Beskrivelsen og analysen i denne rapport er primært baseret på de oplysninger, som medlemsstaterne har givet, suppleret med offentligt tilgængelige oplysninger og resultater af en ekstern undersøgelse. Efter udløbet den 1. december 2014 af den overgangsperiode, der er omhandlet i artikel 10, stk. 3, i protokol 36 til traktaterne, anmodede Kommissionen medlemsstaterne om at meddele deres nationale gennemførelsesforanstaltninger for instrumenter under den tidligere tredje søjle i EU-retten, herunder denne rammeafgørelse, via MNE-databasen ("Mesures Nationales d’Éxecution" (nationale gennemførelsesforanstaltninger)). I skrivende stund har alle medlemsstater meddelt sådanne foranstaltninger.

Den europæiske dagsorden om sikkerhed, der blev vedtaget af Kommissionen den 28. april 2015, understreger, at det er nødvendigt at hjælpe medlemsstaterne med yderligere at forbedre den gensidige tillid, fuldt ud at udnytte de eksisterende redskaber til informationsudveksling og at fremme det grænseoverskridende operationelle samarbejde mellem de kompetente myndigheder. Dette skal opnås gennem en bedre anvendelse og gennemførelse af de eksisterende EU-retsforskrifter. Derfor overvåger Kommissionen, der fungerer som traktaternes vogter, gennemførelsen af de relevante EU-instrumenter.

Dette mål inden for rammerne af EU's politik om strafferetligt samarbejde skal bl.a. nås gennem indbyrdes tilnærmelse af lovgivningerne. Anvendelsesområdet for dette instrument bør derfor omfatte strafbare handlinger, der typisk begås inden for en kriminel organisation. Desuden bør der over for fysiske og juridiske personer, som har begået strafbare handlinger, fastsættes straffe og sanktioner, som svarer til disse strafbare handlingers grovhed.

Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA af 24. oktober 2008 om bekæmpelse af organiseret kriminalitet understreger i præamblen, at EU's mål er at forbedre EU's og medlemsstaternes evne til i fællesskab bl.a. at bekæmpe den grænseoverskridende organiserede kriminalitet.

Udfaldet af forhandlingerne var mindre ambitiøst end det oprindelige forslag. Kommissionen besluttede med støtte fra Frankrig og Italien at afgive en erklæring, der satte spørgsmålstegn ved instrumentets merværdi med hensyn til at opnå den nødvendige indbyrdes minimumstilnærmelse.

Kommissionen fremsatte den 19. januar 2005 et forslag til en rammeafgørelse om bekæmpelse af organiseret kriminalitet. Den skulle bygge på resultaterne af både den fælles aktion 98/733/RIA og UNTOC ved at skabe større kohærens i tilnærmelsen af de nationale lovgivninger med henblik på at bekæmpe organiseret kriminalitet mere effektivt på EU-plan.

For at opnå konsekvens vurderes de nationale bestemmelser i forbindelse med rammeafgørelsen separat for dels de medlemsstater, der baserer deres systemer på en selvstændig strafbar handling som omhandlet i artikel 2, dels de medlemsstater, der anvender andre tilgange.

2.Vurdering

2.1.Vurdering af de relevante nationale bestemmelser i medlemsstater, der baserer deres systemer på en selvstændig strafbar handling

Nedenstående oversigt omfatter ikke DK, SE og UK. Når rapporten nævner "alle medlemsstater", omfatter det derfor kun de øvrige 25 medlemsstater.

2.1.1.Definitioner (artikel 1)

Artikel 1 fastsætter to definitioner, der er relevante for definitionen af anvendelsesområdet for rammeafgørelsen, nemlig definitionen af en kriminel organisation og en struktureret sammenslutning.

