21.12.  77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 307/5 
5. Ansøgninger  om  refusion  skal  vedrøre  udgifter,  der  er afholdt  af medlemsstaterne  i et 
kalenderår,  og skal  indgives  til Kommissionen  inden  den  1. juli det følgende  år. 
Kommissionen  træffer  — efter  at have  rådført  sig med  EUGFL-komiteen  om de økonomiske 
aspekter  — beslutning  med  hensyn  til disse  ansøgninger  i en eller  flere  omgange. 
6. Medlemsstaterne  stiller  på anmodning  af Kommissionen  alle  oplysninger  om gennemførelsen 
af nærværende  afgørelse  til rådighed  for denne. 
Hvis  Kommissionen  skønner,  at de midler,  hvortil  der er ydet  økonomisk  bistand  fra Fælles-
skabet  i henhold  til denne  afgørelse,  ikke  anvendes  til det fastsatte  formål,  underretter  den 
den pågældende  medlemsstat  herom,  og medlemsstaten  iværksætter  derefter  en administrativ 
undersøgelse,  som  repræsentanter  fra  Kommissionen  kan  deltage  i. Medlemsstaten  giver 
Kommissionen  meddelelse  om undersøgelsens  forløb  og om resultaterne  af denne. 
Kommissionen  kan  på stedet  kontrollere,  hvorledes  de pågældende  medlemsstater  anvender 
denne  afgørelse;  medlemsstaterne  skal  være  de repræsentanter,  som  Kommissionen  udpeger 
med henblik  herpå,  behjælpelige. 
7. På grundlag  af de oplysninger,  som  meddeles  Kommissionen  af Danmark  og Irland,  fore-
lægger  den  hvert  år Rådet  og Europa-Parlamentet  en rapport  om de aktioner,  der er gennem-
ført vedrørende  inspektion  og overvågning  af fiskerizonerne  ud for  Grønlands  og Irlands 
kyster. 
Forslag  til Rådets  forordning  om  ændring  af forordning  (EØF)  nr.  1192/69  om  fælles 
regler  for normaliseringen  af jernbanevirksomhedernes  regnskaber 
(Forelagt  Rådet  af Kommissionen  den  7. december  1977) 
RÅDET  FOR  DE  EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel  75 
og 94, 
under  henvisning  til Rådets  beslutning  af 13.  maj 
1965  om  harmonisering  af visse  bestemmelser,  der 
har indvirkning  på konkurrencen  inden  for  transpor-
ten med  jernbane,  ad landeveje  og sejlbare  vandveje 
(65/271/EØF)  (»), 
under  henvisning  til Rådets  forordning  (EØF)  nr. 
1192/69  af 26. juni  1969  om fælles  regler  for normali-
seringen  af  jernbanevirksomhedernes  regnskaber, 
særlig  artikel  3, stk.  2, artikel  4, stk.  4, samt  pkt.  B. 4. 
i bilag  III (2), 
under  henvisning  til forslag  fra Kommissionen, 
(!) EFT  nr. 88 af 24. 5. 1965,  s. 1500/65. 
(2) EFT  L 156  af 28. 6. 1969,  s. 8. under  henvisning  til udtalelse  fra  Europa-Parlamen-
tet, 
under  henvisning  til udtalelse  fra Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
Et af målene  for  den  fælles  transportpolitik  er at 
fjerne  de forskelle,  der  kommer  til udtryk  som  følge 
af de offentlige  myndigheders  indgriben,  ved  at der 
pålægges  jernbaneselskaberne  byrder  eller  gives  dem 
fordele,  og som  derfor  i væsentlig  grad  kan  fordreje 
konkurrencevilkårene; 
et første  resultat  på dette  område  blev  opnået  ved 
vedtagelsen  af forordning  (EØF)  nr. 1192/69; 
artikel  3, stk.  2, i denne  forordning  omhandler  ind-
dragelse  af andre  jernbanevirksomheder  end  de store 
nationale  virksomheder,  der  er anført  i stk.  1, ændret 
ved pkt.  2 i kapitel  IV Transport  i bilag  I til tiltrædel-
Nr. C 307/6 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 21.12.  77 
sesakten,  under  denne  forordnings  anvendelsesom-
råde;  på transportmarkedets  nuværende  integrations-
niveau  synes  det kun  nyttigt  at inddrage  de jernbane-
virksomheder,  der  i væsentligt  omfang  deltager  i in-
ternationale  transporter,  under  den  pågældende  for-
ordnings  anvendelsesområde;  det  påhviler  disse  virk-
somheder  efter  en fremgangsmåde,  som  regeringerne 
skal fastsætte,  at føre  bevis  for,  at de opfylder  de 
ovenfor  nævnte  kriterier; 
de i artikel  4, stk.  2, i forordning  (EØF)  nr. 1192/69 
omhandlede  kategorier  af byrder  og  fordele  skulle 
ophæves  senest  den  1. januar  1971;  det  bør  ikke  de-
sto mindre  være  muligt  for  medlemsstaterne  under 
særlige  økonomiske  og  sociale  omstændigheder,  at 
pålægge  jernbanevirksomhederne  alene  visse  af de 
foranstaltninger,  der  falder  ind  under  disse  katego-
rier;  der  bør  derfor  ske  en udligning  i anledning  af 
disse  foranstaltninger; 
for så vidt  angår  de i artikel  4, stk.  4, i forordning 
(EØF)  nr.  1192/69  anførte  kategorier  af byrder  og 
fordele  skal  en endelig  løsning  fastsættes  af Rådet 
senest  ved  vedtagelsen  af gennemførelsesforanstalt-
ningerne  til artikel  8 i beslutning  65/271/EØF;  disse 
foranstaltninger  er blevet  vedtaget  ved  Rådets  beslut-
ning  75/327/EØF  af 20.  maj  1975  om  sanering  af 
jernbanevirksomhedernes  situation  og om  harmonise-
ring af reglerne  for  det  finansielle  forhold  mellem 
disse  virksomheder  og staterne  (*);  nogle  af disse  byr-
der og fordele  er ikke  mere  begrundet  og bør  derfor 
ophæves;  andre  bør  undersøges  efter  de i artikel  4 i 
beslutning  75/237/EØF  fastsatte  procedurer  for  for-
handlinger  mellem  medlemsstaterne  og jernbanevirk-
somhederne,  og der  bør  i givet  fald  ske  en passende 
udligning; 
i pkt.  B. 4. i bilag  III til forordning  (EØF)  nr. 1192/69 
fastsættes  det,  at Kommissionen  inden  den  31. decem-
ber 1971  skulle  fremlægge  en beretning  om overslaget 
over  de udligningsbeløb,  som  medlemsstaterne  agter 
at udbetale  til deres  jernbanevirksomhed  i overens-
stemmelse  med  principperne  i det pågældende  bilag; 
på grundlag  af denne  beretning  og senest  ved  vedta-
gelsen  af gennemførelsesforanstaltningerne  til artikel 
8 i beslutning  65/271/EØF  skulle  Rådet  træffe  beslut-
ning  om  de forholdsregler,  der  skal  tages;  Kommis-
sionen  fremsendte  sin  beretning  til Rådet  den  25. 
oktober  1972  og gennemførelsesforanstaltningerne  til 
beslutningens  artikel  8 blev  vedtaget  af Rådet  ved  be-
slutning  75/327/EØF;  der  bør  derfor  foretages  en 
mere  vidtgående  harmonisering  af de pågældende  be-
regningsmetoder  — 
(^ EFT  nr. L 152 af 12. 6. 1975,  s. 3. UDSTEDT  FØLGENDE  FORORDNING: 
Artikel  1 
Artikel  3, stk.  2, i forordning  (EØF)  nr.  1192/69 
affattes  således: 
»2. Denne  forordning  finder  ligeledes  anven-
delse  på andre  jernbanevirksomheder  end  dem, 
der er anført  i stk.  1, for  så vidt  det  efter  en af 
medlemsstaten  fastsat  procedure  konstateres,  at 
disse  virksomheder  bærer  byrder,  der  henhører 
under  en af de i artikel  4 omhandlede  kategorier, 
samt  at international  transport  udgør  en væsent-
lig del af deres  aktivitet«. 
Artikel  2 
Artikel  4, stk.  2, i forordning  (EØF)  nr.  1192/69 
affattes  således: 
»2. Følgende  kategorier  af byrder  og fordele, 
som dog  kun  kan  pålægges  jernbanevirksomhe-
derne  under  særlige  økonomiske  og  sociale 
omstændigheder,  er genstand  for  normalisering  af 
regnskaberne  efter  denne  forordning: 
a) forpligtelser,  som  kun  pålægges  jernbanevirk-
somhederne  til at ansætte  mere  personale  end 
nødvendigt  for driften  (kategori  V); 
b) lønforhøjelser,  der er blevet  pålagt  af en med-
lemsstats  regering  med  tilbagevirkende  kraft, 
med  undtagelse  af de tilfælde,  hvor  forhøjel-
sen kun  udgør  en tilpasning  af de af jernbane-
virksomhederne  udbetalte  lønninger  til de af 
de andre  transportgrene  udbetalte  lønninger 
(kategori  VI); 
c) udsættelse,  pålagt  af de kompetente  myndig-
heder,  af fornyelse  og vedligeholdelse  (kate-
gori VII);« 
Artikel  3 
Artikel  4, stk.  4, i forordning  (EØF)  nr.  1192/69  af-
fattes  således: 
»4. Følgende  kategorier  af byrder  og  fordele 
gøres  til genstand  for  normalisering  af regnska-
berne  efter  denne  forordning,  såfremt  det  beslut-
tes at opretholde  dem  efter  en undersøgelse  efter 
de forhandlings-  og samarbejdsprocedurer,  der  er 
fastsat  med  henblik  på udarbejdelsen  af hand-
lingsprogrammerne  og de finansielle  programmer 
i henholdsvis  artikel  4, stk.  1, og artikel  13  i 
Rådets  beslutning  75/327/EØF  af 20.  maj  1975 
21.12.  77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 307/7 
om sanering  af jernbanevirksomhedernes  situation 
og om  harmonisering  af reglerne  for  det  finan-
sielle  forhold  mellem  disse  virksomheder  og sta-
terne  (*): 
a) forpligtelse  til at beskæftige  mere  personale 
end nødvendigt  for driften  (kategori  IX); 
b) foranstaltninger,  som  er pålagt  af staten  til 
gunst  for personalet  som  national  påskyndelse 
på betingelser,  som  afviger  fra de for de andre 
transportgrenes  virksomheder  gældende  betin-
gelser  (kategori  X); 
c) ydelser  til gunst  for personalet,  som  jernbane-
virksomhederne,  men  ikke  de andre  transport-
grenes  virksomheder,  må bære  (kategori  XI); 
d) udgifter  af social  karakter,  især  til sygeforsorg, 
som jernbanevirksomhederne  må bære  i et an-
det omfang  end  tilfældet  ville  være,  hvis  de 
skulle  yde  bidrag  på samme  betingelser  som 
de andre  transportgrenes  virksomheder  (kate-
gori XII); 
e) byrder  på grund  af en af staten  pålagt  bibe-
holdelse  af værksteder  eller  andre  driftsanlæg 
under  forudsætninger,  som  ikke  lader  sig 
forene  med  en forretningsmæssig  drift  af jern-
banevirksomheden  (kategori  XIII)«. 
Artikel  4 
Bilag  XIV  og XV  i forordning  (EØF)  nr.  1192/69 
ophæves.  Bilag  III i samme  forordning  affattes  såle-
des: 
»Bilag  111 
Kategori  111:  Udgifter  til pensioner  og livrenter, 
som må  bæres  af jernbanevirksom-
hederne  på andre  betingelser  end 
dem,  der gælder  for de andre  trans-
portgrenes  virksomheder. 
A. Anvendelsesområde 
Denne  kategori  omfatter  de tilfælde,  hvor  en 
jernbanevirksomhed  ifølge  administrativt  eller 
ved lov  fastsatte  bestemmelser  skal  bære 
udgifterne  til pension  og livrenter  til sit perso-
nale og andre  berettigede  på andre  betingelser 
end de andre  transportgrenes  virksomheder. 
(!) EFT  nr. L 152  af 12. 6. 1975,  s. 3. De afvigende  betingelser,  som  fører  til byrder, 
som ikke  er ensartede,  beror  på: 
1. at jernbanerne  skal  betale  de bestående  liv-
renter  umiddelbart  og fuldtud,  medens  de 
andre  transportgrenes  virksomheder  over-
fører  bidrag  til en institution  i forhold  til 
antal  og størrelse  af lønningerne  til perso-
nale,  som  er i aktiv  tjeneste,  eller 
2. at der  for  jernbanepersonalet  anvendes 
visse  særlige  forskrifter,  som  de  øvrige 
transportgrene  ikke  er undergivet,  hvorved 
der opstår  ekstra  byrder  eller  fordele  for 
jernbanerne. 
B. Beregningsprincipper 
1. Ved  udgifterne  i henhold  til litra  A, pkt.  1, 
svarer  udligningsydelsen  til forskellen  mel-
lem den  byrde,  der  bæres  af virksomheden 
og den,  som  den  skulle  bære,  hvis  den  med 
samme  antal  personer  i aktiv  tjeneste  og 
med samme  lønninger  var  tilsluttet  en ord-
ning  ifølge  almindelige  retsregler  (alminde-
lig ordning  om  social  sikkerhed  og obliga-
toriske  tillægsordninger)  eller  de  andre 
transportgrenses  ordning.  Frembyder  disse 
ordninger  intet  grundlag  for  sammenlig-
ning,  anvendes  en repræsentativ  transport-
virksomheds  pensions-  og livrenteordning 
som grundlag. 
Størrelsen  af jernbanevirksomhedens  byrde 
fremgår  umiddelbart  af bogføringen. 
Den byrde,  som  ville  opstå  for  jernbane-
virksomheden,  hvis  denne  med  samme  an-
tal personer  i aktiv  tjeneste  og med  samme 
lønninger  var  tilsluttet  den  som  reference 
valgte  ordning,  fremkommer,  idet  de for 
denne  ordning  gældende  administrativt 
eller  ved  lov  fastsatte  bestemmelser  anven-
des. 
2. Ved  udgiften  i henhold  til litra  A, pkt.  2 
svarer  udligningsydelsen  til forskellen  mel-
lem 
— den  byrde,  som  virksomheden  bærer 
eller  skulle  bære  til dækning  af samtlige 
udgifter  ifølge  den  for  virksomheden 
gældende  pensions-  og livrenteordning  i 
påkommende  tilfælde  under  hensynta-
gen til direkte  eller  indirekte  fordele  i 
forhold  til andre  transportgrene,  som 
Nr. C 307/8 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 21.12.  77 
kan opstå  for  virksomheden  på grund 
af anvendelsen  af denne  ordning,  og 
— de byrder,  som  ville  følge  af anvendel-
sen af referenceordningen. 
3. For  at sætte  Kommissionen  i stand  til at 
vurdere  udligningsbeløbets  størrelse  bereg-
net på grundlag  af de under  pkt.  1 og 2 an-
førte  principper  meddeler  medlemsstaterne Kommissionen,  hvilke  beløb  den  eventuelt 
indbetaler  til de selvstændige  pensionskas-
ser til fordel  for  jernbanevirksomhedens 
personele.« 
Artikel  5 
Denne  forordning  er bindende  i alle  enkeltheder  og 
gælder  umiddelbart  i hver  medlemsstat.