il i i. 
i» ,1- < 
H<M • 
bh, 
-, ',u 
| rî\i >t KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
W i-
,[ !.. 1" 
lå ir 
l i 11 
If" I' 
i'ir ' Bruxelles, den 24.10.1997 
KOM(97) 551 endelig udg. 
Ændret forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) 
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse typer fodtøj med 
overdel af tekstilmaterialer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og 
Indonesien 
(forelagt af Kommissionen i henhold til EF-traktatens 
artikel 189A, stk. 2) 

BEGRUNDELSE 
(1) Kommissionen indførte ved forordning (EF) nr. 165/971 midlertidig 
antidumpingtold på importen til Fællesskabet af visse typer fodtøj med overdel af 
tekstilmaterialer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien. 
(2) Flere interesserede parter, EF-producenter, eksportører og importører, fremsatte 
skriftlige bemærkninger. Parter, der anmodede herom, fik lejlighed til at blive 
hørt af Kommissionen. Kommissionen tog hensyn til alle de fremførte 
synspunkter, inden den drog sine endelige konklusioner. 
(3) Kommissionen godtog en indonesisk eksportørs påstand om, at der i 
dumpingberegningen ikke var taget hensyn til en faktor, der påvirkede prisernes 
sammenlignelighed, og den nedjusterede i overensstemmelse hermed sine 
beregninger af den normale værdi og dumpingmargenen for både Indonesien og 
Kina, fordi Indonesien benyttedes som referenceland med henblik på beregningen 
af den normale værdi for Kina. 
(4) Kommissionen fastslog endvidere med klagende parters samtykke, at 
hjemmefodtøj og strandsandaler burde holdes uden for proceduren, og 
undersøgelsen begrænsedes derfor til den største del af importen, dvs. fodtøj til 
udendørs brug. 
(5) På grundlag af de bemærkninger, Kommissionen modtog, og en yderligere 
analyse af de foreliggende oplysninger, fandt Kommissionen, at der burde 
foretages en forhøjelse af de justeringer, der i forordningen om midlertidig told 
benyttedes for at tage hensyn til forskelle i handelsled mellem c if-importprisen og 
EF-producenternes pris, leveret hos kunden, med henblik på at fastsætte 
skadestærsklen. 
1 EFTL 29 af 31.1.1997, s. 3. 
A 
(6) Efter indførelsen af midlertidige antidumpingforanstaltninger undersøgte 
Kommissionen yderligere sådanne spørgsmål, som ansås for relevante for at 
fastlægge Fællesskabets interesser. Efter at have undersøgt en lang række 
aspekter af dette spørgsmål og forskellige involverede parters interesser, fandt 
den, at der ikke var nogen tvingende grunde til at konkludere, at det ikke ville 
være i Fællesskabets interesse at indføre endelige foranstaltninger. 
(7) På baggrund af ovenstående bekræftede Kommissionen sine foreløbige 
konklusioner, nemlig at det pågældende fodtøj med oprindelse i Indonesien og 
Den Kinesiske Folkerepublik indførtes til Fællesskabet til dumpingpriser og 
påførte den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet væsentlig skade, og det 
konkluderedes derfor, at det er i Fællesskabets interesse at træffe 
beskyttelsesforanstaltninger i form af endelig antidumpingtold og endeligt at 
opkræve den midlertidige antidumpingtold med en sats svarende til den endelige 
told. 
(8) Ovennævnte udelukkelser og justeringer påvirker resultaterne af den foreløbige 
undersøgelse, hvilket indebærer, at de individuelle toldsatser for de 
samarbejdsvillige indonesiske selskaber falder til mellem 0 og 14,1%, og 
skadestærsklen beregnes til 14,1% for Indonesien og til 49,2% for Den Kinesiske 
Folkerepublik. 
(9) Kommissionen foreslår derfor i overensstemmelse med artikel 9 i Rådets 
forordning (EF) nr. 384/96, at Rådet indfører endelig antidumpingtold på 
importen af visse typer fodtøj med overdel af tekstilmaterialer med oprindelse i 
Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien. På baggrund af omfanget af den 
skade, der er forvoldt, forslås det endvidere, at Rådet opkræver den midlertidige 
antidumpingtold med en sats svarende til den endelige told, der indføres. 
-4 hio 
Ændret forslag til 
RÅDETS FORORDNING (EF) 
om indforelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse ryper fodtoj med 
overdel af tekstilmaterialer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik o« 
Indonesien 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, 
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om 
beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske 
Fællesskab1, særlig artikel 9, stk. 4, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af Det Rådgivende 
Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER 
(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 165/972 (i det følgende benævnt 
"forordningen om midlertidig told" indførtes der midlertidig antidumpingtold på 
importen til Fællesskabet af visse typer fodtøj med overdel af tekstilmaterialer 
henhørende under KN-kode 6404 19 10 og ex 6404 19 90 og med oprindelse i 
Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien. 
RFT L 56 af 6.3.1996, s. I. Forordningen ændredes ved forordning (EF) nr. 2331/96 (EFT L 317 af 
6.12.1996, s. 1.) 
2 EFT L 29 af 31.1.1997, s. 3. 
AC 
B. EFTERFØLGENDE PROCEDURE 
(2) Efter indførelsen af de midlertidige antidumpingforanstaltninger fremsatte visse 
interesserede parter skriftlige bemærkninger. 
(3) Parter, der anmodede herom, fik lejlighed til at blive hørt af Kommissionen. 
(4) Kommissionen fortsatte arbejdet med at indhente og efterprøve alle oplysninger, 
som den anså for nødvendige for at træffe endelig afgørelse i sagen. 
(5) Parterne underrettedes om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på 
grundlag af hvilke det var hensigten at anbefale indførelse af endelig 
antidumpingtold og endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der var stillet 
sikkerhed i form af midlertidig told. Parterne indrømmedes også en frist, inden for 
hvilken de kunne fremsætte indvendinger efter ovennævnte underretning. 
(6) Kommissionen tog stilling til parternes mundtlige og skriftlige bemærkninger og 
tog i det omfang, det ansås for nødvendigt, hensyn hertil ved den endelige 
fastlæggelse af de faktiske omstændigheder. 
C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE 
1. Den pågældende vare 
(7) I den foreløbige undersøgelse betragtede Kommissionen fodtøj, ikke til 
sportsbrug, med ydersål af gummi eller plast og overdel af tekstilmaterialer, til 
indendørs eller udendørs brug (henhørende under KN-kode 6404 19 10 og ex 
6404 19 90), som en og samme varekategori. Nogle interesserede parter gjorde i 
den forbindelse gældende, at hjemmefodtøj og udendørs fodtøj var for forskellige 
til, at de kunne henføres til samme varekategori, især i henseende til brugen heraf. 
cl 
De berørte parter understregede navnlig, at en vurdering af, om fodtøj til 
indendørs og udendørs brug kan betragtes som en og samme varekategori, bør 
indebære, at der foretages en "dobbelt" undersøgelse af, om varerne kan erstatte 
hinanden, altså for det første, om udendørs fodtøj kan erstatte indendørs fodtøj, og 
for det andet, om indendørs fodtøj kan erstatte udendørs fodtøj. 
(8) Hvad angår det første spørgsmål skal det bemærkes, at nogle lette sko til udendørs 
brug af den betragtede type kan erstatte hjemmefodtøj til indendørs brug. 
Omvendt kan hjemmefodtøj som følge af, at det sædvanligvis er mindre solidt, 
ikke anses for egnet til de fleste udendørs anvendelsesformål. Dette synes også 
bekræftet af forbrugernes opfattelse af begge varer. Det må derfor fastslås, at den 
anden betingelse, altså om indendørs fodtøj kan erstatte udendørs fodtøj, ikke er 
opfyldt og følgelig, at hjemmefodtøj og udendørs fodtøj af den her betragtede 
type ikke kan betragtes som én og samme varekategori. Denne konklusion er 
ensbetydende med, at der i undersøgelsesresultaterne må sondres mellem 
hjemmefodtøj og fodtøj til udendørs brug. 
Repræsentanterne for den klagende erhvervsgren i Fællesskabet underrettedes om 
denne konklusion og lod forstå, at de ikke fuldt ud delte ovennævnte synspunkter, 
men de modsatte sig ikke, at hjemmefodtøj blev holdt uden for proceduren. 
(9) Under henvisning til, at visse typer fodtøj, undertiden betegnet som "espadriller", 
blev holdt uden for den foreløbige undersøgelse, anmodede flere interesserede 
parter med forskellige begrundelser om, at visse angiveligt meget specifikke varer 
blev holdt uden for proceduren. Disse anmodninger undersøges nærmere 
nedenfor. 
a) Neoprensko 
( 10) Flere importører anmodede om udelukkelse af visse typer fodtøj, undertiden 
betegnet som "dykkerstøvler", der er fremstillet af neopren og anvendes til visse 
former for vandsport, såsom dykning. Neopren er et materiale, som almindeligvis 
forstærkes med en tekstilbelægning, når det anvendes til fremstilling af fodtøj, og 
dette indebærer, at udgangsmaterialet for overdelen, som udgør den største 
udvendige flade, er tekstilmateriale, og det pågældende fodtøj skal således 
tariferes i KN-kode 6404. Eftersom visse former for vandsport, såsom dykning, 
ikke i den kombinerede nomenklatur udtrykkeligt anses for at være en 
"sportsdisciplin", burde de pågældende neoprensko angiveligt tariferes i KN-kode 
6404 19 90, selv om en så specifik vare ikke ville henhøre under den pågældende 
varekategori. 
(11) Efter en mere detaljeret undersøgelse af dette spørgsmål fastslog Kommissionen, 
at de pågældende neoprensko sælges i forretninger, der sælger vandsportsudstyr, 
og ikke i skotøjsforretninger, og de tilhører således et særskilt marked. Deres 
fysiske egenskaber og tiltænkte anvendelsesformål indebærer, at de af kunderne 
ganske klart opfattes som en vare, der adskiller sig fra dem, der henhører under 
den af undersøgelsen omfattede kategori af "fodtøj med overdel af 
tekstilmaterialer, ikke til sportsbrug". 
(12) Repræsentanterne for den klagende erhvervsgren i Fællesskabet anmodedes om at 
udtale sig om dette spørgsmål og rejste inden indvendinger, men gjorde 
gældende, at hvis der indrømmedes en undtagelse, var det meget væsentligt, at 
beskrivelsen af det pågældende fodtøj blev tilstrækkelig præcis til af hindre 
omgåelse af tolden. 
(13) Af alle ovennævnte grunde og ud fra den betragtning, at det pågældende fodtøj let 
kan identificeres at toldmyndighederne, fastslås det, at neoprensko, undertiden 
betegnet som "dykkerstøvler" eller "vandsportsstøvler", bør holdes uden for 
proceduren. 
b) " Vandresko " 
(14) I den kombinerede nomenklatur anses "vandring" ikke for at være en 
sportsdisciplin, og vandresko med overdel af tekstilmaterialer henhører derfor 
almindeligvis under KN-kode 6404 19 90. Nogle parter anmodede om, at denne 
vare blev holdt uden for proceduren af to grunde. For det første forholdt det sig 
sådan, at den pågældende vare solgtes til så høje priser, at der ikke var tale om 
dumping. For det andet gjorde visse importører gældende, at de med rimelighed 
kunne have forventet, at vandresko ikke ville blive omfattet af foranstaltningerne, 
fordi "cross-country ski footwear" ("skistøvler til langrend") i listen over 
undtagelser i meddelelsen om indledning af proceduren3 i den spanske udgave var 
blevet oversat til "botas de senderismo", som er den spanske betegnelse for 
vandresko ("trekking shoes"). 
•* EFT C 45 af 22.2.1995, s. 2. 
(15) Hvad angår førstnævnte grund skal det anføres, at det på grundlag af de 
oplysninger, som samarbejdsvillige eksportører fremlagde, og som 
Kommissionen benyttede til fastlæggelse af dumping, ikke bekræftedes, at der 
ikke fandt dumping sted for denne type fodtøj. 
( 16) Med hensyn til den anden grund, dvs. visse importørers retmæssige forventning 
om, at vandresko ikke ville blive omfattet af foranstaltningerne (som følge af den 
fejlagtige oversættelse i den spanske version af udtrykket "cross-country ski 
footwear"), kan dette argument ikke godtages af følgende grunde: 
Der skal først henvises til Domstolens retspraksis, sag 250/80, 
Anklagemyndigheden mod Schumacher og andre, dom af 27. oktober 1981, 
ifølge hvilken bestemmelserne i tilfælde af uoverensstemmelse mellem 
forskellige sprogudgaver, bør fortolkes efter deres sammenhæng under særlig 
hensyntagen til deres formål. 
Det har i mange år været EF-institutionernes faste praksis som led i den 
kombinerede nomenklatur at opstille en udtømmende liste over varer "til 
sportsbrug". I det foreliggende konkrete tilfælde fremgik det således klart, at 
ordlyden af meddelelsen om indledningen af proceduren blot var et citat af 
underpositionsbestemmelse 1 (b) til kapitel 64 i den kombinerede nomenklatur, 
hvor udtrykket "ski-boots and cross-country ski footwear" i den spanske udgave 
er oversat til "calzado para esquiar" og ikke "botas de esqui, senderismo". 
(17) Det skal endelig understreges, at det pågældende fodtøj med overdel af 
tekstilmaterialer af den type, der kaldes "vandresko", i vidt omfang fremstilles i 
Fællesskabet, det var omfattet af klagen og lå ganske klart inden for 
undersøgelsens rammer. De fleste af disse varer kan således anvendes, og 
anvendes rent faktisk, til andre formål end det tiltænkte, hvilket bekræfter, at de 
henhører under den af undersøgelsen omfattede varekategori. 
Såkaldte "vandresko" ("trekking shoes") bør følgelig fortsat være omfattet af 
proceduren. 
c) Fodtøj til medicinsk brug 
(18) Ortopædisk fodtøj, dvs. fodtøj, som har til formål at korrigere en specifik og varig 
skavank eller et fysisk handicap, henhører under kapitel 90 i den kombinerede 
nomenklatur og er ikke omfattet af den foreliggende undersøgelse. Den vare 
henhørende under KN-kode 6404 19 90, for hvilken der anmodedes om en 
undtagelse, er fodtøj til medicinsk brug af den type, som sælges i apoteker og 
lignende, ikke i par, men per "fod", og som ikke er specielt tilpasset en bestemt 
person, men som er til brug for alle, der f.eks. har en forstuvet eller brækket 
ankel. Kravet blev fremsat med den begrundelse, at en så specifik vare ikke kunne 
henhøre under den af undersøgelsen omfattede varekategori. 
(19) Det er klart, at det pågældende fodtøj til medicinsk brug henhører under et andet 
marked (det sælges ikke i skotøjsforretninger, men i apoteker og lignende). 
Desuden sælges sådanne sko på en meget speciel måde (nemlig pr. "fod" og ikke 
pr. par og i særlige former tilpasset en gipsbandage og ikke en fod), og de opfattes 
derfor af kunderne som en vare, der klart adskiller sig fra dem, der henhører under 
den varekategori, der er omfattet af undersøgelsen. 
(20) Repræsentanterne for den klagende erhvervsgren i Fællesskabet anmodedes om at 
udtale sig om dette spørgsmål og gjorde gældende, at der fandt en vis produktion 
af fodtøj til medicinsk brug sted i Fællesskabet, men de anfægtede ikke den 
konklusion, at det pågældende fodtøj var tilstrækkelig specifikt i henseende til 
fysiske egenskaber og anvendelsesformål til, at det faldt uden for den af 
undersøgelsen omfattede varekategori, "fodtøj med overdel af tekstilmaterialer, 
ikke til sportsbrug". 
(21) Af alle ovennævnte grunde og ud fra den betragtning, at en så specifik vare let 
kan identificeres at toldmyndighederne, fastslås det, at fodtøj til medicinsk brug af 
den type, der sælges i apoteker og lignende pr. "fod" og ikke pr. par, bør holdes 
uden for proceduren. 
d) "Strandsandaler" 
(22) "Strandsandaler" er sko, hvis overdel kun består af en strimmel tekstilmateriale, 
som er fastgjort til begge sider af en tyk, letvægts-alveolarsål af plast. Nogle 
interesserede parter gjorde gældende, at en sådan vare burde holdes uden for den 
foreliggende procedure ud fra den betragtning, at det er en vare, som er for 
specifik til, at den kan henføres til den af undersøgelsen omfattede varekategori. 
Det anførtes også, at en sådan vare ikke længere fremstilles i Fællesskabet. 
(23) Repræsentanterne for den klagende erhvervsgren i Fællesskabet anmodedes om at 
udtale sig om dette spørgsmål og erkendte, at selv om det pågældende fodtøj 
fortsat fremstilles i Fællesskabet, er denne produktion af marginal betydning. 
Desuden erklærede repræsentanterne for EF-erhvervsgrenen sig indforstået med, 
at fodtøj af denne art kunne holdes uden for proceduren, forudsat at en sådan 
undtagelse begrænses til varer, der ikke kan anvendes som fodtøj uden for 
strandområder eller områderne omkring swimmingpools, og i betragtning af, at 
dette fodtøj kan skelnes fra andre typer fodtøj. 
(24) Af ovennævnte grunde fastslås det, at såkaldte "strandsandaler" bør holdes uden 
for proceduren. 
2. Samme vare 
a) Påstand om forskellige fremstillingsmetoder 
(25) Nogle interesserede parter rejste igen det spørgsmål om vulkaniseret fodtøj, som 
allerede behandledes i den foreløbige undersøgelse (jf. betragtning 18 i 
forordningen om midlertidig told). Parterne gentog således den påstand, at EF-
erhvervsgrenen ikke fremstillede sko med vulkaniserede såler i tilstrækkelige 
mængder, og at dens produktion fortrinsvis er baseret på sprøjtestøbning. De 
yderligere undersøgelser gav følgende resultater. 
(26) Det står klart, at vulkaniseringsprocessen er forskellig fra 
sprøjtestøbningsprocessen, men det skal påpeges, at de relevante hovedkriterier 
for definitionen af "samme vare" er varens generelle tekniske eller fysiske 
egenskaber, anvendelsesformål eller funktioner og ikke den metode, der er 
benyttet til fremstilling af varen. I den forbindelse ses der almindeligvis bort fra 
mindre forskelle, der er en følge af forskellige produktionsprocesser. 
(27) Hvad angår de tekniske argumenter, der er fremført af forskellige parter, nemlig at 
vulkanisering er ensbetydende med gummi, medens sprøjtestøbning er 
ensbetydende med bl.a. PVC, og dermed forskelle i adgangen til råmaterialer, 
forskelle i udseende (PVC er mere "skinnende" end gummi) og lugt (gummi har 
en typisk lugt, medens PVC er lugtfri) samt forskellige opløsnings- og 
smelteegenskaber, kan det ikke afvises, at der er tale om forskelle mellem de 
kemiske og fysiske reaktioner, der finder sted under fremstillingsprocessen for 
fodtøj af disse typer. Imidlertid skal det erindres, at der almindeligvis anvendes 
syntetisk gummi til fremstilling af fodtøj. Uanset produktionsprocessen er de 
råmaterialer, der indgår i disse processer, nemlig gummi og PVC, således alle 
petrokemiske derivater. 
(28) Der er således adgang til syntetisk gummi overalt i verden, og et af de vigtigste 
anvendelsesformål er fremstillingen af dæk. Påstanden om, at producenterne af 
vulkaniseret fodtøj i udviklingslandene har bedre adgang til råmaterialer, kan 
derfor ikke anses for relevant; det kan nok gøre fremstillingsprocessen mere 
rentabel, men ændrer ikke den kendsgerning, at den pågældende vare er identisk 
med EF-varen. Det skal også anføres, at for at differentiere de pågældende sko 
måtte parterne påberåbe sig kriterier, som ligger langt uden for sædvanlige 
kriterier. Hvis PVC således i modsætning til gummi smelter, sker dette først ved 
en temperatur på over 80°C, altså langt over de temperaturer, varen udsættes for 
ved normal brug. På tilsvarende måde vil kunderne ikke under normale 
omstændigheder udføre en opløsningstest før køb. 
10 
(29) Med hensyn til den påståede nedgang i produktionen af vulkaniseret fodtøj i 
Fællesskabet skal det understreges, at dette argument først fremførtes af visse 
importører på et meget sent tidspunkt under proceduren. Af den dokumentation, 
der hidtil er modtaget, fremgår det imidlertid, at denne produktionsproces stadig 
anvendes i Fællesskabet (f.eks. i Spanien, hvor en række producenter har 
erklæret, at de stadig vil kunne fremstille i alt 22 mio. par/år af denne type sko), 
og at der er talrige producenter i Fællesskabet, som er rede til og i stand til at 
fremstille vulkaniseret fodtøj. 
Det fremgår også af undersøgelsen, at vulkaniseret fodtøj, der importeres fra Den 
Kinesiske Folkerepublik og Indonesien, i modsætning til de af flere parter 
fremførte påstande undertiden sælges som en mærkevare, emballeret i en 
papæske, i specialiserede skotøjsforretninger, medens EF-fremstillet sprøjtestøbt 
fodtøj kan sælges som en ikke-mærkevare i plastposer og i discountbutikker. 
(30) Der kan drages den konklusion af ovennævnte, at uanset tekniske forskelle i den 
fremstillingsproces, der er benyttet, konkurrerer vulkaniseret fodtøj direkte med 
sprøjtestøbt fodtøj. De to typer fodtøj er således så ens i alle henseender, at den 
gennemsnitlige kunde ikke vil kunne registrere forskellene. 
11 
Der er følgelig intet grundlag for at fastslå, at vulkaniseret fodtøj, der fremstilles i 
Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien og eksporteres til Fællesskabet, ikke 
er samme vare som sprøjtestøbt fodtøj, der fremstilles i Fællesskabet, jf. 
definitionen i artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende 
benævnt "grundforordningen". 
b) Påstand om forskellige varesegmenter 
(31 ) Visse parter gentog påstanden om, at importeret og i Fællesskabet fremstillet 
fodtøj tilhører forskellige varesegmenter, som ikke konkurrerer med hinanden. De 
gjorde gældende, at fodtøj, der importeredes til en pris, der var højere end 
gennemsnittet, ikke ifølge definitionen i artikel 4, stk. 1, i grundforordningen var 
samme vare som fodtøj, der importeredes til priser, der var lavere end eller 
svarende til gennemsnitsprisen. 
(32) Dette spørgsmål har været genstand for gentagne og tilsyneladende modstridende 
udtalelser fra importørerne, idet nogle af dem gør gældende, at de importerer 
fodtøj af ringe kvalitet, som de ganske enkelt ikke kan finde i Fællesskabet, 
medens andre anfører, at de i Den Kinesiske Folkerepublik eller Indonesien 
afgiver bestilling på sofistikerede varer, der fremstilles i overensstemmelse med 
deres egne specifikationer og designkrav og undertiden på grundlag af deres egne 
råmaterialer. 
Denne uoverensstemmelse viser ganske enkelt, at Den Kinesiske Folkerepublik 
og Indonesien er i stand til at fremstille, og faktisk fremstiller og eksporterer til 
Fællesskabet hele sortimentet af varer, der udbydes på markedet. Dette fremgår 
ikke af importstatistikkerne, fordi gennemsnitspriserne påvirkes mest af 
hovedparten af importen, som faktisk består af lavprisfodtøj. De pågældende 
importerede varer og de af EF-erhvervsgrenen fremstillede varer er derfor ifølge 
definitionen i artikel 1, stk. 4, i grundforordningen samme vare. 
12 
c) Konklusion 
(33) På baggrund af ovenstående bekræftes det, at fodtøj, der er omfattet af denne 
procedure, og som fremstilles i Den Kinesiske Folkerepublik og Indonesien og 
eksporteres til Fællesskabet, er samme vare som fodtøj, der fremstilles i 
Fællesskabet, jf. definitionen i artikel 1, stk. 4, i grundforordningen. Endvidere er 
fodtøj, der er omfattet af den foreliggende undersøgelse, og som fremstilles i 
Indonesien, samme vare som fodtøj, der fremstilles i og eksporteres fra Den 
Kinesiske Folkerepublik til Fællesskabet. 
D. DUMPING 
1. Indonesien 
(A) Normal værdi 
(34) De indonesiske eksportører anfægtede, at Kommissionen ved beregningen af den 
normale værdi havde benyttet en fortjenstmargen, der var fastlagt på grundlag af 
ét selskabs fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet ved salg af en anden vare 
end den af undersøgelsen omfattede vare, nemlig i det foreliggende tilfælde fodtøj 
med overdel af læder eller plast. De påstod, at denne fortjenstmargen var for høj 
og ikke repræsentativ for industrien. 
Da nævnte fortjenstmargen endvidere var blevet anvendt ved beregningen af den 
normale værdi for alle de selskaber, der indgik i stikprøven for Indonesien, var de 
normale værdier og dermed dumpingmargenerne angiveligt for høje og urimelige. 
De gjorde gældende, at Kommissionen burde have benyttet den fortjenstmargen 
på 7%, som den havde anset for acceptabel for EF-erhvervsgrenen. 
13 
(35) Dette argument kunne ikke godtages. For det første fastsættes i artikel 2, stk. 6, 
litra b), i grundforordningen, at hvis der ikke foreligger salg af den pågældende 
vare på hjemmemarkedet, kan de salgs- og administrationsomkostninger og andre 
generalomkostninger samt den fortjeneste, der benyttes ved beregning af den 
normale værdi, fastsættes på grundlag af de faktiske beløb, som påløber hos den 
pågældende eksportør eller producent på oprindelseslandets hjemmemarked i 
forbindelse med produktion og salg af varer inden for samme generelle kategori. 
Dette var den metode, der benyttedes for det selskab, der er omhandlet i 
betragtning 34. 
For så vidt angår to af selskaberne i stikprøven, som hverken havde salg på 
hjemmemarkedet af den pågældende vare eller af varer inden for samme generelle 
kategori, måtte den normale værdi fastsættes i overensstemmelse med artikel 2, 
stk. 6, litra c), i grundforordningen, dvs. på grundlag af enhver anden rimelig 
metode. I den pågældende undersøgelse ansås det for at være den rimeligste 
metode at anvende de salgs- og administrationsomkostninger og andre 
generalomkostninger og den fortjeneste, der var fastlagt for det i betragtning 34 
omhandlede selskab. 
Endvidere er den fortjenstmargen på 7%, der anvendtes ved beregningen af den 
ikke-skadelige pris for EF-erhvervsgrenen, det minimum, som Kommissionen 
anser for nødvendigt for at afhjælpe den skade, der er påført denne erhvervsgren, 
og den har derfor intet at gøre med den fortjenstmargen, der benyttedes ved 
beregningen af den normale værdi, som skal fastsættes på grundlag af den 
faktiske fortjeneste, der er opnået på det indonesiske marked. Det skal i den 
forbindelse bemærkes, at EF-Domstolen konsekvent har fastslået, at den normale 
værdi så vidt muligt skal fastsættes på grundlag af den faktiske fortjenstmargen. 
14 
(36) Et af de indonesiske selskaber, der indgik i stikprøven, gjorde gældende, at 
Kommissionen ved beregningen af dette selskabs normale værdi burde have 
benyttet de omkostningsberegninger, som var blevet fremlagt under 
kontrolbesøget. Det skal i den forbindelse anføres, at det pågældende selskab ikke 
havde et omkostningsregnskabsystem, men blot omkostningsberegninger, som 
var blevet anvendt ved beregning af pristilbud til potentielle kunder. Sidstnævnte 
var de omkostninger, der var angivet i selskabets besvarelse af spørgeskemaet. 
Dette krav måtte afvises, eftersom selskabet var ude af stand til at påvise, at 
nævnte omkostningsberegninger var korrekte. For nogle modeller forelå der 
desuden slet ingen oplysninger om omkostningerne, og de omkostninger, der 
forelå, var for alle modeller blot de direkte materialeomkostninger. Den metode, 
der benyttedes i forordningen om midlertidig told, dvs. en genberegning af 
omkostningerne ved at fordele de samlede salgsomkostninger, eksklusive salgs-
og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste, 
på de pågældende modeller på grundlag af omsætningen som angivet i selskabets 
egne regnskaber, bekræftes derfor, idet dette anses for at være den mest korrekte 
metode til at fastlægge omkostningerne for hver model af det pågældende fodtøj. 
(b) Eksportpris 
(37) Da der ikke er fremsat bemærkninger til fastsættelsen af eksportpriserne, 
bekræftes resultaterne af den foreløbige undersøgelse. 
15 
(c) Sammenligning 
(38) Den indonesiske eksportør, hvis fortjenstgi vende salg på hjemmemarkedet 
benyttedes ved beregningen af den normale værdi for Indonesien, jf. betragtning 
34, gjorde gældende, at Kommissionen havde undladt at tage hensyn til en af de 
faktorer, der er omhandlet i artikel 2, stk. 10, i grundforordningen, og som 
påvirkede prisernes sammenlignelighed, idet der ikke ved fastsættelsen af den 
normale værdi indrømmedes fradrag for kreditomkostninger. Kommissionen 
fastslog, at den ganske rigtigt ikke havde foretaget denne justering, og den har 
derfor ændret beregningerne i overensstemmelse hermed. Eftersom dette selskabs 
salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger var blevet 
benyttet som grundlag for beregningen af den normale værdi for de øvrige 
indonesiske selskaber i stikprøven, var det også nødvendigt af foretage en 
justering heraf for at tage hensyn til det indrømmede fradrag. Alle 
dumpingberegninger er blevet justeret i overensstemmelse hermed. 
(39) Det selskab, der er omhandlet i betragtning 36, gjorde gældende, at 
dumpingmargenen var blevet fastsat ved anvendelse af gennemsnitsomkostninger 
for de enkelte modeller og en kunstigt høj fortjenstmargen ved beregningen af den 
normale værdi. Det påstod, at anvendelsen af gennemsnit var ensbetydende med, 
at de normale værdier blev for høje og al lavpriseksport blev ensbetydende med 
dumpingimport. Det gjorde endvidere gældende, at hvis man havde benyttet de 
individuelle normale værdier, det havde oplyst, og en rimelig fortjenstmargen, 
ville man være nået til den konklusion, at der ikke fandt dumping sted. 
I betragtning af de omstændigheder, der er redegjort for i betragtning 36, fandt 
Kommissionen, at for at nå til en rimelig nøjagtig beregning af omkostningerne, 
havde den ikke nogen anden mulighed end at genberegne omkostningerne ved 
anvendelse af selskabets egne regnskabstal og foretage en ny fordeling af de 
samlede salgsomkostninger, eksklusive salgs- og administrationsomkostninger og 
andre generalomkostninger samt fortjeneste, på de pågældende modeller. 
16 
(d) Dumpingmargener 
(40) De metoder, der er benyttet til beregning af de endelige dumpingmargener, er de 
samme som dem, der benyttedes ved beregningen af de foreløbige 
dumpingmargener. Dumpingmargenerne er imidlertid blevet ændret for at tage 
hensyn til den justering af den normale værdi, der nu er indrømmet, og som er 
omhandlet i betragtning 38. 
(i) Samarbejdsvillige selskaber i stikprøven 
(41 ) De således fastsatte margener udtrykt i procent af cif-prisen ved Fællesskabet 
grænse, udgør: 
- P.T. Dragon 4,0% 
- P.T. Emperor Footwear 0,0% 
- P.T. Sindoll Pratama 24,9%. 
(ii) Samarbejdsvillige, ikke undersøgte producenter/eksportører 
(42) Som følge af ovennævnte ændringer i dumpingmargenerne for de 
samarbejdsvillige selskaber i stikprøven fastsættes dumpingmargenen for de to 
samarbejdsvillige selskaber, der ikke er blevet undersøgt, nu endeligt til 14,2% af 
cif-prisen ved Fællesskabets grænse. 
(iii) Restdumpingmargen 
(43) Som følge af ovennævnte ændringer i dumpingmargenerne for de 
samarbejdsvillige selskaber i stikprøven og under behørig hensyntagen til de 
begrænsninger i vareområdet, som er omhandlet i betragtning 8, fastsættes 
dumpingmargenen nu endeligt til 39,7% af cif-prisen ved Fællesskabets grænse. 
17 
2. Den Kinesiske Folkerepublik 
(a) Individuel behandling 
(44) De kinesiske eksportører gjorde gældende, at Kommissionen ikke i tilstrækkelig 
grad begrundede sin afvisning af de samarbejdsvillige kinesiske eksportørers 
anmodning om individuel behandling. De insisterede på, at der indrømmedes 
individuel behandling med henblik på den endelige fastlæggelse af de faktiske 
forhold. 
Det skal gentages, at det er Kommissionen praksis at beregne en enkelt toldsats 
for lande uden markedsøkonomi undtagen i de tilfælde, hvor selskaberne kan 
påvise, at de er uafhængige af staten. Ingen af de pågældende selskaber var 
imidlertid i stand til på tilfredsstillende måde at påvise en sådan uafhængighed, 
eftersom de alle havde forbindelser til den kinesiske stat, enten direkte eller via 
provinsmyndigheder eller kommunale myndigheder. Da der ikke er fremlagt 
yderligere oplysninger om dette spørgsmål, bekræftes resultaterne af den 
foreløbige undersøgelse vedrørende afvisning af anmodningen om individuel 
behandling. 
(b) Normal værdi 
(45) De kinesiske eksportører gjorde gældende, at de havde modtaget utilstrækkelige 
oplysninger fra Kommissionen om de indonesiske sko, der benyttedes til 
sammenligning med de eksporterede kinesiske modeller. De anførte navnlig, at de 
oplysninger om råmaterialer og produktionsprocesser, der benyttedes ved 
fremstilling af de indonesiske sko, og som de havde faet forelagt, var 
utilstrækkelige til, at de kunne anmode om justeringer for forskelle i fysiske 
egenskaber. 
18 
Det skal i den forbindelse påpeges, at Kommissionen i sine bestræbelser for at 
sikre den mest retfærdige modelsammenligning, gentagne gange søgte at indhente 
oplysninger fra de kinesiske eksportører om design og sammensætning af de 
modeller, de eksporterede til Fællesskabet, og om de dertil benyttede materialer. 
På trods heraf indgav de kinesiske eksportører kun meget ufuldstændige 
oplysninger. Kommissionen måtte derfor foretage sin vurdering af 
sammenligneligheden på grundlag af de foreliggende oplysninger, og som det var 
tilfældet i den foreløbige undersøgelse, benyttedes de indonesiske modeller, der 
svarede til, eller hvis der ikke fandtes tilsvarende modeller, sådanne modeller, 
som mest lignede de kinesiske modeller, og som de kinesiske selskaber i 
stikprøven eksporterede til Fællesskabet. Alle de oplysninger, der lå til grund for 
sammenligningen, blev stillet til rådighed for de kinesiske eksportører. 
(c) Eksportpris 
(46) Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende fastsættelsen af eksportpriserne, 
bekræftes resultaterne af den foreløbige undersøgelse. 
(d) Sammenligning 
(47) Eftersom Indonesien var det referenceland, der anvendtes som grundlag for 
fastsættelsen af den normale værdi for Den Kinesiske Folkerepublik, 
nedjusteredes dumpingmargenen for Den Kinesiske Folkerepublik også for at 
tage hensyn til den justering af de normale værdier for Indonesien af hensyn til 
fradraget for kreditomkostninger, som er omhandlet i betragtning 38 og 40. 
19 
(e) Dumpingmargen 
(48) De kinesiske eksportører anfægtede i nogle tilfælde Kommissionens 
sammenligning afvejede gennemsnitlige normale værdier med kinesiske 
eksportpriser for alle individuelle eksporttransaktioner til Fællesskabet. De 
påstod, at eksportpriserne ikke var meget forskellige mellem forskellige købere, 
regioner eller tidsperioder, og at både eksportpris og normal værdi følgelig i 
overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen burde 
sammenlignes på grundlag afvejede gennemsnit. Efter en ny gennemgang af sine 
beregninger fandt Kommissionen, at prisforskellene var små, og at der således 
med henblik på den endelige afgørelse burde anvendes vejede gennemsnit til 
sammenligningen mellem normale værdier og eksportpriser. 
På dette grundlag og under behørig hensyntagen til de begrænsninger i 
vareområdet, som er omhandlet i betragtning 8, fastsattes den 
enhedsdumpingmargen, der var beregnet for Den Kinesiske Folkerepublik, til 
133,2%) af cif-prisen, ved Fællesskabets grænse. 
E. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET 
(49) Nogle parter har gentaget og uddybet deres påstand om, at Kommissionen ikke 
har godtgjort, at EF-erhvervsgrenen, som har fremlagt beviser for skade, er 
repræsentativ. Dette er baseret på den påstand, at der ikke kunne fæstes lid til det 
benyttede tal for "den samlede produktion i Fællesskabet", og der fremførtes 
desuden kritik af den stikprøveteknik, som Kommissionen havde anvendt. 
Endvidere anfægtedes begrundelsen for at indrømme visse EF-producenter 
"anonym behandling". 
20 
1. Den samlede produktion i Fællesskabet 
(50) Det skal påpeges, at det inden indledningen af proceduren undersøgtes, i hvor høj 
grad der var tilslutning til klagen. Den samlede anslåede EF-produktion af samme 
vare, på grundlag af hvilken de 68 klagende EF-producenters status blev fastlagt, 
blev efterfølgende taget op til ny undersøgelse (for så vidt angår perioden 1991 -
1994) hos de nationale sammenslutninger af fodtøjsproducenter, og det 
bekræftedes, at de var korrekte. 
Det skal desuden understreges, at tallet for "den samlede produktion" af samme 
vare, som lå til grund for nævnte fastlæggelse af EF-producenternes status, blev 
sat så højt som muligt. Som følge af mangel på pålidelige data var det således 
ikke muligt at foretage en undersøgelse for i overensstemmelse med artikel 4, stk. 
1, litra a), i grundforordningen at fastslå, om visse ikke-klagende producenters 
produktion burde have været holdt uden for tallet for "den samlede produktion", 
fordi deres vigtigste forretningsvirksomhed snarere er import end produktion i 
Fællesskabet. 
Sådanne mulige EF-producenter, hvoraf nogle ifølge de foreliggende oplysninger 
har importeret betydelige mængder, vides også at producere ret store mængder 
fodtøj i Fællesskabet. Hvis der var blevet fremlagt tilstrækkelige oplysninger om 
dette spørgsmål, er det muligt, at en del af de i Fællesskabet fremstillede 
mængder ville være blevet holdt uden for tallet for den samlede produktion. 
Omvendt blev undersøgelsen af selskabernes "hovedaktivitet" foretaget for 28 
selskaber i "den første gruppe", som defineret i betragtning 6 i forordningen om 
midlertidig told, og det konstateredes for dem alle (som anført i betragtning 55 i 
forordningen om midlertidig told), at de havde deres hovedaktivitet i 
fællesskabet. 
(51) Det bekræftes derfor, at den undersøgte EF-erhvervsgren er repræsentativ, og at 
dette spørgsmål er undersøgt på en rimelig måde på grundlag af fuldt pålidelige 
tal. 
21 
2. Stikprøver 
(a) Den oprindelige undersøgelse 
(52) Hvad angår dette spørgsmål skal det påpeges, at i betragtning af det store antal 
potentielle parter i proceduren anførtes det i meddelelsen om indledning af 
proceduren, at undersøgelsen måske måtte gennemføres på grundlag af stikprøver. 
Som følge heraf søgtes det (via nationale sammenslutninger) fra begyndelsen af 
undersøgelsen at opnå tilsagn om samarbejde fra et begrænset antal EF-
producenter, som udvalgtes blandt de 68 producenter, der tilsluttede sig klagen. 
28 producenter indgav fyldestgørende besvarelser, og blandt disse udvalgtes der 
ni med henblik på efterprøvning, og deres besvarelser efterprøvedes indgående 
ved kontrolbesøg hos de pågældende (sidstnævnte gruppe benævntes i 
forordningen om midlertidig told "kontrolgruppen"). 
De 28 selskaber i den første gruppe tegner sig for lidt over 25% af produktionen i 
Fællesskabet af samme vare, og den kan derfor betragtes som EF-erhvervsgrenen, 
da der ikke foreligger nogen erklæret opposition mod klagen. 
22 
(b) Den efterfølgende udvikling 
(53) Som anført i betragtning 8 i denne forordning, besluttedes det at begrænse 
anvendelsesområdet for den foreliggende procedure til at omfatte fodtøj til 
udendørs brug og at holde hjemmefodtøj uden for. Det ansås derfor for påkrævet 
at foretage en særskilt undersøgelse af de oplysninger, der udelukkende vedrørte 
fodtøj til udendørs brug, som er omfattet af denne procedure. Det fremgår af 
denne undersøgelse, at 17 ud af ovennævnte 28 EF-producenter i den første 
gruppe og 8 ud af de 9 EF-producenter i kontrolgruppen fremstiller fodtøj til 
udendørs brug. Det konstateredes, at nævnte 17 producenter i overensstemmelse 
med de kriterier, der er benyttet til at fastslå, om den første gruppe var 
repræsentativ (jf. betragtning 59 i forordningen om midlertidig told) ligeledes var 
repræsentative for den erhvervsgren i Fællesskabet, der fremstiller fodtøj til 
udendørs brug. Den kendsgerning, at disse 17 EF-producenter ifølge 
undersøgelsen tegner sig for 22,3% af EF-produktionen af samme vare, hvis 
definition var blevet begrænset i løbet af den foreliggende undersøgelse, ændrer 
ikke ovennævnte konklusion om EF-erhvervsgrenens repræsentativitet. I en 
situation som den foreliggende, hvor antallet af EF-producenter er så stort, at det 
berettiger anvendelse af stikprøver, er det således næsten uundgåeligt, at den 
udvalgte stikprøve ikke vil nå op på tærskelværdien på 25%, selv om den er 
repræsentativ for EF-erhvervsgrenen. 
(54) Hvad angår den undersøgte EF-erhvervsgrens repræsentativitet skal det 
understreges, at undersøgelsen af spørgsmålet om skade fandt sted på grundlag af 
efterprøvede oplysninger, der var indhentet fra forskellige relevante kilder, som 
alle var repræsentative for EF-erhvervsgrenen, jf. nedenstående: 
23 
. produktion, salg, markedsandel og beskæftigelse i Fællesskabet blev fastlagt for 
hver national sammenslutning af fodtøj sproducenter, og de omfatter derfor hele 
EF-produktionen af samme vare. Dette er ganske klart i modstrid med den 
påstand, som en interesseret part fremsatte efter fremlæggelsen af de endelige 
undersøgelsesresultater, i henhold til hvilken der ved fastlæggelsen af de samlede 
skadesindikatorer ikke var taget hensyn til tal vedrørende den italienske 
fodtøj ssammenslutning; 
. den generelle udvikling i priser, omkostninger og rentabilitet blev fastlagt for 
hver af de samarbejdsvillige producenter i den første gruppe; 
. undersøgelsen af underbud og underpriser gennemførtes på grundlag af fuldt 
efterprøvede pris- og omkostningsdata, der var indhentet hos selskaberne i 
kontrolgruppen, som er repræsentative i henseende til størrelse og varesortiment, 
og som er beliggende i de vigtigste medlemsstater med produktion af fodtøj. 
3. Anonym behandling af selskaberne i kontrolgruppen 
(55) Nogle parter har gentaget og uddybet deres påstand om, at det ikke var berettiget, 
at Kommissionen indrømmede selskaberne i kontrolgruppen "anonym 
behandling". De pågældende parter har gjort gældende, at de klagende 
indenlandske virksomheder bør være forberedt på eventuelle "handelsmæssige 
gengældelsesforanstaltninger" og har anmodet om, at i det mindste navnene på 
selskaberne i den første gruppe videregives. 
24 
(56) Det skal i den forbindelse igen understreges, at den pågældende anonyme 
behandling indrømmedes, fordi de trusler, der var fremsat, gik langt videre, end 
hvad der kunne anses for "normal" i handelsmæssigt samkvem. Den begrænsede 
beskyttelse, der ydedes på denne måde, ansås desuden for særlig relevant i 
forbindelse med stikprøveundersøgelsen, hvor nogle fa udvalgte selskaber er 
særligt udsat, selv om de repræsenterer og handler på vegne af en langt større 
gruppe. 
(57) Med hensyn til selskaberne i den første gruppe var selskabsnavnene på det ikke-
fortrolige spørgeskema almindeligvis blevet erstattet af et identiiikationssymbol, 
og de fleste nationale sammenslutninger af fodtøj sproducenter (som videregav 
besvarelserne) havde opført navnene på de selskaber, der indgav svar, uden 
naturligvis at videregive sammenhængen mellem identifikationssymbolerne og 
navnene i listen. Det skal således understreges, at alle interesserede parter har haft 
adgang til de ikke-fortrolige oplysninger, der er indgivet af både producenterne i 
den første gruppe og, i en særskilt liste, de efterprøvede og bekræftede data 
vedrørende selskaberne i kontrolgruppen. 
(58) I betragtning af, at besvarelserne af spørgeskemaerne fra selskaberne i den første 
gruppe samt den liste, der var opstillet af nævnte sammenslutninger, blev stillet til 
rådighed for alle parter, før Kommissionen fik kendskab til ovennævnte pression, 
fandt den, at de pågældende lister, som gjorde det muligt at identificere de fleste 
af selskaberne, ikke efterfølgende kunne gøres anonyme, og der burde således 
fortsat være adgang til dem i uændret form. Under disse omstændigheder ansås 
det for rimeligt i de endelige oplysninger, der blev tilsendt alle parter, at 
indkludere listen over selskaberne i den første gruppe, medens navnene på 
selskaberne i kontrolgruppen fortsat blev tilbageholdt. 
25 
F. SKADE 
1. Kumulativ vurdering af dumpingimportens virkninger 
(59) Nogle parter gjorde gældende, at følgevirkningerne af importen fra Kina og 
Indonesien ikke burde vurderes kumulativt. Det anførtes især, at to betingelser, 
som bør være opfyldt for at muliggøre kumulering, ikke var opfyldt. 
(60) For det første er det gjort gældende, at for i overensstemmelse med artikel 3, stk. 
4, i grundforordningen at afgøre, om den dumpingmargen, der fastsættes 
vedrørende importen fra hvert land (for hvilket det overvejes at foretage 
kumulering med andre) er højere end mindsteværdien, bør institutionerne ikke 
tage hensyn til restmargener, men kun til de margener, der er fastsat for 
samarbejdsvillige eksportører. Denne påstand kan ikke godtages, navnlig på 
baggrund af den manglende samarbejdsvilje, som de indonesiske eksportører 
udviste. Det skal desuden bemærkes, at de dumpingmargener, der fastsattes for to 
af de indonesiske eksportører (af de tre, der indgik i stikprøven) var højere end 
mindsteværdien. 
(61 ) For det andet er det gjort gældende, at visse forskelle i konkurrencevilkårene 
(bevist ved gennemsnitsimportpriserne pr. par, som angiveligt skulle være 
væsentligt højere for Indonesien sammenlignet med Den Kinesiske 
Folkerepublik) indebar, at det ikke var berettiget af foretage kumulering. Selv om 
de påståede forskelle i nogen grad bekræftes af Eurostat-tallene, skal det anføres: 
26 
- at disse forskelle ikke er tilstrækkelige til, at der kan foretages en klar sondring 
mellem den indonesiske og den kinesiske prispolitik (navnlig når 
gennemsnitspriserne for både Indonesien og Den Kinesiske Folkerepublik 
sammenlignes med gennemsnitspriserne for andre tredjelande, der leverer til EF-
markedet, idet sidstnævnte er langt højere end gennemsnitspriserne for begge de 
af undersøgelsen omfattede lande); 
- at en detaljeret undersøgelse af de foreliggende oplysninger viser, at importen 
fra både Indonesien og Den Kinesiske Folkerepublik omfatter alle priser, fra de 
højeste til de laveste, og 
- at den mest plausible forklaring på de eksisterende forskelle, ifølge de 
foreliggende oplysninger, snarere er en lidt forskellig varesammensætning end en 
forskellig prispolitik. 
(62) Efter beslutningen om, at hjemmefodtøj holdes uden for den kategori af varer, der 
er omfattet af undersøgelsen, undersøgtes det på ny, om det var påkrævet at 
foretage en kumulativ vurdering af importen fra begge lande. I 1994 udgjorde 
importen af fodtøj henhørende under KN-kode 6404 19 90 med oprindelse i Den 
Kinesiske Folkerepublik 101,1 mio. par og med oprindelse i Indonesien 24 mio. 
par. Den pågældende dumpingimport tegnede sig i samme for en markedsandel på 
henholdsvis 50,5% og 12%. 
27 
Det er desuden bekræftet, at dumpingmargenerne for de pågældende varer var 
betydelige, og de konklusioner, der er omhandlet i betragtning 68 i forordningen 
om midlertidig told vedrørende konkurrencevilkårene på markedet, kan bekræftes 
efter udelukkelsen af hjemmefodtøj fra proceduren. På dette grundlag ansås det 
for påkrævet at foretage en kumulativ vurdering af virkningerne af 
dumpingimporten af fodtøj til udendørs brug fra de pågældende to lande. 
Resultaterne af den foreløbige undersøgelse (som omhandlet i betragtning 64 - 69 
i forordningen om midlertidig told) bør følgelig bekræftes for så vidt angår den 
begrænsede varekategori bestående af fodtøj til udendørs brug. 
(63) Den samlede import af fodtøj til udendørs brug fra Den Kinesiske Folkerepublik 
og Indonesien steg set under ét fra 65,4 mio. par i 1991 til 125,1 mio. par i 1994, 
altså en stigning på over 90%. Dette svarer til en stigning i den samlede 
markedsandel fra 40,5% i 1991 til 62,4% i 1994. 
2. Beregning af underbud 
(64) Der er fremsat påstand om, at der ikke altid, om overhovedet, var tale om 
underbud af det omfang, som er anført i forordningen om midlertidig told. Nogle 
parter har under høringerne fremlagt prøver på angiveligt sammenlignelige 
modeller, hvor de importerede modeller (almindeligvis fremstillet i henhold til 
importørens egne specifikationer) var dyrere end EF-fremstillede modeller. 
28 
Disse påstande kan være korrekte i visse særlige tilfælde, men det skal 
understreges, at de ikke bekræftedes på et bredere grundlag af undersøgelsen af 
både eksportørernes priser for visse modeller og Eurostat-priserne. Under disse 
omstændigheder fandt Kommissionen det rimeligt med henblik på den endelige 
fastlæggelse af de faktiske forhold fortsat udelukkende at fæste lid til de 
detaljerede og/eller samlede oplysninger, der er indhentet (og efterprøvet i så vid 
udstrækning som muligt) som led i undersøgelsen, og på grundlag af hvilke det 
positivt er fastslået, at der er tale om prisunderbud. 
(65) Det er påstået, at justeringen for forskelle i handelsled er utilstrækkelige og bør 
revideres. Der er bl.a. fremlagt dokumentation, hvoraf det fremgår, at den 
justering på 13%, der i den foreløbige undersøgelse indrømmedes for at tage 
hensyn til forskelle i handelsled mellem importører og EF-producenternes kunder, 
kun indbefattede transport i Fællesskabet og andre dermed forbundne 
omkostninger. 
Der blev foretaget en yderligere analyse, som koncentreredes om de importører, 
for hvilke der var fremlagt bekræftede data vedrørende denne justering, dvs. de 
fem samarbejdsvillige importører, der er anført i forordningen om midlertidig 
told. Der var blevet aflagt kontrolbesøg hos disse importører, og de tegnede sig 
tilsammen for 12,5% af de pågældende importerede mængder i 
undersøgelsesperioden. 
29 
Det kunne fastslås, at tre af dem ikke i væsentligt omfang havde indkøbt den 
pågældende vare fra EF-producenter i undersøgelsesperioden, men stort set havde 
de samme kunder som EF-producenterne. Det konkluderedes derfor, at for at sikre 
en retfærdig sammenligning måtte importpriserne justeres for de omkostninger, 
der påløb mellem indførslen og det sted, hvor varerne faktisk nåede frem til 
kunden, samt for en rimelig fortjeneste. Med henblik herpå blev der taget hensyn 
til alle omkostninger, der kunne henføres til den pågældende vare, undtagen 
sådanne omkostninger, som viste sig at være en del af 
produktionsomkostningerne (såsom råmaterialer, som importøren leverede til 
producenten i eksportlandet), og som således var indregnet i toldværdien for 
varerne som anført i Eurostat. 
Omvendt fremgik det, at to af de fem importører var kunder hos EF-
producenterne, og der blev derfor kun taget hensyn til deres omkostninger fra cif-
stadiet til leveret pakhus, fortoldet, da dette svarede til det handelsled, der var lagt 
til grund for fastsættelsen af EF-producenternes priser og omkostninger. 
For hver importør undersøgtes forholdet mellem den gennemsnitlige importpris 
for den pågældende vare og ovennævnte omkostninger. Det fremgik af denne 
undersøgelse, at for at justere cif-prisen til det handelsled, der svarede til EF-
producenternes leverancer, måtte der tages hensyn til to elementer. Selv om en del 
af omkostningerne således kan anses for at være proportionale med varernes 
værdi, måtte en passende justering også omfatte et fast beløb pr. par for at afspejle 
de omkostninger, der uundgåeligt påløber i forbindelse med enhver 
importforretning uafhængigt af varernes værdi. 
30 
(66) På grundlag af den undersøgte dokumentation konstateredes det, at for at sikre en 
retfærdig sammenligning med EF-producenternes priser og omkostninger, måtte 
cif-importprisen for den pågældende vare opjusteres med 20% og derefter 
forhøjes med 0,2 ECU pr. par plus den normale told. 
(67) Beregningerne er blevet ændret i overensstemmelse hermed, og resultatet heraf er 
en bekræftelse af de underbud, der blev fastlagt i forordningen om midlertidig 
told. Beregnet på grundlag af Eurostat konstateredes det for de samarbejdsvillige 
eksportører, der var omfattet af midlertidig antidumpingtold, at de gennemsnitlige 
underbudsmargener i procent af EF-erhvervsgrenens priser var højere end 7% for 
Indonesien og 18% for Den Kinesiske Folkerepublik. 
3. Generelle skadesfaktorer 
(68) Eftersom ingen af de interesserede parter har fremsat bemærkninger til den 
foreløbige vurdering af de generelle skadesfaktorer (såsom bl.a. forbrug i 
Fællesskabet, produktion, salg, rentabilitet og beskæftigelse i EF-
erhvervsgrenen), er der ikke foretaget en ny undersøgelse af de pågældende 
undersøgelsesresultater. 
31 
(69) I betragtning af udelukkelsen af hjemmefodtøj fra den kategori af varer, der er 
omfattet af undersøgelsen, redegøres der i det følgende for de vigtigste 
undersøgelsesresultater vedrørende markedet og den erhvervsgren i Fællesskabet, 
der fremstiller fodtøj til udendørs brug, idet forordningen om midlertidig told ikke 
indeholdt nærmere oplysninger herom: 
Det samlede forbrug i Fællesskabet steg fra 161,3 mio. par i 1991 til 200,4 
mio. pari 1994. 
Produktionen faldt fra 40,4 mio. par i 1991 til 30,8 mio. par i 1994, altså 
et fald på 24%. 
Målt i mængde faldt salget i samme periode med 45% og i værdi med 
32%, svarende til en nedgang i markedsandelen fra 20,8% til 9,2%. 
Rentabiliteten af salget af fodtøj til udendørs brug faldt for selskaberne i 
den første gruppe fra 12,3%> i 1991 til 2,8% i 1994, og denne udviklingstendens 
bekræftedes af de tal, der er fastlagt for selskaberne i kontrolgruppen. 
Hvad angår beskæftigelse og virksomhedslukninger blev der som led i 
undersøgelsen ikke fastlagt absolutte tal vedrørende produktionen af fodtøj til 
udendørs brug, fordi de fleste selskaber i denne sektor var i stand til at fremstille 
både fodtøj til indendørs og udendørs brug. På baggrund af ovenstående 
indikatorer kunne det imidlertid ved en sammenligning med de tilsvarende 
indikatorer i forordningen om midlertidig told bekræftes, at den negative 
udviklingstendens for beskæftigelse og virksomhedslukninger også gjorde sig 
gældende for de producenter i Fællesskabet, der fremstiller fodtøj til udendørs 
brug. 
32 
4. Konklusion vedrørende skade 
(70) På baggrund af ovenstående og da der ikke foreligger andre argumenter, 
bekræftes det, som det blev fastslået i betragtning 84 i forordningen om 
midlertidig told for den erhvervsgren i Fællesskabet, der fremstiller både fodtøj til 
udendørs og indendørs brug, at også den EF-erhvervsgren, der fremstiller fodtøj 
til udendørs brug, har lidt væsentlig skade som omhandlet i artikel 3 i 
grundforordningen. 
G. ÅRSAGSSAMMENHÆNG 
(71 ) De fleste eksportører og importører rejste igen spørgsmålet om, at importen fra 
Vietnam var en af årsagerne til den skade, som EF-erhvervsgrenen havde lidt. Det 
skal i den forbindelse understreges, at på tidspunktet for indgivelse af klagen var 
Vietnams kendte markedsandel for fodtøj til udendørs brug forholdsvis beskeden. 
Den stigning, der indtraf senere, var allerede mærkbar i undersøgelsesperioden, 
hvor markedsandelen for de pågældende varer med oprindelse i Vietnam dog var 
langt mindre end for de kinesiske varer. Det følger heraf, at virkningerne af 
importen fra Vietnam ikke kan have brudt den årsagssammenhæng, der er 
etableret mellem den import, der er omfattet af den foreliggende undersøgelse, og 
den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt. 
(72) Da der ikke er fremlagt overbevisende dokumentation for nogen anden årsag til 
den skade, der er forvoldt, bekræftes de foreløbige undersøgelsesresultater som 
omhandlet i betragtning 85 - 95 i forordningen om midlertidig told. På baggrund 
af ovenstående udvikling fastslås det desuden, at denne konklusion også gælder 
for fodtøj til udendørs brug. 
33 
H. FÆLLESSKABETS INTERESSER 
1. Virkninger for forbrugerne 
(73) Der er ikke fra forbrugernes eller forbrugerorganisationernes side rejst 
indvendinger efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told, men 
nogle parter har gjort gældende, at antidumpingforanstaltninger vil have alvorlige 
følgevirkninger for forbrugerne i Fællesskabet, herunder navnlig dem med de 
laveste indkomster. 
Dette argument om foranstaltningernes forudseelige indvirkning på 
forbrugerpriserne er blevet undersøgt nærmere. Resultaterne af undersøgelsen er 
følgende: 
(a) Følgevirkninger i absolutte tal 
(74) Hvad angår priserne på fodtøj til forhandlere er det sandsynligt, at EF-
erhvervsgrenen med en markedsandel på 9,2% og en gennemsnitspris på 5,1 ECU 
pr. par ikke vil være i stand til at forhøje sine priser ud over den forhøjelse på 
4,2%), der er nødvendig for at opnå en rimelig fortjeneste (jf. betragtning 106 i 
forordningen om midlertidig told), uden at den løber risiko for at forværre den 
aktuelle nedadgående tendens i henseende til markedsandel. Desuden tegner 
importen fra lande, der ikke er omfattet af proceduren, sig for 28,4% af markedet 
for den pågældende vare, og det forventes, at producenterne i disse tredjelande 
ikke vil være villige eller i stand til at forlange prisforhøjelser af betydning. 
34 
For Indonesiens vedkommende skal det erindres, at den skadestærskel, der er 
fastlagt for dette land, er betydeligt lavere end for Den Kinesiske Folkerepublik, 
idet gennemsnitsprisen for det importerede fodtøj er 2,57 ECU pr. par. 
Markedsandelen for fodtøj med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik er 
50,5% (med en gennemsnitspris på 1,83 ECU pr. par), og i betragtning af den 
toldsats, der er foreslået, vil den forudselige gennemsnitlige maksimale virkning 
af de foreslåede foranstaltninger på markedet for fodtøj alt i alt udgøre 0,5 ECU 
pr. par. 
Det er således kun i det tilfælde, hvor forhandlerne vælger at fastholde en uændret 
margen og overvælter de øgede omkostninger i deres helhed på forbrugerne, at 
sidstnævnte må betale det tilsvarende beløb på 0,5 ECU pr. par. Da det 
gennemsnitlige forbrug af det pågældende fodtøj i Fællesskabet årligt er mindre 
end et par per capita, er følgevirkningerne af de foreslåede foranstaltninger ganske 
klart ubetydelige for forbrugeren. 
(b) Relative følgevirkninger, prisens indvirkning på forbruget 
(75) Relativt set var grundlaget for beregningerne gennemsnitsprisen for det 
pågældende fodtøj, leveret til forhandlers pakhus, dvs. 3,6 ECU pr. par, hvor der 
for de importerede varers vedkommende tages hensyn til den justering for 
forskelle i handelsled, der er omhandlet i betragtning 66. Anvendes den laveste 
bruttofortjeneste, der er konstateret i de distributionskanaler, der analyseres 
nedenfor, dvs. 125%, anslås det, at gennemsnitsprisen for forbrugeren for den 
pågældende vare er højere end 8,1 ECU pr. par. En fuldstændig overvæltning af 
tolden vil derfor påvirke forbrugerprisen med mindre end 6,5%. 
35 
Som anført ovenfor bør denne procentsats ses både i lyset af den absolutte 
prisforhøjelse (0,5 ECU pr. par) og den generelle prisudvikling. I løbet af den 
periode på fire år, der indgik i undersøgelsen, og som følge af dumpingimportens 
indtrængen på markedet, faldt den gennemsnitlige markedspris, leveret til 
forhandlers pakhus, således med mere end 16% korrigeret for den almindelige 
inflation. 
(76) Da der ikke forelå andre reaktioner fra forbrugerorganisationerne, konkluderedes 
det, at følgevirkningerne af de foreslåede foranstaltninger for forbrugerne af det 
pågældende fodtøj formentlig vil være ubetydelige. Det kunne derfor 
konkluderes, at der ikke kunne forudses nogen væsentlig nedgang i efterspørgslen 
som et resultat af en mulig overvæltning af hele tolden på forbrugerprisen. 
2. Virkninger i forhandlerleddet 
(a) Virkninger i forhandlerleddet som helhed 
(77) Det er gjort gældende, at indførelsen af foranstaltninger vil have stærkt negative 
følger for importørerne. Der er mere generelt fremført divergerende synspunkter 
om situationen i distributionskæden som helhed, som angiveligt er en aktivitet, 
der har langt større betydning i Fællesskabet end produktionen af fodtøj, både i 
henseende til omsætning og beskæftigelse. 
36 
Det skal for det første anføres, at omsætningen i distributionskæden for en given 
mængde fodtøj ifølge sagens natur vil være højere end i de produktionsselskaber, 
hvorfra varerne indkøbes, ganske enkelt som følge af den højere 
forhandlermargen. For det andet kan beskæftigelsestallene i forhandlerleddet, 
hvor der sælges alle typer af fodtøj, ikke sammenlignes med de tilsvarende tal 
udelukkende for produktionen i Fællesskabet af den pågældende vare. 
Eftersom forbrugerne ikke køber sko i mængder af nogen betydning uden for 
Fællesskabet, kan negative følgevirkninger af antidumpingtold for 
distributionssystemet som helhed kun opstå som et resultat af en betydelig 
nedgang i forbruget og dermed omsætningen, eller i det forhold, at forhandlerne 
er nødsaget til at acceptere en lavere margen for at mindske en stigning i 
forbrugerpriserne mest muligt (og en nedgang i forbruget). 
Som anført ovenfor kan det på baggrund af de forudselige følgevirkninger af 
eventuelle foranstaltninger for forbrugerne af den pågældende vare anses for højst 
usandsynligt, at forbruget af den pågældende vare vil falde væsentligt, også selv 
om forhandlerne skulle være nødsaget til at opretholde deres nuværende 
margener, 
37 
Det kan derfor alt i alt konkluderes, at virkningerne af eventuelle foranstaltninger, 
vil være meget begrænsede for distributionskæden. Der blev imidlertid foretaget 
en dybtgående analyse på baggrund af fodtøj sdistributionssystemets struktur i 
Fællesskabet. 
(b) Fodtøj sdistributionssystemets struktur i Fællesskabet 
(78) Inden for fodtøj sdistributionssystemet i Fællesskabet kan der almindeligvis 
sondres mellem fire forskellige salgskanaler i forbindelse med salget til den 
endelige bruger. Der er tale om mærkevarekæderne, de uafhængige 
detailhandlere, ikke-specialiserede supermarkeder og som en fjerde kategori de 
øvrige former for ikke-specialiseret distribution (beklædningsforretninger og 
forretninger med blandet sortiment). 
(i) Uafhængige detailhandlere 
(79) Den traditionelle distributionskanal består af uafhængige detailhandlere, som 
almindeligvis køber deres varer fra grossister. Udviklingen i distributionssystemet 
går imidlertid i retning af, at grossisterne forsvinder, efterhånden som 
detailhandlerne indgår i et nærmere samarbejde med et mere begrænset antal 
producenter eller slutter sig sammen i indkøbsforeninger, men bibeholder deres 
uafhængighed. 
38 
Hvad angår detailhandlerne selv befinder de sig i en vanskelig 
konkurrencesituation, da de hver for sig ikke kan kontrollere leverandørernes 
prispolitik og er nødsaget til at forlange høje avancer for at dække de forholdsvis 
høje omkostninger i bycentrenes detailsalgsbutikker, hvorfra de fortrinsvis udøver 
deres virksomhed (150 - 200%). De har således tabt terræn i nogle medlemsstater 
til nyere former for distribution, som henhører under de øvrige tre kategorier, og 
især mærkevarekæderne. 
Som følge af deres stærke tilstedeværelse i andre medlemsstater og deres dækning 
af den øverste ende af markedet, hvor de opretholder vedvarende gode 
forretningsforbindelser med deres kunder, skal det anføres, at uathængige 
detailhandlere stadig i det mindste i henseende til værditilvækst og beskæftigelse 
(over 250 000 arbejdstagere) er den vigtigste distributionskanal i Fællesskabet, 
om end de formentlig ikke ligger på førstepladsen med hensyn til markedsandel 
(målt i mængde). 
(ii) Mærkevarekæder 
(80) Disse kæder, som undertiden er involveret i produktionsvirksomhed i 
Fællesskabet, ejes almindeligvis af et eller to store selskaber i hvert land, som ejer 
flere varemærker og udøver deres virksomhed på hele markedet. De driver 
supermarkeder eller discountbutikker uden for byerne og kan konkurrere med de 
ikke-specialiserede supermarkeder på grund af salgsomfang, priser og 
specialisering. 
39 
Mærkevarekæderne sælger også deres varer gennem forretninger i byerne, som 
afløser de uafhængige detailhandlere med standardiserede butikker med lavere 
omkostninger, som er et svar på nogle kunders behov for et alternativ til 
discountbutikker. Som følge af deres stærke indkøbsposition, deres adgang til 
forsyninger på verdensmarkedet (de importerer for egen regning) og den 
forholdsvis lave margen, de beregner sig, almindeligvis omkring 25%) af 
salgsomkostningerne for de centrale indkøbssteder og 100% i gennemsnit for 
butikkerne, er de i stand til hurtigt at vinde markedsandele, når først de gør deres 
entré på markedet, og at opnå en vækst på over 5% om året. 
(iii) Ikke-specialiserede supermarkeder 
(81 ) Ikke-specialiserede supermarkeder, som tegner sig for en betydelig del af 
fodtøjsmarkedet målt i mængde, men mindre målt i værdi som følge af de lave 
gennemsnitspriser for deres salg, har stor betydning i den lavere ende af 
markedet. Om end de undertiden køber direkte fra leverandører uden for 
Fællesskabet, importerer de sædvanligvis deres varer gennem specialiserede 
importører og tegner sig for en betydelig del af disses salg af fodtøj. Deres 
traditionelle bruttofortjeneste er ca. 100%, men den kan svinge fra ca. 60% i 
forbindelse med salgsfremstød til over 130% på visse EF-fremstillede varer. Som 
følge af det yderligere trin i afsætningskæden, som importøren betegner, og de 
faste omkostninger, der påløber, er forbrugerprisen på de fra de pågældende lande 
importerede varer ved afsætning gennem denne salgskanal sædvanligvis tre gange 
højere end cif-prisen. 
40 
(iv) Andre salgskanaler 
(82) Andre salgskanaler, såsom postordrefirmaer eller beklædningsforretninger har 
vundet en vis betydning i nogle medlemsstater, men ingen af dem har alene 
vundet større betydning på fællesskabsplan. I nogle medlemsstater har 
specialiserede postordrefirmaer en omkostningsstruktur i lighed med 
mærkevarekædernes. Beklædningskæder på fællesskabsplan har i deres "små" 
butikker også fodtøj i form af modeprægede mærkevarer, almindeligvis med 
højere margener end deres sædvanlige varer. Som følge af modeaspektet af dette 
salg indebærer det konkurrence for mærkevarekæderne omend i mindre omfang 
end de store blandede forretninger i bycentrene. 
(c) De foreslåede foranstaltningers særlige følgevirkninger for de forskellige 
salgskanaler 
(83) Med hensyn til de uafhængige detailhandlere, som stadig tegner sig for det største 
antal beskæftigede i distributionssystemet for fodtøj i Fællesskabet, styrkes den 
generelle konklusion, der er omhandlet i betragtning 77, af den kendsgerning, at 
det sædvanligvis kun er en lille del af deres leverancer af den pågældende vare, 
der har oprindelse i Indonesien eller Den Kinesiske Folkerepublik. Det skal 
tilføjes, at de er sluttet sammen i et forbund, hvor otte medlemsstater er 
repræsenteret, og at der ikke fra dette forbund eller fra anden side er modtaget 
indsigelse mod den mulige indførelse af antidumpingforanstaltninger. 
41 
(84) De selskaber, der ejer mærkevarekæder, har anfægtet behovet for at indføre 
antidumpingtold. Selv om den generelle konklusion også gælder disse parter, 
forklarer det forhold, at nogle af dem i højere grad end de uafhængige 
detailhandlere baserer deres indkøb af den pågældende vare på dumpingimport, 
hvorfor de inden for distributionssystemet vil kunne frygte, at foranstaltningerne 
vil have negative følger for deres komparative konkurrencesituation. 
Eventuelle foranstaltningers direkte følgevirkninger for disse selskabers 
finansielle situation vil være ubetydelig, hvis toldens fulde beløb overvæltes på 
forbrugeren. Der kan kun forventes indirekte finansielle virkninger, hvis 
forbrugerne på grund af denne prisforhøjelse mindsker deres køb af den 
pågældende vare betydeligt. Skulle dette imidlertid blive tilfældet, vil det kun 
blive i begrænset omfang, jf. betragtning 76. 
Desuden sælges den pågældende vare aldrig særskilt i specialiserede butikker, og 
som følge af de lave priser, tegner den sig for mindre end 10% af de 
samarbejdsvillige mærkevareselskabers omsætning. På denne baggrund vil en 
beskeden tilbagegang i efterspørgslen efter den pågældende vare, som må anses 
for usandsynlig, have ubetydelige følgevirkninger for selskabet som helhed, 
navnlig hvis efterspørgslen i det mindste delvis rettes mod fodtøj til højere priser, 
formentlig med en højere fortjeneste i absolutte tal. 
(85) For så vidt angår ikke-specialiserede supermarkeder eller andre ikke-
specialiserede forretninger, vil sådanne selskabers situation næppe blive berørt af 
indførelsen af foranstaltninger, selv i tilfælde af ovennævnte markedsudvikling, 
fordi disse selskaber i endnu mindre grad baserer deres salg på den pågældende 
vare. 
42 
(86) Der blev foretaget en undersøgelse af situationen for de importører, der leverer til 
disse ikke-specialiserede distributionskanaler, idet en større del af deres 
omsætning i nogle tilfælde var baseret på import fra de pågældende lande, end det 
var tilfældet for deres kunder. De pågældende selskaber er almindeligvis baseret 
på en meget begrænset og fleksibel struktur, som gør det muligt for dem kun at 
sælge, når den avance, der påregnes opnået, giver dækning for de omkostninger, 
der påløber. Deres viden om markedet og deres evne til at planlægge og sælge 
påvirkes ikke af oprindelseslandet for varerne. Indvirker 
antidumpingforanstaltningerne på distributionssystemet for fodtøj som helhed, vil 
disse importører kunne udnytte enhver markedssituation og fortsat forsyne deres 
kunder med importvarer fra Kina eller Indonesien eller med ikke dumpede varer 
eller varer fremstillet i Fællesskabet. 
(87) Det kan således ikke fastslås, at indførelsen af antidumpingforanstaltningef på det 
pågældende fodtøj vil påvirke fodtøj sdistributionssystemets finansielle situation i 
væsentligt omfang, hverken systemet som helhed eller en del deraf. 
3. Virkninger for EF-erhvervsgrenen og dens leverandører 
(88) Den påstand, at indførelsen af foranstaltninger ikke vil have nogen positiv 
virkning for EF-erhvervsgrenens situation som følge af, at der i stedet kommer 
forsyninger fra andre tredjelande, blev fremført på ny. Det blev endvidere gjort 
gældende, at for tekstilfodtøjsindustriens vedkommende var situationen i den 
forbindelse den samme som for producenterne af syntetiske håndtasker, og Rådet 
burde følgelig også i den foreliggende sag undlade at træffe foranstaltninger4 
4 Jf. betragtning 105 og 106 i Rådets forordning (EF) nr. 1567/97 (EFT L 208 af 2.8.1997, s. 31.) 
43 
Et skift i forsyningerne mellem forskellige lande har i en årrække været en vigtig 
faktor på fodtøj smarkedet. Det skal i den forbindelse anføres, at EF-
erhvervsgrenen i kraft af automatisering og rationalisering har været i stand til 
gennem forøgelse af sin egen eksport delvis at kompensere for de mængder, der 
importeredes til Fællesskabet fra forskellige lande. Dette var imidlertid ikke 
tilfældet i forbindelse med den betydelige og pludselige forøgelse af 
dumpingimporten fra de to lande, der er omfattet af den foreliggende procedure. 
Hvad angår de påståede lighedspunkter mellem den foreliggende procedure og 
sagen vedrørende syntetiske håndtasker, skal det understreges, at den betydelige 
markedsandel, som den klagende EF-erhvervsgren i denne sag fortsat råder over, 
kapitalejerforholdene i de fleste eksportselskaber, samt de betydelige 
erhvervsinvesteringer, der er nødvendige for at fremstille fodtøj, ganske klart 
udelukker enhver rimelig og relevant sammenligning mellem de to erhvervsgrene. 
Rådet kan derfor ikke godtage, at det for af hensyn til konsekvens bør afholde sig 
fra at træffe foranstaltninger i den foreliggende sag. 
(89) Det er igen gjort gældende, at hvis der indføres foranstaltninger, vil det have 
negative følger for producenterne af maskiner til fodtøjsindustrien, hvis salg til 
Indonesien og Den Kinesiske Folkerepublik vil blive begrænset. 
Hvad angår leverandørerne af maskiner skal det anføres, at EF-erhvervsgrenen 
ganske klart investerer i automatisering, og især i sprøjtestøbningsprocessen. 
Denne automatisering er forbundet med investeringer i maskiner og støbeforme, 
som fremstilles i Fællesskabet, og dette vil fortsat give grobund for teknologiske 
forbedringer. Der er på den anden side ikke modtaget beviser for, at 
eksportørerne i Indonesien og Den Kinesiske Folkerepublik er nogle af de største 
kunder hos producenterne af udstyr i Fællesskabet. 
44 
(90) Da der ikke er fremlagt nye beviser vedrørende ovennævnte påstande, bekræftes 
de konklusioner, der er omhandlet i betragtning 99 og 104 i forordningen om 
midlertidig told. 
4. Konklusion vedrørende Fællesskabets interesser 
(91 ) Efter at have undersøgt de forskellige involverede parters interesser konkluderes 
det, at der ikke er nogen tvingende grunde til ikke at gribe ind over for den 
pågældende dumpingimport. De konklusioner, der er omhandlet i betragtning 105 
i forordningen om midlertidig told, bekræftes derfor. 
45 
I. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER 
1. Skadestærskel 
(a) Generelle betragtninger 
(92) De beregninger, der i forordningen om midlertidig told blev lagt til grund for 
fastsættelsen af skadestærsklen, var baseret på to forskellige sæt af 
prissammenligninger. For de samarbejdsvillige eksportørers vedkommende 
sammenlignedes priserne på de mest eksporterede modeller med EF-
erhvervsgrenens dertil svarende "ikke-skadelige priser" på grundlag af en 
inddeling i 16 grupper af såkaldte "familier" af fodtøj, hvoraf 13, som omfatter 
fodtøj til udendørs brug, indgik i den endelige fastlæggelse af de faktiske 
omstændigheder. For langt størstedelen af importen måtte skadestærsklen, på 
grund af manglende samarbejdsvilje fra de pågældende eksportørers side, 
beregnes på grundlag af gennemsnit for de pågældende KN-koder, og denne 
metode er benævnt "kategorisammenligningen". 
(93) Det er gjort gældende, at Kommissionen ved disse sammenligninger undlod at 
tage hensyn til de påståede forskelle mellem vulkaniseret og sprøjtestøbt fodtøj. I 
fortsættelse af det i betragtning 26 - 30 anførte fastslås det, at der ikke er sådanne 
forskelle mellem vulkaniseret og sprøjtestøbt fodtøj, at de i væsentlig grad kan 
påvirke den samlede prissammenligning. 
Forskellene i produktionsprocessen ved fremstilling at såler til to 
sammenlignelige modeller medfører således ikke, at forbrugerne opfatter varerne 
som forskellige. For så vidt angår de tilfælde, hvor importerede vulkaniserede 
modeller sammenlignedes med EF-fremstillet sprøjtestøbt fodtøj, fordi der var 
tale om de modeller, der lignede hinanden mest, fik de pågældende 
samarbejdsvillige eksportører lejlighed til at fremsætte bemærkninger på grundlag 
af de dokumenter og ikke-fortrolige oplysninger, de havde adgang til, og ingen af 
dem anfægtede de sammenligninger, der var foretaget. 
46 
(94) Eksportører i Den Kinesiske Folkerepublik gjorde gældende, at beskrivelserne af 
de i Fællesskabet fremstillede modeller, som benyttedes til sammenligningerne, 
var utilstrækkelige. Det skal i den forbindelse anføres, at eksportørerne fik 
tilsendt kopier af de ikke-fortrolige oplysninger, som indeholdt fotografier af de 
EF-fremstillede modeller, der anvendtes som referencemodeller i hver familie. 
Dette skete i tilslutning til de skriftlige forklaringer og de kalkulationsark, der 
indgik i de fremlagte oplysninger. 
(95) Efter krav fra importørernes side og med henblik på at foretage 
prissammenligningerne ved beregningen af skadestærsklerne justeredes cif-
importpriserne for at nå frem til prisen, leveret kunden, fortoldet, og hertil 
benyttedes den justeringsmetode, der anvendtes til fastsættelse af 
underbudsmargenerne, jf. betragtning 66. 
(96) Nogle importører gjorde gældende, at selv om det kunne erkendes, at der fandt 
dumping sted for så vidt angår fodtøj til en importpris på under 3 USD, var dette 
ikke tilfældet for mere sofistikeret fodtøj. For sidstnævnte burde der ifølge de 
pågældende importører fastsættes en skadestærskel på 0%. 
Det skal i den forbindelse anføres, at selv om der importeres meget store 
mængder fodtøj til udendørs brug til en pris på under 2,5 ECU (svarende til 3 
USD), omfattede denne import i den stikprøve af importtransaktioner, der 
undersøgtes, kun 45% af værdien af den pågældende import. Den kendsgerning, 
at hovedparten af importomsætningen lå over den påståede prisgrænse, viser, at 
importen af den pågældende vare i virkeligheden er spredt over et bredt spekter af 
priser, omend priserne er meget lave sammenlignet med de priser, der ville være 
gældende under normale konkurrencevilkår. 
47 
Desuden lå de ikke-skadelige priser, der beregnedes for de undersøgte EF-
producenter, også både under og over den påståede prisgrænse, justeret for at nå 
frem til prisen, leveret hos kunden (3,7 ECU) alt afhængig af skotype. Da der ikke 
forelå anden dokumentation vedrørende dette markedsaspekt, kunne denne 
påstand derfor afvises. 
(97) Der er ikke fremført andre bemærkninger, og den generelle metode til 
fastlæggelse af skadestærsklen, som er omhandlet i betragtning 106 -112 i 
forordningen om midlertidig told, bekræftes derfor. 
Begrænsningen af de varer, der er omfattet af proceduren, og ændringen af 
justeringen for handelsled påvirker imidlertid de foreløbige 
undersøgelsesresultater, som anført nedenfor. 
(b) Indonesien 
(98) I overensstemmelse med den metode, der er omhandlet i forordningen om 
midlertidig told, udgjorde de reviderede skadestærskler for de samarbejdsvillige 
selskaber i stikprøven for Indonesien, udtrykt i procent af cif-importprisen, 
mellem 0 og 31,5%, med et gennemsnit på 14,1%, som anvendes for 
samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven. Hvad angår beregningen 
af restskadestærsklen ansås det for et land med markedsøkonomi som Indonesien 
for at være det rimeligste grundlag, at benytte det gennemsnit, der var fastlagt på 
grundlag af de efterprøvede data for de samarbejdsvillige eksportører i stikprøven, 
dvs. 14,1%. 
(c) Den Kinesiske Folkerepublik 
(99) I overensstemmelse med den metode, der er omhandlet i forordningen om 
midlertidig told, udgjorde den reviderede enhedsskadestærskel for Den Kinesiske 
Folkerepublik 49,2%. 
48 
2. Told 
(100) Et af de indonesiske samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven, 
anfægtede, at tolden for det pågældende selskab var fastsat på grundlag af den 
vejede gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven. 
Dette argument kunne ikke godtages, idet det i artikel 9, stk. 6, i 
grundforordningen fastsættes, at når Kommissionen har begrænset sin 
undersøgelse i overensstemmelse med artikel 17, må antidumpingtold, der 
pålægges samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgår i stikprøven, ikke overstige 
den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der er fastsat for parterne i 
stikprøven. Der henvises desuden til betragtning 23 i forordningen om midlertidig 
told, ifølge hvilken de pågældende indonesiske selskaber havde erklæret sig 
indforstået med denne metode. 
(101) Eftersom skadestærskleme for både Indonesien og Den Kinesiske Folkerepublik 
samt den individuelt fastsatte tærskelværdi for PT Sindoll Pratama er lavere end 
de dertil svarende dumpingmargener, bør antidumpingtolden fastsættes på 
grundlag af disse tærskelværdier. For de øvrige samarbejdsvillige eksportører i 
Indonesien bør antidumpingtolden fastsættes på grundlag af ovennævnte 
dumpingmargener. 
(102) Antidumpingtolden bør følgelig fastsættes til nedenstående satser, som anvendes 
på nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet: 
Land Producent og eksportør Toldsats 
DEN KINESISKE Alle selskaber 4^2% 
FOLKEREPUBLIK 
INDONESIEN ~ PT Dragon 4j5% 
PT Emperor Footwear Indonesia 0% 
PT Sindoll Pratama 0% 
PT Bosaeng Jaya 14,1% 
PT Volmacarol 14,1% 
Alle andre selskaber 14,1 % 
49 
J. OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD 
( 103) I betragtning af størrelsen af de dumpingmargener, der er fastlagt for de 
eksporterende producenter og lande, og på baggrund af den væsentlige skade, der 
er påført EF-erhvervsgrenen, anses det for påkrævet, at de beløb, for hvilke der i 
henhold til forordning (EF) nr. 165/97 er stillet sikkerhed i form af midlertidig 
antidumpingtold, opkræves endeligt med en sats svarende til den endelige told, 
der indføres. I det omfang det over for toldmyndighederne på tilfredsstillende 
måde kan godtgøres, at importen vedrørte fodtøj henhørende under KN-kode 
6404 19 10 (hjemmefodtøj) eller fodtøj, som ikke er omfattet af den foreliggende 
procedure, jf. beskrivelsen i artikel 1, stk. 3, litra b), c) og d), i nærværende 
forordning, bør de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig 
antidumpingtold, frigives i deres helhed -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel I 
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af fodtøj, henhørende under 
KN-kode ex 6404 19 90 (Taric-kode: 6404 19 90*90) og med oprindelse i Den 
Kinesiske Folkerepublik og Indonesien, dog med undtagelse af det fodtøj, der er 
beskrevet i stk. 3. 
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til nedenstående satser, som anvendes på 
nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet: 
50 
Land 
Den Kinesiske 
Folkerepublik 
Indonesien Varer fremstillet af 
Alle Selskaber 
Alle selskaber med 
undtagelse af: 
P.T. Dragon 
P.T. Emperor Footwear 
Indonesia 
P.T. Sindoll Pratama Toldsats 
(%) 
49,2% 
14,1% 
4,0% 
0,0% 
0,0% Taric-
tillægskode 
-
8900 
8941 
8942 
8942 
Tolden pålægges ikke: 
a) sko, der undertiden betegnes som "espadriller", hvorved der i denne forordning 
forstås sko med overdel af lærred og sål af flettet reb, uden hæl, med eller uden 
forstærkning af gummi eller plast over en overflade af varierende størrelse, og af 
tykkelse ikke over 2,5 cm (Taric-kode: 6404 19 90*10); 
b) sko, der undertiden betegnes som "dykkerstøvler" eller "vandsportsstøvler", 
hvorved der i denne forordning forstås sko med overdel af neopren, også 
lamineret på en eller begge sider med tekstilmateriale, hvor neoprenmaterialet er 
af tykkelse 2,5 mm eller derover, som dækker hele foden, med en slidbestandig 
sål og beregnet til visse former for vandsport, såsom dykning (Taric-kode: 
6404 19 90*20); 
51 
c) sko, der undertiden betegnes som "sko til medicinsk brug", hvorved der i denne 
forordning forstås sko, der, om end de ikke er fremstillet til opfyldelse af en 
bestemt persons egne medicinske behov, har til formål at fremme helbredelsen 
under eller efter behandling eller et operativt indgreb, som f.eks. sko, der gør det 
muligt at gå med en fod i gips eller med forbinding. Disse sko dækker ikke hele 
foden og har en bred åbning, således at de også kan passe til en fod med 
forbinding. De sælges ikke pr. par, men enkeltvis, og er samtidig kendetegnet ved 
mere end én af følgende egenskaber: 
- lukkeanordningen kan justeres til størrelsen af forbinding eller gipsbandage; 
- der kan indlægges særlige såler eller puder til medicinske formål; 
- sålen er udformet på en sådan måde, at den hindrer, at foden får skadelig kontakt 
med jorden (gulvet), men samtidig udelukker ikke-medicinsk brug af skoen; 
- skoens udformning er funktionel, og der anvendes ikke dekorationer eller andet 
modepræget tilbehør. 
(Taric-kode: 6404 19 90*30). 
d) sko, der undertiden betegnes som "strandsandaler", hvorved der i denne 
forordning forstås sko, hvis overdel kun består af en strimmel tekstilmateriale, 
som er fastgjort til begge sider af en tyk, letvægts-alveolarsål af plast, som er i 
kontakt både med foden og jorden. Denne tekstilstrimmel indebærer, at både den 
forreste og den bageste del af foden ikke er dækket, og skoens bredde overstiger 
ikke en tredjedel af dens længde. Da fodens bageste del ikke er omsluttet af 
skoen, hæves bærerens hæl fra sålen under gang. Strandsandaler er beregnet til 
våde eller sandede fødder på stranden eller omkring svømmebassiner, og deres 
udformning udelukker, at de i praksis kan anvendes til længere spadsereture 
(Taric-kode: 6404 19 90*40). 
52 
4. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told og anden 
toldmæssig praksis anvendelse. 
Artikel 2 
1. De beløb, for hvilke der i henhold til forordning (EF) nr. 165/97 er stillet 
sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, opkræves endeligt med en sats 
svarende til den endelige told, der indføres, med undtagelse af beløb, for hvilke 
det over for toldmyndighederne på tilfredsstillende måde kan godtgøres, at de 
vedrørte import af fodtøj henhørende under KN-kode 6404 19 10 eller fodtøj, som 
er beskrevet i artikel 1, stk. 3, litra b), c) og c), idet sådanne beløb frigives. 
2. Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed, der overstiger den endelige 
antidumpingtold, frigives. 
Artikel 3 
Denne forordning træder i kraft paa dagen for offentliggørelsen i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
53 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 551 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 02 11 
Katalognummer : CB-CO-97-569-DA-C 
ISBN 92-78-26272-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
5L,