KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 14.11.1995 
KOM(95) 547 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
VEDRØRENDE 
INFORMATION OG HØRING AF ARBEJDSTAGERNE 

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN VEDRØRENDE 
INFORMATION OG HØRING AF ARBEJDSTAGERNE 
I. INDLEDNING 
1. I hvidbogen om en europæisk social- og arbejdsmarkedspolitik (kapitel III, punkt 
A.6) redegør Kommissionen for sin hensigt om, når direktivet om tværnational 
information og høring af arbejdstagerne i virksomheder og koncerner, der opererer 
på EU-niveau, er vedtaget at "undersøge dets konsekvenser for de syv forslag til 
Rådets direktiver, der vedrører eller indeholder bestemmelser om informering og 
høring af arbejdstagerne, og som for øjeblikket er under overvejelse hos 
Ministerrådet". 
I punkt 4.2.3 og 4.2.4 i det sociale handlingsprogram på mellemlangt sigt vender 
Kommissionen i overensstemmelse med dens hensigt tilbage til dette spørgsmål: 
"4.2.3.- Information og høring af arbejdstagere: Kommissionen er ved at 
undersøge, om og i hvilken udstrækning det system for inddragelse af 
arbejdstagerne, der er fastsat i informations- og høringsdirektivet, kan fremme 
vedtagelsen af de fire ændrede forslag til forordninger om vedtægterne for det 
europæiske selskab, en europæisk sammenslutning, en europæisk kooperativ 
virksomhed og et gensidigt europæisk selskab. 
4.2.4. Da der kun er sket små fremskridt i forbindelse med informations- og 
høringsbestemmelserne i udkastet til "femte" direktiv (bilag I), vil Kommissionen 
overveje muligheden for at slette disse bestemmelser fra forslaget i løbet af 1995. 
I så fald vil Kommissionen under hensyntagen til Parlamentets udtalelse om 
hvidbogen indlede konsultationer af arbejdsmarkedets parter for at fastslå, om der 
bør træffes fællesskabsforanstaltninger vedrørende information og høring af 
ansatte i nationale virksomheder, og i givet fald hvilke."1 
2. Information og høring er stadig et politisk følsomt emne, der ofte giver anledning 
til en heftig debat. Formålet med denne meddelelse er ikke på ny at sætte gang 
i en kontroversiel debat, men snarere at tage bestik af den nuværende situation 
1 Ovennævnte forslag er følgende (i deres seneste udgave): ændret forslag til Rådets forordning 
(EØF) om statut for det europæiske selskab og ændret forslag til Rådets direktiv om supplerende 
bestemmelser til det europæiske selskabs statut med hensyn til arbejdstagernes stilling (EFT C 176, 
af 8.7.91); ændret forslag til Rådets forordning (EØF) om statut for den europæiske forening og 
ændret forslag til Rådets direktiv om supplerende bestemmelser til statutten for den europæiske 
forening med hensyn til arbejdstagernes stilling (EFT C 236, af 31.8.93, s. 1 og 14); ændret forslag 
til Rådets forordning (EØF) om statut for det europæiske andelsselskab og ændret forslag til Rådets 
direktiv om supplerende bestemmelser til statutten for det europæiske andelsselskab med hensyn 
til arbejdstagernes stilling (EFT C 236 af 31.8.93, s. 17 og 36); ændret forslag til Radcis 
forordning (EØF) om statut for det europæiske gensidige selskab og ændret forslag til Rådets 
direktiv om supplerende bestemmelser til statutten for det europæiske gensidige selskab med 
hensyn til arbejdstagernes stilling (EFT C 236 af 31.8.93, s. 40 og 56); ændret forslag til femte 
direktiv i henhold til EØF-traktatens artikel 54, (3), (G) om aktieselskabers struktur og deres 
organers beføjelser og pligter (EFT C 240, af 9.9.83). 
med de mange blokerede forslag, for at se om der skulle være nye måder at 
komme videre på. 
Det er Kommissionens ønske, at fremlægge forskellige løsningsmodeller til 
drøftelse. Kommissionen holder fast ved det grundlæggende princip om på 
europæisk plan at sikre hensigtsmæssige rammer for information og høring af 
arbejdstagerne, hvilket også var hensigten med de oprindelige forslag, men mener 
at en ny fremgangsmåde vil kunne føre til reelle fremskridt. 
3. I betragtning af at den aktuelle debat er kompleks og politisk følsom, anser 
Kommissionen det for hensigtsmæssigt - før der tages initiativer på dette område -
at fremsende Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
denne meddelelse, for at fremme en så grundig debat som muligt vedrørende de 
løsningsmodeller, der er beskrevet i del IV. 
Med samme mål for øje fremsendes denne meddelelse også til arbejdsmarkedets 
parter på europæisk niveau i overensstemmelse med punkt 28, 3. led, i 
meddelelsen af 14. december 19932 om gennemførelsen af Protokollen om social-
og arbejdsmarkedspolitikken, som Kommissionen har forelagt Rådet og Europa-
Parlamentet. Selv om Kommissionen endnu ikke har indtaget en endelig holdning 
med hensyn til den fremgangsmåde, man bør følge, betragter den denne høring af 
arbejdsmarkedets parter, som den høring der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken under protokollen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken, der er indgået i tilknytning til traktaten om Den 
Europæiske Union, hvis man skulle beslutte sig til at følge den der omhandlede 
fremgangsmåde. 
H. STATUS OVER FÆLLESSKABETS INDSATS MED HENSYN TEL 
INFORMATION OG HØRING AF ARBEJDSTAGERNE OG DISSES 
MEDBESTEMMELSE 
4. Vedtagelsen af direktiv 94/45/EF af 22. september 1994 om indførelse af 
europæiske samarbejdsudvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og 
fællesskabskoncerner med henblik på at høre og informere arbejdstagerne3, gør det 
muligt og nødvendigt, at gøre status over EU's indsats med hensyn til information 
og høring af arbejdstagerne og disses medbestemmelse. De ubestrideligt 
vellykkede resultater af vedtagelsen af dette direktiv efter 14 års institutionel 
debat, arbejdsmarkedsparternes opbakning, og den dynamik, som direktivet har 
skabt mellem disse, udgør en skarp kontrast til den stagnation, der har været 
kendetegnende for de andre forslag, som Kommissionen har forelagt på dette 
område siden 1970, og det samme gælder for det beslægtede spørgsmål om 
arbejdstagernes medbestemmelse. 
2 KOM(93) 600, endelig udg. 
3 EFT L 254 af 30.9.94, s. 64. 
^mm—mmÊÊÊÊmmÊmmm 
Kommissionen anser det derfor nu for hensigtsmæssigt sammen med 
medlemsstaterne, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og 
arbejdsmarkedets parter på EU-niveau at analysere de allerede gennemførte 
aktioner, at forsøge at finde en årsag til de forskellige initiativers forskellige 
skæbne og at drage konklusioner for at tage ved lære af både de vellykkede og 
de fejlslagne initiativer. 
5. Forsøgene på at fastsætte regler på fællesskabsniveau med hensyn til information 
og høring af arbejdstagerne og disses medbestemmelse falder sammen med Den 
Europæiske Unions historie. I mange år har dette spørgsmål været et centralt emne 
i den europæiske debat om arbejdsmarkedet og den europæiske sociale model og 
om hvilken form for økonomisk og social udvikling, man ønsker i Europa. Denne 
debat har været langvarig, men også livlig, kontroversiel og nogle gange endda 
lidenskabelig. 
Dette forklarer delvist den modstand, som forskellige af Kommissionens initiativer 
på dette område har mødt. På den ene side er der tre forslag, der er blevet endeligt 
vedtaget: direktiv 75/129/EØF af 17. februar 1975 om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser4, ændret ved 
direktiv 92/56/EØF af 24 juni 19925, direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 om 
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes 
rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af 
bedrifter6 og endelig ovennævnte direktiv om samarbejdsudvalg i 
fællesskabsvirksomheder. På den anden side har en række andre forslag 
indeholdende bestemmelser vedrørende information og høring af arbejdstagerne 
og disse medindflydelse i lang tid været til drøftelse i Rådet, uden at det indtil nu 
har været muligt at nå frem til en afgørelse: der er tale om de ovennævnte forslag 
til forordninger om statutter for det europæiske selskab, den europæiske forening, 
det europæiske andelsselskab og det europæiske gensidige selskab (og de 
tilhørende direktiver om arbejdstagernes stilling), samt om forslaget til det femte 
direktiv om selskabsret. 
To andre af Kommissionens forslag har befundet sig i Rådet i flere år: forslag til 
Rådets direktiv om information og høring af arbejdstagerne i virksomheder med 
kompleks, i særdeleshed multinational, struktur7, der er kendt under betegnelsen 
• "Vredeling-forslaget", og forslag til Rådets direktiv om oprettelse af et europæisk 
samarbejdsudvalg i virksomheder eller koncerner, som omfatter bedrifter eller 
virksomheder i flere medlemsstater, med henblik på at informere og høre 
arbejdstagerne8. Der er dog ikke længere grund til at medtage sidstnævnte forslag 
i denne analyse, idet den udgør leddet umiddelbart forud for forslaget om 
"samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder", som så at sige har erstattet det. 
4 EFT L 48 af 22.2.75. 
5 EFT L 245 af 26.8.92. 
6 EFT L 61 af 5.3.77. 
7 EFT C 297 af 15.11.80, s. 3. Det ændrede forslag er offentliggjort i EFT 217 af 12.12.83 s. 3. 
8 EFT C 39 af 15.2.91. Det ændrede forslag er offentliggjort i EFT C 336 af 31.12.91. 
Kommissionen har da også givet udtryk for, at den har til hensigt at trække 
forslaget tilbage. Det samme gælder ''Vredeling-forslaget"', men Kommissionen 
anser det for mest hensigtsmæssigt at vente, til der er fundet en samlet løsning for 
hele området. 
De to grupper af forslag, som meddelelsen beskæftiger sig med, adskiller sig dog 
ikke blot ved den skæbne, som er blevet dem til del. De adskiller sig også ved, 
at de tre første (direktiverne om "kollektive afskedigelser", "overførsel af 
virksomheder" og "samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder") bygger på en 
model med inddragelse af arbejdstagerne i virksomhedernes beslutningsproces, 
som er kendetegnet ved den ret, som arbejdstagernes retmæssige repræsentanter 
har til at blive informeret og hørt om en række vigtige spørgsmål, som vedrører 
virksomhedens drift eller arbejdstagernes interesser (dette gælder også for 
Vredeling-for slaget), medens de fem sidste forslag (forslagene om "det europæiske 
selskab", "den europæiske forening", "det europæiske andelsselskab", "det 
europæiske gensidige selskab" og "femte direktiv") ud over, eller som alternativ 
til procedurer for information og høring, bygger på såkaldte 
"medbestemmelsesmodeller" for lønmodtagerne (integrering af arbejdstagerne i 
bestyrelse eller ledelse). 
Bilaget indeholder en detaljeret beskrivelse af de,vigtigste bestemmelser i disse 
fællesskabsinstrumenter og de omtalte forslag. 
Det første, der kan konstateres, når man gør status, er at Kommissionen har haft 
succes med de forslag, den har forelagt vedrørende bestemmelser for information 
og høring af arbejdstagernes repræsentanter (bortset fra "Vredeling-for slaget"), 
medens den ikke har haft held med forslagene om indførelse af modeller på 
europæisk plan for arbejdstagernes medbestemmelse. 
Ud over at kunne konstatere et nederlag med den debat, der trækker i langdrag 
omkring de forslag, der endnu ikke er vedtaget, kan det forhold, at der på samme 
tid optræder 9 forskellige juridiske normkomplekser på fællesskabsplan (6 af dem 
er kun på forslagsstadiet), der gælder for forskellige virksomhedstyper eller 
forskellige situationer, for nogle kan virke ubegrundet, eller i det mindste 
overdrevent kompliceret set i forhold til den relative enkelthed i de nationale 
juridiske normer, der normalt er globalt dækkende, eller under alle 
omstændigheder betydeligt enklere. 
For at sætte gang i debatten kan det være hensigtsmæssigt at minde om, at der har 
været vægtige grunde til, i øvrigt med støtte fra nogle af medlemsstaterne og 
arbejdsmarkedets parter, at forelægge Rådet et så stort antal successive forslag 
med henblik på at inddrage arbejdstagerne i virksomhedernes drift. I mange år har 
det vist sig umuligt på europæisk plan at fastsætte generelle bestemmelser med 
hensyn til information og høring eller med hensyn til arbejdstagernes 
medbestemmelse9. Konfronteret med disse vanskeligheder har Kommissionen 
9 Vedtagelsen af direktivet om "samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder" var således en 
4 
immmÊÉÊÊÊÊÊÊÊmmimm* 
naturligvis søgt en åbning, hvor det syntes lettest at finde en, i øvrigt uden større 
held. 
Vedtagelsen af direktivet om "samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder" har 
efter Kommissionens opfattelse vendt op og ned på denne problemstilling. Da det 
er blevet påvist, at det er muligt, og endda ønskeligt, at fastsætte generelle 
juridiske bestemmelser på dette område på europæisk niveau, bliver man nødt til 
at sætte spørgsmålstegn ved, om det er nødvendigt at følge en fragmenteret 
fremgangsmåde. 
7. Denne statusopgørelse ville ikke være fuldstændig, hvis den ikke beskæftigede sig 
med konsekvenserne af det dødvande, som man har befundet sig i flere årtier med 
hensyn til den institutionelle drøftelse af de seks forslag, der ikke er blevet 
vedtaget. Det har i første omgang konsekvenser for borgernes opfattelse af Den 
Europæiske Union, og især arbejdstagernes opfattelse, fordi de ikke kan forstå, 
hvordan forslag om at forbedre deres ret til at blive informeret og hørt eller være 
medbestemmende om virksomhedens drift kan diskuteres i helt op til femogtyve 
år, uden at der i den sidste ende kommer et resultat ud af det. Det har også 
alvorlige konsekvenser for virksomhederne i Den Europæiske Union, som ikke får 
stillet de annoncerede juridiske instrumenter til rådighed, som ville muliggøre en 
bedre tilpasning til det indre marked og konkurrencen på verdensplan. 
Der har således i nogen tid været presset på for hurtigt at få vedtaget statutten for 
det europæiske selskab, der ville være et ideelt juridisk instrument til at tiltrække 
privat kapital til etableringen af de store transeruopæiske net. UNICE insisterer 
på, at statutten for det europæiske selskab hurtigt stilles til rådighed for 
virksomhederne i Den Europæiske Union for at opretholde og styrke deres 
konkurrenceevne. UNICE mener i øvrigt, efter vedtagelsen af direktivet om 
"samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder", at de europæiske selskaber skal 
underlægges samme krav vedrørende information og høring af arbejdstagerne, som 
alle de virksomheder, der er omfattet af dette direktiv, idet det ville være 
vanskelig at finde en begrundelse for, at de skulle have en særlig ordning. 
Udvalget vedrørende forbedring af den europæiske konkurrenceevne, der har C.A. 
Ciampi som formand, har i øvrigt for nylig som en af de vigtigste henstillinger 
til stats- og regeringscheferne anmodet om, at statutten for det europæiske selskab 
hurtigt vedtages. 
Det skal understreges, at den vigtigste årsag til blokeringen af forslagene i Rådet 
netop er bestemmelserne vedrørende information og høring af arbejdstagerne og 
disses medbestemmelse. 
Det er Kommissionens vurdering, at denne blokering af forslagene, der i høj grad 
skader Den Europæiske Unions image og borgernes og virksomhedernes 
nyskabelse i Det Europæiske Fællesskab, fordi tidligere vedtagede fællesskabsbestemmelser på 
dette oniråde vedrørte specifikke situationer i virksomheder og arbejdsforhold (forestående 
kollektive afskedigelser og virksomhedsoverførsler). 
interesser, ikke kan fortsætte, og at den politiske vilje samt den villighed til 
kompromiser, der for et år siden gjorde det muligt at fa vedtaget direktivet om 
"samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder", skal bringes til live igen, så man 
kan nå frem til en hurtig vedtagelse af de foreslåede instrumenter. 
ni. PRINCIPPER OG MÅL FOR DEN NYE FREMGANGSMÅDE PÅ 
OMRÅDET INFORMATION OG HØRING AF ARBEJDSTAGERNE 
8. Ovenstående status gør det ifølge Kommissionens opfattelse nødvendigt at følge 
en anden fremgangsmåde for at omdefinere de gældende juridiske rammer og 
forslagene med hensyn til information og høring af arbejdstagerne samt disses 
medbestemmelse. 
I den interne debat i Kommissionen, der er omhandlet i hvidbogen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken og i det sociale handlingsprogram på mellemlangt sigt, 
er der fremkommet en række grundlæggende retningslinjer. Selv om ideerne på 
dette område ikke er definitive, og selv om arbejdsmarkedets parter skal have et 
afgørende ord at sige, anser Kommissionen det for hensigtsmæssigt, at forelægge 
ideerne for arbejdsmarkedets parter på europæisk niveau. Kommissionen vil 
desuden, før den tager initiativer på dette område, bringe debatten ud til 
medlemsstaterne, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg. 
9. Der er først og fremmest tale om et princip om forenkling. Som nævnt (punkt 5), 
råder Fællesskabet nu over en generel juridisk ramme, der indebærer tværnational 
information og høring af arbejdstagerne (direktivet om "samarbejdsudvalg i 
europæiske virksomheder"), og over specifikke bestemmelser om information og 
høring af arbejdstagerne på nationalt niveau i særlige situationer (kollektive 
afskedigelser og virksomhedsoverførsler). Hvis de forslag, der ligger på Rådets 
bord, blev vedtaget, ville der til disse tre juridiske normkomplekser blive tilføjet 
de juridiske rammer, der er skabt i "Vredeling"-direktivet, samt endnu fem 
specifikke rammer, der alle er forskellige (selv om der selvfølgelig er fælles træk), 
og som hver især gælder for en bestemt virksomhedstype (det europæiske selskab, 
den europæiske forening, det europæiske andelsselskab, det europæiske gensidige 
selskab samt andels- og aktieselskaber). 
Kommissionen sætter spørgsmålstegn ved, hvorvidt dette perspektiv svarer til 
virkeligheden - forholdet mellem arbejdstagere og arbejdsgivere kollektivt set, 
hvor arbejdsgiverens juridiske status ikke er af afgørende betydning, eller i hvert 
fald ikke synes at kunne begrunde, at der skal være fundamentalt forskellige 
regler, afhængig af om der er tale om et aktieselskab, en forening, et gensidigt 
selskab, en selvstændig arbejdsgiver eller en hvilken som helt anden juridisk form, 
som "arbejdsgiveren" måtte antage. Nationale erfaringer viser, at forskelle i 
ordningerne med hensyn til information og høring af arbejdstagerne samt disses 
medbestemmelse, når der findes sådanne forskelle, normalt afhænger af 
virksomhedernes størrelse, af antallet af beskæftigede arbejdstagere eller af andre 
faktorer, der kan påvirke den konkrete fastlæggelse af rettigheder og forpligtelser 
i kollektive arbejdsforhold, og blandt hvilke arbejdsgiverens juridiske form som 
regel ikke spiller en afgørende rolle. 
Det forhold at Fællesskabets intervention på dette område kun skal have som 
formål at tilnærme de nationale systemer til hinanden eller fastsætte 
minimumsnormer på fællesskabsplan, kan kun øge den skepsis, som de mange 
detaljerede og forskelligartede fællesskabsinstrumenter, der allerede er gældende 
eller som der er stillet forslag om, giver anledning til i den nuværende situation. 
