Regionsudvalgets udtalelse om »Kulturturisme i byerne og dens beskæftigelsesmæssige virkninger« (98/C 251/05)

REGIONSUDVALGET har -

under henvisning til præsidiets beslutninger af 11. juni 1997 og af 18. februar 1998 om i henhold til artikel 198 C, stk. 4, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, at udarbejde en udtalelse om kulturturisme i byerne og dens beskæftigelsesmæssige virkninger og henvise det forberedende arbejde til Underudvalg 4 »Bypolitik«,

under henvisning til sin udtalelse (CdR 206/96 fin) () om »Første rapport om hensynet til de kulturelle aspekter i Det Europæiske Fællesskabs virksomhed« () og sin udtalelse (CdR 69/97 fin) () om Kommissionens meddelelse om Samhørighedspolitik og kultur - et bidrag til beskæftigelsen (),

under henvisning til Kommissionens meddelelse »En dagsorden for byerne i Den Europæiske Union« () og Kommissionens forslag til Rådets og Parlamentets afgørelse om et initiativ til fordel for arrangementet »Den Europæiske Kulturby« (),

under henvisning til Underudvalg 4's forslag til Regionsudvalgets udtalelse (CdR 422/97 rev. 3) som blev vedtaget den 14. januar 1998 med Mary Freehill som ordfører,

og ud fra følgende betragtning:

Byområdernes kultur har længe været anerkendt som et værdifuldt værktøj til fornyelse af byerne, til at forbedre byernes omdømme, til at bidrage til byudviklingen, fremme turismen og mindske virkningerne af økonomiske omstruktureringsprocesser, men man har aldrig fuldt ud eller eksplicit anerkendt kulturens betydning for bypolitikken -

på den 23. plenarforsamling den 13.-14. maj 1998 (mødet den 13. maj) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Kulturarvens mangfoldighed og dynamikken i den kunstneriske og kulturelle aktivitet er et af Europas mest værdifulde aktiver. Byområder bliver i stigende grad betragtet som en del af den nationale kulturarv og som kultur- og turistcentre. Bevarelsen af denne kulturarv og kvaliteten af dens kulturelle attraktioner bidrager til at gøre byerne attraktive og har således fået en økonomisk betydning, fordi det tiltrækker investeringer og styrker turismen i byerne. Europa-Kommissionen har erkendt, at der er en direkte sammenhæng mellem samhørighedspolitikken, kulturen og beskæftigelsen, men man har endnu ikke helt gjort sig klart, hvilke muligheder for yderligere fornyelse dette emne rummer.

1.2. Hovedtemaet i denne udtalelse er kulturturisme, herunder især indkredsning af kulturturismens økonomiske og beskæftigelsesmæssige betydning for bymiljøet. Det betyder ikke, at der ikke er andre vigtige aspekter. I mange andre udtalelser har Regionsudvalget understreget de kulturelle aktiviteters betydning for den sociale samhørighed, den regionale identitet og udviklingen af lokalsamfundene både i byerne og i landdistrikterne.

1.3. Når det er sagt, skal det tilføjes, at Europa-Kommissionen dog erkender, at kulturelle aktiviteter er et særligt vigtigt kendetegn ved de europæiske byer (). Mens kulturturisme er et tilbagevendende emne i Kommissionens meddelelse, bliver de beskæftigelsesmæssige virkninger og deres omfang kun diskuteret i begrænset omfang. Kulturens potentielle økonomiske bidrag er endnu vigtigere i lyset af de meget store problemer, som koncentrationen af arbejdsløshed i byområderne medfører. Fattigdommen i nogle byer er så stor, at den undergraver samfundsstrukturen og danner kimen til subkulturer, der ofte skaber splittelse i samfundet.

2. Kulturens bidrag til økonomisk udvikling

2.1. Kulturens mange facetter har stor betydning for den økonomiske og sociale velfærd i et område. Kulturen og de dermed forbundne aktiviteter er både direkte og indirekte kilde til beskæftigelse. Den har stigende betydning for placeringen af nye investeringer, da den skaber et positivt image og bidrager til at gøre et område attraktivt. Den er også et vigtigt værktøj til at genopbygge områder med store økonomiske og sociale problemer, og kan i denne sammenhæng spille en positiv rolle ved at fremme den sociale integration.

2.2. For at fremhæve kulturens direkte, positive betydning for et områdes økonomi, kan det nævnes, at kulturturisme ofte opfattes som den bedste mulighed for jobskabelse. I artikel 128 stk. 4, i traktaten står der, at Fællesskabet skal inddrage de kulturelle aspekter i forbindelse med alle politikområder, men kulturen nævnes ikke specifikt i strukturfondsforordningerne. Ud over de økonomiske fordele består kulturturismens værdi i at påvirke holdningerne til kulturen og kulturarven, især blandt de politiske beslutningstagere. Kulturturisme kan derfor gøre kulturelle projekter mere »konkrete« og er et håndgribeligt eksempel på de økonomiske resultater, som kulturen kan forventes at medføre.

2.3. Kultur og turisme er i vid udstrækning afhængige af hinanden, men deres grundlæggende mål kan være meget forskellige, og det kan vanskeliggøre samarbejdet. Der opstår ofte uoverensstemmelser, når:

- programmerne gennemføres på forskellige tidspunkter,

- der opstår uenighed om definitionen og vurderingen af produkter,

- manglende informationer om markedsforhold hæmmer initiativer på specialiserede områder,

- markedsføring og reklame for kulturelle produkter gennemføres af producenterne selv og integreres kun sjældent i turismens netværk til markedsføring og reklame,

- en uhensigtsmæssig turistmæssig udnyttelse af kulturarven kan hæmme dens udvikling eller påvirke den i negativ retning.

Markederne for kulturturisme er komplicerede og segmenterede og kan ikke altid nås mest effektivt gennem den almindelige turismes kommunikationsveje.

3. Turisme i byområder

3.1. På grund af de problemer, som mange af Europas byområder står over for, især deres traditionelle, økonomiske sektorer, får turismesektoren stigende betydning. Byerne er mere og mere opmærksomme på de muligheder, som turismen rummer, eftersom en øget indsats på dette område kan medføre strukturelle forbedringer i den regionale økonomi. Endvidere bygger turismen på de lokale små og mellemstore virksomheder, der er af afgørende betydning for mange regionale økonomier. Turismens betydning er også blevet formelt anerkendt af Rådet (turisme) på dets møde den 26. november 1997 om beskæftigelse og turisme i forbindelse med bekæmpelsen af arbejdsløsheden i Europa. Kommissionens meddelelse »En Dagsorden for Byerne i Den Europæiske Union« () understreger også den rolle, turismen i byerne kan spille for at fremme væksten i den lokale økonomi. Kommissionen opfordrer ligeledes til at være mere opmærksom på denne rolle, når man skal inddrage et bymæssigt perspektiv i EU's politikker.

3.2. Der er dog en række problemer i forbindelse med turismen i byerne og dens fremtidige udvikling. Kendskab til de grundlæggende statistikker gør det muligt at opnå en bedre forståelse af turismen i byerne og dens rolle som instrument til at fremme fornyelse og socioøkonomisk udvikling, især i byerne og på regionalt niveau. EU har bestræbt sig () - og bestræber sig fortsat på - at sikre indsamling af statistiske oplysninger om turismen og formidling af harmoniserede oplysninger om situationen mht. udbud og efterspørgsel på dette område, men man bør intensivere bestræbelserne på at udvikle de forhåndenværende statistikker og gøre dem sammenlignelige for så vidt angår byområderne. I en række tilfælde bliver statistikkerne opdateret på grundlag af frivillige oplysninger og er derfor ikke særlig pålidelige, og i forbindelse med dataindsamlingen er der også forskellige definitioner af »turist/besøgende«.

3.3. En række byer har udviklet sammenhængende strategier for turismen, men andre byer prioriterer ikke turismen højt, når de planlægger den fremtidige udvikling. I lyset af den øgede konkurrence mellem byerne diskuteres det i stigende grad, hvordan man kan forøge den potentielle værdi af byturismen. Der er dog store forskelle i planlægningen af turismen og de hermed forbundne politikker, og i nogle byer foretages der ikke megen strategisk planlægning på dette område. Kulturturismen opfattes i særlig grad som en vækstsektor, som byområderne kan udnytte til at opveje tabet af arbejdspladser i de traditionelle industrisektorer. Kulturturismens potentiale i den sammenhæng er måske noget begrænset, eftersom servicesektorens og industriens arbejdstagere ikke har de relevante grundlæggende kvalifikationer.

3.4. Det skal dog understreges, at ikke alle byer kan anvende turisme eller kulturturisme til at fremme den økonomiske udvikling.

3.5. En nærmere undersøgelse af byturismens udvikling afslører tre grundlæggende betingelser:

- En by skal have et tiltrækkende eller interessant image. Turisterne skal overbevises om, at de vil få det rart. Det er dog vanskeligt at vurdere, i hvor høj grad dette image påvirker valget af rejsemål, og i hvor høj grad det svarer til kvaliteten af turistproduktet.

- Kvaliteten og bredden af turistproduktet. En by skal være i stand til at tilbyde en række primære attraktioner af høj kvalitet og samtlige supplerende serviceydelser (hoteller, restauranter, transport, information etc.) Disse produkter skal harmonere med byens image og tilføje et element af originalitet.

- Byens evne til at udvikle turismens effektivitet på langt sigt. Dette omfatter vedligeholdelse af turistproduktet, en veluddannet arbejdsstyrke og effektive markedsføringskampagner.

3.6. Udviklingen af kulturen og kulturturismen skal ses i et integreret perspektiv, der inddrager mange sektorer. Udarbejdelsen af en strategi for byen og udviklingen af turismen er en central del af denne proces. En sådan proces stiller store krav til de lokale myndigheders konkurrencedygtighed og organisationstalent og er også afhængig af tilstedeværelsen af finansielle ressourcer. Et strategisk samarbejde mellem myndighederne og det private erhvervsliv om udviklingen af den kulturelle turisme i byerne er en uomgængelig nødvendighed og må både omfatte partnerskaber indbyrdes mellem offentlige virksomheder og mellem offentlige og private virksomheder. Byerne skal også fremme samarbejdet med andre byer om udveksling af erfaringer og overførelse af viden om, hvordan man bedst udnytter de kulturelle værdier.

3.7. En komparativ undersøgelse af fritidsaktiviteternes og turismens bidrag til at give byregionerne nyt liv - foretaget af det Europæiske Institut for Komparativ Byforskning (EURICUR) i 1993 - fremhæver væksten i byturismen og vigtigheden af den kulturelle turisme som delsektor. Undersøgelsen forsøger kun i meget begrænset omfang at beregne de økonomiske og beskæftigelsesmæssige virkninger, men indeholder en række generelle betragtninger. Det drejer sig blandt andet om følgende:

- manglen på en fælles vision for kultur og turisme i byerne,

- behovet for at udvikle og koordinere uddannelses- og beskæftigelsesmuligheder,

- manglen på professionalisme og manglende kontrol med standarderne inden for visse aktiviteter i turistsektoren,

- behovet for at stimulere partnerskabet mellem kulturinstitutioner og den private sektor,

- fordelene ved at skabe sammenhæng mellem kulturelle aktiviteter og attraktioner på den ene side og byernes infrastruktur på den anden side,

- behovet for at udarbejde en strategi for kulturelle begivenheder, for at forlænge sæsonen og for at gennemføre arrangementer i forskellige områder af byerne,

- ønsket om at undgå at skabe et kunstigt image (byen som tematisk forlystelsespark).

3.8. En by skal derfor investere i sin kulturelle infrastruktur, støtte kulturens produktive sektor og investere i udviklingen af menneskelige ressourcer for at fremme udviklingen. Den skal også inddrage borgerne i processen og bygge på potentialet i lokalområdets kultursektor og de tilknyttede områder.

3.9. Udviklingen af byområdernes kulturelle værdier kan også øge en bys prestige med henblik på at tiltrække forretningsfolk og afholde konferencer, hvilket er en vækstsektor. Turisme for forretningsfolk kan ligeledes supplere de kulturelle aktiviteter i byerne. Denne del af turismen er anseelig (162 mia. ecu i 1995), og den skaber afledte aktiviteter, der svarer til 1,5-2 gange den direkte omsætning. For at de europæiske byer kan beholde en stærk position på dette marked, skal de bevare deres ledende stilling i den internationale konkurrence ved at lægge vægt på den høje grad af professionalisme og produkternes mangfoldighed, især hvad angår udvalget af rejsemål og rejsemålenes kultur. Der er derfor behov for konsekvens i planlægningen af den videre udvikling, både af kulturturismen og den turisme, som henvender sig til erhvervsfolk.

4. Problemer i forbindelse med kulturpolitik

4.1. Når man beskæftiger sig med kulturelle emner, er det første problem manglen på en almindelig anerkendt fælleseuropæisk definition af kultur. På grund af kulturens og de tilknyttede aktiviteters mangfoldighed er det svært at udarbejde præcise og anvendelige definitioner inden for den kulturelle sektor og kulturindustrien. Enhver definition må imidlertid fremhæve værdien af kulturel mangfoldighed.

4.2. Eftersom det er en kompliceret sag at definere kulturen og de tilknyttede aktiviteter, ligger det i sagens natur, at en kvantificering af kulturens og den kulturelle turismes beskæftigelsesmæssige virkninger er endnu vanskeligere. Manglen på generel enighed på det metodiske og operationelle plan om, hvordan man skal udregne de beskæftigelsesmæssige virkninger, er ikke et problem, der kun omfatter de kulturelle aktiviteter. Eftersom der ikke findes standardiserede metoder, er oplysningerne temmelig uhomogene og derfor uegnede til systematisk behandling. Kommissionen har iværksat en række undersøgelser, som skal forbedre forståelsen og udregningen af strukturfondsstøttens beskæftigelsesmæssige virkninger. Disse problemer er størst på kultur- og kulturturismeområdet, eftersom det er vanskeligt at sætte tal på investeringerne i denne sektor, for ikke at tale om deres beskæftigelsesmæssige virkninger.

Det skønnes dog, at investeringer i kulturen rent kvantitativt kan yde et lige så vigtigt bidrag som investeringer i infrastruktur til at gøre et område mere attraktivt. Hertil kommer, at man også skal tage højde for kulturens kvalitative betydning.

4.3. Mens selve de kulturelle eller kunstneriske aktiviteter og de hermed forbundne delsektorer måske er lette at definere, er der mange afledte funktioner og industrier, som man kan inddrage eller udelade af en definition. Det afhænger almindeligvis af definitionens formål, og dermed af, hvordan oplysningerne bliver indsamlet. I visse medlemsstater bliver kulturerhvervene ikke defineret eller selvstændigt afgrænset i klassifikationerne af erhverv, når man indsamler oplysninger om beskæftigelsen. Det gør det endnu vanskeligere at udregne, hvor mange job der er afledt af eller indirekte skyldes kulturelle aktiviteter.

4.4. Undersøgelser gennemført i nogle medlemsstater har vist, at kulturen i betydeligt omfang skaber arbejdspladser, især for unge, og at de muligheder, den giver kvinder, ligger over gennemsnittet for alle sektorer. Mens meget af dette arbejde foregår på freelance- eller deltidsbasis, er nogle af kulturens delsektorer afhængige af frivillig eller lavtlønnet arbejdskraft, som evt. modtager offentlige tilskud.

4.5. En række forhold gør det vanskeligt at realisere det fulde jobskabende potentiale i den kulturelle sektor. Det drejer sig blandt andet om:

- Den stigende professionalisering i sektoren. Uddannelsesinstitutionerne er ofte ikke bevidste om denne udvikling.

- Sektoren kan være lukket over for muligheden af samarbejde og partnerskab. Det har også betydning for kvaliteten af det kulturelle »produkt«.

- Visse elementer i den kulturelle sektor kan være elitære.

4.6. Ikke desto mindre er de kulturelle erhverv en betydelig kilde til beskæftigelse set i forhold til andre industrisektorer, og de kan ofte opmuntre folk med en lav uddannelse eller med handicap, eller som er udstødt fra arbejdsmarkedet, til at blive integreret i samfundet.

5. Europæiske kulturbyer

5.1. Udpegelsen af europæiske kulturbyer kan spille en afgørende rolle for udviklingen af kulturen og den kulturelle turisme i de pågældende byer. Visse byer har haft mere held end andre til at bygge videre på resultaterne fra deres år som kulturby. Det gør helt sikkert byen mere synlig som rejsemål for kulturturisme, opbygger et uformelt netværk mellem byer og kulturinstitutioner og inspirerer til både offentlige og private initiativer.

5.2. De fleste involverede byer bruger udpegelsen som kulturby til at promovere sig selv. Selv om dette er en acceptabel fremgangsmåde, er der behov for en højere grad af forudgående planlægning for at sikre et bedre samspil med eksisterende politikker og institutioner, men også for at indarbejde et element af erfaringsudveksling og innovation i form af pilotaktioner og -projekter.

5.3. Det er derfor vigtigt at gennemføre effektive opfølgende aktioner for at fremhæve de erfaringer, man har gjort, og de innovative aktioner, man har udviklet. I den sammenhæng er det nødvendigt at fremme forståelsen mellem kultursektoren og turismen, hvilket i nogle tilfælde kan bidrage til at gøre det lettere at tilvejebringe bæredygtige strukturer med henblik på at fremme og udvikle kulturturismen i byerne efter perioden som europæisk kulturby.

5.4. Man har forsket i kulturbyernes betydning (), men spørgsmålet må stilles, om udpegelsen har en vedvarende effekt - bliver indsatsen fulgt op og ført videre, eller er der tale om engangsbegivenheder? Undersøgelser af Glasgow som kulturby i 1990 viser, at nettovirkningen for den regionale økonomi var på mellem 10-14 millioner pund, og at virkningen for beskæftigelsen var på omkring 5 500 mandår. De offentlige udgifter pr. job er udregnet til 7 000 pund. Efter 1990 begyndte beskæftigelsen i turismen dog at falde.

5.5. For at en by kan deltage i det europæiske kulturbysinitiativ, kræves det, at den styrker udviklingen af den økonomiske aktivitet med særligt henblik på beskæftigelsen og turismen, og at den udvikler en innovativ kulturturisme af høj kvalitet. Dette må hilses velkommen, men det er også vigtigt at lægge vægt på kvaliteten og beskaffenheden af de arbejdspladser, som bliver skabt, samt så vidt muligt at sikre, at beskæftigelsen får vedvarende karakter.

6. Områder, der må undersøges nærmere

6.1. Forskning i den kulturelle turismes virkninger

6.1.1. På grund af de omtalte svagheder bør en række emner undersøges nærmere på europæisk niveau. Der er et påtrængende behov for at udarbejde en anvendelig definition af kultursektoren og den kulturelle turisme i EU, der opstiller kriterier og aktivitetskategorier. En sådan definition ville være en stor hjælp for indsamlingen af sammenlignelige oplysninger og gøre det muligt at være mere præcis, når man diskuterer kulturturisme.

6.1.2. En undersøgelse af forbrugernes holdninger til kultur og kulturelle aktiviteter ville være nyttig. En sådan undersøgelse kunne klarlægge, i hvor høj grad folk er indstillet på at betale for kultur og afdække skjulte eller utilfredsstillede behov på det kulturelle område. Man bør også fremme mulighederne for at udvide markedet for kulturturisme med henblik på særlige befolkningsgrupper som f.eks. ældre og handicappede. Et sådant arbejde må trække på internationale erfaringer.

6.1.3. På grund af manglende viden om hvordan man skal udnytte fordelene ved kulturturisme, ville udarbejdelsen af »måleinstrumenter« vedrørende kulturelle aktiviteter være en hjælp i forbindelse med sammenligninger og vurderinger at kulturens betydning for den økonomiske velstand i et byområde. Et sådant arbejde kunne omfatte undersøgelser af værdien af det antal personer, der deltager i aktiviteterne, forbrugernes syn på kvalitet etc.

6.2. Strategier til fremme af kulturelle aktiviteter

6.2.1. For at forbedre indtjeningen og beskæftigelsen inden for den kulturelle turisme må byområderne fastsætte udviklingen af kulturinstitutionerne, de kulturelle aktiviteter og kulturelle begivenheder som et udtrykkeligt mål i en sammenhængende strategi for turismen.

6.2.2. Man må gøre sig klart, at kulturen er en strategisk faktor for udviklingen af en europæisk bypolitik. Det må også sikres, at strukturfondsinterventionerne kan fokusere på kulturen og dens potentiale på turismeområdet. Dette mål kan muligvis bedst nås ved særligt at nævne kulturen i strukturfondsforordningerne.

På EU-niveau bør der udarbejdes en adfærdskodeks samt retningslinjer for god praksis i kulturturismesektoren på områder som kvalitetsuddannelse og attesteringsordninger for de berørte fagfolk, f.eks. turistguider. Tjenesteydelserne bør være af høj kvalitet, og der bør navnlig vises kendskab til det pågældende områdes kulturelle særpræg og attraktioner. Der kunne i denne forbindelse indføres EU-anerkendte kvalitetsbeviser.

6.2.3. For at udarbejde en strategi til fremme af de kulturelle aktiviteter og byturismen i EU foreslås det ligesom i Regionsudvalgets udtalelse »På vej mod en ny dagsorden for byerne« (), at der i Kommissionen udvikles en særlig mekanisme til at integrere politikkerne, formidle information og koordinere de enkelte bidragsyderes initiativer. Den skal sikre, at alle aktører fra den offentlige eller private sektor med tilknytning til byturismen samarbejder og deltager, således at arbejdet bidrager direkte til »byernes dagsorden«. Behovet for en sådan koordinering blev også anerkendt af Rådet (turisme) på mødet om beskæftigelse og turisme.

6.3. Tværnationale og multikulturelle aspekter

6.3.1. For at undgå at visse kulturelle aktiviteter i byområderne bliver for lukkede, og for at give mulighed for en højere grad af innovation i sektoren, skal man lægge større vægt på, at byerne indgår i et tværnationalt samarbejde. Dette kan gøres ved at fremhæve god praksis og nye metoder til at anvende de kulturelle værdier, men også ved at skabe kontakt mellem byer, hvis kulturturisme bygger på fælles temaer. Initiativer som projektet om kunstbyer i Europa vil gøre det muligt for byturismen at samarbejde om rejseruter mellem byer, hvis historie eller kulturelle erfaringer ligner hinanden, og dermed give dem et konkurrencemæssigt forspring. Tværnationalt samarbejde giver mulighed for at oprette kulturelle netværk mellem byer og dermed skabe konkurrencedygtige europæiske produkter.

6.3.2. Der skal også lægges større vægt på markedsføringsinitiativer. Den øgede internationale konkurrence gør det vigtigere at indgå tværnationale partnerskaber for at:

- evaluere resultaterne af allerede gennemførte foranstaltninger,

- fremme eksperimenterende ferieformer og turistprodukter,

- øge den internationale konkurrencedygtighed ved at bevare nationale særpræg, men også ved at standardisere turistprodukterne og kvaliteten - byerne skal varemærkes,

- udvikle bedre kommunikationslinjer og netværk, især på nicheprægede markeder, som f.eks. handicapturisme.

Dette kan iværksættes på EU-niveau, men også af netværk af europæiske byer, der tilbyder turister fra EU-og tredjelande en række kulturelle oplevelser.

7. Konklusion

7.1. Byerne skal revurdere og omdefinere deres kulturelle rolle i Europa. Hvis en by skal have en stærk kulturturisme og nyde godt af de fordele, som det medfører, skal den investere i sin kreativitet og de egenskaber, der gør den anderledes og interessant for en større kreds end den nærmeste region. Det er nødvendigt at harmonisere kvaliteten, men det er også nødvendigt at undgå at udviske særprægene, samt at forhindre, at de europæiske byer og kommer til at ligne hinanden.

7.2. For de europæiske byer gælder det nu om i højere grad at indarbejde turisme, herunder navnlig byturismeforanstaltninger, i deres udviklingsstrategier. Byerne må kunne forvalte den øgede mobilitet i forbindelse med ferie, fritid og turisme og fremhæve sig selv som midtpunkt for nye og fremtidige kulturelle oplevelser. Byområderne må også bygge på kulturturismens muligheder for at fremme deres socioøkonomiske udvikling ved at udnytte de menneskelige ressourcer, ved at integrere grupper som unge og kvinder på arbejdsmarkedet, ved at modernisere deres økonomiske og materielle værdier, ved at tiltrække investeringer og ved at forny og omlægge bystrukturerne.

Bruxelles, den 13. maj 1998.

Manfred DAMMEYER

Formand for Regionsudvalget

() EFT C 116 af 14.4.1997, s. 65.

() KOM(96) 160 endelig udg.

() EFT C 379 af 15.12.1997, s. 21.

() KOM(96) 512 endelig udg.

() KOM(97) 197 endelig udg.

() KOM(97) 549 endelig udg. - EFT C 362 af 28.12.1997, s. 12.

() Kommissionens meddelelse »Samhørighedspolitik og kultur - et bidrag til beskæftigelsen« - KOM(96) 512 endelig udg.

() Rådsdirektiv 95/57/EF; EFT L 291 af 6.12.1995, s. 32.

() Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et initiativ til fordel for arrangementet »Den Europæiske Kulturby« (KOM(97) 549 endelig udg.), EFT C 362 af 28.11.1997, s. 12, og forskningsrapporten fra netværket af europæiske kulturbyer om europæiske kulturbyer og kulturmåneder.

() CdR 316/97 fin.