6. 8. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 206/29 
2.11. Artikel II. l(iii) 
Som tidligere nævnt i udtalelsen er det nødvendigt 
at have klarhed over, hvad hovedmålsætningen med 
at fremme LBI-aktiviteter er. Dette er en væsentlig 
forudsætning for formen af den løbende evaluering 
og undersøgelse, som Kommissionen foreslår. 
2.12. Artikel III.2(ii) og (iii) 
Udvalget støtter forslagene om at gennemføre yder­
ligere høringer og undersøgelser som et udgangs­
punkt for fremtidige foranstaltninger inden for en 
række områder, men dette bør ikke stå i vejen for, at 
man snarest får lettet de lokale beskæftigelsesinitia-
Bruxelles, den 23. maj 1984. 
1.1. Det andet forbrugerhandlingsprogram 1980 til 
1985, som Rådet vedtog i maj 1981, skal ses som en 
videreførelse og udbygning af det første handlings­
program 1975 til 1980. Det indeholder også et nyt 
element, nemlig dialogen mellem producenter og 
forbrugere, som skal supplere lovgivningen og er et tivers adgang til de forhåndenværende midler og 
underkaster de eksisterende EF-instrumenters egnet­
hed en vurdering. 
Undersøgelserne bør overholde følgende kriterier: 
— ubegrænset høring af arbejdsmarkedets parter, 
— en mere detaljeret og repræsentativ oversigt over 
de mangeartede LBI-aktiviteter og de officielle 
støtteorganer, 
— overvejelse af, hvordan man bedst kan fremme 
mere rimelige EF-regler for konkurser og støtte 
lokale bestræbelser fra alle de involverede på at 
redde levedygtige dele af konkursramte virk­
somheder. 
Francois CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
nyt middel til videreudbygning af forbrugerpolitik­
ken. 
1.2. Udgangspunktet for Udvalgets tankegang er, 
at forbrugerne frit skal kunne vælge varer og tjene-Udtalelse om producent/forbruger-dialogen 
(84/C 206/10) 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 23. og 24. februar 1983 i henhold 
til forretningsordenens artikel 20, stk. 4 at fremsætte udtalelse om det nævnte emne. 
Procedure: 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for miljøbeskyttelse, sund­
hedsvæsen og forbrug, som udpegede G. H. E. Hilkens til ordfører. Afdelingen vedtog 
sin udtalelse den 26. og 27. april 1984. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 217. plenarforsamling den 23. maj 
1984, med 63 stemmer for, 48 imod og 27 hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
Nr. C 206/30 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
steydelser i en markedsøkonomi, som også skal 
omfatte passende garantier for forbrugerne. 
1.3. Ovennævnte forudsætning er ikke opfyldt i 
praksis. Der er opstået skævheder i balancen mellem 
udbudssiden (producenter/leverandører) og efter­
spørgselssiden (forbrugerne). 
1.4. Skævhederne viste sig tydeligt i efterkrigsti­
dens såkaldte velstandssamfund, da udbudet af for­
brugsgoder blev så stort og komplekst, at markedet 
blev uigennemsigtigt. 
1.5. Manglen på gennemsigtighed skabte alvorlige 
problemer for forbrugerne og var også i visse til­
fælde til ulempe for producenterne. Da det er 
Udvalgets opfattelse, at forbrugerne i denne forbin­
delse generelt må anses for den svageste part, er det 
nødvendigt at beskytte dem ved at skabe balance på 
markedet mellem de forskellige parter. 
2. Behovet for at genskabe balance mellem produ­
centerne (sælgerne) og forbrugerne (køberne) har 
ført til følgende udvikling: 
— der er oprettet forbrugerorganisationer til vareta­
gelse af forbrugernes interesser; forbrugerorga­
nisationerne informerer deres medlemmer og 
den brede befolkning, optræder som pressions­
gruppe og deltager i samråd med producenter 
og det offentlige; 
— det offentlige intervenerer på nationalt plan ved 
at oprette rådgivende organer, hvori forbruger­
nes interesser varetages og/eller ved at udbygge 
forbrugerlovgivningen; i en række tilfælde 
optræder det offentlige som den, der udbyder 
varer (f.eks. almennyttige virksomheder); 
— fra forbrugernes side gøres der forsøg på ad ret­
tens eller anden vej at finde en løsning på kla­
gepunkter og tvister. 
Den fremadskridende integrering EF-landene imel­
lem har bevirket, at den skitserede udvikling er 
begyndt at brede sig fra nationalt til EF-plan. 
3. Udvalget mener, at alle ovennævnte såkaldte 
»traditionelle« aktiviteter i nogen grad er med til at 
genskabe balance mellem producenter og forbru­
gere. Imidlertid skal følgende ulemper nævnes: 
— forbrugerorganisationernes økonomi forhindrer 
dem undertiden i at indhente og formidle infor­
mation; — i producenternes informationsformidling skorter 
det tit og ofte på den fornødne objektivitet, idet 
informationen hyppigt har karakter af reklame; 
— lovgivning er et usmidigt instrument og kan 
indebære ulemper for producenterne (forhand­
lerne) og kan undertiden også give forbrugerne 
vanskeligheder; 
— klageprocedurer er ofte tidrøvende og kostbare, 
især hvis de skal følge de normale retslige kana­
ler. 
4. På baggrund af ovenstående har Udvalget taget 
initiativ til at støtte forslaget om en dialog mellem 
producenter og forbrugere, som bringes på bane i 
det andet forbrugerprogram, samt se nærmere på, i 
hvilken form dialogen kan foregå. 
4.1. Udvalget mener, at en dialog på såvel natio­
nalt som på EF-plan opfylder det generelle princip 
om subsidiaritet mellem offentlige og private initia­
tiver, og at den derfor vil kunne være medvirkende 
til, at der udformes en fælles forbrugerpolitik. Her­
ved suppleres den eksisterende lovgivning af et fri­
villigt, smidigere element. 
4.2. I bredere forstand kan »dialog« opfattes som 
en meningsudveksling, der fører til bedre forståelse 
mellem de berørte parter. I foreliggende udtalelse 
sigtes til en dialog, som fører til frivillige aftaler eller 
adfærdskodekser mellem producenter/forhandlere 
og forbrugere inden for givne erhvervsgrene og sek­
torer, med det formål så yidt muligt at undgå ind­
blanding fra det offentliges side. 
5. Ifølge de oplysninger, som Udvalget har ind­
samlet i medlemsstaterne (jf. beretningen, dok. CES 
839/83 endel.), har dialogen udviklet sig forskelligt i 
medlemsstaterne i det undersøgte tidsrum. 
5.1. Det kan fastslås, 
a) at der i de fleste medlemsstater foregår en eller 
anden form for dialog, det være sig institutiona­
liseret eller ej; 
b) at der i nogle medlemsstater forekommer eller 
forhandles om frivillige adfærdskodekser eller 
aftaler; 
c) at der i samtlige medlemsstater forefindes pro­
cedurer til sikring af forbrugernes rettigheder, 
omend procedurerne er meget forskelligartede 
med hensyn til karakter, effektivitet og mulig­
hed for brug i praksis. 
6. 8. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 206/31 
5.2. Endvidere er der i flere medlemsstater i de for­
løbne år tilvejebragt aftaler og adfærdskodekser i 
såvel den vareproducerende sektor som tjenestey-
delsessektoren på frivilligt eller andet grundlag. 
Dette gælder i første række reklamebranchen; end­
videre rejsebureauer, forsikringsselskaber, elektrisk 
apparatur, salg og reparation af biler osv. 
5.3. Selv om tendensen nok går i retning af en dia­
log, som fører til adfærdskodekser, må det konstate­
res, at der ikke foregår nogen eller kun utilstrækkelig 
koordinering mellem medlemsstaterne indbyrdes. 
Udviklingen er forskellig i medlemsstaterne med 
hensyn til, hvilken form for kodeks der skal opereres 
med; skal den være frivillig, fastlagt ved lov eller 
bygge på selvdisciplin? 
5.4. Fortsætter denne udvikling og gøres der ikke 
forsøg på at få tilvejebragt en vis ensartethed med 
hensyn til (frivillige) adfærdskodekser, vil der i de 
enkelte medlemsstater opstå en række forskelligar­
tede normer og regler, hvoraf nogle vil være bin­
dende, andre ikke. 
5.5. Er der tale om lovregler, kan der naturligvis 
foretages harmonisering på EF-plan. Udvalget 
mener, at man også bør tilstræbe bedre samordning 
mellem frivillige aftaler i de forskellige medlemssta­
ter. 
5.6. Forslaget om en dialog bør derfor videreud­
bygges også på EF-plan som supplement til de tidli-
ger nævnte traditionelle metoder i forbrugerpolitik­
ken. 
6. Udbygningen af dialogen på EF-plan skal føre 
til, at man befordrer det samråd, som med mellem­
rum foregår i medlemsstaterne, udveksler informa­
tion om relevante spørgsmål samt via passende 
koordinering tilvejebringer et rammedirektiv 
omhandlende de forskellige former for samråd, afta­
ler og adfærdskodekser og midler til retshånd­
hævelse. 
6.1. Rammedirektivet bør udformes så bredt, at 
alle medlemsstater kan opstille gennemførelsesbe­
stemmelser, der harmonerer med deres egen situa­
tion og deres eget udviklingsniveau; rammedirekti­
vet skal også være så bredt, at der gives spillerum 
for variationer i detailspørgsmål, dog på den betin­
gelse, at det ikke går ud over EF's virkemåde. 6.2. I udbygningen af dialogbegrebet er Udvalget 
nået frem til den konklusion, at frivillige aftaler og 
adfærdskodekser i mange tilfælde er til ringe gavn, 
hvis deres overholdelse ikke kan garanteres på den 
ene eller anden vis. Udvalget mener derfor, at afta­
ler og kodekser gerne må indeholde bestemmelser 
om, hvordan de kan overholdes, uden at de af den 
grund behøver at komme i strid med selve dialogens 
ånd, dvs. at de bygger på et frivilligt grundlag. 
6.3. Det rammedirektiv, som omtales i punkt 6, 
skal indeholde følgende elementer, som de i denne 
udtalelse nævnte frivillige kodekser og aftaler skal 
være i overensstemmelse med: 
(i) Aftaleparterne skal anføres med tydelig angi­
velse af navn, adresse og funktion (navnlig 
skal det angives, om der er tale om en direktør 
eller repræsentant; for repræsentanter skal det 
anføres, hvem de repræsenterer); 
(ii) det skal anføres, hvilket (geografisk) område 
aftalen gælder for; 
(iii) det skal nøje angives, hvilken type produkter 
og tjenesteydelser aftalen dækker, 
(iv) det skal angives, hvilke adfærdsregler aftalen 
tager sigte på; 
(v) aftalen skal indeholde henvisninger til eksiste­
rende EF-, nationale og regionale lovbestem­
melser og adfærdskodekser; 
(vi) der skal gives tidsmæssige oplysninger, såsom 
hvor længe aftalen gælder og de aftaleomfat-
tede produkters levetid; 
(vii) producenternes og forbrugernes eventuelle 
valgmuligheder skal anføres; 
(viii) det skal angives, om der findes en forbrugerga­
rantifond (jf. punkt 6.4 og 6.5); 
(ix) betingelserne for forbrugerrettet reklame i mas­
semedierne (presse, TV, radio) skal oplyses; 
(x) aktionsmulighederne klage- eller mæglingspro­
cedure i tilfælde af misligholdelse skal anfø­
res: der skal sondres mellem, om sagen tages 
op på individuel og kollektiv basis; 
(xi) det skal nævnes, hvilke sanktioner der kan 
bringes i anvendelse, dersom misligholdelsen 
varer ved. 
6.4. Med punkt 6.3, litra vii), sigter Udvalget til, at 
aftalerne eventuelt kan indeholde særbestemmelser 
for bestemte erhvervsgrene. F.eks. kunne man give 
forbrugerne valget mellem at få varen erstattet, få 
den repareret gratis eller få et nedslag i prisen, even­
tuelt en kombination af disse muligheder. 
Nr. C 206/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 6. 8. 84 
6.5. Med hensyn til punkt 6.3, litra viii), påpeger 
Udvalget, at dersom der ved ensidig afgørelse eller 
efter frivillig aftale er oprettet en forbrugergaranti­
fond, som f.eks. inden for rejsebranchen, bør det 
specificeres, hvilke rettigheder forbrugerne har. 
6.6. Ud over de allerede eksisterende former for 
dialog på lokalt, regionalt, nationalt og europæisk 
plan må der tages skridt til, at der også på andre 
områder foretages en yderligere udbygning på 
EF-plan og dialogen mellem forbrugerne og andre 
socio-økonomiske grupper, f.eks. af dialogen mel­
lem forbrugerne og industrien/handelen om bl.a. 
offentlige tjenesteydelser og tilvejebringelse af 
oplysningsmateriale samt materiale til undervisning 
af forbrugerne. Ligeledes må der foregå en forbed­
ring og om nødvendigt en udbygning af forbruger­
oplysnings- og vejledningsordningerne. Kommissio­
nen bør i den forbindelse optræde som initiativtager 
og drivkraft. 
7. Rammelovgivningen bør også omfatte følgende: 
— informationsudveksling mellem samtlige orga­
nisationer, som direkte eller indirekte har berø­ring med udformningen og overholdelsen af 
adfærdskodekser og frivillige aftaler, herunder 
også eksisterende organisationer såsom Det råd­
givende Forbrugerudvalg; 
— bestemmelser på områder, hvor lovgivning er 
nødvendig på grund af produktets særlige 
karakter; som eksempel kan nævnes sundheds­
plejeprodukter. Man kan forestille sig, at det for 
farlige produkters vedkommende kan være på­
krævet at indføre obligatoriske kodekser. 
7.1. Endelig bør man i rammelovgivningen fast­
lægge Kommissionens rolle, som — bortset fra selve 
direktivets udformning — bør begrænses til at 
udgøre en institutionel/administrativ ramme for 
EF-registrering af frivillige aftaler og adfærdskodek­
ser; Kommissionen skal med andre ord forsyne 
kodekserne med en godkendelsespåtegning. 
