organiseres en konkurrence med henblik på at finde frem til de bedste forebyggende 
kampagner. 
59. På visse områder vil det muligvis være hensigtsmæssigt, at Fællesskabet arbejder for, at 
der iværksættes sideløbende kampagner i en række medlemsstater, og hjælper med at 
udarbejde grundmateriale og propagandamateriale, der med visse ændringer kan 
anvendes af alle deltagende parter. 
60. Inden for rammerne af programmet vil der også blive gjort forsøg på at opstille en liste 
over "modelkampagner" til forebyggelse af ulykker, som illustrerer de forskellige 
processer: undersøgelser, forudgående afprøvning af metoder og materialer og passende 
overvågnings- og evalueringsmekanismer. 
Forbedring af kvaliteten af data om ulykker 
61. Der er siden 1986 indsamlet data om ulykker i hjemmet og i fritiden gennem EHLASS-
systemet. På grund af systemets begrænsninger kan dataindsamlingen ikke anvendes i 
statistisk sammenhæng. En højnelse af kvaliteten af data vedrørende ulykker ville være 
en stor hjælp ved planlægningen af omkostningseffektive indgreb. Der vil være store 
fordele forbundet med fortsat brug af koder, forbedring af registreringen af 
ulykkessteder samt af de adfærdsmæssige aspekter i forløbet, mere nøjagtigt angivelse af 
dødsårsagen i dødsattester, anvendelse af en skala til måling af ulykkens omfang og 
indførsel af mindstekrav til datasæt. Harmoniseringen af datadefinitioner og datasæt bør 
fortsætte for at muliggøre sammenligninger landene imellem. Det samme gælder 
17 
undersøgelser af de eksisterende dataindsamlingssystemers rækkevidde og eventuel 
udvikling af foranstaltninger til forbedring heraf, og sammen med EHLASS bør den 
potentielle værdi for EF af det arbejde, der udføres inden for rammerne af International 
Collaborative Effort on Injury Statistics og EHLASS, maksimeres. 
62. Særlige undersøgelser og analyser er et middel, der ofte anvendes ved planlægningen af 
bedre forebyggelsesaktioner. Fællesskabet kan som led i sit foreslåede sundhedsover-
vågningsprogram føje spørgsmål eller moduler til eksisterende undersøgelser på 
fællesskabsplan. Det samme kan skadesforebyggelsesprogrammet gøre på sit eget 
område, hvis det koordineres med sundhedsovervågningsprogrammet. Den viden og de 
kontakter, der opnås i forbindelse med skadesforebyggelsesprogrammet, vil gøre det 
muligt at hjælpe med påvisningen af behovet for dette arbejde, og man kan oprette en 
database over kendte undersøgelser for at hjælpe dem, der planlægger en indsats, med at 
finde frem til, hvad der allerede er gjort. Herved kan man undgå at spilde kræfter på 
feks. at udtænke de samme metoder flere gange. 
Tekniske undersøgelser 
63. Politiske beslutningstagere og de ansvarlige for forebyggende foranstaltninger har behov 
for teknisk hjælp, når de skal planlægge deres aktioner og beslutninger og undersøge 
sandsynligheden for ulykker, hvad disse ulykker vil medføre af omkostninger, årsagerne 
og de tekniske forbedringer, der kan indføres. Fællesskabet vil søge at fremme 
samarbejdet mellem institutioner med specialviden og særlige faciliteter, der kan påtage 
sig sådanne aktiviteter, og kan tænkes at lave en oversigt over institutioner og projekter, 
således at de enkelte medlemsstater ikke behøver at udvikle de samme analyse- og 
afpiiøvnmgsprogrammer, men kan trække på allerede tilgængelige oplysninger eller 
faciliteter. Fællesskabet vil ligeledes fremme afholdelsen af konferencer og udvekslin­
gerne mellem sådanne institutioner og programmer. 
64. Tekniske institutioner af denne type er ofte i stand til at evaluere forebyggelsesprojekter 
og -kampagner på en uvildig måde og på et kvalificeret grundlag, og Fællesskabet vil 
støtte denne udvikling. 
Høring og samarbejde 
65. I henhold til artikel 129 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab skal 
Fællesskabet tilskynde til samarbejde mellem medlemsstaterne og samordning af deres 
politikker og programmer fremmes for at sikre et højt sundhedsbeskyttelsesniveau og 
forebygge de alvorligste sygdomme. Kommissionen har beføjelser til at tage ethvert 
passende initiativ for at fremme denne samordning. 
66. Der kan opstå behov for høringer angående næsten alle aspekter af dette emne, men 
hovedområderne vil blive udviklingen af offentlige politikker og strategier på forskellige 
planer (internationalt, nationalt, regionalt og lokalt) og sammenligningen af foranstalt­
ninger, der benyttes til at gennemføre disse politikker, enten der er tale om lovgiv­
ningsmæssige eller administrative foranstaltninger eller frivillige standarder og kodekser, 
som der opnås enighed om efter forhandlinger. 
67. Et sådant samarbejde om politikkerne vil være af særlig betydning i forbindelse med 
prioriteringen af indsatsen, undersøgelser af befolkningens holdning til ulykker, risiko-
18 
betonede aktiviteter og selvmord, forebyggende aktioner rettet mod særlige befolknings­
grupper, feks. små børn, og foranstaltninger til begrænsning af miljørelaterede risici. 
68. Aktioner, der tilrettelægges eller sponsoreres af Kommissionen, eller som Kommissionen 
yder støtte til, kan have form af formelle og uformelle møder på forskellige planer, 
konferencer og seminarer, arbejdsgrupper og rådgivningsgrupper. Høringerne kan 
omfatte uafhængige eksperter og repræsentanter for ikke-statslige organisationer. 
Grupperne får nøjagtige og tidsbegrænsede mandater. Programudvalget, som er nævnt 
under punkt 76, vil blive det forum, der sørger for den generelle overvågning af disse 
aktiviteter. 
Folkesundhedsdimensionen styrker andre fællesskabsprogrammer 
69. Det femte særlige indsatsområde, bedre udnyttelse af sundhedssektorens ekspertise ved 
forebyggelsen af skader, vil også have fordel af aktiviteter, der skal forbedre folke-
sundhedsinstansemes evne til at udnytte andre fællesskabspolitikker til forebyggelse af 
skader. Flere paraplyorganisationer hjælper allerede deres medlemmer ved at gøre dem 
bekendt med fællesskabsprogrammerne og betingelserne for at deltage i disse, hjælpe 
med oprettelse af konsortier på tværs af landegrænserne og hjælpe særligt interesserede 
grupper med at finde frem til de nyttigste samtalepartnere i fællesskabsinstitutionerne. 
Programmet kan støtte tilsvarende aktiviteter, som fokuserer skarpere på skadesfore-
byggelse, og som henvender sig til personer, der beskæftiger sig med personskader. 
Detaljeret redegørelse for de valgte indsatsområder 
70. Valget af fem indsatsområder er beskrevet i punkt 51-53, medens punkt 54-69 viser, 
hvorledes Fællesskabets mål på disse områder kan forfølges. I det følgende gøres der 
mere detaljeret rede for selve indholdet. 
