UDTALELSE nr. 5/97 om forslag til Rådets forordning (EF, Euratom) om ændring af Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 om gennemførelse af Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for De Europæiske Fællesskaber egne indtægter (98/C 15/01)

REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 209,

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 183,

under henvisning til Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31. oktober 1994 (1) om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter,

under henvisning til Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 (2) om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, senest ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996 (3),

under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen den 3. juli 1997 (4),

under henvisning til Rådets afgørelse af 17. juli 1997 modtaget af Revisionsretten den 25. juli 1997, hvorved Retten i overensstemmelse med traktatens artikel 209 blev anmodet om at afgive udtalelse om dette forslag,

under henvisning til Revisionsrettens udtalelse nr. 1/93 af 1. april 1993 (5) og

ud fra følgende betragtning:

Med dette forslag foreslår Kommissionen endnu en gang ændringer til artikel 2 (6). Endvidere foreslår den en række ændringer af artikel 17, således at der kan tages hensyn til Rettens bemærkninger i årsberetningerne, navnlig i årsberetningen for regnskabsåret 1995 (7) -

VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

FØRSTE DEL

Indledende bemærkninger

1. I forslaget fra Kommissionen henvises der til initiativet SEM 2000 (»Sound and Efficient Management«), fase III, der blev godkendt af Det Europæiske Råd i Madrid den 15. 16. december 1995. Dette forslag tager sigte på at skærpe lovgivningen om opkrævning af de egne indtægter, men det gør samtidig bestemmelserne mere komplekse. For at gøre ordningen for de egne indtægter mere gennemsigtig, bør det overvejes at tage hele lovgivningen på dette område op til revision, så den gøres mere læservenlig og kan anvendes mere ensartet. Den senest ændrede forordning er faktisk en blanding af grundlæggende bestemmelser og detaljerede gennemførelsesbestemmelser.

Generelle bemærkninger

Ad artikel 2, stk. 2

2. Retten skal gøre opmærksom på, at den i udtalelse nr. 1/93 af 1. april 1993 allerede har taget stilling til et forslag fra Kommissionen om ændring af artikel 2. Indholdet af dette forslag var meget lig det nu forelagte, men lovgiver tog det ikke i betragtning, da den seneste ændring af forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 blev vedtaget den 8. juli 1996 (8).

3. Det foreliggende forslag adskiller sig imidlertid fra det tidligere forslag til ændring ved, at det ikke længere kun tager sigte på at gøre regnskaberne gennemsigtige, men omhandler de situationer, hvor medlemsstaterne fremover vil blive holdt økonomisk ansvarlige, når fordringerne ikke har kunnet fastlægges, fordi toldmyndighederne har begået en fejl. Det drejer sig om følgende to situationer:

a) Når debitor ikke med rimelighed har kunnet opdage den af myndighederne begåede fejl, men har handlet i god tro og overholdt alle de i forordningerne gældende bestemmelser om toldangivelse, og

b) når den afgiftspligtige som følge af en fejl begået af myndighederne ikke får meddelelse om afgiftsbeløbets størrelse inden for den frist på tre år, der er fastsat i EF-kodeksens artikel 221.

4. Retten tager Kommissionens skridt til efterretning, men konstaterer, at den foreslåede tekst ikke kun tager sigte på de tilfælde, der omhandles i begrundelsen (Punkt 2 - Forslag om ændring af artikel 2 - første og andet afsnit). Retten foreslår derfor, at teksten ændres i overensstemmelse hermed.

5. Toldmyndighederne er i dag fritaget for at bogføre afgiftsbeløb på under det loft på ti ECU, der er fastsat ved anvendelse af artikel 217, stk. 1, litra c), i forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (9). I sin begrundelse fremfører Kommissionen ingen argumenter for en eventuel dispensation fra denne bestemmelse. Det er derfor Rettens opfattelse, at der ikke er nogen begrundelse for, at dette loft som foreslået hæves til 2 000 ECU.

6. Retten bemærker, at det i de foreslåede ændringer ikke er fastsat, hvilke datoer og frister der skal tages i betragtning ved anvendelsen af artikel 7, stk. 2, i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89.

Ad artikel 17, stk. 2 5

7. I årsberetningen for regnskabsåret 1995 konkluderede Retten, at forvaltningen af de egne indtægter, der er opført i særskilte regnskaber, de såkaldte B-regnskaber, bør gøres mere gennemskuelig ved, at man hvert år som bilag til balancen offentliggør stillingen for hver medlemsstat, for så vidt angår fællesskabsfordringer, der ikke har kunnet inddrives inden for en frist, der bør fastlægges.

8. Kommissionen fastlægger denne frist til fem år, men går endnu videre og foreslår, at beløb, der ikke er inddrevet ved femårs-fristens udløb, afskrives i det særskilte regnskab.

9. Retten mener, at medlemsstaterne fortsat bør give Kommissionen meddelelse om afskrevne beløb på over 10 000 ECU, så den kan tage stilling til, om afskrivningerne er berettigede, og for at sikre gennemsigtighed i forvaltningen af de traditionelle egne indtægter.

10. Retten skønner, at der i Den Europæiske Union hvert år indberettes en halv snes tilfælde, hvor beløb er afskrevet under anvendelse af de gældende bestemmelser. Indføres der som foreslået en frist på fem år, vil en del sager sandsynligvis blive afskrevet det første år, bestemmelsen er gældende. På sigt bør antallet af afskrivningssager imidlertid ikke stige væsentligt. Retten mener derfor, at det er for tidligt at hæve beløbsgrænsen for sager, der skal indberettes til Kommissionen og godkendes af denne, fra 10 000 til 50 000 ECU. Retten mener endvidere, at det er en fordel, at der fortsat gælder samme beløbsgrænse for afskrivningssager, der skal indberettes til Kommissionen, som for svig og uregelmæssigheder, der skal indberettes til Kommissionen (artikel 6 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89).

11. Ifølge Kommissionens forslag vil medlemsstaterne automatisk være fritaget for at overdrage beløb svarende til de annullerede fordringer, hvis Kommissionen ikke har truffet afgørelse herom inden for en frist på seks måneder. Retten mener, at når der er tale om fordringer, der vedrører betydelige beløb i egne indtægter, f.eks. over 100 000 ECU, vil en sådan ordning med stiltiende godkendelse af annullering af fordringer ikke være i overensstemmelse med principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning og beskyttelse af Unionens finansielle interesser, og den vil ikke være forenelig med det ansvar, der i henhold til traktaten og finansforordningen er tillagt Kommissionen i forbindelse med Fællesskabernes indtægter. Foreligger der ikke en formel godkendelse fra Kommissionen inden for en frist på seks måneder, og er der tale om betydelige beløb, er det efter Rettens opfattelse ensbetydende med, at medlemsstaten ikke kan fritages for at overdrage de pågældende beløb.

12. Endvidere mener Retten, at indkassering af en fordring, hvor medlemsstaten er blevet fritaget for at overdrage det tilsvarende beløb, bør give anledning til, at der fastlægges en ny fordring. Sådanne fordringer bør opføres i det regnskab, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, litra a), og overdrages til Kommissionen på de betingelser, der er fastsat i denne forordning. Fordringer, der eventuelt inkasseres efter, at medlemsstaten er blevet fritaget for at overdrage de pågældende beløb, skal nemlig fortsat betragtes som egne indtægter. I modsat fald vil der være tale om overtrædelse af artikel 2 i Rådets afgørelse af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (10), som har forrang for forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89, og i henhold til hvilken alle de i denne artikel nævnte fordringer uden undtagelse er fællesskabsfordringer.

ANDEN DEL

Retten forelægger i det følgende ovenstående bemærkninger i oversigtsform tillige med supplerende bemærkninger, som tager sigte på at fjerne en række uklare punkter i det foreliggende forslag.

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 25. september 1997.

På Revisionsrettens vegne

Bernhard FRIEDMANN

Formand

(1) EFT L 293 af 12. 11. 1994, s. 9.

(2) EFT L 155 af 7. 6. 1989, s. 1.

(3) EFT L 175 af 13. 7. 1996, s. 3.

(4) Dok. KOM(97) 343 endelig udg.

(5) EFT C 170 af 21. 6. 1993.

(6) Dok. KOM(92) 519 endelig udg.

(7) Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1995, punkt 1.16, EFT C 340 af 12. 11. 1996.

(8) Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996 om ændring af forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, EFT L 175 af 13. 7. 1996, s. 3.

(9) EFT L 302 af 19. 10. 1992, s. 1.

(10) Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter, EFT L 293 af 12. 11. 1994, s. 9.

UDTALELSE FRA REVISIONSRETTEN OM FORSLAG FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDETS FORORDNING (EF, EURATOM) OM ÆNDRING AF RÅDETS FORORDNING (EØF, EURATOM) NR. 1552/89 OM GENNEMFØRELSE AF AFGØRELSE 94/728/EF, EURATOM OM ORDNINGEN FOR FÆLLESSKABERNES EGNE INDTÆGTER

>TABELPOSITION>