Udviklinger på markedet, der kan kræve anvendelse af kapitalkravsforordningens artikel 459

Sigtet med denne rapport er at oplyse Europa-Parlamentet og Rådet om udviklinger på markedet, der kan kræve anvendelse af artikel 459 i kapitalkravsforordningen (Capital Requirements Regulation (CRR)), inden for det seneste år. Den er baseret på en vurdering foretaget af Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB).

1.Baggrund

Kapitalkravsforordningens artikel 459 bestemmer, at Kommissionen, der bistås af ESRB, mindst en gang om året skal forelægge en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om udviklinger på markedet, der kan kræve anvendelse af nævnte artikel. I henhold til kapitalkravsforordningens artikel 459 kan Kommissionen, for en periode på et år, pålægge strengere krav vedrørende omfanget af bankernes kapitalgrundlag, store eksponeringer eller offentliggørelse under særlige betingelser, særlig efter henstilling eller udtalelse fra ESRB eller EBA. Betingelserne herfor er, at disse foranstaltninger er nødvendige for at tage højde for ændringer i intensiteten af mikroprudentielle og makroprudentielle risici, der skyldes markedsudviklingen i eller uden for Unionen med indvirkning på alle medlemsstaterne, og at instrumenterne i CRR/CRDIV ikke er tilstrækkelige til at imødegå disse risici.

2.Konklusion og det videre forløb

Kommissionen har endnu ikke konstateret nogen omstændigheder, der kunne begrunde anvendelsen af kapitalkravsforordningens artikel 459, særlig i betragtning af, at denne artikel kun giver mulighed for stramninger, prioriteringen af de andre instrumenter i CRR/CRDIV og det forhold, at foranstaltninger i henhold til forordningens artikel 459 kun kan anvendes, hvis markedsudviklingen indvirker på alle medlemsstater. I overensstemmelse med denne vurdering har hverken ESRB eller EBA på nuværende tidspunkt henstillet til Kommissionen at træffe foranstaltninger i henhold til kapitalkravsforordningens artikel 459.

Kommissionen vil i tæt samarbejde med ESRB fortsat overvåge relevante udviklinger på markedet i eller uden for Unionen, der kan kræve anvendelse af nævnte artikel.

3.Analyse

3.1.Generelt overblik

Kommissionen anser situationen i EU's finansielle system i det forløbne år for at være meget langt fra de omstændigheder, der berettiger foranstaltninger i henhold til kapitalkravsforordningens artikel 459. Mere specifikt er der ingen kreditdreven overophedning af økonomien. Gearingen i økonomien, som ganske vist er høj set i forhold til både historiske og internationale standarder, øges ikke, og der er heller ikke tegn på øget gearing i banksektoren. Denne tendens kan forventes at fortsætte.

Der er en afdæmpet vækst i EU's økonomi, hvilket betyder, at risikoen for overophedning af økonomien er begrænset. Ifølge Kommissionens seneste prognose vil den reale BNP-vækst være på under 2 % i 2016 og 2017 i EU og i euroområdet. Produktionsgabet forbliver negativt og forbrugerprisinflationen forventes at forblive under den tærskel på 2 %, som ECB anser for at være ensbetydende med prisstabilitet. I overensstemmelse med den lave inflation og den afdæmpede vækst er centralbankrenterne nu på et meget lavt niveau. Dette har sammen med centralbankernes køb af aktiver medført lave renter på obligations- og kreditmarkederne. Til trods for de lave renter er ikke-finansielle selskabers og de private husholdningers gæld, set i forhold til BNP, ikke stigende i de fleste EU-medlemsstater, og en nedadgående tendens forventes at sætte ind, når den økonomiske vækst tager fart. I den aktuelle situation med afdæmpet vækst burde kreditefterspørgslen ikke skabe en overdrevent stor gearing i den finansielle sektor. Eksterne udviklinger vil næppe føre til pres på EU's økonomi som følge af overophedning på kort sigt, da væksten i både verdens BNP og verdenshandelen forventes at ligge betragteligt lavere end tendenserne på langt sigt. Resultatet af folkeafstemningen i Det Forenede Kongerige om medlemskabet af EU skabte i betydelig grad øget usikkerhed (som målt ved hjælp af Baker-Bloom-indekset) og har tilføjet negative aspekter til vækstudsigterne for EU's økonomi og kan indskrænke mange aktørers ønske om at øge deres gældsætning. Banksektoren, som udgør rygraden i EU's finansielle system, øger ikke gearingen. Bankernes lovpligtige kernekapitalprocent steg i 2015 og forblev stort set på samme niveau i 2016 ifølge de foreløbige data fra EBA. Dette gælder både for den egentlige kernekapitalprocent og den samlede kapitalprocent. Den vejede gennemsnitlige egentlige kernekapitalprocent i EU lå på 13,5 % medio 2016, og mindre end 5 % af bankerne havde en procent på under 11. ECB's statistikker viser, at den samlede balancesum for monetære finansielle institutioner (MFI'er), med undtagelse af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), næsten ikke steg i 2015 og 2016. Til sammenligning var den samlede vækst i MFI'ernes aktiver i perioden før krisen (2001-2008) på ca. 10 % p.a. Bankernes långivning har også været dæmpet i EU. For eksempel er bankernes udlån til den private sektor i euroområdet steget med mindre end det nominelle BNP i 2015 og 2016. ESRB's måling af forskellen mellem kreditter og BNP er negativ og har muligvis netop nået lavpunktet i 2016. Det store omfang af misligholdte lån bremser kreditvæksten. Det indebærer omkostninger for bankerne til forvaltning af lånene, og dermed mindskes incitamenterne til at øge låneudbuddet. De er ligeledes et tegn på en gældsbyrde i virksomhederne og de private husholdninger. Virksomheder og husholdninger med ubetalte regninger tøver sandsynligvis, inden de investerer, da de ved, at bankerne opkræver højere kreditomkostninger for at kompensere for risikoen.

Ifølge resultaterne af EBA-stresstesten fra 2016 er den samlede banksektor i EU tilstrækkeligt modstandsdygtig over for chok. I et negativt scenarie, der kombinerer en alvorlig recession med et stort chok for en lang række priser på forskellige finansielle aktiver, vil den gennemsnitlige egentlige kernekapitalprocent falde til 9,4 %. Dette er højere end det sammenlignelige resultat på 8,5 % fra stresstesten fra 2014 og betyder, at EU's banksektor er fortsat med at opbygge betydelige reserver til brug i tilfælde af en ugunstig økonomisk udvikling. Denne stresstest viste ydermere en betydelig uensartethed i bankernes eksponering for negative chok på tværs af institutionerne. Derfor vil ændringer af risici på dette område kunne behandles bedre ved hjælp af nationale foranstaltninger i henhold til CRR/CRDIV end ved hjælp af mere generelle foranstaltninger i henhold til kapitalkravsforordningens artikel 459.

3.2.Risici for den finansielle stabilitet i EU udpeget af ESRB

I løbet af det seneste år har ESRB udpeget fire overordnede risici for den europæiske økonomi. Disse risici er ny prisfastsættelse af risikopræmier på de globale finansmarkeder, som forstærkes af en lav markedslikviditet, yderligere svækkelse af bankernes og forsikringsselskabernes balance, forværring af gældsbæredygtigheden for statsgæld, virksomheder og private husholdninger samt chok og afsmittende virkninger fra skyggebanksektoren. Den eventuelle relevans af disse risici for foranstaltninger i henhold til kapitalkravsforordningens artikel 459 vurderes mere indgående nedenfor.

a)Ny prisfastsættelse af risikopræmier

En eventuel ny prisfastsættelse af risikopræmier på de globale finansmarkeder, forstærket ved lav likviditet, betragtes som en betydelig makroøkonomisk risiko i den europæiske finansielle sektor.

Denne risiko skyldes bl.a. de høje priser for en række aktivklasser set i forhold til de historiske gennemsnit. Høje priser for aktiver skyldes i vid udstrækning et lavt renteniveau, der ansporer til søgen efter afkast blandt mange investorklasser. Selv om der er tegn på høj risikotagning på visse virksomhedsobligations- og ejendomsmarkeder, er der store forskelle på tværs af markedssegmenter og medlemsstater. Dette gælder især for tegn på overophedning, som kan findes på ejendomsmarkedet i visse medlemsstater, men stort set er fraværende i andre.

Kapitalpositionerne hos finansieringsinstitutter, som er omfattet af CRDIV/CRR, bør være tilstrækkeligt høje til at afværge denne risiko, hvis den bliver virkelighed. I forbindelse med EBA-stresstesten indskrænkede markedsrisikoen i det negative scenarie den egentlige kernekapitalprocent med bare 1 procentpoint ud af et samlet fald på 3,8 procentpoint. Markedsrisikoen var derfor ikke den største bidragyder til den kapitalerosion, der blev konstateret i forbindelse med stresstesten. Markedsrisikoen kan naturligvis komme til udtryk i en anden form end antaget i stresstesten. Det er dog opmuntrende, at den finansielle sektor i løbet af de seneste år har udvist tilstrækkelig modstandsdygtighed i perioder med kraftige justeringer af risikopræmierne på de globale markeder. Som eksempel på sådanne begivenheder kan nævnes stormløbet mod amerikanske statsobligationer i oktober 2014, frasalget af tyske statsobligationer i maj/juni 2015, justeringen af veksel- og aktiekurserne efter folkeafstemningen i Det Forenede Kongerige i juni 2016 og den pludselige stigning i japanske afkast i august 2016. Disse påvirkede kun kortvarigt priserne på andre finansielle aktiver og skabte ikke kaos i nogen finansieringsinstitutter. En anden bemærkelsesværdig markedsudvikling vedrører lejlighedsvise kraftige udsving i EU's bankers aktiekurser. Selv om man kan beklage, at eksponeringer for markedsrisici er vanskelige at overvåge, er der politiske forslag på vej på dette område i forbindelse med en grundlæggende revision af handelsbeholdningen, som blev indledt inden for rammerne Basel-regelsættet, og de forventes at være mere effektive end nogen anden foranstaltning vedrørende større gennemsigtighed i henhold til kapitalkravsforordningens artikel 459.