30. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 77/9 
BILAG 
til Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  forhandlingerne: 
Efter  pkt.  2.6.3  indføjes  følgende  passus  til artikel  9: 
»2.6.4.  Direktivet  i sig selv  kræver  ingen  ændring  af bestemmelserne  om det  civilretlige 
ansvar.  En sådan  bestemmelse  ville  føre  til en utilfredsstillende  delløsning  på et civilretligt 
problem,  da den  kun  ville  dække  den  særlige  lovgivning  om affald.  Da der i Kommissionen 
er bestræbelser  i gang  på at indføre  generelle  lovbestemmelser  om  ansvar,  bør  arbejdet 
hermed  ikke  foregribes,  og man  bør  afvente  resultatet.  Derved  kunne  man  tillige  undgå  en 
opsplitning  af lovgivningen  på dette  område«. 
Begrundelse 
Begrundelsen  fremgår  af selve  udtalelsen. 
Resultatet  af afstemningen 
4 stemte  for,  et stort  flertal  stemte  imod  og 10 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om  forslag  til Rådets  direktiv  om  indbyrdes  tilnærmelse  af medlemsstaternes 
lovgivning  om bekæmpelse  af illegal  vandring  og illegal  beskæftigelse 
Den tekst,  som  har  været  genstand  for  udtalelsen,  er offentliggjort  i De Europæiske 
Fællesskabers  Tidende  nr.  C 277  af 23. november  1976,  side  2. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  15.  November  1976  i medfør  af artikel  100  i traktaten  om  opret-
telse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  om det  nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg  vedtog  på sin  146.  plenarforsamling,  afholdt  i 
Bruxelles  den  23.  og 24. februar  1977,  sin udtalelse  om det  nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  — 
under  henvisning  til traktaten  om  oprettelse  af Det 
europæiske  økonomiske  Fællesskab,  særlig  artikel 
100, 
under  henvisning  til Rådets  anmodning  om  udtalelse 
af 15. november  1976, under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalgets 
præsidium  den  29.  juni  1976  om  at pålægge  Afdelin-
gen for  sociale  anliggender  at udarbejde  udtalelse  og 
beretning, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af Afdelingen 
for sociale  anliggender  på mødet  den  10.  februar 
1977, 
Nr. C 77/10 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 3. 77 
under  henvisning  til beretning  aflagt  af ordføreren, 
hr. Kirschen, 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  146. 
plenarforsamling  den  23. og 24. februar  1977,  mødet 
den 23. februar  1977,  og 
ud fra følgende  betragtninger: 
De illegale  vandrende  arbejdstageres  problemer  er 
dels behandlet  i det  arbejdsmarkedsmæssige  og 
sociale  handlingsprogram  og i Rådets  resolution  af 
21. januar  1974  og dels  i handlingsprogrammet  til 
fordel  for vandrende  arbejdstagere  og deres  familie-
medlemmer  og i Rådets  resolution  af 9. februar  1976 
samt  i Udvalgets  udtalelser  om  disse  to programmer 
H; 
det foreliggende  forslag  skal  ses i sammenhæng  med 
retningslinjerne  i handlingsprogrammet  til fordel  for 
vandrende  arbejdstagere  og deres  familiemedlemmer 
og Rådets  resolution  af 9. februar  1976  vedrørende 
dette  program; 
medlemsstaternes  ratificering  af LLOs  konvention  nr. 
143 skal  tillægges  stor  betyndning; 
den vedvarende  økonomiske  krise  har  afsløret,  hvor 
alvorlig  situationen  er for  de  illegale  vandrende 
arbejdstagere,  der  forsvarsløst  er prisgivet  »menne-
skesmuglerne«  og de personer,  der  beskæftiger  og 
udnytter  illegalt  indvandrende  arbejdstagere,  som 
permanent  risikerer  at blive  udsat  for ailvorlige  ulem-
per og endda  for ofte  uberettigede  sanktioner; 
de illegale  vandringer  og den  illegale  beskæftigelse 
gør det vanskeligt  at foretage  en pålidelig  analyse  af 
arbejdsmarkedet  og skaber  alvorlige  problemer  for 
såvel  de vandrende  arbejdstagere  selv  som  for  de 
arbejdsgivere,  der ønsker  at overholde  den  gældende 
lovgivning  om  arbejdsmarked  og beskæftigelse,  for 
Fællesskabet  som  helhed  og for de offentlige  myndig-
heder  — 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE 
uden  stemmer  imod,  men  idet  2 undlod  at stemme: 
1. Almindelige  bemærkninger 
1.1. Indledning 
1.1.1.  Udvalget  udtrykker  tilfredshed  med  Kom-
missionens  beslutsomhed  i valget  af, hvilken  form  for 
retsakt  der  skal  benyttes  (direktivet),  og ved  fastlæg-
gelsen  af det retlige  grundlag  (artikel  100  i traktaten). 
W EFT  nr. C 37 af 1. 4. 1974;  EFT  nr. C 12 af 17.1.  1976'. Det bemærker  dog,  at det  ville  have  være  hen-
sigtsmæssigt  også  at henvise  til artikel  235  i trakta-
ten: med  henblik  herpå  minder  Udvalget  om,  at det 
ved flere  lejligheder  har  slået  til lyd  for anvendelsen 
af artikel  235,  og at Rådet  i sin resolution  af 21. 
januar  1974  vedrørende  det  arbejdsmarkedsmæssige 
og sociale  handlingsprogram  gav  udtryk  for  sin vilje 
til at benytte  ovennævnte  bestemmelse  i traktaten. 
1.1.2.  Hvad  angår  indholdet  af det  foreliggende 
direktivforslag  og de tilgrundliggende  målsætninger, 
ønsker  Udvalget  indledningsvis  at understrege,  at det 
tillægger  det  ganske  særlig  betydning,  at alle  med-
lemsstaterne  hurtigst  muligt  ratificerer  den  internatio-
nale arbejdskonvention  nr. 143. 
1.1.3.  Udvalget  er af den  opfattelse,  at direktivet 
bør udformes  og anvendes  som  et middel,  der  først 
og fremmest  skal  foranledige  medlemsstaterne  til at 
ændre  deres  administrativt  og ved  lov  fastsatte  be-
stemmelser  med  henblik  på at fremme  ratifikationen 
af ovennævnte  konvention.  I denne  forbindelse 
udtrykker  Udvalget  ønske  om,  at Kommissionen  for 
De europæiske  Fællesskaber  i samråd  med  arbejdsta-
gernes  og arbejdsgivernes  organisationer  udarbejder 
en rapport  om  anvendelsen  af denne  konvention  i 
medlemsstaterne  samt  om  de foranstaltninger,  den 
påtænker  at iværksætte  på dette  område.  Disse  rap-
porter  bør  til orientering  tilstilles  Det  økonomiske  og 
sociale  Udvalg. 
1.1.4.  Kommissionens  initiativ  er efter  lange  og 
undertiden  vanskelige  diskussioner  resulteret  i udar-
bejdelsen  af det  foreliggende  direktivforslag,  hvis 
hovedformål  er at tilnærme  medlemsstaternes  lovgiv-
ning  om  forebyggelse  og imødegåelse  af illegal  van-
dring  og illegal  beskæftigelse,  at styrke  samarbejdet 
mellem  medlemsstaterne  samt  at afhjælpe  de ulem-
per, som  følger  af de illegalt  vandrende  arbejdstageres 
situation. 
1.2. De illegale  vandringer 
1.2.1.  1  Kommissionens  begrundelse  påpeges  det, 
at der er grund  til at antage,  at der i Fællesskabet  bor 
ca. 600  000  vandrende  arbejdstagere  (når  familierne 
ikke  regnes  med)  dvs.  Vio  af antallet  af lovligt  regi-
strerede  vandrende  arbejdstagere.  Udvalget  må ifølge 
sagens  natur  sætte  et stort  spørgsmålstegn  ved  dette 
skøn  over  den  illegale  vandrings  omfang;  desuden  er 
situationen  meget  forskellig  fra  land  til land.  Ud-
valget  finder  tallet  600  000  overdrevet  i betragtning 
af, at en række  medlemsstater  siden  tidspunktet  for 
dets offentliggørelse  har  givet  et antal  illegalt  van-
drede  arbejdstagere  legal  status  og udvist  andre,  samt 
gennemført  en strengere  kontrol  med  deres  grænser. 
1.2.2.  Det  utilstrækkelige  kendskab  til vandringer 
gør det  betydeligt  sværere  at få pålideligt  overblik 
over  situationen  på arbejdsmarkedet  og skader  alle 
30. 3. 77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 77/11 
arbejdstageres  interesser.  Endvidere  kan  den  ulovlige 
beskæftigelse  af vandrende  arbejdstagere  fordreje 
konkurrencevilkårene  mellem  virksomheder. 
