saft 
•à -if KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 31.1.1996 
KOM(96) 19 endelig udg. 
EU'S FUSIONSKONTROL 
GRØNBOG 
OM REVISION AF FUSIONSFORORDNINGEN 
(forelagt af Kommissionen) 

Resumé 
Med fusionsforordningen, der blev vedtaget i Rådet i 1989, fik Fællesskabet for første 
gang et egnet instrument til at føre kontrol med grænseoverskridende fusioner. EU's 
fusionskontrol betegnes fra mange sider som en succes. Inden for EØS er alle fusioner, 
der falder ind under forordningen, blevet underlagt samme regler og vurderet af én 
myndighed, nemlig Kommissionen. Og det er sket hurtigt og effektivt, efter gennem­
sigtige procedurer. 
Siden forordningens ikrafttrædelse i 1990 har Kommissionen vedtaget over 350 endelige 
beslutninger. I et stort antal sager gav de anmeldte transaktioner ikke anledning til 
konkurrenceproblemer, og de blev derfor godkendt inden en måneds forløb Og i de 
tilfælde, hvor fusionen ville skabe eller forstærke en dominerende stilling, blev der taget 
skridt til at forhindre en forværring af konkurrencestrukturerne på markedet. Der er 
således blevet nedlagt forbud mod 4 fusioner, og 24 andre blev væsentligt ændret under 
hensyn til Kommissionens indsigelser. 
Efter næsten fem år med EU's fusionskontrol skal Kommissionen nu, i overensstemmelse 
med, hvad den i 1993 lovede Rådet, vurdere, hvordan fusionsforordningen har fungeret. 
Der er navnlig tale om en vurdering af de omsætningstærskler, der udløser 
anmeldelsespligt, samt reglerne for henvisning af sager mellem Kommissionen og 
medlemsstaterne. Kommissionen vil i øvrigt også benytte lejligheden til at få rettet op på 
mangler ved forordningen og imødekomme kritiske bemærkninger angående den måde, 
hvorpå den hidtil har fungeret. 
Denne grønbog indeholder en gennemgang af de nuværende retlige rammer om fusioner 
på såvel EU-plan som på nationalt plan. Derefter lægges en række muligheder frem til 
debat. Disse kan opsummeres således: 
Tærskler: for øjeblikket skal fusionsparterne have en verdensomsætning på 
over 5 mia. ECU, og mindst to af dem skal have en omsætning på 
over 250 mio. ECU inden for EU. Et stort antal fusioner, der vil kunne 
påvirke markedsstrukturerne i mere end én medlemsstat, når ikke op på 
disse høje beløb. Ifølge de oplysninger, Kommissionen råder over, vil det 
være mere hensigtsmæssigt med tærskler på henholdsvis 2 mia. ECU 
og 100 mio. ECU. 
Anmeldelsespligt i flere lande: virksomheder, der ikke når op på de 
nugældende høje omsætningstærskler, bliver stillet over for 13 forskellige 
fusionskontrolsystemer inden for EØS. Nødvendigheden af at indgive 
anmeldelse til flere nationale myndigheder påfører virksomhederne øget 
usikkerhed, øget besvær og øgede omkostninger og kan føre til indbyrdes 
modstridende afgørelser. En sænkning af tærkslerne vil i vid udstrækning 
løse det problem. Som den "næstbedste løsning" kunne det fastsættes, at 
fusioner, som ikke når op på omsætningstærsklerne, herefter alene skal 
behandles af Kommissionen, hvis de ellers skulle være anmeldt i flere 
medlemsstater. 
Joint ventures: der fremlægges to grundmodeller til forbedring af 
behandlingen af joint ventures inden for rammerne af EU's konkurrenceret. 
Disse to grundmodeller gennemgås derefter nærmere, med beskrivelse af 
de forskellige måder, hvorpå de kan iværksættes. 
_ ? 
Desuden foreslås en rækker andre, hovedsagelig proceduremæssige 
forbedringer, med hensyn til godkendelse af tilsagn i første 
undersøgelsesfase og andre aspekter ved forordningen. 
Bankers indtægter: der fremsættes forslag til forenkling af den metode, der 
benyttes til beregning af kredit- og finansieringsinstitutters omsætning og 
dens geografiske fordeling. 
Formålet med denne grønbog er at fa sat gang i en bred debat. Den er udarbejdet i lyset 
af de udtalelser, der er fremkommet fra andre EU-institutioner, fra medlemsstaterne samt 
fra erhvervslivet og jurister under den rundspørge, Kommissionen foretog sidste år. De 
forslag og løsningsmodeller, der skitseres i denne grønbog, må dog ikke betragtes som 
hverken fuldstændige eller udtømmende. 
Kommissionen mener, at forordningens anvendelsesområde bør udvides, således at den 
kommer til at gælde for et større antal fusioner med fællesskabsdimension. Desuden kan 
den nuværende praksis forbedres på de måder, der nævnes i grønbogen. Kommissionen 
vil gerne have alle synspunkter frem, således at alle disse spørgsmål kan blive diskuteret 
til bunds. 
GRØNBOG 
Indholdsfortegnelse 
I INDLEDNING 
II DET NUVÆRENDE RETSGRUNDLAG 
A. FUSIONSKONTROL PÅ FÆLLESSKABSNIVEAU 
B. FUSIONSKONTROL PÅ MEDLEMSSTATSNIVEAU 
III. KRITERIER FOR KOMMISSIONENS KOMPETENCE 
A. DEN NUVÆRENDE SITUATION 
B. LØSNINGSMODELLER 
IV. ANDRE ASPEKTER VED FORORDNINGEN 
A HENVISNING AF FUSIONER TIL OG FRA MEDLEMSSTATERNE 
(ARTIKEL 9 OG 22) 
B BEHANDLING AF JOINT VENTURES 
C TILSAGN I FUSIONSSAGER 
D. DE MINIMIS-TRANSAKTIONER 
E. BEREGNING AF OMSÆTNING I KREDIT- OG FINANSIERINGS­
INSTITUTTER 
F. ANDRE ÆNDRINGER ELLER AFKLARINGER 
Accessoriske begrænsninger i fase 1 
Tilbagekaldelse af artikel 6-beslutninger 
Artikel 7 
Artikel 10, stk. 4 
Beregning af joint venture-selskabers omsætning 
Tredjeparters rettigheder 
"Deltagende virksomheder" 
V. KONKLUSIONER 
INDLEDNING 
Rådets forordning nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomheds­
overtagelser ("fusionsforordningen") blev vedtaget den 21. december 1989 og 
trådte i kraft den 21. september 1990. Fusionsforordningen gælder for alle fusioner 
af fællesskabsdimension defineret på grundlag af de deltagende virksomheders 
årsomsætning. 
Den første undersøgelse af, hvordan fusionsforordningen fungerer, foretog 
Kommissionen i 1993. Denne undersøgelse var foranlediget af den retlige 
forpligtelse til at revidere omsætningstærsklerne i artikel 1 og henvisnings-
bestemmelserne i artikel 9 og 22. Kommissionen benyttede desuden lejligheden 
til at gennemgå, hvorledes forordningen som helhed havde fungeret, for at få 
afklaret, om der var andre områder, hvor der kunne foretages forbedringer. 
På basis af denne undersøgelse udarbejdede Kommissionen en rapport til Rådet1, 
hvori den konkluderede, at der var stærke argumenter for en sænkning af 
tærsklerne. Kommissionen mente dog, at det ville være klogt at få flere erfaringer 
med fusionsforordningens anvendelse og virkningerne af medlemsstaternes politik 
inden for fusionskontrol, før der blev fremsat noget formelt revisionsforslag. Den 
opfordrede derfor Rådet til at udskyde revisionen af tærsklerne til senest udgangen 
af 1996. Rådet tilsluttede sig disse konklusioner i september 1993. 
I de to år, der er gået siden 1993-undersøgelsen, har de retlige, politiske og 
økonomiske forhold ændret sig betydeligt. Som følge af såvel udvidelsen af 
Unionen som udviklingen i de gamle medlemsstaters lovgivning er der sket en 
stigning i antallet af nationale fusionskontrolordninger. På fællesskabsplan er 
fusionskontrollen trådt ind i en konsolideringsfase med vedtagelsen af en ny 
gennemførelsesforordning og et nyt sæt retningslinjer ved udgangen af 1994 . 
Desuden har fællesskabsinstitutionerne og medlemsstaterne videreudviklet 
principperne for den praktiske anvendelse af subsidiaritetsprincippet. Endelig er 
den transnationale fusionsvirksomhed blevet intensiveret på baggrund af den 
stadigt voksende markedsintegration inden for EU og den seneste tids økonomiske 
opsving . På denne baggrund er det nødvendigt at tage forordningen op til revision 
for at få afklaret, hvordan fordelene ved det indre marked bedst kan sikres 
gennem en effektiv europæisk fusionskontrolpolitik 
Som led i det igangværende revisionsarbejde har Kommissionens tjenestegrene 
foretaget en rundspørge hos medlemsstaterne og en række virksomheder, 
brancheforeninger og rådgivningsfirmaer for at høre deres synspunkter med 
hensyn til revision af forordningen (jf. bilag 1). Europa-Parlamentet og Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg blev også opfordret til at afgive udtalelse. 
Denne grønbog offentliggøres som grundlag for yderligere drøftelse af, hvilke 
ændringer der kan foretages i forordningen. Den har til formål: 
at analysere den nuværende situation 
KOM(93) 385, endelig udg. af 28. juli 1993. 
Kommissionens forordning (EF) nr. 3384/94 af 21. december 1994, EFT nr. L 377 af 31.12.1994, s. 1. 
Kommissionens meddelelser af 21. december 1994, EFT C 385 af 31 12 1994, s. 1, 5, 12 og 21. 
Efter at have nået el toppunkt i 1990 gik den grænseoverskridende tusionsaktivitel ned i 1991 og 
stabiliserede sig i de efterfolgende år på omkring 1 350 transaktioner åiligt 1994 var dog præget af 
en stigning i fusionsaklivileten både mængdemæssigt og værdimæssigt, Europæisk Okonomi 
(marts 1995), tillæg A 
at undersøge, om de nuværende tærskler bør revideres, jf. Kommissionens 
tilsagn til Rådet i 1993 
at påvise andre områder, hvor der kan foretages forbedringer, og foreslå 
mulige løsninger. 
Kommissionen agter at høre Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg og Regionsudvalget om denne grønbog Desuden opfordrer den 
alle interesserede til at fremsætte deres bemærkninger til den. Af hensyn til 
tidsplanen for revisionen bør disse bemærkninger være Kommissionen i hænde 
senest den 31. marts 1996 . Kommissionen vil derpå undersøge resultaterne af 
denne høringsproces og fremsætte et forslag til Rådet i løbet af 1996. 
II. DET NUVÆRENDE RETSGRUNDLAG 
A. FUSIONSKONTROL PÀ FÆLLESSKABSNIVEAU 
1. Fusionsforordningen 
8. Ifølge fusionsforordningen har Europa-Kommissionen beføjelser til at vurdere alle 
fusioner af fællesskabsdimension, dvs. fusioner, virksomhedsovertagelser eller 
joint ventures oprettet i fusionsøjeined, hvor: i) alle de deltagende virksomheders 
samlede omsætning på verdensplan tilsammen overstiger 5 mia. ECU; ii) mindst 
2 af de deltagende virksomheders samlede omsætning i Fællesskabet hver især 
overstiger 250 mio. ECU (hvilket betyder, at de tilsammen skal have 
mindst 500 mio. ECU inden for EU); og iii) de deltagende virksomheder ikke har 
over to tredjedele af deres samlede omsætning på fællesskabsplan i én og samme 
medlemsstat (forordningens artikel 1). 
9. Forordningen er baseret på "one-stop shop"-princippet (én kontrolmyndighed). Det 
betyder, at Kommissionen har enekompetence til at vurdere fusioner af 
fællesskabsdimension, og at de deltagende virksomheder derfor kun behøver at 
indgive én anmeldelse inden for Den Europæiske Union. Under de nævnte 
tærskler er fusioner undergivet den nationale fusionskontrol, hvis en sådan findes. 
Efter at aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) trådte 
i kraft i 1994, er Europa-Kommissionens enekompetence i forbindelse med 
fusioner, der opfylder ovennævnte kriterier, blevet udvidet til at omfatte hele EØS-
området. 
10. Fordelingen af sager mellem Kommissionen og medlemsstaterne efter artikel 1 
suppleres af bestemmelserne i artikel 9, artikel 21, stk. 3,og artikel 22. Ifølge 
artikel 9 kan Kommissionen henvise sager til en medlemsstat, når de 
konkurrencemæssige spørgsmål kun berører et specifikt marked på den 
pågældende medlemsstats område. Efter artikel 22, stk. 3-5, kan en medlemsstat 
anmode Kommissionen om at anvende fusionsforordningen på transaktioner, der 
ikke opfylder kriterierne for fællesskabsdimension, men som skaber eller styrker 
en dominerende stilling på den pågældende medlemsstats område. Efter artikel 21, 
stk. 3, kan medlemsstaterne træffe passende foranstaltninger til at beskytte andre 
legitime interesser end de i fusionsforordningen anførte, herunder bl.a. hensyn til 
den offentlige sikkerhed, mediepluralitet og tilsynsregier I forbindelse med sin 
Bemærkningerne kan sendes med fax (fax nr. 32-2-296 43 01) eller med posten til folgende adresse: 
Kommissionen for Det Europæiske Fællesskab, Generaldirektoratet for Konkurrence (GD IV), 
Direktoral B-Merger lask Force, Avenue de Cortcnbcrg 150, B-1049 Bruxelles, Belgien. 
6 
undersøgelse og vurdering af anmeldte fusioner handler Kommissionen desuden 
i nær kontakt med medlemsstaternes kompetente myndigheder 
(fusionsforordningens artikel 19) samt EFTA-Tilsynsmyndigheden (EØS-aftalens 
artikel 58). 
11. Efter fusionsforordningen skal alle fusioner af fællesskabsdimension anmeldes på 
forhånd. Anmeldte fusioner vurderes ud fra deres virkning på konkurrence­
strukturen på fællesmarkedet. Det grundlæggende spørgsmål er, om fusionen 
"skaber eller styrker en dominerende stilling". Der er to undersøgelsesfaser, hvis 
varighed er fastsat retligt. Efter en indledende fase på en måned skal Kommis­
sionen afgøre, hvorvidt fusionen rejser alvorlig tvivl om dens forenelighed med 
fællesmarkedet, og i så fald indlede en indgående undersøgelse. Fire måneder efter 
at fase 2-proceduren er indledt, skal Kommissionen træffe endelig beslutning om 
fusionen 
12. Pr. 30. oktober 1995 havde Kommissionen modtaget 376 anmeldelser efter 
fusionsforordningen. Kommissionen har vedtaget 357 endelige beslutninger: 
31 beslutninger efter forordningens artikel 6, stk. 1, litra a) (om at 
fusionen falder uden for fusionsforordningens anvendelsesområde) 
303 beslutninger efter forordningens artikel 6, stk. 1, litra b) (om at 
fusionen erklæres forenelig med fællesmarkedet efter første undersøgelses­
fase) 
19 beslutninger efter forordningens artikel 8, stk. 2 (om at fusionen 
erklæres forenelig med fællesmarkedet efter den indgående fase 2-
undersøgelse) 
4 beslutninger efter forordningens artikel 8, stk. 3 (om forbud mod en 
fusion). 
I 12 sager efter artikel 6, stk. 1, litra b) og i 12 sager efter artikel 8, stk. 2, blev 
der knyttet betingelser og/eller påbud til godkendelsen for at sikre, at parternes 
tilsagn blev overholdt. 3 sager blev henvist til medlemsstater efter en anmodning 
i henhold til artikel 9, og Kommissionen modtog 2 anmodninger fra medlemsstater 
efter artikel 22, stk. 3. I 3 sager blev artikel 21, stk. 3, bragt i anvendelse. 
2. Artikel 66 i traktaten om Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF) 
13. I henhold til EKSF-traktaten skal alle koncentrationer, der involverer mindst én 
virksomhed, der er beskæftiget med produktion eller distribution af kul eller stål, 
og som er etableret i Fællesskabet, godkendes af Kommissionen på forhånd. Med 
Rådets godkendelse har Kommissionen fastsat minimumsniveauer baseret på 
virksomhedernes produktionsmængde, og under disse niveauer er koncentra­
tionerne fritaget for kravet om forhåndsanmeldelse. For råstål eller færdige 
produkter er der f.eks. et minimumsniveau på 6 mio. tons om året, svarende til 
ca. 2,5 mia. ECU. 
B. FUSIONSKONTROL PÅ MEDLEMSSTATSNIVEAU 
14. Der findes for øjeblikket 11 nationale fusionskontrolordninger i EU , hvoraf de 
otte er obligatoriske. Blandt de resterende fire medlemsstater er Nederlandene i 
gang med at vedtage en ordning med obligatorisk forudgående fusionskontrol, og 
det kan ikke udelukkes, at de øvrige 3 også indfører national lovgivning i 
Desuden findes der to ordninger med frivillig anmeldelse inden for EOS, nemlig i Island og Norge. 
- 7 -
fremtiden. Bilag 2 indeholder en oversigt over hovedtrækkene i de eksisterende 
nationale systemer og det foreslåede nederlandske system. 
15. En komparativ analyse af de forskellige nationale systemer viser, at der er stor 
forskel på anmeldelseskravene, de anvendte procedurer og de retlige standarder. 
Det formelle samarbejde mellem de nationale myndigheder, der kan være 
involveret i samme sag, er stort set begrænset til nogle bilaterale kontakter, 
normalt med informationsformål. 
16. Hvad angår den myndighed, der har kompetence til at behandle fusionssager i de 
enkelte medlemsstater, forholder det sig i de fleste lande således, at mere end én 
særskilt myndighed medvirker i beslutningsprocessen I fem ud af de elleve lande 
træffes den endelige beslutning af et administrativt/ministerielt organ, i fire af en 
uafhængig konkurrencemyndighed, i et land af en retslig myndighed og i et land 
enten af en retslig myndighed (forbud) eller af en konkurrencemyndighed 
(godkendelse). Endelig kan den uafhængige konkurrencemyndigheds beslutning 
i to lande underkendes af et administrativt/ministerielt organ ud fra hensyn til den 
offentlige interesse. 
17. Tærsklerne for obligatorisk eller frivillig anmeldelse varierer -også i vid 
udstrækning med hensyn til de anvendte kriterier (omsætning, enten i det 
pågældende land eller på verdensplan, verdensomspændende aktiver eller 
markedsandel i det pågældende land) og interventionstærsklen (den verdens­
omspændende omsætning for hvert af mindst to af de deltagende selskaber skal 
f.eks. være 0,36 mio. ECU i Østrig, 25,2 mio. ECU i Irland og 520 mio. ECU i 
Tyskland, den samlede verdensomspændende omsætning er f.eks. 430 mio. ECU 
i Sverige og 1,04 mia. ECU i Tyskland, og den samlede omsætning i det 
pågældende land er f.eks. 125 mio. ECU i Spanien, 180 mio. ECU i Portugal og 
300 mio. ECU i Italien og over 1 mia. ECU i Frankrig) . I det omfang de 
forskellige interventionstærskler ikke fuldt ud svarer til forskellene i de nationale 
økonomiers respektive størrelser, kan de føre til forskellige grader af kontrol med 
virksomheder af samme størrelse. 
18. Med hensyn til procedurens varighed i de forskellige medlemsstater er den 
indledende undersøgelsesfase normalt kort og overstiger i intet tilfælde 2l/2 måned. 
Varigheden af de mere indgående undersøgelser varierer derimod, især fordi der 
i visse tilfælde ikke er fastsat nogen frister ved lov, medens de lovfæstede 
tidsfrister i andre tilfælde kan forlænges, f.eks. med henblik på at indhente 
yderligere oplysninger. Desuden indebærer en række systemer, at der føres kontrol 
i en periode efter en fusions gennemførelse, og denne periode varierer fra 1 
måned til et ubegrænset tidsrum. 
19. Hvad vurderingen angår, anvender alle medlemsstater konkurrencekriterier i deres 
analyse af de anmeldte fusioner. I de fleste tilfælde er det også muligt at tage 
hensyn til offentlige eller almene interesser. Det er vanskeligt at fastslå nøjagtigt, 
hvorledes disse øvrige kriterier vil indvirke på den endelige vurdering af sagen, 
og det kan variere fra en medlemsstat til en anden. 
20 Antallet af sager, der undersøges efter hver af de 1 1 nationale fusionskontrol­
ordninger, varierer betydeligt fra det ene land til det andet. I de lande, hvor der 
er anmeldelsespligt, svinger det årlige antal sager fra 25 i Portugal og til ca. 1540 
i Tyskland . Blandt de lande, hvor anmeldelse er frivilligt, modtog Spanien 
Tærskelbcløbene er omregnet til ECU pa basis af gennemsnitskurserne for 1994. 
I de ovrige lande har det gennemsnitlige antal anmeldelser pr. år været folgende 35 i Belgien, 55 i 
- 8 -
gennemsnitligt 24 sager om året, medens der i Det Forenede Kongerige blev 
anmeldt 150-200 sager om året. 
21. Det er også forskelligt, hvorledes medlemsstaterne offentliggør deres beslutninger, 
og hvilke oplysninger disse beslutninger indeholder. I nogle tilfælde offentliggøres 
hele beslutningens ordlyd, herunder en vurdering af konkurrenceforholdene. I 
andre tilfælde offentliggøres kun bestemte beslutninger (f.eks. forbud eller de 
vigtigste beslutninger), medens der for de øvrige kun udsendes en meddelelse. 
III. KRITERIER FOR KOMMISSIONENS KOMPETENCE 
A. DEN NUVÆRENDE SITUATION 
22. I dette afsnit ser vi på, hvordan fusionssager optimalt kan fordeles mellem 
Kommissionen og medlemsstaterne i lyset af to fundamentale EU-m ål sætninger -
nemlig subsidiaritetsprincippet og målet om fortsat integration af markederne 
gennem en hurtig og ensartet vurdering af fusioner med betydelige 
grænseoverskridende virkninger. Derefter foretages på basis af de foreliggende 
oplysninger en vurdering af, hvorvidt tærsklerne i forordningen bør bibeholdes på 
det nuværende niveau eller ej. 
1. Grundprincipper 
Subsidiarite 1 og fusionskontrol 
23. Fusionsforordningen skulle finde anvendelse på væsentlige strukturændringer, 
"hvis virkninger for markedet går ud over en medlemsstats grænser" (9. betragt­
ning). Fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger blev anset for at 
være af fællesskabsdimension. Det blev derfor besluttet, at Kommissionen skulle 
have enekompetence til at behandle dem, medens medlemsstaternes fusions-
lovgivning skulle finde anvendelse på fusioner, der hovedsagelig havde nationale 
virkninger. 
24. Fordelingen af sager mellem EU og medlemsstaterne inden for fusionskontrol 
bygger derfor på de samme principper som subsidiaritetsbegrebet. Ifølge 
subsidiaritetsprincippet (også kaldet "nærhedsprincippel") skal der handles på det 
mest egnede jurisdiktionsniveau, under hensyn til, hvilke mål der skal virkelig­
gøres, og hvilke midler Fællesskabet og medlemsstaterne råder over9. 
25. En fusion har betydelige grænseoverskridende virkninger, hvis den har indvirk­
ninger på konkurrencestrukturerne i et geografisk område, der strækker sig ud 
over en enkelt medlemsstats grænser. Det er f.eks. tilfældet, når fusionsparterne 
har betydelige aktiviteter i flere medlemsstater, eller når deres aktiviteter i en 
enkelt medlemsstat kan have betydelige konkurrencemæssige indvirkninger i andre 
dele af EU, f.eks. når fusionen kan lægge hindringer i vejen for, at konkurrenter 
fra andre medlemsstater kan få adgang til markedet, således at der lægges 
hindringer i vejen for den europæiske integration, eller når fusionsparterne 
Irland, 132 i Sverige, 238 i Italien og 310 i Østrig (uformelt og formelt). Der er tale om det 
gennemsnitlige antal årlige anmeldelser i 1993 og 1994. I Grækenland blev der indgivet ca. 25 
anmeldelser om året under den tidligere ordning med frivillig anmeldelse. 
Se Kommissionens Rapport til Det Europæiske Råd om tilpasning af gældende lovgivning til 
nærhedsprincippet, K( >M(93) 545 endelig udg. af 24.1 1 1993 
kommer til at indtage en så stærk position i en medlemsstat, at det kan have 
afsmittende virkninger i resten af EU. 
26 For fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger er det således 
berettiget, at der gribes ind på fællesskabsplan i betragtning af de mål, der ligger 
til grund for fusionskontrol, og de midler, der står til rådighed for Kommissionen 
og for medlemsstaterne. Kommissionens undersøgelsesbeføjelser og sanktions- og 
håndhævelsesforanstaltninger strækker sig ud over de nationale grænser og er 
dermed større end de enkelte medlemsstaters beføjelser. På baggrund af de stadig 
mere globale eller i hvert fald indbyrdes afhængige økonomier letter kontrol på 
fællesskabsplan desuden en samlet ensartet vurdering af disse fusioners virkninger. 
Markedsintegration og "one-stop shop"-princippet 
27 En af de vigtigste måder, hvorpå erhvervslivet kan tage det indre markeds nye 
udfordringer op, er gennem grænseoverskridende fusioner og virksomheds­
overtagelser. De må derfor ses som en positiv konsekvens af markeds-
integrationen, såfremt de ikke ødelægger konkurrenceforholdene (fusions­
forordningens 3.-5. betragtning). 
28. Det er vigtigt, at fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger 
kontrolleres i samme omfang og på samme måde overalt i Fællesskabet. Det er 
desuden ønskeligt, at en vurdering på gmndlag af konkurrencereglerne ikke 
forsinker gennemførelsen af dem unødigt eller skaber retsusikkerhed. 
29. Fusionsforordningen har derfor to formål - for det første at forhindre konkurrence­
begrænsende transaktioner, og for det andet at tilvejebringe et fælles grundlag for 
vurdering affusioner af fællesskabsdimension inden for en fast og overskuelig 
tidsplan. "One-stop shop"-princippet betyder, at fusioner af fællesskabsdimension 
udelukkende underlægges kontrol på fællesskabsplan, hvilket gør det lettere at 
virkeliggøre det andet af målene. 
30. Det "one-stop shop"-princip, der gælder for fusioner med fællesskabsdimension, 
er knyttet til subsidiaritetsprincippet - for netop disse transaktioners omfang og 
virkninger gør det berettiget, at kontrollen udelukkende udøves på fællesskabsplan. 
Desuden er det også baseret på effektivitetshensyn. Som et alternativ til kontrol 
på nationalt plan i flere lande forenkler den enekontrol, der foretages på grundlag 
af fusionsforordningen, de administrative procedurer og sætter virksomhederne i 
stand til al nedbringe omkostningerne ved omstrukturering på det indre marked 
til det mindst mulige. Den skaber lige konkurrencevilkår ved at sikre, at alle 
fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger er underlagt de samme 
krav med hensyn til anmeldelse, procedurer og retlige standarder. 
2. De nuværende tærskler 
31. I overensstemmelse med ovenstående bør en fusion af fællesskabsdimension derfor 
defineres på grundlag af dens virkninger på markedet. Af praktiske årsager og af 
hensyn til retssikkerheden anvender fusionsforordningen dog kvantitative kriterier 
til afgrænsning af fusioner med grænseoverskridende virkninger, nemlig de 
deltagende virksomheders samlede omsætning på verdensplan og på fælles­
skabsplan. 
32. Da forordningen blev vedtaget, blev omsætningstærsklerne fastsat ved et politisk 
kompromis. Rådet mente derfor, at de burde revideres efter en indledende fase på 
grundlag af de indhøstede erfaringer (10. betragtning) Kommissionen og Rådet 
10 -
erklærede desuden, at de var indstillet på at tage andre faktorer i betragtning ud 
over omsætningen, når tærsklerne skulle revideres. 
33. I sin ovennævnte 1993-rapport konkluderede Kommissionen, at i takt med den 
øgede integration af markederne i Fællesskabet var der også sket en stigning i 
antallet af grænseoverskridende fusioner, men kun en lille del af disse fusioner 
faldt ind under fusionsforordningen. I rapporten nævnte den konkrete eksempler 
på fusioner, der ikke faldt ind under fusionsforordningen, selv om de måtte 
antages at kunne påvirke konkurrencevilkårene i hele Fællesskabet. På baggrund 
heraf drog Kommissionen den konklusion, at forordningens tærskler burde sænkes. 
34. Resultaterne af Kommissionens rundspørge tyder på, at de grunde, der i 1993 talte 
for en sænkning af tærsklerne, stadig er gyldige i dag. Selv om der i takt med den 
øgede integration af markederne er sket et yderligere opsving i de 
grænseoverskridende fusioner, både med hensyn til deres antal og omfang10, ser 
der ud til at være et stigende antal fusioner med betydelige grænseoverskridende 
virkninger, der ikke når op på de nugældende tærskler. Det hænger sammen med 
størrelsen af og/eller de særlige træk ved de sektorer, hvor de 
grænseoverskridende fusioner finder sted, og med størrelsen af de implicerede 
virksomheder. Det ser desuden også ud til, at adskillige fusioner med betydelige 
grænseoverskridende virkninger, som ikke når op på tærsklerne, skal anmeldes 
i flere medlemsstater, hvilket øger usikkerheden og omkostningerne og kan føre 
til indbyrdes modstridende afgørelser. 
h orordningens sektordæknii ig 
35. Kommissionens kompetence afhænger af de deltagende virksomheders samlede 
omsætning på verdensplan og på fællesskabsplan Det er derfor mest sandsynligt, 
at fusionsforordningen finder anvendelse på fusioner mellem virksomheder med 
en meget stor samlet omsætning og/eller konglomerater. Derimod er det mindre 
sandsynligt, at fusioner, hvor køberen og/eller det overtagne selskab er speciali­
serede virksomheder, der opererer på mindre, men stadig økonomisk betydelige 
markeder, vil opfylde kriterierne. 
36. Kommissionen har foretaget to særskilte analyser for at få klarlagt forordningens 
sektordækning. Resultaterne af denne analyse opsummeres i det følgende. 
37. Den første analyse blev foretaget ved at sammenholde antallet af anmeldelser efter 
fusionsforordningen inden for hver enkelt erhvervssektor med AMDATA-tallene 
for fusioner i den pågældende sektor Det fremgik heraf, at i en række sektorer 
lå dækningen på under eller kun lige godt 10% ". Som eksempel på disse sektorer 
kan nævnes maskinindustri, elektro- og elektronikindustri, computer-
industrigummi- og plastprodukter, tekstilvarer, levnedsmiddelindustri, metalvarer, 
træproduktion, fremstilling aflægeinstrumenter, byggesektoren, energiforsyning, 
trykkeri- og forlagsvirksomhed, hotel- og cateringvirksomhed, edb-tjenestero.lign. 
samt bank- og finansvirksomhed. Også i andre sektorer er dækningen kun 
begrænset. F.eks. er dækningen i den kemiske industri, som tegner sig for det 
største antal anmeldelser, kun på ca. 16%. 
Se fodnote 4 
Database med oplysninger om fusioner og overtagelser fra Acquisitions Monthly 
fil sammenligning kan nævnes, at dækningen af visse andre sektorei som f.eks luftfartssektoren og 
telesektoren ligger på over 50%. Disse forskelle skyldes de særlige træk, der goi sig gældende for de 
enkelte sektorer, og som vi kommer nærmere ind på i delte afsnit 
- 11 -
38. Den anden analyse tog sigte på at påvise konkrete fusioner, der har betydelige 
grænseoverskridende virkninger, men som ikke når op på de nugældende 
tærskler" Der er tale om fusioner inden for et stort antal forskellige sektorer, 
heraf også nogle, der allerede blev påvist under den første analyse. Som eksempel 
kan nævnes den kemiske industri, herunder basiskemikalier samt specialkemikalier 
og forarbejdede produkter heraf, medicinalindustrien, bilkomponentindustrien, 
maskin- og elektroindustrien, bioteknologi, byggematerialer, edb-programmel, 
papirprodukter, forlagsvirksomhed, leasing af fly, turistsektoren og catering. 
39. At disse fusioner ikke faldt ind under fusionsforordningen, skyldtes enten, at alle 
de implicerede virksomheder tilsammen ikke nåede op på tærsklen for 
verdensomsætningen, eller at der ikke var mindst to af dem, der nåede op på EU-
tærsklen. Specielt med hensyn til tærsklen for EU-omsætningen bemærkes, at selv 
om en meget stor virksomhed overtager en mindre virksomhed med en stor 
markedsandel inden for EU, vil transaktionen alligevel falde uden for 
fusionsforordningens rammer, hvis den sidstnævnte virksomhed har en EU-
omsætning på under 250 mio. ECU. På samme måde kan det ske, at fusioner 
mellem to store virksomheder ikke når op på EU-tærsklen, hvis der er tale om en 
"swap" eller om overtagelse af bestemte dele af virksomheden. I sådanne tilfælde 
er det for sælgers vedkommende kun omsætningen inden for den overtagne del, 
der kan tages med i betragtning, og selv om dette repræsenterer en stor 
markedsandel inden for EU, er det muligt, at fusionen alligevel ikke når op på 
omsætningstærsklen i forordningen. 
40. Omstruktureringer i de fleste af de ovennævnte sektorer har ofte 
grænseoverskridende virkninger, eftersom virksomhederne normalt er aktive i flere 
medlemsstater. Den lave dækning tyder derfor på, at et betydeligt antal 
grænseoverskridende fusioner falderuden for forordningen. I nogle andre 
sektorer,som bl.a. bank- og finanssektoren eller energiforsyningssektoren, er 
markedsaktørerne ofte stærkt nationalt orienterede. Men selv i disse sektorer ser 
det ud til, at aktiviteterne i stigende grad får en grænseoverskridende struktur. 
Med de nugældende tærskler vil fusioner i disse sektorer forblive uden for EU's 
jurisdiktion. 
41. Der er flere forskellige årsager til, at fusioner af fællesskabsdimension inden for 
ovennævnte sektorer ikke er omfattet af forordningen. Disse årsager er knyttet til 
de enkelte sektorers særlige karakteristika. 
42. For det første ligger selv de største virksomheders samlede omsætning inden for 
nogle sektorer, såsom tekstilvarer, trykkeri- og forlagsvirksomhed, hotel- og 
cateringvirksomhed, under de gældende tærskler for verdensomsætningen14. Dette 
betyder ikke, at sektoren som sådan er af mindre betydning. Som eksempel kan 
nævnes, at den europæiske produktion inden for tekstil sektoren i 1993 androg 106 
mia. ECU, og forbruget androg 110 mia. ECU De tre største tekstilvirksomheder 
i EU er blandt verdens ti største selskaber'5. 
Kommissionen har opstillet to lister med konkrete eksempler på sådanne sager - den forste omfattende 
tiden frem til 1993, og den anden omfattende perioden 1993-1995 Disse lister er blevet fremsendt til 
medlemsstaterne, men på grund af deres fortrolige karakter er de ikke med i denne gronbog. De fleste 
af disse sager ville have været omfattet af fusionsforordningen med lavere tærskler på 2 mia ECU 
(verdensomsætning) og 100 Mio (EU-omsætning) 
Disse data stammer fra DABLESynopsis of European Enterprises 1995. 
Panorama of EC Industry', kap. 14, De Europæiske fællesskabers Publikationskontor (1994). 
- 12 -
43. For det andet er virksomhederne inden for en række sektorer specialiseret på 
delmarkeder med en forholdsvis beskeden samlet omsætning. Inden for disse 
sektorer vil overtagelse af specialiserede virksomheder med en betydelig markeds­
stilling eller afhændelse af virksomheder/afdelinger, der indgår i større koncerner, 
ofte ikke falde ind under fusionsforordningen. F.eks. er der inden for reservedele 
og komponenter til motorkøretøjer en betydelig fragmentering på grund af en lang 
række små og mellemstore specialproducenter, selv om der også findes en række 
store internationale selskaber på dette marked. 
44. Maskinindustrien er et andet interessant eksempel. Denne betydelige sektor - i 
1992 indtog den femtepladsen inden for Fællesskabets industriproduktion -
omfatter en lang række forskellige produkter. Industrien har en polariseret struktur 
med en høj koncentrationsgrad for de mest avancerede produkter, et begrænset 
antal meget store virksomheder og et stort antal små og mellemstore 
virksomheder. 
45. Inden for den kemiske sektor og medicinalvareindustrien anmeldes ca. 16% af alle 
fusioner til Kommissionen, hvilket må siges at være et ret beskedent antal, da er 
der tale om industrier med transnationale dimensioner Hovedårsagen hertil er 
tilsyneladende det store antal forskellige kemiske produkter og tendensen til 
specialisering via omstrukturering. Denne strategi medfører en række swaps eller 
overtagelser, der falder uden for forordningen på grund af den over­
tagne/afhændede virksomheds beskedne omsætning. 
Fusionens virksomhedsdækning 
46. Med de nuværende tærskler omfatter forordningen kun en lille procentdel af de 
europæiske virksomheder. Ud af de største 2 200 europæiske virksomheder i 
DABLE Synopsis of European Enterprises16 for 1995 havde kun 152 selskaber i 
EU- og EFTA-landene (7% af alle DABLE-selskaber) i 1993 en verdens­
omspændende omsætning på over 5 mia. ECU. I alt 293 virksomheder (13% af 
alle DABLE-selskaber) havde en verdensomspændende omsætning på over 
2,5 mia. ECU, således at fusioner mellem dem ville falde ind under fællesskabs-
kontrollen. 
47. Selv om disse tal ikke omfatter alle virksomheder, der er omfattet af forordningen, 
især ikke-europæiske selskaber, antyder de, at forordningens virksomhedsdækning 
er relativt begrænset. Dette er især af betydning, fordi globaliseringen af 
markederne og den stigende integration inden for Fællesskabet forventes at føre 
til, at et større antal virksomheder, herunder mellemstore virksomheder, deltager 
i grænseoverskridende fusionsaktiviteter i fremtiden. Mellemstore virksomheder, 
der ikke er omfattet af "one-stop shop"-princippet, vil sandsynligvis være omfattet 
af flere medlemsstaters jurisdiktion og dermed skulle indgive anmeldelse til flere 
nationale myndigheder. 
To tredjedelsreglen 
48. Der foreligger ingen generelle oplysninger om, i hvor vid udstrækning to 
tredjedelsreglen er blevet anvendt på europæiske selskaber. Kommissionen er dog 
klar over, at der findes flere store europæiske koncerner, som f.eks. Siemens, der 
falder ind under to tredjedelsreglen, men alligevel har en betydelig EU-omsætning 
uden for deres hjemmemarkeder. Fusioner mellem to eller flere sådanne koncerner 
Europa-Kommissionens database om store virksomheder 
af samme nationalitet ville ikke være omfattet af forordningen, selv om de kunne 
få betydelige virkninger inden for Fællesskabet. 
Geografiske markeder, der berores af fusioner utider tærsklerne 
49 Kommissionen har anmodet medlemsstaterne om at oplyse, i hvor mange af de 
anmeldte sager i de sidste to år del relevante geografiske marked var større end 
det nationale eller mere end et nationalt geografisk marked blev berørt. 
50. På grundlag af svarene har Kommissionen forsøgt at opstille et skøn over antallet 
af fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger, der ligger under 
tærsklerne. I mange tilfælde var det dog næsten umuligt at få oplysninger herom. 
Selv i de tilfælde, hvor der forelå oplysninger, kunne der kun påvises enkelte 
fusioner med antageligt grænseoverskridende virkninger, nemlig de fusioner, hvor 
det geografiske marked var større end det nationale17. Ifølge disse oplysninger ser 
det ud til, at mindst ca. 10% af de anmeldte fusioner i Italien,ca. 20% af 
fusionerne i Frankrig, Spanien, Belgien og Portugal, over 30% i Østrig og over 
50% i Tyskland må antages at have betydelige grænseoverskridende virkninger18. 
Anmeldelse til flere nationale myndigheder 
51. Fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger, der ikke opfylder 
fusionens kriterier, er omfattet af national fusionslovgivning. På grund af deres 
transnationale karakter vil disse transaktioner formodentlig være anmeldelses­
pligtige i mere end ét land. 
52. Når det er nødvendigt at indgive anmeldelser til liere nationale myndigheder, er 
det en direkte konsekvens af de nugældende høje fællesskabstærskler og det store 
antal nationale fusionskontrolordninger i EU. Generelt må selve den 
omstændighed, at en fusion skal anmeldes til flere nationale myndigheder, antages 
at tyde på, at den har grænseoverskridende virkninger. Sådanne transaktioner bør 
derfor behandles på fællesskabsplan. 
53. Ifølge rundspørgen finder det overvældende flertal af virksomheder, branche­
foreninger og rådgivningsfirmaer, at den enekompetence, som blev indført ved 
fusionsforordningen, er en fordel for erhvervslivet. Når en fusion anmeldes i flere 
medlemsstater, kan den tid, der går før beslutningen er truffet, variere, og 
spørgsmålet om, hvornår transaktionen kan gennemføres, vil naturligvis afhænge 
af den sidste myndigheds beslutning. Hvis de forskellige nationale systemer 
medfører forskellige indfaldsvinkler, f.eks. med hensyn til anvendelse af kriterier 
for den offentlige interesse, kan det gøre det vanskeligt at fomdsige det endelige 
resultat. 1 denne forbindelse forekommer de største fordele ved "one-stop shop"-
princippet at ligge i retssikkerheden og den hurtige beslutningsprocedure. 
54. Når flere forskellige myndigheder skal behandle en sag, er det i praksis nødven­
digt med en koordinering af de oplysninger, der skal gives med hensyn til 
tidsplaner og argumentation. De oplysninger, som anmeldelsen skal indeholde, og 
Fusioner, der berorerct eller tiere nationale geografiske markeder, kan også have betydelige virkninger, 
der strækker sig ud over en enkelt medlemsstats grænser, men oplysninger herom er ikke let 
tilgængelige. 
De tyske lal vedrorer fusioner med mindst en ikke-tysk virksomhed involveret. Selv om det ikke er alle 
tilfælde, hvor virksomheder af forskellig nationalitet er involveret, der har virkninger ud over en enkelt 
medlemsstats grænser, kan disse oplysninger benyttes som et fingerpeg om antallet af transaktioner med 
grænseoverskridende virkninger 
- 14 -
den måde, hvorpå de skal anføres, må også tilpasses de enkelte nationale 
markeders og procedurers særlige karakteristika Desuden er det nødvendigt at 
have kendskab til forskellige retssystemer og at kunne arbejde på forskellige 
sprog. For de fleste virksomheders vedkommende betyder dette, at det er 
nødvendigt at anvende eksterne lokale eksperter. 
55. Når der skal indgives flere anmeldelser, medfører det tiere omkostninger og mere 
arbejde såvel eksternt som internt. Det er meget vanskeligt at opgøre, hvilke 
omkostningsbesparelser anvendelsen af "one-stop shop"-princippet medfører, fordi 
besparelserne afhænger af, hvor stor virksomheden er, hvor kompliceret sagen er, 
og hvor mange nationale myndigheder, der ville blive involveret, hvis 
Kommissionen ikke havde kompetencen. Ifølge rundspørgenser det dog ud til, at 
anvendelsen af forordningen, generelt og i sammenlignelige tilfælde, medfører en 
betydelig omkostningsfordel for virksomhederne. 
56. Med fusionsforordningens "single stop"-princip er der tilvejebragt ensartede 
spilleregler for alle virksomheder, der omstrukturerer deres aktiviteter i Europa 
Ifølge rundspørgen gør Kommissionens tværnationale karakter det lettere at 
foretage en global vurdering af grænseoverskridende fusioner og mindsker de 
tekniske problemer omkring undersøgelse af markeder, der er større end et 
nationalt marked. Enekompetencen eliminerer risikoen for modstridende 
beslutninger. Desuden kan man lettere og mere effektivt forhandle sig frem til en 
løsning på konkurrenceproblemer omkring fusioner, og tredjeparter får bedre 
mulighed for at blive hørt, når der kun er én myndighed inde i billedet. 
57. Nødvendigheden af at indgive flere anmeldelser afhænger kun til dels af, om 
anmeldelse er obligatorisk eller frivillig i henhold til den nationale lovgivning. Af 
hensyn til retssikkerheden kan virksomhederne føle, at de bør indgive anmeldelse, 
selv om det er frivilligt, i hvert fald når deres markedsandele er af en vis 
størrelsesorden. Under alle omstændigheder er de nødt til at kalkulere risikoen ved 
ikke at indgive anmeldelse, ikke mindst fordi de nationale myndigheder kan gribe 
ind, efter at transaktionen er gennemført. 
Samlet vurdering 
58 De foreliggende oplysninger tyder på, at de nugældende tærksler bør sænkes, 
således at størsteparten af alle fusioner med betydelige grænseoverskridende 
virkninger kan blive behandlet på EU-plan. Det vil ikke alene sætte 
Kommissionen i stand til at behandle flere grænseoverskridende fusioner, hvor der 
kan være tale om skabelse eller styrkelse af en dominerende stilling, men 
sagsbehandlingen vil også kunne ske hurtigere og mere konsekvent på basis af 
"one-stop shop"-princippet. 
B. LØSNINGSMODELLER 
59. Udgangspunktet i dette afsnit er, at for at give fusionsforordningen en bedre 
dækning af fusioner med betydelige grænseoverskridende virkninger vil det være 
mere hensigtsmæssigt at have en tærskel for verdensomsætningen på 2 mia. ECU 
og en tærskel for mindst to af de deltagende virksomheders EU-omsætning 
på 100 mio. ECU. En anden, mere begrænset løsning, der bl.a. kunne løse 
problemerne med anmeldelser i flere medlemsstater, kunne bestå i, at 
Kommissionens kompetence kun blev udvidet til også at omfatte de fusioner under 
tærsklerne, der falder ind under mere end et nationalt fusionskontrolsystem. 
- 15 
I. Sænkning af tærsklerne 
EU-insti tutionernes stilling 
60. Såvel Europa-Parlamentet som Det Økonomiske og Sociale Udvalg støtter en 
sænkning af tærsklerne. Det skal især nævnes, at Europa-Parlamentet i sin 
beslutning af 16. marts 1995 om den 23. beretning om konkurrencepolitikken på 
ny udtrykte sin støtte til et kommissionsforslag, der i væsentlig grad ville sænke 
den omsætningstærskel, hvor Kommissionen skulle gribe ind . Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg har ligeledes i sin udtalelse af 25. oktober 1995 om revision 
af Fællesskabets fusionsforordning kraftigt opfordret Kommissionen til at foreslå 
en tærskel på 2 mia. ECU for den verdensomspændende omsætning og en tærskel 
på 100 mio ECU for EU-omsætningen. Det anbefalede også, at to tredjedelsreglen 
ophæves^ 
Medlemsstaternes holdning 
61. Ifølge de hidtidige tilkendegivelser varierer medlemsstaternes synspunkter med 
hensyn til en sænkning af tærsklerne. En række medlemsstater går stærkt ind for 
en sænkning af tærsklerne, medens andre ønsker at bibeholde det nuværende 
niveau. Derimod er der tilsyneladende mere eller mindre generel enighed om, at 
Kommissionen bør undersøge problemerne med anmeldelse til flere nationale 
myndigheder og søge at finde en praktisk løsning på dem. 
Udtalelser fra virksomheder, brancheforeninger og rådgivningsfirmaer 
62. Ifølge Kommissionens rundspørge vil de fleste virksomheder og rådgivnings­
firmaer, at dømme efter de modtagne svar, gå ind for en sænkning af tærsklerne 
for omsætningen på verdensplan og omsætningen på fællesskabsplan. Meningerne 
var mere delte med hensyn til det ønskelige i at ændre to tredjedelsreglen. 
63. 11 ud af de 24 organisationer, der deltog i rundspørgen, gik ind for en sænkning 
af tærsklerne. En række andre organisationer, herunder UNICE (Sammen­
slutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa) og ICC (Det 
Internationale Handelskammer) indtog blandede synspunkter, der afspejlede deres 
medlemmers divergerende holdninger. De foreslog derfor, at virksomhederne 
skulle kunne vælge, om de ville anmelde fusioner under tærsklerne enten til 
Kommissionen eller til de pågældende nationale myndigheder. De fleste 
organisationer mente, at to tredjedelsreglen burde opretholdes, undtagen BDI 
(Bundesverband der Deutschen Industrie), der gik ind for dens afskaffelse. 
Kommissionens holdning 
64. Da forordningen blev vedtaget, udtalte Kommissionen, at tærsklen for den 
verdensomspændende omsætning burde sænkes til 2 mia ECU, når de første fire 
år var gået. Den mente desuden, at omsætningen på fællesskabsplan burde 
revideres på baggrund af erfaringerne og udviklingen i tærsklen for den 
verdensomspændende omsætning, hvilket ville indebære en tilsvarende sænkning 
til 100 mio ECU 
>o .11. punkt M i Euiopa-I'arlamentels beslutning om den 23 beielmiig nm konkuneneepolilikken, El* 
C X9 af 1(1.4 1995, s 146 
Udtalelse om revision af fusionsforordningen, ECOSOC 1 157/95 
- 16 -
65. Som nævnt ovenfor, ser de nugældende tærskler for både verdensomsætningen og 
EU-omsætningen ud til at udelukke et stort antal fusioner med betydelige 
grænseoverskridende virkninger fra at falde ind under forordningen. Resultaterne 
af de igangværende undersøgelser tyder på, at behovet for for en sænkning af 
tærsklerne er mindst ligeså stort i dag, som det var i 1993. Det er vanskeligt at 
få fuld klarhed over, hvor lavt tærsklerne bør sættes Men ud fra de foreliggende 
oplysninger madet antages, at en tærskel på henholdsvis 2 mia ECU og 100 mio. 
ECU vil bringe størsteparten af de grænseoverskridende fusioner ind under 
forordningens anvendelsesområde, helt i overensstemmelse med subsidiaritets­
princippet. Det vil også i vid udstrækning løse problemet med de mange nationale 
anmeldelser, som er nødvendige for en række transaktioner med betydelige 
grænseoverskridende virkninger. Det er på indeværende stadium Kommissionens 
opfattelse, at det er dette niveau, tærsklerne bør sættes til. Samtidig vil den 
naturligvis også overveje en eventuel revurdering af disse tærskler i lyset af de 
oplysninger, der måtte komme frem under denne høringsproces. 
66. Kommissionen erkender, at to tredjedelsreglen i visse tilfælde kan udelukke 
fusioner med grænseoverskridende virkninger fra forordningens anvendelses­
område. Hvis der skulle indføres en tre fjerdedelsregel, ville mange af disse sager 
falde ind under forordningen. Til gengæld ville også et stort antal sager, der 
hovedsagelig kun har indvirkning i et enkelt land,blive omfattet af forordningen. 
Kommissionen finder derfor på nuværende tidspunkt, at det formodentlig vil være 
i større overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet at bibeholde to tredje­
delsreglen. 
67. Det er blevet nævnt over for Kommissionen, at en sænkning af tærsklerne kunne 
forøge antallet af anmeldelser, der hovedsagelig har virkninger på nationalt plan, 
og dermed også antallet af anmodninger om henvisning efter artikel 9. Det drøftes 
under IV.A. nedenfor, hvilke virkninger en sænkning af tærsklerne vil få for 
anvendelsen af artikel 9. 
Inflationen og Unionens udvidelse 
68. Kommissionen har undersøgt, hvilken indvirkning inflationen og Unionens 
udvidelse har haft på de eksisterende tærskler Virkningen synes dog ret 
begrænset: 
i) Inflation og valutakursudsving (dvs. devaluering eller appreciering) i 
perioden 1989-1994 inden for EU har gennemsnitlig ført til en udhuling 
af den første tærskel fra 5 mia. til 4,3 mia ECU og af den anden tærskel 
fra 250 mio. til 216 mio. ECU. Selv om der er tale om en ikke ubetydelig 
udhuling, er den i lyset af de tal, der blev nævnt ovenfor under punkt 61, 
ikke stor nok til at fjerne behovet for en sænkning af de nugældende 
tærskler. 
ii) Det blev tilkendegivet over for Kommissionen, at udvidelsen af Unionen 
ville betyde, at flere virksomheder kom til at falde ind under forordningens 
anvendelsesområde, fordi deres omsætning på fællesskabsplan ville stige, 
og/eller to tredjedelsreglen ikke længere ville finde anvendelse. Men blandt 
de sager, der er blevet anmeldt til Kommissionen siden den 1. januar 1995, 
er det kun et begrænset antal, der har opfyldt kriterierne på grund af den 
supplerende omsætning i de nye medlemsstater 
- 17 -
Skon over stigningen i antallet af sager 
69. Det er vanskeligt at forudsige nøjagtigt, hvor stort et antal ekstra sager en 
sænkning af tærsklerne vil medføre. Der er opstillet et skøn på grundlag af 
oplysninger fra medlemsstaterne. De anførte tal vedrører antallet af nationale 
anmeldelser af fusioner i 1993 og 1994, der ville falde ind under fusions­
forordningen, hvis tærsklerne for omsætningen på verdensplan og på fællesskabs­
plan blev nedsat til henholdsvis 2 mia. ECU og 100 mio. ECU, og hvis 
to tredjedelsreglen blev opretholdt. 
70. På dette grundlag skønnes det, at Kommissionens arbejdsbyrde vil stige med 
yderligere 65-80 sager om året. Det svarer godt til en prognose fra GD II21 på 
65 ekstra sager om året eller 90, hvis man også medtager joint ventures oprettet 
i fusionsøjemed. 
Indvirkning på Kommissionens ressourcer 
71. Der blev udtrykt bekymring over, hvorvidt forøgelsen af Kommissionens arbejds­
byrde på grund af en sænkning af tærsklerne ville udgøre en fare for de 
eksisterende procedurers effektivitet og konkurrcnceanalysens kvalitet. Et forslag 
om sænkning af tærsklerne bør være begaindet i generelle politiske hensyn, men 
må naturligvis tage hensyn til behovet for yderligere ressourcer, således at det 
ikke skader kontrollens kvalitet og effektivitet. 
2. Sager, hvor der indgives anmeldelse til flere nationale myndigheder 
72. Fusioner, der er anmeldelsespligtige i flere medlemsstater, kan generelt anses for 
at have betydelige grænseoverskridende virkninger. I overensstemmelse med 
subsidiaritetsprincippet bør de derfor behandles på fællesskabsplan. Desuden fører 
nødvendigheden af at anmelde en fusion i flere lande til øget usikkerhed, større 
besvær og større omkostninger for virksomhederne og kan føre til indbyrdes 
modstridende beslutninger i strid med grundtanken om, at spillereglerne må være 
ens for alle. 
73. Der er udbredt bekymring i erhvervslivet over fusioner under tærsklerne, der 
opfylder anmeldelseskravene i flere nationale systemer. Derfor opfordrede 
virksomhederne og brancheforeningerne, også selv om de ikke gik ind for en 
generel sænkning af tærsklerne, kraftigt Kommissionen til at fremsætte et forslag, 
der sikrer, at sådanne sager behandles på fællesskabsplan. 
Politiske valgmuligheder 
74. Fusionskontrolordningerne i EU er meget forskelligartede. En harmonisering af 
disse ordninger, f.eks. ved et fællesskabsdirektiv, ville lette den administrative 
byrde i forbindelse med indgivelse af flere nationale anmeldelser. Kommissionen 
vil hilse ethvert harmoniseringsinitiativ velkomment, navnlig med hensyn til 
anmeldelsernes form og andre procedureregler. Men samtidig vil harmonisering 
dog nok ikke være den bedste løsning på problemet af følgende årsager. Selv om 
man ser bort fra vanskelighederne og den tid, der er nødvendig til ændring af de 
nationale love, skal virksomhederne stadig anmelde fusioner til flere nationale 
myndigheder og give oplysninger om de særlige træk, der gør sig gældende på de 
"Competition and Integralion: Communitv Merger Control Policy", ^7 European Economy (1994), 
2.2.3.4, s. M. 
enkelte nationale markeder. Det værste er dog, at fusioner med betydelige 
grænseoverskridende virkninger fortsat vil skulle behandles på medlemsstatsniveau 
i strid med subsidiaritetsprincippet. 
75. En række brancheforeninger, herunder UNICE, ICC, CNPF (Conseil National du 
Patronat Français) og AGREF (Associations des Grandes Entreprises Françaises) 
har foreslået, at de deltagende^virksomheder i fusioner, der skal anmeldes til flere 
nationale myndigheder, men som ligger imellem de nuværende tærskler og visse 
nærmere fastsatte lavere tærskler - f.eks. 2 mia. ECU og 100 mio. ECU - skal 
kunne vælge, om de vil anmelde deres fusion til Kommissionen eller til de 
pågældende nationale myndigheder. Kommissionen eller de pågældende nationale 
myndigheder ville i så fald få enekompetence. Det er klart, at denne løsning er 
ønskelig ud fra erhvervslivets synspunkt, fordi den giver størst fleksibilitet. Men 
på den anden side indebærer den også, at valget af jurisdiktion bliver overladt til 
de deltagende virksomheders eget skøn. Den bedste måde at løse problemet på på 
indeværende stadium forekommer derfor at være, at der opstilles klare og 
objektive kriterier for kompetencefordelingen mellem Kommissionen og 
medlemsstaterne. 
Losningsforslag 
76. Som det fremgår af det ovenstående, ser det ud til, at en sænkning af tærsklerne 
blev til 2 mia. ECU og 100 mio. ECU", ville få størstedelen af de fusioner, der 
har betydelige grænseoverskridende virkninger, til at falde ind under forordningen. 
Samtidig ville det i vid udstrækning løse problemerne med liere anmeldelser, fordi 
en del af disse sager ellers skulle have været anmeldt til flere nationale 
myndigheder. 
77 En anden, mere begrænset, løsning, især på problemerne med indgivelse af flere 
anmeldelser, kunne bestå i kun at udvide Kommissionens kompetence til de 
fusioner under tærsklerne, der falder ind under mere end én national 
kontrolordning. Ved denne løsning ville flere grænseoverskridende fusioner blive 
omfattet af forordningen, men ikke så mange, som hvis tærsklerne blev sænket. 
Som følge af forskellene i de tærskler for anmeldelsespligt, der gælder i de 
nationale lovgivninger, og fraværet af fusionskontrol i nogle medlemsstater, 
afhænger nødvendigheden af at indgive flere anmeldelser af, på hvilke nationale 
markeder fusionsparterne primært opererer. Efter Kommissionens opfattelse er 
denne mere afgrænsede løsning derfor det minimum, der er nødvendigt for at nå 
frem til en kompetencefordeling, der stemmer overens med 
subsidiaritetsprincippet. 
78. I overensstemmelse hermed kunne Kommissionens kompetence udvides til at 
omfatte fusioner, der skal anmeldes i flere medlemsstater, men ligger midt 
imellem de nugældende tærskler og et sæt nærmere fastsatte lavere tærksler, f.eks. 
på 2 mia. ECU for verdensomsætningen og 100 mio ECU for EU-omsætningen. 
Fusionsforordningens artikel 1 kunne ændres, således at den fastsætter, at en 
fusion i forordningens betydning, der ikke opfylder kriterierne i stk. 2, alligevel 
er af fællesskabsdimension, når den falder ind under flere medlemsstaters 
jurisdiktion. 
79. En fusion vil blive anset for at falde ind under flere medlemsstaters jurisdiktion, 
hvis den opfylder de nationale kriterier for anmeldelse i de nationale obligatoriske 
kontrolsystemer eller frivillige anmeldelsessystemer. Kommissionen finder, at også 
Se punkt 65 ovenfor. 
- 19 
frivillige systemer er relevante i denne forbindelse. En fusion, der opfylder 
kriterierne i flere systemer, må antages at have betydelige grænseoverskridende 
virkninger, uanset om de nationale systemer er obligatoriske eller frivillige. Hvis 
man ved afgørelsen af, hvor mange nationale ordninger der er inde i billedet, 
skulle se bort fra frivillige systemer, ville der ske forskelsbehandling mellem 
virksomheder, der deltager i grænseoverskridende transaktioner, afhængigt af 
hvilke nationale markeder der berøres i de enkelte tilfælde. Endelig anmeldes 
fusioner også under frivillige systemer af hensyn til retssikkerheden, især når 
parterne har en ikke ubetydelig markedsandel. 
80. Med hensyn til spørgsmålet om, hvor mange nationale lovgivninger der skal være 
tale om, bør følgende tages i betragtning. Efter Kommissionens opfattelse må en 
fusion, der falder ind under mindst to landes jurisdiktion, antages at kunne have 
betydelige grænseoverskridende virkninger og bør derfor behandles på EU-plan. 
Det er dog blevet påpeget over for Kommissionen, at en fusions 
fællesskabsdimension nok vil være mere åbenlys, når mindst tre nationale 
jurisdiktioner er involveret. Medlemsstaterne fremførte også, at man i tilfælde, 
hvor der kun var to nationale myndigheder involveret, kunne løse eventuelle 
problemer mere eller mindre tilfredsstillende gennem bilateral samordning. 
Derimod ville det naturligvis blive alt for kompliceret og dermed ineffektivt at 
koordinere behandlingen, når tre eller flere nationale systemer er involveret. 
Gyldigheden af argumenterne for, at der skal være mindst tre nationale systemer 
inde i billedet, bør udforskes nærmere under denne høring. 
Procedure 
81. De ovennævnte sager vil blive undergivet de samme materielle og procedure­
mæssige regler, som gælder for enhver anden fusion i fusionsforordningens 
forstand, med følgende undtagelse: Ud over de normale krav til Kommissionens 
kompetence vil det være nødvendigt at fastslå, om fusionen når op på 
anmeldelsestærsklerne i flere medlemsstater. 
82. Der findes to grundlæggende indfaldsvinkler: Enten tilkendegiver de berørte 
medlemsstater, om deres nationale tærskler finder anvendelse, og Kommissionen 
er i så fald bundet af deres vurdering liller også træffer Kommissionen selv 
afgørelsen Sidstnævnte fremgangsmåde vil have den ulempe, at Kommissionen 
da skal fortolke den nationale fusionslovgivning. Det vil give problemer i praksis 
og kan medføre, at Kommissionen og medlemsstaterne fortolker den nationale 
lovgivning forskelligt. Kommissionen foretrækker derfor den første fremgangs­
måde. 
83. I det følgende beskrives to måder, hvorpå afgørelsen om anvendelse af national 
lovgivning kan træffes: 
i) Som led i den formelle anmeldelse giver parterne i CO-formularen (på et 
af EU's officielle sprog) alle oplysninger, der viser, at fusionen når op på 
anmeldelsestærsklerne i flere medlemsstater. En kopi af CO-formularen 
sendes til medlemsstaterne som sædvanlig. Når fusionen ikke op på 
tærsklerne, skal de berørte medlemsstater inden en bestemt tidsfrist (f.eks. 
1-2 uger) underrette Kommissionen heroin.Gør de berørte medlemsstater 
ikke indsigelse mod parternes vurdering inden for den fastsatte frist, er det 
Kommissionen, der har kompetencen. 
ii) Inden den formelle anmeldelse underretter parterne Kommissionen om 
fusionen. På dette stadium kræves der ingen CO-formular, men kun 
- 20 
oplysninger, der viser, at transaktionen er en fusion i fusionsforordningens 
forstand og opfylder anmeldelseskriterieine i medlemsstaterne Derpå 
følges samme procedure som beskrevet under i) Der er to varianter til 
dette scenario: 
parterne er forpligtede til at underrette Kommissionen om fusionen 
inden for de tidsfrister, der er fastsat i artikel 4, men fase 1-fristen 
begynder først at løbe, når jurisdiktionsproblemet er løst, og den 
fuldstændige CO-formular er indgivet, eller 
parterne underretter Kommissionen om fusionen, før den endelige 
aftale er indgået, eller før overtagelsen har fundet sted. 
84. Under de indledende kontakter med de berørte kredse blev det over for 
Kommissionen påpeget, at disse procedurer kunne give anledning til visse 
praktiske vanskeligheder. Især ville det ikke altid være let hurtigt at fastslå, om 
en fusion opfylder de nationale anmeldelseskriterier, specielt ikke i de tilfælde, 
hvor tærsklerne er baseret på markedsandele. 
85. Det kan måske blive vanskeligt at anvende de nationale tærskler i praksis, men 
det er i så fald ikke en situation, der er skabt af Kommissionens forslag. 
Virksomhederne er i forvejen undergivet nationale lovgivninger og skal undersøge, 
om de forskellige anmeldelsestærskler gælder for deres transaktion. I tiden efter 
udsendelsen af denne grønbog vil Kommissionen få lejlighed til at undersøge dette 
spørgsmål samt eventuelle andre praktiske problemer, der måtte opstå. 
86. Det er under alle omstændigheder klart, at jo færre medlemsstaters lovgivning, der 
skal være involveret, for at Kommissionen kan have kompetencen, jo enklere er 
procedurerne, og jo større er retssikkerheden for de deltagende virksomheder. 
Efter Kommissionens opfattelse vil proceduren være mest enkel, når der kun er 
to medlemsstater involveret, hvorimod systemet bliver særdeles vanskeligt at styre, 
hvis mere end tre medlemsstater er involveret, og dette gælder både ud fra de 
deltagende virksomheders og de involverede myndigheders synspunkt. 
Antallet af sager, hvor der indgives anmeldelse til flere nationale myndigheder 
87. Kommissionen har for øjeblikket kendskab til ca. 100 sager, hvor der i de sidste 
2Vi år har måttet indgives flere nationale anmeldelser Ca. 35% af disse sager blev 
anmeldt til mere end to og op til ti nationale myndigheder 
88. Dette tal repræsenterer langt fra det samlede antal sager, hvor der i denne periode 
har skullet indgives flere anmeldelser. Kommissionen råder for øjeblikket ikke 
over nogen statistiske oplysninger fra medlemsstaterne angående 1995, som var 
et år præget af intens fusionsaktivitet. De oplysninger, der foreligger for 1993-
1994, er meget vanskelige at analysere, fordi de ikke registreres på samme måde 
i alle medlemsstater.Endelig vil der nok i fremtiden blive indgivet et større antal 
anmeldelser til flere nationale myndigheder, efterhånden som virksomhederne får 
større kendskab til nyindførte fusionskontrolordninger, og efterhånden som nye 
systemer træder i kraft i Fællesskabet og anmeldelse under frivillige ordninger 
bliver mere almindeligt. Markedsintegrationen og dermed stigningen i den 
grænseoverskridende fusionsaktivitet vil også forøge antallet af anmeldelser, der 
indgives til flere nationale myndigheder. Af disse årsager vil det ekstra antal 
sager, som Kommissionen skal behandle, nok blive større end de ovennævnte tal. 
21 
IV. ANDRE ASPEKTER VED FORORDNINGEN 
89. Foruden spørgsmålet om tærsklerne vedrørte Kommissionens rundspørge en række 
særlige områder, hvor der kunne foretages forbedringer i forordningen. Grønbogen 
indeholder derfor forslag om ændringer eller klarlæggelser af de nuværende 
bestemmelser. 
90. Desuden vil Kommissionen også undersøge EKSF-traktatens bestemmelser om 
virksomhedskoncentrationer, herunder tærskler. Disse spørgsmål strækker sig ud 
over rækkevidden af den nuværende revision og vil ikke blive drøftet yderligere 
i dette dokument. 
91. De foreslåede ændringer er fortrinsvis af proceduremæssig art. Med hensyn til de 
materielle spørgsmål har rundspørgen indkredset en række områder, det ville være 
nyttigt at afklare, såsom begrebet oligopolistisk dominans, "failing firm"-
argumentet og "efficiencies"-argumentet. Disse spørgsmål kan bedst behandles i 
fortolkningsmeddelelser. 
