Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Bæredygtig byudvikling i Den Europæiske Union: Rammer for handling"

(1999/C 368/19)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 25. marts 1999 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om "Bæredygtig byudvikling i Den Europæiske Union: Rammer for handling".

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede Gianni Vinay til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 29. september 1999.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 367. plenarforsamling af 20.-21. oktober 1999, mødet den 21. oktober 1999, med 87 stemmer for og 1 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kommissionens meddelelse om "Bæredygtig byudvikling i Den Europæiske Union: Rammer for handling" kommer i kølvandet på de seneste års intense debat om de stadig mere komplekse og afgørende byspørgsmål i EU. Debatten er opstået på baggrund af de mange initiativer, der er blevet iværksat af forskellige offentlige instanser, og er blevet yderligere stimuleret af fremkomsten af et antal problemer, der hænger nøje sammen med byproblematikken.

1.2. Et første, vigtigt oplæg til spørgsmålet om en europæisk bypolitik blev fremlagt i Kommissionens grønbog om bymiljøet fra 1990; senere - i 1996 - fremlagde ekspertgruppen om bymiljøet i EU en rapport om europæiske bæredygtige byer. ØSU behandlede for sit vedkommende spørgsmålet såvel i forbindelse med sin udtalelse om Europa 2000+ i 1995(1) som i en særskilt udtalelse i 1996(2).

1.2.1. Samme år henledte Kommissionen alle institutionernes opmærksomhed på byspørgsmålet med sin meddelelse "En dagsorden for byerne i Den Europæiske Union". Den blev modtaget med stor interesse. Europa-Parlamentet(3), Det Økonomiske og Sociale Udvalg(4) og Regionsudvalget hilste meddelelsen velkommen og opfordrede Kommissionen til at udbygge initiativet yderligere.

1.3. De argumenter, der har lydt fra fortalerne for en europæisk dimension i bypolitikken, har lige fra begyndelsen taget udgangspunkt i overvejelser om, hvilken økonomisk, social, politisk og kulturel rolle byerne - der er de grundlæggende historiske kernekomponenter på verdens mest urbaniserede kontinent - fortsat spiller.

1.3.1. Til disse begrundelser føjer sig yderligere udviklinger af såvel socioøkonomisk som institutionel karakter. På den ene side optræder alle aspekter og resultater af den økonomiske og sociale udvikling - lige fra økonomisk vækst, stigende arbejdsløshed, forbedring af levestandarden til tiltagende social udstødelse - mest koncentreret i byerne. På den anden side har alle EU's politiske initiativer størst virkning i byerne, både hvad angår den direkte effekt, og hvad angår måden, hvorpå de opfattes og vurderes af EU-borgerne.

1.4. Endelig udspringer udfordringen om bæredygtig udvikling i byerne, hvor den bør tages op og takles fra såvel et miljømæssigt som et socialt synspunkt. Dette betyder, at der som følge af indskrivningen af disse spørgsmål i Amsterdam-traktaten og EU's miljøforpligtelser over for FN i henhold til Kyoto-konventionen bør udarbejdes sammenhængende aktionslinjer, der i sagens natur skal kædes sammen med en europæisk ramme for bypolitik.

2. De vigtigste elementer i Kommissionens meddelelse

2.1. Kommissionen understreger, at udviklingen af integrerede bypolitiske forvaltningsstrategier er afgørende for at kunne imødegå problemer, der objektivt set er vanskelige og nødvendigvis indbyrdes forbundne, og for at udnytte byernes potentiale maksimalt. Man risikerer at sætte realiseringen af disse mål over styr, hvis man fastholder de traditionelle sektorstrategier og opdelingen af beføjelser og opgaver på de forskellige beslutnings- og forvaltningsniveauer.

2.1.1. En nødvendig forudsætning for at kunne foretage en integreret aktion er, at man har indkredset de prioriterede målsætninger. Kommissionens forslag opstiller fire adskilte, men indbyrdes afhængige målsætninger, idet de 24 foreslåede tiltag er inddelt i grupper under de forskellige målsætninger, men kan - og af hensyn til den overordnede sammenhæng faktisk skal - have en mere eller mindre umiddelbar indvirkning på de øvrige målsætninger. På en måde udgør opdelingen af målsætningerne under de forskellige overskrifter en slags prioritering af de - i øvrigt alle meget vigtige - spørgsmål, der er omfattet af indsatsprincipperne.

2.2. Den første overskrift hedder Velstanden og beskæftigelsen i byerne skal fremmes. Som det siges tidligere, lever størstedelen af EU-borgerne i byer. Deraf følger, at en stor del af initiativerne under retningslinjerne for beskæftigelsespolitikken først og fremmest vedrører den økonomiske udvikling af byerne.

2.2.1. Der lægges særlig vægt på muligheden for at indføje en eksplicit henvisning til byspørgsmål i strukturfondsprogrammerne, bl.a. i lyset af de positive erfaringer med EU-initiativet Urban. Det forventes, at de positive virkninger af denne beslutning bl.a. vil være en kvantitativt og kvalitativt betydelig indflydelse på udarbejdelsen og iværksættelsen af integrerede byudviklingsaktioner og en bedre koordinering med EU-aktioner i forbindelse med de transeuropæiske netværk. Mange byers udviklingspotentiale tilintetgøres på grund af byernes marginale placering i forhold til vejnettet og transportinfrastruktursystemet.

2.3. Den anden målsætning, Ligestilling, social integration og byfornyelse skal fremmes, er eksplicit knyttet til styrkelsen af EU-politikkerne til bekæmpelse af social udstødelse og diskrimination såvel som de sikkerhedsmæssige aspekter, som er fastlagt i Amsterdam-traktaten. Disse problemer, der kan siges at vedrøre "social bæredygtighed", kommer tydeligst til udtryk i byerne, hvilket bl.a. gør, at man hurtigere og lettere kan vurdere effekten af de initiativer, der tages for at løse dem. Kommissionen henviser til rammerne for det nye mål 2 og nævner i den forbindelse nogle kriterier for "problemramte byområder".

2.4. Den tredje målsætning handler mest om spørgsmål, der efterhånden har fået verdensomspændende betydning: beskyttelse af miljøet og økosystemet. Bymiljøet skal beskyttes og forbedres: på vej mod lokal og global bæredygtighed er titlen, og denne målsætning spiller en afgørende rolle ikke alene for den økonomiske fremtid, men for selve byernes og hele jordklodens fremtidige eksistens. Det er klart, at aktiviteter, adfærd og situationer, der indvirker stærkt på luft- og vandkvaliteten og de økologiske balancer, er koncentreret i byområder, og det er derfor indlysende, at det er i byerne, man bør iværksætte flest mulige tiltag for at minimere de virkninger, der vil blive en stor belastningsfaktor også for de kommende generationer.

2.4.1. De foreslåede aktioner spænder fra forbedring af den byrelaterede miljølovgivning, specifikke foranstaltninger vedrørende bortskaffelse af affald, ændringer af transportmønstre og af de anvendte transportmidlers miljøkonsekvenser, til indførelse af en ordning med "miljømærkning og miljøstyring" i byerne.

2.5. Den sidste målsætning sigter mod at bidrage til god byforvaltningspraksis og fremme af lokalt engagement. En nødvendig forudsætning herfor er bedre integration såvel vertikalt - mellem de forskellige administrationsniveauer - som horisontalt - mellem og inden for de forskellige organisationer - samt inddragelse af borgerne og beslutningstagerne inden for bypolitik. EU's tiltag har på ingen måde til formål at svække subsidiaritetsprincippet, men sigter mod at bidrage til såvel at forbedre forbindelserne mellem de forskellige niveauer som at fremme indgåelsen af partnerskaber som middel til at imødegå og løse bypolitiske problemer.

2.5.1. Et af tiltagene sigter mod informationsinitiativer, udveksling af erfaring og opbygning af kapacitet til bæredygtig byudvikling via brug og udvikling af integrerede netværk. Hertil kommer tiltag, som handler om støtte til nyskabende byudviklingsstrategier, større sikkerhed og forebyggelse af kriminalitet i byerne samt mere sammenlignelige oplysninger om byforhold i EU.

3. Generelle bemærkninger

3.1. ØSU hilser Kommissionens forslag velkommen, herunder især den måde, hvorpå handlingsrammerne er opbygget omkring fire målsætninger, der udmærket sammenfatter den indsats, der må gøres for at tage de udfordringer op, som alle byområder umiddelbart, omend i forskellig grad, står overfor: udvikling og beskæftigelse, integration og social samhørighed, miljø og bæredygtig udvikling, effektiv og demokratisk forvaltning.

3.1.1. Et særligt positivt træk er, at der beslutsomt arbejdes på at fastlægge retningslinjer for bypolitikken, og at man er helt bevidst om, at EU's politiske initiativer bliver nødt til at omfatte en moden og grundig vurdering af, hvilken situation disse retningslinjer vil skabe i byerne, der er grundstrukturen i den europæiske samfundsorganisation.

3.1.2. Det mest fremtrædende kendetegn ved indsatsprincipperne er, at der fastlægges en ramme for en integreret iværksættelse af bypolitikken, der bygges op om nogle prioriterede målsætninger og gennemføres via en række indgreb og redskaber, heriblandt strukturfondene, der tilsammen kan have en bredere virkning.

3.2. ØSU mener imidlertid, at det bør bidrage til Kommissionens forslag med nogle kommentarer om forslagets overordnede indfaldsvinkel.

3.2.1. Den første og mest umiddelbare kommentar er, at Kommissionen i udarbejdelsen af forslaget har været nødt til at holde sig inden for rammerne for, hvad der er politisk og juridisk realistisk. Forslaget fokuserer derfor udelukkende på emnets, dvs. bycentrenes nuværende situation og problemer. Også bilaget, "Udfordringer for de europæiske byer", der ganske vist forsøger at tegne nogle fremtidsperspektiver, lider under samme begrænsninger.

3.2.2. Byerne er imidlertid i en vis forstand selv "levende væsener", der består af de personer, som bor og arbejder der, og er genstand for betydelige og til tider radikale ændringer. Hvilken betydning vil den tiltagende, udtalte aldring af indbyggerne have for mange vigtige bycentre i EU? Hvilken indflydelse vil det stigende antal enlige og enlige forsørgere have for udviklingen i efterspørgslen efter alle former for tjenesteydelser? Er afindustrialiseringsprocessen færdig, eller vil den fortsætte, og hvis ja, i hvilken udstrækning? Vil telearbejde med alle dets følger for mobilitetsefterspørgslen blive et udbredt eller et begrænset fænomen? Disse spørgsmål - og man kunne tilføje flere - kan kun behandles overfladisk i forslaget.

3.2.3. I Kommissionens forslag henvises der flere steder til, at det er vigtigt at fremme og bibeholde et polycentrisk og afbalanceret bysystem. Dette mål, som ØSU i høj grad tilslutter sig, kan ikke forfølges ved hjælp af bypolitik alene. Den vertikale og horisontale integration, som Kommissionen agter at fremme, bør kædes sammen med en "rumlig" integration mellem bycentrene, de mindre byer og landområderne inden for samme region eller geografiske område. EU mangler imidlertid et instrument for at kunne lede denne overvejelsesproces. Det Europæiske Fysiske og Funktionelle Udviklingsperspektiv (EFFU) udgør i dag, til trods for det mellemstatslige samarbejdes indbyggede begrænsninger, den eneste mulige ramme, inden for hvilken man kan forsøge at nå det ønskede resultat.

3.3. Det er fra flere sider blevet understreget, at en af de grundlæggende betingelser for effektivt at takle beskæftigelsesproblemet er, at medlemsstaternes investeringspolitikker koordineres. Ud fra denne synsvinkel er en integreret aktion som den, der foreslås af Kommissionen, positiv, men beskæftigelsespotentialet i de enkelte initiativer bør fremgå tydeligere.

3.3.1. En indsats for social integration bliver stadig mere påkrævet som følge af den tiltagende sociale udstødelse, men i bymæssig sammenhæng er den bagvedliggende årsag en stigende "social spredning", der betyder, at samfundets mellemste lag bliver mindre og nyder en stadig ringere status. Disse elementer skal der også tages hensyn til i udviklingen af aktioner, der sigter mod at løse de beskæftigelsesmæssige og økonomiske problemer i byerne.

3.3.2. Man bør huske på, at langtidsledighed i vid udstrækning bidrager til at fastholde en negativ situation i meget nedslidte byområder med udbredt social udstødelse. En af aktionerne til bekæmpelse af social udstødelse fokuserer på "skoler, som giver en ny chance", men der mangler en henvisning til "livslang uddannelse", som kan have stor betydning for personers tilbagevenden til arbejdsmarkedet - eller endnu bedre som kan bevirke, at de undgår at forlade arbejdsmarkedet.

3.3.3. Kommissionen afsætter et særskilt initiativ til forebyggelse af kriminalitet i byerne. Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at sikkerheden er blevet et af de spørgsmål, der optager borgerne mest i de små såvel som i de store byer. Udvælgelse af pilotprojekter er uden tvivl nyttigt, men den stadig tættere forbindelse mellem småkriminalitet og organiseret kriminalitet gør det nødvendigt at koble de lokale initiativer på koordinerede strategier, som med ikrafttrædelsen af Amsterdam-traktatens bestemmelser om sikkerhed bør kunne få en større og mere synlig virkning.

3.4. Man bør være særlig opmærksom på immigrationsspørgsmålet, der spiller en ikke uvæsentlig rolle i Europas byer. På den ene side skaber immigration større befolkningstilvækst og ofte også større arbejdsløshed og udstødelse. På den anden side rejser immigrationen spørgsmålet om at skabe passende infrastrukturer, som f.eks. religiøse bygninger, og om, hvordan man kan udforme den fysiske planlægning, så den modvirker, at der dannes eller konsolideres etniske enklaver iblandt byernes indbyggere.

3.4.1. Der er i denne sammenhæng mulighed for direkte at foretage en praktisk afprøvning af realiteten bag Amsterdam-traktatens klare afvisning af enhver form for diskrimination.

3.4.2. Aktioner rettet mod "byområder i vanskeligheder" - socioøkonomisk marginalisering eller alvorlig miljøforringelse - bør helt klart prioriteres højt i byfornyelsespolitikken, men der bør også tages hensyn til planer vedrørende bymæssigt marginale områder, som f.eks. forældede bygninger uden arkitektonisk værdi eller infrastrukturer, der ikke længere er effektive eller tidssvarende. ØSU(5) har allerede givet udtryk for, at restaurering og modernisering af gamle bygninger falder fint i tråd med tanken om en bæredygtig byggesektor, da det lægger en dæmper på byernes uhæmmede vækst, har en positiv indvirkning på beskæftigelsen og desuden styrker byens identitetsfølelse.

3.4.3. Bevarelsen af kulturarven bør have et højere mål end blot at gøre bycentrene mere attraktive, som det siges i Kommissionens forslag. Ud over at være et vigtigt element i den historiske og kulturelle identitet er det en kulturarv, der - uanset om den er lille eller stor - har et ikke uvæsentligt potentiale til at skabe beskæftigelse og velstand. Der mangler en specifik henvisning til aktioner, der kan realisere dette potentiale.

3.5. Økonomisk og miljømæssig bæredygtighed er nu et påtrængende og verdensomspændende problem, der er mest synligt i byerne, da det er nært forbundet med byplanlægning, herunder mobilitet, transport, affaldsforvaltning og byboernes livskvalitet, f.eks. støj- og luftforurening. ØSU lægger derfor særlig vægt på bæredygtig byudvikling, navnlig de miljømæssige aspekter, og har ved flere lejligheder udtalt sig om dette emne(6). Kommissionens forslag bør hilses velkommen, men man bør i videre udstrækning undersøge og fremhæve den beskæftigelsesmæssige gevinst ved at føre en proaktiv miljøpolitik(7).

3.5.1. Alligevel er det vigtigt, især med henblik på miljøet, at erhvervslivet gøres opmærksom på sit ansvar(8), og at borgerne bevidstgøres og medinddrages, hvilket kan fremmes og befordres ved at inddrage dem i beslutningstagningen.

3.6. Der er grundlæggende to aspekter ved at deltage aktivt i bypolitik. Hvis man ser det som et partnerskab, er det en måde at samle bidragene på fra en bred vifte af institutioner, arbejdsgivere og arbejdstagere, offentlige, private eller andre økonomiske aktører til gennemførelse af projekter eller foranstaltninger. Formlen er derfor værdifuld såvel rent organisatorisk som økonomisk og socialt, idet den øger summen af disponible ressourcer og stimulerer strømmen af forslag.