1.2.3.  Problemet  med  beskæftigelsen  af de  van-
drende  arbejdstagere  er et spørgsmål  om arbejdsmar-
kedsstrukturer.  I perioder  med  højkonjunkturer  er 
den illegale  arbejdskraft  med  til at dække  arbejds-
kraftbehovet  i mange  medlemsstater.  Dette  er ikke 
tilfældet  i økonomiske  kriseperioder,  hvor  beskæfti-
gelsesproblemerne  forstærkes  og problemer  med  ille-
gal beskæftigelse  som  følge  heraf  antager  dramatiske 
dimensioner. 
1.2.4.  Man  konstaterer,  at der i årene  med  højkon-
junktur  straffrit  blev  begået  utallige  lovovertrædelser 
i medlemsstaterne  til skade  for migrerende  arbejdsta-
gere,  og det  er beklageligt,  at foranstaltningerne  på 
dette  område  er blevet  gennemført  mere  eller  mindre 
strengt  alt efter  behov,  fordi  der  ikke  findes  nogen 
sammenhængende  indvandringspolitik. 
1.2.5.  Ansættelsen  af vandrende  arbejdstagere  fra 
tredjelande  er for  tiden  begrænset  til et minimum,  i 
realiteten  totalt  indstillet,  af samtlige  medlemsstater, 
og mange  af dem  er holdt  op med  at forny  opholds-
og arbejdsstilladelser.  Det  skal  i øvrigt  også  under-
streges,  at denne  arbejdskraft  har  besat  og stadig 
besætter  de ringeste  arbejdspladser  og de arbejdsplad-
ser, som  er mest  sårbare  over  for konjuntursvingnin-
ger og strukturændringer. 
1.2.6.  Udvalget  henviser  i øvrigt  til det arbejdsmar-
kedsmæssige  og sociale  handlingsprogram,  hvori  det 
bemærkes: 
»Medlemsstaternes  ansættelses-  og indvandrings-
politik  i dens  forskellige  former  er ... (ikke)  i 
overensstemmelse  med  målsætningerne  for Fælles-
skabets  politik  over  for udviklingslandene«. 
Udvalget  beklager,  at Fællesskabet  til dato  ikke  har 
foretaget  noget  konkret  med  henblik  på at afhjælpe 
denne  situation. 
1.2.7.  De  aktuelle  økonomiske  tendenser,  situatio-
nen på  arbejdsmarkedet  og  fremtidsperspektiverne 
kunne  tyde  på, at indvandring  ikke  vil komme  til at 
spille  så stor  en rolle  i fremtiden  som  tidligere.  Udval-
get minder  imidlertid  om,  at arbejdsløshed  og dårlige 
kår til trods  for  de bestræbelser,  der  er udfoldet  for 
at fremme  udviklingen  og beskæftigelsen  i de lande, 
hvorfra  der  traditionelt  foregår  udvandring  — 
bestræbelser  som  Udvalget  tillægger  stor  betydning  i 
forbindelse  med  en international  beskæftigelsespolitik 
— fortsat  vil tilskynde  til, at der vil blive  søgt  arbejde 
i de lande,  hvortil  der  traditionelt  foregår  indvan-
dring  uanset  løn  og arbejdsforhold;  dette  forhold  er 
en del af forklaringen  på, at de illegale  vandringer  er så svære  at komme  til livs.  I øvrigt  må der  peges  på 
de utilstrækkelige  uddannelsesmuligheder  i hjemlan-
dene  samt  den  omstændighed,  at medlemsstaterne 
ikke  i tilstrækkelig  grad  sørger  for  at tilbyde  denne 
arbejdskraft  nye uddannelsesmuligheder. 
1.2.8.  Desuden  bliver  det vanskeligt  at løse  proble-
met med  illegal  beskæftigelse  af arbejdskraft  fra tred-
jelande,  hvis  indvandringspolitikken  ikke  lægges  i 
faste  rammer.  Udvalget  skal  derfor  også  henlede 
opmærksomheden  på,  at der  må  være  en  sam-
menhæng  mellem  på den  ene  side  bekæmpelsen  af 
den illegale  vandring  og den  illegale  beskæftigelse  og 
på den  anden  side  koordinationen  af politikken  ved-
rørende  vandrende  arbejdstagere.  I denne  forbindelse 
henviser  Udvalget  til handlingsprogrammet  til fordel 
for vandrende  arbejdstagere  og deres  familiemedlem-
mer,  hvori  det bemærkes,  at »mangelen  på koordina-
tion på fællesskabsniveau  af medlemsstaternes  politik 
vedrørende  vandrende  arbejdstagere  har  vist  sig  at 
være  en væsentlig  faktor  i den  vilkårlige  og dårligt 
planlagte  udnyttelse  af arbejdskraft«,  og at »mange-
len på koordination  også  (er)  årsag  til, at der  ikke  er 
fundet  en løsning  på de vandrende  arbejdstageres  og 
deres  arbejdsgiveres  modstridende  interesser  og på 
økonomien  i de medlemslande,  der  benytter  van-
drende  arbejdstagere  og de tredjelande,  arbejdskraf-
ten kommer  fra«  (1). 
