30.3.2004 DA C 80/29 Den Europæiske Unions Tidende
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Meddelelse fra Kommissionen til
Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget:
På vej mod bæredygtig produktion — Status over gennemførelsen af Rådets direktiv 96/61/EF
om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening«
(KOM(2003) 354 endelig)
(2004/C 80/09)
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 19. juni 2003 under henvisning til EF-
traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det
ovennævnte emne.
Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og
Miljø, som udpegede Paolo Braghin til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 13. november 2003.
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 404. plenarforsamling den 10. og
11. december 2003, mødet den 10. december, følgende udtalelse med 110 stemmer for, ingen imod og
1 hverken for eller imod.
1. Indledning
1.1. Meddelelsen omhandler de fremskridt, som medlems-
staterne og kandidatlandene indtil videre har opnået inden
for integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening.
Kommissionen sender hermed et klart signal: Det høje miljøbe-skyttelsesniveau, der er hovedformålet med direktiv 96/61/EF,
kendt som IPPC-direktivet, kan kun nås, hvis de ansvarlige
myndigheder gør den nødvendige indsats for at få reglernegennemført i national ret og indgår i et konstruktivt samspil
med anlæggenes driftsledere og andre interessenter, heriblandt
især fagforeningerne.
1.2. Direktivet gælder allerede for nye eller væsentligt
ændrede anlæg. Den endelige frist for bestående anlæg til atbringe den bedste tilgængelige teknik (BAT) i anvendelse og
opfylde alle andre krav i direktivet, udløber i oktober 2007. I
tiltrædelseslandene er den faktiske gennemførelse kun netopeller slet ikke begyndt, hvorfor der er forhandlet overgangspe-
rioder for gennemførelse af direktivet på nye og/eller bestående
anlæg. De vil imidlertid ikke skulle opfylde de emissionsgræn-seværdier, der bygger på den bedste tilgængelige teknik, før2008-2012.
1.3. Ikke alle medlemsstaterne har gennemført direktivet i
national lovgivning i rette tid, og Kommissionen har da også
påpeget væsentlige formodede eller bekræftede mangler ilovgivningen om gennemførelse af direktiv 96/61/EF. Deter særligt bekymrende, at der i nogle tilfælde ikke findes
bestemmelser, der sikrer, at eksisterende anlæg opfylder vilkå-
rene senest i oktober 2007, og at godkendelserne derefterrevurderes med mellemrum.1.4. De myndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen,
bør drøfte investeringsplanlægningen med driftslederne underhensyntagen til investeringsperiodernes varighed og afveje
eventuelle økonomiske eller finansielle ulemper i forhold til
fristens udløb i 2007, hvor godkendelsesvilkårene for alleanlæg skal være fastlagt i overensstemmelse med direktivets
bestemmelser.
1.5. Direktivet indeholder visse tvetydigheder, der medfører
problemer i gennemførelsen, enten med hensyn til definitioner(f.eks. tærskelkriterierne ved vurderingen af, om et anlæg er
omfattet af direktivets bestemmelser, afgrænsningen af et
anlæg, hvornår en ændring skal regnes for »væsentlig«, hvad»bringe stedet tilbage til en tilfredsstillende tilstand« betyder)
eller med hensyn til den praktiske gennemførelse (hvordan bør
godkendelsesvilkårene udformes for visse forhold, hvor tit skalder inspiceres, hvornår skal selskaber, der ikke opfylderkravene, retsforfølges).
1.6. For så vidt angår anvendelsen af direktivet, udføres der
systematisk benchmarking sektor for sektor og en omfattendescreening og vurdering af de anvendte teknikker. Informations-
udvekslingen samordnes og lettes af Det Europæiske IPPC-
kontor i Sevilla og har resulteret i de såkaldte BREF-dokumen-ter (BAT-referencedokumenter) i samarbejde med uformelle
netværk blandt eksperter i erhvervsliv, medlemsstater og ikke-
statslige organisationer. Hidtil er der udarbejdet 15 BREF-dokumenter, 11 er under udarbejdelse, 4 er påbegyndt og 2 vil
blive sat i gang.
1.7. En undersøgelse inden for tre vigtige sektorer med
veludviklet teknologi viser, at den bedste anvendelige teknik
ikke hindrer selskaberne i at forblive konkurrencedygtige, samt
at anlæg, hvis miljøpræstationer er gode, kan udnytte detteforhold som et aktiv i konkurrencen, selv om dette ikke erudbredt.
C 80/30 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
1.8. Begrebet BAT (bedste anvendelige teknik) er smidigt,
idet det faktisk kan variere inden for en sektor eller fra anlæg
til anlæg, fordi omkostninger og udbytte i sagens natur kan
være forskellige. Efter Kommissionens mening er dette et af devigtigste aspekter, idet det repræsenterer et balancepunktmellem forskellige miljøpåvirkninger og dertil svarende om-
kostninger. Kommissionen mener derfor, at det er vigtigt at
bevare denne fremgangsmåde, som omfatter dialog mellemdriftsledere og myndigheder.
1.9. Direktivets tværgående karakter betyder, at det har
berøringspunkter med mange andre EU-direktiver og -forord-ninger på miljøområdet og andre politikker og tiltag, og det ervigtigt at sikre optimal sammenhæng og undersøge, om der er
hindringer for tilrettelæggelsen af en effektiv sammensætning
af de politiske værktøjer på EU-plan eller nationalt. Der erimidlertid et dilemma mellem fastsættelse af EU-grænseværdier
for emissioner gennem direktiver, når der er konstateret behov
for en fællesskabsaktion, og en decentral fremgangsmåde (somi IPPC-direktivet), der giver de kompetente myndigheder
mulighed for at træffe pragmatiske afgørelser, der både tilgode-
ser miljøet og økonomien.
1.10. Kommissionen mener, at det er nødvendigt at ændre
direktivet med henblik på at tage højde for ændringer i
lovgivningen (især efter vedtagelsen af direktiverne om offent-lighedens medvirken i godkendelsesproceduren, hvilket er et
krav i forbindelse med ratificering af Århus-konventionen af
1998) eller for at afklare relevante aspekter (såsom ovennævnteproblem med at definere tærskelværdier i visse sektorer eller
problemet med anvendelse som i forbindelse med affald,
hvor det er vanskeligt at sondre mellem bortskaffelse oggenanvendelse).
1.11. Kommissionen har gennemført en bred europæisk
høring om tingenes nuværende tilstand og om mulige udvik-linger på de områder af miljøpolitikken, der vedrører miljøpå-
virkningerne fra store industrielle punktforureningskilder, for
at sikre, at der er fuld overensstemmelse mellem de anvendteinstrumenter, og for at udforske mulighederne for at benyttenye fremgangsmåder, der giver virksomhederne incitamenter
til yderligere at forbedre deres miljøpræstationer.
1.12. Hvis høringen viser, at det er hensigtsmæssigt at
foretage ændringer i direktivet, vil det ud over evalueringen af
de situationsrapporter om gennemførelsen, som medlemssta-terne er blevet bedt om at fremlægge, blive nødvendigt atindlede en ny fase i form af en udvidet høring. Under alle
omstændigheder foreslår EØSU, at Kommissionens sammen-
fatning og de nationale situationsrapporter stilles til rådighedfor offentligheden.2. Generelle betragtninger om fremgangsmåden i IPPC-
direktivet
2.1. Fremgangsmåden i IPPC-direktivet var helt sikkert
innovativ, idet den imødeså muligheden for at vedtage ramme-
lovgivning eller globale temastrategier. I alle drøftelser omemissioner bør der indgå tre miljøområder (luft, vand og jord),eftersom indvirkningerne af emissioner på disse områder
næsten altid er indbyrdes forbundne og uadskillelige. Samtidig
er det nødvendigt at sikre fleksibilitet i gennemførelsen ved atidentificere den bedste tilgængelige teknik i de specifikke lokale
kontekster og overveje forholdet mellem omkostninger og
udbytte. Den integrerede fremgangsmåde i forbindelse medforurening, som er forbundet med den lokale miljøkvalitet,
krævede et kulturelt og videnskabeligt spring fra tilsynsmyn-
dighedernes og driftsledernes side, idet de skulle indsamle ogudveksle oplysninger samt indgå i en dialog med henblik på at
forhindre og afhjælpe de industrielle og, i nogle tilfælde,
landbrugsmæssige aktiviteters indvirkning på miljøet. Alledisse aspekter har EØSU vurderet positivt i mange udtalelser,hvor det direkte eller indirekte har taget stilling til disse emner.
2.2. Direktivet er udformet som et avantgardeværktøj i
forbindelse med strategien om bæredygtig udvikling som del
af de lokale Agenda 21-programmer og skal udgøre enrammelovgivning for en række frivillige instrumenter, som i
mellemtiden er indført, såsom EMAS-registrering og aftaler
om handel med emissionsrettigheder. Det omfatter vidtgåendeindsamling af oplysninger, hvilket resulterer i bedre viden om
miljøets tilstand, indvirkningen af forskellige typer forurening
og deres samspil, og giver borgerne et tilgængeligt overblikmed henblik på at forbedre offentlighedens deltagelse i udarbej-
delsen af miljøplaner og -programmer (
1).
2.3. Disse innovative aspekter forklarer i nogen grad de
vanskeligheder med at gennemføre og anvende direktivet,
man har oplevet, samt det begrænsede antal anlæg, somKommissionen har kunnet evaluere. Det billede, som tegner
sig i Kommissionens meddelelse, giver anledning til bekymring,
navnlig i lyset af fristen i 2007, hvor også de bestående anlægskal have gennemført den godkendelsesprocedure, der er
fastlagt i direktivet.
2.4. Den kommende udvidelse med ti nye medlemsstater,
hvis ressourcer og knowhow på dette område synes at være
endnu mere begrænset, gør situationen endnu mere alvorlig.
Derfor er det tvingende nødvendigt først at lokalisere dehidtidige problemer i systemet samt afdække og integrereeksisterende god praksis og derefter at planlægge inspektioner,
underretning og uddannelse (herunder teknisk uddannelse) af
det administrative personale med henblik på at gøre dem istand til at håndtere denne situation, navnlig i den vanskelige
fase, hvor de bestående anlæg skal gennemføre den godkendel-
sesprocedure, der er fastlagt i direktivet.
(1) EFT C 221 af 7.8.2001 — KOM(2000) 839 endelig — EFT C 154
E af 29.5.2001.
30.3.2004 DA C 80/31 Den Europæiske Unions Tidende
2.5. De forvridninger, der opstår som følge af direktivet,
kan skyldes iboende begrænsninger (som skal afhjælpes), vage
definitioner (som skal præciseres så snart som muligt) eller
forskellige traditioner og fremgangsmåder med hensyn tilmiljøet. EØSU deler den bekymring, der gives udtryk for imeddelelsen, vedrørende udarbejdelsen af tiltag, som kan give
mulighed for at overholde 2007-fristen. Denne frist kan ikke
omgås blot ved at udskyde overholdelsen på de enkelte anlæg.
2.6. Det er sandsynligt, at SMV’erne — undertiden uden at
være bevidste om det — udgør en væsentlig del af alle IPPC-
anlæg i Europa, og for disse virksomheder er det en stor
udfordring at overholde miljølovgivningen. De myndigheder,der er ansvarlige for gennemførelse og overvågning, skal derforyde særlig bistand til driftslederne og afsætte tilstrækkeligt
personale og tilstrækkelige ressourcer til dette formål.
2.6.1. EØSU håber derfor, at Kommissionen vil foretage en
mere dybtgående analyse af de problemer, der har været medgennemførelsen, og eventuelt ved hjælp af en kort vejledning
eller passende retningslinjer udarbejdet af de tekniske EU-
organer, der allerede er oprettet, præcisere de mest kritiskepunkter, f.eks. kriterierne for fastlæggelse af, hvilke virksom-
heder der falder ind under lovgivningen, hvordan miljøgodken-
delsen skal udformes, hvilke tekniske og menneskelige ressour-cer de ansvarlige forvaltningsmyndigheder har brug for, mulig-
heden for frivillige aftaler, samspillet med andre direktiver eller
forordninger osv. Dette bidrag vil især være nyttigt for de nyemedlemsstater og for de små og mellemstore virksomheder.
2.7. Alle aktioner, som har til formål at lette gennemfø-
relsen af IPPC-direktivet, har automatisk en indvirkning på
små virksomheder, selv om de er rettet mod store industrielleanlæg. Deres særlige problem er, at de ikke har tilstrækkelige
økonomiske midler og menneskelige ressourcer til at fortolke
og gennemføre godkendelsesproceduren eller til at foretage deefterfølgende investeringer, som er nødvendige for at kunne
opfylde betingelserne. Efter EØSU’s mening bør de initiativer,
der skal støtte SMV’erne under gennemførelsen af IPPC-direktivet, gennemføres på nationalt eller regionalt plan ogikke på EU-plan.
2.8. Direktivet omfatter en omfattende definition af »bedste
tilgængelige teknikker«, som suppleres af tolv specifikke be-tragtninger i et bilag, således at de kan anvendes i specifikkesektorer. Det er nødvendigt at vurdere de anslåede nettoom-
kostninger til gennemførelse af en teknik i forhold til de
miljømæssige fordele eller foretage en nøje analyse af forholdetmellem omkostninger og udbytte.2.9. Ved at indføre det fleksible begreb »teknikker« i stedet
for »teknologier« og foreskrive, at der skal tages højde for
omkostninger og udbytte samt lokale forhold, giver IPPC-
direktivet de nationale og lokale tilsynsmyndigheder retten ogforpligtelsen til at afgøre, hvad der udgør BAT for hvert enkeltanlæg under behørig hensyntagen til de industrielle processers
forskelligartethed og kompleksitet, de utallige indbyrdes for-
bindelser på alle anlæg mellem maskiner, processer, oprens-ningssystemer og — hvad der er lige så vigtigt — de lokale
vilkår og arbejdsmetoder.
2.10. Dette system er måske effektivt og kan medføre et
ensartet miljøbeskyttelses- og miljøovervågningsniveau i hele
EU, men kun ved hjælp af konstant udveksling af oplysninger,
som gør det lettere at fastlægge de statistiske forbindelsermellem de teknikker, der vurderes som de bedste, og de deraffølgende emissionsgrænseværdier.
2.11. Udviklingen og udvekslingen af oplysninger på EU-
plan om de bedste tilgængelige teknikker har helt bestemtværet vellykket, takket være især Information Exchange Forum
(IEF) og medlemsstaternes uformelle netværk af myndigheder
med ansvar for gennemførelse og håndhævelse af EU’s miljø-lovgivning (IMPEL-nettet). Der skal imidlertid stadig arbejdespå at inddrage alle regionale og lokale myndigheder, navnlig i
kandidatlandene, og interessenterne, navnlig sektororganisa-
tionerne, som kunne være stærkt medvirkende til at fremmeog indføre BAT inden for specifikke sektorer og lokalområder.
2.12. EØSU mener, at der for at fremme direktivets gen-
nemførelse er behov for en integreret og proaktiv fremgangs-måde, som omfatter informering og uddannelse af interessen-
ter (navnlig de lokale og andre myndigheder, som er ansvarlige
for godkendelser, samt driftsledere), udveksling af bedstepraksis og inddragelse af lokale arbejdsgiverorganisationer ogfagforeninger, med henblik på at opnå konsensus i forbindelse
med planlægningen af de krævede investeringer.
2.13. Det er en forudsætning for realiseringen af denne
proaktive politik, at man styrker ekspertgrupperne og den
organisatoriske struktur i Det Fælles Forskningscenter i Sevilla,
som synes at være underdimensioneret, selv når det gælderdets hovedopgave, udarbejdelsen af BREF-dokumenter. EØSUhåber, at dets opgaver udvides til foruden evaluering af
BREF dokumenternes gennemførelse og anvendelse at omfatte
formidling af information og aktiv deltagelse i uddannelse,seminarer, konferencer osv.
2.14. Lokale pilotprojekter har vist, at samarbejde mellem
de ansvarlige myndigheder og erhvervslivets sektorsammens-lutninger kan overvinde indgroet modstand i forbindelse medfølsomme emner som f.eks. informationssikkerhed og tab af
konkurrenceevne og lette udbredelse af informations- og
uddannelsesprocedurer for operatørerne, hvilket er afgørendei lyset af fristen 2007.
C 80/32 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
3. Særlige bemærkninger
3.1. Definitionen af anlægskapacitet som anlæggets nomi-
nelle kapacitet ved døgndrift, forudsat at udstyret kan drives
sådan, er ikke relevant for alle sektorer og heller ikke for
mange små anlæg, som drives fleksibelt på grundlag af denaktuelle efterspørgsel på markedet og undertiden sæsonbe-
stemt. I disse tilfælde findes der ingen nøjagtige tal for
anlæggets reelle produktionsmængde eller forureningspotenti-ale. EØSU mener derfor, at kriterierne for anvendelse af
direktivet bør revideres, således at den reelle produktions-
mængde vurderes i en given periode, i hvert fald for noglesektorer eller anlægstyper, og er enig med Kommissionen i, atde fastlagte tærskelkriterier for visse sektorer bør revideres som
anført i meddelelsens punkt 7.3.1.
3.2. EØSU mener også, at man må tage fat om problemet
med at finde en præcis definition af »emissionsgrænseværdier«
og afgøre, hvordan emissioner skal udtrykkes, måles og
overvåges. Definitionen af forurening er klar og præcis: Denomfatter indførelse af negative miljøpåvirkninger, navnlig
forurenende stoffer. Det er en størrelse, som udtrykkes forskel-
ligt i de forskellige medlemsstater. Manglen på en enkeltkonsekvent metode til at udtrykke disse grundlæggende data
begrænser, eller hindrer, muligheden for at få et klart billede af
forbindelsen mellem anvendte BAT og den dermed forbundneforurening. EØSU noterer sig vanskeligheden i på kort tid at
standardisere og harmonisere forskellige metoder, der har
været brugt i medlemsstaterne i årevis, men håber, at teknikkenfor sammenligning af data vil blive forbedret i forbindelse medinformationsudvekslingsforummets arbejde.
3.3. EØSU er enig i, at det er vigtigt at sikre et højt
miljøbeskyttelsesniveau for affaldshåndteringsanlæg, men lov-
givningen på dette område er så kompliceret, at spørgsmålet
om at indføje disse anlæg i IPPC-direktivet bør behandles iforbindelse med den fremtidige ændring af dette direktiv.
3.4. EØSU finder det passende og realistisk at revidere og
rette listen over sektorer, der er underlagt direktivet, ogudelukke alle anlæg, navnlig små anlæg, der har en lilleforureningskapacitet, eller som i alle tilfælde kun belaster
miljøet på ét af de tre miljøområder (luft, vand og jord),
eftersom situationen allerede kan overvåges i medfør af deneksisterende lovgivning.3.5. Gennemførelsen af BAT og de løbende BREF-doku-
menter bør fremskyndes i lyset af fristen i 2007, og der bør
rettes særlig opmærksomhed mod problemet med at formidle
dem til de kompetente myndigheder og de økonomiske aktører(foreninger og individuelle driftsledere). Afgørelsen om ikke atoffentliggøre BREF-dokumenter i trykt udgave eller oversætte
dokumenterne til alle EU-sprog bygger på kriterier som
praktisk gennemførlighed og udgifter, hvilket ikke kan kritise-res, men det kan skabe problemer for de enkelte brugeres
direkte læsning af dokumenterne og formidlingen til decentralt
beliggende kontorer, at de kun er tilgængelige i elektroniskudgave. For øvrigt anser Det Europæiske IPPC-kontor (EIPPCB:
European Integrated Pollution Prevention and Control Bureau)
antallet af BREF-dokumenter, der downloades fra kontoretswebsted, for at være tilfredsstillende. Det er prisværdigt, at
sammenfatningerne skal oversættes til alle sprog, men af de
ovenfor anførte grunde vil det være hensigtsmæssigt også atgøre dem tilgængelige i ikke-elektronisk form.
3.6. Det ville være nyttigt at undersøge, hvordan de indus-
trier, der har deltaget i udarbejdelsen af BREF-dokumenterne,
og de kompetente myndigheder i medlemsstaterne modtagerog vurderer disse dokumenter (de skulle udtale sig på baggrund
af de specifikke opgaver, de skulle udføre: anmodning om
godkendelse og tildeling af godkendelse). Hvis vurderingen varpositiv, ville en eller flere virksomheder og/eller brancheorgani-
sationer fra hver sektor måske konkludere, at det ville være i
deres interesse at yde et økonomisk bidrag til offentliggørelseaf BREF-dokumenter i trykt udgave eller måske som håndbøgeri anvendt teknologi, foruden som opslagsværk og uddannelses-
materiale for personalet i de anlæg, som de enkelte BREF-
dokumenter omhandler. Også højt udviklede stater og er-hvervssektorer uden for EU henviser til BREF, hvilket er et tegn
på, at disse former for distribution ville konsolidere BREF som
international referenceramme.
3.7. Eftersom BREF-dokumenter ikke har eksisteret i ret
lang tid og endnu ikke er taget i anvendelse over en bred kam,
mener EØSU, at det er for tidligt at tænke på en revision afdem på kort eller mellemlang sigt. Det kunne skabe forvirring
og usikkerhed omkring anvendelsen.
4. Spørgsmål til høring
4.1. Kommissionen stiller i sin meddelelse en række spørgs-
mål, der skal lede høringen i retning af konkrete mål og
ønskelige løsninger. EØSU vil bidrage konstruktivt til denne
proces med følgende bemærkninger, som sammenfatter deforegående eksplicit nævnte punkter.
30.3.2004 DA C 80/33 Den Europæiske Unions Tidende
4.2. Den første gruppe spørgsmål (spørgsmål 1 a), 1 b) og
2) omhandler tiltag, der foreslås eller ønskes på EU-plan eller
nationalt plan for at finde en løsning på de problemer, man er
stødt på i forbindelse med gennemførelsen. Denne udtalelsehar navnlig afdækket følgende behov:
— behovet for at gribe ind over for de mange fortolknings-
muligheder og gennemførelsesproblemer (punkt 2.5),
især i forbindelse med definitioner og kriterier, der ikkeer formuleret entydigt (pkt. 3.2 og 3.3); for at løse
dem foreslås det i første omgang, at der udarbejdes
retningslinjer (pkt. 2.6.1) frem for ændringer af direktivet;
— i betragtning af medlemsstaternes modvilje mod at accep-
tere en præcis og entydig definition af »emissionsgrænse-
værdier« foreslår EØSU, at problemet tages op og løses afde kompetente tekniske organer med Kommissionen som
koordinator (pkt. 3.2);
— behovet for informering og uddannelse af interessenterne
(pkt. 2.12): Dette skal først og fremmest foregå på
nationalt og lokalt plan på medlemsstaternes direkteansvar, men bør også fremmes gennem et EU-tiltag, der
styrker Sevilla-forskningscentrets organisatoriske struktur
og udvider dets arbejdsopgaver (pkt. 2.13), og ved bl.a. atfremme og koordinere seminarer og konferencer medhenblik på at efteruddanne det personale, som arbejder
med opnåelse og tildeling af godkendelser, forvaltning og
kontrol.
4.2.1. EØSU foreslår, at bl.a. følgende enkle instrumenter
anvendes på EU-plan:
— overvågning af oplysninger om emissioner og anvendelse
af BAT gennem anvendelse af Den Europæiske Oversigtover Forurenende Emissioner og formidling af sådanne
data til decentrale enheder, såvel offentlige myndigheder
som økonomiske aktører;
— udarbejdelse af brugervenlige vejledninger for interessen-
terne om direktivets anvendelse;
— anvendelse af bestemmelserne om inddragelse af offent-
ligheden med henblik på opfyldelse af Århus-konventio-
nens krav om inddragelse i større omfang af alle deinvolverede parter.4.2.2. I betragtning af betydningen af 2007-fristen, som
ikke bør blive et påskud for at sætte spørgsmålstegn ved IPPC-
tilgangen, finder EØSU det hensigtsmæssigt, at der fastsættes
en passende periode for iværksættelse af de foranstaltninger,der er aftalt mellem virksomhedslederne og de offentligemyndigheder, hvis den er begrundet i en force majeure-
situation eller i investeringsperiodens længde.
4.2.3. Da lovgivningsprocessen strækker sig over lang tid,
udelukker EØSU ikke, at der i nogle spørgsmål, der er særlig
følsomme for EØSU, må skrides til ændring af direktivet, isærhvad angår listen over aktiviteter, der er omfattet af direktivet,og tærskelkriterierne for at indgå i dets anvendelsesområde
(pkt. 3.4), hvortil kommer definitionen af »anlæg« og af
»væsentlig ændring«.
4.2.4. SMV’ernes problemer er blevet berørt i flere af de
foregående punkter (især pkt. 2.7 og 2.14). EØSU foreslår, atman kunne støtte SMV’erne f.eks. gennem:
— instrumenter og indikatorer til kontrol af direktivets
anvendelse i SMV’ernes særlige situation, som formodent-
lig varierer en hel del fra medlemsstat til medlemsstat;
— nedsættelse af frivillige og lokale ekspertgrupper, som
kan hjælpe med anvendelsen af BAT og benytte sig af den
EU-koordinering, der er beskrevet ovenfor;
— incitamenter til uddannelse af teknisk personale, både af
finansiel art og i form af vejledninger eller lærebøgerudarbejdet på EU-plan;
— incitamenter til innovative investeringer i anlæg, der gør
det muligt at opfylde direktivets krav.
4.3. Spørgsmål 3 og 4 om den bedste tilgængelige teknik
(BAT) og BREF-dokumenternes værdi og betydning samt
om deres internationale udbredelse er allerede blevet fyldigt
besvaret i de foregående punkter (pkt. 2.11, 3.5, 3.6 og 3.7).EØSU sætter pris på disse dokumenter og anbefaler varmt, at
der iværksættes specifikke initiativer, der kan udbrede dem
også på internationalt niveau — både med henblik på atfremme deres anvendelse som incitament til en bæredygtigproduktion uden for EU og på at anvende dem i Det Fælles
Forskningscenters uddannelse af interessenterne, efter at dette
center har fået de nødvendige menneskelige og finansielleressourcer til at løfte denne nye opgave (pkt. 2.13 og 4.2).
4.3.1. Udvekslingen af oplysninger, som i dag hovedsageligt
foregår vertikalt, skal udvides til også at være horisontal, dvs.
til at omfatte formidlingen af oplysningerne i sig selv. Dette
kunne danne grundlag for de ovenfor beskrevne vigtigeuddannelsesprocesser.
C 80/34 DA 30.3.2004 Den Europæiske Unions Tidende
4.3.2. EØSU støtter et initiativ koordineret af Det Fælles
Forskningscenter, som fremmer en formidlings- og udveks-
lingsproces, der involverer medlemsstaterne, de enkelte
medlemsstaters lokale myndigheder og de forskellige erhvervs-sektorer. Processen omfatter forskningsopgaver, oversættelsetil lokale sprog, udarbejdelse af forenklede sammenfatninger
samt en vidt forgrenet videreformidling af disse (til alle
medlemsstater og brancher — BREF-dokumenter eller dele afBREF-dokumenter).
4.4. Den hidtidige erfaring med og begrænsede anvendelse
af direktivet antyder, at tiden endnu ikke er inde til at ændredirektivet (spørgsmål 5). Hvis man imidlertid tog fat på en
direktivændring med den temmelig lange procedure, det ville
indebære, ville EØSU især fremhæve sine synspunkter ipkt. 2.6.1, 3.1, 3.2, 4.2.2 og 4.2.3.
4.5. Spørgsmål 6 er yderst kompliceret og burde formuleres
i flere delspørgsmål. EØSU mener, at fastsættelse af EU-
grænseværdier (minimumskrav) er et værktøj, der har bevistsin værdi, hvis det kun anvendes i sammenhænge, hvor det er
virkelig nødvendigt, og kun for specifikke områder. Med
disse begrænsninger er det ikke udtryk for en afvisning affremgangsmåden i IPPC-direktivet, som bestemt må foretræk-
kes, men for en forståelse af, at specifikke grænseværdier kan
betragtes som parametre for anvendelse af BAT og for analyseaf de lokale vilkår for anvendelse. De to fremgangsmåderstrider ikke mod hinanden, hvis de ansvarlige myndigheder
forstår og forvalter processen med tilstrækkelig opmærksom-
hed over for de økonomiske og sociale interesser, der erpå spil, og hvis driftslederne forstår nødvendigheden af
pragmatiske forholdsregler, der sikrer overholdelse af alle de
fastlagte standarder, og som ikke gør driften urentabel. Underalle omstændigheder er der et klart behov for dialog med
sektorvirksomhederne samt for incitamenter til fremskyndelse
af den praktiske gennemførelse.
4.6. Sammenhæng mellem de forskellige miljølove (spørgs-
mål 7) er en nødvendig forudsætning for deres troværdighed
Bruxelles, den 10. december 2003.
Roger BRIESCH
Formand for
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgog praktiske gennemførelse. De lovgivende myndigheder og
de myndigheder, der er ansvarlige for anvendelsen, skal gøre
en ekstra indsats, og der er håb om, at der vil blive udarbejdet
et dokument, som i sammendrag beskriver alle de eksisterendeforbindelser mellem IPPC og den resterende miljølovgivning,hvilket ville give driftslederne et overblik. Selvom EU-direkti-
verne under gennemførelsen i national ret kan antage forskelli-
ge strukturer og former, er det i EU-lovgivningen, at driftsleder-ne og myndighederne søger efter principperne og forbindelser-
ne, i vores tilfælde mellem lovreglerne for store anlæg, kemiske
stoffer, luft, vand, jordbund og affald og IPPC-direktivet. EØSUforeslår derfor, at der snarest muligt iværksættes en dybtgående
og grundig undersøgelse af de indbyrdes forbindelser mellem
IPPC-direktivet og andre EU-direktiver om miljø og miljøpå-virkninger på grundlag af evaluering af medlemsstaternes
rapporter om anvendelsen af IPPC-direktivet — uden at
udelukke eksempler, der er typiske for bestemte stater ellersektorer.
4.6.1. EØSU håber at kunne give et proaktivt bidrag til
problemstillingen ved at udnytte sin erfaring og sine kontakter
til det organiserede civilsamfund på forskellige niveauer, bl.a.det nationale niveau, og om nødvendigt inddrage sine egne
strukturer og en udvalgt gruppe af eksperter, der ikke kun
tages fra EØSU’s egne rækker.
4.7. Hvad angår spørgsmål 7 b) mener EØSU, at IPPC og
den dermed forbundne udveksling af oplysninger allerede
indeholder de elementer, der gør det muligt at sikre korrekt
anvendelse af de indførte retsprincipper, og at det ikke erhensigtsmæssigt at tilføje yderligere værktøjer, heller ikke
frivillige værktøjer, da de er tilstrækkeligt komplicerede, som
de nu fremtræder. Hvad angår handel med emissioner, synesdet at være for tidligt at indgå i drøftelser om dette i denne fase
af direktivets gennemførelse. Det er dog absolut nødvendigt at
sikre, at overvågnings- og kontrolsystemet fungerer upåklage-ligt, og at undgå alvorligere konsekvenser for miljøet på lokaltplan.