3.6.1. Deltagelse af borgerne som sådan har derimod stor social betydning og frembyder endvidere den ekstra fordel, at det styrker "fællesskabsfølelsen", der i dag synes at smuldre hurtigere og hurtigere væk i byerne.

3.6.2. ØSU bemærker, at forslaget bør lægge større vægt på deltagelse og partnerskab, hvilket kommer mere til udtryk i hensigtserklæringerne end i de konkrete foranstaltninger på området. Servicevirksomhedernes og SMV's rolle i partnerskabet belyses ikke tilstrækkeligt, og desuden kommer forslaget ikke ind på, hvordan manglen på gennemsigtighed i administrationen skaber en kløft mellem borger og forvaltning og medfører mistillid til systemet.

3.7. ØSU mener, at bypolitiske spørgsmål bør diskuteres mere indgående med de lande, der søger optagelse i EU, da de fleste af dem kæmper med ret alvorlige socioøkonomiske, infrastrukturmæssige og miljømæssige problemer. De central- og østeuropæiske lande og tredjelandene omkring Middelhavet bør deltage i debatten om bæredygtighed og byudvikling.

4. Strukturfonde og URBAN

4.1. Kommissionens forslag nævner strukturfondsreformen (2000-2006), der specifikt har byområder i vanskeligheder som interventionsområde. ØSU har gennem længere tid givet udtryk for, at brugen af strukturfondsmidler til bypolitiske formål er nødvendig for at imødegå sociale og økonomiske kriser. ØSU er derfor helt enig i, at strukturfondsinterventioner også er nødvendige som led i en sammenhængende, integreret bypolitik, der sigter mod bæredygtig udvikling. I samme udtalelse efterlyste ØSU imidlertid også en større opmærksomhed om byernes betydning og politiske rolle, men en sådan synes endnu ikke helt vakt(9).

4.1.1. I en udtalelse om den nye strukturfondsforordning, nærmere betegnet om fondenes opgaver i forbindelse med byområdernes problemer, hilste ØSU forslagets styrkelse af samrådsproceduren velkommen og understregede, at det var nødvendigt at overholde princippet om høring og partnerskab på alle niveauer i strukturfondsindsatsen, idet ØSU anser det for at være nøgleforudsætningen for at fastholde "bottom-up"-metoden, der er afgørende for de iværksatte foranstaltningers succes(10). Europa-Parlamentet er i forbindelse med strukturfondsreformen også gået ind for, at der lægges større vægt på partnerskabsprincippet(11).

4.1.2. Disse bemærkninger er fortsat gyldige og vigtige ved gennemgangen af nærværende forslag, men med den yderligere bemærkning, at det er vigtigt, at byspørgsmål indarbejdes i strukturfondsreformen, og at det er afgørende, at de foranstaltninger, der tager sigte på byerne, koordineres med de øvrige programmer - først og fremmest med beskæftigelsespolitikken og de dermed beslægtede politikker.

4.2. ØSU(12) er specielt tilfreds med, at URBAN-projektet ikke er blevet skrinlagt, både pga. dets politiske værdi og dets integrerede indfaldsvinkel til problemer i byområder i vanskeligheder. ØSU er derfor enig med Rådet for Den Europæiske Union om at fortsætte Urban-initiativet sideløbende med programmerne INTERREG, EQUAL og LEADER.

4.2.1. I afventning af den nye forordning håber ØSU, at det potentiale, som Urban har formået at udvikle, hverken svækkes operationelt eller finansielt.

4.2.2. Det er netop pga. de værdifulde erfaringer med Urban, at ØSU kraftigt understreger vigtigheden af partnerskab og samråd også i forbindelse med anvendelse af strukturfondene. Urban har således inddraget ikke alene de lokale myndigheder, men også arbejdsmarkedets parter, foreningerne og den enkelte borger i udformningen af alle initiativerne og deres målsætning.

4.3. Hvad angår udvælgelsen af interventionsområder for strukturfondene, skal det bemærkes, at det synes stadig mere tilrådeligt at styrke Eurostat. Der findes pålidelige statistikker over ledighed og specifikke industrielle forhold i de forskellige nationale områder, men der findes ingen differentierede statistikker over tjenesteydelser. Desuden mangler der også dækkende statistikker over byområderne: i bedste fald er der udarbejdet nogle - temmeligt mangelfulde - statistikker på regionalt plan. Det forekommer hensigtsmæssigt at supplere Eurostat-oplysningerne med mere detaljerede oplysninger om de enkelte områder, bl.a. for at vurdere muligheden for at udvide viften af statistiske referencer, der kan bruges til at afgøre, om området kommer i betragtning for støtte.

5. Bypolitik og territoriel integration

5.1. ØSU har tidligere argumenteret kraftigt for, at bypolitik på EU-plan bør bygges op omkring et overordnet syn på Europas bysystem, en omfattende plan vedrørende udvikling og genopretning af balancen, en strategi, der kombinerer hensynet til økonomisk vækst og hensynet til social lighed, en stadig opmærksomhed om den sociale samhørighed i byer og regioner, en evne til at kombinere konkurrence og samarbejde, og en særlig opmærksomhed om behovet for at indtænke de europæiske borgeres livskvalitet og livsstil(13) i udviklingsperspektiverne - hvor byerne er hovedaktører.

5.2. Hvis man ser bort fra de positive tiltag, der er blevet omtalt, savner Kommissionens forslag dog et længere tidsperspektiv. Dette skyldes imidlertid et helt tydeligt problem: man kan ikke iværksætte en langsigtet bypolitik uden en overordnet politik for fysisk planlægning, der ikke blot består af summen af de enkelte EU-landes politik.

5.2.1. EFFU blev netop skabt med det sigte at udarbejde en sådan overordnet politik, og det er ikke uden grund, at der blev afholdt to seminarer i Lille og Salamanca om Europas bysystem samt en uddybende diskussion på forummet i Bruxelles den 2. og 3. februar 1999, hvor hovedvægten lå på polycentrisk byudvikling og et fornyet partnerskab mellem by og land. Den endelige udgave af EFFU-teksten, der blev udarbejdet på grundlag af disse overvejelser, blev vedtaget på det uformelle ministerrådsmøde i Potsdam i maj i år, og den tilhørende handlingsplan blev søsat på det følgende EU-topmøde i Tampere forleden.

5.2.2. ØSU ser positivt på dette initiativ, men har haft lejlighed til i en af sine udtalelser at understrege visse begrænsninger i EFFU, der er og bliver et mellemstatsligt initiativ, hvilket betyder, at det vanskeligt kan indpasses effektivt på EU-planet(14).

5.2.3. At der er lydhørhed over for dette krav fremgår i øvrigt af EFFU-handlingsplanen, der blev vedtaget i Tampere, idet denne overordnet sigter på at stimulere og fremme en tættere sammenhæng mellem den samlede fysiske planlægning og sigtelinjerne for udviklingen af by-, regions- og landdistriktsystemerne.

5.3. Det er klart, at mange af problemerne omkring bæredygtighed i byerne opstår og bør løses i en større sammenhæng end det afgrænsede byområde, ligesom det er klart, at byerne, hvad angår umiddelbar funktionsdygtighed og fysisk kontekst, er knyttet til områder, der er langt større end dem selv.

5.3.1. Hvad angår strategisk funktionsdygtighed er de europæiske byer - ud fra en socioøkonomisk synsvinkel, men i endnu højere grad i relation til økologisk bæredygtig udvikling og global konkurrenceevne - et net - og bør opfattes som sådan - der stiller krav om en overordnet politisk vision, samarbejde, information og afbalanceret, harmonisk udvikling.

6. Overvejelser, forslag og perspektiver

6.1. Kommissionens forslag er på sin vis konkretiseringen af en række håb, forslag og initiativer fra de foregående år, men det udgør først og fremmest et udgangspunkt, der stiller krav om ressourcer og regelmæssig kontrol, hvis det fulde potentiale skal udnyttes.

6.1.1. En af de vigtigste prioriteter er fastsættelsen af ensartede, indbyrdes sammenlignelige indikatorer. Dette mål er allerede indføjet i det 5. rammeprogram for FTU som et af de foreslåede særlige initiativer. Hensigten er at nå frem til fælles vurderingskriterier baseret på en bred vifte af fastlagte, aftalte indikatorer, således at det bliver muligt at foretage såvel en fuldstændig overvågning af de forskellige bymæssige forhold som en detaljeret vurdering af resultaterne af iværksatte aktioner. I denne sammenhæng har man gjort udbytterige erfaringer med miljørevision i byer - et pilotprojekt vedrørende indsamling og sammenligning af indikatorer fra i alt 58 byer i EU.

6.1.2. ØSU bifalder Kommissionens ønske om at skabe et positivt informationsnetværk for god praksis og innovative tiltag på det bypolitiske område i EU, men mener, at det ligeledes vil være nyttigt at have adgang til analytisk information om aspekter, der under visse omstændigheder kan reducere effektiviteten eller den positive virkning af et initiativ, der udspringer af handlingsplanen.

6.1.3. Den ekspertgruppe, som Kommissionen agter at nedsætte, og hvor ØSU bør være repræsenteret, bør tage hensyn til ovenstående aspekt i sin regelmæssige opfølgning af gennemførelsen af handlingsrammerne. Ekspertgruppens analyser og forslag vil også kunne danne udgangspunkt for diskussioner i det byforum, som Kommissionen agter at indkalde til med jævne mellemrum.

6.1.4. Beslutningen om at nedsætte en gruppe med deltagere fra flere forskellige tjenestegrene i Kommissionen til løbende at overvåge gennemførelsen af handlingsplanen og EU-politikkernes og -instrumenternes konsekvenser for byområderne er særdeles hensigtsmæssig og i overensstemmelse med ØSU's tidligere anbefalinger. Der bør gøres en særlig indsats for at overvåge konsekvenserne af, at bypolitikken indarbejdes i strukturfondene.

6.1.5. Det er vigtigt, at der i informationsnetværket, ekspertgruppens evalueringer, den tværtjenstlige gruppes konklusioner og endelig den rapport, som Kommissionen vil lade indgå i den treårige rapport om social og økonomisk samhørighed, lægges særlig vægt på en sammenhængende udvikling af de fire målsætninger, der opstilles inden for rammerne af indsatsprincipperne.

6.2. Det er muligt, at der i indsatsprincippernes gennemførelsesfase opstår nogle særligt tydelige begrænsninger eller forsinkelser hos de forskellige involverede institutioner. Kommissionen erklærer selv, at den er klar over denne risiko. Hvis det skulle være tilfældet, bør medlemsstaterne pålægges at vedtage lovregler, der gør det muligt at gennemføre strategien optimalt.

6.2.1. ØSU bifalder beslutningen om bl.a. at bruge beskatning som et middel til at støtte strategier vedrørende miljømæssig bæredygtighed og omlægning af transportefterspørgslen, men minder om, at det tidligere har givet udtryk for sin skepsis(15) over for ideen om at indføre en afgift for anvendelsen af vejnettet i byerne. En sådan løsning vil - hvis den ikke tager udgangspunkt i nogle klare miljøkvalitetskriterier - blot forværre den sociale og økonomiske polarisering, som indsatsprincipperne tværtimod forsøger at modvirke.

6.2.1.1. ØSU understreger i den forbindelse, at en innovativ offentlig transportpolitik ikke alene har afgørende betydning for miljøbeskyttelsen, men også understøtter den politiske målsætning om social integration.

6.2.2. EU, der var repræsenteret af Kommissionen og medlemsstaterne ved "Habitat II"-konferencen, har tydeligt bevist, at det har forståelse for og er opmærksom på bæredygtighedsbegrebets globale vision. Det er derfor - bl.a. i lyset af handlingsrammerne - ønskeligt, at udvekslingen af information om forskning og innovation på byområdet intensiveres, og at støtten til samarbejdsprojekter med tredjelande, herunder især udviklingslande, forstærkes med henblik på i fællesskab at begrænse og reducere miljøvirkningerne og tilgodese hensynet til bæredygtig udvikling.

6.3. Kommissionens første vurdering af gennemførelsen af indsatsprincipperne skal efter planen ske i år 2002. Det kan måske være det rette tidspunkt til at iværksætte et egentligt handlingsprogram bygget op om de allerede fastlagte målsætninger.

6.3.1. I bypolitisk sammenhæng fremhæves det rutinemæssigt, at 80 % af EU's befolkning bor i byer, men det er nyttigt samtidigt at gøre opmærksom på, at 4/5 af EU's areal består af landområder. Udvikling, konkurrenceevne, livskvalitet, serviceydelser og en fornuftig balance mellem by- og landområder forudsætter nødvendigvis en overordnet fysisk planlægning. Den nye Kommission bliver nødt til at uddybe dette punkt nærmere.

6.3.2. Det ville være ønskeligt, hvis der på baggrund af erfaringerne fra de mellemstatslige møder om EFFU, erfaringerne fra handlingsrammerne, konklusionerne fra fastlæggelsen af indikatorerne, samt de erfaringer, der kan høstes fra Life, Interreg og Urban-programmerne, kunne udarbejdes en hvidbog, der udstikker strategier for bypolitik og fysisk planlægning, som opfylder fremtidige demografiske, økonomiske og sociale krav i EU.

6.3.3. Verdensberømte byplanlæggere og arkitekter forudser, at man i det tredje årtusinde vil have spredte byer uden et egentlig centrum. De regner endvidere med, at verdens fremtid vil blive dikteret af 30-40 forvoksede storbyer. Set med europæiske briller virker denne fremtidsudsigt mere som et mareridt end en drøm. Den slags perspektiver støtter et yderligere krav til EU om at skabe en alternativ, konkurrencedygtig forvaltningsform, der er forenelig med by- og regionaludviklingen og samtidig tager hensyn til livskvaliteten hos hele EU's befolkning. Dette er en perfekt opsummering af de fremtidige udfordringer.

Bruxelles, den 21. oktober 1999.

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Udtalelse om "Kommissionens meddelelse om Europa år 2000+ Samarbejde inden for fysisk planlægning i det europæiske område" (tillægsudtalelse), EFT C 133 af 31.5.1995, s. 2, pkt. 2.6.

(2) ØSU's udtalelse om "EU's rolle i byspørgsmål", EFT C 30 af 30.1.1997.

(3) Beslutning om Kommissionens meddelelse "En dagsorden for byerne i Den Europæiske Union" (KOM(97) 197 - C4-235/97) A4-172/98.

(4) Udtalelse om Kommissionens meddelelse "En dagsorden for byerne i Den Europæiske Union", EFT C 95 af 30.3.1998.

(5) Udtalelse om "Bæredygtig udvikling på bygge- og boligområdet i Europa", EFT C 355 af 21.11.1997.

(6) Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets direktiv om "luftkvalitetsgrænseværdier for svovldioxid, nitrogendioxider, svævestøv og bly i luften", EFT C 214 af 10.7.1998; Udtalelse om Kommissionens forslag til Rådets direktiv om "grænseværdier for benzen og carbonmonoxid i luften", EFT C 138 af 18.5.1999.

(7) Udtalelse om Kommissionens meddelelse om "Miljø og beskæftigelse" (Et bæredygtigt Europa), EFT C 235 af 27.7.1998.

(8) Udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision", EFT C 209 af 22.7.1999.

(9) Udtalelse om Kommissionens meddelelse "En dagsorden for byerne i Den Europæiske Union", EFT C 95 af 30.3.1998.

(10) Udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om generelle bestemmelser om strukturfondene", EFT C 407 af 28.12.1998.

(11) Beslutning om Kommissionens forslag til Rådets forordning om generelle bestemmelser om strukturfondene [KOM(1998) 131 - C4-0285/98/0090 (AVC)].

(12) Udtalelse om Kommissionens meddelelse "En dagsorden for byerne i Den Europæiske Union", EFT C 95 af 30.3.1998.

(13) ØSU's udtalelse om "EU's rolle i byspørgsmål", EFT C 30 af 30.1.1997.

(14) Udtalelse om "Det Europæiske Fysiske og Funktionelle Udviklingsperspektiv (EFFU)", EFT C 407 af 28.12.1998.

(15) Udtalelse om Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Regionsudvalget og Det Økonomiske og Sociale Udvalg om "Udvikling af borgernes transportnet - Hvorfor det er vigtigt med en god lokal og regional personbefordring, og hvordan Europa-Kommissionen bidrager hertil", EFT C 138 af 18.5.1999, s. 7.