1.3. Udvalgets  holdning  til  spørgsmålet  om  illegale 
vandringer 
1.3.1.  Udvalget  minder  om,  at det  ved  adskillige 
lejligheder  har  taget  dette  problem  op  og  altid 
udtrykt  bekymring  over  de  illegale  vandrende 
arbejdstageres  forhold.  I sin udtalelse  om  handlings-
programmet  til fordel  for vandrende  arbejdstagere  og 
deres  familiemedlemmer  (2) bemærkede  Udvalget: 
»Handlingsprogrammet  til fordel  for  vandrende 
arbejdstagere  og deres  familiemedlemmer  indehol-
der et kapitel  om  illegal  indvandring«.  I kapitlet 
behandler  Kommissionen  dette  fænomen,  redegør 
for det  årsager,  angiver  dets  negative  følger  for 
arbejdsmarkedet  og for  arbejderbeskyttelsen  og 
forbeholder  sig ret til senere  at fremsætte  kon-
krete  forslag. 
I denne  sammenhæng  vedtog  Den  internationale 
Arbejdskonference  den  24.  juni  1975  konvention 
nr. 143  om illegal  indvandring,  som  forpligter  de 
stater  der  har  ratificeret  den,  til at undersøge 
fænomenets  forekomst,  til at træffe  de foranstalt-
ninger,  der  er nødvendige  for  at komme  illegal 
indvandring,  og illegal  beskæftigelse  af vandrende 
(») (2) EFT  nr. C 12 af 17. 1. 1976,  s. 27 og 28. 
Nr. C 77/12 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 3. 77 
arbejdstagere  til livs  samt  til at retsforfølge 
ophavsmændene  til illegal  indvandring. 
På baggrund  af alt dette  deler  Udvalget  Kommis-
sionens  opfattelse  på dette  område;  det  ser med 
tilfredshed  på Kommissionens  interesse  og vilje  til 
med alle  midler  at løse  spørgsmålet  i forbindelse 
med illegal  indvandring. 
Udvalget: 
a) anmoder  desuden  Kommissionen  om at: 
1. tilskynde  medlemsstaterne  til at ratificere 
den internationale  arbejdskonvention  nr. 
143, i det mindste  dens  første  del vedrøren-
de illegal  indvandring; 
2. sammenkalde  de ansvarlige  fra de forskelli-
ge regeringer,  så at der  kan  vedtages  har-
moniserende  administrative,  lovmæssige  og 
strafferetlige  bestemmelser; 
b) og opfordrer  medlemsstaterne  til at gennem-
føre en undersøgelse  af den  faktiske  situation  i 
landet  med  hensyn  til illegal  og hemmelig  ind-
vandring«. 
1.3.2.  Udvalget  gentager  sin anmodning  om,  at der 
i medlemsstaterne  gennemføres  undersøgelser  med 
henblik  på at få bedre  kendskab  til de reelle  forhold, 
hvad  angår  den  illegale  indvandring  og udviklingen  i 
de senere  år. Udvalget  minder  i den  forbindelse  om, 
at man  har  visse  oplysninger  (antallet  af vandrende 
arbejdstagere,  som  har opnået  legal  status  eller  er ble-
vet udvist,  siom  hvis  de samles  og benyttes,  kunne 
give en klar  forestilling  om de vigtigste  udviklingsten-
denser. 
1.3.3.  I  Udvalgets  udtalelse  om »Beskæftigelsen  på 
baggrund  af den  nye  situation  i Fællesskabet«  (*) fra 
1974  hed det ligeledes: 
»Regeringerne  bør  bestræbe  sig på at få reguleret 
situationen  med  hensyn  til de vandrende  arbejds-
tagere,  der er ulovligt  beskæftigede«. 
1.3.4.  Udvalget  bemærker  i den forbindelse,  at selv 
om indrømmelsen  af legal  status  i visse  tilfælde  ville 
gøre  det muligt  at løse  de betydelige  sociale  proble-
mer,  som  de illegalt  beskæftigede  indvandrere  slås 
med,  kan  sådanne  foranstaltninger  ikke  erstatte  en 
sammenhængende  beskæftigelsespolitik  for  van-
drende  arbejdstagere. 
1.3.5  Den  stadige  interesse  for Udvalgets  side  med 
hensyn  til de illegalt  beskæftigede  vandrende  arbejds-tageres  skæbne  er også  kommet  til udtryk  i flere  af de 
udtalelser,  som  Udvalget  årligt  fremsætter  om  den 
sociale  udvikling  (2). Udvalget  gentager  og bekræfter 
sine tidligere  synspunkter  og understreger,  at det 
lægger  en ganske  speciel  vægt  på, at der bliver  taget 
hensyn  til de bemærkninger  vedrørende  den  illegale 
indvandring,  som  det  for nylig  fremsatte  i sin udta-
lelse om  handlingsprogrammet  til fordel  for  van-
drende  arbejdstagere  og deres  familiemedlemmer. 
Udvalget  mener  i denne  forbindelse,  at de foranstalt-
ninger  — specielt  med  hensyn  til forsøget  på at få en 
bedre  og mere  realistisk  viden  om  den  illegale  ind-
vandring  — som  Udvalget  slog  til lyd  for  i denne 
udtalelse,  vil have  betydeligt  større  udsigt  til at blive 
kronet  med  held,  hvis  arbejdstager-  og arbejdsgiver-
oganisationerne  tages  med  på råd. 
1.4. En vurdering  af det bidrag,  som  det foreliggende 
direktivforslag  må  formodes  at kunne  yde  til for-
søget  på at finde  en rimelig  og retfærdig  løsning 
på problemerne  omkring  illegal  indvandring 
1.4.1.  Bekæmpelsen  af illegal  indvandring  må som 
udgangspunkt  have  erkendelsen  af, at det normale  er 
de illegale  arbejdstagere,  der  er den  svage  part;  af 
åbenlyse  menneskelige  og sociale  grunde  er det nød-
vendigt  at træffe  foranstaltninger  til beskyttelse  af 
dem.  Disse  foranstaltninger  bør  udarbejdes  og 
iværksættes  i samarbejde  med  arbejdstagernes  og 
arbejdsgivernes  organisationer. 
1.4.2.  Udvalget  minder  om,  at det  i sin udtalelse 
om Fællesskabets  handlingsprogram  til fordel  for 
vandrende  arbejdstagere  og deres  familiemedlemmer 
gav foranstaltninger  til hindring  af illegal  indvandring 
»ubetinget  prioritet«  (3). Udvalget  bekræfter  dette 
synspunkt  og mener,  at det vigtigste  mål  bør være: 
1. at forebygge  illegal  indvandring; 
2. at komme  de personer  til livs,  der udnytter  dette 
marked  for  marginal  arbejdskraft,  dvs.  de,  der 
mod  bedre  vidende  organiserer  den  illegale  ind-
vandring,  eller  beskæftiger  illegalt  indvandrede 
arbejdstagere; 
3. at beskytte  de vandrende  arbejdstagere,  som  er 
ofre herfor,  ved bl.a.  at give  dem  klageret  over  for 
kompetente  retslige  instanser  i tilfælde  af vilkårlig 
afgørelse. 
1.4.3.  Udvalget  er af den  opfattelse,  at direktivfor-
slaget  i sin nuværende  udformning,  deriblandt  dets 
begrundelse  ikke  i tilstrækkelig  grad  opfylder  alle  de 
nævnte  målsætninger: 
(») EFT  nr. C 109  af 19. 9. 1974,  s. 55. (*) EFT  nr. C 197  af 23. 8. 1976. 
(s) EFT  nr. C 12 af 17. 1. 1976,  s. 28. 
30. 3.77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 77/13 
— Udvalget  konstaterer  således,  at Kommissionen 
ikke har lagt  nok  vægt  på forebyggelse,  især  med 
hensyn  til oplysning; 
— hvad  angår  de repressive  foranstaltninger,  henvi-
ser Udvalget  til de særlige  bemærkninger  under 
pkt. 2.4 til 2.4.3  i denne  udtalelse; 
— endelig  konstaterer  Udvalget,  at beskyttelsen  af de 
illegale  arbejdstagere  bliver  iøvrigt  ikke  rigtigt  be-
rørt;  disse  arbejdstagere  er undertiden  meget  ofte 
ofre for samvittighedsløse  personer,  og i mange 
tilfælde  er de ofte  overbevist  om,  at de har opfyldt 
deres  forpligtelser  ifølge  arbejdslandets  lovgiv-
ning. 
1.4.4.  Udvalget  opfordrer  Kommissionen  til at un-
dersøge,  på hvilken  måde,  man  kan  supplere  direktiv-
forslaget  med  henblik  dels  på øget  beskyttelse  af ille-
gale arbejdstagere  og dels  på,  at bestemmelser  om 
ophold  og beskæftigelse  for arbejdstagere  fra tredje-
lande  ikke  anvendes  restriktivt  af de nationale  admi-
nistrative  myndigheder. 
1.4.5.  Der  er desuden  grund  til at pege  på de vig-
tige punkter  vedrørende  beskyttelsen  af vandrende 
arbejdstagere,  som  ikke  er medtaget  i direktivforsla-
get. 
Beskyttelsen  bør gælde  for: 
a) arbejdstagere,  som  har  været  udsat  for svindel  i 
forbindelse  med  ulovlig  indvandring  i et af EF-
landene,  og som  ikke  har  kunnet  finde  arbejde 
eller opnå  legal  status; 
b) arbejdstagere,  som  har  været  beskæftigede  af en 
arbejdsgiver. 
Beskyttelsen  bør omfatte: 
— arbejdstagernes  rettigheder  i forbindelse  med  det 
udførte  arbejde; 
— foranstaltninger,  som  skal  tvinge  arbejdsgiverne 
til at opfylde  deres  pligter; 
— eventuelle  foranstaltninger  med  henblik  på at ind-
rømme  illegalt  indvandrede  arbejdstagere  legal 
status,  når  der  rent  faktisk  har været  tale  om et 
beskæftigelsesforhold  til en arbejdsgiver. 
1.4.6.  Det  må i den  forbindelse  påpeges,  at de tan-
ker, der kommer  til udtryk  i de ovenstående  to første 
led udtrykkeligt  nævnes  i Rådets  resolution  af 9. fe-
bruar  1976,  hvis  pkt.  5 har følgende  ordlyd: 
»(Rådet  for De europæiske  Fællesskaber)  finder, 
at det er vigtigt: a) at indlede  en passende  afstemning  af migra-
tionspolitikken  over  for tredjelande; 
b) at styrke  samarbejdet  mellem  medlemsstaterne 
i forbindelse  med  bekæmpelsen  af ulovlig  ind-
vandring  af arbejdstagere,  som  er statsborgere 
i tredjelande  og at drage  omsorg  for,  at der 
fastsættes  passende  sanktioner  for  at komme 
medvirken  til ulovlig  indvandring  og misbru-
gerne  i forbindelse  dermed  til livs,  at arbejds-
giverne  opfylder  deres  pligter,  samt  at der 
værnes  om  arbejdstagernes  rettigheder  i for-
bindelse  med  det udførte  arbejde,  med  forbe-
hold  af de øvrige  konsekvenser,  der følger  af 
den ulovlige  karakter  af deres  ophold  og 
beskæftigelse«. 
1.4.7.  På  baggrund  af det  foregående  fremsætter 
Udvalget  følgende  særlige  bemærkninger,  hvis  hoved-
formål  er at udbygge  bestemmelserne  i forslaget  og i 
dets begrundelse  på en sådan  måde,  at ofrene  for den 
illegale  indvandring  kan  beskyttes  mest  muligt,  samti-
dig med  at de skyldige  bliver  tydeligt  udpeget  og be-
hørigt  straffet. 
2. Særlige  bemærkninger 
2.1. Begrundelsen 
2.1.1.  Hvad  angår  oplysningen  af de vandrende 
arbejdstagere  og bekæmpelsen  af vildledende  propa-
ganda  (pkt.  9 i begrundelsen)  beklager  Udvalget,  at 
bestemmelserne  i direktivet  forbigår  de meget  vigtige 
spørgsmål  som  oplysning  i berørte  tredjelande  og det 
samarbejde,  som  bør  finde  sted  på dette  område  mel-
lem myndighederne  i værtslandet  og emigrationslan-
det, f.eks.  med  hensyn  til beskæftigelsessituationen  i 
EF-landene,  de betingelser,  som  skal  være  opfyldt,  og 
de formaliteter,  som  skal  være  i orden,  før der kan 
gives  tilladelse  til ophold  og beskæftigelse  i værtslan-
det, samt  med  hensyn  til følgerne  af illegal  indvan-
dring  og illegal  beskæftigelse. 
2.1.2.  Udvalget  anmoder  ligeledes  Kommissionen 
om at tage  hensyn  til de retningslinjer,  som  er inde-
holdt  i Fællesskabets  handlingsprogram  til fordel  for 
vandrende  arbejdstagere  og deres  familiemedlemmet 
(side  22),  med  hensyn  til den  oplysning,  som  bør 
gives  i emigrationslandene,  om de leve-  og arbejdsvil-
kår, de vandrende  arbejdstagere  vil møde  i værtslan-
dene;  disse  retningslinjer  er blevet  billiget  af Udvalget 
(pkt.  10.1.3)  i den nævnte  udtalelse. 
2.1.3.  Med  hensyn  til bemærkningerne  under  pkt. 
10 i begrundelsen  i forbindelse  med  harmoniseringen 
af sanktioner  på EF-plan  understreger  Udvalget  den 
Nr. C 77/14 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 30. 3. 77 
betydning,  det tillægger  gennemførelsen  af en harmo-
nisering  af straffelovgivningen  for de forseelser,  der er 
tale om  i direktivets  artikel  3 a) og b), for at sikre 
ensartet  anvendelse  af straffeloven  overalt,  således  at 
det undgås,  at den  illegale  indvandring  af arbejds-
kraft  ikke  koncentreres  om  det  eller  de lande,  hvor 
man har en mildere  lovgivning. 
2.1.4.  Det  ville  i høj  grad  være  ønskeligt,  at en 
»overenskomst«  indgået  mellem  de ni i Rådet  kunne 
åbne  vejen  for et eksperiment  inden  for »EF-straffe-
lovgivningen«,  hvilket  ville  have  meget  stor  politisk 
betydning:  Harmoniseringen  af visse  aspekter  af 
straffelovgivningen  i Fællesskabet  ville  være  et vigtigt 
skridt  hen  i retning  af en europæisk  enhed. 
2.2. Artikel  1 
2.2.1.  Udvalget  noterer  sig  de oplysninger,  som 
Kommissionens  repræsentant  har givet,  om at direkti-
vets anvendelsesområde  ligeledes  omfatter:  »transit« 
af illegale  arbejdstagere  på en medlemsstats  område. 
2.2.2.  Udvalget  udtrykker  imidlertid  ønske  om,  at 
artikel  1 i direktivforslaget  direkte  nævner  dette 
tilfælde. 2.4.1.  Til  artikel  3 bør  desuden  tilføjes,  at »men-
neskesmuglere«  kan  retsforfølges  i alle  de medlems-
stater,  hvor  de driver  virksomhed. 
2.4.2.  Udvalget  mener,  at de sanktioner,  der  har 
været  tale  om i artikel  3, drejer  sig om virksomhed, 
hvis formål  er eller  kan  være: 
— illegal  vandring, 
— illegal  beskæftigelse 
— begge  dele. 
2.4.3.  Derfor  bør man  gøre  de forskellige  oversæt-
telser  af direktivet  mere  ensartede,  således  at artikel 
3, litra  a) udformes  på følgende  måde: 
»... den  illegale  vandring  eller  den  illegale 
beskæftigelse«. 
2.5. Med  hensyn  til artikel  4 anmoder  Udvalget 
om, at det i direktivet  udtrykkeligt  bestemmes,  at den 
vandrende  arbejdstager  ikke  kan  anses  for at befinde 
sig i en illegal  eller  forkert  situation,  fordi  han  har 
mistet  sit arbejde  som  følge  af afskedigelse,  hvilket 
ikke i sig selv  bør medføre  tilbagekaldelse  af arbejds-
eller opholdstilladelsen. 
2.2.3.  I  øvrigt  tager  Udvalget  til efterretning,  at per-
soner,  som  opnår  politisk  asyl,  under  ingen  omstæn-
digheder  kan  betragtes  som  illegale  indvandrere  (jf. 
artikel  31 i den  internationale  konvention  fra New 
York  af 28. juli  1951  om flygtninges  stilling  som  er 
ratificeret  af alle  medlemsstaterne). 
2.3. I  artikel  2 i direktivet  bør  det nævnes,  at den 
hensigtsmæssige  kontrol  med  arbejdskraftens  bevægel-
ser bør  finde  sted  i samråd  med  arbejdstagernes  og 
arbejdsgivernes  organisationer. 
Udvalget  er specielt  enig  i, at det  er nødvendigt  at 
føre kontrol  med  vikarbureauerne,  således  som  det 
understreges  i direktivforslagets  artikel  2, litra  b). 
Endelig  må der drages  omsorg  for,  at den  i artikel  2 
fastsatte  kontrol  udøves  systematisk. 
2.4. Udvalget  er af den  opfattelse,  at litra  a) i 
direktivets  artikel  3 bør  formuleres  under  hensynta-
gen til indholdet  af artikel  6 i ILO's  konvention  nr. 
143 og fortolkes  i denne  sammenhæng. 2.5.1.  Direktivet  bør  ligeledes  udtrykkeligt  og un-
der forbehold  af bestemmelserne  i artikel  3, litra  b), 
fastsætte,  at i tilfælde  af udvisning  af arbejdstageren 
og hans  familie  må denne  under  ingen  omstændighe-
der pålægges  omkostningerne  i forbindelse  hermed. 
2.5.2.  Udvalget  er generelt  af den  opfattelse,  at kla-
gen over  en afgørelse  om straf  på grund  af illegal 
beskæftigelse  bør  vurderes  under  hensyntagen  til de 
sociale  og menneskelige  aspekter,  samt  til de eventu-
elle juridiske  konsekvenser  for  arbejdstageren  efter 
dennes  tilbagevenden  til hjemlandet.  Disse  klage-
muligheder  bør  anvendes  på en sådan  måde,  at de 
pågældende  vandrende  arbejdstagere  får  virkelig 
mulighed  for  juridisk  bistand,  så en arbejdstagers 
klage  over  en udvisningsafgørelse  får suspensiv  virk-
ning,  således  som  fastsat  i artikel  4. 
2.6. Direktivforslagets  artikel  5 bør  præciseres 
nærmere,  så der sondres  mellem: 
a) generelt  samarbejde  mellem  medlemsstaterne,  og 
b) specielt  samarbejde  på det strafferetlige  område. 
30.3.77 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 77/15 
2.7. Ifølge  de almindelige  bemærkninger  under 
pkt. 1.4.5  foreslår  Udvalget  endelig,  at der i direktivet 
indføjes  en eller  flere  bestemmelser,  som  har  til for-
mål nærmere  at præcisere,  at den  illegalt  beskæfti-gede  arbejdstager  ikke  desto  mindre  på et senere  tids-
punkt  må kunne  opnå  ligebehandling  med  hensyn  til 
bl.a. social  sikring  og andre  sociale  ydelser  for  de 
perioder,  hvor  han  har været  beskæftiget. 
Udfærdiget  i Bruxelles,  den 23. februar  1977. 
Basil  de FERRANTI 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Følgende  ændringsforslag  blev  forkastet  under  forhandlingerne: 
Pkt. 2.4.2  og 2.4.3  affattes  således: 
»Udvalget  anser  det  for  nødvendigt,  at artikel  3 ikke  skal  gælde  arbejdstagere,  der  illegalt 
har fået  beskæftigelse.  Skønt  artikel  3 ikke  udtrykkeligt  nævner  disse  arbejdstagere,  åbner 
formuleringen  af artikel  4 mulighed  herfor.  I sidste  punktum  i denne  artikel  hedder  det 
nemlig:  »Hvis  afgørelsen  omfatter  udvisning  osv.«.  Dette  lader  formode,  at der  også  er 
mulighed  for sanktioner  som  beskrevet  i artikel  3«. 
Begrundelse 
Formålet  med  dette  ændringsforslag  er ikke  unødigt  at straffe  dem,  der  illegalt  har  fået  beskæf-
tigelse.  I øvrigt  er dette  ændringsforslag  i overensstemmelse  med  ILO's  konvention  nr.  143. 
Resultatet  af  afstemningen 
26 stemte  for,  42 stemte  imod  mens  9 undlod  at stemme. 
Udtalelse  om forslag  til Rådet  fra Kommissionen  vedrørende  prisfastsættelse  for visse 
landbrugsprodukter  samt  dertil  knyttede  foranstaltninger 
Den tekst,  som  har været  genstand  for udtalelsen,  er endnu  ikke  offentliggjort  i De Euro-
pæiske  Fællesskabers  Tidende. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Rådet  besluttede  den  14.  februar  1977  i medfør  af artikel  47 og 198  i traktaten  om 
oprettelse  af Det  europæiske  økonomiske  Fællesskab,  at høre  Det  økonomiske  og sociale 
Udvalg  om det nævnte  emne.