Ulykker, der rammer børn i hjemmet, i fritiden og i skolen 
71. På dette område kan man udbrede kendskabet til foranstaltninger som f. eks. kontrol med 
"børnesikring" af hjemmet, forældrestøtte og -undervisning, brug af sikkerhedsglas eller 
sikkerhedsfilm over glasset, udvikling af børnesikret emballage, røgdetektorer og andre 
sikkerhedsanordninger til hjemmet, træning i forbindelse med sport og fritidsbeskæf­
tigelser, svømmeundervisning, optræning af evnen til at klare sig feks. i et køkken, 
sikring af legepladser, specialopgaver udført af skolesundhedstjenesterne, sikkerheds-
undervisning som skolefag, uddannelse af børnepædagoger og udvikling af selvhjælps-
og frivillige grupper. 
Ulykker, der rammer unge voksne i hjemmet og i fritiden 
72. Under denne overskrift finder man områder som undervisning i forbindelse med sport og 
fritidsbeskæftigelser, bedre oplysning om almindelige sikkerhedsspørgsmål på emballa­
gen til sportsprodukter, orientering om, hvorledes spiritus og narkotika påvirker 
personers adfærd i en mere risikobetonet retning, bevidstgørelse af udøvere af 
højrisikosportsgrene, feks. om faren for rygradsskader i forbindelse med udspring i 
ukendt vand, førstehjælp og genoplivning, identificering af hovedmedarbejdere som 
feks. cykelforretninger, pladeforretninger og ungdomsgrupper, påvisning af risiciene i 
køkkenet og i forbindelse med gør-det-selv-arbejde, oprettelse af selvhjælps- og frivillige 
19 
grupper. Knowhow, som oparbejdes i professionelle sportsorganisationer, kan være en 
værdifuld hjælp, også ved forebyggelsen af ulykker der involverer amatører. 
Ulykker, der rammer ældre i hjemmet og i fritiden 
73. På dette område bør man udbrede kendskabet til foranstaltninger som feks. kontrol med 
sikkerheden i hjemmet, egnede bevægelses- og smidighedsøvelser, rådgivning i forbin­
delse med kontakter med sundhedstjenesterne, opretholdelse af sikre og plane fortove, 
sikkerhedspolitik i plejehjem, kontrol med boligens opvarmning, medicinkontrol (navnlig 
sovemidler, beroligende piller og midler, der forøger blodtrykket) for at undgå unødven­
dig brug, passende belysning, herunder gadebelysning, og oprettelse af selvhjælps- og fri­
villige grupper. Der bør især fokuseres på forebyggelse af fald, som kan være meget 
invaliderende og have varige følger for de ældste grupper. 
Selvmord 
74. Personer, der beskæftiger sig med forebyggelse af selvmord, kan anvende programmet 
for at udveksle oplysninger om feks. effektiv hjælp til dem, der har forsøgt at begå 
selvmord (og som er mest tilbøjelige til at gøre nye forsøg), kvaliteten af den omsorg, 
der tilbydes selvmordskandidater for at minimere feren for gentagne forsøg, bredere 
forståelse af depressioner og støtte til personer med alvorlige somatiske lidelser, eva­
luering af forskellige hjælpelinje- og rådgivningsmodeller og oprettelse af selvhjælps- og 
frivillige grupper (herunder grupper for alkoholmisbrugere og psykisk syge personer). 
Styrkelse af folkesundhedssektorens evne til at forebygge skader 
75. Ud over de aktioner, der styrker andre fællesskabsaktiviteter, som beskrives i punkt 69, 
kan der udveksles oplysninger om feks. skadesepidemiologi, mobilisering af lokalsam­
fundene (feks. på grundlag af WHO's Safe Communities Programme og i samarbejde 
med de ansvarlige for programmet), opbygning af alliancer mellem kontorer, skades-
forebyggelsesaktionernes effektivitet og omkostningseffektivitet samt evalueringsred­
skaber. 
7. HØRING, VURDERING OG RAPPORTER 
Høring 
76. Kommissionen vil, når den søger at opstille et femårigt program på dette område, være 
afhængig af et nært samarbejde med medlemsstaterne, navnlig i forbindelse med 
samordning af politikker og programmer, men også i andre forbindelser. Kommissionen 
har til hensigt at benytte sig af et rådgivende udvalg bestående af repræsentanter for 
medlemsstaterne ved gennemførelsen af programmet. Der vil blive opretholdt passende 
kontakter med WHO, andre internationale organisationer og tredjelande efter behov, 
dog med forbehold af andre relevante fællesskabsbestemmelser. 
20 
Evalueringsrapporter 
77. Evalueringen af programmet vil blive genstand for to rapporter: 
en evalueringsrapport i programmets 3. år til Rådet, Europa-Parlamentet, Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Formålet med denne rapport 
er at sikre, at fællesskabsinstitutionerne, og gennem dem alle berørte parter, holdes 
fuldt underrettet om forløbet af de aktioner, der iværksættes som led i denne 
handlingsplan 
en endelig rapport om programmets gennemførelse, som vil omfatte en evaluering 
af de iværksatte aktioner, vil blive forelagt ovennævnte institutioner af Kommis­
sionen efter programmets afslutning. 
Almindelig informationsvirksomhed 
78. Ud over den informationsvirksomhed, der er beskrevet i programmet, vil Kommissionen 
sikre, at den brede offentlighed og alle berørte parter får adgang til rapporter om de 
aktioner, undersøgelser og vurderinger, der er gennemført. 
21 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE 
om vedtagelse af et handlingsprogram 1999-2003 
på fællesskabsplan om forebyggelse af personskader 
som led i indsatsen på folkesundhedsområdet 
22 
BEGRUNDELSE 
1. I sin meddelelse KOM(93) 559 af 24. november 1993 om rammerne for en indsats til 
fremme af folkesundheden har Kommissionen fastlagt de principper og den strategi, der 
skal følges for at opfylde de målsætninger om sundhedsbeskyttelse, der er fastsat i 
artikel 3, litra o), og artikel 129 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. 
Det fastslås i denne meddelelse, at Kommissionen skal støtte medlemsstaternes indsats 
inden for folkesundhed, hjælpe med udformning og gennemførelse af målsætninger og 
strategier og bidrage til sundhedsbeskyttelse overalt i Fællesskabet, hvor reference­
rammen er de bedste resultater, der allerede er opnået på et givet område inden for 
Fællesskabet. 
2. I henhold til artikel 129 skal Kommissionen forelægge Europa-Parlamentet og Rådet 
forslag til tilskyndelsesforanstaltninger, der kan bidrage til virkeliggørelsen af et højt 
sundhedsbeskyttelsesniveau, til godkendelse. I ovennævnte meddelelse fra Kommis­
sionen er der fastsat kriterier, på grundlag af hvilke det skal bestemmes, hvilke områder 
der først og fremmest skal gøres til genstand for handlingsprogrammer på fælles­
skabsplan. I overensstemmelse hermed blev der peget på forebyggelse af personskader 
som et prioriteret område. Dette kommissionsforslag, der bygger på artikel 129, og som 
allerede blev bebudet i Kommissionens årlige arbejdsprogram, er omfattet af princippet 
om delt kompetence mellem Fællesskabet og medlemsstaterne. Forslaget har til formål at 
fremme folkesundheden ved at bidrage til aktioner, som begrænser skadehyppigheden. 
3. Personskade er et bredt begreb, som principielt og ifølge internationalt anerkendte 
definitioner dækker alle former for dårligt helbred som følge af ydre årsager (i mod­
sætning til sygdomsprocesser), feks. stød, brandsår, forgiftning, bid og stik samt knus-
ning, uden at der sondres mellem årsagerne til den udefra kommende begivenhed: for­
sætlige skade på egen person, forsætlig skade forvoldt af en anden person, både lovlig 
og ulovlig, eller hændelig skade. I dette kommissionsforslag er der valgt et mindre antal 
nøgleområder fra dette brede felt. Kriterierne har været, at de er en væsentlig årsag til 
undgåelige skader og dødsfald, ikke allerede er omfattet af en aktion på fællesskabsplan, 
giver mulighed for omkostningseffektive indgreb, og bibringer Fællesskabet en værdi­
tilvækst ved at samle det arbejde, der gøres på nationalt og subnationalt plan, og sikre 
komplementariteten deri. 
4. De valgte målområder er ulykker, der rammer børn, unge voksne og ældre i hjemmet og 
i fritiden, og ulykker, der rammer børn, medens de er i skole, samt selvmord og mindre 
drastiske former for forsætlig skade på egen person ("parasuicide"). De valgte områder 
er i fuld overensstemmelse med ovennævnte kriterier og dækker alle de skadekategorier, 
som er de hyppigste årsager til dødsfald, invaliditet og dårligt helbred, bortset fra 
erhvervsskader og færdselsulykker, som allerede er genstand for andre 
fællesskabsaktiviteter. F.eks. viser data, der er indsamlet af Irlands Hospital In-Patient 
Enquiry System, at de her valgte kategorier dækker tre fjerdedele af alle personskader, 
som har ført til hospitalsindlæggelse i Irland i 1993. 
5. Der foreslås to former for tilskyndelsesforanstaltninger. Den første er støtte til deling -
og fælles udvikling - af ekspertise, navnlig i valget af indgreb og skadesepidemiologien. 
Der findes en enorm mængde erfaringer og viden om skadesfbrebyggelse i 
medlemsstaterne, men der er tale om en ujævn fordeling, og de, der beskæftiger sig med 
skadesfbrebyggelse i praksis, har ofte ikke kendskab til andres erfaringer. 
Foranstaltninger til at udbrede kendskabet til de bedste former for praksis, der findes, vil 
23 
hjælpe med at formidle de bedste resultater, der allerede er opnået inden for 
Fællesskabet, til bredere kredse. Når skadehyppigheden i en medlemsstat er højere end 
den laveste hyppighed i en anden medlemsstat, kan man med rimelighed hævde, at de 
overskydende skader er undgåelige. Dette forslag vil hjælpe med at overføre den 
nødvendige ekspertise, der kan bidrage til at mindske antallet af undgåelige skader. 
6. Den anden form for tilskyndelsesforanstaltning, der foreslås, er at fremme forbedringen 
af datakvaliteten. Data har afgørende betydning for skadesfbrebyggelse, da de gør det 
muligt at foretage epidemiologiske undersøgelser af, hvilke situationer, produkter, 
former for adfærd og steder der er farlige. Medens epidemiologien i forbindelse med 
mange sygdomme efterhånden har fået bedre fodfæste i Fællesskabet, er der en alvorlig 
mangel på data, der kan støtte en egentlig skadesepidemiologi. Følgelig er det tilsvarende 
vanskeligt at målrette de knappe midler, således at de går til de mest produktive 
forebyggelsesaktiviteter. På fællesskabsplan vil bedre data være et effektivt redskab i 
hænderne på dem, der planlægger forebyggelsen, og som feks. kan bruge dem til at 
fastslå, om den nationale eller regionale byrde af sports- eller cyklistskader er større end i 
nabolandene. I bekræftende fald kan dataene bruges til at fastslå, hvori forskellen ligger, 
således at man kan blive klar over, hvor der skal sættes ind. 
7. Fællesskabets indsats vil ifølge dette forslag gå ud på at fremme og støtte oprettelsen af 
netværk, formidle oplysninger om forebyggelseskampagner, forbedre dataene, bl.a. ved 
undersøgelser og tekniske analyser. Der vil også blive mulighed for at hjælpe medlems­
staterne med at samordne deres politikker og programmer, jf artikel 129 i traktaten om 
oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. 
8. Det bliver stadig tydeligere, at skadesforebyggende foranstaltninger kan være såvel 
effektive som omkostningseffektive, navnlig de såkaldte "passive" forebyggelsesforan-
staltninger, som skaber et sikrere miljø, i modsætning til de foranstaltninger, der går ud 
på at lære folk at leve mere sikkert i omgivelser, som fortsat er potentielt farlige. Men 
ikke alle indgreb virker lige godt, og Kommissionens forslag er værdifuldt, fordi det vil 
hjælpe med at udbrede kendskabet til de indgreb, der har vist sig at fungere bedst, og til 
de underliggende principper, til gavn for andre medlemsstater, som ønsker at træffe 
tilsvarende foranstaltninger. 
9. Europa-Parlamentet har længe vist interesse for aktioner på fællesskabsplan med henblik 
på skadesfbrebyggelse, og med dette forslag imødekommes Parlamentets beslutning om 
folkesundhedspolitikken efter Maastricht, hvori der udtrykkeligt efterlyses en indsats til 
forebyggelse af ulykker. En indsats til forebyggelse af skader er også i overensstemmelse 
med Rådets prioriteter på folkesundhedsområdet, feks. behovet for at vælge indsats­
områder efter, hvor der bedst kan sættes ind med forebyggende aktioner. 
10. Dette program kan alene iværksættes på grundlag af en afgørelse truffet af Europa­
parlamentet og Rådet i medfør af artikel 129 Programmet henhører ikke under Fælles­
skabets enekompetence og søger eller kræver ikke harmonisering af nationale bestem­
melser på det pågældende område. 
24 
11. De aktioner, der skal gennemføres i henhold til det foreslåede program, vil give en 
værditilvækst på forskellige måder: 
1) de vil gøre det muligt at samle aktiviteter, der allerede er iværksat forholdsvis 
isoleret på nationalt plan, således at aktiviteterne kommer til at komplettere 
hinanden. Dette vil give væsentlige resultater for Fællesskabet som helhed, som 
feks. udbredelse i brede kredse af kendskabet til gode former for praksis, som 
tidligere var forbeholdt en enkelt region, en mere rationel og effektiv arbejdsdeling 
på tekniske områder og udarbejdelse af sammenlignelige data for hele Fælles­
skabet, 
2) de vil bidrage til at styrke solidariteten og samhørigheden i Fællesskabet og til, at 
Fællesskabet generelt udvikler sig harmonisk, ved at hjælpe de områder, hvor 
skader er hyppigst forekommende, med at høste fordel af erfaringerne i områder, 
hvor skadesforebyggelse allerede har fået mere opmærksomhed, og 
3) de vil, på områder hvor der er et anerkendt behov, føre til fastlæggelse af normer 
og standarder for de bedste former for praksis. 
12. Evaluering af indsatsen i henhold til programmet vil ske i form af to rapporter: 
en evalueringsrapport i programmets 3. år 
en endelig rapport om programmets gennemførelse. 
Disse rapporter vil indeholde oplysninger om Fællesskabets finansiering af de forskellige 
indsatsområder samt resultaterne af evalueringerne. Rapporterne vil blive fremsendt til 
Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. 
25 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE 
om vedtagelse af et handlingsprogram 1999-2003 
på fællesskabsplan om forebyggelse af personskader 
som led i indsatsen på folkesundhedsområdet 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 129, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen36, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg37, 
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget38, 
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B39, og 
ud fra følgende betragtninger: 
1. Personskader bør anses for en af de alvorligste sygdomme i hele Det Europæiske 
Fællesskab, jf. artikel 129, og de giver anledning til stor offentlig bekymring; 
2. i henhold til traktatens artikel 3, litra o), skal Fællesskabets virke bidrage til opnåelse af 
et højt sundhedsbeskyttelsesniveau; 
3. i artikel 129 tillægges der udtrykkeligt Fællesskabet kompetence på dette område, idet 
det skal fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og om nødvendigt støtte deres 
indsats; det skal endvidere fremme samordningen af deres politikker og programmer, 
fremme samarbejdet med tredjelande og med de internationale organisationer, der 
beskæftiger sig med folkesundhed; Fællesskabets indsats skal være rettet mod 
forebyggelse af sygdomme og fremme sundhedsoplysning og -uddannelse; 
4. Rådet og sundhedsministrene, forsamlet i Rådet, har i deres resolution af 27. maj 1993 
om den fremtidige indsats inden for folkesundhed40 bekræftet, at der er behov for en 
indsats på fællesskabsplan, hvorved der føjes år til liv og liv til år, og hvor ind­
satsområder udvælges under hensyntagen til, om de egner sig til en forebyggende ind­
sats; 
36 EFT nr. 
37 EFT nr. 
38 EFT nr. 
39 EFT nr. 
40 EFT nr. C 174 af 25.6.1993, s. 1. 
26 
5. Europa-Parlamentet har i sin beslutning af 19. november 1993 om sundhedspolitikken 
efter Maastricht41 opfordret Kommissionen til at udforme og gennemføre foranstaltnin­
ger med henblik på forebyggelse af ulykker; 
6. Kommissionen har i sin meddelelse af 24. november 1993 om rammerne for en indsats til 
fremme af folkesundheden42 peget på forsætlige og uagtsomme personskader og 
ulykker som et prioriteret indsatsområde på folkesundhedsområdet; 
7. Europa-Parlamentet og Rådet har ved deres beslutning nr. 3092/94/EF43 etableret et 
fællesskabssystem til informering om ulykker i hjemmet og i fritiden, med hvilket denne 
afgørelse nøje bør koordineres; 
8. i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. 
traktatens artikel 3 B, bør Fællesskabet kun handle på området forebyggelse af person­
skader, hvis og i det omfang den påtænkte handling på grund af sit omfang eller sine 
virkninger bedre kan gennemføres på fællesskabsplan; nærværende program vil resultere 
i værditilvækst på fællesskabsplan ved at samle de aktiviteter, der allerede er iværksat i 
forholdsvis isolation på nationalt plan, ved at udveksle vigtige resultater for Fællesskabet 
som helhed, ved at bidrage til en styrkelse af solidariteten og samhørigheden inden for 
Fællesskabet samt ved at medvirke til etablering afstandarder og normer for god praksis 
i det omfang, der er behov herfor; 
9. samarbejdet med de internationale organisationer, der beskæftiger sig med folkesundhed, 
og med tredjelande bør fremmes; 
10. programmet vil bidrage til opnåelse af Fællesskabets mål i henhold til artikel 129 ved at 
støtte erhvervelsen af større viden om og forståelse af skadesforebyggelse og på dette 
område formidle informationer og derved øge sammenligneligheden af oplysningerne og 
ved at udvikle aktioner, der kompletterer eksisterende fællesskabsprogrammer og -aktio­
ner uden at skabe unødvendige overlapninger; 
11. for at øge programmets værdi og virkning bør der gennemføres en løbende vurdering af 
de iværksatte foranstaltninger, især med hensyn til disses effektivitet og bidrag til 
opnåelsen af de fastsatte mål, og der bør foretages de nødvendige tilpasninger, hvor 
dette er relevant; 
12. denne afgørelse indeholder en finansieringsramme for programmet, der udgør det pri­
mære referencegrundlag, jf. punkt 1 i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens 
erklæring af 6. marts 199544, for budgetmyndigheden inden for rammerne af den årlige 
budgetprocedure; 
13. Fællesskabets finansielle overslag løber til 1999 og skal tages op til revision for den efter­
følgende periode; 
14. dette program bør have en varighed på fem år for således at sikre, at der er tilstrækkelig 
tid til at gennemføre foranstaltningerne med henblik på at nå de fastsatte mål -
41 EFTnr. C 329af 6.12.1993, s. 375. 
42 KOM(93) 559 endelig udg. af 24.11.1993. 
43 EFTnr. L 331 af 21.12.1994, s. 1. 
44 EFT nr. C 102 af 4.4.1996, s. 4. 
27 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
Udarbejdelse af programmet 
1. Et program for en fællesskabsaktion med henblik på forebyggelse af personskader, i det 
følgende benævnt "programmet", vedtages for perioden 1. januar 1999 til 
31. december 2003 inden for rammerne af en indsats til fremme af folkesundheden. 
2. Formålet med programmet er at bidrage til folkesundhedsforanstaltninger med henblik 
på at mindske følgerne af personskader ved at fremme en mere effektiv udbredelse og 
anvendelse af forebyggelsesteknikker, hvis værdi er bredt accepteret af eksperter, og ved 
at styrke folkesundhedsinstansernes generelle evne til at iværksætte effektive skades-
forebyggelsesforanstaltninger. 
3. De aktioner, der skal gennemføres i henhold til programmet, og deres specifikke mål er 
beskrevet i bilaget. 
Artikel 2 
Gennemførelse 
1. Kommissionen sikrer i nært samarbejde med medlemsstaterne gennemførelsen af de 
aktioner, der er beskrevet i bilaget. 
2. Kommissionen samarbejder med institutioner og organisationer, der er aktive inden for 
skadesforebyggelse. 
Artikel 3 
Budget 
1. De samlede bevillinger til gennemførelsen af dette program udgør for 1999 1,3 mio ECU 
efter de nugældende finansielle overslag. Finansieringsrammen for programmets følgende 
fire år (2000-2003) fastsættes nærmere efter fastlæggelse af de fremtidige finansielle 
overslag. 
2. De årlige bevillinger fastlægges af budgetmyndigheden på grundlag af de nuværende fi­
nansielle overslag. 
Artikel 4 
Sammenhæng og komplementaritet 
Kommissionen sikrer, at der er sammenhæng og komplementaritet mellem de fællesskabs­
aktioner, der gennemføres under dette program, og dem, der gennemføres under andre 
relevante fællesskabsprogrammer og -aktioner. 
28 
Artikel 5 
Udvalget 
1. Kommissionen bistås af et rådgivende udvalg, i det følgende benævnt "udvalget", der be­
står af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant 
som formand. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget udkast til de foranstaltninger, der skal 
træffes. 
Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan 
fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved 
afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver enkelt medlemsstat ret til at 
anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen. 
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter ud­
valget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse. 
2. Udvalget høres navnlig vedrørende: 
a) kriterier og procedurer for udvælgelse og finansiering af projekter under dette pro­
gram 
b) evalueringsproceduren. 
3. Kommissionens repræsentant holder løbende udvalget underrettet om Kommissionens 
forslag eller føllesskabsinitiativer og gennemførelsen af programmer på andre områder, 
som er af betydning for opnåelse af de mål, der er fastsat i dette program. 
Artikel 6 
Internationalt samarbejde 
1. Under gennemførelsen af dette program fremmes samarbejdet med tredjelande og med 
internationale organisationer, der beskæftiger sig med folkesundhed. 
2. Dette program giver mulighed for deltagelse af de associerede lande i Central- og Øst­
europa i overensstemmelse med de bestemmelser, der er fastlagt i associeringsaftalerne 
eller de dertil hørende tillægsprotokoller vedrørende deltagelse i fællesskabsprogrammer. 
Endvidere har Cypern og Malta mulighed for at deltage på grundlag af tillægsbevillinger 
efter samme regler som dem, der gælder for EFT A-lande, i overensstemmelse med 
procedurer, der skal aftales med disse lande. 
29 
Artikel 7 
Overvågning og evaluering 
1. Under gennemførelsen af denne afgørelse træffer Kommissionen de nødvendige foran­
staltninger til at sikre overvågning og konstant evaluering af programmet under hensyn­
tagen til de generelle og specifikke mål, der er anført i artikel 1 og i bilaget. 
2. I løbet af programmets tredje år forelægger Kommissionen en evalueringsrapport for 
Europa-Parlamentet og Rådet. 
3. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en endelig rapport ved pro­
grammets afslutning. 
4. Kommissionen sørger for, at de to rapporter indeholder dels oplysninger om fællesskabs­
finansiering inden for de forskellige indsatsområder, dels oplysninger om komplementa­
riteten med de øvrige aktioner, der er nævnt i artikel 4, samt resultaterne af evaluerin­
gerne. Kommissionen fremsender ligeledes rapporterne til Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg samt til Regionsudvalget. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne 
Formand Formand 
30 
BILAG 
SPECIFIKKE MÅL OG AKTIONER 
L ULYKKER, DER RAMMER BØRN, UNGE VOKSNE OG ÆLDRE45 
Mål: at bidrage til folkesundhedsforanstaltninger med henblik på at mindske hyppig­
heden af personskader som følge af ulykker i hjemmet, i fritiden og i skolen ved at 
fremme en mere effektiv udbredelse og anvendelse af forebyggelsesteknikker, hvis 
værdi er bredt accepteret af eksperter 
IL SELVMORD 
Mål: at bidrage til folkesundhedsforanstaltninger med henblik på at mindske hyppig­
heden af personskader forårsaget ved forsætlig selvlemlæstelse ved at fremme en 
mere effektiv udbredelse og anvendelse af forebyggelsesteknikker, hvis værdi er 
bredt accepteret af eksperter 
m. EVNE TIL AT FOREBYGGE SKADER45 
Mål: at bidrage til styrkelse af folkesundhedsinstansemes evne til at iværksætte effek­
tive skadesforebyggelsesaktiviteter. 
Aktioner, der skal iværksættes til støtte for disse mål: 
(Aktionerne kan vedrøre mere end ét mål, feks. kan et projekt om sikkerheden på 
sportsområdet berøre børn, unge voksne og ældre) 
1. Netværk: fremme og bistå ved oprettelsen af netværk, der navnlig skal bruges til at ud­
vikle nye fremgangsmåder eller nyskabende metoder til løsning af fælles problemer, 
udveksle materialer, retningslinjer og håndbøger og tilrettelægge uddannelsesaktiviteter. 
2. Kampagner: støtte udbredelsen af oplysninger om kampagner, herunder oprettelse af en 
databank vedrørende de allerede gennemførte kampagner, om muligt med en vurdering 
af kampagnernes værdi, virkninger og brugbarhed i andre forbindelser, og tilrettelæg­
gelse af konkurrencer for at finde frem til de bedste kampagner om forebyggelse af 
skader; eventuelt fremme tilrettelæggelsen af sideløbende kampagner i en række med­
lemsstater samt fremme udarbejdelse af basismateriale og propagandamateriale. 
3. Data vedrørende personskader - i samarbejde med EHLASS: fremme kodning efter 
aftalte regler, datadefinitioner, bedre registrering af ulykkessted samt adfærdsmæssige 
aspekter og forløb, mere nøjagtig angivelse af dødsårsag i dødsattester, brug af relevante 
skalaer til måling af skaders omfang og mindstekrav til datasæt; støtte anvendelsen af 
relevante resultater af International Collaborative Effort on Injury Statistics; undersø­
gelse af de eksisterende dataindsamlingssystemers rækkevidde og, hvor det måtte være 
nødvendigt, udvikling af foranstaltninger til forbedring heraf; medtagelse af yderligere 
spørgsmål eller moduler i eksisterende undersøgelser, der dækker hele Fællesskabet; 
45 Fællesskabets handling på civilbeskyttelsesområdet er ekskluderet fra dette program (jf specielt 
forslaget til Rådets beslutning om at etablere et program for Fællesskabets indsats på civilbeskyt­
telsesområdet, KOM(95) 155 endelig udg). 
31 
hjælp til at påvise behovet for undersøgelser; fremme oprettelse af en database over 
kendte undersøgelser. 
4. Tekniske undersøgelser af risikofaktorer i forbindelse med personskader: fremme samar­
bejdet mellem institutioner med særlig viden og særlige faciliteter, der kan påtage sig 
sådanne opgaver; støtte udarbejdelsen af en oversigt over institutioner og deres projek­
ter, og evaluering af forebyggelsesprojekter og -kampagner. 
5. Høring og samarbejde: støtte til formelle og uformelle møder på forskellige niveauer, 
konferencer og seminarer, arbejdsgrupper og rådgivende grupper. 
Hertil kommer følgende aktioner til støtte for mål III: 
6. Aktiviteter, der skal forbedre folkesundhedsinstansernes evne til at udnytte andre fælles­
skabspolitikker til forebyggelse af skader: udbrede kendskabet til fællesskabsprogram­
merne og betingelserne for at deltage i disse, hjælpe med at oprette konsortier på tværs 
af landegrænserne og hjælpe særligt interesserede grupper med at finde frem til de 
nyttigste samtalepartnere i fællesskabsinstitutionerne. 
32 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1 FORANSTALTNINGENS TITEL 
Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om vedtagelse af et handlings­
program 1999-2003 på fællesskabsplan om forebyggelse af personskader som led i 
indsatsen på folkesundhedsområdet. 
2 BUDGETPOST 
B3-
3 RETLIGT GRUNDLAG 
Artikel 3, litra o), og artikel 129 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. 
4 BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 
4.1 Generelle mål 
At bidrage til opnåelse af de i traktaten fastsatte mål: 
i henhold til artikel 3, litra o) skal Fællesskabet bidrage til opnåelse af et højt sund­
hedsbeskyttelsesniveau 
ifølge artikel 129 skal Fællesskabet bidrage til virkeliggørelse af et højt sundheds­
beskyttelsesniveau, navnlig ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne 
ôg om nødvendigt støtte deres indsats, fremme samordningen af deres politikker 
og programmer og fremme samarbejdet med tredjelande og med de internationale 
organisationer, der beskæftiger sig med folkesundhed. Fællesskabets indsats skal 
være rettet mod forebyggelse af sygdomme, navnlig de alvorligste sygdomme, idet 
det fremmer forskning i deres årsager og spredning samt sundhedsoplysning og 
-uddannelse. 
Handlingsprogrammets generelle mål er at bidrage til folkesundhedsforanstaltninger med 
henblik på at mindske hyppigheden af personskader forårsaget af ulykker i hjemmet, i 
fritiden og i skolen eller skader, som skyldes forsætlig selvlemlæstelse, ved at fremme en 
mere effektiv udbredelse og anvendelse af forebyggelsesteknikker, hvis værdi er bredt 
accepteret af eksperter, og ved at bidrage til styrkelse af folkesundhedsinstansemes 
generelle evne til at iværksætte effektive skadesforebyggelsesaktiviteter. 
Dette mål skal opnås ved at træffe foranstaltninger, der: 
fremmer oprettelsen af netværk mellem institutioner og organisationer, der er 
aktive inden for skadesforebyggelse 
spreder oplysninger om skadesforebyggelseskampagner 
forbedrer de foreliggende data om ulykker gennem undersøgelser eller på anden 
måde 
fremmer bedre tekniske undersøgelser af risikofaktorer i forbindelse med skader 
gennem et videre samarbejde mellem ekspertcentre 
fremmer høringer og samarbejde mellem medlemsstater, når dette er relevant, og 
33 
hjælper folkesundhedsinstanser til en bedre udnyttelse af andre fællesskabspoli­
tikker til forebyggelse af skader. 
4.2 Programmets varighed og muligheder for forlængelse af programmet eller 
udvidelse af dette 
5 år: 01.01.1999 til 31.12.2003 
En rapport om programmets gennemførelse skal forelægges Rådet og 
Europa-Parlamentet i løbet af programmets tredje år 
Rapport til Rådet og Europa-Parlamentet efter programmets afslutning 
tillige med evalueringsresultaterne. 
KLASSIFICERING AF UDGIFTER ELLER INDTÆGTER 
Hcke-obligatoriske udgifter 
Opdelte bevillinger 
ARTEN AF UDGIFTER ELLER INDTÆGTER 
Tilskud til samfinansiering med andre kilder fra den offentlige og/eller private sektor 
(som ikke overstiger en vis procentsats af det samlede beløb, der er afsat til de foreslåede 
projekter). 
Den tildelte finansiering vil være afhængig af omfanget af den aktion, der skal finansieres, 
samt programmets inddragelse i de forskellige planlagte aktiviteter. Dette beløb må højst 
udgøre 70% af budgettet for samtlige foreslåede projekter, undtagen når der er tale om 
netværk og projekter, der både er bestilt af Kommissionen og er af direkte nytteværdi for 
denne, hvor støtten kan udgøre 100%. 
FINANSIELLE VIRKNINGER 
7.1 Metode til beregning af de samlede omkostninger til denne operation (defi­
nition -af enhedsomkostning) 
Den beregningsmetode, der anvendes, bygger på de erfaringer, der er indhøstet under 
tidligere aktioner vedrørende folkesundhed. Der er her tale om c^forskellige typer af 
fællesskabsaktioner, der er opregnet i tabel 4 i Kommissionens meddelelse 
(93) 559 endelig udg. af 24. november 1993, som repræsenterer 10 års erfaring med 
finansiering af samarbejdet med medlemsstaterne og ikke-statslige organisationer inden 
for indsamling, analyse og udbredelse af information, etablering af netværker, evaluering 
af kampagner som feks. europæiske uger, etablering af mekanismer og procedurer for 
høring og samarbejde om at fastsætte fælles mål, koordinere politikken og udforme og 
udvikle strategier på fællesskabsplan. De anslåede udgifter bygger på den antagelse, at 
halvdelen af aktionerne efter dette program vil kræve 100%. finansiering, medens den 
anden halvdel vil kræve 50% finansiering, og at aktionerne vil inddrage hovedparten af 
medlemsstaterne ellefesamtlige medlemsstater. Det skønnes, at et beløb på 1,3 ajio ECU 
vil være nødvendigt for gennemførelsen af disse aktioner i 1999. De årlige tildelinger vil 
blive vedtaget i overensstemmelse med de normale budgetprocedurer. 
34 
7.1.1 Nedsættelse af antallet af ulykker 
netværker 
I 1999 skønnes det, at driften af tre netværker om året i gennemsnit vil om året i gen­
nemsnit vil beløbe sig til 200 000 ECU 
udbredelse af information 
Da der er tale om en ny aktion, er de skønnede omkostninger blevet beregnet på grund­
lag af erfaringer fra andre allerede fungerende programmer på folkesundhedsområdet 
(kræft, AIDS og smitsomme sygdomme, narkotika, sundhedsfremme) og udgifterne til 
disse programmer (100 000 ECU pr. år). 
7.1.2 Selvmord 
netværker 
I 1999 skønnes det, at driften af et netværk om året i gennemsnit vil om året i gen­
nemsnit vil beløbe sig til 200 000 ECU 
udbredelse af netværker 
Da der er tale om en ny aktion, er de skønnede omkostninger blevet beregnet på grund­
lag af erfaringer fra andre allerede fungerende programmer på folkesundhedsområdet 
(kræft, AIDS og smitsomme sygdomme, narkotika, sundhedsfremme) og udgifterne til 
disse programmer (100 000 ECU pr. år). 
Forbedring af data om selvmord 
Da dette er en ny aktion, er udgifteme skønsvis beregnet til 200 000 ECU på grundlag af 
erfaringerne fra EUROSTAT og EHLASS-systemet om ulykker i hjemmet og i fritiden. 
7.1.3 Forebyggelseskapacitet 
Støtte til mindst to arrangementer pr. land pr. år for 50 000 ECU (med særlig relevans 
for 1999), når programmet igangsættes. 
35 
7.2 Omkostningernes fordeling på de forskellige aktioner (i mio ECU) 
FORMÅL 
Bidrage til be­
grænsning af 
ulykker, som 
rammer børn, 
unge voksne og 
ældre 
Bidrage til 
mindskelse af 
selvmordshyp-
pigheden 
Bidrage til styr­
kelse af evnen 
til at forebygge 
skader INDSATSOMRÅDE 
Fremme og hjælpe til ved oprettelse 
af netværk; spredning af oplysninger 
om kampagner, forbedring af 
ulykkesdata, tekniske undersøgelser 
af risikofaktorer i forbindelse med 
skader; høring og samarbejde 
Fremme og hjælpe til ved oprettelse 
af netværk; spredning af oplysninger 
om kampagner, forbedring af 
ulykkesdata, tekniske undersøgelser 
af risikofaktorer i forbindelse med 
skader; høring og samarbejde 
Fremme og hjælpe til ved oprettelse 
af netværk; spredning af oplysninger 
om kampagner, forbedring af 
ulykkesdata, tekniske undersøgelser 
af risikofaktorer i forbindelse med 
skader; høring og samarbejde 
Foranstaltninger til forbedring af 
folkesundhedsinstansers udnyttelse 
af andre fællesskabspolitikker til 
fremme af skadesforebyggelse 
lait ÅR 
1999 2000 2001 2002 2003 lait 
Vejledende tidsplan 
0.7 
0.4 
0.1 
0.1 
1.3 -
--
--
--
-0.7 
0.4 
0.1 
0.1 
1.3 
7.3 Vejledende forfaldsplan for bevillingerne (i mio ECU) 
Forpligtelsesbe­
villinger 
Betalings­
bevillinger 
1999 
2000 
2001 
2002 
2003 
og følgende år 
lait 1999 
1.3 
0.78 
0.52 
1.3 2000 
-2001 
-2002 
-2003 
-lait 
1.3 
0.78 
0.52 
1.3 
8. FORHOLDSREGLER MOD SVIG; RESULTATER HERAF 
I ansøgningsformularerne vil der blive krævet oplysninger om potentielle støtte­
modtageres identitet og beskaffenhed, således at deres pålidelighed kan vurderes på 
forhånd. 
Forholdsregler mod svig (kontrol, foreløbige rapporter, endelig rapport) indgår i af­
talerne eller kontrakterne mellem Kommissionen og støttemodtagere. Kommissio-
36 
nen vil gennemgå rapporterne og sikre, at arbejdet er udført korrekt, før man fore­
tager udbetaling af mellemliggende og endelige støttebeløb. 
Derudover gennemfører Kommissionen stikprøver med henblik på at konstatere, 
hvorledes midlerne er anvendt. Der er allerede gennemført kontrol med hensyn til 
andre budgetposter vedrørende folkesundhed i forbindelse med regnskabsåre­
ne 1991-1995, og denne kontrol har vist sin effektivitet. 
OPLYSNINGER OM RENTABILITET 
9.1 Specifikke og kvantificerbare målsætninger 
Handlingsprogrammet har til formål at bidrage til sikring af en høj grad af 
beskyttelse mod personskader ved at fremme en mere effektiv spredning og 
anvendelse af forebyggelsesteknikker, hvis værdi er bredt accepteret af eksperter, og 
ved at hjælpe med at styrke folkesundhedsinstansers generelle evne til at iværksætte 
effektive skadesforebyggelsesaktiviteter. 
Indikatorerne for, i hvilket omfang de på dette område opstillede mål nås, omfatter 
nedenstående foranstaltninger. Disse vil blive yderligere udviklet sammen med det 
nye program om sundhedsovervågning, der blandt andet har til formål at udvikle 
indikatorer for den offentlige sundhedspolitik i EF. Dette mål skal opnås ved at 
træffe foranstaltninger, der: 
fremmer oprettelsen af netværk mellem institutioner og organisationer, der er 
aktive inden for skadesforebyggelse 
opstiller en målestok for hvor aktive netværkerne er (medlemskab, produktion 
af feks. nyhedsbreve, konferencer, WWW debatgrupper... 
spreder oplysninger om skadesforebyggelseskampagner (feks. undersøgelse af 
antallet og kvaliteten af de publikationer, der støttes gennem programmet) 
forbedrer disponible data om ulykker gennem undersøgelser eller på anden 
måde (feks. indførelse af nye foranstaltninger i medlemsstaterne) 
fremmer bedre tekniske undersøgelser af risikofaktorer i forbindelse med ska­
der gennem et videre samarbejde mellem ekspertcentre (antal og kvaliteten af 
sådanne rapporter, der støttes gennem programmet) 
fremmer høringer og samarbejde mellem medlemsstater, når dette er relevant 
(beskrivelse af sådanne høringer, m.v ) 
hjælper folkesundhedsinstanser til en bedre udnyttelse af andre fællesskabs­
politikker til forebyggelse af skader (antal og beskrivelse). 
Målgruppe 
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder på nationalt, regionalt og lokalt 
plan samt relevante internationale organisationer, der beskæftiger sig med fol­
kesundhed og forebyggelse af personskader. 
37 
2. Personer inden for sundhedssektoren, sundhedsepidemiologitjenester, sam­
menslutninger inden for sundhed og lægevidenskab, specialister i forebyggelse 
af forskellige former for personskade, akademiske institutioner osv. 
3. Ikke-statslige organisationer og andre organer, der beskæftiger sig med sund­
hedsspørgsmål og forebyggelse af personskader samt offentligheden i alminde­
lighed. 
9.2 Begrundelse for foranstaltningen 
Når Fællesskabet iværksætter en aktion i henhold til artikel 129, skal dets indsats 
være rettet mod forebyggelse af sygdomme og sundhedsbeskyttelse. I Kommis­
sionens meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden 
(KOM(93) 559 endelig udg. af 24.11.1993) er der fastsat kriterier til bestemmelse 
af, hvilke prioriterede områder der skal være genstand for fællesskabsprogrammer. I 
henhold til disse kriterier blev der i "ramme"-meddelelsen fra 1993 taget stilling til 
de forskellige muligheder for at imødegå sygdomme, herunder større epidimier og 
deres forskellige årsager, gennem forskellige former for fællesskabsaktioner og 
understregede på grundlag af meddelelsens kriterier otte prioriterede områder, her­
under forebyggelse af personskader. 
Dette forslag tager sigte på et mindre antal nøgleområder fra dette brede felt, der er 
udvalgt på grundlag af en ex-ante evaluering. Kriterierne har været, at de er en 
væsentlig årsag til undgåelige skader og dødsfald, ikke allerede er omfattet af en 
aktion på fællesskabsplan, giver mulighed for omkostningseffektive indgreb, og 
bibringer Fællesskabet en værditilvækst ved at samle det arbejde, der gøres på 
nationalt og subnationalt plan, og sikre komplementariteten heri. Dette vil være 
betydeligt mere effektivt end at overlade sådanne spørgsmål til et mellemstatsligt 
samarbejde uden EFs medvirken. På dette området udgør det input, der forventes 
fra EF og Kommissionen i kraft af artikel 129, et klart fælles regelsæt, som over­
flødiggør åbne og tidskrævende forhandlinger og derved gør det muligt hurtigere at 
opnå fremskridt på et mere solidt grundlag. 
De valgte målområder er ulykker, der rammer børn, unge voksne og ældre i 
hjemmet og i fritiden, og ulykker, der rammer børn, medens de er i skole, samt 
selvmord og mindre drastiske former for forsætlig skade på egen person 
("parasuicide"). De valgte områder er i fuld overensstemmelse med en ex-ante eva­
luering udført på grundlag af ovennævnte kriterier og dækker alle de skadekate­
gorier, som er de hyppigste årsager til dødsfald, invaliditet og dårligt helbred, 
bortset fra erhvervsskader og færdselsulykker, som allerede er genstand for andre 
fællesskabsaktiviteter. 
Med hensyn til interventionsmetoder og tildeling af midler gælder følgende: 
specifik anvendelse af subsidiaritetsprincippet i forbindelse med identifikation 
af de foranstaltninger, der skal gennemføres og samfinansieres 
identifikation og udvælgelse af skadesforebyggelsesprojekter, der skal sam­
finansieres 
38 
modellen med værditilvækst for Fællesskabet vil fortsat blive anvendt, især i 
form af koordinering af nationale foranstaltninger, videreformidling af 
oplysninger og erfaringer, fastsættelse af prioriterede områder, opbygning af 
netværk, når dette er relevant, udvælgelse af europæiske projekter samt 
motivering og mobilisering af alle berørte parter. 
Til programmets gennemførelse vil der blive benyttet to forskellige metoder. Den 
ene går ud på at støtte projekter, der gennemføres i medlemsstaterne og på 
fællesskabsplan. Udvælgelsen af prioriterede projekter bygger i stor udstrækning på 
generelle og foreløbige målsætninger, samtidig med at gennemførelsen af selve 
foranstaltningerne er afhængig af kvaliteten og effektiviteten af de projekter, der 
forelægges for den kompetente instans i årets løb. Den anden metode består i at 
iværksætte specifikke aktioner, som er nødvendige for at opfylde programmets mål­
sætninger, idet disse aktioner vil blive finansieret med 100% under dette program. 
For projekterne anvendes følgende udvælgelseskriterier: 
Kompatibilitet med målene og overensstemmelse med mindst et af de fastsatte 
mår 
undersøgelse af projekternes "værditilvækst for Fællesskabet" (tværnational 
deltagelse, udarbejdelse af en model, der kan anvendes i andre medlemsstater, 
oplysninger, der ligeledes kan anvendes i andre medlemsstater osv.) 
skønnet effektivitet og gevinst 
transparens af og begrundelse for projektkravene 
den udvalgte metodologis relevans 
organisatorisk kompetence og erfaring 
et rimeligt forhold mellem budget og mål 
støtte til projekterne fra de nationale samarbejdspartnere 
objektiv vurdering 
udtalelse fra det pågældende rådgivende udvalg. 
Det for programmet foreslåede budget på ECU 1,3 mio for programmets første år 
svarer til det beløb, der samtidig blev foreslået for programmet vedrørende sjældne 
sygdomme og forureningsbetingede sygdomme. Dette afspejler, at Kommissionens i 
sin meddelelse fra 1993 lagde lige stor vægt på disse to områder, hvilket i øvrigt 
også er tilfældet i dag. Det foreslåede beløb er et absolut minimum for igangsættelse 
af programmet. 
39 
9.3 Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
9.3.1 Overvågning af foranstaltningen 
Overvågningen på fællesskabsplan skal varetages af Kommissionen, der vil fore­
lægge en midtvejsrapport om gennemførelse af programmet og en endelig rapport 
efter programmets afslutning for Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg samt Regionsudvalget, som bygger på nationale rapporter og på 
evalueringer af aktioner i henhold til programmet og af individuelle projekter. 
9.3.2 Evaluering 
Evaluering vil finde sted i form af: 
en evaluering af hovedmålene og af de projekter, der har modtaget støtte, om 
nødvendigt med inddragelse af uafhængige eksperter 
en evalueringsrapport i programmets 3. år 
en generel rapport om kvalitet og effektivitet af de projekter, der er blevet 
gennemført under handlingsplanen, som af Kommissionen forelægges de øv­
rige fællesskabsinstitutioner efter programmets gennemførelse. 
Resultatindikatorerne, der indgår i denne evaluering: 
evaluering af projekter udført af Kommissionens embedsmænd og/eller per­
soner, der samarbejder med disse 
analyse af foreløbige rapporter om planlagte og finansierede foranstaltninger, 
hvor sigtet i givet fald kan ændres 
undersøgelse af foranstaltningens virkninger udført af eksterne instanser 
relevans af den metodologi, som planlæggerne har anvendt 
rimeligt forhold mellem budget og mål 
instansernes kompetence og erfaring 
formidling af resultater. 
Hvorledes og hvor hyppigt foregår evalueringerne: 
udarbejdelse af foreløbige og endelige rapporter om de forskellige foranstalt­
ninger inden for området 
udarbejdelse af en "standard" evalueringsformular for foranstaltningen, der 
fremsendes af støttemodtagerne sammen med de endelige rapporter, samt 
gennemgang af disse dokumenter af Kommissionens embedsmænd enten i 
Kommissionen eller i marken. 
40 
10. UDGIFTER TIL ADMINISTRATION (BUDGETTETS DEL A) 
Den faktiske anvendelse af de nødvendige administrative ressourcer afhænger af 
Kommissionens årlige afgørelse om tildeling af ressourcer, hvori der navnlig tages 
hensyn til yderligere personale og bevillinger, som budgetmyndigheden måtte have 
tildelt. 
10.1 Personaleforbrug 
Stillings­
beskrivelse k 
Tjeneste­
mands­
ansatte eller 
midlerti- , 
digt 
ansatte A 
B 
C 
Andre former for 
ressourcer 
lait Personale, der 
gennemfører aktionen 
Faste 
stillinger 
1 
1 
1 
3 Midlerti­
dige stil­
linger 
0 
0 
0 
0 Rekruttering 
Fra et GD 
eller en 
tjeneste 
1 
1 
1 
3 Ekstra 
personale 
0 
0 
0 
0 Varig­
hed 
10.2 De finansielle virkninger af ansættelse af ekstra personale 
Der regnes ikke med ansættelse af ekstra personale. 
10.3 Andre driftsomkostninger, der vokser som følge af aktionen 
Budgetpost Beløb Beregningsmetode 
Møder A2510 104 250 ECU 2 møder i det rådgivende udvalg pr. år, 
1 repræsentant pr. medlemsstat = 
2 møder pr. år x 15 repr. x 695 ECU pr. repr. x 5 år = 
104 250 ECU 
De nødvendige midler til dækning af ovennævnte udgifter for den pågældende 
5-års periode opnås ved at anvende allerede bevilligede midler. Supplerende midler 
er ikke nødvendige. 
a) Personaleudgifter (A1, A2 og A5 ). 
3 x 100 000 ECU x 5 år = 1 500 000 ECU. 
41 
b) Driftsudgifter. 
Mødeudgifter (A-250) 
2 møder pr. år x 15 eksperter x 825 ECU pr. ekspert x 5 år = 123 750 ECU 
Rejseudgifter (A-13 0) 
24 tjenesterejser pr. år Bruxelles-Luxembourg x 200 ECU pr. rejse x 5 år 
24 000 ECU 
60 tjenesterejser pr. år til medlemsstaterne x 1 000 ECU pr. rejse x 5 år 
300 000 ECU. 
c) I alt 1 947 750 ECU. 
42 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 178 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 05 15 01 
Katalognummer : CB-CO-97-189-DA-C 
ISBN 92-78-19429-8 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
^3