Hvad angår definitionen af en struktureret sammenslutning (" en sammenslutning, der ikke er vilkårligt dannet med henblik på umiddelbart at begå en strafbar handling, hvis medlemmers roller ikke nødvendigvis er formelt defineret, hvis sammensætning ikke nødvendigvis er fast, og hvis struktur ikke nødvendigvis er nærmere fastlagt"), har tre medlemsstater (BG, HR og IE) fulgt rammeafgørelsens ordlyd, mens fire andre (CZ, EE, LT og ES) nævner nogle yderligere elementer, især fordelingen af opgaver eller funktioner i den kriminelle organisation. En gruppe på syv medlemsstater (BE, CY, FI, EL, LU, RO og SK) angiver, at sammenslutningen skal være struktureret, og 11 medlemsstater (AT, DE, FR, HU, IT, LV, MT, NL, PL, PT og SI) henviser ikke til definitionen af en struktureret sammenslutning.

11 medlemsstater (AT, BE, BG, FI, EL, HU, LU, PT, RO, SK og ES) henviser til kriteriet om kontinuitet ("af en vis varighed"). I EE og LT henviser de nationale bestemmelser til en permanent organisation, som potentielt begrænser anvendelsesområdet for denne bestemmelse ved at udelukke ikkepermanente kriminelle organisationer. De øvrige medlemsstater (HR, CY, CZ, DE, FR, IE, IT, LV, MT, NL, PL og SI) nævner slet ikke dette element i deres nationale lovgivning.

Vedrørende medlemskab ("mere end to personer, der handler i forening") nævner de fleste medlemsstater (AT, BE, BG, HR, CY, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LT, LU, PT, RO, SK og ES) direkte et minimumsantal på tre personer. LV begrænser anvendelsesområdet til grupper bestående af mindst fem personer. Lovgivningen i CZ nævner, at sammenslutningen skal bestå af mindst to personer, der handler i forening, mens seks medlemsstater (DE, FR, MT, NL, PL og SI) ikke nævner dette kriterium i deres nationale lovgivning.

Kun tre medlemsstater (BE, LU og SK) nævner kriteriet om fordele ("for direkte eller indirekte at opnå en økonomisk eller anden materiel fordel") i deres nationale lovgivning. Det betyder, at for alle andre medlemsstater er definitionen bredere, idet den også udvider anvendelsesområdet for denne bestemmelse til kriminelle organisationer, der ikke nødvendigvis er profitdrevne.

Med hensyn til prædikatforbrydelser ("strafbare handlinger, som kan straffes med en frihedsstraf eller en sikkerhedsforanstaltning af en maksimal varighed på mindst fire år eller en strengere straf") er den laveste øvre strafferamme i henhold til national lovgivning følgende:

mindst 3 år i tre medlemsstater (BE, CY og EE)

mere end 3 år i fem medlemsstater (AT, BG, HR, LT og SI)

mindst 4 år i fire medlemsstater (FI, IE, LU og MT); FI har desuden udvidet anvendelsesområdet til yderligere to strafbare handlinger, for hvilke maksimumsfrihedsstraffen er mindre end 4 år

mindst 5 år i to medlemsstater (FR og HU)

mere end 5 år i én medlemsstat (SK)

ingen angivelse af niveauet for prædikatforbrydelser i otte medlemsstater (CZ, DE, IT, NL, PL, PT, RO og ES), hvilket betyder, at anvendelsesområdet er udvidet til alle strafbare handlinger; DE begrænser anvendelsesområdet ved at udelukke nogle bestemte strafbare handlinger begået mod den demokratiske retsstat

en liste over grove strafbare handlinger, der betragtes som prædikatforbrydelser i EL og LV; denne liste omfatter ikke alle strafbare handlinger med en øvre strafferamme på mindst 4 års fængsel i LV, og det er ikke klart, om det er tilfældet i EL eller ej.

2.1.2.Strafbare handlinger med forbindelse til deltagelse i en kriminel organisation (artikel 2)

Rammeafgørelsen omhandler primært kriminalisering af handlinger i forbindelse med deltagelse i en kriminel organisation. Artikel 2 forpligter medlemsstaterne til at sikre, at mindst en af følgende typer handlinger kriminaliseres i henhold til national lovgivning: