19.12.83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 341 /21 
Udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om vedtagelse af nye bestemmelser vedrørende 
kap. VI »Forsyning« i traktaten om oprettelse af Det europæiske Atomenergifællesskab 
Den tekst, som er udtalelsens genstand, er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende nr. C 330 af 16. december 1982, side 4. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Rådet besluttede den 20. december 1982, i medfør af artikel 170 i traktaten om opret­
telse af Det europæiske Atomenergifællesskab, at høre Det økonomiske og sociale 
Udvalg om det nævnte forslag. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog sin udtalelse på sin 210. plenarforsamling 
afholdt i Bruxelles den 28. og 29. september 1983. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske Atomenergifællesskab, særlig arti­
kel 170, 
under henvisning til anmodning af 20. december 
1982 fra Rådet for De europæiske Fællesskaber om 
Udvalgets udtalelse om »forslag til Rådets afgørelse 
om vedtagelse af nye bestemmelser vedrørende 
kap. VI »Forsyning« i traktaten om oprettelse af Det 
europæiske Atomenergifællesskab« (•), 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 14. december 1982 om at pålægge 
Afdelingen for energi og nukleare anliggender at 
udarbejde udtalelse om dette forslag, 
under henvisning til udtalelse, vedtaget på oven­
nævnte afdelings 82. møde den 9. september 1983, 
under henvisning til mundtlig beretning aflagt af 
ordføreren, K. B. von der Decken, og 
under henvisning til forhandlingerne på den 210. 
plenarforsamling den 28. og 29. september 1983, 
mødet den 28. september — 
med 69 stemmer for, 5 stemmer imod, mens 12 und­
lod at stemme 
C) EFTnr. C 330 af 16. 12. 1982, s. 4. VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Indledning 
1.1. Ifølge Euratom-traktatens artikel 76 kan 
bestemmelserne i kap. VI ændres syv år efter trakta­
tens ikrafttræden, det vil sige efter 1964. Kommissi­
onen har ved to tidligere lejligheder (det var i 1964 
og 1970) fremsat forslag til ændringer i dette kapitel 
med hjemmel i artikel 76. Ingen af forslagene blev 
taget til følge. 
1.2. Ifølge den nuværende affattelse af kap. VI har 
Euratom-Kommissionen monopol på handel 
med kernebrændsel. Baggrunden herfor er, at man i 
sin tid, da man udarbejdede traktatteksten, måtte 
tage højde for mangelsituationer. I praksis har tin­
gene imidlertid udviklet sig i en helt anden retning, 
især fordi den oprindeligt formodede mangelsitua­
tion, specielt for naturligt uran, ikke er indtrådt. 
1.3. Som konsekvens heraf har Forsyningsagentu­
ret, der udøver sin virksomhed under Euratom-
Kommissionens kontrol, indført en forenklet proce­
dure, som i praksis indebærer, at Agenturet i et vist 
omfang underskriver kontrakter, men generelt ikke 
tager del i selve kontraktudformningen. Situationen 
er dermed, at Agenturet de facto kun registrerer ker­
nebrændsel. 
1.4. I henhold til kapitel VI (artikel 75) har Forsy­
ningsagenturet ikke monopol i forbindelse med 
behandlingskontrakter. Det har i tidens løb været et 
omdiskuteret spørgsmål, om kontrakter vedrørende 
berigelse var at opfatte på linje med behandlings­
kontrakter eller ej. Derfor har nogle medlemslande 
Nr. C 341/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 12. 83 
og virksomheder aldrig forelagt deres kontrakter for 
Forsyningsagenturet. 
1.5. Af disse og en række andre grunde har Kom­
missionen nu fremlagt et nyt forslag til ændring af 
bestemmelserne i kap. VI. Ifølge dette forslag opgi­
ves det hidtidige monopol fuldstændigt, men til 
gengæld bringes samtlige behandlingskontrakter på 
linje med salgs- og købskontrakter, markedsøkono­
miens princip fastslås entydigt, og det samme er til­
fældet med princippet om markedets enhed, og For­
syningsagenturets nye vigtige rolle fastlægges på 
baggrund af udviklingen i praksis. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. Efter Udvalgets mening bør formålet med en 
revision af kap. VI være kun at indføre specielle 
ordninger for kernebrændsel sammenlignet med 
andre energikilder, når dette er absolut påkrævet af 
specielle kernetekniske grunde. Da de specielle 
spørgsmål omkring overvågning og sikkerhed 
behandles i kap. VII, kan og bør bestemmelserne i 
kap. VI udelukkende angå forsyning, markedsøko­
nomi og markedets enhed. 
2.2. Udvalget kan fuldt tilslutte sig de generelle 
målsætninger for den nye ordning. Imidlertid stilles 
der krav om visse yderligere beføjelser, som ikke var 
omfattet af den oprindelige traktats tekst. Udvalget 
behandler denne problematik og visse specielle 
ændringer i detaljer nedenfor. 
2.3. Udvalget håber, at det snart vil være muligt at 
nå til enighed blandt alle parter, så at der kan blive 
truffet en beslutning om en ny affattelse af bestem­
melserne i kap. VI i Euratom-traktaten, og 
anmoder om, at man i forbindelse hermed tager 
hensyn til de særlige bemærkninger, som fremføres 
nedenfor. 
3. Særlige bemærkninger 
3.1. Artikel 52 
Denne artikel tager hensyn til den omstændighed, at 
der i Fællesskabet findes medlemsstater, der er i 
besiddelse af kernevåben, og det præciseres heri, at 
Fællesskabets rolle på forsyningsområdet hverken 
omfatter militær eller eksplosiv anvendelse. Udval­
get ser ingen mulighed for at løse problemet gennem 
et andet forslag. Imidlertid understreger det, at alle 
materialer, der går til ikke-eksplosiv civil anven­
delse, må være underkastet samme regler i samtlige 
medlemsstater; i modsat fald vil der være tale om en 
uacceptabel diskriminering. 3.2. Artikel 53 
Udvalget bifalder den udtrykkelige stadfæstelse af 
markedets enhed, som er at finde i artikel 53, stk. 1. 
Den er sig bevidst, at det her kun drejer sig om den 
civile del af markedet. 
Sålænge den omtalte forordning ikke foreligger i en 
officiel affattelse, kan Udvalget ikke udtale sig 
endeligt om artikel 53, stk. 2. Det anmoder derfor 
om, at ordlyden af denne forordning forelægges det 
til udtalelse. 
3.3. Artikel 57 
Efter Udvalgets mening skulle det være tilstrække­
ligt, at Forsyningsagenturet registrerer eksportkon­
trakter uden at udstede en udtrykkelig eksporttilla­
delse. Efter Kommissionens mening kan der nemlig 
kun i helt sjældne undtagelsestilfælde blive tale om 
at nægte eksporttilladelse. Det turde derfor være til­
strækkeligt, at Forsyningsagenturet undersøger, om 
en bestemt kontrakt strider mod EF's interesser, 
hvorimod det turde være overflødigt,at undersøge, 
om den er i overensstemmelse med EF's almindelige 
interesser. 
3.4. Efter Udvalgets mening skal enhver form for 
behandling udtrykkelig undtages fra artikel 57, da 
dette ikke påvirker EF's forsyningssituation. 
3.5. Artikel 58 
Formuleringen er for vag. Ifølge begrundelsen er det 
Kommissionens erklærede hensigt, at der her kun 
skal være tale om investeringer, som rummer mulig­
hed for international deltagelse; dette fremgår imid­
lertid ikke af artikel 58. Udvalget kan heller ikke for­
stå, hvorfor internationale virksomheder generelt 
skal behandles anderledes end de rent nationale. 
Planer om større investeringer i berigelse og genop-
arbejdning vil under alle omstændigheder blive 
kendt i hele EF. Hele artikel 58 er derfor efter 
Udvalgets mening overflødig, ikke mindst da inve­
storerne hverken skal eller kan tvinges til samar­
bejde. 
3.6. Artikel 60 
Udvalget finder, at Kommissionens oprettelse af 
lagre primært må komme på tale for naturligt urans 
vedkommende, hvor EF er fuldstændig afhængig af 
forsyninger fra tredjelande. Men selv for naturligt 
19. 12. 83 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 341/23 
urans vedkommende ser Udvalget ingen praktisk 
grund til at oprette lagre i en overskuelig fremtid. 
3.7. Artikel 61 
Udvalget er af den opfattelse, at der ligger en princi­
piel modsætning i, at man på den ene side søger at 
lade markedsmekanismen fungere, som jo netop er 
baseret på et frit spil, der sikrer tilpasningen mellem 
udbud og efterspørgsel, samtidig med at man på den 
anden side ved hjælp af foranstaltninger vil frem­
tvinge en ligevægtssituation. Rent bortset herfra er 
det ingenlunde let at definere, hvad der forstås ved 
uligevægt mellem udbud og efterspørgsel. 
3.8. Udvalget foreslår af disse forskellige grunde, 
at den foreslåede artikel 61 udgår til fordel for en ny 
tekst, der udelukkende vedrører krisesituationer: 
»Artikel 61 
I tilfælde af en alvorlig fare for krise retter 
Kommissionen til medlemsstaterne, til personer 
og til virksomheder alle egnede henstillinger 
vedrørende krisens overvindelse.« 
3.9. Artikel 62 
Det må ligge uden for enhver diskussion, at Rådet 
skal have ret til efter forslag fra Kommissionen og 
med enstemmighed at træffe beslutning om enhver 
egnet foranstaltning i krisesituationer. væsentligste rolle at yde støtte til erhvervslivet. Der­
for bør man så vidt muligt også fremover udbygge 
Agenturet. Bl.a. bør eksportkontrakter også udtryk­
keligt henhøre under Forsyningsagenturets kompe­
tenceområde. Thi det er jo kun den kendsgerning, at 
eksportkontrakterne indvirker på EF's forsyningssi­
tuation, som gør det begrundet at anmelde dem til 
Kommissionen. Forsyningsagenturets kompetence­
område bør bringes i overensstemmelse hermed. 
Udvalget finder det absolut påkrævet med en tyde­
liggørelse på dette punkt. 
3.11. Artikel 72 
Forudsat at artikel 57 ligeledes ændres, så at det 
gøres klart, at også eksportkontrakter, som jo påvir­
ker forsyningen, henhører under denne artikel, har 
Udvalget ingen indvendinger mod artiklen. Det er 
Udvalgets håb, at den praktiske gennemførelse af 
denne artikel ikke vil vise sig for vanskelig. 
3.12. Artikel 73 
Udvalget ser ingen grund til at fastsætte yderligere 
kontrolforanstaltninger udover dem, som er nedfæl­
det i kap. VII »Sikkerhedskontrol«. 
3.10. Artikel 63 til 71 ind. 3.13. Artikel 75 
Forsyningsagenturet har vundet stor anseelse i de 
forløbne år, ikke mindst fordi det har set det som sin Behandlingskontrakter bør udtrykkeligt undtages, 
da de ikke påvirker EF's forsyningssituation. 
Bruxelles, den 28. september 1983. 
Fran<?ois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Forkastede ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag indgivet i overensstemmelse med forretningsordenens regler blev for­
kastet af Udvalget under forhandlingerne: 
Nr. C 341/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 19. 12.83 
Side 4, pkt. 3.1 »Artikel 52« 
Teksten affattes i stedet således: 
»I artikel 52, stk. 1, udgår ordene »til fredelig og ikke-eksplosiv anvendelse«.« 
Begrundelse 
Enhed inden for forsyningen med »materialer« og fjernelse af enhver form for diskrimination 
uanset »materialernes« anvendelsesformål (militær eller civil) er ét af grundprincipperne i Eura-
tom-traktaten. Dette grundprincip bør fastholdes, da det er afgørende, at alle markeder i Fælles­
skabet behandles på samme måde. I praksis er der sket det, at visse medlemsstater anvender 
traktatens regler på en diskriminerende måde, idet de nægter at anvende reglerne om forsynings-
enhed ved at unddrage en stor del af deres og/eller deres statsborgeres anlæg fra den kontrol, der 
skal finde sted i henhold til traktaten. Følgelig må det undgås, at en ny lovtekst legaliserer en de 
facto diskriminatorisk situation. 
Enhed på forsyningsområdet fastslås ligeledes i kap. VII (Sikkerhedskontrol), hvor det i arti­
kel 84, stk. 1, hedder: »Ved kontrollens udøvelse må der ikke finde forskelsbehandling sted med 
hensyn til det formål, som malme, udgangsmaterialer og specielle fissile materialer er bestemt 
til«, endvidere præciseres det i sidste stk., at kontrolretten først ophører under særlig bearbejdelse 
af materialer bestemt til forsvarsformål eller efter en sådan bearbejdelsesproces. 
Fællesskabet kan ikke acceptere, at der i dets love forekommer en forskelsbehandling, der strider 
mod markedets enhed, og som har sin baggrund i, at visse »materialer« ikke er formålsbestemte, 
dvs. indgår i civile eller militære programmer. Dette er specielt tilfældet i Frankrig, hvor 80 % af 
»materialerne« er af denne art og derfor går uden om Euratom-traktaten. På nogle få undtagelser 
nær har alle kernekraftværker dermed »materialer«, der betragtes som »ikke formålsbestemte«. 
Disse »materialer« dækker imidlertid i øjeblikket henved halvdelen og snart mere end halvdelen 
af Frankrigs samlede el-produktion. Denne form for »materialer«, som spiller en helt afgørende 
rolle for Fællesskabets energiøkonomi, unddrages således traktatens regler. Legaliseringen af en 
sådan situation gennem den foreslåede tekst er uacceptabel og i øvrigt ingenlunde påkrævet, hvil­
ket tilfældet med Det forenede Kongerige vidner om; dette land har ligeledes kernevåben, men 
har accepteret, at de materialer, der anmeldes som militære, behandles i overensstemmelse med 
ovenfor citerede artikel 84's ånd og bogstav. 
Anvendelsen af bøder og tvangsbøder (artikel 74 i de nye bestemmelser) afføder en yderligere for­
skelsbehandling, hvis samtlige medlemsstater ikke underkastes de samme betingelser. 
Afstemningsresultat 
Stemte for: 12, stemte imod: 49, undlod at stemme: 19. 
Side 9 
Der indsættes et afsnit vedrørende artikel 74: 
»Afdelingen finder det meget uheldigt, at man på dette område giver Kommissionen forord-
ningsbeføjelser, specielt fordi de nye bestemmelser bør udvides til også at omfatte krænkel­
ser af internationale aftaler. Sådanne beføjelser bør henlægges til Rådet«. 
Begrundelse 
Herved understeges det, at anvendelsen af sanktioner eller bøder må betragtes som væsentlige 
elementer i kapitel VI. 
Afstemningsresultat 
Stemte for: 7, stemte imod: 51, undlod at stemme: 18.