Meddelelse i henhold til artikel 5 i Rådets forordning nr. 19/65/EØF af 2. marts 1965 om anvendelsen af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af aftaler og samordnet praksis

(2002/C 67/02)

(EØS-relevant tekst)

Kommissionen opfordrer alle berørte parter, der måtte have interesse heri, til at fremsende deres bemærkninger til følgende udkast til Kommissionens forordning (EF) om anvendelsen af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis for motorkøretøjsindustrien. Udkastet er vedlagt en begrundelse.

Bemærkninger til forordningsudkastet bedes fremsendt til Kommissionen senest en måned efter offentliggørelsen af nærværende meddelelse. Bemærkninger bedes fremsendt til følgende adresse: Europa-Kommissionen Generaldirektoratet for konkurrence

Direktoratet F, kontor F2 - Motorkøretøjer og andre transportmidler

B - 1049 Bruxelles/Brussel E-post: comp-draft-car-ber@cec.eu.int

Udkast til

KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. .../...

af [...]

om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis inden for motorkøretøjsindustrien

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning nr. 19/65/EØF af 2. marts 1965 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler og samordnet praksis(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1215/1999(2), særlig artikel 1,

efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning(3),

efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I henhold til forordning nr. 19/65/EØF har Kommissionen beføjelse til ved forordning at anvende traktatens artikel 81, stk. 3 (tidligere artikel 85, stk. 3), på visse kategorier af vertikale aftaler og tilsvarende samordnet praksis, der falder ind under artikel 81, stk. 1.

(2) De hidtidige erfaringer med aftaler om salg og eftersalgsservice inden for bilindustrien gør det muligt at fastlægge kategorier af vertikale aftaler, som normalt kan anses for at opfylde betingelserne i artikel 81, stk. 3.

(3) På grundlag af de hidtidige erfaringer med markederne for distribution af motorkøretøjer og markederne for reservedele samt reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer kan det konkluderes, at der inden for denne branche er behov for regler, som er strengere end bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. december 1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis(4), især i tilfælde, hvor en leverandør anvender selektiv distribution eller eneforhandling.

(4) Denne forordning gælder for vertikale aftaler om køb eller salg af nye motorkøretøjer, vertikale aftaler om køb eller salg af reservedele til motorkøretøjer og vertikale aftaler om køb og salg af reparations- og vedligeholdelsesydelser, hvis disse aftaler indgås mellem virksomheder, der ikke konkurrerer med hinanden, mellem visse konkurrenter eller af visse sammenslutninger af detailhandlere. Forordningen gælder også for disse vertikale aftaler, når de indeholder accessoriske bestemmelser om overdragelse eller udnyttelse af immaterialrettigheder. Udtrykket "vertikale aftaler" i denne forordning omfatter tilsvarende samordnet praksis.

Betragtninger om de generelle betingelser for, at aftaler falder ind under denne forordning

(5) Gruppefritagelsen bør kun omfatte vertikale aftaler, som med tilstrækkelig sikkerhed kan antages at opfylde betingelserne i artikel 81, stk. 3.

(6) Vertikale aftaler som defineret i denne forordning kan forbedre den økonomiske effektivitet inden for en produktions- eller distributionskæde ved at muliggøre en bedre koordinering mellem de deltagende virksomheder; de kan navnlig medføre en reduktion af parternes transaktions- og distributionsomkostninger og en optimering af deres afsætnings- og investeringsniveau.

(7) Sandsynligheden for, at sådanne effektivitetsfremmende virkninger opvejer eventuelle konkurrenceskadelige virkninger, som skyldes begrænsninger indeholdt i vertikale aftaler, afhænger af de deltagende virksomheders markedsstyrke og dermed af, hvorvidt disse virksomheder er udsat for konkurrence fra andre leverandører af varer eller tjenester, som køberen anser for indbyrdes ombyttelige eller substituerbare på grund af deres egenskaber, pris og anvendelsesformål.

(8) Det må formodes, at vertikale aftaler, der ikke indeholder visse typer alvorlige konkurrencebegrænsninger, generelt medfører en forbedring af produktionen eller distributionen og sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelene herved, hvis leverandørens andel af det relevante marked ikke overstiger de tærskler, der er fastsat i de generelle betingelser for anvendelsen af denne forordning. Denne sektorspecifikke forordning indeholder strengere bestemmelser end forordning (EF) nr. 2790/1999, og det kan derfor især antages, at distributionsaftaler generelt indebærer sådanne fordele, hvis den pågældende leverandør har en markedsandel på højst 30 % eller, når der anvendes et kvantitativt, selektivt distributionssystem til salg af nye motorkøretøjer, højst 40 %. I forbindelse med vertikale aftaler, der indeholder eksklusive leveringsforpligtelser, er det køberens markedsandel, der er relevant for fastlæggelsen af sådanne vertikale aftalers samlede virkninger på markedet.

(9) Over de markedsandelstærskler, der er fastsat i de generelle betingelser for anvendelsen af denne forordning, kan det ikke formodes, at vertikale aftaler, der falder ind under artikel 81, stk. 1, normalt indebærer objektive fordele af en sådan art og et sådant omfang, at de opvejer de ulemper, de medfører for konkurrencen. Hvis leverandøren anvender rent kvalitativ, selektiv distribution, er en sådan markedsandelstærskel dog ikke nødvendig for, at denne forordning kan finde anvendelse.

(10) For at forhindre en leverandør i at opsige en aftale, fordi en forhandler eller en reparatør udviser en konkurrencefremmende adfærd, som for eksempel ved at sælge aktivt eller passivt til udenlandske forbrugere, ved at sælge konkurrerende mærker eller ved at indgå underleveranceaftaler med andre om udførelsen af service, der ikke må begrænses efter denne forordning, skal en opsigelse være tydeligt begrundet. Endvidere indføres et opsigelsesvarsel på normalt to år for at styrke forhandlernes uafhængighed af deres leverandører.

(11) For at fremme en hurtig bilæggelse af uoverensstemmelser, der kan opstå mellem parterne i en distributionsaftale, og som ellers vil kunne skade den effektive konkurrence, bør forordningen kun omfatte aftaler, der giver hver af parterne mulighed for at benytte en uvildig sagkyndig eller en voldgiftsmand, især når aftalen er opsagt.

Betragtninger om alvorlige begrænsninger

(12) Denne forordning bør ikke fritage vertikale aftaler, der indeholder visse typer alvorlige konkurrencebegrænsninger, som ikke er nødvendige for at opnå ovennævnte positive virkninger, uanset de deltagende virksomheders markedsandel.

(13) Dette gælder især vertikale aftaler, der indeholder alvorlige konkurrencebegrænsninger, såsom mindstepriser og faste priser for videresalg, samt visse former for områdebeskyttelse, der ikke bør være omfattet af gruppefritagelsen efter denne forordning.

(14) Det må normalt ikke forbydes detailhandlere at drive aktivt eller passivt salg af aftalevarerne eller tilsvarende varer til alle endelige forbrugere, som omhandlet i artikel 1, herunder endelige forbrugere, der har bemyndiget en formidler eller indkøbsagent til at købe, modtage, transportere eller oplagre et nyt motorkøretøj på deres vegne.

(15) På markeder, hvor leverandøren anvender et selektivt distributionssystem, må deltagerne i et selektivt distributionssystem hverken direkte eller indirekte pålægges begrænsninger med hensyn til aktivt eller passivt salg af eller nogen som helst form for reklame for aftalevarerne eller tilsvarende varer, herunder brug af internettet eller internetformidlingstjenester, over for endelige forbrugere som omhandlet i artikel 1, herunder deres formidlere eller købsagenter.

(16) Retten til at forbyde en autoriseret forhandler at drive virksomhed på et uautoriseret forretningssted er den eneste begrænsning i aktivt salg inden for selektive distributionssystemer, som på visse betingelser kan være omfattet af denne forordning. Denne begrænsning er dog ikke omfattet af forordningen, hvis den indskrænker forhandlerens muligheder for at udvide sin virksomhed på det autoriserede forretningssted ved f.eks. at begrænse den infrastruktur, der er nødvendig for at øge afsætningen, herunder forøgelse, som skyldes internetsalg.

(17) Hvis leverandøren begrænser forhandlerens salg til endelige forbrugere i andre medlemsstater, f.eks. ved at lade forhandlerens vederlag eller købsprisen afhænge af køretøjernes bestemmelsessted eller de endelige forbrugeres bopælssted, vil der også være tale om en indirekte begrænsning af salget. Som andre eksempler på indirekte salgsbegrænsninger kan blandt andet nævnes leveringskvoter baseret på et andet salgsområde end fællesmarkedet, uanset om de kombineres med salgsmål eller ej, eller salgsmål baseret på et andet salgsområde end fællesmarkedet. Bonusordninger, der afhænger af køretøjernes bestemmelsessted eller enhver form for diskriminerende produkttildeling, hvad enten det skyldes produktionsknaphed eller andre forhold, kan også være en indirekte salgsbegrænsning.

(18) Hvis vertikale aftaler ikke forpligter forhandlere og reparatører af motorkøretøjer inden for en leverandørs distributionssystem til at opfylde garantiforpligtelser, yde gratis service og udføre arbejde i forbindelse med tilbagekaldelse, når det gælder motorkøretøjer, som den pågældende producent har solgt hvor som helst inden for fællesmarkedet, er der tale om en indirekte begrænsning af salget. For at give forhandlere af motorkøretøjer mulighed for at sælge til endelige forbrugere overalt inden for fællesmarkedet omfatter denne forordning ikke distributionsaftaler, der ikke pålægger reparatørerne inden for leverandørens distributionssystem at udføre reparationer og vedligeholdelsesarbejde på aftalevarerne og tilsvarende varer, uanset hvor de er solgt inden for fællesmarkedet.

(19) Denne forordning omfatter ikke vertikale aftaler, der begrænser de i distributionssystemet deltagende virksomheders salg af originale reservedele eller reservedele af tilsvarende kvalitet til uafhængige reparatører, der anvender dem til reparationer eller vedligeholdelse. Hvis disse uafhængige reparatører ikke havde adgang til sådanne reservedele, ville de ikke kunne konkurrere effektivt med de autoriserede reparatører inden for en motorkøretøjsproducents distributionssystem, da de ikke ville kunne tilbyde forbrugerne service af høj kvalitet, som bidrager til, at motorkøretøjerne fungerer sikkert og pålideligt.

(20) For at give de endelige forbrugere ret til at købe motorkøretøjer, som udbydes i en anden medlemsstat, hos en forhandler efter deres eget valg, omfatter denne forordning ikke vertikale aftaler, der ikke giver en forhandler mulighed for at bestille, lagerføre og sælge ethvert køretøj, der svarer til en model i forhandlerens aftaleprogram. Hvis leverandøren i forbindelse med tilsvarende motorkøretøjer anvender leveringsbetingelser, især med hensyn til leveringstid eller priser, der indebærer forskelsbehandling eller ikke er objektivt begrundede, skal de betragtes som en begrænsning af forhandlerens mulighed for at sælge sådanne køretøjer.

(21) Motorkøretøjer er dyre og teknisk set komplicerede mobile produkter, der kræver reparationer og vedligeholdelse med regelmæssige eller uregelmæssige mellemrum. Det er dog ikke nødvendigt, at forhandlerne af nye motorkøretøjer også udfører reparationer og vedligeholdelsesarbejde. Leverandørernes og forbrugernes berettigede interesser kan tilgodeses fuldt ud, hvis forhandleren benytter en eller flere reparatører i leverandørens distributionssystem som underleverandører i forbindelse med disse ydelser, herunder opfyldelse af garantiforpligtelser, gratis service og arbejde i forbindelse med tilbagekaldelse af køretøjer, forudsat at forbrugeren på passende vis er blevet underrettet om adressen på den officielle reparatør i tilfælde, hvor en sådan underleveranceaftale foreligger. Det er heller ikke nødvendigt, at reparatørerne også sælger nye motorkøretøjer, for at de kan udføre reparationer og vedligeholdelsesarbejde i tilstrækkelig grad. Denne forordning omfatter derfor ikke vertikale aftaler, der indeholder direkte eller indirekte forpligtelser eller incitamenter, som medfører en sammenkobling af salg og eftersalgsservice, eller som gør gennemførelsen af en af disse aktiviteter afhængig af gennemførelsen af den anden; dette er især tilfældet, når forhandlernes eller de autoriserede reparatørers vederlag i forbindelse med køb eller salg af varer eller tjenester, som er nødvendige til den ene aktivitet, gøres afhængigt af salget af varer eller tjenester vedrørende den anden aktivitet, eller når alle sådanne varer uden forskel er omfattet af et enkelt vederlags- eller rabatsystem.

(22) For at sikre en effektiv konkurrence på markedet for vedligeholdelse og reparationer og for at give reparatørerne mulighed for at tilbyde de endelige forbrugere konkurrerende reservedele, såsom originale reservedele og reservedele af tilsvarende kvalitet, omfatter denne forordning ikke vertikale aftaler, der forhindrer reparatører, som tilhører en motorkøretøjsproducents distributionsnet, forhandlere af reservedele, endelige forbrugere eller uafhængige reparatører i at få leveret originale reservedele af producenten af sådanne dele eller af en udenforstående virksomhed efter eget valg.

(23) For at give autoriserede og uafhængige reparatører og forbrugerne et reelt valg med hensyn til reservedele, omfatter denne forordning heller ikke aftaler, hvorved en producent af motorkøretøjer pålægger en producent af originale reservedele begrænsninger med hensyn til en konkret og synlig placering af sit varemærke eller logo på disse reservedele, hvad enten delene leveres til producenten af motorkøretøjer til montering i nye biler eller til reparatører til udskiftningsformål.

(24) Denne forordning omfatter ikke vertikale aftaler, der begrænser de autoriserede reparatørers ret til at anvende reservedele af tilsvarende kvalitet til reparation og vedligeholdelse af et motorkøretøj. Da motorkøretøjsproducenten er direkte kontraktligt involveret i garantireparationer, gratis service og tilbagekaldelse af køretøjer, omfatter denne forordning dog en forpligtelse for den autoriserede reparatør til at anvende originale reservedele leveret af motorkøretøjsproducenten i forbindelse med disse reparationer.

(25) For at beskytte den effektive konkurrence på markedet for reparationer og vedligeholdelse og for ikke at udelukke uafhængige reparatører fra markedet skal producenterne give alle interesserede uafhængige aktører fuld adgang til alle tekniske oplysninger, diagnosticeringsprogrammer og andet udstyr, værktøjer, herunder alt relevant software, og den undervisning, der kræves til reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer. De uafhængige aktører, der skal have en sådan adgang, omfatter bl.a. uafhængige reparatører, producenter af reparationsudstyr eller værktøjer, tekniske forlag, automobilklubber, vejservicevirksomheder, virksomheder, der tilbyder inspektion og afprøvning, og virksomheder, der tilbyder undervisning af reparatører. Adgangsbetingelserne må især ikke indebære forskelsbehandling mellem autoriserede og uafhængige aktører; der bør efter anmodning gives adgang inden for en rimelig frist; prisen for oplysningerne bør afspejle, i hvilken udstrækning den uafhængige aktør benytter dem. En producent bør give uafhængige reparatører adgang til tekniske oplysninger om nye motorkøretøjer samtidig med, at de autoriserede reparatører får adgang dertil, og bør ikke forpligte en uafhængig reparatør til at købe flere oplysninger, end han behøver til den type reparations- eller vedligeholdelsesarbejde, der skal udføres. Det er dog lovligt og rimeligt, at leverandørerne ikke giver adgang til tekniske oplysninger, der kunne give tredjemand mulighed for at frakoble eller afmontere installerede tyverialarmer. Desuden skal der ved udstedelse af licenser til tredjemand tages hensyn til motorkøretøjsproducentens berettigede interesse i at bestemme, hvordan hans immaterialrettigheder og knowhow skal udnyttes. Disse rettigheder skal dog udnyttes på en sådan måde, at enhver form for misbrug undgås.

Betragtninger om særlige betingelser

(26) For at sikre adgang til de relevante markeder og hindre hemmelig samordning på disse markeder og for at give forhandlerne mulighed for at sælge køretøjer fra to eller flere producenter, der ikke er forbundne virksomheder, skal der knyttes en række særlige betingelser til gruppefritagelsen. I denne forbindelse bør konkurrenceklausuler ikke fritages. Denne forordning omfatter således ikke forbud mod salg af konkurrerende mærker. Dette berører ikke producentens mulighed for at pålægge forhandleren at udstille køretøjerne i særskilte områder i udstillingslokalet for at undgå forveksling af mærkerne. Yderligere krav, såsom en forpligtelse til at ansætte særskilt salgspersonale, betragtes dog som indirekte konkurrenceklausuler, der ikke er fritaget. En forpligtelse til at udstille et fuldt sortiment af motorkøretøjer er ligeledes en indirekte konkurrenceklausul, der ikke er fritaget, hvis den gør salg eller udstilling af køretøjer, som fremstilles af forskellige virksomheder, umulig eller urimeligt vanskelig.

(27) For at sikre, at reparatører kan udføre reparationer eller vedligeholdelsesarbejde på alle motorkøretøjer, fritager denne forordning ikke forpligtelser, der begrænser reparatørernes mulighed for at reparere eller vedligeholde konkurrerende leverandørers mærker.

(28) Desuden er der behov for særlige betingelser for at udelukke anvendelsen af denne forordning på visse restriktioner inden for et selektivt distributionssystem. Dette gælder især forpligtelser, der forhindrer deltagerne i et selektivt distributionssystem i at sælge bestemte konkurrerende leverandørers mærker, hvilket let kunne medføre afskærmning af bestemte mærker. Der er behov for to yderligere betingelser af hensyn til forhandlere, der ønsker at udnytte afsætningsmulighederne uden for deres forretningssted, af hensyn til markedsintegrationen og for at øge priskonkurrencen og forbrugernes valgmuligheder i de tilfælde, hvor leverandørerne generelt har en vis markedsstyrke. Derfor omfatter forordningen ikke en begrænsning, der pålægges den autoriserede forhandler af personbiler med hensyn til mulighederne for at etablere sig i en anden medlemsstat. Desuden er der af hensyn til leverandører af andre nye motorkøretøjer end personbiler behov for en betingelse, der begrænser restriktionerne vedrørende en forhandlers forretningssted til fem år, for at give begge parter mulighed for at tilpasse deres aftaler efter de skiftende markedsforhold.

(29) Denne forordning omfatter heller ikke begrænsninger i en detailhandlers mulighed for at sælge leasingydelser i forbindelse med motorkøretøjer.

Betragtninger om inddragelse af fritagelsen og forordningens uanvendelighed

(30) Forordningens tærskler for markedsandele, dens bestemmelser om, at bestemte vertikale aftaler ikke er fritaget, og de i forordningen fastsatte betingelser vil normalt sikre, at de aftaler, der er omfattet af gruppefritagelsen, ikke giver de deltagende virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende varer eller tjenester.

(31) I særlige tilfælde, hvor aftaler, der falder ind under denne forordning, alligevel har virkninger, som er uforenelige med artikel 81, stk. 3, kan Kommissionen inddrage gruppefritagelsen; dette kan især være tilfældet, hvis køberen har en betydelig markedsstyrke på det relevante marked, hvor han videresælger varerne eller leverer tjenesterne, eller hvis parallelle net af vertikale aftaler har ensartede virkninger, der i væsentlig grad hindrer adgangen til eller konkurrencen på et relevant marked; sådanne kumulative virkninger kan f.eks. opstå i forbindelse med selektiv distribution. Kommissionen kan også inddrage gruppefritagelsen, hvis konkurrencen på et marked begrænses mærkbart på grund af en leverandør med markedsstyrke, eller hvis priserne og leveringsbetingelserne over for forhandlerne af motorkøretøjer varierer betydeligt fra det ene geografiske marked til det andet. Den kan ligeledes inddrage gruppefritagelsen, hvis der anvendes diskriminerende priser, pristillæg eller salgsbetingelser for levering af tilsvarende varer, især hvis leverandøren ud over prisen på den relevante model i aftaleprogrammet opkræver urimelige tillæg, som f.eks. tillæg, der tager hensyn til de forskellige nationale afgifter.

(32) Forordning nr. 19/65/EØF giver medlemsstaternes myndigheder beføjelse til at inddrage gruppefritagelsen for vertikale aftaler med virkninger, der er uforenelige med betingelserne i artikel 81, stk. 3, hvis disse virkninger er mærkbare på deres respektive område eller en del deraf, og hvis et sådant område har de karakteristika, der kendetegner et særskilt geografisk marked; medlemsstaterne bør sikre, at udøvelsen af denne beføjelse ikke forhindrer, at Fællesskabets konkurrenceregler anvendes på ensartet måde overalt inden for fællesmarkedet, eller at de foranstaltninger, der træffes til gennemførelse af disse regler, fungerer effektivt.

(33) For at styrke tilsynet med parallelle net af vertikale aftaler, som har ensartede restriktive virkninger, og som omfatter mere end 50 % af et givet marked, kan Kommissionen erklære denne forordning uanvendelig på vertikale aftaler, der indeholder bestemte begrænsninger vedrørende det pågældende marked, hvilket betyder, at sådanne aftaler falder ind under artikel 81 som helhed.

Generelle betragtninger

(34) Denne forordning berører ikke anvendelsen af artikel 82.

(35) I overensstemmelse med det princip, at fællesskabsretten har forrang, bør ingen foranstaltninger, der træffes på grundlag af nationale konkurrenceregler, kunne skade den ensartede anvendelse af Fællesskabets konkurrenceregler inden for hele fællesmarkedet eller bevirke, at foranstaltninger, der træffes til gennemførelse af disse regler, herunder denne forordning, ikke fungerer effektivt -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Definitioner

I denne forordning

a) forstås ved "konkurrerende virksomheder": faktiske eller potentielle leverandører på det samme produktmarked; produktmarkedet omfatter varer eller tjenester, som køberen anser for indbyrdes ombyttelige eller substituerbare med aftalevarerne eller -tjenesterne på grund af deres egenskaber, pris og anvendelsesformål

b) forstås ved "konkurrenceklausul": enhver direkte eller indirekte forpligtelse, som foranlediger køberen til ikke at fremstille, købe, sælge eller videresælge varer eller tjenester, der konkurrerer med aftalevarerne eller -tjenesterne, eller enhver direkte eller indirekte forpligtelse for køberen til at lade leverandøren eller en af leverandøren udpeget virksomhed levere over 50 % af køberens samlede indkøb af aftalevarerne eller -tjenesterne og af varer eller tjenester, der på det relevante marked er substituerbare hermed, beregnet på grundlag af værdien af køberens indkøb det foregående kalenderår. Dette omfatter ikke et krav om, at forhandleren skal sælge motorkøretøjer fra andre leverandører i særskilte salgsområder i udstillingslokalet for at undgå forveksling af mærkerne

c) forstås ved "eksklusiv leveringsforpligtelse": enhver direkte eller indirekte forpligtelse, som foranlediger leverandøren til at sælge de i aftalen specificerede varer eller tjenester udelukkende til en enkelt køber inden for Fællesskabet til et bestemt anvendelsesformål eller til videresalg

d) forstås ved "selektivt distributionssystem": et salgssystem, hvor leverandøren forpligter sig til, enten direkte eller indirekte, at sælge aftalevarerne eller -tjenesterne udelukkende til forhandlere eller reparatører, der er udvalgt på grundlag af bestemte kriterier, og hvor disse forhandlere eller reparatører forpligter sig til ikke at sælge sådanne varer eller tjenester til uautoriserede forhandlere eller uautoriserede reparatører, uden at dette dog berører muligheden for at sælge reservedele til uautoriserede reparatører eller pligten til at stille de tekniske oplysninger, det diagnosticeringsudstyr, de værktøjer og den undervisning, der kræves til reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer eller til gennemførelse af miljøbeskyttelsesforanstaltninger, til rådighed for uautoriserede reparatører

e) forstås ved "kvantitativt, selektivt distributionssystem": et selektivt distributionssystem, hvor leverandøren udvælger forhandlere eller reparatører på grundlag af kriterier, der direkte begrænser antallet af de udvalgte forhandlere eller reparatører

f) forstås ved "kvalitativt, selektivt distributionssystem": et selektivt distributionssystem, hvor leverandøren udvælger forhandlere eller reparatører på grundlag af kriterier, som udelukkende er kvalitative, som er nødvendige på grund af aftalevarernes eller -tjenesternes art, som fastlægges på ensartet måde for alle potentielle deltagere i distributionssystemet, som anvendes uden forskelsbehandling, og som ikke direkte begrænser antallet af forhandlere eller reparatører

g) omfatter "immaterialrettigheder" industrielle ejendomsrettigheder, ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder

h) forstås ved "knowhow": en pakke upatenteret praktisk viden, som leverandøren har opnået gennem erfaringer og afprøvning, og som er hemmelig, væsentlig og identificeret; i denne sammenhæng forstås ved "hemmelig", at den pågældende knowhow som helhed eller knowhow-elementernes konkrete konstellation ikke er almindelig kendt eller lettilgængelig; ved "væsentlig" forstås, at den pågældende knowhow omfatter viden, der er uomgængeligt nødvendig for køberens brug, salg eller videresalg af aftalevarerne eller -tjenesterne; ved "identificeret" forstås, at den pågældende knowhow skal beskrives på en måde, der er tilstrækkelig omfattende til, at det kan fastslås, om den opfylder hemmeligheds- og væsentlighedskriteriet

i) omfatter "køber", hvad enten denne er en forhandler eller en reparatør, en virksomhed, som i henhold til en aftale, der falder ind under traktatens artikel 81, stk. 1, sælger varer eller tjenester på en anden virksomheds vegne

j) forstås ved "autoriseret reparatør": en virksomhed, der leverer reparations- og vedligeholdelsesydelser i forbindelse med motorkøretøjer, og som deltager i det distributionssystem, leverandøren af motorkøretøjerne har oprettet

k) forstås ved "uautoriseret eller uafhængig reparatør": en virksomhed, der leverer reparations- og vedligeholdelsesydelser i forbindelse med motorkøretøjer, og som ikke deltager i det distributionssystem, leverandøren af motorkøretøjerne har oprettet

l) forstås ved "motorkøretøj": et køretøj, der er bestemt til brug på offentlig vej, og som har mindst tre hjul

m) forstås ved "personbil": et motorkøretøj, der er bestemt til personbefordring, og som ud over chaufførsædet har højst otte sæder

n) forstås ved "aftaleprogrammet": alle de forskellige motorkøretøjsmodeller, som forhandleren køber hos leverandøren

o) forstås ved "motorkøretøj, der svarer til en model i aftaleprogrammet" et køretøj, som

- producenten fremstiller eller samler, og

- er identisk med en personbil eller et køretøj i aftaleprogrammet med hensyn til karosseri, transmission, stel og motortype, og

- er omfattet af en distributionsaftale med en anden virksomhed inden for det distributionssystem, der er oprettet af producenten, eller med dennes samtykke

p) forstås ved "reservedele": dele, der monteres i eller på et motorkøretøj for at erstatte dette køretøjs komponenter

q) forstås ved "originale reservedele": reservedele, som fremstilles af producenten af de komponenter, der bruges eller blev brugt til samling af det nye motorkøretøj, og som fremstilles på samme produktionsanlæg som disse komponenter. Producenten heraf skal bevise, at disse ikke er af ringere kvalitet end komponenterne, der bruges eller blev brugt til samling af de nye motorkøretøjer

r) forstås ved "reservedele af tilsvarende kvalitet": reservedele, der kvalitetsmæssigt svarer til de komponenter, der bruges eller blev brugt til samling af et nyt motorkøretøj, og som fremstilles af producenten af disse komponenter eller en anden virksomhed, og som reservedelsproducenten kan bevise svarer kvalitetsmæssigt til disse komponenter

s) forstås ved "virksomheder i distributionssystemet": producenten og de virksomheder, som af producenten eller med dennes samtykke har fået overladt distribution, reparation eller vedligeholdelse af aftalevarerne eller tilsvarende varer

t) omfatter "endelig forbruger" leasingselskaber, medmindre de anvendte leasingaftaler indebærer overdragelse af ejendomsret eller forkøbsret til køretøjet inden aftalens udløb

u) omfatter "uafhængig aktør", som omhandlet i artikel 4, stk. 2, især uafhængige reparatører, producenter af reparationsudstyr eller værktøjer, tekniske forlag, automobilklubber, vejservicevirksomheder, virksomheder, der tilbyder inspektion og afprøvning, og virksomheder, der tilbyder undervisning af reparatører.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Efter traktatens artikel 81, stk. 3, og med forbehold af denne forordnings bestemmelser erklæres artikel 81, stk. 1, herved uanvendelig på aftaler eller samordnet praksis mellem to eller flere virksomheder, som i forbindelse med aftalen opererer i hvert sit produktions- eller distributionsled, hvis aftalerne eller den samordnede praksis vedrører de betingelser, hvorpå parterne kan købe, sælge eller videresælge motorkøretøjer, reservedele til motorkøretøjer eller reparations- og vedligeholdelsesydelser i forbindelse med motorkøretøjer ("vertikale aftaler").

2. Denne fritagelse finder anvendelse, for så vidt som sådanne vertikale aftaler indeholder konkurrencebegrænsninger, der falder ind under artikel 81, stk. 1 ("vertikale begrænsninger").

3. Fritagelsen efter stk. 1 gælder kun for vertikale aftaler mellem en sammenslutning af virksomheder og dens medlemmer eller mellem en sådan sammenslutning og dens leverandører, hvis samtlige medlemmer er detailforhandlere af motorkøretøjer eller reservedele til motorkøretøjer, og hvis intet individuelt medlem af sammenslutningen og dens forbundne virksomheder har en samlet årsomsætning, der overstiger 50 mio. EUR; at vertikale aftaler indgået af sådanne sammenslutninger er omfattet af denne forordning, berører ikke anvendelsen af artikel 81 på horisontale aftaler mellem sammenslutningens medlemmer eller på sammenslutningens vedtagelser.

4. Fritagelsen efter stk. 1 gælder for vertikale aftaler, der indholder bestemmelser om overdragelse af immaterialrettigheder til køberen eller dennes udnyttelse heraf, forudsat at disse bestemmelser ikke udgør hovedformålet med sådanne aftaler, og at de er direkte forbundet med køberens eller dennes kunders anvendelse, salg eller videresalg af varer eller tjenester. Fritagelsen er betinget af, at bestemmelserne, hvad angår aftalevarerne og -tjenesterne, ikke indeholder konkurrencebegrænsninger med samme formål eller virkninger som vertikale begrænsninger, der ikke er fritaget efter denne forordning.

5. Fritagelsen efter stk. 1 gælder ikke for vertikale aftaler mellem konkurrerende virksomheder; den finder dog anvendelse i tilfælde, hvor konkurrerende virksomheder indgår en ikke-gensidig vertikal aftale, og

a) køberen har en samlet årsomsætning på højst 100 mio. EUR, eller

b) leverandøren er en producent og forhandler af varer, mens køberen er en forhandler, der ikke producerer varer, som konkurrerer med aftalevarerne, eller

c) leverandøren er udbyder af tjenester i flere omsætningsled, mens køberen ikke leverer konkurrerende tjenester i det omsætningsled, hvor han køber aftaletjenesterne.

Artikel 3

Generelle betingelser for anvendelse af forordningen

1. Med forbehold af denne artikels stk. 2, 3, 4, 5, 6 og 7 gælder fritagelsen efter artikel 2 på betingelse af, at leverandørens markedsandel ikke overstiger 30 % af det relevante marked, hvor han sælger de nye motorkøretøjer, reservedele til motorkøretøjer eller reparations- og vedligeholdelsesydelser.

2. Som undtagelse fra stk. 1 er markedsandelstærsklen for anvendelse af artikel 2 40 % for aftaler om etablering af kvantitative, selektive distributionssystemer for nye motorkøretøjer.

3. De i stk. 1 og 2 fastsatte tærskler for markedsandele gælder ikke for aftaler om etablering af kvalitative, selektive distributionssystemer.

4. I forbindelse med vertikale aftaler, der indeholder eksklusive leveringsforpligtelser, er fritagelsen efter artikel 2 betinget af, at køberens markedsandel ikke overstiger 30 % af det relevante marked, hvor han køber aftalevarerne eller -tjenesterne.

5. Fritagelsen efter artikel 2 er betinget af, at den vertikale aftale, der indgås med en forhandler eller en reparatør, indeholder bestemmelse om, at en leverandør, hvis han ønsker at opsige aftalen, skal begrunde dette udførligt i opsigelsen. Formålet hermed er at hindre, at en leverandør kan ophæve en vertikal aftale med en forhandler på grund af adfærd, som ikke må hindres i henhold til denne forordning, herunder begrænsninger af adfærd, som medfører, at fritagelsen ikke finder anvendelse på denne vertikale aftale i sin helhed, jf. artikel 4, eller på den pågældende begrænsning, jf. artikel 5.

6. Fritagelsen efter artikel 2 er betinget af, at den vertikale aftale, der indgås med en forhandler eller reparatør, indeholder en bestemmelse om, at hvis en leverandør ønsker at opsige aftalen, skal det almindelige opsigelsesvarsel være mindst to år for begge parter. Varslet er forkortet til mindst et år, såfremt

a) leverandøren ved lov eller særlig aftale er forpligtet til at betale passende godtgørelse ved aftalens udløb, eller

b) leverandøren opsiger aftalen, fordi dette er nødvendigt af hensyn til en reorganisering af hele eller en væsentlig del af netværket.

7. Fritagelsen efter artikel 2 er betinget af, at den vertikale aftale giver parterne mulighed for at henvise uoverensstemmelser om opfyldelsen af deres aftalemæssige forpligtelser til en uvildig sagkyndig eller en voldgiftsmand. Der kan f.eks. opstå sådanne uoverensstemmelser om anvendelsen af aftalte kriterier for fastsættelse af salgsmål, opfyldelse af salgsmål eller leveringsforpligtelser, opfyldelse af krav til lagerbeholdning, opfyldelse af en forpligtelse til at levere eller benytte demonstrationskøretøjer og spørgsmålet om, hvorvidt forbuddet mod at drive virksomhed på et uautoriseret forretningssted begrænser detailhandlerens muligheder for at udvide sine forretninger, eller om opsigelsen af en aftale er berettiget ud fra den begrundelse, der gives i opsigelsen. Denne mulighed berører ikke de enkelte parters ret til at indbringe sagen for en national domstol.

Artikel 4

Alvorlige begrænsninger

1. Fritagelsen efter artikel 2 gælder ikke for vertikale aftaler, der direkte eller indirekte, alene eller kombineret med andre faktorer, som parterne har afgørende indflydelse på, har følgende formål:

a) begrænsning af forhandlerens eller reparatørens mulighed for at fastsætte sin salgspris, uden at dette dog berører leverandørens mulighed for at fastsætte maksimumssalgspriser eller vejledende salgspriser, forudsat at disse ikke får karakter af faste priser eller mindstepriser som følge af pres eller incitamenter fra den ene af parterne

b) begrænsning af det område eller den kundegruppe, hvortil forhandleren eller reparatøren må sælge aftalevarerne eller -tjenesterne, undtagen:

- begrænsning af aktivt salg til det eksklusivområde eller den eksklusive kundegruppe, som er forbeholdt leverandøren, eller som leverandøren har tildelt en anden forhandler eller reparatør, forudsat at begrænsningen ikke indskrænker forhandlerens eller reparatørens kunders salg

- begrænsning af en engrosforhandlers salg til endelige forbrugere

- begrænsning af de i et selektivt distributionssystem deltagende virksomheders salg af nye motorkøretøjer og reservedele til uautoriserede forhandlere, med forbehold af litra e) nedenfor

- begrænsning af køberens mulighed for at sælge komponenter, der er leveret med henblik på montering, til kunder, som vil anvende dem til produktion af samme type varer som de af leverandøren producerede

c) begrænsning af krydsleverancer mellem forhandlere eller reparatører inden for et selektivt distributionssystem, herunder mellem forhandlere eller reparatører, der opererer i forskellige omsætningsled

d) begrænsning af aktivt eller passivt salg af motorkøretøjer, reservedele til alle motorkøretøjer eller reparations- og vedligeholdelsesydelser til endelige forbrugere for de i et selektivt distributionssystem deltagende virksomheder, der opererer i detailleddet, uden at dette dog berører muligheden for at forbyde en deltager i et kvantitativt, selektivt distributionssystem at drive virksomhed på et uautoriseret forretningssted, forudsat at et sådant forbud ikke begrænser forhandlerens eller reparatørens ekspansionsmuligheder på det autoriserede forretningssted

e) begrænsning af de i et selektivt distributionssystem deltagende virksomheders salg af reservedele til motorkøretøjer til uafhængige reparatører, der anvender disse dele til reparation og vedligeholdelse af et motorkøretøj

f) begrænsning af forhandlerens mulighed for at sælge motorkøretøjer, der svarer til en model i forhandlerens aftaleprogram

g) begrænsning af motorkøretøjsforhandlerens mulighed for at give reparationer og vedligeholdelsesarbejde i underleverance til autoriserede reparatører, forudsat at forhandleren på passende vis underretter forbrugeren om den autoriserede reparatørs adresse inden salgsaftalens indgåelse

h) begrænsning af reparatørens mulighed for at indskrænke sin virksomhed til reparationer og vedligeholdelsesarbejde og forhandling af reservedele

i) begrænsning, der er aftalt mellem en leverandør af originale reservedele eller reservedele af tilsvarende kvalitet, reparations- eller diagnosticeringsudstyr eller andet udstyr og en producent af motorkøretøjer, og som indskrænker leverandørens mulighed for at sælge disse varer til uafhængige forhandlere, autoriserede eller uafhængige reparatører eller endelige forbrugere, som anvender dem til reparation eller vedligeholdelse af motorkøretøjer

j) begrænsning af en forhandlers eller reparatørs mulighed for at få leveret originale reservedele eller reservedele af tilsvarende kvalitet fra en udenforstående virksomhed efter eget valg og at anvende dem til reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer, idet leverandøren af nye motorkøretøjer dog kan kræve anvendelse af originale reservedele til reparationer omfattet af garanti, gratis service og arbejde på tilbagekaldte køretøjer

k) en begrænsning, som er aftalt mellem en producent af motorkøretøjer, der anvender komponenter til den oprindelige samling af motorkøretøjer, og leverandøren af sådanne komponenter, når begrænsningen indskrænker sidstnævntes mulighed for at anbringe sit varemærke eller logo på en konkret og let synlig måde på de leverede komponenter eller de originale reservedele og reservedele af tilsvarende kvalitet.

2. Fritagelsen efter artikel 2 gælder ikke, hvis leverandøren af motorkøretøjer nægter at give uafhængige aktører adgang til tekniske oplysninger, diagnosticeringsudstyr og andet udstyr, værktøjer, herunder relevant software, og den undervisning, der kræves til reparation og vedligeholdelse af disse motorkøretøjer eller til gennemførelse af miljøbeskyttelsesforanstaltninger. Uafhængige aktører skal gives adgang dertil på en rimelig måde uden forskelsbehandling. Hvis der i det pågældende tilfælde er tale om en immaterialrettighed eller knowhow, må der ikke nægtes adgang uden rimelig grund.

Artikel 5

Særlige betingelser

Fritagelsen efter artikel 2 gælder ikke for vertikale aftaler, der indeholder nogen af følgende forpligtelser:

a) direkte eller indirekte konkurrenceklausuler vedrørende salg af motorkøretøjer

b) direkte eller indirekte forpligtelser, som foranlediger detailhandleren til ikke at sælge leasingtjenester vedrørende aftalevarerne eller tilsvarende varer

c) direkte eller indirekte forpligtelser, der foranlediger forhandleren eller reparatøren til ikke at fremstille, købe, sælge eller videresælge motorkøretøjer eller udføre reparationer eller vedligeholdelsesarbejde efter aftalens ophør

d) direkte eller indirekte forpligtelser, der pålægger reparatøren af motorkøretøjer begrænsninger med hensyn til reparation eller vedligeholdelse af konkurrerende leverandørers mærker

e) direkte eller indirekte forpligtelser, der foranlediger deltagerne i et selektivt distributionssystem til at undlade at sælge bestemte konkurrerende leverandørers mærker

f) direkte eller indirekte forpligtelser, der pålægges deltagere i et selektivt distributionssystem for personbiler, og som begrænser deres mulighed for at etablere salgs- eller leveringssteder eller lagre noget andet sted inden for det fælles marked

g) direkte eller indirekte forpligtelser inden for et selektivt distributionssystem, der har en varighed på over fem år og begrænser placeringen af et forretningssted for forhandling af andre motorkøretøjer end personbiler

h) direkte eller indirekte forpligtelser med hensyn til en autoriseret reparatørs forretningssted.

Artikel 6

Kommissionens inddragelse af gruppefritagelsen

I henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 19/65/EØF kan Kommissionen inddrage fritagelsen efter denne forordning, hvis den i et konkret tilfælde konstaterer, at vertikale aftaler, der er omfattet af denne forordning, alligevel har virkninger, som er uforenelige med betingelserne i traktatens artikel 81, stk. 3, og især:

a) hvis konkurrerende leverandørers eller køberes parallelle net af ensartede vertikale begrænsninger tilsammen bevirker, at adgangen til det relevante marked eller konkurrencen på dette marked begrænses mærkbart, eller

b) hvis konkurrencen begrænses på et marked, hvor en leverandør ikke er udsat for effektiv konkurrence fra andre leverandører, eller

c) hvis priserne eller leveringsbetingelserne for aftalevarer eller tilsvarende varer varierer betydeligt fra det ene geografiske marked til det andet, eller

d) hvis der anvendes diskriminerende priser eller salgsbetingelser på et geografisk marked.

Artikel 7

De nationale myndigheders inddragelse af gruppefritagelsen

Når vertikale aftaler, der er omfattet af fritagelsen efter artikel 2, i et konkret tilfælde har virkninger, som er uforenelige med betingelserne i traktatens artikel 81, stk. 3, på hele eller en del af en medlemsstats område, som har alle de karakteristika, der kendertegner et særskilt geografisk marked, kan den pågældende medlemsstats kompetente myndighed inddrage fritagelsen efter denne forordning med hensyn til dette område på samme betingelser som anført i artikel 6.

Artikel 8

Forordningens uanvendelighed

1. I henhold til artikel 1a i forordning nr. 19/65/EØF kan Kommissionen ved forordning erklære, at nærværende forordning i tilfælde, hvor parallelle net af ensartede vertikale begrænsninger dækker mere end 50 % af et relevant marked, ikke finder anvendelse på vertikale aftaler, som indeholder bestemte begrænsninger vedrørende det pågældende marked.

2. En forordning efter stk. 1 finder tidligst anvendelse et år efter, at den er vedtaget.

Artikel 9

Beregning af markedsandele

1. De markedsandele, der er omhandlet i denne forordning, beregnes på grundlag af de afsatte mængder af aftalevarerne eller -tjenesterne og andre varer eller tjenester, der sælges af leverandøren, og som køberen anser for indbyrdes ombyttelige eller substituerbare på grund af deres egenskaber, pris og anvendelsesformål; hvis der ikke foreligger oplysninger om de afsatte mængder, kan den pågældende virksomheds markedsandel fastlægges skønsmæssigt på grundlag af andre pålidelige markedsoplysninger, herunder omsætningen. I relation til artikel 3, stk. 2, beregnes markedsandelen enten på grundlag af de indkøbte mængder eller på grundlag af skøn.

2. Med hensyn til anvendelsen af de i denne forordning fastsatte markedsandelstærskler på 30 % og 40 % gælder følgende regler:

a) Markedsandelen beregnes på grundlag af oplysninger for det foregående kalenderår.

b) Markedsandelen omfatter varer eller tjenester leveret til integrerede forhandlere med henblik på salg.

c) Hvis markedsandelen indledningsvis ikke overstiger henholdsvis 30 eller 40 %, men efterfølgende overskrider disse tærskler, uden dog at overstige henholdsvis 35 eller 45 %, gælder fritagelsen efter artikel 2 fortsat i en periode på to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor tærsklen på henholdsvis 30 eller 40 % første gang blev overskredet.

d) Hvis markedsandelen indledningsvis ikke overstiger henholdsvis 30 eller 40 %, men efterfølgende overstiger henholdsvis 35 eller 45 %, gælder fritagelsen efter artikel 2 fortsat i et kalenderår efter det år, hvor tærsklen på henholdsvis 30 eller 40 % første gang blev overskredet.

e) Anvendelsen af litra c) og d) kan ikke kombineres, således at en periode på to kalenderår overskrides.

Artikel 10

Beregning af omsætning

1. Med hensyn til beregningen af den samlede årsomsætning som omhandlet i artikel 2, stk. 3 og 5, sammenlægges den omsætning, som den pågældende aftalepart og de med denne forbundne virksomheder havde i det foregående regnskabsår, for alle varer og tjenester, eksklusive alle former for skatter og afgifter. I denne forbindelse medregnes ikke handelen mellem den virksomhed, der er part i den vertikale aftale, og de med denne forbundne virksomheder eller mellem dens forbundne virksomheder indbyrdes.

2. Fritagelsen efter artikel 2 gælder fortsat i tilfælde, hvor den samlede årsomsætningstærskel i en hvilken som helst periode på to på hinanden følgende regnskabsår overskrides med højst 10 %.

Artikel 11

Definition af forbundne virksomheder

1. I denne forordning omfatter udtrykkene "virksomhed", "leverandør", "køber", "forhandler" og "reparatør" tillige disses respektive forbundne virksomheder.

2. Ved "forbundne virksomheder" forstås:

a) virksomheder, hvori en af aftaleparterne direkte eller indirekte

- kan udøve mere end halvdelen af stemmerettighederne, eller

- kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen, direktionen eller andre organer, som repræsenterer virksomheden i retlig henseende, eller

- har ret til at lede virksomhedens forretninger

b) virksomheder, som direkte eller indirekte har de i litra a) omhandlede rettigheder eller beføjelser over en af aftaleparterne

c) virksomheder, hvori en af de under litra b) nævnte virksomheder direkte eller indirekte har de under litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser

d) virksomheder, hvori en aftalepart sammen med en eller flere af de i litra a), b) eller c) omhandlede virksomheder eller hvori to eller flere af sidstnævnte virksomheder i fællesskab har de i litra a) omhandlede rettigheder eller beføjelser

e) virksomheder, hvori de i litra a) omhandlede rettigheder eller beføjelser indehaves i fællesskab af:

- aftaleparter eller deres respektive forbundne virksomheder, som omhandlet i litra a)-d), eller

- en eller flere af aftaleparterne eller en eller flere af deres forbundne virksomheder, som omhandlet i litra a)-d), og en eller flere udenforstående parter.

3. I forbindelse med artikel 3 fordeles de i nærværende artikels stk. 2, litra e), omhandlede virksomheders markedsandel ligeligt mellem de virksomheder, der har de i stk. 2, litra a), omhandlede rettigheder eller beføjelser.

Artikel 12

Overgangsperiode

Forbuddet i EF-traktatens artikel 81, stk. 1, gælder ikke i perioden fra den 1. oktober 2002 til den 30. september 2003 for aftaler, der allerede er i kraft den 30. september 2002, og som ikke opfylder betingelserne for fritagelse efter nærværende forordning, men som opfylder betingelserne for fritagelse efter forordning (EF) nr. 1475/95.

Artikel 13

Evalueringsrapport

Kommissionen udarbejder senest den 31. maj 2008 en evalueringsrapport om denne forordning.

Artikel 14

Ikrafttrædelse og udløb

Denne forordning træder i kraft den 1. oktober 2002.

Denne forordning anvendes indtil den 31. maj 2010.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i ...

På Kommissionens vegne

...

Medlem af Kommissionen

(1) EFT 36 af 6.3.1965, s. 533.

(2) EFT L 148 af 15.6.1999, s. 1.

(3) EFT C ...

(4) EFT L 336 af 29.12.1999, s. 21.

Begrundelse for

udkast til

KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. .../...

af [...]

om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis inden for motorkøretøjsindustrien

1. INDLEDNING

1. Det er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95, hvordan salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer inden for fællesmarkedet skal behandles i relation til traktatens artikel 81. Da forordningen udløber den 30. september 2002, må Kommissionen vedtage regler for salg af motorkøretøjer fra den 1. oktober 2002.

2. Kommissionens rapport om evaluering af forordning (EF) nr. 1475/95(1) indledte en debat om, hvorvidt reglerne var tilstrækkelige. Derpå fulgte en uformel konsultations- og evalueringsproces, hvor Kommissionen, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg tilrettelagde høringer eller drøftelser, som blev suppleret med indgående evalueringsundersøgelser, der blev foretaget af forskellige konsulenter på anmodning af Generaldirektoratet for Konkurrence(2).

3. Denne proces har ført til den konklusion, at forordning nr. 1475/95, der fritager en kombination af selektiv distribution og eneforhandling og foreskriver en enkelt model for distribution af motorkøretøjer, ikke længere passer til de mål, der lå til grund for dens vedtagelse, og at der er behov for andre, strengere regler. Bilag 1 til dette dokument indeholder yderligere oplysninger om denne evalueringsproces og om ulemperne ved de eksisterende regler og beskriver, hvordan udkastet til gruppefritagelsesforordning søger at løse disse problemer.

4. Der foreslås derfor en ny sektorbestemt gruppefritagelsesforordning.

5. I denne begrundelse beskrives først den valgte forskriftsmæssige fremgangsmåde og de generelle betragtninger med hensyn til indholdet (kapital 2). Derefter behandles de foreslåede foranstaltninger for distribution af nye motorkøretøjer (kapitel 3.1) og eftersalgsservice (kapitel 3.2) og derpå reglerne for uafhængige reparatører (kapitel 4). Begrundelsen indeholder til sidst en beskrivelse af de vigtigste trin i proceduren for vedtagelse af den nye gruppefritagelsesforordning.

2. GENERELLE BETRAGTNINGER OM DET FORELØBIGE UDKAST TIL GRUPPEFRITAGELSESFORORDNING

2.1. Den forskriftsmæssige fremgangsmåde

6. Den foreslåede gruppefritagelsesforordning er en sektorspecifik forordning, der bygger på Kommissionens nye politik for vurdering af vertikale begrænsninger, som fastsat i den nye generelle gruppefritagelsesforordning for vertikale begrænsninger, nemlig forordning (EF) nr. 2790/1999, og i Kommissionens meddelelse om retningslinjer for vertikale begrænsninger(3). Den er således baseret på en mere økonomisk indfaldsvinkel og på det princip, at det er op til de økonomiske aktører (producenter, forhandlere) at tilrettelægge distributionen efter deres egne behov. For at kunne løse de konkurrencemæssige problemer, der er påvist i denne sektor, er den strengere end den generelle gruppefritagelsesforordning og den eksisterende forordning om salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (forordning (EF) nr. 1475/95). Dette betyder, at:

- Den sektorspecifikke gruppefritagelsesforordning er mere fleksibel end forordning (EF) nr. 1475/95 for at give mulighed for udvikling af innovative distributionsformer. I modsætning til forordning (EF) nr. 1475/95, der foreskrev en kombination af selektiv distribution og eneforhandling, kræver den nye forordning ikke en enkelt distributionsmodel; herved undgås den "spændetrøjeeffekt", man har konstateret i forbindelse med forordning (EF) nr. 1475/95. Ifølge udkastet kan de enkelte producenter vælge, om de vil benytte enten selektiv distribution eller eneforhandling. Desuden kan de enkelte forhandlere vælge, om de selv vil yde eftersalgsservice eller overlade det til underleverandører.

- Udkastet fokuserer på de former for praksis og adfærd, der i alvorlig grad begrænser konkurrencen inden for fællesmarkedet, og som er til skade for forbrugerne. Med henblik herpå indeholder det i overensstemmelse med Kommissionens nye politik for gruppefritagelsesforordninger(4) en liste over betingelser og alvorlige begrænsninger(5), der ikke er tilladt; denne liste er blevet udarbejdet for at fjerne de ulemper, som forordning (EF) nr. 1475/95 medførte, og for at tage hensyn til bestemte aspekter, især med hensyn til eftersalgsservice. Efter denne nye fremgangsmåde er alle former for praksis, der ikke er nævnt i denne liste, tilladt; i modsætning til forordning (EF) nr. 1475/95 nævner udkastet til gruppefritagelse derfor ikke de former for praksis, der er tilladt

- Udkastet tager hensyn til den nye politik, nemlig at gruppefritagelser bør omfatte restriktive aftaler op til en bestemt markedsandelstærskel, og at reglerne er strengere, når denne tærskel overskrides.

2.2. Generelle betragtninger med hensyn til indholdet i den nye gruppefritagelsesforordning

7. Motorkøretøjer er dyre og teknisk set komplicerede produkter med en gennemsnitlig levetid på mere end ti år. De kræver reparationer og vedligeholdelse med regelmæssige og uregelmæssige mellemrum og er undergivet regler om sikkerhed og miljøbeskyttelse, der gælder i hele deres levetid. De fleste forbrugere har interesse i at bevare køretøjets værdi og at sikre, at det til enhver tid er et sikkert og pålideligt transportmiddel.

8. De foreliggende tal viser(6), at købsprisen og omkostningerne ved eftersalgsservice på en bil hver især tegner sig for omkring 40 % af ejerens samlede udgifter, og at de resterende 20 % er omkostninger til bl.a. finansiering og forsikring. På baggrund af disse faktorer må udkastet til gruppefritagelsesforordning tage højde for de konkurrencemæssige problemer inden for såvel eftersalgsservice som distribution af nye motorkøretøjer.

9. Med hensyn til distribution af nye motorkøretøjer, bygger udkastet til gruppefritagelsesforordning på følgende principper:

- Ved evalueringen af den gældende forordning blev der draget en række negative konklusioner(7). Anvendelse af den generelle gruppefritagelsesforordning for vertikale aftaler (forordning (EF) nr. 2790/1999) ville ikke løse alle de problemer, der blev påvist i evalueringsrapporten(8), og udkastet indeholder derfor strengere krav.

- Revisionen består hovedsagelig af følgende:

- forbud mod at kombinere selektiv distribution og eneforhandling, hvilket var tilladt ved forordning (EF) nr. 1475/95: Producenterne skal vælge mellem selektiv distribution og eneforhandling, når de udvælger deres forhandlere

- styrkelse af konkurrencen mellem forhandlere i forskellige medlemsstater (konkurrencen inden for samme mærke) og markedsintegrationen ved at tillade aktivt salg og forbyde anvendelse af den såkaldte "placeringsklausul"(9) for salg af personbiler i et selektivt distributionssystem. Ved eneforhandling opnås samme resultat ved at tillade passivt salg, herunder salg til videreforhandlere; forordning (EF) nr. 1475/95 tillod kun passivt salg og i meget begrænset udstrækning aktivt salg uden personlig henvendelse til kunderne

- ophævelse af sammenkoblingen af salg og eftersalgsservice ved at tillade en forhandler at udbyde service- og reparationsvirksomhed i underleverance til en autoriseret reparatør, der tilhører den pågældende producents net og opfylder producentens kvalitetsstandarder; dette er anderledes end i forordning (EF) nr. 1475/95, der krævede sammenkobling af de to aktiviteter

- fremme af egentlig flermærkeforhandling, dvs. at nogle af de nuværende begrænsninger i salg af motorkøretøjer af flere forskellige mærker gennem en enkelt forhandler fjernes.

- Som det fremgår af ovenstående, vil den nye gruppefritagelsesforordning indeholde mere fleksible regler, som skulle gøre det muligt at udvikle innovative distributionsmetoder og dermed øge konkurrencen.

10. Med hensyn til eftersalgsservice i forbindelse med motorkøretøjer er udkastet i vid udstrækning baseret på principperne i den gældende gruppefritagelsesforordning nr. 1475/95, fordi den generelle gruppefritagelse vedrørende vertikale begrænsninger, forordning (EF) nr. 2790/1999, ikke i tilstrækkelig grad omhandler de relevante problemer vedrørende eftersalgsservice på motorkøretøjer(10). Det skal også erindres, at omkostningerne ved eftersalgsservice, som allerede nævnt, andrager gennemsnitlig 40 % af bilejerens samlede omkostninger. Det er derfor vigtigt at sikre, at kunderne kan vælge mellem forskellige servicealternativer, og at alle aktørerne (forhandlere, autoriserede reparatører, uafhængige reparatører, herunder karrosseriværksteder, ekspreskæder og servicecentre) kan tilbyde service af god kvalitet og derved bidrage til, at motorkøretøjerne fungerer sikkert og pålideligt.

11. Med hensyn til eftersalgsservice tager udkastet til gruppefritagelsesforordning derfor sigte på:

- at give producenterne mulighed for at udvælge kvalificerede autoriserede reparatører til reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer

- at sikre, at alle aktører, som har den nødvendige tekniske ekspertise og opfylder producentens kvalitative kriterier, kan deltage i den pågældende producents net af autoriserede reparatører. Dette vil fremme konkurrencen mellem de autoriserede reparatører på markedet for eftersalgsservice, idet det sikres, at aktører med den nødvendige tekniske ekspertise kan slå sig ned, hvor som helst der er forretningsmuligheder. En sådan åbning af markedet for reparationer kan også forventes at fastholde eller endog forøge koncentrationen af autoriserede reparatører til gavn for forbrugerne, på et tidspunkt, hvor mange producenter er ved at gennemføre eller har planlagt en omstrukturering af deres net og dermed en større nedskæring i forhandlertætheden. Undersøgelser viser, at forbrugerne ikke vil køre langt for at få bilen repareret; den tid, det tager for en bilejer at nå frem til reparatøren, skal helst være på ca. 15 minutter, men under ingen omstændigheder over 30 minutter(11)

- at forbedre de autoriserede reparatørers adgang til reservedele, der konkurrerer med producentens reservedele, ved at styrke de relevante principper i forordning (EF) nr. 1475/95

- at bevare og styrke de uafhængige reparatørers konkurrencemæssige stilling; disse udfører for øjeblikket i gennemsnit ca. 50 %(12) af alle reparationer på motorkøretøjer og de fleste reparationer på biler, der er mere end fire år gamle. Udkastet forbedrer deres stilling ved at styrke og udvide principperne i forordning (EF) nr. 1475/95; det styrker således deres nuværende ret til adgang til reservedele og de nyeste tekniske oplysninger, især inden for elektronik og diagnosticeringsudstyr. Retten udvides til også at omfatte undervisning og alle typer værktøjer. Denne udvidede adgang til oplysninger har den ønskelige og vigtige følgevirkning, at den forbedrer de uafhængige reparatørers faglige kvalifikationer til gavn for trafiksikkerheden.

I betragtning af alle disse elementer kan det derfor konkluderes, at den nye gruppefritagelsesforordning vil styrke konkurrencen inden for de autoriserede net og mellem de autoriserede og de uafhængige reparatører.

3. INDHOLDET I DEN NYE GRUPPEFRITAGELSESFORORDNING

I det efterfølgende redegøres der for reglerne om distribution af nye motorkøretøjer og eftersalgsservice. På begge områder gennemgås først reglerne for, hvordan en producent eller hans importør kan udvælge deltagerne i producentens net, og dernæst beskrives de nye regler for forhandlernes eller de autoriserede reparatørers virksomhed.

3.1. Distribution af nye motorkøretøjer

3.1.1. Udvælgelse af forhandlere

12. Ifølge den generelle politik for vertikale begrænsninger, som er udmøntet i forordning (EF) nr. 2790/1999 og dens retningslinjer for vertikale begrænsninger, og som lægges til grund i udkastet til den nye gruppefritagelsesforordning for motorkøretøjer, er anvendelse af enten kvantitativ (herunder kvalitativ) selektiv distribution(13) eller eneforhandling velegnet til dyre og komplekse produkter, såsom motorkøretøjer, og kan også anvendes til andre produkter. I begge systemer kan en producent udpege kvalificerede forhandlere, som opfylder producentens krav, ligesom han kan begrænse deres samlede antal. Efter den nye forordning vil en producent derfor kunne sikre, at hans distributionssystem omfatter alle områder i Europa, som det også var tilfældet efter forordning (EF) nr. 1475/95.

3.1.2. Regler for udvælgelse af forhandlere inden for et selektivt distributionssystem

13. Udkastet omfatter et system, hvorved forhandlerne udvælges af producenterne på grundlag af kvalitative kriterier (jf. definitionen i artikel 1, litra f)), såsom udstillingslokalets størrelse og art, salgspersonalets kvalifikationer, forpligtelse til at tilbyde et fuldt sortiment af køretøjer inden for det relevante marked eller til at have demonstrationsbiler. Desuden kan en producent udvælge sine forhandlere efter kvantitative kriterier (jf. artikel 1, litra e)), såsom lofter over det samlede antal forhandlere eller mindstesalgsforpligtelser. Ved at anvende sådanne forpligtelser, der ikke nødvendigvis skal kombineres, fører producenterne kontrol med deres distributionsnets størrelse, tæthed og sammensætning og kan direkte eller indirekte begrænse antallet af forhandlere, som de ønsker at udpege som autoriserede forhandlere. En producent kan derfor stadig sikre, at hans distributionssystem omfatter alle områder af fællesmarkedet.

3.1.3. Regler for udvælgelse af forhandlere i et eneforhandlingssystem

14. Den nye gruppefritagelse vil også omfatte et alternativt system, hvorved en producent tildeler de enkelte forhandlere et eneforhandlingsområde (og en eksklusiv kundegruppe). Inden for et sådant system (eller for den relevante kundegruppe) må der ikke udpeges andre forhandlere i forhandlerens område. Forhandlerne kan også få pålagt en række kvalitative minimumsstandarder.

3.1.4. Elementer, der er fælles for selektiv distribution og eneforhandling

15. En producent af motorkøretøjer er ikke forpligtet under nogen af disse to systemer til at udpege bestemte kvalificerede aktører som forhandlere. En producent kan især bestemme, om han ønsker, at supermarkeder eller rene internetforhandlere skal forhandle hans nye personbiler eller lette erhvervskøretøjer; efter den nye gruppefritagelsesforordning kan sådanne nytilkomne virksomheder ikke tvinge en producent af motorkøretøjer til at levere nye køretøjer til dem eller til at udpege dem som forhandlere. For internetforhandlere, der udelukkende sælger køretøjer over internettet, kan udelukkelse fra producentens net begrundes med, at disse forhandlere kører på frihjul på bekostning af andre forhandlere, der har pligt til at investere i et udstillingslokale, demonstrationskøretøjer og uddannet salgspersonale, der kan rådgive kunderne. Det kan hævdes, at forbrugerne ville udnytte alle disse faciliteter, men derpå købe deres nye bil hos en internetforhandler. De foreliggende oplysninger viser, at det kunne få en række negative virkninger for producenterne og forhandlerne, hvis supermarkederne nu fik tilladelse til at deltage i producenternes distributionssystemer. Ifølge undersøgelser kunne dette medføre en koncentration af markedsdeltagere, en indskrænkning af produktsortimenterne og mindre produktinnovation og kunne efter en kort periode med lavere bilpriser medføre en mindre effektiv konkurrence inden for et og samme mærke og i sidste instans føre til højere priser(14). I betragtning af disse risici og det forhold, at resultaterne af en undersøgelse, der er gennemført for Generaldirektoratet for Konkurrence(15), viser, at forbrugerne ikke finder tanken om at købe en bil i et supermarked eller hos en ren internetforhandler særlig tillokkende, forekommer det for øjeblikket uhensigtsmæssigt at tvinge producenterne til at antage disse virksomheder som autoriserede forhandlere, hvilket de ville være nødt til under et rent kvalitativt, selektivt distributionssystem.

3.1.5. Regler for forhandlernes virksomhed

Aspekter vedrørende det indre marked

16. Kommissionens halvårlige bilprisrapporter viser, at der stadig er meget store forskelle i bilpriserne i Europa. Selv om forordning (EF) nr. 1475/95 forsøgte at styrke forbrugernes ret til at købe et motorkøretøj i en anden medlemsstat, kunne producenterne i praksis begrænse parallelhandelen til et sådant niveau, at de ikke behøvede at udjævne priserne, selv mellem medlemsstater med lave afgifter. Et af den nye gruppefritagelsesforordnings nøgleelementer er en betydelig styrkelse af forbrugernes ret til at udnytte prisforskellene mellem medlemsstaterne og købe en ny bil overalt inden for det indre marked.

17. Selv om euroen vil øge prisgennemsigtigheden for forbrugerne, vil det fortsat være vanskeligt for dem at købe et nyt motorkøretøj hos en forhandler i en anden medlemsstat. Den nye gruppefritagelsesforordning skaber derfor bedre muligheder og større frihed for aktørerne, dvs. forhandlerne og formidlerne, til at levere nye motorkøretøjer til forbrugere i andre medlemsstater.

Forholdene inden for det indre marked ved selektiv distribution

18. Ved selektiv distribution kan forhandlerne drive aktivt salg(16) inden for hele fællesmarkedet (jf. artikel 4, litra d)). I praksis betyder dette, at en forhandler i Nederlandene, hvor nye biler normalt er langt billigere end i Tyskland, kunne reklamere i tyske aviser og sende breve eller personligt stilede e-breve til forbrugere uden for Nederlandene. Dette går videre end de nuværende regler, som kun tillader passivt salg og generel reklamevirksomhed uden for forhandlerens område.

19. En begrænsning i det aktive salg kunne være den såkaldte "placeringsklausul"(17) (jf. artikel 5, litra f) og g)), hvorved en producent kan forpligte en forhandler til at drive virksomhed på et bestemt forretningssted (f.eks. 100, place de la Concorde i Strasbourg). I henhold til placeringsklausulen kan denne franske forhandler ikke åbne flere salgssteder, lagre eller depoter på andre markeder, f.eks. i Lyon eller Freiburg. Desuden giver placeringsklausulen denne forhandler en forsikring om, at producenten ikke vil udpege andre forhandlere af det samme mærke i Strasbourg-området.

20. Muligheden for at anvende en placeringsklausul i et selektivt distributionssystem har dog følgende virkninger: På den ene side giver den producenterne og forhandlerne fuld kontrol med nettets struktur og tæthed, hvilket kan være ønskeligt for producenterne; på den anden side har den negative virkninger for markedsintegrationen, da den giver producenten mulighed for at genindføre lokale salgsområder og opdele fællesmarkedet ved at forhindre en autoriseret forhandler i at åbne yderligere salgssteder, leveringssteder eller lagre andre steder (f.eks. kan en nederlandsk VW-forhandler ikke åbne et udstillingslokale eller et leveringssted i Dover). Hvis der er store prisforskelle mellem bestemte markeder, er det meget sandsynligt, at forhandlerne fra et lavprisland (f.eks. Nederlandene) ville udnytte de forretningsmuligheder, som de høje priser giver i en anden medlemsstat (f.eks. Det Forenede Kongerige), og ville åbne salgs- eller leveringssteder dér. Under dette scenario ville de fleste endelige forbrugere få en reel mulighed for at udnytte prisforskellene inden for fællesmarkedet. Hvis forhandleren derimod kun kan henvende sig til forbrugerne i andre lande ved personligt stilede breve, besøg eller reklamer, vil det kun være meget få kunder, der kan købe en ny bil hos en udenlandsk forhandler(18).

21. Med disse betragtninger in mente vil det være hensigtsmæssigt at forbyde anvendelsen af placeringsklausuler i forbindelse med distribution af personbiler (jf. artikel 5, litra f))(19).

22. Der er flere forhold, der gør det berettiget at åbne distributionsnettene:

- Det vil fremme markedsintegrationen.

- Forhandlere fra "billige" lande kunne åbne salgs- eller leveringssteder i lande med høje priser og underbyde forhandlerne i disse lande(20). Forbrugerne får dermed en reel mulighed for at købe bil hos en udenlandsk forhandler, eller, hvad der er mere sandsynligt, forhandleren må udjævne priserne i Europa.

- Endelig er det også vigtigt for udviklingen af flermærkeforhandling, at der ikke anvendes en placeringsklausul: F.eks. kan en forhandler af mærke A ikke længere rejse indvendinger, hvis producent A indgår en forhandleraftale med en forhandler, der sælger mærke B i samme område, og som i så fald kommer til at forhandle flere mærker.

23. Denne åbning af markederne forøger ikke det antal aktører, som producenterne skal have forbindelser med, da antallet af forhandlere vil være det samme.

24. Ifølge udkastet til gruppefritagelsesforordning er en tilladt placeringsklausul(21) kun omfattet i en periode på fem år, hvorefter den skal genforhandles (jf. artikel 5, litra g)). Forpligtelsen til at genforhandle placeringsklausulen giver de to parter lejlighed til at tilpasse sig efter udviklingen på markedet, som f.eks. producentens ønske om at lade en flermærkeforhandler etablere sig i en enkeltmærkeforhandlers område eller forhandlerens ønske om at åbne flere salgssteder.

25. For at forhindre, at en placeringsklausul anvendes til at begrænse en forhandlers muligheder for at udvide sin virksomhed, fastslås det i udkastet til den nye gruppefritagelsesforordning, at sådanne begrænsninger ikke er tilladt (jf. slutningen af artikel 4, litra d)). Hvis f.eks. lager- eller kontorlokalerne ikke er tilstrækkelige til, at forhandleren kan drive aktivt salg f.eks. via internet (hvilket kan kræve en række yderligere administrations- og oplagringsfaciliteter), skal producenten tillade forhandleren at benytte en sådan infrastruktur andre steder.

Forholdene inden for det indre marked ved eneforhandling

26. I forbindelse med eneforhandlingssystemer sikres det på anden måde, at forbrugerne kan købe nye motorkøretøjer overalt inden for fællesmarkedet. For det første har forhandleren ret til at drive passivt salg til alle forbrugere, der kommer ind i hans udstillingslokale. Selv om producenterne kan forbyde forhandlerne aktivt at gennemføre salgsfremstød uden for eneforhandlingsområdet, f.eks. i en avis, der hovedsagelig sælges i en anden by, eller gennem personligt stilede e-breve til forbrugere uden for det tildelte område, kan de ikke forbyde forhandlerne at have et netsted(22). Eneforhandlere kan heller ikke forhindres i at sælge til uafhængige videreforhandlere ("grå forhandlere"), der ikke deltager i den pågældende producents distributionsnet. Disse uafhængige videreforhandlere, der kunne være supermarkeder eller rene internetforhandlere, ville formodentlig udnytte prisforskellene og spille en betydelig rolle inden for parallelhandelen.

Forholdene inden for det indre marked ved såvel selektiv distribution som eneforhandling

27. For at give forhandlerne mulighed for at levere biler til alle forbrugere, der henvender sig til dem, vil salgsmål, produkttildeling eller bonusordninger baseret på et område (f.eks. en by eller et distrikt som i dag), der er mindre end fællesmarkedet, ikke længere være tilladt, i modsætning til hvad der er fastsat i forordning (EF) nr. 1475/95 (jf. betragtning 17 og artikel 4, litra d)). Tidligere har producenterne anvendt salgsmål baseret på lokale eller nationale markeder til at kontrollere eksportsalget ved at mindske leverancerne af nye biler til de forhandlere, der ønskede at sælge dem uden forskelsbehandling til både forbrugere i deres eget område og udenlandske forbrugere. Bonusordninger blev også anvendt til at gøre salget til udenlandske forbrugere mindre attraktivt. Den nye gruppefritagelsesforordning sætter derfor forhandlerne i stand til at efterkomme alle ordrer fra alle forbrugere inden for EU; en producent vil ikke længere kunne begrænse aktivt(23) eller passivt(24) salg. Efter den nye forordning vil en forhandler i f.eks. Oostende, hvor bilerne er langt billigere end i Det Forenede Kongerige, og hvor mange britiske forbrugere køber nye biler, skulle have leveret alle de biler, han behøver for at kunne efterkomme ordrerne fra både belgiske og udenlandske kunder, uden at blive straffet finansielt.

28. For at give forbrugerne mulighed for at udnytte prisforskellene inden for fællesmarkedet har Kommissionen altid afklaret(25) forholdene omkring indkøbsagenter eller formidlere (såsom "Virgin cars"), der som professionelle hjælper forbrugere, der ønsker at købe et nyt motorkøretøj i en anden medlemsstat. Udkastet til den nye gruppefritagelsesforordning understreger formidlernes vigtige rolle inden for fællesmarkedet og giver dem større muligheder for at tilrettelægge deres virksomhed effektivt. Det foreslås derfor, at to kommissionsmeddelelser(26), der begrænser formidlernes virksomhed(27), ophæves. Disse begrænsninger har også været en indirekte hindring for parallelhandelen og har givet producenterne mulighed for at følge en national prispolitik med store prisforskelle mellem medlemsstaterne. Det specificeres i udkastet til den nye gruppefritagelsesforordning, at det eneste tilladte krav til en formidler er en gyldig fuldmagt fra den endelige forbruger. Det følger heraf, at formidlere i vid udstrækning kan benytte internettet til reklamevirksomhed og gennemførelse af transaktionerne.

29. For at give alle forbrugere en reel mulighed for at udnytte det indre marked indeholder den nye gruppefritagelsesforordning, hvad der i almindelighed betegnes som en rådighedsklausul (jf. artikel 5, litra b)). Denne klausul forpligter producenterne til at levere deres forhandlere et køretøj af en model, der markedsføres i andre lande, og som svarer til en model, der normalt sælges af forhandleren. Klausulens hidtil vigtigste rolle har været at give britiske og irske forbrugere mulighed for at købe en ny højrestyret bil på det europæiske fastland, hvor forhandlerne normalt kun sælger venstrestyrede biler. Rådighedsklausulen er blevet forenklet i den nye gruppefritagelsesforordning i forhold til forordning (EF) nr. 1475/95, og dens anvendelsesområde er blevet udvidet til at omfatte samtlige motorkøretøjer: Forhandlerne kan bestille enhver tilsvarende bil, der forhandles af bilproducenten inden for fællesmarkedet, og ikke kun de modeller, der er nødvendige for at opfylde en eksisterende salgskontrakt.

30. Den nye gruppefritagelsesforordning sikrer, at alle forhandlere kan sælge via internet ved at have deres eget netsted eller ved at benytte en internetformidlingstjeneste (f.eks. Autobytel), som sender forbrugernes henvendelser videre til forhandlerne (jf. betragtning 15).

Flermærkeforhandling

31. Den nye gruppefritagelsesforordning letter flermærkeforhandling, som ifølge undersøgelser bliver stadig mere tillokkende for forbrugerne(28). Forhandlerne vil kunne sælge nye motorkøretøjer fra forskellige producenter i forskellige områder af udstillingslokalet på en sådan måde, at det ikke skaber forveksling mellem mærkerne (jf. betragtning 26 og artikel 5, litra a)). I praksis betyder dette, at en Audi-forhandler efter den nye gruppefritagelsesforordning kan sælge biler fra Jaguar i specielle salgsområder i det samme udstillingslokale. Andre betingelser, som kan pålægges flermærkeforhandling i henhold til forordning (EF) nr. 1475/95, såsom en forpligtelse til at have særskilte juridiske enheder, særskilt administration og salgspersonale og særskilte lokaler, hvilket gør flermærkeforhandling dyrere for forhandlerne og hindrer dens udbredelse(29), er ikke længere omfattet af gruppefritagelsen.

32. Flermærkeforhandling har den fordel, at forbrugerne kan sammenligne modeller fra forskellige producenter, og at konkurrencen skærpes mellem de forskellige mærker. Det forekommer derfor hensigtsmæssigt, at salgspersonalet uddannes inden for alle de modeller, det skal sælge: Et sådant salgspersonale ville være bedre kvalificeret til at oplyse forbrugerne om fordele og ulemper ved de forskellige modeller end personale, der kun sælger et bestemt mærke. Det bør overlades til forhandleren at beslutte, om han ønsker at ansætte salgspersonale, der er uddannet inden for alle mærker, som det er almindeligt f.eks. inden for salg af video- eller hi-fi-udstyr eller computere, eller om han ønsker at anvende salgspersonale, der er uddannet inden for ét bestemt mærke. Det argument, at salgspersonale, der ikke udelukkende beskæftiger sig med et enkelt mærke, ikke har noget incitament til at være objektiv og vil sælge de biler, der giver en højere forhandleravance, synes ikke overbevisende: Det står de producenter, som yder lavere avancer, frit for at forhøje dem og dermed fjerne dette problem. Desuden vil en person, der beskæftiger sig med et bestemt mærke, forsøge at sælge en model af dette mærke, selv om en bil af et andet mærke måske i højere grad ville opfylde den pågældende forbrugers behov. Udkastet til gruppefritagelsesforordningen søger at undgå unødvendige omkostninger og give forhandleren mulighed for at bestemme, hvordan han vil organisere sit salgspersonale.

Leverancer til leasingselskaber

33. I udkastet til gruppefritagelsesforordning fastlægges det i definitionen i artikel 1, litra u), og betragtning 14 og 15, at forhandlere også kan sælge nye køretøjer til leasingselskaber. For at forhindre leasingselskaber (der ikke deltager i en producents distributionsnet) i at begynde at videresælge nye køretøjer, er leverancer til leasingselskaber kun tilladt, hvis leasingkontrakten ikke indeholder bestemmelser om overdragelse af ejendomsretten eller forkøbsret til et køretøj inden leasingkontraktens udløb. Indholdet er her det samme som i forordning (EF) nr. 1475/95. Som det fremgår af Kommissionens beslutning af 10. oktober 2001 om at pålægge DaimlerChrysler en bøde, omfatter denne bestemmelse ikke blot salg til leasingselskaber, der allerede har fundet lejere til bilerne, men også ordrer på biler, som leasingselskaberne vil finde lejere til i leveringsperioden, eller biler, der skal sættes på lager, så de kan lejes ud med meget kort varsel (f.eks. som erstatning for en bil, der har været udsat for et uheld). Disse bestemmelser skal sikre, at uafhængige(30) leasingselskaber kan konkurrere effektivt med bilproducenternes egne leasingselskaber. Desuden angives det i betragtning 29, at forhandlerne også kan levere nye motorkøretøjer til endelige forbrugere på grundlag af en leasingkontrakt i stedet for en salgskontrakt.

Sammenkobling af salg og service

34. For at give forhandlerne mulighed for at specialisere sig i salg af nye motorkøretøjer og i betragtning af, at eftersalgsservice er af stor betydning for forbrugerne, omfatter udkastet til gruppefritagelsesforordning en ophævelse af sammenkoblingen af salg og eftersalgsservice. Forhandlerne kan således vælge selv at yde eftersalgsservice (som forhandlerne gør i dag), eller de kan udbyde denne service i underleverance til en autoriseret reparatør, der opfylder alle bilproducentens kvalitative reparationskriterier, som også gælder for forhandlere i dag (jf. artikel 4, litra g)). Hvis en forhandler yder eftersalgsservice gennem underleverandører, skal han underrette kunden om underleverandørens beliggenhed, før der indgås en salgskontrakt om et nyt motorkøretøj. Det er også vigtigt for fremtidige flermærkeforhandlere, at de får lejlighed til at specialisere sig i salg af nye motorkøretøjer: De kan ombygge deres reparationsværksted til et udstillingslokale og benytte autoriserede reparatører som underleverandører til eftersalgsservice inden for de pågældende mærker. Omlægningen af forbindelserne mellem salg og service bidrager således til at udvikle en ny type forhandler, nemlig en forhandler, der er forbrugerefterspørgsel efter.

35. Efter den nye gruppefritagelsesforordning vil en forhandler kunne vælge enten selv at tilbyde eftersalgsservice eller udbyde den i underleverance til én eller flere autoriserede reparatører, der er lettilgængelige for hans kunder (jf. artikel 4, stk. 1, litra g)). Herved sikres det, at de enkelte forhandleres kunder vil kunne henvende sig til i hvert fald én autoriseret reparatør. Efter den nye forordning vil der overalt i Europa være den nødvendige infrastruktur bestående af autoriserede reparatører, som opfylder en producents kvalitetsstandarder, der er nødvendige for at opfylde garantiforpligtelser og for at udføre arbejde på tilbagekaldte biler og gratis service, som det også er tilfældet i dag. Den eneste forskel mellem de nye og de gældende regler er, at nogle af de autoriserede reparatører ikke vil sælge nye biler i fremtiden. Dette er dog allerede tilfældet i dag: F.eks. har Audi, VW og Ford et net af autoriserede reparatører (f.eks. Audis servicecentre i Tyskland og Belgien eller Fords serviceværksteder), der også udfører denne type reparationer. Kommissionen er ikke blevet underrettet om, at der skulle være problemer i denne forbindelse.

3.1.6. Gruppefritagelsesforordningens tærskler for distributionssystemer for nye motorkøretøjer

36. Den nye gruppefritagelsesforordning skal omfatte kvantitativ, selektiv distribution eller eneforhandling på alle relevante afsætnings- og servicemarkeder op til en markedsandel på normalt 30 % (jf. artikel 3, stk. 1). På grund af de nuværende prisforskelle mellem medlemsstaterne er det meget sandsynligt, at markederne for detailsalg af personbiler og lette erhvervskøretøjer stadig er nationale. Da reglerne for kvantitativ, selektiv distribution af nye motorkøretøjer er strengere end i forordning (EF) nr. 2790/1999, forekommer det hensigtsmæssigt at sådanne systemer er omfattet op til en markedsandelstærskel på 40 % (jf. artikel 3, stk. 2). Disse markedsandelstærskler, der ligger under den markedsandel, som angiver dominans, vil sikre, at praktisk talt alle producenter og distributionsnet, der er baseret på kvantitativ, selektiv distribution, i Fællesskabet vil være omfattet af gruppefritagelsesforordningen. Dette er ønskeligt af hensyn til retssikkerheden. Over disse tærskler vil gruppefritagelsesforordningen omfatte kvalitativ, selektiv distribution (jf. artikel 3, stk. 3) som et minimum, hvilket er et generelt fingerpeg om, at reglerne bør være strengere, når markedsandelen er på over 40 %(31).

3.2. Eftersalgsservice

3.2.1. Generelle betragtninger

37. Som anført i punkt 10 ovenfor bygger den nye gruppefritagelsesforordning i vid udstrækning på principperne i forordning (EF) nr. 1475/95 og søger at gøre disse mere effektive og tilpasse dem til den tekniske udvikling på blandt andet elektronikområdet.

3.2.2. Regler for udvælgelse af autoriserede reparatører

Kvalitativ, selektiv distribution

38. For at sikre, at de autoriserede reparatører opfylder den pågældende producents kvalitetsstandarder, omfatter den nye gruppefritagelsesforordning kvalitativ udvælgelse af autoriserede reparatører uden nogen markedsandelstærskel (jf. artikel 3, stk. 3). Herved tages der hensyn til, at eftersalgsservice er af teknisk art, og at de autoriserede reparatører har en meget stor markedsandel inden for reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer i garantiperioden og for køretøjer op til fire år, nemlig omkring 80 %(32). Derefter henvender forbrugerne sig hyppigere til uafhængige reparatører, men de autoriserede reparatørers markedsandel er stadig, som nævnt, på ca. 50 %, hvis man medregner reparation af alle køretøjer. I betragtning af disse store markedsandele bør fritagelsen kun omfatte det mindst restriktive system, kvalitativ, selektiv distribution, over de normale markedsandelstærskler på 30 % (jf. artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2790/1999), der er blevet fastholdt i artikel 3, stk. 2, i udkastet til gruppefritagelsesforordning. Denne differentiering er i overensstemmelse med den generelle politik for vertikale begrænsninger, som går ud på, at restriktive aftaler er fritaget op til en bestemt markedsandelstærskel, og at der anvendes strengere regler for aftaler, der overstiger disse tærskler.

39. Fritagelsen for kvalitativ, selektiv distribution har den fordel, at man undgår afskærmning af markedet for nytilkomne kvalificerede virksomheder. I betragtning af de investeringer, som en autoriseret reparatør skal foretage, kan det ikke forventes, at der ud over eksisterende forhandlere, hvis kontrakt er ophørt, vil være mange uafhængige reparatører, som opfylder de krav, der stilles til autoriserede reparatører. Desuden indebærer det fordele for eksisterende forhandlere, hvis kontrakt er bragt til ophør som led i den igangværende drastiske nedskæring i antallet af forhandlere(33). De kan nemlig fortsætte som "autoriserede reparatører" af deres mærke, så længe de opfylder den pågældende bilproducents kvalitative kriterier. Herved styrker den nye gruppefritagelsesforordning i betydeligt omfang de autoriserede reparatørers stilling over for bilproducenterne. Imidlertid forbedres den generelle tekniske ekspertise på markedet, og der opretholdes et tæt net af autoriserede reparatører over hele Europa. Et tæt net af autoriserede reparatører med producentens tekniske ekspertise vil bidrage til service af høj kvalitet og til trafiksikkerheden. Det kan også forventes, at den nye gruppefritagelsesforordning i denne henseende vil få positive virkninger for beskæftigelsen og for små og mellemstore virksomheder.

40. Det skal bemærkes, at udkastet til gruppefritagelsesforordning ikke omfatter placeringsklausuler for autoriserede reparatører (jf. artikel 5, litra h)). De har således mulighed for at udøve virksomhed, hvor det er rentabelt. Som det er tilfældet efter forordning (EF) nr. 1475/95, skal en autoriseret reparatør have lov til at reparere alle producenters køretøjer, da en konkurrenceklausul ikke er omfattet af gruppefritagelsesforordningen (artikel 5, litra d)). Efter udkastet til gruppefritagelsesforordning vil det således være muligt at etablere sig som reparatør af flere mærker.

Kvantitativ, selektiv distribution eller eneforhandling

41. Den nye gruppefritagelsesforordning, der er baseret på den nye og mere fleksible fremgangsmåde inden for gruppefritagelsesforordninger, omfatter også anvendelse af mere restriktive systemer for udvælgelse af autoriserede reparatører, hovedsagelig kvantitativ, selektiv distribution eller eneforhandling, op til en markedsandelstærskel på 30 % (artikel 3, stk. 1). I praksis vil gruppefritagelsesforordningen dog kun omfatte sådanne systemer for de typer eftersalgsservice, hvor der er skarp konkurrence fra uafhængige reparatører, og hvor de autoriserede reparatører har en lav markedsandel, såsom udskiftning af dæk eller bestemte reparationer, der udføres af ekspreskæder. Med hensyn til den traditionelle eftersalgsservice vil en autoriseret reparatør, der tilbyder (næsten) hele sortimentet af ydelser inden for eftersalgsservice, få en markedsandel på langt over 30 %. Det er derfor sandsynligt, at motorkøretøjsproducenter, der har interesse i at have et system af reparatører, som tilbyder alle typer reparationsydelser for at gøre det lettere for forbrugerne og for at tage hensyn til forbrugerpræferencer, vil udvælge deres autoriserede reparatører på grundlag af kvalitative kriterier.

3.2.3. Regler for de autoriserede reparatørers virksomhed

42. Som det er tilfældet med den gældende forordning (EF) nr. 1475/95, gør udkastet til ny forordning det klart, at forbrugere, der har købt et motorkøretøj i en anden medlemsstat, kan henvende sig til alle autoriserede reparatører, når det drejer sig om opfyldelse af garantiforpligtelser, gratis service og arbejde på tilbagekaldte køretøjer(34) (jf. betragtning 18). I lighed med forordning nr. 1475/95 gør udkastet (jf. betragtning nr. 18) det klart, at en producent i henhold til den nye gruppefritagelse skal pålægge alle sine autoriserede reparatører at udføre normalt reparations- og vedligeholdelsesarbejde. Betragtningerne præciserer, at der, hvis en sådan forpligtelse ikke medtages, vil være tale om en indirekte begrænsning af det aktive eller det passive salg, som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra b) og d), i udkastet til gruppefritagelsesforordning(35).

43. Desuden forhandler de autoriserede reparatører normalt også reservedele, som de får leveret af motorkøretøjsproducenten, og anvender dem i vidt omfang til reparation og vedligeholdelse. I betragtning af, at ca. 80 % af alle komponenter, der anvendes til samling af et motorkøretøj, fremstilles af komponent- og reservedelsproducenter (f.eks. Bosch, Magneti Marelli, Valeo) og normalt også kan fås hos uafhængige reservedelsforhandlere til en lavere pris, skal den nye gruppefritagelsesforordning (i lighed med den gældende forordning (EF) nr. 1475/95) skabe bedre betingelser for, at de autoriserede reparatører kan købe disse reservedele, hvor det er muligt, direkte hos reservedelsproducenten eller hos uafhængige reservedelsleverandører (jf. artikel 4, stk. 1, litra j) og k)), der også fremstiller og udbyder reservedele af tilsvarende kvalitet, men generelt billigere. Efter den nye gruppefritagelsesforordning skulle forbrugerne få en reel valgmulighed mellem reservedele, som motorkøretøjsproducenten har leveret reparatøren, og reservedele af tilsvarende kvalitet, der udbydes af andre leverandører.

44. For at fremme konkurrencen om reservedele, der sælges af en autoriseret reparatør, indeholder den nye gruppefritagelsesforordning en definition af udtrykket "originale reservedele" (jf. artikel 1, litra s)). Ifølge denne definition er originale reservedele de reservedele, der fremstilles af producenten af komponenter til nye køretøjer, og som fremstilles i samme produktionsanlæg. Denne nye definition er nødvendig for at fjerne den misforståelse, der for øjeblikket hersker blandt forbrugerne. Forbrugerne mener, at originale reservedele kun er de dele, der leveres af motorkøretøjsproducenten, og som ofte er dyrere, og at de er bedre end dele, der leveres direkte af reservedelsproducenten. I virkeligheden fremstilles begge reservedelskategorier dog af den samme reservedelsproducent i det samme produktionsanlæg (f.eks. vinduesviskere, der fremstilles af Bosch og anvendes af VW ved produktionen af Golf). Det er op til reservedelsproducenten at bevise, at de originale reservedele kvalitetsmæssigt svarer til de dele, der anvendes til samling af et nyt køretøj.

45. I overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1475/95 skal de autoriserede reparatører også have adgang til reservedele, som kvalitetsmæssigt svarer til de originale dele, der anvendes ved samling af et nyt motorkøretøj, men som er blevet fremstillet i et andet produktionsanlæg af en producent af komponenter, der anvendes til samling af en bil, eller af en anden producent (f.eks. vinduesviskere, der fremstilles af Valeo til VW Golf).

46. I forbindelse med reparationer under garantien, arbejde på tilbagekaldte køretøjer og gratis service (motorkøretøjsproducenten tilbyder kunderne alle disse ydelser gratis) kan motorkøretøjsproducenten pålægge sine autoriserede reparatører kun at anvende reservedele, som motorkøretøjsproducenten har leveret (artikel 4, stk. 1, litra j)). Denne undtagelse er begrundet i økonomiske forhold og den omstændighed, at motorkøretøjsproducenten enten skal yde den autoriserede reparatør refusion, hvis der anvendes reservedele, eller i hvert fald udskifte dem gratis. Denne fleksibilitet ville gå tabt, hvis den autoriserede reparatør kunne benytte reservedele fra andre leveringskilder.

3.3. Regler for forhandlerkontrakters ophør og bilæggelse af uoverensstemmelser

47. For at forhindre en producent i at opsige en kontrakt, fordi en forhandler eller en reparatør udviser en konkurrencefremmende adfærd, der ikke kan begrænses efter udkastet til den nye gruppefritagelsesforordning, skal enhver opsigelse være klart begrundet (artikel 3, stk. 5). I lighed med forordning (EF) nr. 1475/95 indeholder den nye gruppefritagelsesforordning desuden bestemmelser om (artikel 3, stk. 6), at kontrakter skal opsiges med et års varsel, hvis nettet omorganiseres, eller hvis forhandleren får udbetalt kompensation, og med to års varsel i alle andre tilfælde. I forbindelse med høringen af medlemsstaterne og andre interesserede parter vil Kommissionen også undersøge, om en forhandler, der opfylder leverandørens kvalitative kriterier, bør have ret til at overtage forhandlingen fra en anden forhandler i leverandørens net.

48. Parterne skal fastsætte i deres distributionsaftale, at uoverensstemmelser med hensyn til opsigelse af en kontrakt eller opfyldelse af kontraktlige forpligtelser kan forelægges en uvildig sagkyndig eller en voldgiftsmand (artikel 3, stk. 6). Denne bestemmelse bygger på den relevante bestemmelse i forordning (EF) nr. 1475/95, der gjaldt for nogle begrænsede typer uoverensstemmelser, f.eks. om salgsmål. Da bestemmelsen har vist sig at være nyttig, udvides dens anvendelsesområde i den nye gruppefritagelsesforordning til at omfatte alle uoverensstemmelser om kontraktlige forpligtelser.

4. UAFHÆNGIGE REPARATØRER

49. Uafhængige reparatører (f.eks. uafhængige værksteder, ekspreskæder, autocentre såsom Midas, karrosseriværksteder) tegner sig for gennemsnitlig omkring 50 % af alle reparationer i EU. For at kunne konkurrere med de autoriserede reparatører må de have adgang til tekniske oplysninger om reparationer, uddannelse, diagnosticeringsudstyr og værktøjer (artikel 4, stk. 2). I modsat fald vil de ikke kunne udføre f.eks. det normale 10000 kilometers eftersyn af en Smart, da dette forudsætter en bestemt type software, der leveres af Mercedes online eller på cd-rom. Den nye gruppefritagelsesforordning styrker i denne forbindelse motorkøretøjsproducenternes nuværende forpligtelse til at stille al teknisk viden, som også er tilgængelig for de autoriserede reparatører, til rådighed for de uafhængige reparatører. Adgang til en sådan viden skal gives omgående og uden forskelsbehandling (mellem forhandlere og uafhængige reparatører), idet der tages hensyn til, at prisen skal være overkommelig, samt til proportionalitetsprincippet. Efter forordning nr. 1475/95, der også indeholdt bestemmelser om en vis adgangsret, var adgangen dog ofte uoverkommelig, fordi motorkøretøjsproducenterne kun var villige til at sælge samlede informationspakker vedrørende reparationerne til en meget høj pris, som uafhængige reparatører af flere mærker ikke havde råd til. Hvis autoriserede reparatører skal betale for oplysninger eller uddannelse, betyder forbuddet mod forskelsbehandling dog, at uafhængige reparatører også skal betale en tilsvarende pris.

50. Den adgang til oplysninger, der er fastsat i den nye gruppefritagelsesforordning, og som nu også klart omfatter det relevante software, adgangskoder, værktøjer, herunder diagnosticeringsudstyr, og uddannelse, er nødvendig for at sætte de uafhængige reparatører i stand til at reparere moderne motorkøretøjer (efterhånden som køretøjerne bliver ældre, vil ejerne i stadig stigende omfang henvende sig til uafhængige reparatører), at yde kvalitetsservice og at bidrage til, at motorkøretøjerne fungerer sikkert og pålideligt. Uden adgang til disse oplysninger ville de uafhængige reparatører, der udfører omkring 50 % af al eftersalgsservice, efterhånden opleve, at deres faglige kvalifikationer forringes, især med hensyn til moderne motorkøretøjer, der er udstyret med mere elektronik. Det er bemærkelsesværdigt, at undersøgelser viser, at uafhængige reparatører yder eftersalgsservice af samme kvalitet som autoriserede forhandlere, og at der blandt forbrugerne er lige stor tilfredshed med begge gruppers ydelser(36). Adgangen til oplysninger begrænses kun på to punkter: Der kan ikke kræves adgang til teknisk viden, der giver mulighed for at frakoble eller afmontere tyverialarmer (jf. betragtning 25), eller til software, som giver mulighed for rekalibrering af computerne i et køretøj (f.eks. ændring af motorprogrammet for at gøre motoren kraftigere).

51. Gruppen af aktører, der kan kræve adgang til oplysninger, er også udvidet (betragtning 25 og artikel 4, stk. 2): Det er ikke blot uafhængige reparatører, men også producenter af reparationsudstyr og værktøjer, tekniske forlag, automobilklubber, vejservicevirksomheder og virksomheder, der tilbyder inspektion og afprøvning eller undervisning af reparatørerne, der skal have adgang til ovennævnte oplysninger.

52. Det er nødvendigt for uafhængige reparatører at få adgang til reservedele. For eksempel skal et karrosseriværksted kunne købe karrosseripaneler eller forlygter hos en motorkøretøjsforhandler eller en autoriseret reparatør, da disse dele normalt ikke kan fås hos de uafhængige reservedelsforhandlere. Det er udtrykkeligt nævnt i udkastet til den nye gruppefritagelsesforordning, at autoriserede reparatører har ret til at sælge reservedele til uafhængige reparatører, der skal bruge dem til reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer (artikel 4, stk. 1, litra b), fjerde led). Der er her tale om samme princip som i forordning (EF) nr. 1475/95, og det bør opretholdes.

5. GRUPPEFRITAGELSENS VARIGHED OG OVERGANGSPERIODEN

53. Den nye gruppefritagelsesforordning skal træde i kraft den 1. oktober 2002. Det synes hensigtsmæssigt, at den får samme varighed som forordning (EF) nr. 2790/1999, der udløber den 31. maj 2010 (i alt syv år og otte måneder). Kommissionen vil således kunne tage den generelle situation op til revision i 2010 for samtlige brancher. Der er tale om samme varighed som for forordning (EF) nr. 1475/95 (syv år).

54. For at give markedsdeltagerne mulighed for at tilpasse sig efter den nye situation bør den nye gruppefritagelse som sædvanlig indebære en overgangsperiode. I forbindelse med forordning (EF) nr. 1475/95 var overgangsperioden på et år, mens overgangsperioden i forbindelse med forordning (EF) nr. 2790/1999 var på et år og syv måneder.

55. Der må dog tages hensyn til en række forskellige elementer:

- Med de nye regler afviges der i betydelig grad fra principperne i forordning (EF) nr. 1475/95, selv om nogle af elementerne i den tidligere forordning opretholdes og styrkes.

- Evalueringsrapporten fastslår klart, at forordning (EF) nr. 1475/95 ikke har opfyldt alle de fastlagte målsætninger; ændringer er derfor nødvendige og også ønsket af forbrugerne.

- Alle markedsdeltagere ved, at der vil gælde nye regler efter den 1. oktober 2002; nogle producenter har allerede sagt alle deres forhandlere op for at kunne tilpasse kontrakterne efter de nye regler pr. 1. oktober.

- Den nye gruppefritagelsesforordning er til gavn for forhandlerne og de autoriserede reparatører, fordi de opnår konkurrencemuligheder, der ikke eksisterer efter den gældende forordning.

56. Der foreslås derfor en generel overgangsperiode på et år, dvs. indtil den 30. september 2003.

6. DEN NYE GRUPPEFRITAGELSESFORORDNINGS VIRKNINGER FOR ALLE MARKEDSDELTAGERE

57. Den valgte fremgangsmåde tager sigte på at løse de konkurrencemæssige problemer, der blev påvist i evalueringsrapporten, ved at indføre et mere fleksibelt system, der giver alle aktører større spillerum og smidighed i deres aktiviteter. Producenternes muligheder for at udvælge deres forhandlere og reparatører på grundlag af kvalitative kriterier bevares, uden at de tvinges til at åbne deres distributionssystemer for nye aktører, såsom supermarkeder eller rene internetforhandlere, hvis ikke de finder dette hensigtsmæssigt. For uafhængige leverandører af eftersalgsservice er det formålet at øge deres kvalifikationsniveau og at give dem mulighed for at tilbyde k