I i 
h ,' t KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 20.05.1998 
KOM(1998) 335 endelig udg. 
98/0192 (CNS) 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
om vold mod børn, unge og kvinder 
samt 
Forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om et EF-handlingsprogram på mellemlang sigt 
for foranstaltninger med henblik på 
støtte på EF-niveau til medlemsstaternes 
indsats over for vold mod børn, unge 
og kvinder (Daphne-programmet) 
(2000-2004) 
(forelagt af Kommissionen) 

RESUMÉ 
Den foreliggende meddelelse har to funktioner. 
1. Den indeholder et forslag til Rådets afgørelse om et EF-handlingsprogram 
2000-2004 for foranstaltninger vedrørende vold mod børn, unge og kvinder. 
Det femårige EF-handlingsprogram bygger på Daphne-initiativet, som siden 1997 
har ydet støtte til ikke-statslige og frivillige organisationer overalt i Det Europæiske 
Fællesskab, der arbejder på at hjælpe voldsramte kvinder og børn. 
De ikke-statslige organisationer spiller en væsentlig rolle på dette område, fordi de 
varetager opgaver, som de offentlige myndigheder ikke har enten ressourcer eller 
kompetence til at tage sig af, og fordi de råder over betydelig ekspertise og erfaring 
på hver deres felt. De står bag mange nyskabende og interessante idéer og pro­
grammer. 
Programmet indebærer en klar merværdi på EF-plan gennem bl.a. etablering og 
styrkelse af europæiske netværk og gennemførelse af pilotprojekter af nyskabende 
karakter, hvis resultater kan overføres og udnyttes overalt i Det Europæiske Fæl­
lesskab. Programmet supplerer de foranstaltninger, der i forvejen gennemføres på 
området for retlige og indre anliggender. 
Programmet skal løbe i fem år med et samlet budget på 25 mio. ECU til aktiviteter 
inden for to hovedområder: informationsudveksling og samarbejde (netværk) på 
EF-plan og en oplysningsindsats over for offentligheden og formidling af hensigts­
mæssige metoder. 
Programmet skal være åbent for de 11 ansøgerlande, med hvilke der nu er indledt 
tiltrædelsesforhandlinger. 
2. Meddelelsen indeholder desuden forslag, der specifikt tager sigte på vold mod børn 
og vold mod kvinder. 
For børnenes vedkommende foreslås det at give Eurostat mandat til på EU-plan at 
indsamle og analysere offentligt tilgængelige statistikker om seksuel udnyttelse og 
misbrug af børn i medlemsstaterne for at skaffe den nødvendige viden, som kan 
danne grundlag for fremtidige tiltag. 
Det foreslås også at inddrage Europol i arbejdet, med at oprette, ajourføre og 
standardisere officielle registre over forsvundne børn i medlemsstaterne. 
For kvindernes vedkommende foreslås det, at der i forbindelse med de foranstalt­
ninger, der iværksættes af Europa-Parlamentet og Rådet i 1999, gennemføres oplys­
ningskampagner og programmer, som kan skabe større åbenhed omkring proble­
merne, og satses på forskning, dataindsamling og statistikker omkring vold mod 
kvinder. 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
DEL I: BAGGRUNDEN FOR PROBLEMET OMKRING VOLD MOD 
BØRN, UNGE OG KVINDER 4 
1. INDLEDNING 4 
2. SIGTET MED DEN FORELIGGENDE MEDDELELSE 4 
3. VOLD MOD BØRN, UNGE OG KVINDER 5 
4. DEN INTERNATIONALE BAGGRUND 6 
5. EU'S HIDTIDIGE INDSATS 7 
DEL II: DAPHNE-PROGRAMMET 8 
Informationsudveksling, koordinering og samarbejde 9 
Oplysningsindsats over for offentligheden og formidling 
afde mest hensigtsmæssige metoder 10 
Åbning af programmet for ansøgerlandene 10 
DEL III: SPECIFIKKE FORANSTALTNINGER FOR AT BESKYTTE 
BØRN MOD VOLD 11 
(a) Indsamling og analyse på EU-plan af offentligt tilgængelige 
statistikker om seksuel udnyttelse og misbrug af børn 11 
(b) Officielle registre over personer, der er meldt savnet i 
medlemsstaterne, samt Europols rolle 11 
DEL IV: FORANSTALTNINGER MED SPECIFIKT 
SIGTE PÅ KVINDER 13 
DEL I 
BAGGRUNDEN FOR PROBLEMET OMKRING 
VOLD MOD BØRN, UNGE OG KVINDER 
1. INDLEDNING 
Vold mod børn, unge og kvinder er et samfundsmæssigt onde, som har eksisteret uende­
ligt længe og udgør en grov krænkelse af ofrenes grundlæggende menneskerettigheder. 
Det er desværre et fænomen, som forekommer i alle samfund og alle samfundslag uanset 
udviklingsniveau, politisk stabilitet, kultur og religion. Volden findes både i den offent­
lige og den private sfære. Det er et verdensomspændende fænomen og derfor noget, der 
også forekommer i EU-landene. 
Vold mod et menneske uden lovlig grund er en alvorlig krænkelse af den pågældendes 
menneskerettigheder. FN-konventionen fra 1989 om barneis rettigheder hævder de 
under 18-åriges ret til at være beskyttet mod alle former for fysisk og psykisk vold, over­
greb og misbrug1. Som en opfølgning på Wien-erklæringen fra 1993 om afskaffelse af 
vold mod kvinder understreges det i den sluterklæring og handlingsplan, der blev 
vedtaget på den fjerde internationale kvindekonference i Beijing i september 1995, at 
kvinders og pigers menneskerettigheder også omfatter retten til frit og under ansvar selv 
at bestemme over deres krop, herunder også i relation til den seksualitet og forplantning, 
uden at være udsat for tvang, diskrimination og vold2. 
Spørgsmålet om vold mod kvinder og børn kræver en indsats på lang sigt, og de for­
skellige foranstaltninger skal indgå som led i en samordnet og omfattende tværfaglig stra­
tegi med deltagelse af både offentlige organisationer og retshåndhævende organer samt 
ikke-statslige og frivillige organisationer. 
2. SIGTET MED DEN FORELIGGENDE MEDDELELSE 
Sigtet med den foreliggende meddelelse er på europæisk plan at styrke de initiativer, 
aktioner og foranstaltninger, der træffes af medlemsstaterne, EU-institutionerne og 
ikke-statslige organisationer, for at bekæmpe vold mod børn, unge og kvinder. 
(a) Del II indeholder et forslag til et flerårigt EF-handlingsprogram (Daphne-pro­
grammet), som er udformet med henblik på at etablere nye og styrke eksisterende 
netværk mellem ikke-statslige organisationer i EU, som kan lette udvekslingen af 
relevante informationer og erfaringer, bidrage til oplysningskampagner, tilskynde 
til gennemførelse af pilotprojekter og nyskabende foranstaltninger, fremme forsk­
ningen i vold og formidle hensigtsmæssige metoder for støtte til børn, unge og 
kvinder i risikogrupperne. Rådets afgørelse om programmet er baseret på 
artikel 235 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Del II er udfor­
met som begrundelsen for afgørelsen. 
(b) Del III indeholder forslag til specifikke foranstaltninger til beskyttelse af børn mod 
vold; foranstaltningerne tager sigte på at fremme og forbedre indsamling og analyse 
1 Artikel 19. 
2 Kapitel IV, del C (Kvinder og sundhed), punkt 97. 
4 
af offentligt tilgængelige statistikker om seksuel udnyttelse og misbrug af børn for 
at skabe det nødvendige grundlag for øjeblikkelige og fremtidige aktioner på områ­
det og for i højere grad at gøre brug af Europol i eftersøgningen af forsvundne børn. 
De falder ind under afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union. 
(c) Del IV omhandler specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af vold mod kvinder; 
der er tale om arrangementer, der skal afholdes på fællesskabsplan i løbet af 1999. 
3. VOLD MOD BØRN, UNGE OG KVINDER 
Der er flere faktorer, der gør kvinder og børn mere udsatte for vold: dårlige sociale og 
økonomiske vilkår, status i samfundet, opløsning af kernefamilien og andre støttemeka­
nismer, livsstilsbetingede problemer såsom narkotika- eller alkoholmisbrug samt opfat­
telsen af kvinder og børn som legitime seksuelle mål. Volden kan omfatte både fysisk og 
psykisk mishandling. Eksisterende statistiske data fra de forskellige lande viser, at vold er 
udbredt og af alarmerende stort omfang. 
Seksuel udnyttelse3 og misbrug4 af børn er en særligt oprørende form for vold. Det om­
fatter fysiske overgreb, incest, voldtægt og handel med børn, deltagelse i børneprostitu­
tion enten som leverandør eller kunde, fremstilling og besiddelse af børnepornografi og 
udbredelse af sådan pornografi med alle forskellige midler, herunder via Internettet. 
Vold i byerne, især blandt unge, og vold i skolerne er kun et alt for velkendt fænomen i 
det moderne samfund på alle niveauer. Det forekommer især i forsømte byområder med 
udbredt fattigdom, dårlige boligforhold og sociale vilkår og en befolkning, der kommer 
fra forskellige etniske grupper. 
Selv om den seksuelle vold generelt tiltrækker sig størst offentlig opmærksomhed og 
giver anledning til de stærkeste reaktioner, er langt størsteparten af voldshandlinger mod 
både kvinder og børn af ikke-seksuel karakter. Begge former for vold forekommer hyp­
pigst inden for hjemmets fire vægge. 
Et hyppigt forekommende træk ved vold i hjemmet mod kvinder og børn, som fortjener 
særlig opmærksomhed i EU-landenes lovgivning, er den kendsgerning, at voldshandlin­
gerne gentages systematisk over en længere periode. 
Statistikker og eksisterende materiale viser, at kvinder og børn fra bestemte sårbare grup­
per formentlig er mest udsat for vold. Disse grupper omfatter især personer med fysiske 
og psykiske handicap, kvinder og børn fra etniske mindretal, migranter, flygtninge, ofre 
for racediskrimination, indsatte i fængsler og personer, der er beskæftiget i sex-industrien 
og andre erhverv, der indebærer større risiko for seksuelt misbrug eller udnyttelse. 
Alle voldshandlinger indvirker ikke blot på ofrene selv, men også på deres familier og på 
samfundet som helhed. Især hvor det drejer sig om børn, kan voldshandlinger, der er 
rettet direkte mod dem, og andre voldshandlinger, som forekommer inden for familien 
eller opleves i medierne, have konsekvenser, der formentlig kan påvirke dem både fysisk, 
3 Begrebet "udnyttelse" anvendes til at beskrive en situation, som normalt involverer en tredjepart, der 
har økonomisk eller anden fordel af forholdet. 
4 Begrebet "misbrug" anvendes til at beskrive en situation, der normalt ikke involverer en tredjepart, og 
misbrug forøves ofte i hjemmet eller af en person, som barnet kender. 
følelsesmæssigt og mentalt. Erfaringerne viser, at børn, der er blevet misbrugt eller mis­
handlet, risikerer selv at blive voldelige senere i livet. 
Eftersom voldsofrene i mange tilfælde er tilbageholdende med at indrømme årsagen til 
deres kvæstelser, er det umuligt at beregne omkostningerne for samfundet som helhed. 
En undersøgelse for nylig5, som er gennemført på foranledning af de nederlandske 
myndigheder, anslog, at de samlede årlige "omkostninger" ved vold mod kvinder alene i 
Nederlandene beløber sig til over 145 mio. ECU. Under alle omstændigheder må omkost­
ningerne for EU som helhed og i særdeleshed omkostningerne for det offentlige i med­
lemsstaterne i forbindelse med den nødvendige lægebehandling og psykologisk og social 
hjælp og støtte som følge af voldshandlinger være ganske betydelige. Enhver indsats, der 
har til formål at nedbringe dem, kan kun hilses velkommen. 
4. DEN INTERNATIONALE BAGGRUND 
At der er brug for en samordnet verdensomspændende indsats for at forsvare menneske­
rettighederne og afskaffe vold har længe været erkendt på forskellige niveauer og på for­
skellig måde. 
På internationalt plan: 
Verdenserklæringen om menneskerettighederne fra 1948', konventionen fra 1979 om 
afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder (CEDAW), konventionen af 
1989 om barnets rettigheder, verdenstopmødet 1990 om børns vilkår, Wien-erklærin­
gen fra 1993 om afskaffelse af vold mod kvinder, Cairo-konferencen i 1994 om befolk­
ning og udvikling og handlingsplanen fra kvindekonferencen i 1995 i Beijing, I sidst­
nævnte handlingsplan opfordres regeringer og internationale organisationer specifikt til 
at træffe integrerede foranstaltninger med henblik på at forhindre og afskaffe vold mod 
kvinder6, afskaffe handel med kvinder og hjælpe ofre for vold som følge af prostitution 
og menneskehandel7; 
Deklarationen og handlingsplanen fra verdenskonferencen i Stockholm i 1996 om be­
kæmpelse af seksuel udnyttelse af børn i kommercielt øjemed må betragtes som en mi­
lepæl og danner grundlag for nationale og internationale aktioner på dette område i dag. 
På europæisk plan: 
Den europæiske konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende 
frihedsrettigheder, som anerkender alles - også kvinders og børns - ret til ikke at blive 
underkastet umenneskelig eller nedværdigende behandling, og sluterklæringen og hand­
lingsplanen fra Europarådets andet topmøde i Strasbourg den 11. oktober 1997. 
Østersølandenes topmøde i Riga den 22.-23. januar 1998, hvor de deltagende lande til­
sluttede sig EU's fælles aktioner til bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyt­
telse af børn. 
5 Economic costs of domestic violence against women - Utrecht, Stichting Vrouwenopvang Nederland, 
1997. 
6 Målsætning Dl. 
7 Målsætning D3. 
6 
5. EU's HIDTIDIGE INDSATS 
EU, dens medlemsstater og institutioner har alle en vigtig rolle at udfylde i kampen mod 
volden. I fuld respekt for nærhedsprincippet må det erkendes, at det er nødvendigt at 
forstærke og udbygge fællesskabsindsatsen på dette felt. 
Europa-Parlamentet har ved flere lejligheder8 understreget behovet for en indsats mod 
vold mod kvinder og børn og har i den forbindelse opfordret Kommissionen til at udar­
bejde og iværksætte samordnede handlingsprogrammer for at bekæmpe denne vold. 
Rådet og Kommissionen har truffet foranstaltninger i forbindelse med retlige og indre 
anliggender, socialpolitik (især i forbindelse med folkesundhed), uddannelse, audiovisu­
elle tjenester, Internettet, informationspolitik, turisme og EU's eksterne forbindelser. 
Der er i et aide-memoire af 25. september 1996 baseret på handlingsplanen fra verdens­
kongressen i Stockholm redegjort for grundlaget for EU's indsats for at bekæmpe sek­
suelt misbrug og udnyttelse af børn. 
Hvad angår vold mod kvinder, går Kommissionen ind for en aktiv og synlig politik, der 
tager sigte på at integrere kønsaspektet i alle EF-politikker og -programmer, og for i 
højere grad at indarbejde spørgsmål i relation til vold mod kvinder i Det Europæiske 
Fællesskabs overordnede politik. 
Ud over de foranstaltninger, der allerede er planlagt på EU-plan, er det Kommissionens 
opfattelse, at der er behov for en indsats efter de retningslinjer, der er foreslået i 
meddelelsens del II, III og IV. 
***** 
Jf. især følgende beslutninger: 
- af 19. september 1996 om mindreårige voldsofre (EFT C 320 af 28.10.1996, s. 190), 
af 12. december 1996 om foranstaltninger til beskyttelse af mindreårige i Den Europæiske Union 
(EFT C 20 af 20.1.1997, s. 170), 
af 16. september 1997 om behovet for en europæisk kampagne til bekæmpelse af accepten af vold 
mod kvinder (EFT C 304 af 6.10.1997, s. 55). 
7 
DEL II 
DAPHNE-PROGRAMMET 
Europa-Parlamentet opførte på 1997-budgettet en budgetpost, B3-4109, til foranstalt­
ninger til bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder (Daphne-initiativet). Kommis­
sionen forelægger nu en retsakt om Daphne-programmet med sit forslag til Rådets 
afgørelse om et EF-handlingsprogram 2000-2004 for foranstaltninger med henblik på 
fælleseuropæisk støtte til medlemsstaternes indsats over for vold mod børn, unge og 
kvinder. 
I betragtning af programmets tværfaglige karakter og de mange forskellige involverede 
fællesskabsmålsætninger, som traktaten ikke giver de nødvendige beføjelser til at kunne 
opfylde, foreslår Kommissionen at anvende artikel 235 i traktaten om oprettelse af Det 
Europæiske Fællesskab som retsgrundlag for afgørelsen. 
Formålet med programmet er at hjælpe og støtte ikke-statslige og frivillige organi­
sationer, der arbejder for at bekæmpe denne form for vold. De ikke-statslige og frivillige 
organisationer spiller en afgørende rolle i bekæmpelsen af vold mod børn, unge og 
kvinder. I mange tilfælde varetager de opgaver, som de offentlige myndigheder ikke har 
ressourcer eller kompetence til at tage sig af. Det vil kun være til fordel for samfundet, at 
de ikke-statslige organisationers ekspertise og erfaring og deres idéer og programmer 
støttes yderligere og udbredes i hele EU og formidles til ligesindede organisationer i 
andre medlemsstater. Det er Kommissionens opfattelse, at programmet kan fremme dette 
arbejde. 
Daphne-initiativets konkrete succes i 1997 kan tilskrives det potentiale, der blev frigjort. 
Det repræsenterer i sig selv i høj grad starten på en fælles europæisk indsats fra de 
ikke-statslige organisationers side i bekæmpelsen af vold mod kvinder og børn, og i 
betragtning af den massive interesse, som ikke-statslige organisationer fra hele EU har 
udvist for initiativet, imødekommer det helt klart et dybtfølt behov inden for den 
frivillige sektor, som arbejder på dette felt. At der er et sådant behov, fremgår af, at der 
blev søgt om støtte til 428 projekter for i alt 35 mio. ECU. På grund af de disponible 
midler kunne Kommissionen imidlertid kun yde støtte til 47 projekter. 
Daphne-programmet skal supplere den indsats, der gøres inden for området "retlige og 
indre anliggender". Den 29. november 1996 vedtog Rådet en fælles aktion om et flerårigt 
program for bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse af børn (Stop-pro­
grammet)9. Det er et såkaldt tilskyndelses- og udvekslingsprogram for personer med an­
svar for bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse af børn. Ved denne per­
sonkategori forstås dommere, offentlige anklagere, politiet, offentligt ansatte samt offent­
lige myndigheder med ansvar inden for indvandring, grænsekontrol, socialret og skatte­
ret. Eftersom Daphne-programmet dækker den frivillige sektor, omfatter de to program­
mer derfor tilsammen alle de vigtigste aktioner i indsatsen mod vold. 
Daphne-programmet skal desuden bistå politi og domstole, især med sin støtte til de 
ikke-statslige organisationers projekter, der vedrører sager om forsvundne børn og øget 
oplysning til ansatte i politiet om voldstruede børns, unges og kvinders særlige behov. 
9 EFT L 322 af 12.12.1996, s. 7. 
De foranstaltninger, hvortil de ikke-statslige organisationer vil søge støtte fra program­
met, skal dels omfatte etablering og styrkelse af europæiske netværk, dels dreje sig om 
gennemførelse af pilotprojekter af nyskabende karakter, hvis resultater kan overføres og 
udnyttes i andre medlemsstater og regioner og dermed skabe en merværdi på europæisk 
plan. 
Et flerårigt program betyder, at man kan operere med et på forhånd kendt og garanteret 
budget, og udgør en struktureret ramme, som kan sikre sammenhængen og kontinuiteten 
inden for de forskellige aktivitetsområder, hvorved der opnås en bredere og mere fuld­
stændig dækning. Kommissionen vil ligesom tidligere opretholde en vis ligevægt mellem 
støtten til projekter for bekæmpelse af vold mod henholdsvis børn og kvinder. 
Kommisisonen vil på baggrund af erfaringerne fra foranstaltningerne fra tidligere år 
kunne styre programmet mod de områder, hvor der er behov for en specifik indsats, og 
hjælpe til at undgå unødvendige overlapninger. 
Rent konkret skal programmet opfylde sin målsætning ved at hjælpe og opfordre 
ikke-statslige og frivillige organisationer i hele EU: 
til at arbejde sammen indbyrdes og med offentlige myndigheder, der beskæftiger 
sig med de samme emner, herunder retshåndhævende instanser (etablering af net­
værk), 
til at højne kvaliteten af deres foranstaltninger, ved hjælp af pilotprojekter, ud­
veksling af de mest effektive metoder og formidling af information, bl.a. via se­
minarer, konferencer, publikationer og Internettet, 
til at skabe øget opmærksomhed i offentligheden omkring problemerne og udveksle 
viden om, hvordan man bedst støtter børn, unge og kvinder i risikogrupperne. 
De ikke-statslige organisationers foranstaltninger skal gennemføres inden for to hoved­
områder, som dog i mange tilfælde uundgåeligt vil overlappe hinanden. Der er tale om 
følgende: 
informationsudveksling, koordinering og samarbejde, 
oplysningsindsats over for offentligheden og formidling af de mest hensigtsmæs­
sige metoder. 
Informationsudveksling, koordinering og samarbejde 
(a) blandt ikke-statslige og frivillige organisationer i medlemsstaterne 
Erfaringerne hos de ikke-statslige organisationer, der beskæftiger sig med volds-
problemet, varierer mellem de forskellige medlemsstater og afhænger af aktivitets­
niveauet. Kommissionen forsøger at lette informationsudvekslingen, koordine­
ringen og samarbejdet på dette felt mellem ikke-statslige organisationer ved at 
støtte oprettelsen og udviklingen af netværk i de forskellige medlemsstater. 
Ikke-statslige organisationer vil kunne få særlig fordel af en form for clearing­
central, eventuelt via et websted på Internettet, der indsamler, analyserer og of­
fentliggør alle former for materiale om emnet, herunder også oplysninger om for­
svundne personer. 
(b) mellem ikke-statslige organisationer og offentlige myndigheder, herunder rets­
håndhævende instanser og sociale forvaltninger 
Kommissionen har noteret sig, at det er nødvendigt at sikre en bedre kontakt mel­
lem de ikke-statslige organisationer og de offentlige myndigheder. Der er på begge 
sider brug for et tættere samarbejde for at forbedre effektiviteten og kvaliteten af 
indsatsen til fordel for voldsofrene. Daphne-programmet skal støtte et sådant sam­
arbejde gennem foranstaltninger, der specielt tager sigte på: 
at bistå med at uddanne offentligt ansatte, herunder ansatte ved politiet, i at 
tage sig af børn, unge og kvinder i risikogrupperne, 
at skabe større gensidig forståelse for, hvordan ikke-statslige organisationer 
kan bistå myndighederne. 
Oplysningsindsats over for offentligheden og formidling af de mest hensigtsmæssige 
metoder 
Inden for dette område ønsker Kommissionen primært at fremme pilotprojekter med en 
nyskabende værdi, som omfatter flere forskellige deltagere, og som støtter foranstalt­
ninger, der kan formidles til og udnyttes af andre medlemsstater. Det er af afgørende 
betydning, at der skabes større forståelse af voldsproblemets karakter og omfang både i 
den brede offentlighed og især hos de børn, unge og kvinder, som udgør risikogrupperne. 
De aktivitetsområder, hvor der efter Kommissionens opfattelse vil kunne opnås konkrete 
resultater, er bl.a.: 
en oplysningsindsats over for offentligheden i almindelighed og over for volds-
truede kvinder og børn i særdeleshed, 
forskningsprogrammer vedrørende vold, 
udveksling af viden om, hvordan man bedst støtter børn, unge og kvinder i risiko­
grupperne. 
Åbning af programmet for ansøgerlandene 
Vold mod kvinder og børn er et alvorligt problem i mange af de nye ansøgerlande. Det 
Europæiske Råd besluttede på samlingen i Luxembourg den 12. og 13. december 1997, at 
disse lande skal have mulighed for at deltage i EF-programmer som et vigtigt led i den 
udvidede førtiltrædelsesstrategi. Det er derfor helt i tråd med denne hensigt og samtidig 
udtryk for en konkret indsats for styrkelse af menneskerettighederne, at disse lande får 
mulighed for at deltage i Daphne-programmet. Der er i Kommissionens forslag taget 
højde for, at ansøgerlandene skal kunne deltage i programmet, idet der er indføjet en 
særlig artikel til formålet. 
Kommissionen fremlægger et forslag til afgørelse om vedtagelse af et EF-handlings-
program 2000-2004 for foranstaltninger vedrørende vold mod børn, unge og kvinder. 
10 
DEL III 
SPECIFIKKE FORANSTALTNINGER FOR 
AT BESKYTTE BØRN MOD VOLD 
(a) Indsamling og analyse på EU-plan af offentligt tilgængelige statistikker om 
seksuel udnyttelse og misbrug af børn 
Det er særdeles vanskeligt at få nøjagtige statistiske oplysninger om seksuel udnyttelse og 
misbrug af børn. Selv om alle medlemsstaterne fører registre over domfældelser i straffe­
sager, og der foreligger visse tal for, hvor mange sager der henvises til lokale social­
forvaltninger, er der mange tilfælde af seksuel udnyttelse og misbrug - formentlig største­
parten - der aldrig anmeldes til myndighederne. 
Kommissionen mener, at bekæmpelsen af seksuel udnyttelse og misbrug af børn inden 
for EU nødvendigvis må baseres på de mest nøjagtige tilgængelige informationer om 
problemets omfang og karakter. Man er klar over, at medlemsstaterne ikke alle opererer 
med samme definitioner af seksualforbrydelser og ikke engang definerer begrebet "barn" 
på samme måde. 
I dag indsamler Eurostat ikke selv de relevante statistiske oplysninger. Eurostat har ikke 
desto mindre betydelig erfaring i at arbejde sammen med myndighederne i medlems­
staterne om harmonisering af statistikker, især inden for socialpolitikken. En sådan har­
monisering af statistikkerne om seksuel udnyttelse og misbrug af børn i medlemsstaterne 
vil være af stor værdi, hvis man skal kunne danne sig et korrekt indtryk af situationen og 
foreslå foranstaltninger for at bekæmpe problemet. 
Den 19. marts 1998 gav Rådet Eurostat mandat til at indsamle og analysere statistiske 
data vedrørende asylansøgere og indvandrere. 
Kommissionen foreslår, at Rådet giver Eurostat mandat til at indsamle og analysere alle 
offentligt tilgængelige statistikker om seksuel udnyttelse og misbrug af børn i medlems­
staterne. 
(b) Officielle registre over personer, der er meldt savnet i medlemsstaterne, samt 
Europols rolle 
Officielle registre over personer, der er meldt savnet, findes i nogle, men ikke alle med­
lemsstater. I visse medlemsstater føres sådanne registre snarere i regionalt end i nationalt 
regi. Der er langtfra tale om ensartede arbejdsmetoder, især ikke med hensyn til defi­
nitioner og kriterier for optagelse i registrene eller med hensyn til databasernes kompa­
tibilitet og tilgængelighed i medlemsstaterne. Oprettelse og ajourføring af sådanne re­
gistre er medlemsstaternes eget anliggende. 
Den 19. marts 1998 godkendte Rådet (retlige og indre anliggender) i forbindelse med 
iværksættelsen af den fælles aktion af 24. februar 199710, en række forslag vedrørende 
forsvundne personer og uidentificerede lig, som bl.a. gik ud på, at der skulle oprettes na-
10 EFTL63af4.3.1997,s.2. 
11 
tionale koordineringsenheder til behandling af sager om forsvundne personer og uiden­
tificerede lig, og at de eksisterende arbejdsmetoder skulle forbedres. Disse koordinerings-
enheder skulle have til opgave at indsamle, analysere og lagre data, udveksle data med 
koordineringsenheder i andre lande via Interpol eller inden for Schengen-informations­
systemet (SIS) og koordinere information og personaleuddannelse. Det blev desuden 
foreslået, at anmeldelser vedrørende forsvundne personer skulle behandles mere effektivt 
på nationalt plan, idet der skulle lægges øget vægt på højrisikokategorier af forsvundne 
personer, især børn under 13 år og unge under 18 år, hvor der er formodning om, at de er 
i selskab med personer, som kan udgøre en fare for dem. 
For at støtte medlemsstaterne vil Europols Narkotikaenhed og senere Europol som sådant 
gøre en ihærdig indsats for at forbedre informationsudvekslingen, effektivisere analyse­
aktiviteterne og yde øget støtte til efterforskningsarbejdet. Efter Kommissionens opfat­
telse er en anmodning om information eller fremsendelse af data om forsvundne børn 
gennem ELO'erne den mest effektive og hurtigste metode til at indhente relevante op­
lysninger fra andre medlemsstater, og medlemsstaterne vil kun have fordel af sådanne 
præcise, relevante og absolut fortrolige dataoverførsler. Gennem ELO'erne kan der 
skaffes adgang til andre instanser, og der vil ikke være nogen sproglige barrierer, som 
kan forsinke informationsformidlingen. I de tilfælde, hvor det er relevant at underrette 
Interpol, skal denne procedure ikke træde i stedet for en sådan underretning, og Interpol­
databasen skal kunne benyttes for at undgå dobbeltarbejde. 
Kommissionen foreslår, at: 
medlemsstaterne benytter Europols faciliteter og især Europol-forbindelsesoffice­
rerne for at 
sikre hurtig gensidig assistance til eftersøgning og lokalisering af forsvundne 
børn med henblik på i relevante tilfælde at gribe ind over for den eller de in- j 
volverede forbrydere eller kriminelle netværk, og for at 
forbedre og harmonisere de eksisterende internationale og nationale registre over 
forsvundne personer i medlemsstaterne, især med hensyn til definitioner og kri­
terier for optagelse i registrene samt databasernes kompatibilitet og tilgænge­
lighed i de enkelte medlemsstater og mellem medlemsstaterne; 
Europols kapacitet med hensyn til at gennemføre detaljerede analyser udnyttes til 
støtte for iværksættelsen af de nødvendige beslutninger på politisk, retligt og 
strategisk niveau og til at iværksætte eller støtte internationale efterforskninger og 
politimæssige undersøgelser i forbindelse med forsvundne børn. I 
* * * * * 
12 
DEL IV 
FORANSTALTNINGER MED SPECIFIKT SIGTE PA KVINDER 
Som svar på Europa-Parlamentets første anmodning11 har Kommissionen siden besluttet 
at gennemføre en række kampagner, bl.a. i form af konferencer og udstillinger, i sam­
arbejde med Parlamentet og Ridets formandskab. Det britiske formandskab har allerede 
indledt forberedelserne, og de første arrangementer løber af stabelen under det østrigske 
formandskab. Man håber også at kunne gennemføre arrangementer i ansøgerlandene. 
Arrangementerne skal omfatte udveksling af informationer og erfaringer, især om spørgs­
mål vedrørende forebyggelse og beskyttelse og social og erhvervsmæssig rehabilitering af 
voldsofre. De specifikke foranstaltninger, der foreslås, omfatter bl.a. sammenarbejdning 
og analyse af statistiske informationer om vold mod kvinder i EF. Det må overvejes, om 
det bliver nødvendigt at skaffe yderligere midler til finansieringen ud over det, der er 
opført på Daphne-budgetposten (B3-4109). Medlemsstaterne vil blive opfordret til at 
bidrage aktivt ved selv at udarbejde nogle initiativer i årets løb. 
I forbindelse med hovedkonferencen, der skal afholdes under det tyske formandskab på 
Kvindernes Internationale Kampdag den 8. marts 1999, skal der udarbejdes en rapport 
med en detaljeret samlet redegørelse og analyse af de offentligt tilgængelige statistikker 
om vold mod kvinder i medlemsstaterne. Rapporten skal udarbejdes i samarbejde med 
nationale eksperter fra samtlige medlemsstater og skal danne et solidt grundlag for øget 
viden om og intensivering af indsatsen over for denne form for vold, herunder også vold i 
hjemmet. I rapporten skal indgå forskningsresultater og statistikker om de mange 
forskellige aspekter af problemet, f.eks. de forskellige typer af vold (især vold i hjemmet, 
der af Europa-Parlamentet og visse medlemsstater betragtes som et af de største pro­
blemer), omfanget og karakteren af selvforskyldte skader og voldens samfundsøkono­
miske omkostninger. 
I tilslutning til denne statistiske rapport bør der gennemføres et rundspørge (Eurobaro­
meter), så de eksisterende konkrete data kan sammenholdes med opfattelsen hos offent­
ligheden i medlemsstaterne til spørgsmålet om vold mod kvinder. Hvis undersøgelsen 
kommer til at omfatte repræsentative sociale eksempler fra samtlige medlemsstater, vil 
den kunne udgøre et mere detaljeret analysegrundlag for realistiske fremtidige foran­
staltninger. 
I forbindelse med den anden hovedkonference, der skal finde sted i slutningen af 1999 
under det finske formandskab, skal der udarbejdes en samlet rapport om alle de foran­
staltninger, der er gennemført eller iværksat af medlemsstaterne i årets løb (f.eks. konfe­
rencer, oplysningsaktiviteter i skoler, kampagner, pilotprojekter, undersøgelser af forskel­
lige mekanismer, herunder lovgivningsmæssige og retshåndhævende foranstaltninger for 
at beskytte og skabe øget opmærksomhed omkring kvindernes rettigheder). 
11 Beslutning af 16. september 1997 om behovet for en europæisk kampagne til bekæmpelse af accepten 
af vold mod kvinder (EFT C 304 af 6.10.1997, s. 55). 
13 
Kommissionen henstiller, at: 
medlemsstaterne fremmer forskningsaktiviteter, indsamler data og udarbejder 
statistikker om alle former for vold mod kvinder, især vold i hjemmet, og støtter 
forskning omkring effektiviteten af de foranstaltninger, der er iværksat for at 
forebygge og bekæmpe vold mod kvinder; j 
medlemsstaterne støtter oprettelsen og styrkelsen af strukturer, programmer og 
foranstaltninger, især i sektoren for ikke-statslige organisationer, med sigte på at 
give øget viden om og forståelse af, hvilke årsager, konsekvenser og mekanismer 
der gør sig gældende i relation til vold mod kvinder; 
medlemsstaterne i forbindelse med de foranstaltninger, der gennemføres af Europa-
Parlamentet og Europa-Kommissionen i 1999, afholder og finansierer oplysnings­
kampagner og undervisnings- og uddannelsesprogrammer for at gøre både mænd, 
kvinder og børn mere bevidste om de store personlige og sociale omkostninger ved 
volden for ofrene, familien, lokalmiljøet og samfundet som helhed. 
14 
Forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om et EF-handlingsprogram på mellemlang sigt 
for foranstaltninger med henblik på 
støtte på EF-niveau til medlemsstaternes 
indsats over for vold mod børn, unge 
og kvinder (Daphne-programmet) 
(2000-2004) 
15 
GENNEMGANG AF DE ENKELTE ARTIKLER 
Artikel 1 
I henhold til denne artikel skal der etableres et femårigt EF-handlingsprogram for 
perioden 2000-2004 for foranstaltninger til bekæmpelse af vold mod børn, unge og 
kvinder. Formålet med programmet er at bidrage til kampen mod denne form for vold og 
især at hjælpe og støtte ikke-statslige og frivillige organisationer, der er aktive i denne 
kamp. 
De foreslåede foranstaltninger er inddelt i to grupper: 
1. Netværk, informationsudveksling, koordinering og samarbejde på EU-plan. 
2. Oplysning af offentligheden og udveksling af viden om de mest hensigtsmæssige 
metoder. 
Artikel 2 
Ifølge denne artikel skal Kommissionen iværksætte foranstaltningerne i samarbejde med 
medlemsstaterne og organisationer, der er aktive på det relevante felt. 
Artikel 3 
Artiklen indeholder krav om, at programmet skal hænge sammen med og supplere andre 
EF-programmer og -aktioner. 
Artikel 4 og S 
I henhold til disse artikler skal der nedsættes et rådgivende udvalg med repræsentanter for 
de enkelte medlemsstater og med en repræsentant for Kommissionen som formand; 
desuden fastsættes procedurerne for udvalgets virke. 
Artikel 6 
I denne artikel opfordres der til samarbejde med tredjelande og internationale organi­
sationer. Desuden indeholder artiklen bestemmelse om, at ansøgerlandene skal kunne 
deltage i programmet. 
Artikel 7 
Artiklen indeholder bestemmelser om tilsyn med og løbende evaluering af programmet 
og krav om, at Kommissionen aflægger rapport til Europa-Parlamentet og Rådet i løbet af 
programmets tredje år og ved dets afslutning. Rapporten skal også fremsendes til Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. 
Bilag 
I bilaget er fastsat de specifikke målsætninger for og forantaltninger i programmet på de 
tre hovedområder, der er nævnt i artikel 1. 
16 
Forslag til 
RÅDETS AFGØRELSE 
om et EF-handlingsprogram på mellemlang sigt 
for foranstaltninger med henblik på 
støtte på EF-niveau til medlemsstaternes 
indsats over for vold mod børn, unge 
og kvinder (Daphne-programmet) 
(2000-2004) 
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig 
artikel 235, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen12, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet13, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg14, 
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget15, og 
ud fra følgende betragtninger: 
1. Voldshandlinger mod børn, unge og kvinder er et alvorligt brud på menneske­
rettighederne og påfører voldsofrene og deres familier alvorlige fysiske og psykiske 
skader, samtidig med at de indebærer høje sociale og økonomiske omkostninger for 
samfundet som helhed; 
2. Europa-Parlamentet har i sine beslutninger af henholdsvis 19. september 1996 om 
mindreårige voldsofre16, af 12. december 1996 om foranstaltninger til beskyttelse af 
mindreårige i Den Europæiske Union17 og af 16. september 1997 om behovet for en 
europæisk kampagne til bekæmpelse af accepten af vold mod kvinder18 opfordret 
Kommissionen til at udarbejde og iværksætte handlingsprogrammer for at be­
kæmpe denne vold; 
3. den direkte indsats over for vold mod kvinder, unge og børn er primært en opgave 
for medlemsstaterne på nationalt eller lokalt plan; 
4. Fællesskabet kan bibringe medlemsstaternes aktioner til forebyggelse af vold mod 
kvinder, unge og børn en merværdi gennem formidling af information og erfarin-
12 EFT 
13 EFT 
14 EFT 
15 EFT 
16 EFT C 320 af 28.10.1996, s. 190. 
17 EFT C 20 af 20.1.1997, s. 170. 
18 EFT C 304 af 6.10.1997, s. 55. 
17 
ger, fælles prioritering af opgaverne, etablering af netværk i nødvendigt omfang, 
udvælgelse af projekter, der dækker hele Fællesskabet, og motivering og mobili­
sering af alle involverede parter; 
5. det foreliggende program kan give en merværdi ved at angive og støtte hensigts­
mæssige metoder og tiltag og tilskynde til nyskabende initiativer og udveksling af 
relevante erfaringer; 
6. målene for den påtænkte handling kan derfor i overensstemmelse med subsidiari­
tetsprincippet, jf. traktatens artikel 3 B, bedre gennemføres på fællesskabsplan; i 
overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, handler Fæl­
lesskabet ved denne afgørelse kun i det omfang, det er nødvendigt for at nå disse 
mål; 
7. der bør tilskyndes til etablering af et aktivt partnerskab på dette felt mellem Kom­
missionen, medlemsstaterne og ikke-statslige organisationer, især kvinde- og bør­
neorganisationer, og arbejdes på at skabe synergi mellem alle relevante politikker 
og foranstaltninger; 
8. samarbejde med internationale organisationer med kompetence inden for folke­
sundhed samt med tredjelande bør fremmes yderligere; 
9. ansøgerlandene bør have mulighed for at deltage i programmet i førtiltrædelses­
fasen i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i de relevante aftaler, 
særlig associeringsaftalerne og tillægsprotokollerne til disse aftaler; 
10. for at forøge programmets værdi og virkning bør de aktioner, som iværksættes, 
løbende vurderes, især med hensyn til deres effektivitet og opfyldelsen af de 
opstillede målsætninger og med henblik på eventuelle nødvendige tilpasninger; 
11. programmet bør være af fem års varighed for at give tilstrækkelig tid til, at de for­
anstaltninger, der iværksættes, kan opfylde målsætningerne; 
12. med henblik på anvendelsen af denne afgørelse bør Kommissionen bistås af et 
rådgivende udvalg; 
13. i henhold til traktatens artikel 2 har Fællesskabet bl.a. til opgave at fremme et højt 
socialt beskyttelsesniveau og højnelse af levestandarden og livskvaliteten i Fælles­
skabet som helhed; 
14. i henhold til traktatens artikel 3, stk. j) og o), skal Fællesskabets virke indebære 
styrkelse af den sociale samhørighed og bidrage til opnåelse af et højt sundheds­
beskyttelsesniveau; 
15. Daphne-programmet bidrager til opfyldelsen af ovennævnte målsætninger; 
16. til vedtagelsen af denne afgørelse indeholder traktaten ikke anden hjemmel end 
artikel 235 — 
18 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
Fastlæggelse af programmet 
1. Ved denne afgørelse vedtages et EF-handlingsprogram på mellemlang sigt for for­
anstaltninger vedrørende vold mod børn, unge og kvinder (Daphne-programmet), i 
det følgende benævnt "programmet", for perioden fra den 1. januar 2000 til den 
31. december 2004. 
2. Formålet med programmet er at bidrage til at beskytte børn, unge og kvinder mod 
vold og især at bistå og opmuntre ikke-statslige og frivillige organisationer, der er 
aktive i denne kamp. 
3. De foranstaltninger, der skal iværksættes i forbindelse med programmet, og deres 
specifikke målsætninger er anført i bilaget og indebærer: 
1 ) Etablering af netværk, sikring af informationsudveksling samt koordinering 
og samarbejde på EF-plan 
2) Større opmærksomhed i offentligheden omkring problematikken og udveks­
ling af viden om de mest hensigtsmæssige metoder 
3) Supplerende foranstaltninger. 
Artikel 2 
Iværksættelse 
1. Kommissionen sikrer i tæt samarbejde med medlemsstaterne gennemførelsen af de 
i artikel 1, stk. 3, anførte foranstaltninger. 
2. Kommissionen samarbejder med institutioner og organisationer, der er aktive i 
kampen mod vold mod børn, unge og kvinder. 
Artikel 3 
Sammenhæng og komplementaritet 
Kommissionen sikrer, at der er sammenhæng og komplementaritet mellem de EF-foran-
staltninger, der skal gennemføres under programmet, og de aktioner, der iværksættes 
under andre relevante EF-programmer og -foranstaltninger. 
Artikel 4 
Udvalg 
1. Med henblik på anvendelsen af denne beslutning bistås Kommissionen af et råd­
givende udvalg, i det følgende benævnt "udvalget", der består af repræsentanter for 
medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand. 
19 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, 
der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, 
som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgs­
mål haster, i givet fald ved afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at 
anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen. 
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter 
udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse. 
2. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden. 
Artikel 5 
Udvalgets opgaver 
1. Udvalget, der følger den i artikel 4 fastsatte procedure, bistår Kommissionen, navn­
lig i forbindelse med: 
(a) kriterier og procedurer for udvælgelse og finansiering af projekter under pro­
grammet; 
(b) tilsyns- og evalueringsproceduren. 
2. Kommissionens repræsentant holder udvalget løbende underrettet om programmets 
generelle forløb. 
Artikel 6 
Internationalt samarbejde 
1. Under programmets gennemførelse tilstræbes der et samarbejde med tredjelande og 
med internationale organisationer med kompetence inden for folkesundhed. 
2. De associerede lande i Centraleuropa kan deltage i programmet i overensstemmelse 
med betingelserne i associeringsaftalerne eller dertil knyttede tillægsprotokoller om 
deltagelse i EF-programmer. Cypern kan deltage i programmet på grundlag af 
supplerende bevillinger efter samme regler som dem, der gælder for EFT A-landene, 
og i overensstemmelse med procedurer, der skal aftales med Cypern. 
Artikel 7 
Tilsyn og evaluering 
1. Ved iværksættelsen af denne afgørelse træffer Kommissionen de nødvendige foran­
staltninger til at sikre tilsyn med og løbende evaluering af programmet under hen­
syn til de i artikel 1 og i bilaget anførte generelle og specifikke målsætninger. 
2. I løbet af programmets tredje år forelægger Kommissionen en evalueringsrapport 
for Europa-Parlamentet og Rådet. 
20 
3. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en afsluttende rapport, når 
programmet er fuldt gennemført. 
4. I de i stk. 2 og 3 omhandlede rapporter indarbejder Kommissionen oplysninger om 
EF-finansiering på de forskellige aktionsområder og om komplementariteten med 
de øvrige foranstaltninger, der er nævnt i artikel 3, samt resultaterne af evalue­
ringerne. Kommissionen fremsender desuden rapporterne til Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg og Regionsudvalget. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Rådets vegne 
Formand 
21 
^ 
BILAG 
SPECIFIKKE MÅLSÆTNINGER OG FORANSTALTNINGER 
I. FORANSTALTNINGER FOR ETABLERING AF NETVÆRK OG SIKRING AF INFORMATI­
ONSUDVEKSLING, KOORDINERING OG SAMARBEJDE PÅ EF-PLAN 
Målsætning: 
At støtte og tilskynde ikke-statslige og frivillige organisationer til at samarbejde ind­
byrdes og med ansatte i offentlige organer, herunder retshåndhævende instanser og soci­
ale forvaltninger. 
1. Støtte til etablering af netværk, der omfatter ikke-statslige organisationer fra for­
skellige medlemsstater, for at lette udvekslingen af relevante informationer og erfa­
ringer. 
2. Tilskyndelse til samarbejde mellem ikke-statslige organisationer og ansatte i offent­
lige organer for at skabe bedre forståelse hos begge parter af deres respektive funk­
tioner og udveksle relevante informationer og erfaringer, herunder oplysninger om 
forsvundne personer. 
II. FORANSTALTNINGER, DER TAGER SIGTE PA AT SKABE STØRRE OPMÆRKSOMHED I 
OFFENTLIGHEDEN OMKRING PROBLEMATIKKEN OG UDVEKSLE VIDEN OM DE 
MEST HENSIGTSMÆSSIGE METODER 
Målsætning: 
At gøre offentligheden mere opmærksom på vold mod børn, unge og kvinder, herunder 
menneskehandel med henblik på seksuel udnyttelse, seksuel udnyttelse i kommercielt 
øjemed og anden form for seksuelt misbrug, og at tilskynde til udveksling af viden om de 
mest hensigtsmæssige metoder. 
3. Støtte til informationskampagner og pilotprojekter og oplysningsaktiviteter over for 
den brede offentlighed og især over for børn og unge omkring potentielle risici for 
vold og hvordan man undgår dem. 
4. Udvikling af en EF-dækkende informationskilde, som kan bistå og informere ikke-
statslige organisationer om offentligt tilgængelig information, der indsamles af 
statslige instanser, ikke-statslige organisationer og forskerkredse af relevans for 
bekæmpelsen af vold. 
5. Forskningsprogrammer vedrørende vold. 
6. Formidling og udveksling af viden om, hvordan man på EF-plan bedst kan støtte 
børn, unge og kvinder i risikogrupperne. 
22 
III. SUPPLERENDE FORANSTALTNINGER 
Programmet vil desuden finansiere undersøgelser, ekspertmøder, konferencer og semi­
narer, oplysning og publikationer i direkte tilknytning til gennemførelsen af det projekt, 
hvori de indgår som en integrerende del. 
23 

ISSN 0254-1459 
KOM(98) 335 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 06 05 
Katalognummer : CB-CO-98-356-DA-C 
ISBN 92-78-36869-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg