KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(94) 124 endelig udg. - SYN 517 
Bruxelles, den 21.04.1994 
Ændret forslag t i I 
RÅDETS DIREKTIV 
r^iJ 
#«r OM MINIMUMSUDDANNELSESNIVEAUET FOR SØFARTSERHVERV 
HP» 
mm 
(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens 
artikel 189 A, stk. 2) 
BEGRUNDELSE 
På grundlag af Europa-Parlamentets udtalelse efter førstebehandlingen den 9. marts 1994 
forelægger Kommissionen i overensstemmelse med artikel 189 a) i traktaten om Den 
Europæiske Union et ændret forslag til direktiv om rrnriimurnsuddanrjelsesniveauet for 
søfartserhverv. 
Det ændrede forslag tager hensyn til Parlamentets udtalelse, som omfatter to typer 
ændringer: 
den første type æridringer vedrører forbedringer af teksten med til 
IMO-konventionen om uddannelse af søfarende, om sønæring og vagthold (STCW) 
og IMO-resolution A 778 (18) om minimumsuddannelse for personale, der udpeges 
ril at bistå passagerer i nødsituationer på passagerskibe 
den anden type ændringer vedrører uddannelse og eksamensbeviser opnået i 
tredjelande og fastlægger fælles kriterier, der skal anvendes i EU, for anerkendelse 
af eksamensbeviser. Ændringer betyder også en forbedring af bestemmelserne 
vedrørende havnestatskontrol med søfarendes kvalifikationer. 
Ændringsforslag, der ikke er blevet godkendt af Kommissionen: 
Udtrykket maskrnofficer og udvidelse af direktivets anvendelsesområde til at 
omfatte forplejningsmandskab (hovmester, purser) og elektrotekniker; ikke 
godkendt af Kommissionen da disse spørgsmål ikke er behandlet i STCW-
konvenrionen, som dene dokument bygger på. 
Sletning af kravet om at besærningsmedlemmer på tankskibe skal have 
tilstrækkelige sprogkundskaber; dette kan ikke godkendes, da det er i modstrid med 
forbedret sikkerhed til søs. 
Sikker håndtering af farligt eller forurenet gods; det er ikke relevant for 
nærværende forslag. 
Et handlingsprogram med henblik på at gøre erhverv inden for søfart tiltrækkende 
for unge mennesker: dene spørgsmål vil blive gjort til genstand for en 
kommissionsundersøgelse. I forbindelse med dette forslag, kan der ikke gives noget 
tilsagn. '-to* 
Eliminering af visse bestemmelser i bilagene; ikke godkendt, da dette ville betyde, 
at de obligatoriske minimumskrav, der er foreslået i direktivforslaget bliver mindre 
end de krav, der er indrørt på internationalt niveau i henhold til STCW-
konventionen. 
Nær/ærende reviderede version af direktivforslaget ligger nærmere op ad den tekst, som 
ministerrådet nåede til enighed om den 29. november 1993, og Kornmissionen håber 
derfor, at Rådet kan acceptere de foreslåede ændringer. 
\ Vs\S 
KOMMISSIONENS OPRINDELIGE FOKSLAG AENDRET FORSLAG 
efter europ^-Parlamentets udtatelse 
Forslag til Rådets direktiv om 
minimumsuddannelsesniveauetfor søfartserhverv 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af 
Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig 
artikel 84. stk. 2. 
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1). under henvisning til Traktaten 
om Oprettelse af Det Europæiske 
Fællesskab, særlig artikel 84. stk 
2. 
under henvisning til udtalelse fra Europa-
Parlamentet(2). 
under henvisning til udtalelse fra. Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg(3). og 
ud fra følgende betragtninger: 
i sin resolution af 8. juni 1993 
om en fælles politik for sikkerhed 
til søs fastsatte Rådet som mål at 
afskaffe underkvalificerede besæt­
ninger og prioriterede et EF-hand-
lingsprogram, der tilsigtede en 
styrkelse af uddannelsen med hen­
blik på at udvikle fælles standar­
der og minimumsuddannelsesniveauer 
for mandskab i nøglestillinger; 
i sine konklusioner af 21. januar 
1993 om sikkerhed og forurenings-
forebyggelse til sos i Fællesskabet 
anførte Rådet det menneskelige 
elements betydning for sikker 
skibsfart: 
(1) EFT nr. C212 af 5.8.1993 
(2) 
(3) EFT nr. C 34 af 2.2.1994 
Da bestemmelserne for udstedelse af 
erhvervskompetencegi vende eksamensbevi ser. 
diplomer og certifikater til søfarende varierer 
fra den ene medlemsstat til den anden, medfører en 
sådan forskelligartethed inden for 
medlemsstaternes uddannelseslovgivning på det 
område, der omfattes af nærværende direktiv, at 
der ikke altid finder en hensigtsmæssig uddannelse 
sted. der opfylder de krav. der må stilles til 
sikkerheden til søs; 
Rådets direktiver 89/48/EØF(4) og 92/51/EØF(5) om de 
generelle ordninger for anerkendelse af 
eksamensbeviser og erhvervsuddannelser finder 
anvendelse på de søfartsuddannelser. der er 
omfattet af dette direktiv, og bidrager til at 
fremme respekten for de i Traktaten indeholdte 
forpligtelser til at fjerne hindringerne mellem 
medlemsstaterne for den frie bevægelighed for 
personer og tjenesteydelser; 
(4) EFT nr. L 19 af 24.1.1989. 
(5) EFT nr. L 209 af 24.7.1992 
den gensidige anerkendelse af eksamens- og 
uddannelsesbeviser, som forudset i de generelle 
ordninger, sikrer ikke altid en harmoniseret 
uddannelse af alle søfarende, der arbejder om bord 
på de forskellige skibe, der sejler under 
medlemsstaternes flag og/eller som er registreret 
i EUROS, og dog er en sådan harmonisering af 
afgørende betydning for sikkerheden i forbindelse 
med søtransport; den gensidige anerkendelse af ek­
samens- og uddannelsesbeviser, som 
forudset i ovenstående direktiver, 
sikrer ikke altid en harmoniseret 
uddannelse af alle søfarende, der 
arbejder om bord på de forskellige 
skibe, der sejler under medlemssta­
ternes flag, herunder skibe regi­
streret i EUROS, og dog er en sådan 
harmonisering af afgørende betyd­
ning for sikkerheden i forbindelse 
med søtransport; 
det er blevet nødvendigt at indføre et 
minimumsuddannelsesnivaeu for søfarende i 
Fællesskabet; 
i betragtning af den særlige beskaffenhed af 
transporten af farligt og forurenende gods og af 
passagerer ad søvejen og de ri ci si. der er 
forbundet med denne form for transport, er der god 
grund til at forbedre de betingelser, hvorunder 
denne transport finder sted. med det formål at 
sikre menneskeliv samt havmiljøet, og derfor bør 
der af de personer, der arbejder om bord på 
sådanne skibe, kræves et tilfredsstillende 
sprogligt kvalifikationsniveau; det er blevet nødvendigt at indføre 
et minimumsuddannelsesniveau for 
søfarende i Den Europæiske Union, 
og udfprmningen af et sådant ska^ 
baseres på de uddannelsesniveauer. 
som aftaltes i 1978 i den inter­
nationale IMO-konvention om stan­
darder for søfarendes uddannelses­
beviser, spnæring cg vagtfrplfl; 
personale på passagerskibe, hvis 
opgave er at hiælpe passagerer i 
kritiske situationer, bør være i 
stand til at kommunikere med passa­
gererne; 
for at opfylde dette mål er det nødvendigt med en 
indsats på fællesskabsplan. eftersom de 
foranstaltninger, som de enkelte medlemsstater har 
truffet eller agter at træffe, ikke indebærer 
nogen tilfredsstillende løsning; 
der bør tages hensyn til etableret international 
ret vedrørende uddannelse og kvalifikationer inden 
for skibsfarten. især den internationale 
konvention fra 1978 om uddannelse af søfarende, om 
sønæring og om vagthold (STCW-konventionen) ; 4. 
der bør træffes foranstaltninger med henblik på at 
sikre, at søfarende, der er statsborgere i 
tredjelande, er tilstrækkeligt kvalificerede, 
således som det kræves i henhold til de 
internationale konventioner på dette område -der bør træffes foranstaltninger med 
henblik på at sikre, at søfarende, 
ESd beviser' fra tredjelande, er 
tilstrækkeligt kvalificerede, 
således som det kræves i henhold til 
den interaaUpnaie iflQ-kpnvenUgn 
£jt& lâlfî om standarder for 
søfarendes uddannelsesbeviser, 
Sønæring pg vagthold -
Den Europæiske Union bør for at 
opfylde dette mål opstille fælles 
kriterier fpr anerkendelse,, 'af 
beviser fra tredjelande, og Rådet 
bør inden den 31, iiali 1995 ,p,$ 
grundlag af forslag fra yoromigsionen 
sta. i samarbejde med Europa­parlamentet , _, ,.„,„., 
vedrørende fglles Kriterier og -træffe beslvtninq 
proceduren i forbindelse med 
anerkendelse af disse beviser; 
i SO overoancrsperiode efter 
vedtagelsen af de fælles kriterier 
bør det vare tilladt søfarende, der 
er i besiddelse af beviser, som ikke 
er udstedt i overensstemmelse med 
dette direktiv, at tage hyre p$ 
sKibe, der er hjemmehørende i en af 
Pen EurppæjsHe unions Medlemsstater,, 
herunder oå skibe. der er 
registreret i PVROS; 
medlemsstaterne er i deres egenskab 
af havnemyndighed forpligtet til at 
øge sikkerheden og forhindre foru­
rening i Fællesskabets farvande ved 
først og fremmest at kontrollere 
skibe, der seiler under et tredje­
lands flag, spm ikke har ratifi­
ceret STCW-konventionen. eller hvis 
besætning er j besiddelse af ud­
dannelsesbeviser, der ikke er ble­
vet anerkendt i henhold til bestem­
melserne i dette direktiv: 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
Artikel 1 
I dette direktiv forstås ved: 
a) "skibsfører": den person, der har kommandoen 
over et skib; 
b) "officer": det medlem af besætningen, der ud 
over skibsføreren er betegnet som sådan i 
henhold til national lov og nationale 
regler, eller hvis sådanne ikke findes, i 
henhold til kollektive overenskomster eller 
sædvaneret; 
c) "navigatør": en kvalificeret officer på 
dækket ; 
i 
d) "overstyrmand": den navigatør, der står 
umiddelbart under skibsføreren, og som vil 
få kommandoen på skibet. såfremt 
skibsføreren bliver utjenstdygtig; 
e) "maskinofficer": en kvalificeret officer i 
maskinafdelingen; 
f) "maskinchef": den øverste maskinofficer. som 
er ansvarlig for skibets 
fremdrivningsmaskineri; 
6. 
g) "1. maskinmester": den maskinofficer. der 
står umiddelbart under maskinchefen, og som 
vil får anssvaret for skibets 
fremdrivningsmaskineri. såfremt maskinchefen 
bliver utjenstdygtig; 
h) "Maskinassistent/maskinmesteraspirant": en 
person, som er under uddannelse til 
maskinofficer og betegnet som sådan ved 
national lov eller nationale regler; 
i) "radioofficer": en person, der er i 
besiddelse af et i henhold til 
bestemmelserne i radioreglementet udstedt 1. 
eller 2. klasse radiotelegrafistcertifikat 
eller generelt certifikat som 
radiotelegrafist, og som er ansat til 
betjening af radiotelegraf stationen om bord 
i et skib. der i henhold til den 
internationale konvention om sikkerhed for 
menneskeliv på søen skal være udstyret med 
en sådan station; i) "radiotelegrafist"; en offiser 
med bevis fpr bestået eksamen i det 
internationale system for fare og 
sikkerhed til søs, som er udstedt 
eller anerkendes af den kompetente 
myndighed i en medlemsstat i henhold 
til radioreglementerne 
j) "radiotelefonist": en person, der er i 
besiddelse af behørigt certifikat udstedt i 
henhold til bestemmelserne i 
radioreglementet; j) udgår 
k) "matros", "motormand" samt "personer, som 
har ansvaret for betjeningen af redningsbåde 
og redningsflader": ethvert medlem af 
skibets besætning bortset fra skibsføreren 
eller en officer; 
kaj "fiikkerhedsreprftsentantH ; dei 
pedlew si besætningen,« som ££ 
udstyret ped en attest vå, at han 
kan betjene redningsbåde og 
redningsflader, hvfld enten dette 
udstedes spja et selvstændigt 
dokument eller indgår 1 et fagligt 
b£yi£ 
1) "søgående skib": ethvert skib. bortset fra 
skibe, der udelukkende sejler i indre 
farvande eller i farvande i nærheden af 
områder, hvor havnebestemmelser finder 
anvendelse; Y. 
kb) "kystsejlads" betvder se-t lads i 
nærheden af en medlemsstat, som 
defineret af denne medlemsstat 
kc) "maskinkraft" betvder den kraft 
målt 1 kilowatt, som er opfort i 
skibsattesten eller et andet 
officielt dokument 
Kd) "elletanKsKib" er et skib« der 
er bygget og anvendes til transport 
af olie og olieprodukter i løs vagt 
ke) "kemikalietankskib" er et skib. 
der er bygget og anvendes til 
transport af flydende kemiske 
stoffer 1 løs vægti son beskrevet i 
IMP'S til enhver tid gældende kodeks 
om bygning af QQ om takkelage på farlige skibe, .der transporterer 
kemiske stoffer i løs varet 
kf ) "gastankskib" er ét skib, der er 
bygget og anvendes til transport af 
flydende cas 1 løs vært;. som 
beskrevet 1 IMP'S til enhver tid 
gældende kodeks om bygning af og 
takkelage på Skibe« der 
flydende gas, i løs transporterer 
vægt 
Kg) "radiokommunikation" defineres i 
overensstemmelse ned de Bidrede 
reglementer for radiokommunikation. 
,£Ojn blev vedtaget af den 
internationale Konference _fcr 
radiokommunikation 
Kh) "passagerskib" er et Egg&enfle 
skib, som transporterer over tolv 
(12) passagerer 
ki) "fiskerfartøj" er et fartfll. der 
anvendes til fangst af fisk, hvaler« 
saler eller andre levende organismer 
i havet. 
m) "farligt gods": gods. der er omfattet af 
IMDG-koden. i kapitel 19 i IGC og kapitel 17 
i IBC; m) udgår 
n) forurenende gods" n) udgår 
kulbrinter, som defineret i bilag I 
til MARPOL-konventionen 
skadelige flydende stoffer, som 
defineret i bilag II til MARPOL-
konventionen 
skadelige stoffer, som defineret i 
bilag III til MARPOL-konventionen; 
o) "søgående": enhver person, 
tjeneste i søgående skibe. som udfører o) udgår 
Artikel 2 
Dette direktiv finder anvendelse på søfarende om 
bord på skibe, der er registreret i en af 
Fællesskabets medlemsstater og^eller i EF-
skibsregistret EUROS, med undtagelse af: Dette direktiv finder anvendelse p. 
de søfarende, der refereres til i 
dette direktiv oo som tager hvre p; 
søgående skibe, der er registreret 
i en medlemsstat og bærer denne 
stats flag i henhold til denne 
medlemsstats lovgivning, herunder 
dem, der er registreret i EF-skibs-
registret EUROS. De skibe, der ikke 
falder ind ynder ovenstående be­
stemmelse anses for skibe, der 
bærer et tredjelands flaqt 
Dette direktiv finder ikke anven­
delse på søfarende om bord på: 
krigsskibe, marinehjælpeskibe eller andre 
skibe, der ejes af. eller udelukkende 
anvendes af. en medlemsstat i ikke-
kommerciel statstjeneste; 
fiskerfartøjer; - krigsskibe, marinehjælpeskibe 
eller andre skibe, der ejes af, 
eller udelukkende anvendes af, 
en medlemsstat i ikke-kommerciel 
statstjeneste 
- fiskerfartøjer 
- lystbåde, der ikke benyttes er­
hvervsmæssigt 
lystbåde, der ikke benyttes erhvervsmæssigt lindre, enkelt byggede træbåde. 
9. 
Artikel 3 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltnigner. så skibsførere, officerer, 
matroser, motormænd samt personer, som har 
ansvaret for betjeningen af redningsbåde og 
redningsflader, og som har til hensigt at udøve 
deres erhverv om bord på et skib. der sejler under 
en medlemsstats flag og/eller er optaget i EF-
skibsregistret EUROS, er i besiddelse af et bevis, 
der er udstedt eller anerkendt af en af hver 
medlemsstat særlig udpeget myndighed eller 
instans, og som attesterer, at de pågældende 
personer med positivt resultat har gennemgået en 
uddannelse, der er fyldestgørende med hensyn til 
det erhverv, de agter at udøve om bord på det 
pågældende skib. 
Artikel 4 
Ved "bevis" forstås ethvert gyldigt dokument, 
uafhængig af dets betegnelse, der udstedes af en 
medlemsstats kompetente myndighed eller med 
sidstnævntes tilladelse, eller som er godkendt af 
denne myndighed, og som bemyndiger indehaveren 
til at udøve de funktioner, som er nævnt i 
dokumentet, eller som de nationale regler hjemler 
ret til at udøve, forudsat at der med dokumentet 
attesteres et minimumsuddannelsesniveau for hvert 
erhverv i overensstemmelse med dette direktivs 
bestemmelser. Ved "bevis" forstås ethvert gyldigt 
dokument, uafhængig af dets beteg­
nelse, der udstedes af en medlems­
stats kompetente myndighed eller 
med sidstnævntes bemyndigelse, 
eller som bemyndiger indehaveren 
til at udøve de funktioner, som er 
nævnt i dokumentet, eller som de 
nationale regler hjemler ret til at 
udøve, forudsat at der med dokumen­
tet attesteres et minimumsuddannel­
sesniveau for hvert erhverv i over­
ensstemmelse med dette direktivs 
bestemmelser. 
10. 
! 
Artikel 5 
Til erhvervelse af bevis er den krævede 
uddannelse for skibsførere, officerer, 
matroser, motormænd og personer, som vil få 
ansvaret for betjeningen af redningsbåde og 
redningsflader, udformet inden for en ramme 
estående af et eller flere teoretiske kurser 
og en tjeneste i søgående skibe med 
praktiske øvelser og bestemt af den 
myndighed, som udpeges af den enkelte 
medlemsstat. 
Denne uddannelse skal hvile på 
minimumskravene som defineret i bilagene til 
den internationale konvention om uddannelse 
af såfårende, om sønærings og vagthold. IMO. 
1978 (STCW, 1978). Minimumskravene er de. 
som optræder i bilagene til nærværende 
direktiv, og særligt: 
for skibsføreren og overstyrmand i 
skibe på 200 registertons brutto 
eller derover, de som gengivet i 
bilag I. reglement II/l. II/2. II/5. 
II/7 og II/8. 
for vagthavende navigatør i eller som 
fører af skibe under 200 registertons 
brutto, de som gengivet i bilag I. 
reglement II/l. II/3. II/5. U/7 og 
II/8. 
for vagthavende navigatør i skibe på 
200 registertons brutto eller 
derover, de som gengivet i bilag I. 
reglement II/l. II/4. II/5. II/7 og 
II/8. 
11 
for maskinchef og 1. maskinmester i 
skibe. hvor hovedmaskineriets 
fremdrivningseffekt er på 3000 kW 
eller derover, de som gengivet i 
bilag II. reglement III/l. III/2 og 
III/5. 
for maskinchef og 1. maskinmester i 
skibe, hvor hovedmaskineriets 
fremdrivningseffekt er mellem 750 og 
3000 kW. de som nævnt i bilag II. 
reglement III/l. III/3 og III/5. 
for vagthavende maskinofficer i et 
traditionelt bemandet maskinrum eller 
som tilsynsførende maskinofficer i et 
periodisk ubemandet maskinrum, de som 
nævnt i bilag II. reglement III/l. 
III/4 og III/5, 
for radioofficer, de som gengivet i 
bilag III. reglement IV/l og IV/2. 
for radiotelefonist, de som gengivet 
i bilag IV. reglement IV/3. 
for skibsførere, officerer, matroser 
og motormænd i olietankskibe, 
kemikalietankskibe og gastankskibe. • 
de som gengivet i bilag V. reglement 
V/l. V/2 og V/3. 
for matroser, der indgår i brovagten, 
de som gengivet i bilag I. reglement 
II/6, 
for motormænd, der indgår i 
maskinvagten. de som gengivet i bilag 
II. reglement 111/6. 
for de personer, som har ansvaret for 1? 
betjeningen af redningsbåde og 
redningsflader, drejer det sig om de 
forskrifter, der er gengivet i bilag 
VI. reglement VI/1. 
3, Medlemsstaterne drager omsorg for. at 
bestemmelserne i Rådets direktiv 92/29/EØF(1) 
om minimumsforskrifter for sikkerhed og 
sundhed med henblik på at forbedre den 
lægelige bistand om bord på skibe finder 
anvendelse, især artikel 5. i forbindelse 
med den i stk. 1 omhandlede uddannelse. 
' H.Bestemmelserne i denne artikels stk. 1 •-.• 
i 
finder anvendelse, for så vidt ikke andet er 
fastsat i mere vidtgående EF-bestemmelser 
vedrørende sundhed og sikkerhed på 
arbejdspladsen, herunder Rådets direktiv 
89/391/EØF(2) af 12. juni 1989 og dets 
særlige gennemførelsesdi rekti ver. 
5# Uddannelsesbeviset udstedes først, efter at 
de pågældende personer har aflagt en 
eksamen, der er godkendt af medlemsstaternes 
kompetente myndighed, som drager omsorg for. 
at eksaminatorerne er uvildige. 
(i) 
CM EFT nr. L 113/9 af 30.4.1992. 
ITT nr. I 183 af ?9.(>.1989. 
13. 
Artikel 5a i 
1. Under særlige omstændigheder og 
hvis det er absolut uundgåeligt, kan 
de kompetente myndigheder. dexfioja 
der efter deres opfattelse ij&e. 
består fare for personer, elendom 
sll£L BiliJk give sa bestemt 
søfarende dispensation til at gøre 
tjeneste på et bestemt skib i en testent période, der iKhe overstiger 
seks måneder. j en Stilling, gorø 
vedkommende ikke har det behørige 
uddannelsesbevis for fundtaget 
herfra ex stillingen sjam radiooperatør, medmindre "der gives 
hiemmel herfor i de P&ggldende 
radioreglementet-)« forudsat« at den 
person, som der gives dispensation 
til« er tilstrækkelig Kvalificeret til at vdfvlde den ledige stilling pi betryggende xie pg til de kompetente Myndigheders tilfredshed. Pispensation gives imidlertid iKKe 
til en skibsfører eller maskinchef. 
undtagen i tilfalde af , force 
majeure, og så kun i en så Kort 
periode son mulig. 2. snhver dispensation i forbindelse med en stilling gives kun til en person, der er j besiddelse af 
behørigt bevis for at kunne varetag* 
den umiddelbart lavere still 4no. 
Hvor der ikke kræves nooet bev^ ff\ 
den umiddelbart lavere stilling, k?n 
der.—aiyejg—dispensation til en 
EÊTfiOjL hyls—kvalifikationer oo 
erfarinq eltfiC de kompetente 
myndigheders opfattelse hlffrt 
opfylder kravene i forbindtlig fff^ 
den Stilling, der skal besættes, doa 
p3 en sSdan mSdfc« at en perlon, 
dersom han/hun ikke er i begjflflftiBft 
af tilstrækkeligt bevis «hal 
gennemgå en prøve, der godkend^ ffif 
de kompetente myndigheder for at, 
Vise, at en sådan dispensation han 
gives uden risici«. 
Pgrudpyer stel _£& kompetente 
myndigheder drage omsorg for, at den 
P$qgldende stilling hurtigst ^Ugj 
besattes af en person, der er i 
besiddelse af behørigt bevis, 
Artikel 6 u. 
Medlemsstaterne udpeger den myndighed eller 
instans, der kan forestå den i artikel 5 
omhandlede uddannelse. 
Medlemsstaterne udpeger den myndighed eller 
instans, der skal godkende uddannelsen og 
attestere, at den i henhold til artikel 5 
krævede eksamen er bestået. 
Artikel 6a 
1. Medlemsstaterne sørger for 
løbende at—tilbyde uddannelse i 
søerhverv og efteruddannelse til de 
søfarende« som opfylder de aktuelle behov, og er i overensstemmelse ned udviKlingen inden for søfarten« 
2« Søfarende« der er borgere i Pen Europæiske union, skal accepteres og Kunne uddanne sig p£ lige fod ved de uddannelses? og efteruddannelses-institutioner i medlemsstaterne, der 
tilbyder den i artikel 5 fastsatte uddannelse, 
Artikel 7 
Medlemsstaterne drager omsorg for. at 
skibsførere, officerer, matroser, motormænd 
samt personer, som har ansvaret for 
betjeningen af redningsbåde og 
redningsflader, er i stand til at 
kommunikere indbyrdes om bord på 
passagerskibe eller skibe, der sejler i 
rutefart med passagerer og køretøjer til 
og/eller fra en havn i en medlemsstat. Hele 
besætningen, der har til opgave at hjælpe 
passagererne i en kritisk situation, skal 
være i stand til at kommunikere på det eller 
de sprog, der normalt anvendes af et flertal 
af passagererne på en given rute. Medlemsstaterne sitarer« at; 
1- Per eksisterer en tilstreHHelig 
og effektiv kommunikation, f.ekç. 
gennem anvendelsen af et fælles 
sprog, mellem skibsførere, officerer 
og besætningsmedlemmer, for så vidt 
ansÅL en rigtig oo rettidig 
afgivelse og forståelse af 
under en medlemsstats flag samt på 
passagerskibe, der sejler tijLeHer 
fra en af medlemsstaternes havne. 
Endvidere skal kommunikationen 
mellem skibet oo kvstmvndiohederne 
være tilstrækkelig god, enten ved at 
der anvendes et fælles sprog, eller 
ÏÊd at disse myndigheders sprog 
anvendes. 
2. Pâ passagerskibe skal d£fe 
personale, som alarmeres fO£„„Æ.t 
hjælpe passagererne i_—-£Jî 
nusituation, være let genkendeligt 
og i besiddelse af 6£XQ3US£ 
færdigheder, der gør dem i stand til 
at klare denne opgave, ujjâêX 
hensyntagen til en passende 0e? 
tilstrækkelig Kombinatipn—Si 
nedenstående kriterier: 
a) færdigheder i det eller de sprog., 
som tales af de_ fleste passagerer på 
en given rute« 
b) et elementært engelsk ordforråd, 
stort ofik til at forsté 
grundlæggende Kommandoer« Kan 
anvendes som kommunikationsmiddel 
pver fpr passagerer, der har brug 
for frjglp, n$r passagererne og 
besætningsmedlemmet iKKe KÆD 
kommunikere på et fælles sprog. 
c? mulighed for i yderste 
nødstilfælde at anvende anden form 
fox kommunikation, n$r sproglig 
kommunikation er umulig (f.eks. tegn 
eller gestus, eller midler til at 
henlede opmærksomheden P3 steder« 
hvor passagererne skal samles, eller 
hyor der er placeret redningsveste 
eller nødudgange?., 
d? uddeling til passagererne af en 
udforlig sikkerhedsbrochure på 
disses modersmal, 
fij færdigheder i de soroo. som 
anvendes ved alarmmeddelelser i 
forbindelse med nødsituationer eller 
øve Iset, som giver passagererne 
grundlæggende retningslinier og 
forbedrer besætningsmedlemmernes 
hjælpeindsats over for passagererne. 
3. Når medlemsstaterne 1 egenskab af 
havnestater udfører sKibsKontrol, 
skal de bl.a. kontrollere, om skjbe. 
der seller under tredjelandes flag. 
ppfylder bestemmelserne i denne 
artikel. 
16, 
Medlemsstaterne drager omsorg for. at 
skibsførere. officerer. matroser og 
motormænd om bord på olietankskibe, 
gastankskibe og kemikalietankskibe har fået 
en uddannelse, så den samlede besætning kan. 
kommunikere indbyrdes på et fælles sprog. 
Artikel 8 
1. Medlemsstaterne kan udstede et 
erhvervsuddannelsesbevis til skibsførere, 
officerer, matroser, motormænd samt de 
personer, som har ansvaret for betjeningen af 
redningsbåde og redningsf lader, og som for 
første gang anmoder herom inden for de seks 
måneder, åer går forud for datoen for 
iværksættelsen af dette direktiv, uden at have 
fulgt det kursus og have aflagt den eksamen, 
der er nævnt i artikel 5. på betingelse af. at 
de fremlægger bevis for. at de har udøvet deres 
respektive virksomhed i et tidsrum af mindst et 
år i løbet af de sidste fem år forud for datoen 
for iværksættelsen af dette direktiv. udgår 
Artikel 8a 
Medlemsstaternes gensidige anerken­
delse af de i artikel 4 nævnte 
beviser for borgere i Den Europæi­
ske Union, reguleres i henhold til 
direktiv 89/48/EØF og direktiv 
92/51/EØF, ""•*. 
Artikel 9 17, 
1. Søfarende, der ikke er statsborgere i en 
medlemsstat, og som ikke besidder et bevis i 
henhold til artikel 3. kan opnå ret til at gøre 
tjeneste om bord på skibe, der sejler under en 
medlemsstats flag. forudsat at der er indgået 
en gensidigt tilfredsstillende aftale mellem 
Fællesskabet og de tredjelande, hvor de 
pågældende søfarende er hjemmehørende. Ved en 
gensidigt tilfredsstillende aftale forstås en 
aftale, der giver de berørte parter sikkerhed 
for. at de bestemmelser i IMO's STCW-
konvention. der er omhandlet i nærværende 
direktiv, overholdes og gennemføres på en 
fyldestgørende og effektiv måde. 1* Søfarende, som ikke er boroerj» ^ Pen gyr.ppæjskft Hnjaa..fiq„spm: |kke ejr i besiddelse, af^et i artikel' 4 fastsatte bevis, kan f& Hïiî - -~w 
til at tggfi-iiyre.. pjj r??* Skeret i "fn' 
. .,3|d4a^a^_4eiL^CTældende 
mefllemssUt tør besiuj^e£_lJ4 anerkende deres'^beyig.' jtøT 
herpå v}l Rftde't p& oru^di^ a1 
^ld-^pr$^a3 
STCW-konvention.,:, fastsætter ' '.øflftej 
Hr^t^rier fpr ' m^djejus.s,taj ' ' anerkendelse af forskellige beviser.' udstedt flfjiddann;eis>^gstil|||^g 
eller -myndigheder t tre^jej^nde^ samt procederen i fotf ' * - ' ' -
denne anerkendelse^ 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger, så havnestaternes myndigheder 
fortrinsvis kontrollerer de skibe, der sejler 
under tredjelandes flag med besætninger, der er 
hjemmehørende i et eller flere tredjelande, der 
har ratificeret konventionen, men som ikke har 
indgået nogen aftale med Fællesskabet, med 
henblik på at fastslå, om besætningernes 
uddannelse og faglige kvalifikationer svarer 
til normerne i IMO's STCW-konvention. 2- Søfarende,—som xiù& £f . % 
"4 besiddelse af—tf et I.. i .,. _ r., ^^ ,,„ 
fastsatte bevis, m$n §m har %%%$% 
i «n p^dlerosftatri Hin f4 tiligfej-g^ 
til fortsat at tage hyre ?J ffføiføer 
registreret i denpg a.êdl£a$^la|.-Ceg 
til to &r efter fastsættelse^ af j& 
falles kriterier, gom er ftnfffr^ \ 
denne artikels stfr. 1, gftejr ? " * dato nå de søfarende enten vgrp'i besiddelse af det i artikel ' < omtalte bevis elier et bevis, tør er anerkendt ' i—bsahojtø—til—bestem,'-nelseme i denne artikels stk« V " 
Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger, der også kan indebære 
tilbageholdelse df skibe. hvis de 
havnemyndigheder. t\er udfører kontrollen, 
konstaterer. at de besætninger. der 
kontrolleres, ikke er i stand til at 
dokumentere den faglige duelighed, der kræves 
til udførelse af de opgaver, de har fået 
tildelt om bord på skibet. 3 udgår 
18. 
Artikel 9a 
Medlemsstaterne træffer de nødven­
dige foranstaltninger til at sikre, 
at medlemsstaternes havnemyndig­
heder ved kontrollen af skibe, der 
er registreret i et tredjeland, som 
ikke har ratificeret den interna­
tionale STCW-konvention fra 1978 om 
standarder for søfarendes uddannel­
se, sønæring og vagthold, savel som 
af skibe, der seiler under et tred­
jelands flag og hvis skibsfører, 
officerer eller besætningsmedlemmer 
er i besiddelse af beviser, der 
ikke er anerkendt i henhold,til 
bestemmelserne i artikel 9. først 
undersøger, om de pågældende sø­
farendes faglige uddannelse og 
erfaring svarer til kravene i oven­
nævnte internationale konvention og 
artikel 7 i dette direktiv. 
Artikel 9b 
Medlemsstaterne træffer de nødven­
dige foranstaltninger pq pålægger 
de behørige sanktioner, i tilfælde 
af at medlemsstaternes kompetente 
havnemyndigheder under inspektionen 
konstaterer, at skibsførere, offi­
cerer eller besætningsmedlemmer 
ikke kan dokumentere deres faglige 
kunnen med hensvn til de pligter 
vedrørende sikkerhed om bord og 
forhindring af forurening, som de 
er blevet betroet. 
Artikel 10 
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og 
administrative bestemmelser i kraft for senest 
den 1. januar 1995 at kunne efterkomme dette 
direktiv. 
19. 
Når medlemsstaterne vedtager disse 
bestemmelser, skal de indeholde en henvisning 
til dette direktiv, eller de skal ved 
offentliggørelsen ledsages af en sådan 
henvisning. De nærmere regler for denne 
henvisning fastsættes af medlemsstaterne. 
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten 
til de bestemmelser, som de vedtager på 
området, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 11 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 124 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 07 04 
Katalognummer : CB-CO-94-132-DA-C 
ISBN 92-77-67330-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg