Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En EU-strategi for plast i en cirkulær økonomi

(COM(2018) 28 final)

og om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om modtagefaciliteter i havne til aflevering af affald fra skibe, om ophævelse af direktiv 2000/59/EF og om ændring af direktiv 2009/16/EF og direktiv 2010/65/EU

(COM(2018) 33 final — 2018/0012 (COD))

(2018/C 283/09)

Ordfører: Antonello PEZZINI

Anmodning om udtalelse Europa-Parlamentet, 5.2.2018 Rådet, 9.2.2018 Kommissionen, 12.2.2018 Retsgrundlag Artikel 100, stk. 2, og 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde Plenarforsamlingens beslutning 19.9.2017 Kompetence Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø Vedtaget i sektionen 3.5.2018 Vedtaget på plenarforsamlingen 23.5./2018 Plenarforsamling nr. 535 Resultat af afstemningen (for/imod/hverken for eller imod) 193/00/01

1. Konklusioner og anbefalinger

1.1. EØSU har lige fra starten støttet Kommissionens politik for en cirkulær økonomi, men mener, at det er en politik, der bør føres i tæt kontakt med sociale aktører og civilsamfundsorganisationer gennem fremadrettet planlægning og inddragelse af universiteter og forskellige uddannelsescentre.

1.1.1. Ligeledes skal der være hensigtsmæssige uddannelsesforanstaltninger, incitamenter med hensyn til design og adfærd, fælles tekniske og lovgivningsmæssige kvalitetsstandarder, attraktive belønningssystemer — også af skattemæssig og økonomisk karakter — en systemisk og tværsektoriel tilgang samt en intelligent og udbredt brug af digitale applikationer.

1.2. Respekten for og beskyttelsen af de goder, som biosfærens dynamiske ligevægt giver, opstår ikke af sig selv, men følger af en bevidsthed, der næres gennem kulturen og opfattelsen af, at det skabte ikke er blevet skabt for at blive udnyttet og ødelagt og give økonomiske fordele, men for på intelligent vis at blive anvendt, forbedret og bevaret i den universelle antropomorfismes skabelseshistorie ( 1 )

1.3. Nye opdagelser som polymermaterialer har gjort arbejdet og livet lettere for mennesket, men disse materialer skal i hele deres livscyklus håndteres, så de ikke påvirker naturens processer negativt.

1.3.1. Efter EØSU's opfattelse er det af afgørende betydning, at der udvikles en miljøvenlig designkultur for polymermaterialer, så det efter den første anvendelse bliver lettere at genanvende sekundære polymermaterialer.

1.3.2. Der er behov for en kulturændring i adfærd og inden for produktion, distribution og forbrug, således at affald opfattes som en værdifuld ressource, der kan udnyttes. I denne forbindelse bør civilsamfundet og skoler af enhver art og på alle niveauer inddrages.

1.3.3. Af økonomiske og hygiejniske grunde mener EØSU, at der navnlig i den i dag meget store emballagesektor bør udarbejdes en sektorstrategi for genbrug, hvor man inddrager de virksomheder, der har erfaring med genanvendelsesprocesser. Det handler om at harmonisere og udvikle kompetencerne, både i starten og i slutningen af processen.

1.3.4. De nationale standardiseringsorganer bør i tæt samarbejde med de europæiske og internationale organer styrke anerkendelsesprocedurerne for sekundære råmaterialer gennem mærkning, således at forbrugersikkerheden ved nye produkter øges via en europæisk harmonisering.

1.3.5. Efter EØSU's opfattelse bør forskning og innovation spille en væsentlig rolle i det kommende RP9, navnlig det fælles teknologiinitiativ (FTI) — institutionelle offentlig-private partnerskaber under Horisont 2020, der tager sigte på udvikling af biobaserede produkter ( 2 ) , og andre initiativer med fokus på cirkulær bæredygtighed.

1.3.6. Digital mærkning af de forskellige plasttyper bør prioriteres for at muliggøre identifikation, adskillelse og eventuel bortskaffelse efter fælles metoder. Disse sekundære råmaterialer må fremfor alt ikke indeholde nogen af de giftige stoffer, som findes i råmaterialer, der ikke er beregnet til fødevarer og legetøj.

1.4. EØSU er af den opfattelse, at man gennem kemiske analyser inden for rammerne af REACH bør gøre en indsats for at begrænse forureningen med mikroplast, som er en af de største trusler for miljøet og menneskers sundhed.

1.5. EØSU støtter fuldt ud Kommissionens forslag om at give havnene faciliteter til affaldsmodtagelse og give rederierne pligt til at følge bestemte procedurer for losning af affald.

1.5.1. Efter EØSU's opfattelse bør der være en lignende politik for forvaltning af floderne, som i høj grad er medvirkende til havforureningen.

1.5.2. EØSU mener, at fiskeriorganisationer og sociale aktører — både kulturelt og ved hjælp af national finansiering og/eller EU-finansiering — bør deltage i en indsats for at rense vandet for polymerrester og tillige fremme informationskampagner om flod- og havaffald. Med den rette uddannelse kunne de også gøre en indsats i den del af sektoren, der er beskæftiget i havnene og langs floderne, i de indledende faser af genanvendelsen og ikke mindst under de naturlige pauser i fiskeriet.

1.6. Indførelsen og udviklingen af nye supplerende aktiviteter i forbindelse med den cirkulære økonomi gør det ifølge EØSU nødvendigt at revidere den aktuelle affaldslovgivning, som udspringer af direktiv 2008/98/EF og pålægger den, der er i besiddelse af affaldet, ansvaret, men i mange tilfælde uden at etablere instrumenterne til at genbruge det.

1.7. EØSU mener, at direktivet om miljøvenligt design ( 3 ) , som hidtil har været anvendt med henblik på energibesparelser, bør finde anvendelse for den cirkulære økonomi, navnlig for plast.

1.8. EØSU mener, at der er behov for passende regionale aftaler om havforurening, og at de skal udvides til naboskabspolitikken og Euromed- og Østersøaftalerne.

1.9. Frivillige sektoraftaler og tværsektorielle aftaler mellem industri og offentlige regionale myndigheder bør støttes og opmuntres for at fremme virksomhedscertificering (EMAS, VSA) og miljøvenlige skibe ( 4 )

2. Indledning

2.1. Plast er det generiske navn for en gruppe polymermaterialer og er et vigtigt og allestedsnærværende materiale i vores økonomi og i vores hverdag. Det bidrager til at fremme en bæredygtig og konkurrencedygtig vækst, varig beskæftigelse og en lang række teknologiske og designmæssige innovationer.

2.2. Plast — fra monomeren til polymeren — blev opdaget af to videnskabsfolk, Giulio Natta og Karl Ziegler, i midten af 1950'erne. I 1953 lykkedes det den tyske kemiker Karl Ziegler at fremstille en type plast af olie, nemlig polyethylen, hvis molekyle er en polymer ( 5 ) . Den italienske kemiker Giulio Natta fremstillede en anden polymer, polypropylen, som blev patenteret under navnet Moplen. Denne opdagelse var i høj grad årsagen til krisen i mineindustrien, som gennem menneskets historie havde leveret materialerne ( 6 ) til fabrikation af genstande til brug i dagligdagen og på arbejdet.

2.3. Plast fremstilles af olie. To kilo olie giver i gennemsnit et kilo plast.

2.3.1. Med disse nye materialer ( 7 ) kunne man fremstille en lang række forskellige genstande, som ikke ruster, er lette og ikke går i stykker. I 1973 blev den første flaske af PET ( 8 ) fremstillet.

2.4. EØSU har tidligere understreget ( 9 ) , at »overgangen til en cirkulær europæisk økonomi kan åbne positive perspektiver for gennemførelsen af Europa 2020-strategiens målsætninger«.

2.5. EØSU er således af den opfattelse, at overgangen til en cirkulær europæisk økonomi kan åbne nogle positive perspektiver med hensyn til EU's systemiske konkurrenceevne, »hvis den baseres på en fælles europæisk strategisk vision, med aktiv deltagelse af arbejdsmarked, regeringer, arbejdsgivere og arbejdstagere, forbrugere og lovgivende myndigheder på forskellige niveauer« ( 10 )

2.6. EØSU minder om lanceringen af 2014-pakken ( 11 ) — som senere blev trukket tilbage — og pakken fra december 2015 med vedtagelsen af en EU-handlingsplan for den cirkulære økonomi, hvor plast blev gjort til et vigtigt prioriteret område.

2.7. Efter EØSU's opfattelse opnås en adfærdsændring »lettest ved hjælp af klare prissignaler, dvs. ved at tilbyde forbrugerne komfort og konkurrencedygtige priser. I første omgang kan dette opnås gennem udvidede producentansvarsordninger og/eller grønne afgifter« ( 12 )

2.8. Den europæiske plastindustri havde i 2016 en omsætning på næsten 350 mia. EUR, omfattede ca. 62 000 virksomheder, beskæftigede mere end 1,5 mio. arbejdstagere og havde en produktion på 60 mio. ton ( 13 )

2.9. Plast er i dag allestedsnærværende i dagligdagen — fra transport til byggeri, fra telekommunikation til dagligvarer og fra fødevarer til sundhed.

2.10. SMV'er udgør ca. 80 % af plastvirksomhederne i EU og har under 20 ansatte, og mellemstore/store virksomheder udgør ca. 20 % ( 14 )

2.11. Europæerne producerer 25 mio. ton plastaffald hvert år. Under 30 % af det bliver genanvendt ( 15 )

2.12. Hvis plast blev erstattet med andre materialer på de vigtigste anvendelsesområder, ville det ifølge en nylig undersøgelse, der er foretaget på europæisk plan (fodnote 15), betyde, at emballagen ville blive næsten fire gange tungere, at den producerede affaldsmængde ville stige med 60 %, og at det årlige energiforbrug ville stige med 57 % i løbet af livscyklussen.

2.12.1. Dertil kommer, at 95 % af emballageværdien går tabt efter én anvendelse. Af de 78 mio. ton, der kommer på markedet, bliver 72 % ikke genbrugt. Heraf ender 40 % på deponeringsanlæg, og 32 % samles ikke ind gennem de lovbestemte indsamlingssystemer.

2.13. Derfor er det nødvendigt at udvikle miljøvenligt design af plast, så det bliver lettere at genbruge, og således øge efterspørgslen efter genbrugsplast hos de forskellige industrisektorer og distributionskanaler, forbrugerne og de europæiske borgere.

2.13.1. Det er vigtigt at styrke dialogen med genbrugsindustrien for at forstå fremstillingsprocesserne, kravene og teknologierne.

2.14. Genbrugsplast bør omklassificeres på hensigtsmæssig vis og opgraderes via standardisering og certificering inden for rammerne af en mærkningsordning.

2.15. I en cirkulær økonomi bør plast betragtes som et værdifuldt fælles materiale, da det er af afgørende betydning for en bæredygtig og konkurrencedygtig økonomisk udvikling til gavn for borgerne, sundheden og miljøet, under forudsætning af at genstande, der indeholder plast, ikke længere betragtes som »affald, der skal bortskaffes«, men som »genstande, der skal genbruges«.

3. Plast og havene

3.1. 70 % af jordens overflade består af have og oceaner, og havvand udgør 97 % af vandressourcerne. Oceanerne er vores vigtigste allierede i kampen mod klimaændringerne, og de er medtaget i Parisaftalen med en særrapport fra IPCC om oceanerne.

3.2. Havaffald, og navnlig plast og mikroplast, udgør en anden væsentlig trussel for oceanerne og er således et globalt problem, der vedrører alle verdenshavene. Hvert år ender mange millioner ton affald i oceanerne over hele verden og skaber problemer for miljøet, økonomien, æstetikken og sundheden. Havaffald kan medføre alvorlige økonomiske tab såsom tab for kystsamfundene, mindre turisme og hindringer for søfarten og fiskeriet.

3.3. Det anslås, at de potentielle udgifter til rensning af kyster og strande i hele EU udgør ca. 630 mio. EUR om året.

3.4. Affald, der ophober og spreder sig i havene, er en alvorlig trussel mod verdenshavenes tilstand, først og fremmest fordi det vokser så hurtigt i omfang. Derfor er det nødvendigt med nogle afbalancerede og effektive foranstaltninger inden for den cirkulære økonomi på internationalt og europæisk plan, hvor målsætningerne er at reducere havaffaldet i EU med henholdsvis 30 % og 50 % i 2025 og i 2030.

3.4.1. For at nå disse målsætninger er det først og fremmest nødvendigt at ændre den eksisterende lovgivning, som gør dem, der indsamler affaldet, til affaldets ejere, hvilket hæmmer indsamlingen.

3.4.2. Det bør undersøges, hvordan der kan indføres hensigtsmæssige incitamenter for de grupper — især fiskere — der kan være med til at holde havet og floderne rene, bl.a. via en passende brug af Den Europæiske Hav- og Fiskerifond, EHFF.

3.5. Den 18. december 2017 vedtog Rådet konklusioner om miljøinnovation og fremhævede endvidere »behovet for sammenhæng mellem innovationsfremmende politikker og andre politikker, navnlig med fokus på beskyttelse af menneskers sundhed, miljøet og omstillingen til en cirkulær økonomi« ( 16 )

3.6. Europa-Parlamentet har på sin side vedtaget forskellige dokumenter om emnet, fra beslutningen af 9. juli 2015 om »ressourceeffektivitet: overgang til en cirkulær økonomi« til beslutningerne fra februar 2017 om »affaldspakken« og beslutningen af 18. december 2017 om international havforvaltning.

3.7. Indsatsen for at holde Middelhavet rent kunne få en synergieffekt med PRIMA-programmet (OPP), som omfatter grønne foranstaltninger til gavn for miljøet ( 17 )

4. Kommissionens forslag

4.1. Kommissionens foreslåede strategi tager sigte på at beskytte miljøet mod plastforurening og samtidig fremme vækst og innovation og således omdanne en økonomisk udfordring fra en lineær model — produktion, distribution, forbrug og adfærd — til en cirkulær model, som er selvbærende i kraft af effektiv brug af ressourcerne, og hvor »affald« betragtes som » ressourcer, der skal genvindes «.

4.2. Genbrug, genanvendelse og genvinding bliver de nøgleord, der skal skabes en ny model omkring, for at fremme nyt design, bæredygtighed, innovation og konkurrenceevne på hele det indre marked og det internationale marked.

Den foreslåede strategi omfatter 40 foranstaltninger, 15 anbefalinger til de nationale og regionale myndigheder og 8 anbefalinger til industrien.

4.3. Med forslaget til direktiv om modtagefaciliteter i havne indføres der nye regler for at bekæmpe havaffald, idet det omfatter foranstaltninger til at sikre, at affald, som genereres om bord på skibe eller samles op fra havet, ikke også efterlades på havet, men afleveres på land, hvor det håndteres på korrekt vis. Det omfatter desuden foranstaltninger til at reducere den administrative byrde for havne, skibe og kompetente myndigheder.

5. Generelle bemærkninger og anbefalinger

5.1. Efter EØSU's opfattelse skal en vellykket strategi for plast omfatte hensigtsmæssige uddannelsesforanstaltninger, incitamenter med hensyn til design og adfærd, fælles tekniske kvalitetsstandarder, attraktive belønningssystemer — også af skattemæssig og økonomisk karakter — en systemisk og tværsektoriel tilgang, intelligent og udbredt brug af digitale applikationer samt omfattende og inkluderende fremadrettet planlægning med det formål at ledsage processen med en sand europæisk kultur for plastcirkularitet, som bygger på en analyse af produkternes hele livscyklus .

5.2. Forurening med mikroplast er en af de største trusler for miljøet og menneskers sundhed. Disse stoffer bliver ofte brugt i rengøringsmidler, kosmetik, boligudstyr og maling. Efter EØSU's opfattelse bør denne forurening tackles ved kilden gennem EU-foranstaltninger inden for rammerne af REACH .

5.3. I EU bruges omkring 40 % af plast kun én gang, og det er den største kilde til forurening: med en minimal pris for en plastikpose vil forbruget kunne reduceres markant. EØSU anbefaler, at denne foranstaltning udvides til alle typer engangsplast.

5.4. EØSU er af den opfattelse, at digital mærkning af de forskellige plasttyper bør prioriteres for at kunne identificere, udskille og eventuelt eliminere skadelige stoffer. Plast indeholder ofte giftige stoffer, som er forbudt i materialer, der kommer i kontakt med fødevarer, og i legetøj. Når plasten genanvendes, risikerer man at overføre disse stoffer til nye produkter. Derfor er det nødvendigt at garantere og attestere, at »sekundære plastmaterialer« ikke indeholder giftige stoffer.

5.5. De nationale lovgivninger er forskellige, når det gælder mængder og tilladelser. Det ville være hensigtsmæssigt med en harmoniseret lovgivning med strengere bestemmelser til gavn for forbrugerne.

5.6. EØSU mener, at det er nødvendigt at styrke de foranstaltninger, der tager sigte på at prioritere: — fælles påvisningsmetoder — digitalisering af produkter, processer og komponenter ved hjælp af digital mærkning af de forskellige typer — avanceret infrastruktur til indsamling og sortering, som er udstyret med optiske læsere — standarder for og certificeringer af produkter, processer og anlæg — professionalisering og overvågning af genanvendelsen — systemer, som belønner udvidet producent- og forbrugeransvar — lancering af et EU-pilotprojekt for organisering, etablering og udvikling af et kommercielt og konkurrencedygtigt ægte europæisk marked for sekundære plastmaterialer af høj kvalitet gennem fremme af grønne offentlige indkøb.

5.7. Separat indsamling og især genanvendelse af PET ( 18 ) kan skabe økonomiske fordele i EU ved at føre til nye produktionsaktiviteter og arbejdspladser.

5.8. Hidtil har den foretrukne løsning været organisk genvinding ved hjælp af kompostering ( 19 ) , anbringelse på deponeringsanlæg og energiudnyttelse i form af forbrænding ( 20 ) med egnede udstødningsfiltre, især inden for stål- og cementindustrien.

5.9. Det bliver stadig vigtigere, at vi genanvender plast til nye genstande, enten af samme type (flasker bliver til flasker) eller af en anden type (flasker bliver til stof). Dette kræver dog, at der er incitamenter til forbrugerne ( 21 ) , og at plasten er let at identificere ved hjælp af digitale læsere på indsamlingsstederne.

5.10. Genanvendt PET kan anvendes som fibre til fremstillingen af lette og tykke stoffer, arbejdsbeklædning, militæruniformer, dækforstærkninger, rør, transportbånd, indpakningsfilm og tryksager.

5.11. Hvis der gøres en stor indsats for teknisk og lovgivningsmæssig standardisering og certificering, og hvis processerne udføres korrekt og certificeres ( 22 ) , forbliver PET kemisk inaktivt, også efter genanvendelsen, og kan dermed anvendes til formål, hvor det skal være i sikker kontakt med fødevarer ( 23 )

5.12. Hvad angår havaffald , støtter EØSU direktivets samordning med den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (MARPOL) og mener, at en løsning på spørgsmålet om affald fra fisker- og fritidsfartøjer også vil kunne løse problemet med havforurening, under forudsætning af at der fastlægges passende undtagelser for små fartøjer og havne med begrænset trafik.

5.13. Når det gælder tilrettelæggelsen af indsamling af havaffald, er det hensigtsmæssigt, at fiskeriorganisationer inddrages via Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF), da de med den rette uddannelse kan supplere de ikke altid sikre indtægter fra fiskeriet med indtægter fra affaldsindsamling og genanvendelsessektoren.

5.14. Det samme kan gøre sig gældende for rensning af floder, hvor man kan gøre brug af arbejdskooperativer efter en ændring af den aktuelle lovgivning ( 24 )

5.15. EØSU anser det for vigtigt at udarbejde regionale aftaler om havforurening, navnlig i hav- og flodområder.

6. Særlige bemærkninger

6.1. Fra PET til garn. Ved genanvendelsen af PET benyttes der en innovativ mekanisk/kemisk proces, som ikke forurener, og som bevarer fibrenes renhed og mindsker forbruget af vand og energi, hvorved CO 2 -emissionerne reduceres med ca. 30 %. Alt dette sker uden at producere restprodukter eller affald.

6.1.1. Først indsamles råmaterialet via separat indsamling. Efter knusning, vask, formaling, trækning, tørring og granulering omdannes PET til en ny polymer via en proces, som ikke forurener, og som hovedsagelig udnytter temperaturvariationer. Til sidst overføres den smeltede polymer til en ekstruderingsmaskine. Den skæres til i den ønskede længde og bliver til et udvalg af syntetisk genbrugstråd af polyester af høj kvalitet og med høj ydeevne.

6.2. Anvendelse af PET ( 25 ) (polyethylentereftalat) til stof er en miljøvenlig nyskabelse af høj kvalitet, lige fra produktionsteknikkerne til designet.

6.2.1. Tekniske data ( 26 ) — Med 2 kg olie (C9H18) fremstilles der 1 kg PET (C10H8O4)N — En 1,5-literflaske har en masse på 38 gram — En 0,5-literflaske har en masse på 25 gram — For at fremstille en fleecetrøje (330 g/m2) skal der bruges ca. 27 1,5-literflasker — 27 flasker svarer til 1 026 gram PET, hvilket svarer til ca. 2 052 gram olie — CO2-reduktionen for 2 052 gram olie (24,2136 kWh) (27) er 6,39239 kg/CO2 .

6.2.2. 2 ( 28 ). Et andet eksempel: 53 900 genbrugte 1,5-literflasker kan omdannes til polyester af høj kvalitet og bruges til at sy 7 000 rygsække, hvilket giver en besparelse på 3,34 t CO

7. Spørgsmål til overvejelse

7.1. National indsats: — Oplysning startende i skolen om sortering af affald (herunder plast!), især i husholdningerne. — Oprettelse af kooperativer/konsortier, som indsamler plast i samarbejde med kommuner og virksomheder, og som indleverer plasten til anlæg, der behandler og certificerer »sekundært plastmateriale«. — Tilpasning af de gældende standarder for affald til behovene i forbindelse med plastindsamling.

7.2. EØSU bakker op om dialogen mellem parterne om oprettelse af en fond for investeringer i teknologier til genanvendelse af plast og etablering af et europæisk marked for sekundær plast af kvalitet.

7.3. og det nye 9. forskningsrammeprogram , blandet andet med undersøgelser af bakterier Støtte til det fælles teknologiinitiativ (FTI) — institutionelle offentlig-private partnerskaber (et af de syv FTI'er) og Biobaserede industrier via Horisont 2020, blandet andet med undersøgelser af bakterier ( 29 )

Bruxelles den, 23. maj 2018. Luca JAHIER Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Jf. Benedetto Croce i historien om alt, hvad der har menneskelig form i universet.

(2) Initiativet for biobaserede industrier er et offentlig-privat partnerskab (OPP) mellem Kommissionen og Bio-Based Industries Consortium (BIC). Konsortiet omfatter for øjeblikket mere end 60 små og store virksomheder, virksomhedsklynger og organisationer inden for teknologi, industri, landbrug og skovbrug, som har forpligtet sig til at investere i forskning, udvikling og demonstration af bioteknologier gennem et samarbejde inden for OPP'et. Der er tale om investeringer i størrelsesordenen 3,8 mia. EUR til fremme af bioinnovation i programmeringsperioden 2014-2020 (Horisont 2020): 1 mia. EUR fra EU-fonde og 2,8 mia. EUR fra private.

(3) Direktiv 2005/32/EF og ændringerne hertil.

(4) Jf. artikel 8, stk. 5, i COM(2008) 33.

(5) Ziegler opdagede sammen med Giulio Natta, den stereospecifikke syntese af polypropylen ved at anvende katalysatorer, som indeholdt titan. Denne type katalysatorer kaldes almindeligvis Ziegler-Natta-katalysatorer. I 1963 fik de Nobelprisen i kemi.

(6) Zink, blende, calamin, baryt og bakelit.

(7) PE (polyethylen), PP (polypropylen), PS (polystyren), PET (polyethylentereftalat) og PVC (polyvinylklorid).

(8) Patenteret af den amerikanske ingeniør N. Convers Wyeth.

(9) EØSU's udtalelse (EUT C 230 af 14.7.2015, s. 91).

(10) EØSU's udtalelse (EUT C 230 af 14.7.2015, s. 91).

(11) Jf. SWD(2014) 208 og SWD(2015) 259 fin.

(12) EØSU's udtalelse (EUT C 230 af 14.7.2015, s. 91).

(13) Se rapporten om betydningen af plastsektorens ekspertise for industriens vækst i Italien og Europa, »L'eccellenza della filiera della plastica per il rilancio industriale dell'ITALIA e dell'EUROPA 2017« https://www.ambrosetti.eu/wp-content/uploads/parte-2.pdf.

(14) Ambrosettis rapport om betydningen af plastsektoren i EU i 2015, »L'eccellenza della filiera della plastica nell'UE 2015«.

(15) Kommissionens pressemeddelelse af 16/01/2018.

(16) http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-15811-2017-INIT/en/pdf, Rådets konklusioner af 18.12.2017, Miljøinnovation: fremme af omstillingen til en cirkulær økonomi.

(17) COM(2016) 662 final og EØSU's udtalelse (EUT C 125 af 21.4.2017, s. 80).

(18) PET: polyethylentereftalat, sammensætning (C10H8O4)n. Fremstilles af råolie (C9H18). Det er en termoplast, som er egnet til kontakt med fødevarer.

(19) Kompost er det, der bliver tilbage efter nedbrydnings- og humusdannelsesprocessen for rester af organiske stoffer.

(20) RU, Affaldsbaseret brændsel. Under forbrændingen brydes forbindelserne mellem plastens H- og C-atomer, hvorved der afgives store mængder varme.

(21) F.eks. den obligatoriske pant i Tyskland, og at salgsstederne har pligt til at tage imod tomme emballager (Schweiz).

(22) Hindre, at der genereres acetaldehyd ved at optimere smeltetemperaturen og opholdstiden og udelukke dekontaminering.

(23) I nogle lande foreskriver lovgivningen, at beholdere til fødevarer ikke må indeholde mere end 50 % sekundære plastmaterialer. Desuden må disse materialer ikke komme i kontakt med maden, dvs. genbrugsplasten skal belægges med ny plast i den del af beholderen, der er i kontakt med fødevaren.

(24) Det anslås for øjeblikket, at der hvert år ledes mellem 1,15 og 2,41 mio. ton plastaffald ud i oceanerne fra floderne, og over 74 % af denne udledning finder sted i perioden maj til oktober. De 20 mest forurenende floder i verden, der for størstedelens vedkommende ligger i Asien, tegner sig for 67 % af den samlede mængde plastaffald på verdensplan.

(25) Polyester fremstilles af PET og fås både som flockfiber, glat tråd eller voluminøs tråd og som mikrofiber.

(26) Kilde: Pielleitalia S.r.l, Grassobbio, Bergamo.

(27) Kilde: JRC Ispra: Konversionsfaktor for råolie:

— 11,8 MWh/t

— 0,264 tCO2/MWh

(28) Se fodnote 28 (JRC Ispra).

(29) Kyoto Institute of Technology og Keio University har sammen med andre japanske forskningsinstitutter isoleret en slags bakterie — Ideonella sakaiensis — som kan »fordøje« plastik og ernære sig dermed ved hjælp af den kemiske virkning af blot to enzymer. Se: science.sciencemag.org/content/351/6278/1196 — Yoshida m.fl. John McGeehan, professor i biologi ved University of Portsmouth, har sammen med kolleger ved et tilfælde udviklet en meget kraftig version af det plastikfordøjende enzym, offentliggjort i tidsskriftet Proceedings of the National Academy of Sciences 2018.