3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/13 
lande, der har arbejdet med planer af den art, 
følges opmærksomt for et så stort antal arbejds-
kraftseksporterende landes vedkommende som 
muligt, og at man, hvis det viser sig, at en EF-
aktion efter disse principper er nødvendig, un­
dersøger mulighederne for at finansiere aktio­
nen med fællesskabsmidler. Desuden foreslår 
Udvalget, at der under de fremtidige forhandlin­
ger mellem Fællesskabet og udviklingslandene 
bliver vist migrantarbejderanliggenderne større 
opmærksomhed. 
iv) Illegal migration 
Opmærksomheden henledes på de udtalelser. 
Udvalget allerede har afgivet desangående, sær-
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til artikel 20, stk. 3, i sin forret­
ningsorden, 
under henvisning til sin udtalelse af 31. marts 1976 lig udtalelserne af 31. maj 1978 og 23. februar 
1977. Det ønsker dog at understrege, at antallet 
af illegale migranter, i hvert fald i visse EF-
lande, fortsat stiger, og at deres sociale vilkår 
stadig forværres. 
v) Vandrende arbejdstagere fra EF til tredjelande 
Kommissionen foreslår, at EF også skal be­
handle spørgsmålet om at sikre »ensartet be­
handling på gensidighedsbasis af de statsbor­
gere fra fællesskabslande, der lever og arbejder i 
disse tredjelande«. Udvalget mener, at dette 
spørgsmål bør følges af en eller anden form for 
EF-instans, der oprettes med henblik på at be­
handle migrationspolitikken. 
om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet om det 
europæiske socialbudget '), 
) EFTnr. C 131 af 12. 6. 1976. Udfærdiget i Bruxelles, den 24. oktober 1979. 
Raffaele VANNI 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om »Det andet europæiske socialbudget« (1976-1980) 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalgets præsidium besluttede den 3. april 1979 i overensstemmelse med artikel 20, 
stk. 3, i forretningsordenen at afgive et tillæg til udtalelse om det nævnte emne. 
B DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 172. plenarforsamling afholdt i 
Bruxelles, den 24. og 25. oktober 1979 sin udtalelse om det nævnte emne. 
Nr. C 53/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
under henvisning til præsididets beslutning af 3. ap­
ril 1979 om at pålægge afdelingen for sociale anlig­
gender at udarbejde udtalelse og beretning om »et 
andet europæisk socialbudget«, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af afdelingen 
på mødet den 11. oktober 1979, 
under henvisning til beretning udarbejdet af ordfo­
reren, Enrico Kirschen, 
under henvisning til forhandlingerne på den 172. 
plenarforsamling den 24. og 25. oktober 1979, mødet 
den 24. oktober, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Det europæiske socialbudget skal fungere som en 
kilde til kvantitative oplysninger om den fremtidige 
udvikling i socialudgifterne på mellemlang sigt samt 
indeholde oplysninger om finansieringen af disse 
udgifter og være et hjælpemiddel i forbindelse med 
beslutningstagningen, den nationale såvel som den 
fælles; 
Det økonomiske og sociale Udvalg har allerede 
fremsat kommentarer og forslag vedrørende det før­
ste socialbudget2); 
det andet europæiske socialbudget er på en række 
punkter blevet forbedret; 
der sker en hurtigere vækst i socialudgifterne end i 
nationalindkomsten, hvilket rejser et alvorligt prob­
lem i forbindelse med den finansielle balance i soci­
alordningerne, der i forvejen trues af den afsvæk­
kede økonomiske vækst og den øgede ledighed — 
enstemmigt, idet dog 1 stemte imod, 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Kapitel I: Det andet europæiske socialbudget 
1.1. Som tilfældet var med det første europæiske 
socialbudget savnes der også i det andet en række 
oplysninger. Manglerne skyldes dels forskelle i ind-
samlingskriterier og bearbejdningsmetoder i de en­
kelte lande, dels vanskeligheder ved at placere ud­
gifterne på de enkelte poster, da der ikke opereres 
2) EFTnr. C 131 af 12. 6. 1976. med ens definitioner, og bevillingerne ikke fordeles 
på samme måde i de enkelte medlemslande. Det 
skal bemærkes, at begrebet »social sikring« i de en­
kelte medlemsstater kan dække forhold, som under­
tiden er stærkt forskellige (dette er bl. a. tilfældet 
med kontant- og naturalydelser). 
1.2. Kommissionen skriver selv: »Det ser ud til, at 
de forudsætninger og metoder, der er benyttet, langt 
fra er ens. Dette skyldes, at det er meget vanskeligt 
tilstrækkeligt præcist at fastslå, hvad der i det en­
kelte land ligger i det flydende udtryk »konstant lov­
givning«. Desuden nærer det enkelte land i større 
eller mindre grad et ønske om at foretage virkelig­
hedsnære fremskrivninger, der ligger så tæt op af de 
faktiske økonomiske forhold som muligt, for så vidt 
angår analysen af adfærdsmønstre«. 
1.3. Som følge heraf svarer hverken fremskrivnin­
gerne eller prognoserne til de faktiske forhold; dette 
skyldes ikke alene kravet om, at de skal bygge på 
»uændrede forhold«, men især den store forskel mel­
lem de reelle udgifter og udsigter, hvilket igen kræ­
ver en alt for varieret række interventionsmekanis-
mer. 
1.4. Over for så forskellige omstændigheder, som 
der ikke tages hensyn til i budgettet, er Udvalget 
enigt med Kommissionen i det hensigtsmæssige i, at 
»Der kan være grund til at sætte spørgsmålstegn 
ved disse væksthypoteser vedrørende forskellige 
økonomiske størrelser, der danner grundlag for 
fremskrivningerne i det europæiske socialbudget. 
Rent faktisk har det i de senere år (1975-1976-
1977) forholdt sig således, at den faktiske udvik­
ling i disse størrelser har afveget temmelig meget 
fra den >forudsete< udvikling, (jf. pkt. 14)«. 
1.4.1. Derfor har prognoserne kun kunnet give til­
strækkeligt nøjagtige oplysninger om udviklingsten­
denserne. 
1.4.2 Man bør arbejde videre med harmoniserin­
gen af det statistiske grundlag, som de nationale 
rapporter bygger på, så Kommissionen ved opstillin­
gen af de kommende socialbudgetter disponerer 
over mere sammenlignelige statistiske oplysninger. 
1.5. Der må snarest gives nye retningslinjer og op-
stillingsregler eller overvejes alternative ændringer i 
socialbudgettet. Årsagerne til dette krav om forny­
else er, at de økonomiske muligheder for at afholde 
de stigende social udgifter bliver stadig ringere, sam­
tidig med at det europæiske socialbudget og social­
politikken i almindelighed får stadig større betyd­
ning i den nuværende strukturelle krise, med fal­
dende økonomisk vækst, høj ledighed og inflation. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/15 
1.6. Opmærksomheden henledes på nogle af de 
nuværende nøgleproblemer: 
— Finansieringsproblemet, som skyldes, at udgif­
terne i forbindelse med allerede erhvervede ret­
tigheder fortsætter med at stige, hvorimod ind­
tægterne på grund af den økonomiske situation 
stiger langsommere end hidtil; 
— den økonomiske situation afføder en tendens til 
at pålægge den sociale sikring udgifter, som nor­
malt ikke burde pålægges socialsikringen. 
2. Kapitel II: Det europæiske social budgets rolle 
2.1. Der er et stadig større behov for at gøre det eu­
ropæiske socialbudget til en effektiv informations­
kilde, som kan benyttes i beslutningsprocessen, da 
man jo søger at harmonisere både medlemsstaternes 
praksis på det sociale område og selve de sociale 
sikringsordninger. 
2.2. Spaniens, Grækenlands og Portugals fremti­
dige EF-medlemskab gør opfyldelsen af dette mål 
mere påkrævet end nogensinde før, hvis man vil 
undgå endnu flere problemer med forskning, be­
handling og indsamling af oplysninger på grund af 
de endnu større forskelle mellem de 12 lande. Der­
for bør de Ni's socialbudget allerede nu gives en fa­
stere struktur, så de problemer, der vil opstå i forbin­
delse med udvidelsen, lettere kan løses gradvis. 
2.3. Dette er særlig påkrævet, da udvidelsen vil 
føje en række helt nye og væsensforskellige elemen­
ter til EF's i forvejen komplicerede og vanskelige so­
ciale situation. Udvalget anmoder derfor om en 
dybtgående undersøgelse af disse aspekter, inden 
EF udvides. 
2.4. Af socialbudgettets oplysninger og udsagn bør 
der kunne uddrages nyttig viden for både de enkelte 
medlemsstater og EF som sådan. En analyse af de 
enkelte landes resultater og initiativer bør — vurde­
ret i EF-sammenhæng — kunne udnyttes i evt. nye 
nationale initiativer, som søger at gå videre end 
Kommissionens i øvrigt udmærkede hensigter, hvor­
ved der åbnes muligheder for konkrete foranstalt­
ninger i de enkelte lande. 
2.5. Der er nok behov for et snævrere samarbejde 
mellem medlemsstaterne, men det er ligeledes vig­
tigt, at både Rådet og Kommissionen træffer beslut­ninger, som i højere grad opfylder de krav, der i dag 
stilles i EF. 
2.6. Hvis man vil opstille et europæisk socialbud­
get, som dækker en kortere periode, og som gør det 
muligt at indsamle og meddele mere aktuelle oplys­
ninger, der svarer bedre til de herskende forhold — 
og derved afhjælper de af Kommissionen påpegede 
vanskeligheder — må EFs politik på de forskellige 
områder hænge bedre sammen; endvidere må de for 
sicialbudgettet kompetente tjenestegrene i EF have 
et større personale, og deres arbejdsgang forbedres. 
3. Kapitel III: Kommentarer til budgettet 
3.1. Den snævre sammenhæng melem de økono­
miske og sociale forhold gør det nødvendigt, at der 
snarest tages skridt til et socialbudget, der ikke mere 
bygger på »status quo i lovgivningen«, men snarere 
tager sit udgangspunkt i den økonomiske planlæg­
ning og forventede sociale udvikling. 
3.2. Allerede i det tredje socialbudget må man 
skabe grundlaget for, at den politik, der i et stadig 
mere forenet Europa skal tilfredsstille de sociale be­
hov, ikke blot koordineres, men også bliver effektiv. 
Socialbudgettet bør være udgangspunkt for Kom­
missionens forslag og Rådets beslutninger og mulig­
gøre konkrete, socialpolitiske resultater. 
3.3. Da der i medlemsstaterne opereres med både 
kontant- og naturalydelser, anmoder Udvalget 
Kommissionen om at vurdere, om der bør foretages 
yderligere undersøgelser af: 
— virkningen af ændringer i kontant- og naturaly­
delser, og de konsekvenser, som en forhøjelse af 
kontantydelserne vil få for naturalydelser, og om­
vendt; 
— i hvilken udstrækning lavindkomstgrupperne 
rent faktisk benytter sig af naturalydelser; 
— begrebet »ledighed i de enkelte medlemslande«, 
dvs. at arbejdsløshedens omfang og art samt ar-
bejdsløshedsunterstøttelsen bør undersøges nær­
mere. 
Nr. C 53/16 De Europæiske Fællesskabers Tidende 3. 3. 80 
3.3.1. Udvalget er enig med Kommissionen, når 
den skriver følgende: 
»For eksempel bør de samlede oplysninger ved­
rørende naturalydelser generelt eller for ydelses-
gruppen >sygdom< altid være ledsaget af oplys­
ninger med hensyn til deres forskellige bestand­
dele: indlæggelsesudgifter, lægehonorarer, læge­
midler, osv.« 
»For så vidt angår ydelsesgruppen »arbejdsløs­
heds bør denne suppleres med oplysninger om 
det faktiske antal modtagere af understøttelse, ar­
bejdsløshedens gennemsnitlige længde, under­
støttelsens gennemsnitlige størrelse og sprednin­
gen omkring dette beløb. Det vil desuden være 
ønskeligt at kende denne spredning for alle ydel-
sesgruppers vedkommende. Dette ville gøre det 
muligt at belyse den omfordeling, der sker i kraft 
af den sociale beskyttelsespolitik i medlemssta­
terne. Derfor er det nødvendigt at skelne mellem 
netto- og bruttoydelser, hvilket hidtil ikke har 
været tilfældet i Fællesskabets statistiske sam­
menligninger.« 
3.4. En udvidelse af den sociale sektor til ikke blot 
at omfatte social sikring, men efterhånden hele 
spektret af sociale foranstaltninger, kan foretages 
lettere og bedre, hvis sammenligneligheden af oplys­
ninger og prognoser atter undersøges. Dette problem 
omkring sammenligneligheden kan løses gennem 
ajourføringer, der enten kan ske årligt eller afhæn­
gigt af vigtige ændringer i én eller flere medlemssta­
ter, eller på basis af udviklingen i de økonomiske 
fremskrivninger. 
3.5. Den løbende ajourføring af socialbudgettet 
bør bygge på en »databank«, der også skal gøre det 
muligt at rubricere udgifter og foranstaltninger samt 
opstille tendenser for den økonomiske, sociale og 
demografiske udvikling. 
4. Kapitel IV — Afsluttende bemærkninger 
4.1. Det europæiske socialbudget kan og bør spille 
en vigtig rolle (jf- pkt. 3.2.). Parlamentets, Rådets og 
Det økonomiske og sociale Udvalgs anvisninger kan 
bidrage til at opfylde dette mål. 
4.2. Udvalget tilslutter sig Europa-Parlamentets re­
solution af 24. april 1979') og fremhæver specielt bemærkningerne om en styrkelse af socialbudgettets 
rolle og en udvidelse af dets anvendelsesområde. 
4.3. Der bor lægges mere vægt på det bidrag, som 
arbejdsmarkedsparterne og samtlige grupper inden 
for erhverv og samfund iøvrigt kan og bor yde ved 
bedømmelsen og udnyttelsen af socialbudgettet og 
dets anvisninger på både nationalt og EF-plan. 
4.3.1. Det økonomiske og sociale Udvalg har alle­
rede udtalt sig om dette spørgsmål og har bekræftet 
sin holdning i udtalelsen om »Udviklingen i den so­
ciale situation i Fællesskabet i 1978« '). 
4.3.2. 1 denne ånd og med ovennævnte mål for oje 
ville et samarbejde mellem arbejdsmarkedsparterne, 
samtlige erhvervs- og samfundsgrupper og EF-in-
stanserne givetvis bidrage til at gøre socialbudgettet 
til et afgørende redskab i den politiske beslutnings­
tagning. 
4.4. Socialbudgettet afslører fælles problemer, hvis 
løsning kræver samarbejde mellem mange instanser; 
det betyder, at det ikke længere kan accepteres — og 
det skyldes ikke blot den nuværende alvorlige situa­
tion — at socialsikringsspørgsmål forbigås. Udval­
get mener, at Rådet i den nuværende alvorlige øko­
nomiske og sociale situation bor koncentrere sig om 
socialsikringsproblemerne som helhed betragtet. 
4.5. Allerede i 1972 påpegede statscheferne på top­
mødet de sociale problemers store betydning; det 
hed således i slutcommuniquéet: »(stats- eller rege­
ringscheferne) tillægger en kraftig handling på det 
sociale område samme betydning som gennemførel­
sen af Den økonomiske og monetære Union« og » 
den økonomiske ekspansion, der ikke er et mål i sig 
selv, skal først og fremmest sigte på at mindske for­
skellene i levevilkårene.« 
4.5.1. Denne erklæring, der blev afgivet inden den 
store økonomiske krise satte ind, er endnu mere ak­
tuel i dag, hvor vi står over for endnu større vanske­
ligheder, afdæmpet vækst og konstant stigende soci­
ale udgifter, og hvor de dystre fremtidsudsigter kræ­
ver særlig opmærksomhed. 
4.6. De krav, der stilles på det sociale område, er 
fælles for alle eller næsten alle medlemsstaterne. Al­
ligevel vil de afstedkomme forskellige reaktioner 
') EFTnr. C 127 af 21. 5. 1979. 2) EFTnr. C 247 af 1. 10. 1979. 
3. 3. 80 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 53/17 
på grund af de forskellige vilkår i de enkelte med­
lemslande, hvilket igen vil betyde forskelle i priori­
teringen. Men intet medlemsland kan negligere ten­
denser, der vedkommer alle EF-landene. Forbedres 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
AFDELINGEN FOR ENERGI OG NUKLEARE 
ANLIGGENDER HAR — 
under henvisning til artikel 20, stk. 3, i sin forret­
ningsorden, 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium den 21. maj 1979 om at pålægge afdelin­
gen for energi og nukleare anliggender at udarbejde 
tillægsudtalelse om »Kommissionens meddelelse til 
Rådet om: energimålsætning for 1990 og medlems­
staternes programmer« og navnlig om »Kommissio­
nens meddelelse om: første aktioner for samarbejde 
med en række udviklingslande på energiområdet« 
(dok. af 28/3/1979) 
under henvisning til Udvalgets udtalelse af 23. maj 
1979 om førstnævnte af ovennævnte meddelelser ('). 
') EFTnr. C 227 af 10.9. 1979, s. 6. socialbudgettets oplysninger, vil vi opdage behovet 
for i EF-regi at føre en konvergerende politik inden 
for mange sektorer, der endnu ikke er præcist defi­
nerede. 
under henvisning til de tilknyttede meddelelser fra 
Kommissionen om »Samarbejde med udviklingslan­
dene på energiområdet« (dok. af 3/8/1978) og 
»Midler i et samarbejde med AVS-landene inden for 
minedrift og energi« (dok. af 14/3/1979), 
under henvisning til beslutning truffet af Udvalgets 
præsidium om at forelægge afdelingen for energi og 
nukleare anliggender ovennævnte dokumenter og 
anmode den om at benytte dem som referencedoku­
menter ved udarbejdelsen af tillægsudtalelsen, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af afdelingen 
for energi og nukleare anliggender på det 51. møde 
den 5. oktober 1979. 
under henvisning til mundtlig tillægsberetning 
aflagt af ordføreren, hr. Margot, på ovennævnte af­
delingsmøde, Udfærdiget i Bruxelles, den 24. oktober 1979. 
Raffaele VANNI 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om »Første aktioner for samarbejde med en række udviklingslande på 
energiområdet« 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalgets præsidium besluttede den 21. maj 1979 i overensstemmelse med artikel 20, 
stk. 3, i forretningsordenen at afgive et tillæg til udtalelse om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 172. plenarforsamling afholdt i 
Bruxelles den 24. og 25. oktober 1979 sin udtalelse om det nævnte emne.