Hvis man antager dette argument, vil alternativet være at forenkle 
fremgangsmåden ved på EU-plan kun at fastsætte generelle og globale rammer, 
der naturligvis kan udvikles og gøres mere detaljerede på nationalt plan, hvis 
medlemsstaterne ønsker dette. I sin yderste konsekvens vil denne fremgangsmåde 
kunne medføre, at der på EU-plan kun fastsættes to generelle rammer med hensyn 
til information og høring af arbejdstagerne: en ramme for de tværnationale 
aspekter (som allerede findes i form af direktivet om "samarbejdsudvalg i 
europæiske virksomheder") og en ramme for de nationale aspekter af denne 
problematik. 
Sidstnævnte kræver, at der vedtages et nyt fællesskabsinstrument, og at der forud 
for dette rejses en række spørgsmål: hvilken form skal anvendes (tilnærmelse af 
lovgivningerne eller fastsættelse af minimumsforskrifter)?; og hvilket juridisk 
grundlag skal man anvende (traktaten eller aftalen om social- og 
arbejdsmarkedspolitikken)? 
Kommissionen er klar over, at et sådant initiativ kan give anledning til skepsis i 
visse medlemsstater og hos visse af arbejdsmarkedets parter med hensyn til 
subsidiaritetsprincippet. Kommissionen er lydhør overfor argumenter fra dem, der 
eventuelt ville kunne påberåbe, at der ikke er et tværnationalt element i dette nye 
instrument, og at det derfor, under hensyntagen til subsidiaritetsprincippet, ikke 
er nødvendigt at fastsætte regler for dette område på fællesskabsplan. 
Kommissionen mener dog, at det i betragtning af den nuværende situation er et 
spørgsmål, om sådanne argumenter skal veje tungere end det ubestridelige behov, 
der er for at gennemføre ovennævnte forslag, som er i alles interesse. 
Det er under alle omstændigheder Kommissionens vurdering, at dette nye generelt 
dækkende instrument i højere grad vil være i overensstemmelse med 
subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet end den mangfoldighed, der 
i øjeblikket er fremlagt forslag om. Det vil det også være under hensyntagen til 
nødvendigheden af at følge de mål, der er fastsat i artikel 117 og 118 i traktaten 
og i artikel 1 i aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken. I sidstnævnte 
nævnes information og høring af arbejdstagerne i øvrigt direkte som et af de nye 
kompetenceområder for Den Europæisk Union (se artikel 2, stk. 1, tredje led i 
aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken). Et harmonisk indre marked og 
skabelsen af loyal konkurrence virksomhederne imellem er også faktorer, der skal 
tages hensyn til i denne forbindelse. Endelig vil den generelle form af de 
bestemmelser, som vil kunne forventes, og som vil kunne tjene som en 
7 
referenceramme, idet de blot opstiller de overordnede principper, være af en sådan 
art, at den sikrer overholdelsen af proportionalitetsprincippet og beroliger dem, 
som måske frygter et instrument, der er alt for stift og detaljeret. 
10. Denne nye fremgangsmåde kunne også begrundes med hensynet til kohærensen 
i fællesskabsretten og Det Europæiske Fællesskabs social- og 
arbejdsmarkedspolitik. De omstændigheder, som har været kendetegnende for 
debatten i EU-institutionerne om dette området, har ført til en anomal situation: 
Den Europæiske Union har opstillet generelle juridiske regler med hensyn til 
information og høring af arbejdstagere på tværnationalt niveau samt specifikke 
regler med hensyn til information og høring af arbejdstagere på nationalt niveau 
i tilfælde af forestående kollektive afskedigelser og virksomhedsoverførsler. Der 
mangler derimod generelle rammer vedrørende information og høring på nationalt 
niveau, hvilket er endnu mere beklageligt, fordi bestemmelserne i direktiverne om 
"kollektive afskedigelser" og "virksomhedsoverførsler" kun er effektive i fuldt 
omfang, hvis der findes generelle rammer for information og høring af 
arbejdstagernes repræsentanter (hvilket heldigvis er tilfældet i 13 af 
medlemsstaterne). 
Fordelene ved en sådan ny ramme er klare: for det første ville den kunne fremme 
den ovennævnte forenkling, fordi det ikke længere ville være nødvendigt at 
fastsætte særlige regler for hver enkel af de virksomhedstyper, der indgår i 
ovennævnte forslag; vedtagelsen af disse ville derfor også i stor udstrækning blive 
lettere. For det andet ville de fællesskabsbestemmelser, der allerede findes, og som 
stiller krav om forudgående information og høring af arbejdstagernes 
repræsentanter i forbindelse med kollektive afskedigelser og 
virksomhedsoverførsler, også kunne vinde meget ved en fastsættelse af generelle 
regler: det præventive forløb, som de fremmer, og som er så vanskeligt at skabe 
gennem isolerede procedurer for information og høring, der er begrænset til 
situationer med forestående kollektive afskedigelser og virksomhedsoverførsler, 
ville kunne udvikle sig optimalt i forbindelse med stabile og faste procedurer for 
information og høring, der er de eneste der giver mulighed for en virkelig 
forudgribende administration af beskæftigelsen. 
11. Det tredje princip, som Kommissionen vil orientere sig mod, hænger sammen med 
pragmatisme og ligevægt, og vedrører antallet og det konkrete indhold af de 
regler, der skal fastsættes på EU-niveau. 
Kommissionen mener ikke, at det er tilfældigt, at den har haft held med næsten 
alle dens initiativer til skabelse af regler på europæisk niveau for information og 
høring af arbejdstagerne, medens den ikke har kunnet komme igennem med 
initiativer, der sigtede højere, og med hvilke man ville overføre traditioner og 
praksis for arbejdstagernes medbestemmelse, især gennem deltagelse i ledelse eller 
bestyrelse, til hele Fællesskabet. 
Erfaringerne med debatterne i Rådet, der på samme tid har været berigende og 
skuffende, illustrerer hvor vanskeligt det er at opnå en tilstrækkelig grad af 
enighed mellem medlemsstaterne til at vedtage regler for arbejdstagernes 
medbestemmelse. Til gengæld har de vist, at der er bred enighed om 
fællesskabsregler vedrørende information og høring af arbejdstagernes 
repræsentanter, og dette er kommet til udtryk i form af de tre 
fællesskabsinstrumenter, der i øjeblikket er i kraft på dette område. 
På denne baggrund, og styrket af den store velvilje, som direktivet om 
"samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder" møder hos arbejdsmarkedets 
parter, spørger Kommissionen sig selv, om man ikke hermed har fundet en model 
for intervention på dette område, der selv om den ikke er ideel, i det mindste er 
mulig og praktisk gennemførlig. Den evindelige trækken i langdrag med debatter 
og modeller for medbestemmelse har gjort Kommissionen mere og mere 
overbevist om, at den løsning, der i øjeblikket har størst chance for at lykkes, er 
at tage udgangspunkt i den model, der er skabt med direktivet om 
"samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder". 
Denne overbevisning skyldes ikke blot pragmatisme. Kommissionen følger med 
stor opmærksomhed de erfaringer, der indhentes med gennemførelsen af direktivet 
om "samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder", og selv om det er for tidligt 
at drage for mange konklusioner, tyder den interesse og dynamik, som 
arbejdsmarkedets parter har lagt for dagen i forbindelse med gennemførelsen af 
dette direktiv, især ved at forgribe integreringen i de nationale lovgivninger ved 
at indgå aftaler for området, på at de former for praksis for inddragelse af 
arbejdstagerne og deres repræsentanter i beslutningsprocessen, der er blevet et 
resultat af dette direktiv, ved deres effektivitet udgør en minimal referenceramme, 
der er acceptabel på fællesskabsplan. Dette er ikke en hindring for at man kan 
opretholde eller udvikle mere omfattende ordninger eller praksis på nationalt plan. 
12. Det fjerde princip er princippet om, at fællesskabsbestemmelserne skal være 
generelle. Samtidig med at den accepterer, at Fællesskabets interventioner skal 
tage udgangspunkt i den ramme, der er blevet skabt med direktivet om 
"samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder", vurderer Kommissionen, at denne 
fremgangsmåde kun kan opfylde målet om at sikre, at det indre marked fungerer 
harmonisk, og om at forbedre de europæiske arbejderes beskyttelse og sikre deres 
indflydelse på virksomhedernes drift, hvis reglerne kommer til at gælde overalt 
i Det Europæiske Fællesskab. Dette er i særdeleshed tilfældet, når det gælder 
fællesskabsinstrumenter, der uden begrænsninger er rettet til alle medlemsstaterne 
i Det Europæiske Fællesskab, og som skal være til gavn for alle 
virksomhedstyper, der udøver deres aktivitet i en medlemsstat (således som det 
er tilfældet med seks forslag, der er nævnt ovenfor). Det forekommer vanskeligt 
på denne baggrund at give en begrundelse for, at et eller flere lande får 
dispensationer på dette område, idet dette ville indebære en uberettiget fordel for 
de virksomheder, der er hjemmehørende i det pågældende land, i forhold til 
virksomhederne i de andre lande. 
IV. MULIGE LØSNINGSMODELLER FOR FÆLLESSKABETS INDSATS 
13. På baggrund af de aktuelle situation og de begrundelser, der er givet ovenfor, kan 
man forestille sig tre forskellige løsninger. 
Første løsningsmodel: opretholdelse af status quo 
Denne løsningsmodel går ud på at videreføre debatten i Rådet på grundlag af de 
seks ovennævnte forslag, idet man fortsætter den fragmenterede fremgangsmåde 
med hensyn til information og høring af arbejdstagerne og disses 
medbestemmelse. Den største ulempe er, at denne fremgangsmåde i øjeblikket 
synes blokeret. 
Anden løsningsmodel: en helhedsløsning 
Denne løsningsmodel indebærer en ændring af selve den indfaldsvinkel, man har 
benyttet indtil nu. I stedet for at forsøge at fastsætte specifikke regler på 
fællesskabsplan for hver enkelt virksomhedstype, der er underlagt 
fællesskabsbestemmelser inden for rammerne af selskabsretten, skal man orientere 
sig mod en fastlæggelse af de generelle rammer for information og høring af 
arbejdstagerne på EU-plan, hvilket ville gøre det muligt at tilbagetrække de 
direktivforslag, der er knyttet til forslagene om forordninger om statutter for det 
europæiske selskab, den europæiske forening, det europæiske andelsselskab og det 
europæiske gensidige selskab. Det samme gælder de arbejdsmarkedsmæssige 
bestemmelser i "femte direktiv" og " Vredeling-forslaget". 
Da Det Europæiske Fællesskab allerede har skabt de juridiske rammer for 
information og høring af arbejdstagerne på tværnationalt plan, ville en sådan 
helhedsløsning blot kræve en vedtagelse af et fællesskabsinstrument vedrørende 
information og høring på nationalt plan, og i denne forbindelse bør der 
forudgående rejses en række spørgsmål: i hvilket omfang vil det være berettiget 
set i forhold til principperne om subsidiaritet og proportionalitet?; hvilken form 
skal anvendes (tilnærmelse af lovgivningerne eller fastsættelse af 
minimumsforskrifter)?; og endelig, hvilket juridisk grundlag skal man anvende 
(traktaten eller aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken)? 
Den største fordel ved denne løsningsmodel vil være, at den bidrager til en 
forenkling af fællesskabsretten og den europæiske social- og 
arbejdsmarkedspolitik. Den vil også kunne lette - og er på en måde en 
forudsætning for - opløsningen af blokeringen af de seks ovennævnte forslag, idet 
de selskaber, der er omfattet af disse, og kun har en national dimension, ville 
falde ind under den generelle ramme. 
Tredje løsningsmodel: umiddelbar handling med hensvn til forslagene om statutter 
for det europæiske selskab, den europæiske forening, det europæiske andelsselskab 
og det europæiske gensidige selskab 
10 
Hvis man vælger ovennævnte helhedsløsning, vil man straks kunne skride til 
handling for så vidt angår den videre behandling af forslagene, især forslaget om 
det europæiske selskab, som det er særligt vigtigt hurtigt at fa vedtaget. Det kan 
begrundes med den betydning, som dette instrument vil have for organisationen 
af selskaber på europæisk plan, og med det akutte behov, der er for at finde 
juridiske rammer, der kan opfylde behovene i forbindelse med de omfattende 
infrastrukturprojekter på transportområdet i Europa (medlemsstaterne har meddelt, 
at det vil tage 2 år at implementere gennemførelsesbestemmelserne for statutten, 
selv om denne får direkte juridisk virkning). 
Der er to mulige scenarier: 
a) Tilbagetrækningen af ovennævnte direktivforslag kunne ledsages af en 
betingelse, der, alt andet lige, svarer til betingelsen i artikel 136 i forslaget 
til forordning om statut for det europæiske selskab, i henhold til hvilken 
intet europæisk selskab, europæisk forening, europæisk andelsselskab eller 
europæisk gensidigt selskab ikke vil kunne oprettes i en medlemsstat, som 
ikke har omsat direktivet om "samarbejdsudvalg / europæiske 
virksomheder" til national lovgivning. 
Denne løsning ville have den fordel, at den opretholder en obligatorisk 
forbindelse mellem oprettelsen af virksomheder og disses iværksættelse af 
procedurer for information og høring af arbejdstagerne, hvilket hele tiden 
har været et vigtigt element i forslagene. Desuden ville det gøre det 
muligt, at undgå forskelsbehandling af virksomheder, uanset hvilket land, 
de oprettes i. 
b) Tilbagetrækningen af forslagene sker uden betingelser. I dette tilfælde vil 
det kun i påkommende tilfælde være de allerede eksisterende 
fællesskabsbestemmelser, der vil være gældende for de omhandlede 
virksomhedstyper (direktiverne om "samarbejdsudvalg i europæiske 
virksomheder", "kollektive afskedigelser" og "virksomhedsoverførsler"). 
Denne løsning har den ulempe, at der er én medlemsstat, som direktivet 
om "samarbejdsudvalg i europæiske virksomheder" ikke er rettet til. Dette 
vil kunne medføre, at europæiske selskaber, europæiske foreninger, 
europæiske andelsselskaber og europæiske gensidige selskaber med en 
multinational dimension og hovedsæde i den pågældende medlemsstat, i 
modsætning til selskaber og foreninger med hovedsæde i de andre lande 
i Det Europæiske Fællesskab, ikke ville være underlagt nogen forpligtelse 
med hensyn til tværnational information og høring af arbejdstagerne. 
V. KONKLUSIONER 
14. Formålet med ovennævnte betragtninger er udelukkende at fremme den debat, som 
Kommissionen ønsker skal udvikle sig mellem medlemsstaterne, i Europa-
Parlamentet, i Det Økonomiske og Sociale Udvalg og blandt arbejdsmarkedets 
11 
parter på europæisk plan. Kommissionen understreger endnu engang, at den er 
åben over for alle indfaldsvinkler, der bidrager til opfyldelsen af de mål, der er 
grundlaget for denne debat, dvs. på den ene side at løse op for den uacceptable 
situation, hvor den institutionelle debat om de seks ovennævnte forslag hele tiden 
trækkes i langdrag, og på den anden side at supplere de juridiske 
fælleskabsrammer med hensyn til information og høring af arbejdstagerne, for at 
gøre dem mere kohærente og effektive. 
Kommissionen vil gerne have kommentarer fra medlemsstaterne, Europa-
Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og arbejdsmarkedets parter på 
europæisk niveau til de spørgsmål, der er behandlet ovenfor. Især vil den gerne 
høre om deres holdning til de løsningsmodeller, der er omtalt i punkt 13 i denne 
meddelelse. 
12 
mmmmmm^m 
BILAG 
Gældende fællesskabsinstrumenter og forslag forelagt af Kommissionen, 
der indeholder regler for information og høring af arbejdstagerne 
At*. 
I. Rådets direktiv 75/129/EØF af 17. februar 1975 om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser. 
Rådets direktiv 92/56/EØF af 24. juni 1992 om ændring af direktiv 
75/129/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende 
kollektive afskedigelser. 
Formål 
Tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger med hensyn til metoderne og procedurerne 
ved kollektive afskedigelser. Sikring af en bedre beskyttelse af arbejdstagerne ved 
kollektive afskedigelser. 
Indhold 
1. Definition af begreberne "kollektive afskedigelser" og "repræsentanter for 
arbejdstagerne". 
2. Direktivet finder ikke anvendelse på: 
- kollektive afskedigelser foretaget inden for rammerne af arbejdskontrakter, der er 
indgået for et bestemt tidsrum eller med henblik på en bestemt arbejdsopgave, 
medmindre disse afskedigelser foretages, før disse kontrakter er udløbet eller 
opfyldt; 
- arbejdstagere i den offentlige administration eller i virksomheder under offentlig 
ret; 
- besætninger på søgående skibe; 
3. Hvis en arbejdsgiver påtænker at foretage kollektive afskedigelser, er han forpligtet 
til at indlede forhandlinger med arbejdstagernes repræsentanter med henblik på at nå 
frem til en aftale. Forhandlingerne skal i det mindste dække mulighederne for at undgå 
eller begrænse de kollektive afskedigelser samt mulighederne for at afbøde følgerne 
af disse ved hjælp af sociale ledsageforanstaltninger, der navnlig tager sigte på støtte 
til omplacering eller omskoling af de afskedigede arbejdstagere. 
4. I direktiv 92/56/EØF præciseres det, at medlemsstaterne kan bestemme, at 
arbejdstagernes repræsentanter kan anmode om bistand fra eksperter i 
overensstemmelse med national lovgivning. Under konsultationerne giver 
arbejdsgiveren arbejdstagernes repræsentanter alle relevante oplysninger, og giver dem 
under alle omstændigheder skriftlig meddelelse om: 
- årsagerne til de påtænkte afskedigelser, 
- i hvilket tidsrum de påtænkte afskedigelser skal finde sted, 
- hvor mange arbejdstagere der normalt beskæftiges, og hvilke kategorier de tilhører, 
- hvor mange arbejdstagere, der skal afskediges, 
- hvilke kriterier der er anvendt til at udvælge de arbejdstagere, der skal afskediges, 
- efter hvilken metode en eventuel afskedigelsesgodtgørelse beregnes. 
5. Fremgangsmåde ved kollektive afskedigelser: 
- arbejdsgiveren skal skriftligt meddele den kompetente offentlige myndighed enhver 
plan om kollektive afskedigelser. Meddelelsen skal indeholde alle relevante 
oplysninger om den planlagte kollektive afskedigelse og høring af arbejdstagerne, 
undtagen beregningsmetoden for afskedigelsesgodtgørelser. I tilfælde af standsning 
af en virksomheds aktiviteter som følge af en retsafgørelse, er denne meddelelse 
dog ikke nødvendig, medmindre den kompetente myndighed anmoder herom; 
- arbejdsgiveren fremsender en genpart af meddelelsen til arbejdstagernes 
repræsentanter, der kan fremsende deres bemærkninger til den kompetente 
offentlige myndighed; 
- kollektive afskedigelser får tidligst virkning 30 dage efter ovennævnte meddelelse, 
og den kompetente offentlige myndighed skal benytte denne frist til at søge 
løsninger. Medlemsstaterne kan give den kompetente offentlige myndighed 
mulighed for nedsætte fristen eller forlænge den indtil 60 dage efter meddelelsen, 
når der ikke er fundet en løsning på problemerne. 
Denne artikel er ikke obligatorisk, når der er tale om kollektive afskedigelser, der 
skyldes standsning af en virksomheds aktiviteter som følge af en retsafgørelse. Der 
kan gives mulighed for yderligere forlængelser af fristen. Arbejdsgiveren skal 
underrettes om forlængelsen og om begrundelsen herfor før udløbet af den 
oprindelige frist. 
6. Medlemsstaterne kan anvende eller indføre bestemmelser, som er gunstigere for 
arbejdstagerne. 
Henvisninger 
EFT L 48 af 22.2.1975 
EFT L 245 af 26.8.1992 
43 
II. Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 om tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i 
forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter 
Formål 
Både på nationalt plan og på fællesskabsplan medfører den økonomiske udvikling, at der 
sker ændringer i virksomhedernes struktur. Det er nødvendigt at beskytte arbejdstagerne 
i tilfælde af ny indehaver, især for at sikre varetagelsen af deres rettigheder. 
Indhold 
1. Direktivet finder anvendelse på overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af 
bedrifter til en anden indehaver som følge af overdragelse eller fusion, hvis de er 
beliggende inden for det område, hvor EØF-traktaten finder anvendelse. Direktivet 
finder ikke anvendelse på søgående skibe. 
2. Overdrageren og erhververen skal i rimelig god tid underrette repræsentanterne for 
deres respektive arbejdstagere om grunden til overførselen; overførselens juridiske, 
økonomiske og sociale følger for arbejdstagerne; og påtænkte foranstaltninger for 
arbejdstagerne. Arbejdstagere, der skal overføres, skal underrettes før overførselen 
finder sted, og alle arbejdstagerne skal under alle omstændigheder underrettes, inden 
deres beskæftigelses- og arbejdsvilkår berøres direkte af overførselen. 
Såfremt overdrageren eller erhververen overvejer foranstaltninger for deres respektive 
arbejdstagere, er de forpligtet til i rimelig tid at indlede konsultationer om disse 
foranstaltninger med repræsentanterne for deres respektive arbejdstagere med henblik 
på at opnå en aftale. De medlemsstater, hvis administrativt eller ved lov fastsatte 
bestemmelser åbner mulighed for voldgift, kan begrænse forpligtelserne med hensyn 
til informering og høring, hvis overførselen medfører væsentlige ulemper for en stor 
del af arbejdstagerne. Medlemsstaterne kan træffe bestemmelse om, at berørte 
arbejdstagere, i de tilfælde hvor der ikke findes repræsentanter for arbejdstagerne, på 
forhånd skal underrettes om en nært forestående overførsel. 
Henvisninger 
EFT L 61 af 5.3.1977 
u 
III. Rådets direktiv 94/45/EF om indførelse af europæiske samarbejdsudvalg eller 
en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskabskoncerner med henblik 
på at informere og høre arbejdstagerne 
Formål 
Forbedre arbejdstagernes ret til informering og høring i fællesskabsvirksomheder og 
fællesskabskoncerner. 
Indhold 
1. Dækningsområde: direktivet finder anvendelse på virksomheder og koncerner, der 
omfatter bedrifter eller virksomheder i andre medlemsstater, og som har mindst 1.000 
ansatte og omfatter mindst to bedrifter eller virksomheder, der beskæftiger mindst 150 
arbejdstagere i to eller flere medlemsstater. 
Direktivet finder ikke anvendelse på små virksomheder, og berører ikke den måde, 
som information og høring arrangeres på i de enkelte medlemsstater i henhold til 
national lovgivning og praksis. 
De tilfælde, hvor en virksomhed eller koncern med bedrifter eller virksomheder i 
medlemsstaterne har sit hovedsæde uden for EU, er også dækket af direktivet. For at 
sikre dette, støtter Kommissionen sig på virksomhedens eller koncernens 
befuldmægtige eller på den af koncernens virksomheder i en af medlemsstaterne, der 
har det største antal ansatte. 
Med "medlemsstater" menes de 11 medlemsstater, der har underskrevet aftalen om 
social- og arbejdsmarkedspolitikken. 
2. Oprettelsen af et europæisk samarbejdsudvalg i virksomhederne kan ske enten på 
anmodning af virksomhedens eller koncernens centrale ledelse eller på arbejdstagernes 
eller deres repræsentanters anmodning. 
De to parter kan i en aftale frit fastsætte såvel arten af et sådant udvalg som dets 
funktion, kompetence og forretningsorden. Endelig kan der dispenseres fra oprettelsen 
af et sådant udvalg, uden at den alternative procedure, der skal etableres, behøver 
følge bestemmelserne i bilaget. 
3. Bilaget til direktivet indeholder en række subsidiære forskrifter, der finder anvendelse, 
hvis der ikke kan opnås enighed. Disse forskrifter vedrører arten og indholdet af 
informationer og høringer samt samarbejdsudvalgets sammensætning og 
forretningsorden. 
4. Udvalget mødes mindst én gang om året med den centrale ledelse for at blive 
informeret om udviklingen i virksomheden samt om dennes fremtidsperspektiver, og 
derefter blive hørt om disse. Informationerne skal vedrøre virksomhedens struktur, den 
økonomiske og finansielle situation, den forventede udvikling for så vidt angår dens 
aktiviteter, produktion og salg, beskæftigelsessituation og dennes sandsynlige 
udvikling, investeringer, ændringer i virksomhedens organisation, 
/t 5 
produktionsoverførsler, størrelsesmæssig reduktion eller lukning af virksomheder og 
kollektive afskedigelser. I tilfælde af usædvanlige omstændigheder, der påvirker 
beskæftigelsen, har forretningsudvalget, eller hvis et sådant ikke findes, det 
europæiske samarbejdsudvalg, krav på at mødes med den centrale ledelse for at blive 
informeret og hørt om enhver foranstaltning, der berører arbejdstagernes interesser. 
Udvalget skal have mindst 3 og højst 30 medlemmer. Udvalgets driftsudgifter 
afholdes af den centrale ledelse. 
5. Direktivet indeholder bestemmelser vedrørende fortrolige oplysninger og 
tavshedspligt. 
6. Det indeholder også bestemmelser om, at arbejdstageren i udøvelsen af deres 
funktioner skal have de samme garantier, som arbejdstagerrepræsentanter har i 
henhold til national lovgivning og/eller praksis i det land, hvor de er beskæftiget. 
Henvisninger 
EFT L 254 af 30.9.94 - s.64 
//6 
IV. Forslag til direktiv om information og høring af arbejdstagerne i 
virksomheder med kompleks, i særdeleshed multinational, struktur 
Formål 
Forbedre informationen og høringen af arbejdstagere i virksomheder med kompleks 
struktur 
Indhold 
1. Direktivet finder anvendelse på virksomheder, der beskæftiger mindst 1000 
arbejdstagere inden for Fællesskabet. 
2. I henhold til forslaget skal en kontrollerende virksomhed (i eller uden for 
Fællesskabet) informere og høre arbejdstagerne i sine afhængige virksomheder i EF; 
og virksomhederne skal ligeledes informere og høre arbejdstagerne i de afdelinger, 
som virksomheden omfatter. Hvis beslutningscentret er beliggende i et tredjeland, kan 
det lade sig repræsentere af en befuldmægtiget, og hvis der ikke er udpeget en sådan, 
er ledelsen af den pågældende afhængige virksomhed ansvarlig for opfyldelsen af 
forpligtelserne med hensyn til information og høring. Hvis beslutningscentret er 
beliggende i EF, er både den kontrollerende og den afhængige virksomhed ansvarlige 
for opfyldelsen af forpligtelserne. 
Ledelsen i en kontrollerende virksomhed skal mindst én gang om året, og hver gang 
de pågældende oplysninger ajourføres (og udsendes til aktionærer og kreditorer i 
henhold til den gældende lovgivning), tilsende ledelsen i hver af de afhængige 
virksomheder de oplysninger, der gør det muligt for disse at informere arbejdstagernes 
repræsentanter. Disse oplysninger skal omfatte koncernens samlede aktiviteter samt 
specifikke oplysninger om en given produktionssektor eller et bestemt geografisk 
område, hvori den pågældende virksomhed opererer. Oplysningerne skal navnlig 
vedrøre virksomhedens struktur, den økonomiske og finansielle struktur, den 
forventede udvikling i produktion og salg, beskæftigelsessituationen og dennes 
forventede udvikling samt investeringsplaner. 
Ledelsen i den afhængige virksomhed skal hurtigst muligt videregive disse 
oplysninger til arbejdstagernes repræsentanter. Arbejdstagernes repræsentanter kan 
anmode om en mundtlig redegørelse. 
3. Hvis den afhængige virksomheds ledelse ikke informerer arbejdstagernes 
repræsentanter inden for en frist på en måned, kan disse henvende sig til ledelsen i 
den kontrollerende virksomhed, som omgående skal meddele de pågældende 
oplysninger til den afhængige virksomheds ledelse, således at de kan videreformidles 
til arbejdstagernes repræsentanter. 
Hvis den kontrollerende virksomheds ledelse påtænker at træffe en beslutning, der kan 
forventes at berøre arbejdstagernes interesser i de afhængige virksomheder i 
Fællesskabet, skal den i god tid informere ledelsen eller ledelserne i de berørte 
Al 
virksomheder herom, og disse skal i god tid skriftligt informere arbejdstagerne. Den 
lokale ledelse skal desuden (inden for en frist på 30 dage) anmode arbejdstagernes 
repræsentanter om at give deres mening til kende samt afholde høringer med dem, for 
at søge at opnå en aftale om de foranstaltninger, som påtænkes truffet for 
arbejdstagernes vedkommende, ligesom den skal give de mundtlige redegørelser, som 
arbejdstagerne måtte anmode om. 
Hvis ledelsen ikke opfylder sine forpligtelser, kan arbejdstagernes repræsentanter 
anmode domstolene eller andre kompetente myndigheder om inden 30 dage at træffe 
foranstaltninger, der kan tvinge ledelsen i den afhængige virksomhed til at opfylde 
disse forpligtelser. 
4. Den påtænkte beslutning kan ikke iværksættes, før ledelsen har modtaget underretning 
om de synspunkter, arbejdstagernes repræsentanter har givet udtryk for, eller, hvis 
disse ikke har udtrykt deres synspunkter, inden udløbet af en frist på 30 dage at regne 
fra fremsendelsen af de pågældende oplysninger. 
5. Hvis der i en henhold til lovgivningen i en medlemsstat, findes et organ, der 
repræsenterer arbejdstagerne på et højere niveau end i den pågældende afhængige 
virksomhed, skal ovennævnte oplysninger også fremsendes til dette organ, som også 
skal høres, hvis arbejdstagerne i den pågældende afhængige virksomhed indvilliger 
i at overføre deres ret til at blive hørt til dette organ på højere niveau. 
6. Ved aftale mellem ledelsen for den kontrollerende virksomhed og arbejdstagerne i alle 
de afhængige virksomheder i Fællesskabet, kan der oprettes et repræsentativt organ 
på koncernniveau. 
Henvisninger 
Kommissionens forslag EFT C 297 af 15.11.80, s. 3 
Ændret forslag EFT C 217 af 12.12.83, s.3 
Udtalelse fra Europa-Parlamentet EFT C 13 af 17.1.83 
Udtalelse fra ØSU EFT C 77 af 29.3.82 
^8 
* 
V. Forslag til Rådets forordning om statut for det europæiske selskab 
Forslag til Rådets direktiv om supplerende bestemmelser til SE-statutten med hensyn 
til arbejdstagernes stilling 
Formål 
At skabe et europæisk selskab med egne juridiske rammer for at gøre det muligt for 
selskaber, der er oprettet i forskellige medlemsstater at fusionere, at danne et 
holdingselskab eller oprette et fælles datterselskab, samtidig med at de undgår alle de 
juridiske og praktiske problemer, der opstår som følge af 12 forskellige juridiske 
systemer. At organisere lønmodtagernes medbestemmelse i det europæiske selskab, og 
sikre anerkendelse af deres stilling og deres rolle i virksomheden. 
Indhold 
Forslag til Rådets forordning om statut for det europæiske selskab 
1. Et europæisk selskab kan stiftes på fire forskellige måder: stiftelse ved fusion, stiftelse 
gennem oprettelse af et holdingselskab, stiftelse ved oprettelse af fælles datterselskab 
og stiftelse ved omdannelse af et aktieselskab underlagt national ret. Stiftelse ved 
fusion er begrænset til aktieselskaber i de forskellige medlemsstater. Stiftelse af et 
europæisk holdingselskab (SE-holdingselskab) kan foretages af aktieselskaber og 
andre selskaber med begrænset ansvar, der opererer på fællesskabsplan, eller har deres 
hovedkontorer i forskellige medlemsstater, eller har datterselskaber eller 
forretningssteder i en anden medlemsstat end den, hvori deres hovedkontor er 
beliggende. Stiftelse af et europæisk selskab i form af et fælles datterselskab kan 
foretages af enhver offentligretlig eller privatretlig enhed, der opfylder de samme 
betingelser. 
2. Det europæiske selskabs hjemsted, der skal være fastsat i vedtægterne, skal være det 
sted, hvor den centrale administration befinder sig, det vil sige dets faktiske 
hovedsæde. Selskabets hjemsted kan flyttes inden for Fællesskabet i henhold til 
nærmere fastlagte procedurer. 
3. I henhold til statutten for det europæiske selskab udgøres selskabets organer af 
generalforsamlingen og enten et direktionsorgan og et tilsynsorgan (det tostrengede 
system) eller et ledelsesorgan (det enstrengede system). For så vidt angår det 
tostrengede system er det direktionsorganet, der står for den daglige ledelse af det 
europæiske selskab. Medlemmet eller medlemmerne af direktionsorganet har 
bemyndigelse til at forpligte det europæiske selskab over for tredjemand og 
repræsentere selskabet i retssager. De udpeges og afsættes af tilsynsorganet. Man kan 
ikke på samme tid være medlems af både direktionsorganet og tilsynsorganet i det 
samme europæiske selskab. Tilsynsorganet kan dog i tilfælde af et medlems forfald 
udpege et af sine medlemmer til at varetage hvervet som medlem af 
W9 
«MHHMHHMMMiifiili 
direktionsorganet. Så længe den pågældende udøver dette hverv, suspenderes hans 
hverv som medlem af tilsynsorganet. 
For så vidt angår det enstrengede system er det ledelsesorganet, der varetager den 
daglige ledelse af selskabet. Ledelsesorganets medlem eller medlemmer er bemyndiget 
til at forpligte det europæiske selskab over for tredjemand og til at repræsentere 
selskabet i retssager. 
Forslag til Rådets direktiv om supplerende bestemmelser til SE-statutten med hensyn til 
arbejdstagernes stilling 
1. Definition af begrebet arbejdstagernes medindflydelse: medindflydelsen gælder ikke 
den daglige ledelse, der varetages af ledelsen, men udelukkende tilsynet og 
udviklingen af virksomhedsstrategier. 
2. Der er mulighed for at anvende forskellige modeller: i den første model får 
arbejdstagerne plads i tilsyns- eller ledelsesorganet; en anden model er oprettelsen af 
et særskilt organ, der repræsenterer SE-selskabets arbejdstagere; og endelig de andre 
modeller, som kan oprettes efter overenskomst indgået mellem de stiftende selskabers 
direktions- eller ledelsesorgan og selskabets arbejdstagere, og som med hensyn til 
omfanget af information og høring, skal svare til bestemmelserne for modellen med 
et særskilt organ. Et SE-selskab kan ikke afholde stiftende generalforsamling, før en 
af de modeller, der er fastlagt i direktivet, er valgt. 
3. Lokaler, materielle og økonomiske midler skal stilles til rådighed for arbejdstagernes 
repræsentanter, således at disse kan varetage deres funktioner. 
Udtalelse fra Europa-Parlamentet 
Førstebehandling: Europa-Parlamentet har godkendt Kommissionens forslag med visse 
ændringsforslag. Kommissionen har accepteret en lang række af disse ændringsforslag. 
Den aktuelle situation 
De ændrede forslag befinder sig i øjeblikket i Rådet med henblik på vedtagelse af en 
fælles holdning. 
Henvisninger 
Kommissionens forslag 
KOM(89) 268/1 og II, endelig udg. EFT C 263 af 16.10.1989 
Ændrede forslag 
KOM(91) 174/1 og II, endelig udg. EFT C 176 af 8.7.1991 
ao 
Europa-Parlamentets udtalelse 
Førstebehandling EFT C 48 af 25.2.1991 
Udtalelse fra Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg EFT C 124 af 21.5.1990 
11 
VI. Forslag til Rådets forordning om statut for den europæiske forening 
Forslag til Rådets direktiv om supplerende bestemmelser til statutten for den 
europæiske forening med hensyn til arbejdstagernes stilling 
Formål 
At skabe en europæisk statut, der ved at indføre hensigtsmæssige juridiske rammer gør 
det muligt for foreninger og fonde at operere inden for Fællesskabets område. At 
organisere lønmodtagernes medindflydelse i europæiske foreninger, for at fremme 
anerkendelsen af deres stilling og rolle i virksomheden. 
Indhold 
Forslag til Rådets forordning om statut for den europæiske forening 
1. En europæisk forening er en konstruktion, hvor deltagerne sammenlægger deres 
viden eller deres aktiviteter med henblik på at virkeliggøre et almennyttigt formål 
eller direkte eller indirekte at fremme erhvervsmæssige og/eller faglige interesser på 
forskellige områder. 
2. En europæisk forening har status som juridisk person, fra det tidspunkt, hvor den i 
sin hjemstat er blevet optaget i det af denne stat udpegede register. 
3. I henhold til bestemmelserne i statutten kan en europæisk forening enten oprettes af 
mindst to retlige enheder, der er stiftet i henhold til en medlemsstats lovgivning, og 
som har vedtægtsmæssigt hjemsted i mindst to forskellige medlemsstater, eller af 
mindst 21 fysiske personer med statsborgerskab i mindst to forskellige medlemsstater 
og med bopæl i mindst to forskellige medlemsstater. 
4. Et europæisk selskab kan også oprettes ved omdannelse, hvis en national forening 
har forretningssted i end anden medlemsstat end den, hvori dens hovedkontor er 
beliggende. En europæisk forening skal godtgøre, at den rent faktisk udøver en 
tværnational aktivitet. 
5. En europæisk forenings hjemsted, der skal fastsættes i vedtægterne, skal være 
beliggende inden for Fællesskabet, og det skal være beliggende på samme sted som 
hovedkontoret. 
6. I henhold til statutten skal det europæiske selskabs organer omfatte dels en 
generalforsamling og dels en bestyrelse. 
7. Den europæiske forening skal opstille et budgetoverslag for det efterfølgende 
regnskabsår. 
8. En europæisk forening kan opløses ved beslutning truffet af generalforsamlingen, 
bl.a. når den i vedtægterne fastsatte varighed for foreningens eksistens er udløbet, 
02 
eller hvis den europæiske forening ikke har offentliggjort regnskaber i de seneste tre 
regnskabsår, eller den kan opløses ved retsafgørelse, bl.a. hvis foreningens hjemsted 
er blevet flyttet til et sted uden for Fællesskabet. 
9. I forbindelse med likvidation, insolvens eller betalingsstandsning er en europæisk 
forening underlagt den lovgivning, der er gældende i den stat, hvor foreningen har 
hjemsted. 
Forslag til Rådets direktiv om supplerende bestemmelser til statutten for den europæiske 
forening med hensvn til arbejdstagernes stilling 
1. En europæisk forening kan ikke registreres, førend der er valgt en 
medindflydelsesordning eller indført en informations- og høringsordning. 
2. Direktivet henviser til de nationale bestemmelser om arbejdstagernes deltagelse i 
tilsyns- eller ledelsesorganerne. Hvis der ingen regler findes i en medlemsstat, eller 
hvis disse ikke finder anvendelse på det europæiske selskab, skal dette dog overholde 
de minimumsforskrifter, der er anført i de efterfølgende artikler for så vidt angår 
information og høring af arbejdstagerne. 
3. I direktivet fastsættes den procedure, der skal følges ved indførelse af en 
informations- og høringsordning i foreninger med mindst 50 arbejdstagere. 
4. Hvis foreningen stiftes direkte af fysiske personer, skal den valgte ordning godkendes 
af den stiftende generalforsamling. 
5. Den europæiske forenings bestyrelse skal i god tid informere og høre arbejdstagerne, 
og direktivet fastlægger de områder, som information og høringer mindst skal 
omfatte, og som især er alle forslag, der kan forventes at få alvorlige følger for 
arbejdstagernes interesser, og alle spørgsmål, der berører beskæftigelsesforholdene. 
6. I direktivet præciseres en række grundlæggende principper for valg og for udøvelse 
af mandater. Repræsentanter for den europæiske forenings arbejdstagere skal således 
vælges af og repræsentere arbejdstagerne på alle foreningens forretningssteder, i alle 
den fabrikker og anlæg, også selv om de kun er deltidsansatte. 
Udtalelse fra Europa-Parlamentet 
Førstebehandling: den 20. januar 1993, Europa-Parlamentet vedtog Kommissionens 
forslag med visse ændringsforslag. Kommissionen har accepteret en del af disse 
ændringsforslag. 
Den aktuelle situation 
De ændrede forslag befinder sig i øjeblikket i Rådet med henblik på vedtagelse af en 
fælles holdning. 
13 
Henvisninger 
Kommissionens forslag 
KOM(91)273/I og II, endelig udg. EFT C 99 af 21.4.1992 
Ændrede forslag 
KOM(93)252, endelig udg. EFT C 236 af 31.8.1993 
Europa-Parlamentets udtalelse 
Førstebehandlingen EFT C 42 af 15.2.1993 
Udtalelse fra Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg EFT C 223 af 31.8.1992 
<04 
VII. Forslag til Rådets forordning om statut for det europæiske andelsselskab 
Forslag til Rådets direktiv om supplerende bestemmelser til statutten for det 
europæiske andelsselskab med hensyn til arbejdstagernes stilling 
Formål 
Under hensyntagen til andelsselskabernes særlige karakteristika at lette udviklingen af 
deres tværnationale aktiviteter ved at skabe hensigtsmæssige juridiske rammer, og at 
organisere arbejdstagernes medindflydelse i de europæiske andelsselskaber for at sikre 
anerkendelse af deres stilling og rolle i virksomheden. 
Indhold 
Forslag til Rådets forordning om statut for det europæiske andelsselskab 
1. Andelsselskabet defineres som en privatretlig juridisk person. Medlemmernes 
indskud udgør selskabets kapital, som er fordelt på andele, der giver ret til 
udbetaling af en andel af overskuddet. Det har status som juridisk person fra det 
tidspunkt, hvor det registreres i hjemstedsstaten 
2. Et europæisk andelsselskab har hjemsted på det i vedtægterne angivne sted, der skal 
være beliggende inden for Fællesskabet på samme sted som hovedkontoret. 
3. I henhold til forordningen kan et europæisk andelsselskab stiftes af mindst to 
juridiske enheder stiftet i henhold til en medlemsstats lovgivning, forudsat at de 
tilsammen har hovedkontor og vedtægtsmæssigt hjemsted i mindst to medlemsstater. 
4. Et moderselskab kan omdannes til et europæisk andelsselskab sammen med et af 
dets forretningssteder eller datterselskaber i en anden medlemsstat end den, hvor 
dets hovedkontor er beliggende, forudsat at det kan godtgøre, at det reelt og konkret 
udøver grænseoverskridende virksomhed. 
5. Et europæisk andelsselskab skal have en kapital på mindst 100.000 ECU eller 
modværdien heraf i national valuta. 
6. I henhold til statutten for det europæiske andelsselskab er selskabets organer dels 
generalforsamlingen, og dels enten både et direktionsorgan og et tilsynsorgan (det 
tostrengede system) eller blot et ledelsesorgan (det enstrengede system). 
Forslag til Rådets direktiv om supplerende bestemmelser til statutten for det europæiske 
andelsselskab med hensyn til arbejdstagernes stilling 
1. Direktivet koordinerer medlemsstaternes love og administrative bestemmelser 
vedrørende arbejdstagernes stilling i det europæiske andelsselskab. 
15 
mmmmmmmmmmiÊm? 
2. Et europæisk andelsselskab kan ikke registreres, førend der er valgt en 
medindflydelsesordning eller indført en informations- og høringsordning. 
3. Direktivet henviser til de nationale bestemmelser om arbejdstagernes deltagelse i 
tilsyns- eller ledelsesorganerne. Hvis der ingen regler findes i en medlemsstat, eller 
hvis disse ikke finder anvendelse på det europæiske andelsselskab, skal dette dog 
overholde de minimumsforskrifter, der er anført i de efterfølgende artikler for så vidt 
angår information og høring af arbejdstagerne. 
4. Hvis flertallet af det europæiske andelsselskabs ansatte tillige er medlemmer af 
selskabet, dispenseres der fra ovennævnte procedure og proceduren for information 
og høring, idet arbejdstagerne i deres egenskab af medlemmer rent faktisk deltager 
i andelsselskabets strategiske beslutninger. 
5. Direktivet indeholder bestemmelser om den procedure, der skal følges ved indførelse 
af et informations- og høringssystem i europæiske andelsselskaber med mindst 50 
arbejdstagere. 
6. Det europæiske andelsselskabs direktions- eller ledelsesorgan skal i god tid 
informere og høre arbejdstagerne, og direktivet fastlægger de områder, som 
information og høringer mindst skal omfatte, og som især er alle forslag, der kan 
forventes at fa alvorlige følger for arbejdstagernes interesser, og alle spørgsmål, der 
berører beskæftigelsesforholdene. 
7. I direktivet præciseres en række grundlæggende principper for valg og for udøvelse 
af mandater. Repræsentanter for det europæiske andelsselskabs arbejdstagere skal 
således vælges af og repræsentere arbejdstagerne på alle selskabets forretningssteder, 
i alle dets fabrikker og anlæg, også selv om de kun er deltidsansatte. 
Udtalelse fra Europa-Parlamentet 
Førstebehandling: den 20. januar 1993, Europa-Parlamentet vedtog Kommissionens 
forslag med visse ændringsforslag. Kommissionen har accepteret en del af disse 
ændringsforslag. 
Den aktuelle situation 
De ændrede forslag befinder sig i øjeblikket i Rådet med henblik på vedtagelse af en 
fælles holdning. 
Henvisninger 
Kommissionens forslag 
KOM(91)273/III og IV, endelig udg. EFT C 99 af 21.4.1992 
Ændrede forslag 
KOM(93)252, endelig udg. EFT C 236 af 31.8.1993 
Europa-Parlamentets udtalelse 
16 
mmmmmmtÊÈiÉÈÈÉÈÊÊmm 
Førstebehandlingen EFT C 42 af 15.2.1993 
Udtalelse fra Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg EFT C 223 af 31.8.1992 
og 
Vin. Forslag til Rådets forordning om statut for det europæiske gensidige selskab 
Forslag til Rådets direktiv om supplerende bestemmelser til statutten for det 
europæiske gensidige selskab med hensyn til arbejdstagernes stilling 
Formål 
At fremme de gensidige selskabers tværnationale aktiviteter ved at skabe hensigtsmæssige 
juridiske rammer, samtidig med at der tages hensyn til disse selskabers særlige 
særegenheder, navnlig deres samfundsmæssige funktion. At organisere arbejdstagernes 
medindflydelse i de europæiske gensidige selskaber for at sikre anerkendelse af deres 
stilling og rolle i virksomheden. 
Indhold 
Forslag til Rådets forordning om statut for det europæiske gensidige selskab 
1. Det europæiske gensidige selskab defineres som en sammenslutning af personer, 
som mod betaling af et medlemsbidrag sikrer sine medlemmer fuld dækning af 
kontraktforpligtelser indgået som led i aktiviteter udøvet i overensstemmelse med 
vedtægterne, navnlig bistands-, forsikrings- eller kreditvirksomhed. Et europæisk 
gensidigt selskab har status som juridisk person fra det tidspunkt, hvor det i sin 
hjemstedsstat er blevet optaget i det af denne stat udpegede register. 
2. Forordningen berører hverken de lovpligtige sociale sikringsordninger, som i visse 
medlemsstater administreres af gensidige selskaber, eller medlemsstaternes ret til frit 
at bestemme, om sådanne ordninger skal kunne administreres af et europæisk 
gensidigt selskab, og i givet fald fastsætte nærmere vilkår herfor. 
3. I henhold til forordningen kan et europæisk gensidigt selskab stiftes af nationale 
juridiske enheder. De stiftende medlemmer skal sikre, at det gensidige selskab ved 
stiftelsen er af tværnational karakter ved at kontrollere, at følgende betingelser er 
opfyldt: de gensidige selskaber eller lignende juridiske enheder skal være stiftet i 
henhold til en medlemsstats lovgivning og have deres vedtægtsmæssige hjemsted og 
hovedkontor i forskellige medlemsstater. 
4. Et europæisk gensidigt selskab kan også stiftes ved omdannelse, uden at dette giver 
anledning til, at det hidtidige selskab opløses, eller at der stiftes en ny juridisk 
person, når det europæiske gensidige selskab har et forretningssted eller 
datterselskab i en anden medlemsstat end den, hvori dets hovedkontor er beliggende, 
og kan godtgøre, at det reelt og konkret udøver grænseoverskridende virksomhed. 
5. I henhold til statutten for det europæiske gensidige selskab er selskabets organer dels 
generalforsamlingen, og dels enten både et direktionsorgan og et tilsynsorgan (det 
tostrengede system) eller blot et ledelsesorgan (det enstrengede system). 
<U 
mmmmmmmmøf 
Forslag til Rådets direktiv om supplerende bestemmelser til statutten for det europæiske 
gensidige selskab med hensyn til arbejdstagernes stilling 
1. Et europæisk gensidigt selskab kan ikke registreres, førend der er valgt en 
medindflydelsesordning eller indført en informations- og høringsordning. 
2. Direktivet henviser til de generelle nationale bestemmelser om arbejdstagernes 
deltagelse i tilsyns- eller ledelsesorganerne. Hvis der ingen regler findes i en 
medlemsstat, eller hvis disse ikke finder anvendelse på det europæiske gensidige 
selskab, skal dette dog overholde de minimumsforskrifter, der er anført i de 
efterfølgende artikler for så vidt angår information og høring af arbejdstagerne i 
europæiske gensidige selskaber med mindst 50 arbejdstagere. 
3. Det europæiske gensidige selskabs direktions- eller ledelsesorgan skal i god tid 
informere og høre arbejdstagerne, og direktivet fastlægger de områder, som 
information og høringer mindst skal omfatte, og som især er alle forslag, der kan 
forventes at få alvorlige følger for arbejdstagernes interesser, og alle spørgsmål, der 
berører beskæftigelsesforholdene. 
T I direktivet præciseres en række grundlæggende principper for valg og for udøvelse 
af mandater. Repræsentanter for det europæiske gensidige selskabs arbejdstagere skal 
således vælges af og repræsentere arbejdstagerne på alle selskabets forretningssteder, 
i alle dets fabrikker og anlæg, også selv om de kun er deltidsansatte. 
Udtalelse fra Europa-Parlamentet 
Førstebehandling: den 20. januar 1993, Europa-Parlamentet vedtog Kommissionens 
forslag med visse ændringsforslag. Kommissionen har accepteret en del af disse 
ændringsforslag. 
Den aktuelle situation 
Den 6. juli 1993 forelagde Kommissionen de ændrede forslag. 
De ændrede forslag befinder sig i øjeblikket i Rådet med henblik på vedtagelse af en 
fælles holdning. 
Henvisninger 
Kommissionens forslag 
KOM(91)273/V og VI, endelig udg. EFT C 99 af 21.4.1992 
Ændrede forslag 
KOM(93)252, endelig udg. EFT C 236 af 31.8.1993 
Europa-Parlamentets udtalelse 
Førstebehandlingen EFT C 42 af 15.2.1993 
Udtalelse fra Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg EFT C 223 af 31.8.1992 
19 
IX. Forslag til femte direktiv om samordning af de garantier, som kræves i 
medlemsstaterne af de i EØF-traktatens artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til 
beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt 
angår aktieselskabers struktur og deres organers beføjelser og pligter 
Formål 
At samordne medlemsstaternes lovgivning med hensyn til aktieselskabers struktur og 
deres organers beføjelser og pligter. 
Indhold 
1. Direktivet omfatter selskaber som feks.: 
- "Public Limited Company" i Det Forenede Kongerige; 
- "Société anonyme" i Frankrig; 
- og "Aktiengesellschaft", 
samt de tilsvarende selskabsformer i de andre medlemsstater. Medlemsstaterne kan 
undlade at anvende direktivet på kooperative selskaber. 
2. Medlemsstaterne skal fastsætte, at selskabets organer enten skal organiseres efter det 
tostrengede system (direktionsorgan og kontrolorgan) eller det enstrengede system 
(med kun et ledelsesorgan, hvor de medlemmer, der ikke har direktørstatus, fører 
tilsyn med de medlemmer, der har direktørstatus). 
3. Kontrolorganet eller de medlemmer af ledelsesorganet, der ikke har direktørstatus, 
skal godkende alle de beslutninger, der træffes af direktionsorganet eller 
medlemmerne med direktørstatus, og som vedrører: 
- lukning eller flytning af virksomheden eller større dele af virksomheden; 
- betydelige indskrænkninger eller udvidelser af virksomhedens aktivitet; 
- betydelige ændringer af virksomhedens organisation; 
- etablering af et varigt samarbejde med andre virksomheder eller afslutning af et 
sådant samarbejde. 
4. I selskaber, der beskæftiger mindre end 1000 arbejdstagere, udpeges medlemmerne 
af kontrolorganet af generalforsamlingen. I de selskaber, der beskæftiger mere end 
1000 arbejdstagere, skal medlemsstaterne sikre arbejdstagernes medindflydelse ved 
udnævnelsen: 
af medlemmerne af kontrolorganet i det tostrengede system; 
af medlemmerne uden direktørstatus i ledelsesorganet i det enstrengede system. 
Højst to tredjedele af kontrolorganets medlemmer og højst to tredjedele af 
medlemmerne af ledelsesorganet uden direktørstatus udpeges af generalforsamlingen. 
Medlemmerne af kontrolorganet kan udpege medlemmer ved selvsupplering. 
Generalforsamlingen eller arbejdstagernes repræsentanter kan dog rejse indsigelse 
mod udpegelsen af en foreslået kandidat under visse nærmere fastsatte 
omstændigheder. 
3° 
m 
Medlemsstaterne kan ligeledes bestemme, at arbejdstagernes medindflydelse skal 
sikres gennem et organ, der repræsenterer selskabets ansatte, eller gennem ordninger, 
der er fastsat ved kollektive overenskomster. Ingen kan på samme tidspunkt være 
medlem af både direktionsorganet og kontrolorganet. Med henblik på at sikre en høj 
grad af deltagelse i virksomheden, er det nødvendigt: 
- at styrke aktionærernes stilling med hensyn til udøvelsen af deres stemmeret; denne 
stemmeret skal være proportional med aktiebesiddelsen; 
- at der fastsættes visse begrænsninger med hensyn til udstedelse af præferenceaktier 
uden stemmeret. 
5. Generalforsamlingen skal indkaldes mindst én gang om året; yderligere 
generalforsamlinger kan indkaldes af direktionsorganet, af de medlemmer af 
ledelsesorganet, som har direktørstatus, eller af aktionærerne, forudsat at disse 
repræsenterer en vis minimumskapital. Enhver aktionær har adgang til årsregnskabet, 
årsberetningen og revisionsrapporten. Generalforsamlingens beslutninger skal 
vedtages med absolut flertal, bortset fra visse særlige tilfælde. Der skal udarbejdes 
referat for den årlige, ordinære generalforsamling. Vedtægterne eller 
stiftelsesoverenskomsten må ikke indeholde bestemmelser, der giver indehaverne af 
en særlig aktieklasse eneret til at stille forslag om udnævnelse af flertallet, af de 
medlemmer af kontrolorganet, der skal vælges af generalforsamlingen. 
6. Årsregnskaberne skal opfylde forskellige krav. F.eks. skal 5% af regnskabsårets 
resultat henlægges til den lovmæssige reservefond, indtil denne når op på en vis 
størrelse. Regnskabet skal revideres af personer, der er fuldstændigt uafhængige af 
selskabet, og som udpeges af generalforsamlingen. Revisorerne skal udarbejde en 
detaljeret rapport. 
7. Vedtægterne eller stiftelsesoverenskomsten må ikke indeholde bestemmelser, der 
giver indehaverne af en særlig aktieklasse eneret til at stille forslag om udnævnelse 
af flertallet, af de medlemmer af kontrolorganet, der skal vælges af 
generalforsamlingen. 
8. Kommissionen skal inden for en nærmere fastsat frist aflægge beretning til Rådet og 
Europa-Parlamentet om erfaringerne med anvendelsen af direktivet. 
9. Der er mulighed for at give dispensationer fra visse af direktivets bestemmelser, 
navnlig til selskaber, hvis formål er af politisk, religiøs, velgørende eller oplysende 
art. 
Udtalelse fra Europa-Parlamentet 
Førstebehandlingen: Europa-Parlamentet har godkendt det oprindelige forslag med en lang 
række ændringsforslag. Det har foreslået at der udover det tostrengede system også gives 
mulighed for at vælge et enstrenget system, at forhøje tærsklen for medarbejderindflydelse 
fra 500 til 1000 ansatte, og at udvide valget af modeller for deltagelse. 
Kommissionen fremsatte dette forslag den 9. oktober 1972. 
v 
Den aktuelle situation 
Kommissionen fremsatte et første ændret forslag den 19. august 1983, et andet ændret 
forslag den 13. december 1990, og endelig et tredje ændret forslag den 20. november 
1991. 
Det tredje ændrede forslag befinder sig i øjeblikket i Rådet med henblik på vedtagelse 
af en fælles holdning. 
Henvisninger 
Kommissionens forslag 
KOM(72) 887, endelig udg. EFT C 131 af 13.12.1972 
Ændret forslag 
KOM(83) 185, endelig udg. EFT C 240 af 9.9.1983 
Ændret forslag 
KOM(90) 629, endelig udg. EFT C 7 af 11.1.1991 
Ændret forslag 
KOM(91), 372 endelig udg. EFT C 321 af 12.12.1991 
Udtalelse fra Europa-Parlamentet EFT C 149 af 14.6.1991 
Førstebehandlingen EFT C 240 af 16.9.1991 
Udtalelse fra Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg EFT C 109 af 19.9.1974 
EFT C 269 af 14.10.1991 
32 

ISSN 0254-1459 
KOM(95) 547 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 
Katalognummer : CB-CO-95-607-DA-C 
ISBN 92-77-96255-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikatioaer 
L-2985 Luxembourg