7.2. Udvalget mener, at der bør foretages en udbyg­
ning af dialogen på EF-plan på de områder, hvor 
der føres en EF-politik. Kommissionen anmodes om 
at give et sådant initiativ sin fulde støtte samt om at 
underrette Udvalget om såvel de forslag, der frem­
lægges, som om andre relevante initiativer. 
Bruxelles, den 23. maj 1984 
Francis CEYRAC 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
BILAG 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
BILAG 1 
Afstemning 
Afstemningen om udtalelsen som helhed fandt sted ved navneangivelse. Følgende medlemmer, 
tilstedeværende eller repræsenterede, stemte for udtalelsen: 
Bazianas, Boddy, Bonety, Bordes-Pages, Bornard, Brassier, Bredima, Burnel, Carroll, Cremer, 
Curlis, Delourme, Dunet, Eelsen, Engelen-Kefer, Flum, Fuller, Gredal, van Greunsven, Ham-
mond, Hadjivassiliou, Heuser, Hilkens, Houthuys, Hovgaard Jakobsen, Jarvis, Jaschick, Jenkins, 
Kamizolas, Kitsios, Kolble, Lojewski, Margot, Milne, Mols Sørensen, Monier, Morselli, Mour-
gues, Muhr, Murphy, Nielsen Bent, Nielsen Marichen, Nielsen Preben, Nierhaus, Pfeiffer, Plank, 
Pronk, Querleux, van Rens, Roseingrave, Rouzier, Schneider, Smith L., Soulat, Spachos, Strobel, 
Spijkers, Tixier, Weber, Williams, de Wit, Zinkin, Zoli. 
6. 8. 84 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 206/33 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
Antonsen, Arena, Bagliano, Beretta, Berger, Bernasconi, Berns, Breitenstein, Cammann, Camp­
bell, Cashman, Cavazzuti, De Bievre, Della Croce, De Tavernier, Dracos, Drago, d'Elia, Etty, 
Fortuyn, Germozzi, Kelly, Kenna, Kirschen, Law, Loughrey, Low, Marvier, Masprone, Masucci, 
Meraviglia, Noordwal, de Normann, Paggi, Pearson, Poeton, Quigley, Regaldo, Romoli, Schnie-
ders, Staratzke, Storie-Pugh, Storm Hansen, Swift, Tamlin, Van der Mensbrugghe, Van Melcken-
beke, Wick. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod: 
Binnenbruck, Briganti, Broicher, de Caffarelli, Dassis, Dassoulas, De Bruyn, De Grave, Emo 
Capodilista, Glesener, Goris, Hemmer, Kubler, Lauga, Laur, Muller, Ognibene, Raftopoulos, 
Rainero, Ramaekers, Roycroft, Schoepges, Schwarz, Vanden Broucke, Vercellino, Wagner, Yver-
neau. 
BILAG 2 
Forkastet ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag 
Følgende ændringsforslag til afdelingens udtalelse, som var indgivet i overenstemmelse med for­
retningsordenen, blev forkastet af Udvalget under debatten: 
Side 6 
Der indføjes et nyt punkt 5.7: 
»5.7. I den henseende anbefales det at oprette samrådsorganer på EF-plan, hvor forbrugerne på 
den ene side og producenterne og distributørerne på den anden kan drøfte specifikke forbruger­
aspekter ved hele den socio-økonomiske problematik, udforme politiske valgmuligheder samt råd­
give EF-instanserne. I den forbindelse kan man overveje at udbygge dialogen i Det økonomiske 
og sociale Udvalg«. 
Begrundelse 
Ændringsforslaget taler for sig selv. Der gøres et forsøg på så vidt muligt yderligere at udbygge, 
hvad der allereder gang i Udvalget. 
Afstemningsresultat 
27 stemte for, 54 stemte imod, 24 stemte hverken for eller imod. 
Side 9 — 4. afsnit (punkt xi) 
Afsnittet affattes således 
»(xi) det skal eventuelt nævnes, hvilke sanktioner der kan bringes i anvendelse, dersom mislighol­
delsen varer ved«. 
Begrundelse 
Der kan naturligvis inter indvendes mod sanktioner, man er blevet enige om på traditionel vis, 
omend begrebet »straf« (på hollandsk) normalt indebærer indgreb fra myndighedernes side. 
Sanktioner er imidlertid ikke uundværlige. Der findes nemlig adfærdskodekser, hvor der ingen 
sanktionsmuligheder er, men som ikke desto mindre gennemgående overholdes. 
Afstemningsresultat 
49 stemte for, 61 stemte imod, 8 stemte hverken for eller imod.