KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 02.05.1997 
KOM(97) 159 endelig udg. 
97/0121 (SYN) 
ti*. 
o/w; u Forslag til 
RÅDETS HENSTILLING 
OM 
EUROPÆISK SAMARBEJDE 
TIL SIKRING AF KVALITETEN 
AF DE VIDEREGÅENDE UDDANNELSER 
(forelagt af Kommissionen) 
• 

BEGRUNDELSE 
I. INDLEDNING 
1. Kvaliteten af de videregående uddannelser har vist sig at være et presserende anliggende 
for både medlemsstaterne og de højere uddannelsesinstitutioner selv. Ved at fremme, 
støtte og supplere de nationale foranstaltninger kan Den Europæiske Union bidrage 
effektivt til at styrke kvaliteten af uddannelsen på dette område. 
2. Det fremgik af Kommissionens memorandum om den højere uddannelse1 og 
medlemsstaternes respons efter en større debat om dette emne2, at kvaliteten er et 
overordentlig vigtigt aspekt i det stadig mere diversificerede udbud af videregående 
uddannelser. Det fremgik også klart, at det ikke længere giver tilstrækkelig sikkerhed for 
undervisningens kvalitet blot at evaluere forskningens videnskabelige kvalitet og de 
videnskabelige medarbejdere, men at det er lige så vigtigt at vurdere kvaliteten af 
uddannelsernes tilrettelæggelse, undervisningsmetoderne, de administrative metoder, 
strukturerne og kommunikationen. Man lagde vægt på evalueringens betydning for den 
strategiske styring og på evalueringens kulturelle dimension. Der var i udgangssituationen 
en positiv indstilling til at indføre effektive og acceptable metoder baseret på europæisk 
samarbejde og tværnational udveksling af erfaringer og til at etablere et net af 
evalueringseksperter. 
3. På grundlag af resultaterne af memorandummet og efter flere års tæt samarbejde inden for 
rammerne af ERASMUS-programmet besluttede Rådet og undervisningsministrene, 
forsamlet i Rådet3, i november 1991 at iværksætte en fællesskabsaktion med henblik på 
evaluering af kvaliteten af de videregående uddannelser. Undervisningsministrene mente, 
at de mange metoder til kvalitetsevaluering, der anvendes på nationalt plan, kunne 
suppleres med de europæiske erfaringer med kvalitetsevaluering uden derved at røre ved 
medlemsstaternes nuværende ansvar og beføjelser og de højere uddannelsesinstitutioners 
autonomi. En undersøgelse4 iværksat af Kommissionen af, hvilke 
kvalitetsevalueringsmetoder der anvendtes I medlemsstaterne på det pågældende tidspunkt, 
gav et overblik over de "traditionelle metoder" og de "nye metoder" til kvalitetsevaluering 
i medlemsstaterne. Da denne undersøgelse ligeledes viste, at der var stigende interesse for 
kvaliteten inden for den videregående uddannelse, samt at der var fælles træk i de allerede 
eksisterende "nye metoder", iværksatte Kommissionen i samarbejde med medlemsstaternes 
kompetente myndigheder to europæiske pilotprojekter - et inden for Ingeniørvidenskab og 
et inden for kommunikation/information eller kunst/design - hvori der deltog 42 
institutioner fra medlemsstaterne (samt 4 fra Island og Norge). 
4. I første halvdel af 1990'erne, da Kommissionen iværksatte projekterne, var der kun 
ganske få europæiske lande, der havde indført en systematisk evaluering af deres højere 
uddannelsessystemer. Projekterne havde derfor til formål at skabe større forståelse for, at 
det er nødvendigt at evaluere de videregående uddannelser i Europa, at videreudbygge de 
eksisterende nationale evalueringsprocedurer, at bibringe kvalitetsuddannelserne en 
europæisk dimension, at støtte overførslen af erfaringer og at bidrage til en forbedring af 
den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser og studieperioder ved at fremme 
samarbejdet mellem institutionerne og ved at styrke programmer, der tager sigte på at 
skabe gensidig tillid gennem forståelse, i forskellige kulturelle sammenhænge. 
1 KOM(91)349 endelig udg. 
2 "The outlook for Higher Education in the European Community; Responses to the Memorandum" - Nr. 2 i rækken af 
undersøgelser foretaget af Task Force for Menneskelige Ressourcer, Uddannelse og Ungdomsanliggender, Luxembourg 1993. 
3 EFTnr. C 321 af 12.12.1991, s. 2. 
4 Kvalitetsstyring og kvalitetssikring inden for den højere uddannelse i Europa: Metoder og mekanismer", Nr. 1 i rækken af 
undersøgelser udgivet af Task Force for Menneskelige Ressourcer, Uddannelse og Ungdomsanliggender, Luxembourg 1993. 
5. Pilotprojekterne til evaluering af kvaliteten af den videregående uddannelse blev iværksat i 
1994 og 1995 i samarbejde med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne og var 
hovedsagelig tilrettelagt med henblik på evaluering af undervisningens kvalitet på et givet 
fag på en given institution, men så ikke bort fra den eventuelle interaktion med 
forskningsaktiviteter og administrationen af de højere uddannelsesinstitutioner. Metoden 
var baseret på de fire principper, som var fælles for de evalueringssystemer, der fandtes i 
Europa, da man påbegyndte forberedelsen af projektet (Danmark, Frankrig, Holland og 
Det Forenede Kongerige). Målene, metoderne og tilrettelæggelsen af projekterne var 
beskrevet i retningslinjerne for de deltagende institutioner, der blev oversat til alle 
fællesskabssprogene og udsendt til samtlige projektdeltagere. 
6. Resultaterne af den dialog, der blev bragt i stand på europæisk plan i løbet af den fase, 
hvor de involverede højere uddannelsesinstitutioner, eksperter, offentlige myndigheder og 
ikke-statslige organisationer gennemførte pilotprojekterne, blev fremlagt af Edith Cresson i 
en orienterende note5 til Fællesskabets institutioner, ledsaget af en rapport, som den 
styringsgruppe, der bistod Kommissionen ved gennemførelsen af pilotprojekterne, havde 
udarbejdet. Der var blandt de involverede almindelig tilfredshed med iværksættelsen og 
gennemførelsen af de europæiske pilotprojekter og en konstant stigende bevidsthed om, at 
det er nødvendigt at evaluere kvaliteten af den videregående uddannelse. Deltagerne stod 
fast på både at fortsætte samarbejdet og udvekslingen af erfaringer og gøre brug af de 
strukturer, som alle landene havde udarbejdet med henblik på at tilrettelægge 
pilotprojekterne, hvad enten de havde en kvalitetssikringspolitik i forvejen eller ej. 
7. Undervisningsministrene udtalte på mødet i Rådet den 6. maj 1996, hvor den 
orienterende note om resultaterne af pilotprojekterne blev fremlagt, deres tilfredshed med 
de fremskridt, Kommissionen havde gjort i sagen, og tog til efterretning, at den har til 
hensigt at forelægge et forslag til Rådets6 henstilling i samme retning som den forelagte 
orienterende note. 
II. BAGGRUNDEN 
8. I det nye kapitel 3 i Afsnit VIII i traktaten fastslås den vigtige rolle, som Fællesskabet skal 
spille i forbindelse med udviklingen af et højt uddannelsesniveau, men uden at der er tale 
om nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative 
bestemmelser, og det fastslås, at det er medlemsstaterne, der har ansvaret for 
undervisningsindholdet og opbygningen af deres respektive uddannelsessystemer. Fri 
bevægelighed inden for et indre marked forudsætter et åbent uddannelsesområde med 
gensidig anerkendelse af eksamensbeviser. En kvalitetsbetonet uddannelse, der giver den 
enkelte mulighed for at stifte bekendtskab med europæiske og internationale standarder og 
drage fordel af den frie bevægelighed inden for Fællesskabet, forudsætter tværnational 
mobilitet og tværnationalt samarbejde. Fællesskabets mobilitetsprogrammer inden for 
uddannelse og erhvervsuddannelse har, siden starten i 1986, med stadig større tydelighed 
vist, at mobiliteten og samarbejdet på europæisk plan bidrager til at styrke kendskabet til 
og forståelsen for de forskellige nationale uddannelsessystemer, skaber større 
gennemsigtighed og gensidig tillid og bidrager hermed til at fjerne hindringerne for den 
akademiske anerkendelse af eksamensbeviser og kvalifikationer, imidlertid erkendes det i 
den nyligt offentliggjorte grønbog7 fra Kommissionen om almen uddannelse, 
erhvervsuddannelse og forskning, "Hindringer for mobiliteten i Det Europæiske 
Fællesskab", at der stadig er mange hindringer for mobiliteten. 
5 SEK(96) 800. 
6 Referat af det 1920ende møde i Rådet for Den Europæiske Union (undervisningsministrene) (Sl(96) 428). 
7 KOM(96)462 endelig udg. 
9. Kvalitetsevaluering og kvalitetssikring inden for de videregående uddannelser og det 
tværnationale samarbejde om kvalitetsspørgsmål er i tråd med denne tradition og 
forbedrer hele tiden interaktionen mellem fri bevægelighed, kvalitetsbetonet uddannelse og 
større gennemsigtighed og forståelse. 
Indførelsen af permanente mekanismer til evaluering og sikring af kvaliteten i 
medlemsstaterne og institutionaliseringen af det europæiske samarbejde vil medføre en 
yderligere højnelse af kvaliteten: de højere uddannelsesinstitutioner i medlemsstaterne kan på 
den ene side, med bistand fra ikke-statslige grupper eller organer, sammenholde deres stærke 
og svage sider med de mål, som er fastlagt for de forskellige fagområder, med deres 
institutionelle profiler og med de europæiske og internationale kvalifikationskrav, og dermed 
opretholde kvaliteten af resultaterne af arbejdet på forskelligartede højere 
uddannelsessystemer. Den fleksibilitet og de forbedrede kvalifikationer, dette vil føre til, vil 
virke befordrende på den frie bevægelighed. På den anden side vil en institutionaliseret 
udveksling af erfaringer og et europæisk samarbejde om kvalitetsevaluering og kvalitetssikring 
tilføre en ny dimension til det gensidige kendskab til, hvad der foregår inden for de 
forskellige fagområder, til forståelsen for de uddannelser, der tilbydes i de europæiske lande, 
samt mekanismer til sikring af kvaliteten på de højere uddannelsesinstitutioner. 
Et institutionaliseret samarbejde om kvalitetsevaluering og kvalitetssikring vil med tidens løb 
kunne kombinere en behændig udnyttelse af forskellige kulturers måder at gribe tingene an 
på med fælles metodiske elementer, der udvikles på frivillig basis og baseres på gensidig 
tillid og forståelse. Dette ville være et stort skridt i retning af at fjerne hindringerne for 
mobiliteten. 
10. Endvidere fører det ikke frem til "rangordnet klassificering" eller en fælles europæisk 
standard at anvende fælles metodemæssige elementer. De metoder, der anvendes i 
forbindelse med kvalitetsevalueringen, er procedureregler, og ikke regler angående 
indholdet. De definerer med andre ord proceduren for, hvordan man skal evaluere 
kvaliteten (hvem der skal inddrages, og hvad der skal tages i betragtning osv.) men ikke, 
hvad der er bestemmende for kvalitetskriterierne. Metoderne hjælper aktørerne til at 
afdække deres egne stærke og svage sider ved at undersøge resultaterne af arbejdet inden 
for deres fagområder eller inden for deres højere uddannelsesinstitutioner og tage stilling 
til, om de udgør en passende respons på de specifikke problemer, der trænger sig på i den 
specifikke økonomiske, sociale og kulturelle virkelighed på lige netop deres højere 
uddannelsesinstitutioner. Vurderingen af kvaliteten af institutionernes måde at reagere på 
foretages af aktørerne selv og deres rådgivere. 
11. Globaliseringen af økonomierne, der øger den internationale konkurrence ved at indføre et 
stadig mere integreret verdensmarked, har tilført en ny dimension til de økonomiske, 
sociale og kulturelle mål, som er omfattet af Det Europæiske Fællesskabs 
udviklingsopgaver: Det er en forudsætning for at nå dette mål, at der foretages en lang 
række strukturelle ændringer, således at Fællesskabet bliver i stand til at forbedre sin 
konkurrenceevne. En af de overordnede målsætninger for de fælles strategler og offentlige 
politikker i denne kontekst er at udnytte de konkurrencemæssige fordele, der knytter sig til 
den gradvise overgang til en videnbaseret økonomi. Dermed får uddannelsens og 
erhvervsuddannelsens kvalitet en ny og større betydning for udviklingen af Fællesskabets 
mål, som de er defineret i EF-traktatens artikel 3. I hvidbogen om vækst, konkurrenceevne 
og beskæftigelse8, opfordredes medlemsstaterne til at gøre brug af de punkter i 
dokumentet, som de mener vil kunne yde et positivt bidrag til deres egen indsats, og hvori 
der foreslås fællesskabsinitiativer, der kan give nye impulser til at forbedre Europas 
konkurrenceevne. 
8 Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse: Udfordringer og veje ind i det 21. århundrede, hvidbog, Bruxelles, Luxembourg 1994. 
12. I tråd hermed understreges det i den nyligt udsendte hvidbog "Undervise og lære - på vej 
mod det kognitive samfund"9, at de igangværende forandringer nok har forbedret alles 
adgang til information og viden, men at de samtidig har ændret arbejdssystemerne og 
kvalifikationskravene på en sådan måde, at det er nødvendigt med en betydelig 
omorganisering af uddannelsesressourcerne, hvis man på længere sigt skal undgå 
usikkerhed og social udstødelse i et videnbaseret samfund, hvor den enkeltes vilkår i stadig 
stigende grad vil afhænge af den viden, han eller hun har erhvervet. 
13. I den forbindelse må de offentlige myndigheders traditionelle styringsmekanismer ændres 
for at give plads til den nødvendige fleksibilitet i tilpasningsprocessen. Der er ved at tegne 
sig en ny fortolkning af de højere uddannelsesinstitutioners autonomi, som giver dem 
bedre muligheder for selv at definere og gennemføre deres arbejdsopgaver, herunder 
bevillingernes anvendelse, men som også pålægger dem et større ansvar for kvaliteten af 
den undervisning, de tilbyder. 
14. Erfaringerne med arbejdet i medlemsstaterne og med samarbejdet inden for rammerne af 
de europæiske pilotprojekter har vist, at kvalitetsevalueringen og kvalitetssikringen, foruden 
at orientere de højere uddannelsesinstitutioner om deres egne præstationer, kan forbedre 
de højere uddannelsesinstitutioners evne til selvevaluering og til at omlægge resultaterne af 
deres arbejde, så de bedre kan opfylde de behov, der opstår i deres økonomiske, sociale 
og kulturelle miljø. Dette kan betragtes som et første skridt på vejen mod udvikling af 
sammenhængende strategier for kvalitetsevaluering og kvalitetssikring på de højere 
uddannelsesinstitutioner som led i en bredere udvikling af de højere 
uddannelsesinstitutioners evne til hele tiden at forny sig som "learning organizations". 
Nogle medlemsstater og/eller højere uddannelsesinstitutioner arbejder systematisk på at 
finde metoder, der kan fremme denne udvikling som led i en overordnet strategi for en 
ofiideffnering af forholdet mellem de højere uddannelsesinstitutioner, staten og samfundet. 
De højere uddannelsesinstitutioners evne til at reagere hensigtsmæssigt og hurtigt på de 
komplekse forandringer, der sker i deres miljø, kan forbedres ved at tilføje selvkritiske og 
selvkorrigerende mekanismer til deres interne kompleksitet. Herved kan procedurerne for 
evaluering og sikring af kvaliteten medvirke til, ikke alene at de europæiske, akademiske 
traditioner bringes i overensstemmelse med kravet om at øge konkurrenceevnen, men også 
at der skabes en "holistisk" præget højere uddannelsessektor, der ikke alene tager hensyn 
til økonomiske, men også til sociale og kulturelle dimensioner. 
15. Ønsket om at kontrollere udgifterne er af særlig stor betydning for den europæiske borger, 
i betragtning af at denne i sin egenskab af skatteyder er den væsentligste bidragyder til det 
offentliges finansiering af den videregående uddannelse, og selv direkte betaler de 
studieafgifter, der måtte blive opkrævet på de videregående uddannelser. Desuden har de 
unge krav på at kende kvaliteten af de tilbudte uddannelser, så de kan vælge de 
uddannelser, der svarer til deres ønsker, og giver dem de krævede kvalifikationer 
III. HENSTILLINGS RETSGRUNDLAG 
16. Et af de retsmidler, som Det Europæiske Fællesskab råder over, når det skal opfylde de 
generelle mål, er fjernelse af hindringerne for den frie bevægelighed for varer, personer, 
tjenesteydelser og kapital (artikel 3, litra c), i EF-traktaten) og bidrag til 
kvalitetsuddannelser og udfoldelsesmuligheder for medlemsstaternes kulturer (artikel 3, 
litra p), i EF-traktaten). 
9 "Undervise og lære - på vej mod det kognitive samfund", hvidbog, Bruxelles, Luxembourg 1995. 
Ifølge subsidiaritetsprincippet, der er defineret i traktatens artikel 3 B, handler Fællesskabet 
kun, hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan 
opfyldes af medlemsstaterne og derfor, på grund af den påtænkte handlings omfang eller 
virkninger, bedre kan gennemføres på fællesskabsplan. 
For så vidt angår uddannelsesområdet, beskrives det vigtige bidrag, som Fællesskabet skal 
yde, mere præcist i artikel 126 og 127, hvor det hedder, at Fællesskabet skal fremme 
samarbejdet mellem medlemsstaterne og om nødvendigt støtte og supplere disses indsats, 
med samtidig respekt for medlemsstaternes ansvar for undervisningsindholdet og 
opbygningen af uddannelsessystemerne samt deres kulturelle og sproglige mangfoldighed. 
17. Henstillingen respekterer de mange forskellige europæiske uddannelses- og 
erhvervsuddannelsessystemer og er baseret på samarbejde og tilpasning ad frivillighedens 
vej. Fællesskabets indsats på området vil kunne tilføre en merværdi, fordi fordelene ved 
samarbejde på europæisk plan, specielt inden for kvalitetsevaluering og kvalitetssikring, 
ikke vil kunne opnås af en enkelt medlemsstat eller en gruppe af medlemsstater, uden at 
der etableres en forbindelse til alle de øvrige. For at kunne holde trit med den hastige 
udvikling på området er det nødvendigt med en permanent udveksling af erfaringer og 
fuldt dækkende information om alle udviklinger i medlemsstaterne. Hvis denne udveksling 
baseres på det samlede problemløsningspotentiale i Europa, vil den sætte gang i 
udviklingsprocessen og forbedre den europæiske uddannelses kvalitet ganske væsentligt på 
en effektiv måde. 
IV. HENSTILLINGENS FORESLÅEDE MÅL OG MIDLER OG SYNERGISKE VIRKNINGER 
18. Med denne henstilling anmodes medlemsstaterne om at overveje at indføre mekanismer 
for kvalitetsevaluering og kvalitetssikring af deres højere uddannelsessystemer og det 
påpeges, at denne type systemer og visse af de principper, som de fungerer efter, er 
nyttige, men henstillingen anviser ikke metoder, strukturer eller finansieringsformer, idet 
disse udelukkende henhører under medlemsstaternes ansvar. 
19. Henstillingen lægger særlig vægt på fordelene ved et europæisk samarbejde om 
kvalitetsevaluering og kvalitetssikring for at give alle medlemsstaterne mulighed for at leve 
op til alle de nye krav til uddannelsessystemernes kvalitet. En permanent overvågning og 
sammenligning af, hvilke konsekvenser de juridiske og institutionelle rammer har, vil hjælpe 
med til at undgå eventuelle uønskede bivirkninger af kvalitetsevalueringsprocedurerne i de 
forskellige medlemsstater og bidrage til at øge effektiviteten. Det vil også blive lettere at 
udvikle strategier for innovation i de højere uddannelsessystemer. 
20. Nettet for evaluering af kvaliteten af den videregående uddannelse skal styrke 
medlemsstaternes og de højere uddannelsesinstitutioners samarbejde ved at fremme 
udvekslingen af informationer og erfaringer på europæisk plan. 
21. Der kan forventes en lang række indbyrdes forstærkende påvirkninger mellem på den ene 
side de eksisterende fællesskabsprogrammer til fremme af samarbejde på 
uddannelsesområdet og på den anden side medlemsstaternes evalueringskontorer og det 
foreslåede net for evaluering af kvaliteten af den videregående uddannelse. For blot at 
nævne nogle få af de mest oplagte eksempler: Universiteternes aktiviteter i henhold til 
deres institutionskontrakter under SOCRATES/ERASMUS, som f.eks. udvikling af 
læseplaner eller ECTS-aktiviteter, kunne indhente værdifulde supplerende oplysninger fra 
de nationale evalueringskontorer eller evalueringsprojekter, der støttes af 
Kvalitetsevalueringsnettet. "Tematiske net", der beslutter at indføre kvalitetsevaluering 
inden for deres fagområde(r) i hele Europa på grundlag af deres hidtidige arbejde, vil 
kunne opnå direkte samarbejdsstøtte fra dette net. Omvendt vil begge forbindelserne 
kunne blive en kilde til informationer og til udarbejdelse af en liste over internationale 
kvaiitetsevalueringseksperter. I det lange løb er der også mulighed for at etablere 
forbindelser til andre aktiviteter som åben undervisning og fjernundervisning og samarbejde 
mellem universiteter og erhvervslivet med henblik på en bedre integrering af kandidaterne 
på arbejdsmarkedet. 
22. Europæiske og internationale organisationer og sammenslutninger, der har kompetence 
inden for, og som arbejder med videregående uddannelse, blev inddraget i arbejdet med 
at forberede pilotprojekterne. En undersøgelse10, som Kommissionen lod foretage, gav et 
systematisk overblik over de kvalitetssikrings- og evalueringsaktiviteter, som internationale 
organisationer og de forskellige projekter havde iværksat. Alt i alt viste undersøgelsen, 
hvor forskelligartede og overordentlig interessante, men samtidig hvor punktuelle de 
relevante internationale organisationers initiativer til forbedring af kvaliteten på de højere 
uddannelsesinstitutioner er. Hvis samarbejdet mellem disse organisationer blev 
videreudbygget, og de kom med i Kvalitetsevalueringsnettet, ville man ikke alene opnå at 
skabe fælles interesser og multiplikatorvirkninger, men først og fremmest skabe 
gennemsigtighed i samarbejdet på et område, hvor man let kunne miste overblikket, hvis 
alt for mange net opererede sideløbende med forskellige dimensioner og på forskellige 
niveauer. 
1 ° Initiatives of Quality Assessment and Assessment of Higher Education in Europe" - kommissionsdokument. 
FORSLAG 
TIL RÅDETS HENSTILLING OM 
EUROPÆISK SAMARBEJDE 
TIL SIKRING AF KVALITETEN 
AF DE VIDEREGÅENDE UDDANNELSER 
(forelagt af Kommissionen) 
S 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION 
som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 126 og 
127, 
som henviser til forslag fra Kommissionen1 ], 
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg12, 
som henviser til udtalelse fra Regionsudvalget13, 
i henhold til fremgangsmåden I traktatens artikel 189 C14, og 
som tager følgende i betragtning: 
Alle medlemsstaterne bestræber sig på at sikre en kvalitetsuddannelse på alle niveauer, og 
Fællesskabet skal bidrage til denne løbende proces ved at fremme samarbejdet mellem 
medlemsstaternes myndigheder, i givet fald ved at støtte og supplere deres indsats, med fuld 
respekt for medlemsstaternes ansvar for undervisningsindholdet og opbygningen af 
uddannelsessystemerne samt deres kulturelle og sproglige mangfoldighed; 
Rådet udtalte i sine konklusioner af 25. november 199115, at interessen for en højnelse af 
kvaliteten inden for de videregående uddannelser deles af samtlige medlemsstater og alle højere 
uddannelsesinstitutioner i De Europæiske Fællesskaber; på grund af de forskelligartede metoder, 
der anvendes på nationalt plan, kunne de nationale erfaringer suppleres med erfaringerne på EF-
plan fra et begrænset antal pilotprojekter med henblik på at etablere og styrke samarbejdet på 
dette område; 
udviklingen og aktiviteterne i medlemsstaterne samt det tværnationale samarbejde og de 
studerendes og lærernes mobilitet (navnlig inden for rammerne af fællesskabsprogrammer som 
SOCRATES, herunder særlig dets afsnit om ERASMUS) har gjort de europæiske højere 
uddannelsesinstitutioner mere opmærksomme på behovet for at kunne vurdere kvaliteten af 
studier i udiandet og sammenligne dem med studier inden for landets eget uddannelsessystem; 
i et af hovedpunkterne i svarene16 på Kommissionens memorandum om den højere uddannelse 
understreges det bl.a., at den hidtidige opfattelse af et vertikalt differentieret kvalitetshierarki af 
uddannelsesinstitutioner, som den sociale praksis har gjort adgangsgivende til samfundet, dog er 
ved at blive mere og mere uaktuel; der er i vore dage en tendens til at insistere mere på 
behovet for kvalitet i hele uddannelsessystemet og på den enkelte institution; kvaliteten skal 
sikres på alle niveauer og inden for alle sektorer, idet forskellene ligger i deres mål, metoder og 
krav; der er en positiv holdning til at indføre effektive og acceptable 
kvalitetsevalueringsmetoder, baseret på europæisk samarbejde og tværnational udveksling af 
erfaringer, hvori der lægges vægt på evalueringens betydning for den strategiske styring og på 
evalueringens kulturelle dimension; 
EFT.... 
EFT .... 
EFT .... 11 
12 
13 
14 
15 EFT C 321 af 12. december 1991, s. 2 
16 "The Outlook for Higher Education in the European Community; Responses to the Memorandum" - Nr. 2 i rækken af 
undersøgelser foretaget af Task Force for Menneskelige Ressourcer, Uddannelse og Ungdomsanliggender, Luxembourg 1993 
9 
en undersøgelse I7, som Kommissionen lod foretage af, hvor langt man var nået med 
kvalitetsevaluering i medlemsstaterne, viste, at de nye kvalitetsevalueringssystemer har en 
række fælles elementer, og de to pilotprojekter, der blev gennemført derefter, var baseret 
på de fælles, centrale elementer i de eksisterende nationale systemer; metoden blev 
afprøvet med gode resultater til følge, og det fremgik, at alle dem, der beskæftiger sig med 
dette område, lægger afgørende vægt på at sikre en løbende udveksling af erfaringer under 
hele processen med at reorganisere den videregående uddannelse i almindelighed og 
udvikle kvalitetsevalueringen og -sikringen i særdeleshed^ 
de højere uddannelsesinstitutioner skal ikke blot imødekomme de uddannelsesmæssige og 
faglige krav, som stilles af et verdensomspændende "videnbaseret samfund", men også tage 
højde for de nationale samfundsinteresser, og de tilstræber følgelig at sikre kvaliteten i deres 
ydelser ved at udvikle nye initiativer (individuelt eller kollektivt via sammenslutninger af 
højere uddannelsesinstitutioner) med henblik på at sikre en kvalitetsbetonet undervisning; 
med de øgede krav, som åbningen til verdenssamfundet og masseuddannelsen medfører, 
står medlemsstaternes regeringer over for en ny udfordring, nemlig at tilpasse de højere 
uddannelsessystemer og deres forhold til staten og til samfundet på måder, der respekterer 
de nuværende akademiske normer og værdier, og som styrker institutionernes autonomi og 
ansvar; 
det står efter debatten omkring Kommissionens meddelelse af 13. Februar 199419 klart, 
at samtlige medlemsstater i øjeblikket overvejer at indføre eller forny systemer til forbedring 
af den gensidige anerkendelse af akademiske eksamensbeviser eller faglige 
kvalifikationsbeviser; kvalitetssikring inden for den videregående uddannelse kan skabe 
fleksibilitet og fremme moderniseringen af de højere uddannelsesinstitutioner; 
hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse^ fremhæver som en svaghed på 
europæisk plan, at der ikke findes et åbent uddannelsesområde i Fællesskabet, fordi 
kvalifikationssystemet ikke er tilstrækkelig gennemsigtigt; det hedder videre, at nationernes 
velstand i stadig stigende grad er baseret på frembringelse og udnyttelse af viden, og at 
nøglen til konkurrenceevne navnlig ligger i uddannelsens og erhvervsuddannelsens kvalitet 
og i, hvordan de forskellige organisationer med deres strategier er i stand til at tage højde 
for konsekvenserne af den udvikling, der sker i samfundet; 
hvidbogen "Undervise og lære - på vej mod det kognitive samfund"21 fremhæver i 
beskrivelsen af "vidensamfundet", at den almene uddannelse og erhvervsuddannelsen vil 
blive "de væsentlige bærende kræfter for identifikation, tilhørsforhold, fremgang i 
samfundet og personlig udvikling", at "det bliver indlæringsevne og tilegnelse af 
grundlæggende viden, der i stadig stigende grad vil placere de enkelte individer i forhold til 
17 Kvalitetsstyring og kvalitetssikring inden for den højere uddannelse i Europa: Metoder og mekanismer", Nr. 1 i rækken 
af undersøgelser udgivet af Task Force for Menneskelige Ressourcer, Uddannelse og Ungdomsanliggender, Luxembourg 
1993 
18 Notat om resultaterne af de europæiske pilotprojekter omkring evaluering af kvaliteten i de højere uddannelser 
(SEK(96) 800, endelig udg.), forelagt af Kommissionen på Ministerrådets samling den 6. maj 1996. 
19 KOM(94) 596 endelig udg. 
20 Vækst, konkurrenceevne, beskæftigelse: Udfordringer og veje ind i det 21. århundrede, hvidbog, Bruxelles, 
Luxembourg 1994, s. 80 
21 Undervise og lære - på vej mod det kognitive samfund, hvidbog, Bruxelles, Luxembourg 1995 
10 
hinanden i de sociale sammenhænge"; den almene uddannelses og erhvervsuddannelsens 
sociale og kulturelle funktioner er uløseligt bundet til de økonomiske funktioner, så de 
kvalitetskrav, der stilles til den almene uddannelse og erhvervsuddannelsen, er lige så 
flerdimensionale og afgørende vigtige for alle europæiske borgere; 
i Kommissionens grønbog^2 0m tværnational mobilitet fremhæves de vanskeligheder, som 
gør sig gældende for studerende, der ønsker at gennemføre deres studier på et 
tværnationalt grundlag, og det understreges, at en uddannelse af høj kvalitet, som giver de 
studerende mulighed for dels at leve op til de givne normer på europæisk plan og på 
verdensplan, dels at udnytte den frie bevægelighed Inden for Fællesskabet, bør tage 
udgangspunkt i tværnational mobilitet, 
I. HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE: 
A. at de som led i deres ansvar for opbygningen af deres højere uddannelsessystemer 
indfører gennemsigtige kvalitetsevaluerings- og kvalitetssikringssystemer med henblik 
på: 
- at værne om kvaliteten af deres videregående uddannelser i deres landes respektive 
økonomiske, sociale og kulturelle kontekst under hensyn til den europæiske 
dimension og de krav, der stilles på verdensplan; 
- at hjælpe de højere uddannelsesinstitutioner med at anvende kvalitetssikrings-
teknikker som styremekanismer med henblik på at sikre organisatorisk fleksibilitet 
og således konstant forbedring i en verden i hastig udvikling; 
at fungere som udgangspunkt for det europæiske og verdensomspændende sam­
arbejde for at lære af hinandens erfaringer i forbindelse med de to ovennævnte 
opgaver; 
B. at de baserer kvalitetsevaluerings- og kvalitetssikringssystemerne på følgende 
principper: 
Autonomi og uafhængighed for de organer, der er ansvarlige for kvalitets­
evalueringen og -sikringen 
Disse organer bør have autonomi og selvstændighed til at fastlægge procedurer og 
metoder, både i forhold til de politiske myndigheder og i forhold til de højere 
uddannelsesinstitutioner selv. 
Evalueringsprocedurerne skal tage hensyn til institutionernes autonomi og profil 
Enhver form for kvalitetsevaluerings- og kvalitetssikringsprocedure skal omfatte 
spørgsmål angående institutionens selvforståelse, dvs. definere institutionens mål, det 
være sig for hele den pågældende institution, for det enkelte institut eller for et givet 
fagområde, så der bliver plads til, at der kan gives forskellige uddannelsesløsninger på de 
forskellige krav, der stilles af arbejdsmarkedet og af samfundet som helhed. 
22 Grønbog - Almen Uddannelse - Erhvervsuddannelse - Forskning - Hindringer for Mobiliteten i Det Europæiske 
Fællesskab. KOM(96) 462, endelig udg. 
11 
Interne og eksterne procedureelementer 
Enhver form for kvalitetsevaluerings- og kvalitetssikringsprocedure skal omfatte en intern 
selvkritisk del og en ekstern ekspertbaseret del. 
Deltagelse af alle de relevante aktører 
Den interne evaluering skal inddrage alle aktører på institutionen i selvkritik-processen, 
herunder navnlig studerende, lærere, administratorer og studie- og erhvervsvejlederne. 
Den eksterne evaluering skal være en samarbejdsproces med samråd og rådgivning mellem 
eksterne, uafhængige eksperter og aktører fra den pågældende institution. 
Færdiguddannede kandidater, arbejdsmarkedsparterne, erhvervssammenslutninger og 
andre berørte samfundsgrupper bør indgå i ekspertgrupper med henblik på at inddrage 
relevante sociale og faglige kriterier i evalueringsproceduren. 
Man bør søge at sikre, at udenlandske eksperter fra en anden medlemsstat deltager i de 
evalueringer, der overdrages til eksperter fra andre højere uddannelsesinstitutioner, som 
kan bidrage til evalueringen ved at inddrage erfaringer fra andre lande, sammenholde de 
observerede processer med udenlandske standarder og fremme den kulturelle forståelse. 
Offentliggørelse af evalueringsrapporterne 
Kvalitetsevalueringsrapporterne skal offentliggøres på den måde, der er mest 
hensigtsmæssig i den enkelte medlemsstat, så de bliver nyttige referencepunkter for 
samarbejdspartnerne og borgerne i almindelighed. 
C. at de påser, at der træffes opfølgende foranstaltninger på bl.a. nationalt eller 
regionalt plan, så de højere uddannelsesinstitutioner får mulighed for at gennemføre 
de planlagte forbedringer af uddannelsernes kvalitet og for at forbedre kandidaternes 
indslusning på arbejdsmarkedet. 
D. at de påser, at såvel de statslige myndigheder som institutionerne opprioriterer den 
løbende udveksling af erfaringer og samarbejde om kvalitetsevaluering og 
kvalitetssikring med andre medlemsstater og med internationale organisationer og 
sammenslutninger, der beskæftiger sig med videregående uddannelse; 
II. OG ANMODER MED HENBLIK PÀ DETTE KOMMISSIONEN OM: 
1. at støtte oprettelsen af et "europæisk kvalitetssikringsnet" bestående dels af organer, 
der er ansvarlige for kvalitetsevaluering inden for videregående uddannelser, og dels 
af organisationer og sammenslutninger i EU, der har relevante erfaringer med hensyn 
til kvalitetsevaluering og kvalitetssikring inden for videregående uddannelser. 
"Nettet" varetager bl.a. følgende opgaver: 
a) udveksling af information og erfaringer via europæiske konferencer og 
workshops og ved anvendelse af ny teknologi; 
b) teknisk bistand til medlemsstaters kompetente myndigheder til iværksættelse af 
konkrete projekter om indførelse eller forbedring af kvalitetsevaluerings- og 
kvalitetssikringsprocedurer og -mekanismer; 
12 
c) anden bistand til grupper af højere uddannelsesinstitutioner fra forskellige 
medlemsstater, der ønsker at samarbejde om kvalitetsevaluerings- eller kvalitets­
sikringsprocessen, navnlig inden for rammerne af de "tematiske net" under 
ERASMUS-afsnittet i SOCRATES-programmet. 
d) bistand til højere uddannelsesinstitutioner, navnlig i form af information om 
udvikling af nye metoder og eksempler på god praksis, tilrådighedsstillelse af 
internationale eksperter eller ekspertgrupper fra en fælles "pulje", samt 
udarbejdelse af "pakker af arbejdsredskaber"; 
e) sammenkobling af kvalitetsevalueringen med andre fællesskabsinitiativer, særlig 
under SOCRATES-programmet og LEONARDO DA VINCI-programmet, samt 
med anerkendelse af eksamensbeviser på fællesskabsplan; 
f) udarbejdelse af metoder til forbedring af kandidaternes integrering på det 
europæiske arbejdsmarked; 
"Det Europæiske Kvalitetssikringsnet" kan modtage fællesskabsstøtte under 
SOCRATES- og LEONARDO DA VINCl-programmerne i henhold til disse 
programmers normale procedurer. I forbindelse med sidstnævnte er det 
nødvendigt, at virksomhederne rent faktisk inddrages aktivt i sikringen af de 
videregående uddannelsers kvalitet, men det er også ønskeligt, for så vidt angår 
SOCRATES. 
2. hvert andet år at forelægge Rådet, Europa-Parlamentet og andre relevante 
institutioner en rapport om udviklingen af kvalitetsevaluerings- og kvalitets-
styringssystemerne i de forskellige medlemsstater og om samarbejdet på europæisk 
plan. 
på baggrund af konklusionerne i de pågældende rapporter at forelægge hensigts­
mæssige forslag med det formål i højere grad at sikre de videregående uddannelsers 
kvalitet. 
13 

ISSN 0254-1459 
KOM(97) 159 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 16 
Katalognummer : CB-CO-97-147-DA-C 
ISBN 92-78-18316-4 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
Ay