Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Grønbog om revision af Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89"

(KOM(2001) 745 endelig)

(2002/C 241/25)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 13. december 2001 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om: Grønbog om revision af Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Göran Lagerholm til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 26. juni 2002.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 392. plenarforsamling af 17.-18. juli 2002, mødet den 17. juli, følgende udtalelse med 32 stemmer for og 8 imod.

1. Indledning

1.1. Siden fusionsforordningen blev vedtaget, er EU blevet udvidet fra 12 til 15 medlemsstater, hvis markeder bliver stadig mere integrerede. Desuden er Kommissionens enekompetence for fusioner, der når op på tærskelværdierne, udvidet til at omfatte hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS). Omorganiseringen af det europæiske erhvervsliv på tværs af grænserne tog også yderligere fart med ØMU'ens start i 1999.

1.2. Vi står nu med udsigterne til et EU med langt flere medlemsstater fra og med 2004, og vi står over for den endelige realisering af den monetære union med indførelsen af eurosedler og -mønter i 2002. Samtidig bliver tendensen i retning af øget internationalisering og endog globalisering stadig tydeligere.

1.3. Sideløbende hermed er et stadig større antal systemer med forudgående fusionskontrol under indførelse overalt i verden (der findes for øjeblikket ca. 60), hvilket for virksomhederne indebærer øgede omkostninger, fordi de skal indgive flere anmeldelser.

1.3.1. Fusionsforordningen har været baseret på princippet om, at fusioner vurderes ud fra kriteriet "markedsdominans". Det vigtigste alternative fusionskontrolkriterium, der faktisk anvendes i flere af de store jurisdiktioner, og som nogle medlemsstater for øjeblikket overvejer at indføre, er "betydelig mindskelse af konkurrencen".

1.3.2. Grønbogen rejser spørgsmålet om fordelene ved henholdsvis dominanskriteriet i fusionsforordningen og kriteriet "betydelige mindskelse af konkurrencen", der bruges i visse andre jurisdiktioner. Dominanstestens værdi og effektivitet er anerkendt, og det pointeres, at der allerede er temmelig bred enighed på internationalt plan om denne test, også uden nogen egentlig harmonisering af lovgivningen.

1.3.3. Denne revision af fusionsforordningen supplerer den allerede iværksatte revision af forordning nr. 17 (gennemførelsesbestemmelserne til traktatens artikel 81 og 82 om konkurrencebegrænsende aftaler, vedtagelser og samordnet praksis). Der er dog en fundamental forskel på de to systemer, som beror på, at Kommissionen har enekompetence, når det gælder fusioner med fællesskabsdimension, mens kompetencen i kartelsager, der omfattes af forordning nr. 17, er delt mellem Kommissionen og medlemsstaterne, og Kommissionen foreslår faktisk en styrkelse af denne parallelle kompetence. Forskellen til trods tages der behørigt hensyn til revisionen af forordning nr. 17, da begge de to revisioner er en nødvendig del af en gennemgribende modernisering af de europæiske lovgivningsrammer på konkurrenceområdet(1).

2. Generelle bemærkninger

2.1. Siden fusionsforordningen trådte i kraft, er ca. 2000 påtænkte fusioner blevet anmeldt til Kommissionen (jf. grønbogens punkt 8). Heraf er 18 blevet standset, og yderligere næsten 150 er blevet tilladt på visse betingelser. I nogle tilfælde har man trukket anmeldelsen tilbage, fordi parterne har indset, at Kommissionen ville modsætte sig en overtagelse. Det er således klart, at indgreb statistisk set er sjældne. Tallene viser imidlertid også, at man bruger et stort administrativt maskineri til at opfange de meget få tilfælde, hvor der faktisk er tale om en alvorlig trussel mod konkurrencen. Desuden har man tilsvarende systemer på nationalt niveau i hele EU. De modtager måske ti gange så mange anmeldelser. Antallet af lignende systemer uden for EU er også stigende. Dermed understreges vigtigheden af at forenkle formaliteterne, forbedre gennemskueligheden og samordne de forskellige systemer, som ØSU tidligere har peget på (jf. 3.1.2)(2).

2.2. Fusionskontrollens virkning er ikke kun - eller blot primært - et spørgsmål om antallet af behandlede sager. Det er tydeligt, at kontrollen i første række har indflydelse på, hvilke strukturelle tiltag, der foreslås, og de tilfælde, hvor myndighederne beslutter sig for at gribe ind, har ofte stor betydning for hele økonomien.

2.3. På den baggrund finder ØSU det positivt, at Kommissionen nu indleder debatten om, hvordan hele det europæiske system vedrørende fusionskontrol kan forbedres, og fremlægger konstruktive forslag til forbedringer. Målet bør være at gøre den europæiske fusionskontrolprocedure hurtigere og mere enkel.

2.4. Vurderinger, der sker i overensstemmelse med reglerne for kontrol med virksomhedsfusioner, er naturligvis komplicerede, og de vanskeliggøres yderligere af, at de økonomiske vilkår ændres meget hurtigt, bl.a. som følge af globaliseringen. Som ØSU tidligere har gjort opmærksom på, er man derfor nødt til at tage hensyn til behovet for at udvikle økonomiske strukturer og produktionsstrukturer, der kan sikre EU's konkurrenceevne på verdensmarkedet(3).

2.5. Fusionskontrollen bør altså anskues på baggrund af den globale økonomi, ligesom der skal tages hensyn til det stadig voksende internationale konkurrencepres, som virksomheder i EU udsættes for. ØSU understreger vigtigheden af, at vurderingen af overtagelser sker ud fra en grundig global markedsanalyse og altså ikke kun ud fra et europæisk perspektiv. ØSU har gentagne gange peget på, at man ikke må afgrænse markederne for snævert, ligesom Kommissionen i højere grad bør tage hensyn til, at markeder ændres og udvides(4).

2.6. I vurderingerne bør der således også fremover fokuseres på konkurrencevirkningerne, når det gælder kontrol af virksomhedsfusioner. Hensigten med konkurrencepolitikken er i sidste ende at tilgodese forbrugernes interesser. Hensyn, der hører hjemme under andre politikområder, må ikke udmøntes i uhensigtsmæssige foranstaltninger. ØSU er naturligvis bevidst om de økonomiske og sociale problemer, der følger i kølvandet på strukturforandringer. De kan ikke alle tages op i forbindelse med fusionskontrol; der skal være et samspil mellem den overordnede konkurrencepolitik og f.eks. regionalpolitik, forsknings- og uddannelsestiltag, arbejdsmarkedspolitik og forbrugerpolitik.

2.7. Man bør være opmærksom på, at en omstrukturering er nødvendig for på lang sigt at sikre et levedygtigt erhvervsliv og dermed undgå stor arbejdsløshed. Målet om et højt beskæftigelsesniveau indgår i EU's politik og tilrettelæggelsen og gennemførelsen af aktiviteterne, jf. EF-traktatens artikel 127. Arbejdstagerne har således en legitim interesse i at blive hørt i forbindelse med overtagelser (jf. 3.3.17). ØSU gør dog opmærksom på, at dette - som når det gælder høring af andre berørte parter - skal ske inden for de fastsatte tidsfrister og under streng iagttagelse af den nødvendige fortrolighed. Det grundlæggende princip bør altid være, at statslige indgreb i omstruktureringsprocessen skal begrænses til tilfælde, hvor man med stor sikkerhed kan sige, at den foreslåede virksomhedsfusion alvorligt og med varige følger vil skade konkurrencen. ØSU kommer nærmere ind på disse spørgsmål i forbindelse med behandlingen af de materielle spørgsmål, der tages op i grønbogen (3.2).

3. Generelle bemærkninger

3.1. Jurisdiktionsspørgsmål

A. Fællesskabsdimensionen; udvidelse af Kommissionens kompetence

3.1.1. ØSU konstaterer med tilfredshed, at Kommissionen grundigt og omhyggeligt har hørt alle berørte parter og analyseret, hvordan de nuværende tærskelkriterier fungerer i relation til parallelle anmeldelser, da sådanne procedurer ikke mindst kan indebære særlige problemer for små og mellemstore virksomheder.

3.1.2. I denne forbindelse gør ØSU endnu engang opmærksom på, at man støtter princippet om, at der kun skal være én instans ("one-stop shop"), og gentager, at fusioner med væsentlige grænseoverskridende konsekvenser bør anses for at have en fællesskabsdimension(5).

3.1.3. Det fremgår tydeligt af oplysningerne i grønbogens bilag I og Kommissionens analyse, at artikel 1, stk. 3, ikke opfylder den hensigt, der lå til grund for dens udformning i 1997. Parallelle anmeldelser udgør et stadig større problem for såvel virksomheder som konkurrencemyndigheder, og situationen bør naturligvis snarest muligt løses på passende vis.

3.1.4. ØSU er enig med Kommissionen i, at ændringer af de nugældende kriterier i artikel 1, stk. 3, eller artikel 22 ikke kan forventes at give de tilsigtede resultater (grønbogens punkt 51-53).

3.1.5. ØSU støtter altså forslaget om automatisk EU-kompetence i sager, der ellers skulle anmeldes i tre eller flere medlemsstater (grønbogens punkt 57). Denne procedure vil i praksis være mere på linje med tanken om en fællesskabsdimension (3.1.2). ØSU mener imidlertid ikke, at forslaget er vidtgående nok til effektivt at løse problemerne. Reglen bør i stedet bygge på et tolandekrav. Da nationale anmeldelser ikke altid er obligatoriske, bør kriteriet dog snarere formuleres sådan, at virksomhedsfusionen kan prøves (henhører under national jurisdiktion) i to eller flere medlemsstater.

3.1.6. Af de årsager, der nævnes i grønbogen (fodnote 10), bør det være de nationale konkurrencemyndigheder, der tager stilling til, hvem der prøver spørgsmålet. Da det er vigtigt, at prøvningen sker hurtigt, støtter ØSU forslaget om at indføre en form for indsigelsesprocedure med meget kort tidsfrist. Resultatet bør være endegyldigt og bindende, således at en national konkurrencemyndighed, der én gang har frasagt sig prøvelsesretten, ikke på et senere tidspunkt vil kunne tage sagen til prøvelse.

3.1.7. Mere radikalt ville det være at fjerne tærskelkriterierne i fusionsforordningen, hvilket dog kræver samordning af medlemsstaternes tærskelkriterier, hvis ikke EU-kompetencen skal blive helt afhængig af national lovgivning og selve idéen med fællesskabsdimensionen skal opgives.

3.1.8. Når det indre marked er en realitet, skal de forskellige systemer harmoniseres, og der skal skabes et integreret system, ikke mindst på grund af udvidelsen. En indbyrdes tilnærmelse af tærskelkriterierne for omsætningen kan f.eks. ske ved at sætte dem i relation til medlemsstaternes BNP.

3.1.9. Kommissionen mener helt korrekt (grønbogens punkt 68), at der skal skabes større overensstemmelse mellem bestemmelserne. Efter ØSU's opfattelse er der i et økonomisk integreret Europa ingen gode argumenter for at bruge forskellige bestemmelser i sager af fælles interesse. Enten bør de nationale fusionskontrolsystemer harmoniseres ved hjælp af fusionsforordningen, eller også bør forordningen bruges direkte af de nationale konkurrencemyndigheder, når tærskelkriterierne ikke opfyldes i tre (to) eller flere medlemsstater (jf. "moderniseringsreformen"). Når det indre marked er en realitet, vil behovet for at kontrollere relativt små virksomhedsfusioner være begrænset, og de nationale tærskelværdier bør tilsvarende tilpasses efter hinanden. ØSU anmoder Kommissionen om at indlede arbejdet med en harmonisering, både hvad angår de materielle og de proceduremæssige spørgsmål.

B. Henvisning af sager til medlemsstaterne

3.1.10. Helt generelt har ØSU visse reservationer, når det gælder henvisninger, fordi de forrykker balancen mellem EU-kompetence og subsidiaritet(6). Dette betyder ganske vist ikke så meget, når det drejer sig om sager uden større grænseoverskridende konsekvenser, men efter ØSU's opfattelse er sådanne henvisninger alligevel ikke acceptable, hvis de indebærer juridisk usikkerhed eller mere end en minimal forsinkelse af behandlingen.

3.1.11. Kriteriet i artikel 9 bør derfor forenkles, og tidsgrænsen bør flyttes tilsvarende. ØSU støtter således den generelle tendens i Kommissionens forslag (grønbogens punkt 81), men føler sig ikke overbevist om, at kravet om dominerende stilling bør opgives. Det forekommer rimeligt, at den medlemsstat, der har fremsat en anmodning, som et minimum skal godtgøre, at der er tale om en potentiel dominerende stilling i landet. Er dette ikke muligt, bør sagen - som jo er omfattet af fusionsforordningen - ikke henvises. Tidsfristen for anmodning om henvisning bør under alle omstændigheder forkortes med en uge.

3.1.12. Ifølge grønbogen (punkt 82) skal anmelderne ikke stilles ringere, fordi sagen henvises. ØSU er helt enig heri og dermed også i forslaget om, at både tidsfristen og procedurereglerne i fusionsforordningen anvendes. Dette bør også indebære, at den konkurrencemyndighed, der modtager anmeldelsen, skal anerkende CO-formularen uden at kræve en ny anmeldelse efter de nationale regler. ØSU mener, at EU's regler skal gælde i sådanne tilfælde. Dette viser i øvrigt også, at man bør tilstræbe international samordning og harmonisering af procedurerne vedrørende overtagelseskontrol.

3.1.13. Princippet om, at parterne ikke må stilles ringere, og det generelle princip om, at fusionsbehandlingen skal være gennemsigtig og af overordnet karakter (f.eks. ved hjælp af en "one-stop shop"), gør dog systemet med delvise henvisninger tvivlsomt. ØSU finder, at dette system lider af (mindst) de samme svagheder som systemet med parallelle anmeldelser, og mener derfor ikke, at delvise henvisninger bør finde sted, uanset om der er tale om det geografiske aspekt eller andre aspekter af fusionen. Dette betyder, at Kommissionen kun skal kunne henvise en sag til én medlemsstat, som dermed har enekompetence.

3.1.14. Kommissionen mener, at den bør gives beføjelser til på eget initiativ at henvise sådanne sager (grønbogens punkt 81 b)) efter de samme kriterier som anmodende medlemsstater. ØSU kan se logikken i dette, men tvivler på, at det i praksis vil gøre nogen forskel. Det er næppe muligt for Kommissionen at "tvinge" en medlemsstat til at behandle en sag, som medlemsstaten ikke vil behandle.

C. Fælles henvisninger til Kommissionen

3.1.15. Svaghederne i artikel 22, stk. 3, påvises klart i grønbogen. Det er indlysende, at denne bestemmelse er forældet, og at forsøgene på at gøre den mere funktionel ikke har båret frugt. Hvis Kommissionen automatisk får kompetence ved hjælp af den foreslåede trelanderegel, vil der i praksis kun stå to medlemsstater bag fælles henvisninger. Chancen for, at reglen vil bidrage til at løse de problemer, der opstår som følge af parallelle anmeldelser, synes så at være endnu mindre. Hvis bestemmelsen overhovedet skal bevares, mener ØSU, at en eventuel henvisning skal godkendes af parterne. Som tidligere nævnt (3.1.5) er det dog ØSU's opfattelse, at der skal være automatisk kompetence, når to eller flere medlemsstater berøres. Dermed overflødiggøres artikel 22, stk. 3, helt.

D. Fusionsbegrebet

3.1.16. For så vidt angår minoritetsinteresser, mener ØSU ikke, at de bør henhøre under fusionsforordningen, medmindre de udgør grundlaget for kontrollen med den pågældende virksomhed. I denne forbindelse er netop kontrol det relevante og hensigtsmæssige kriterium, som vurderingen af forordningens rækkevidde bør ske ud fra. Uklarheder vil skabe juridisk usikkerhed og øge antallet af anmeldelser, hvilket ingen kan være interesseret i. Grønbogen indeholder ingen dokumentation for, at der skulle være noget større problem i forbindelse med minoritetsinteresser (med eller uden personsammenfald), som ikke kan løses effektivt under henvisning til traktatens artikel 81 og 82.

3.1.17. Strategiske alliancer kan behandles inden for rammerne af fusionsforordningen, hvilket fremgår af KLM/Alitalia-sagen (grønbogens punkt 114). Dette er dog snarere undtagelsen end reglen, idet sådanne alliancer normalt ikke er af strukturel karakter. ØSU mener ikke, at det på nuværende tidspunkt er hensigtsmæssigt at give fusionsforordningen større rækkevidde i denne henseende, og er enig i grønbogens konklusioner (punkt 113).

3.1.18. I 1998 blev der indført en ændring, så såkaldte selvstændigt fungerende joint ventures faldt inden for forordningens anvendelsesområde. Erfaringen viser, at dette var en korrekt disposition, og ØSU er enig med Kommissionen i, at der ikke er nogen grund til at tage denne ændring op til fornyet overvejelse.

3.1.19. ØSU mener dog, at der bør gøres noget for så vidt angår delvist selvstændigt fungerende joint ventures (grønbogens punkt 123), selvom ikke alle joint ventures af denne type bør henhøre under fusionsforordningen. Som Kommissionen gør opmærksom på, er de normalt ikke bedre egnede til forhåndskontrol end f.eks. forsknings- og udviklings-joint ventures. Nogle af dem indebærer dog varige strukturændringer og store investeringer, hvilket kan være et argument for anmeldelse. Dette gælder navnlig delvist selvstændigt fungerende produktions-joint ventures. For at undgå unødvendige anmeldelser og tage hensyn til det forhold, at sådanne joint ventures befinder sig i gråzonen mellem strukturelle foranstaltninger og samarbejde, kunne anmeldelse i sådanne tilfælde være frivillig. Hvor ingen anmeldelse finder sted, kan traktatens artikel 81 tages i anvendelse.

3.1.20. For så vidt angår spørgsmålet om flere transaktioner støtter ØSU i princippet Kommissionens opfattelse. Transaktioner, der formelt set nok er adskilte, men som økonomisk hænger sammen og tidsmæssigt ligger tæt på hinanden, bør behandles som én og samme transaktion. ØSU advarer dog mod ændringer af den nuværende bestemmelse uden en mere dybtgående konsekvensanalyse. Visse meget tekniske spørgsmål bør løses, og det er ikke altid let at forudse de praktiske konsekvenser. Desuden kan man komme til at behandle reelt adskilte transaktioner som én transaktion.

3.1.21. Kommissionen foreslår f.eks., at "snigende" overtagelser skal bringes ind under fusionsforordningen, men ØSU har svært ved at se, hvordan dette i praksis kan lade sig gøre. Det er heller ikke klart, hvordan man skal håndtere tilfælde, hvor overtagelser ikke fører til kontrol. Der ligger ikke altid en strukturel bagtanke bag. For så vidt angår "fjendtlige" overtagelser, bør reglen efter ØSU's opfattelse være, at neutraliteten opretholdes, så længe det er muligt, uden at nogen part opnår fordele.

3.1.22. Ifølge grønbogen (punkt 144) vil Kommissionen udelukke visse typer venturekapitalinvesteringer fra kontrol ved at udvide anvendelsesområdet for artikel 3, stk. 5. ØSU støtter denne idé for at reducere antallet af unødvendige anmeldelser. En yderligere bedømmelse forudsætter mere viden om ændringsforslagets tekniske detaljer.

3.1.23. Kommissionen gør opmærksom på, at der på grund af definitionerne af begreberne "kontrol" og "koncern" ikke er overensstemmelse mellem artikel 3, stk. 3, og artikel 5, stk. 4. Principielt finder ØSU den manglende overensstemmelse utilfredsstillende og mener, den bør korrigeres, selvom den i praksis sjældent skaber problemer. Det er indlysende, at det grundlæggende begreb bør være "kontrol". Artikel 5, stk. 4, kunne omformuleres, så indholdet bliver, at en virksomhed anses for at være en del af en koncern, hvis koncernen kontrollerer virksomheden (i artikel 3, stk. 3's forstand).

3.2. Materielle spørgsmål

A.-B. De materielle kriterier/Effektivitetsgevinster

3.2.1. For det første finder ØSU det positivt, at Kommissionen indleder debatten om dette centrale spørgsmål, som ikke kun vedrører reglerne, men flere vigtige aspekter af reglernes håndhævelse.

3.2.2. På baggrund af den igangværende globalisering af økonomien og den tiltagende omstrukturering på tværs af grænserne mellem verdens forskellige regioner, understreger ØSU også behovet for yderligere internationale tilnærmelser.

3.2.3. I denne forbindelse ønsker ØSU at pege på nogle af de centrale elementer i den forandringsproces, som hele økonomien er underlagt.

3.2.4. Globaliseringen påvirker gennemgribende erhvervslivet og hele samfundet. Den indebærer grundlæggende og varige ændringer. For mange af de sektorer, der er af strategisk interesse for Europas vækst, beskæftigelse og velstand, indebærer globaliseringen et krav om en langt større tilpasningsevne. En omstrukturering er i denne forbindelse helt central. Man må ikke glemme, at det europæiske erhvervsliv stadigvæk er alt for splittet i sammenligning med andre førende økonomier, navnlig USA. Vækstmæssigt halter Europa efter USA.

3.2.5. Konkurrencepresset er globalt set stigende, og landegrænser og nationale markeder får mindre og mindre betydning. Produktudviklingen og den teknologiske udvikling accelererer, og kundernes ønsker ændres hastigt. Dette i kombination med større valgfrihed øger stordriftsfordelene i forbindelse med bl.a. forskning, udvikling og markedsføring. Omstruktureringen af virksomheder (både internt og eksternt) sker hurtigere og hurtigere, og brancher og virksomheder integreres og kombineres i nye mønstre.

3.2.6. Den generelle liberalisering af markedet og de færre og færre hindringer, der er for markedsadgang, har skabt et stærkt potentielt konkurrencepres, idet globale aktører har kapacitet og evne til at gøre sig gældende på alle markeder. Produkterne kan produceres næsten hvor det skal være, og med moderne informationsteknologi er afstand ingen hindring for ydelse af tjenester. Virksomhederne kan altså møde konkurrence fra forskellige dele af verden. Europæiske virksomheder har ofte meget stærke konkurrenter.

3.2.7. Det er således vigtigt, at erhvervsklimaet i Europa virker fremmende for konkurrenceevnen. Den økonomiske politik skal både stimulere stadig fleksibilitet og fremme omstruktureringen af virksomheder til virkelig effektive enheder. Ellers kan man ikke nå det mål, der blev opstillet i Lissabon, nemlig at EU skal blive "den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe en holdbar økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed".

3.2.8. På denne baggrund mener ØSU, at der er behov for en mere langsigtet og dynamisk indfaldsvinkel, når man tager stilling til en foreslået virksomhedsfusion; udviklingen understreger og bekræfter den holdning, ØSU tidligere har givet udtryk for(7). Dette er vigtigt, når det drejer sig om afgrænsningen af det relevante marked, og endnu vigtigere, når det gælder konkurrencekriterierne. Det afgørende er, at fusionskontrollen holder trit med den økonomiske virkelighed, uden at konkurrencebeskyttelsen forringes. ØSU er naturligvis bevidst om, at vurderinger af virksomhedsfusioner ikke er nogen eksakt videnskab, og at det kan være meget vanskeligt at danne sig et billede af dynamikken på markedet, men så meget desto vigtigere er det at tage spørgsmålet op. Det kan under ingen omstændigheder undgås, og ØSU mener, at problemet kan løses på en rimelig måde. ØSU vil specifikt understrege, at dette er en forudsætning, hvis man vil undgå en uhensigtsmæssig overtagelsesprøvning og give vigtige konkurrenter som USA en unødig strukturel fordel. ØSU opfordrer Kommissionen til straks at give sig i kast med arbejdet.

3.2.9. Dette fører frem til spørgsmålet om, hvorvidt kriteriet "betydelig mindskelse af konkurrencen", den såkaldte SLC-test, er bedre egnet til at give et dynamisk perspektiv. Desuden er international konvergens i sig selv en fordel.

3.2.10. ØSU er enig med Kommissionen i, at der er mange ligheder mellem dominanstesten og SLC-testen (grønbogens punkt 162). Forskellene vedrører som regel anvendelse og tolkning og ikke begreberne som sådan. Den anden del af dominanstesten hænger sammen med økonomisk orienteret analyse og vurdering. Dette giver god fleksibilitet og muliggør en fri bedømmelse, hvilket ellers ofte er noget, der forbindes med SLC-testen(8).

3.2.11. Fusionsforordningen implementeres ved hjælp af en række forskellige vurderingskriterier, der i alt væsentligt svarer til elementerne i SLC-testen. Problemet med fusionsforordningen er, at den ikke omfatter en overordnet og teoretisk velunderbygget analytisk model, som de anvendte faktorer og kriterier kan passes ind i. Det forekommer derfor rimeligt at antage, at den i mindre grad tager hensyn til de nævnte dynamiske faktorer m.v. Dette er dog næsten udelukkende et spørgsmål om at udvikle metoden bag anvendelsen.

3.2.12. Der synes imidlertid at være en synlig og vigtig forskel, når det drejer sig om effektivitetsgevinster ved en fusion. Det forekommer under alle omstændigheder uklart, hvilke muligheder EU's lovgivning giver for at tage hensyn til disse. Det er ofte ønsket om at opnå sådanne virkninger, der er den legitime baggrund for en foreslået fusion. Når effektivitetsgevinster er i forbrugernes interesse og til fordel for økonomien som helhed, bør der efter ØSU's opfattelse tages hensyn til dem. Det forekommer således sagligt begrundet at inddrage effektivitetsgevinsterne i fusionsforordningen, og det kunne desuden bidrage til større harmonisering.

3.2.13. ØSU mener altså, at den ønskede tilpasning til en global norm kan ske gennem internationalt samarbejde og ved navnlig at udvikle anden del af artikel 2, stk. 3. ØSU mener således ikke, at der er behov for at gå over til SLC-testen. Det ville tværtimod skabe unødig juridisk usikkerhed. Ved at bevare dominanstesten undgår man, at der opstår forskelle mellem EU-lovgivningen og de nationale overtagelsesregler. ØSU peger også på fordelen ved, at forordningen begrebsmæssigt er i overensstemmelse med de øvrige konkurrenceregler (artikel 82). Endvidere bør man notere sig, at mulighederne for at gribe ind allerede omfatter situationer, hvor virksomheder i fællesskab har en dominerende stilling. Konklusionen er således, at SLC-testen ikke bør indføres i fusionsforordningen. ØSU understreger desuden vigtigheden af, at der i højere grad arbejdes hen imod en pragmatisk samordning af amerikanske og europæiske procedurer, eftersom det er meget dyrt for parterne at behandle sager parallelt.

C. Den forenklede procedure

3.2.14. ØSU ser med tilfredshed på Kommissionens succes med den forenklede procedure (grønbogens punkt 174) og opfordrer Kommissionen til at fortsætte ad denne vej, f.eks. med en forkortet CO-formular. Endvidere mener ØSU ikke, at sager, der kan behandles efter den forenklede procedure, skal kunne henvises til medlemsstaterne, og artikel 9, stk. 2, bør således ændres.

3.2.15. ØSU støtter forslaget om helt at undlade at behandle uproblematiske fusioner (grønbogens punkt 177), men stiller sig skeptiske over for den foreslåede metode vedrørende gruppefritagelse, som kan give flere problemer, end den løser.

3.2.16. Idéen om en bagateltærskel for fusioner af mindre betydning indebærer også visse fordele, selvom det er uklart, hvordan den skulle bruges i praksis: Hvilke juridiske konsekvenser ville det få? ØSU finder forslaget om små markeder interessant (grønbogens punkt 178), men mener, det bør bearbejdes yderligere. ØSU understreger, at en bagateltærskel som den nævnte ikke må indebære ibrugtagning af nationale regler med parallelle anmeldelser m.v. til følge.

3.3. Procedurespørgsmål

A. Anmeldelse - den udløsende begivenhed

3.3.1. I grønbogen (punkt 182) nævnes, at det normalt er i parternes interesse at anmelde så tidligt som muligt for hurtigst muligt at få tilladelse til at gennemføre fusionen. Det fremgår også, at den nuværende enugesfrist ikke håndhæves. ØSU mener derfor, at den bør afskaffes, og at man bør overlade det til parterne af træffe beslutning om, hvornår anmeldelse skal ske. Man må huske på, at anmeldelse ikke kan foretages, før parterne kan stille de nødvendige oplysninger til rådighed i overensstemmelse med CO-formularen.

B. Udsættelse af en fusions gennemførelse

3.3.2. ØSU mener generelt, at ensartede sager bør behandles på samme måde, og har derfor ingen indvendinger mod den foreslåede udvidelse af artikel 7, stk. 3. ØSU gentager dog, at bestemmelserne bør være så neutrale som muligt, når der er tale om en konflikt mellem parterne (se 3.1.21), og de nødvendige ændringer bør gennemføres for at opnå en sådan neutralitet.

C. Beregning af frister

3.3.3. ØSU er enig i, at der ligger en forenkling i at tale om arbejdsdage i stedet for om kalenderdage, men en ændring må ikke føre til, at tidsfristerne i praksis bliver længere.

D. Effektivitet i forvaltningen

3.3.4. Det er indlysende, at princippet om kun én instans ("one-stop shop") for parterne netop indebærer, at der kun skal indgives anmeldelse ét sted. ØSU mener derfor ikke, man bør overlade det til parterne selv at sende kopier til medlemsstaterne. I stedet kan Kommissionen etablere et system til elektronisk informationsudveksling i overensstemmelse med planerne for moderniseringsreformen. Et sådant system skal naturligvis have en pålidelig fortrolighedsbeskyttelse. Af praktiske årsager bør det være frivilligt at indgive elektronisk anmeldelse.

E. Fuldstændige anmeldelser

3.3.5. ØSU noterer med tilfredshed, at antallet af anmeldelser, der erklæres ufuldstændige, er faldet som følge af de retningslinjer, der blev udsendt i 1999 (grønbogens punkt 199). ØSU mener alligevel, at der rent principielt bør fastsættes en tidsfrist. En anden mulighed kunne være at indføre en bestemmelse om, at ufuldstændighed efter et fastsat tidspunkt kun kan meddeles med tilladelse fra høringskonsulenten.

F. Tilsagn i fusionssager

3.3.6. Problemet med den nuværende procedure beskrives og forklares udtømmende i grønbogen (bl.a. i punkt 207). Kernen i problemet er, at parterne kommer i klemme mellem sent udarbejdede indsigelser og den endelige tidsfrist. ØSU støtter derfor en "stopursbestemmelse", forudsat at det er parterne selv, der udløser den.

3.3.7. En sådan bestemmelse vil formentlig være mest anvendelig i anden fase, men den bør også kunne anvendes i første fase. ØSU kan ikke se, hvorfor Kommissionen skal have ret til at afvise en anmodning i første fase, hvis tidsfristerne er korte (grønbogens punkt 219). Generelt kræves der mere tid i anden fase, og ØSU kan acceptere en mulighed for forlængelse på op til 30 dage, såfremt dette er en ramme, der ikke nødvendigvis bruges fuldt ud. Reglen bør altså være mere fleksibel, således at parterne kan anvende det påkrævede antal dage uden at udløse hele perioden. Kommissionen og medlemsstaterne bør have lige mange dage til rådighed.

3.3.8. ØSU mener, at problemerne kunne løses på en enklere måde, hvis Kommissionen var mere aktiv, når det drejer sig om at rådgive parterne om, hvilke foranstaltninger der skal træffes for at få virksomhedsfusionen godkendt.

3.3.9. En anden mulig ændring i procedurerne kunne være at fastsætte en tidsfrist for indsigelsen.

G. Artikel 8, stk. 4 - ophævelse af gennemførte fusioner

3.3.10. ØSU føler sig ikke overbevist om, at dette problem har nogen praktisk betydning, og tilslutter sig Kommissionens tolkning af de relevante bestemmelser.

H.-I. Håndhævelsesbestemmelser/Anmeldelsesgebyrer

3.3.11. Da fusionsforordningen ikke vedrører forbudte aktiviteter, finder ØSU sammenligningen med forordning nr. 17 forkert og irrelevant, og ØSU kan heller ikke se, at der skulle være behov for de nævnte foranstaltninger og sanktioner.

3.3.12. ØSU er klart modstander af, at der indføres anmeldelsesgebyrer. ØSU mener, at Kommissionens tjenesteydelser bør finansieres over budgettet, ikke mindst når det gælder foranstaltninger i forbindelse med håndhævelse af lovgivning.

J. Proceduregarantier og kontrolmekanismer

3.3.13. Det er et betydeligt indgreb at standse en fusion. Derfor bør der i højere grad ske en praktisk inddragelse af domstolene. Det er sket, at afgørelser er blevet appelleret, men for parterne opfattes dette i mange tilfælde stadig ikke som en realistisk mulighed. Den forbedrede procedure i Førsteinstansretten er naturligvis prisværdig, men ØSU mener, at det endnu er for tidligt at udtale sig om resultaterne.

3.3.14. I mange lande kan en fusion kun standses af en domstol. I det nuværende EU-system har Kommissionen en dobbeltrolle som undersøgende og beslutningstagende organ. Efter ØSU's opfattelse kan der derfor være grund til at diskutere dette system ud fra et retssikkerhedssynspunkt. ØSU mener, der kan fremføres tungtvejende principielle argumenter mod, at sager med ofte vidtgående økonomiske konsekvenser afgøres af det organ, der står bag undersøgelsen. Samtidig er ØSU naturligvis bevidst om, at der ikke kan gennemføres en gennemgribende ændring af det nuværende system uden omhyggelige overvejelser, og at en sådan reform vil kræve mere tid end den, man har til rådighed i forbindelse med den igangværende revision. I lyset af spørgsmålets principielle betydning opfordrer ØSU ikke desto mindre Kommissionen til at indlede en mere dybtgående debat om, hvilket system der på længere sigt er mest tilfredsstillende og hensigtsmæssigt.

3.3.15. Efter ØSU's opfattelse vil det også være en god idé at gennemføre "interne" forbedringer. Høringskonsulentens rolle bør styrkes, så vedkommende kan overvåge hele forløbet. Konsulenten bør være uafhængig af Generaldirektoratet for Konkurrence og kunne træffe foranstaltninger på såvel eget initiativ som efter klage fra overtagelsesparterne. Ressourcerne bør øges, så de står mål med opgaverne.

3.3.16. Kommissionen nævner i grønbogen (punkt 242-244), at det er vigtigt, at man under processen får et holdningsmæssigt input fra såvel de forbrugergrupper, der berøres af en foreslået fusion, som fra de ansatte, og efterlyser forslag til, hvordan dette kan lade sig gøre. ØSU er enig i, at det i forbindelse med mange virksomhedsfusioner er vigtigt, at alle berørte parter - navnlig de ansatte og forbrugerne, men i mange tilfælde også de lokale og regionale myndigheder - får mulighed for at komme til orde. Spørgsmålet er, hvordan man finder et system, der er foreneligt med bestræbelsen på at sætte fart på og forenkle fusionskontrolproceduren. Hvad angår de ansatte, vil det nye direktiv om information og høring af arbejdstagerne - når det er implementeret - i mange tilfælde tvinge de berørte virksomheder til at informere og høre deres ansatte om virkningerne af den påtænkte fusion. De informationer, som denne proces kaster af sig, kan gøre det nemmere for Kommissionen at indhente de ansattes synspunkter. Det er nødvendigt at tilføje en bestemmelse om, at den obligatoriske høring altid skal ske før der træffes endelig beslutning om at fusionere.

3.3.17. Det er helt indlysende, at Kommissionen altid bør give de ansatte i de direkte berørte virksomheder mulighed for at komme til orde, men efter ØSU's opfattelse kunne Kommissionen også med fordel indhente bedømmelser fra arbejdstagernes organisationer i de berørte brancher på europæisk niveau. Disse organisationer har formentlig de bedste forudsætninger for at bedømme en planlagt fusions langsigtede og mere overordnede indvirkning på beskæftigelsen.

3.3.18. Det er imidlertid vigtigt, at fusionsforordningen anvendes ud fra dens hensigt om at fremme konkurrencen for herigennem at styrke det europæiske erhvervslivs effektivitet og konkurrenceevne. Dette indebærer, at forordningen bør kunne bruges på en sådan måde, at langsigtede positive effekter for konkurrenceevne, vækst og beskæftigelse i sig selv kan udgøre et argument for at tillade en virksomhedsfusion, også selv om sammenslutningen skulle have visse negative følger på konkurrencen på kort sigt.

Bruxelles, den 17. juli 2002.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) ØSU bemærker, at der er en række oversættelsesproblemer i grønbogen, i det mindste i pkt. 13 (indledningen).

(2) Udtalelse af 10. juni 1996, EFT C 295 af 7.10.1996, ordfører: Edoardo Bagliano.

(3) ØSU bemærker, at der er en række oversættelsesproblemer i grønbogen, i det mindste i pkt. 13 (indledningen).

(4) Udtalelse af 6. juli 1994, EFT C 388 af 31.12.1994, ordfører: Jens Peter Petersen.

(5) Udtalelse af 25. oktober 1995, EFT C 18 af 22.1.1996, ordfører: Jens Peter Petersen. Udtalelse af 10. juli 1996, EFT C 295 af 7.10.1996, ordfører: Edoardo Bagliano.

(6) Udtalelse af 10. juli 1996 (punkt 7.7.1), EFT C 295 af 7.10.1996.

(7) Udtalelse af 10. juli 1996, EFT C 295 af 7.10.1996.

(8) Jf. f.eks. dommen "Kali und Salz" af 14.5.1975, samlingen 1995, s. 499.

BILAG

til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag, som ordføreren havde ændret ganske lidt, blev forkastet, men fik mere end en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 3.3.16

Punktet slutter med følgende punktum og resten udgår: "... Spørgsmålet er, hvordan man finder et system, der er foreneligt med bestræbelserne på at sætte fart på og forenkle fusionskontrolproceduren."

Punkt 3.3.17

Omformuleres under hensyntagen til, at sidste del af punkt 3.3.16 slettes: "3.3.17. Direktivet om europæiske samarbejdsudvalg og direktivet om informering og høring af arbejdstagerne indeholder allerede omfattende bestemmelser om arbejdstagernes og disses repræsentanters ret til informering og høring. De ansatte i de direkte berørte virksomheder og, i det omfang de måtte ønske det, arbejdstagernes organisationer i de berørte brancher på europæisk niveau, har altid mulighed for at ytre sig. De herved indhentede oplysninger kan gøre det lettere for Kommissionen, at vurdere de beskæftigelsesmæssige virkninger af en påtænkt fusion."

Begrundelse

Det giver for det første mening, at behandle høringen af arbejdstagerne i et enkelt punkt, og for det andet bør der mere udtrykkeligt henvises til den aktuelle EU-lovgivning på området.

Afstemningsresultat

Stemmer for: 18, stemmer imod: 21, stemmer hverken for eller imod: 2.