A. Henvisning af fusioner til og fra medlemsstaterne (artikel 9 og 22) 
Artikel 9 
92. Fusioner, der hovedsagelig har nationale virkninger, kan bedst behandles på 
nationalt plan. Det er muligt, at fusioner af denne art kan nå op på de nuværende 
tærskler. Disse sager kan i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet henvises 
til de nationale myndigheder efter reglerne i forordningens artikel 9. Tre fusioner 
er hidtil blevet henvist til de nationale myndigheder: Steetley/Tarmac til de 
britiske myndigheder, Holdercim/Cedest til de franske myndigheder og 
McCormick/CPC/Rabobank/Ostmann til de tyske myndigheder. 
93. Erhvervslivet og langt størsteparten af medlemsstaterne har givet udtryk for 
tilfredshed med den måde, hvorpå bestemmelserne i denne artikel har fungeret. 
Samtidig er der dog blevet fremsat en række forslag med henblik på at klarlægge 
eller forbedre henvisningsproceduren. Det blev også påpeget, at der i tilfælde af 
en sænkning af tærsklerne kunne ske en stigning i antallet af sager, der 
hovedsagelig har nationale virkninger, og dermed en stigning i anmodningerne om 
henvisning efter artikel 9. 
94. Kommissionen mener, at eventuelle ændringer i artikel 9 bør begrænses, især hvis 
tærsklerne ikke bliver sænket, for ellers risikerer man at forrykke den hårfine 
balance, der er skabt af de nuværende henvisningsbestemmelser, eller at miste 
fordelene ved "one-stop shop"-princippet. En for hyppig brug af artikel 9 kunne 
formindske retssikkerheden for virksomhederne og forudsætter nok en 
harmonisering af de vigtigste bestemmelser i de nationale fusionsordninger. 
95. Kommissionen foreslår derfor, at artikel 9 bibeholdes i den nuværende form med 
følgende undtagelse for fusioner, der ikke berører en væsentlig del af fælles­
markedet. Det kunne fastsættes, at den medlemsstat, der anmoder om henvisning, 
i sådanne tilfælde skal meddele Kommissionen, at fusionen berører et særskilt 
marked på dens område, der ikke udgør en væsentlig del af fællesmarkedet. 
Derimod skal den ikke bevise, at der er risiko for, at fusionen skaber eller styrker 
en dominerende stilling på det pågældende marked 
22 -
96. Kommissionen agter desuden at undersøge, om dens praksis med hensyn til 
anvendelsen af artikel 9 bør belyses yderligere, f.eks ved en fortolknings-
meddelelse. 
Artikel 22 
97. Artikel 22, stk. 3, er allerede blevet anvendt i to sager23, og den betragtes generelt 
som et nyttigt stykke værktøj, især for de medlemsstater, der ikke har indført en 
fusionskontrolordning. Kommissionen foreslår derfor, at den bibeholdes. I lyset 
af erfaringerne kunne der dog foretages følgende ændringer: 
Det kunne udtrykkeligt fastsættes, at en anmodning efter artikel 22 også 
kan fremsættes af flere medlemsstater, der handler efter fælles overens­
komst. En sådan anmodning ville for eksempel være hensigtsmæssig i 
sager, hvor en fusion vil skabe eller styrke en dominerende stilling på et 
område, der er større end en enkelt medlemsstats territorium, og ville give 
Kommissionen mulighed for at undersøge fusionens virkninger i fuldt 
omfang 
Det kunne anføres, at fusionen ville blive stillet i bero fra den dato, hvor 
artikel 22-meddelelsen modtages, forudsat at den ikke er trådt i kraft forud 
for denne dato. 
For at harmonisere tidsfristerne efter artikel 10 og 22 kunne artikel 22, 
stk. 4, ændres således: 
"Den frist for indledningen af proceduren, der er fastsat i artikel 10, stk. 1, 
løber fra dagen efter modtagelsen af medlemsstatens anmodning". 
Artikel 23 bør også ændres, for at Kommissionen kan vedtage gennem­
førelsesbestemmelser om tidsfristerne i artikel 22. 
B. Behandling af joint ventures 
Den nuværende situation 
98. Der skelnes i EU's konkurrenceregler mellem joint ventures oprettet i henholdsvis 
fusionsøjeined og samarbejdsøjemed. Joint ventures oprettet i fusionsøjeined falder 
ind under fusionsforordningens anvendelsesområde, medens joint ventures oprettet 
i samarbejdsøjemed behandles i henhold til forordning nr. 17/62 og andre forord­
ninger om gennemførelse af EF-traktatens artikel 85. 
99. I henhold til fusionsforordningens artikel 3, stk. 2, som fortolket i Kommissionens 
meddelelse af 1994 , er joint venture-selskaber oprettet i fusionsøjemed 
selvstændigt fungerende virksomheder25, og deres stiftelse bevirker ikke nogen 
samordning af fortsat uafhængige virksomheders konkurrenceadfærd. For at være 
relevant skal en samordning medføre en begrænsning af konkurrencen som 
omhandlet i EF-traktatens artikel 85, stk. 1. Joint venture-selskaber, der ikke falder 
25 I British Airways/Dan Air og RTL/Veronica/Endcmol. 
Kommissionens meddelelse af 21. december 1994 om joint ventures oprettet i fusionsojemed og i 
samarbejdsojemcd, W\ C 385 af 3 1.12.1994, s. 1 
Dvs. at de varetager alle de funktioner, der normalt varelages af andre virksomheder, der opererer på 
del samme marked, og råder over tilstrækkelige okonomiske og andie ressourcer til at udovc disse 
aktiviteter på et varigt grundlag 
- 23 -
26 ind under artikel 3, stk. 2, anses for at være oprettet i samarbejdsøjemed. 
Sidstnævnte joint venture-type omfatter en lang række arrangementer, der strækker 
sig fra strukturbestemte transaktioner til kartellignende samarbejde. 
100 I Kommissionens rundspørge udtrykte såvel en stor del af erhvervslivet som en 
række medlemsstater store betænkeligheder ved forskelsbehandlingen mellem de 
joint ventures, der er oprettet i fusionsøjemed, og de joint ventures, der er oprettet 
i samarbejdsøjemed og medfører strukturændringer. De to typer transaktioner kan 
siges at have nogenlunde samme virkninger for markedsstrukturerne. Men de er 
for øjeblikket undergivet forskellige regler. Denne situation opfattes af mange som 
værende utilfredsstillende, især i betragtning af at der er forskelle i fristerne for 
vurderingen og i virksomhedernes retssikkerhed. 
101. Kommissionen har erkendt, at det er ønskeligt at harmonisere de regler, der finder 
anvendelse på joint ventures, ved at indføre en særlig hurtig procedure for visse 
strukturelle joint ventures oprettet i samarbejdsøjemed2'. Kommissionen har givet 
sig selv en tomåneders frist, der begyndte at løbe den 1. januar 1993, til at tage 
stilling til spørgsmålet omkring disse transaktioner Ifølge Kommissionens 
rundspørge betegner dette en positiv udvikling, men den sikrer stadig ikke 
fuldstændig ligebehandling. 
Er der behov for ændringer? 
102. Når der etableres et selvstændigt fungerende joint venture i samarbejdsøjemed, 
indebærer det en gennemgribende ændring af de implicerede virksomheders 
struktur. Sådanne joint ventures kan i den henseende have samme virkninger for 
markedsstrukturerne, som hvis de blev oprettet i fusionsøjemed. Den største 
forskel mellem de to typer joint venture består i, at ved et selvstændigt fungerende 
joint venture oprettet i samarbejdsøjemed antages moderselskabernes uafhængige 
tilstedeværelse på samme marked som deres joint venture eller på tilknyttede 
markeder at kunne føre til samordning af deres konkurrenceadfærd. Derfor lægges 
der andre kriterier til grund for disse joint ventures. De er også underlagt andre 
procedureregler, både med hensyn til tidsfrister og retssikkerhed. Eftersom 
sådanne joint ventures kan indebære, at der overføres betydelige ressourcer fra 
moderselskaberne, bør det overvejes, i hvilket omfang forskelsbehandlingen bør 
reduceres. 
103. Efter de nugældende regler foretages vurderingen af de fleste joint ventures 
oprettet i fusionsøjemed inden for en måned (fase 1), og den resterende del 
behandles inden for fem måneder (tilbundsgående behandling i fase 2). I samtlige 
tilfælde afsluttes proceduren med en formel beslutning om godkendelse eller 
forbud, som kun kan tilbagekaldes under ekstraordinære omstændigheder (se 
fusionsforordningens artikel 8, stk. 5). Er der ikke truffet nogen beslutning inden 
for disse frister, anses det pågældende joint venture for at være godkendt. 
104. Der findes ingen sådanne lovmæssige frister for strukturelle joint ventures oprettet 
i samarbejdsøjemed. Den tomånedersfrist, der gælder for behandlingen af nogle 
af dem, er kun en rent intern frist i Kommissionen. Desuden er det i betragtning 
af de nuværende procedurekrav i forordning 17/62 ikke muligt at vedtage en 
formel beslutning inden for to måneder - der kan kun udsendes en administrativ 
skrivelse, der ikke er bindende for myndigheder og domstole i medlemsstaterne. 
Der er her tale om selvstændigt fungerende joint venture-selskaber oprettet i samarbejdsojemcd og en 
række delvis selvstændigt fungerende joint venture-selskaber uden adgang til markedet, især 
joint venture-selskaber, der beskæftiger sig med forskning og udvikling eller produktion. 
;•> - 24 -
Der er ingen hverken lovmæssig eller intern frist for, hvornår den tilbundsgående 
undersøgelse skal være afsluttet. I henhold til forordning nr. 17/62 gælder 
desuden, at når der indrømmes fritagelse, skal den indrømmes for et bestemt 
tidsrum, og beslutningen kan tilbagekaldes eller ændres under de i denne 
forordnings artikel 8, stk 3, nævnte omstændigheder 
105. De ovennævnte forskelle skyldes, at de to typer joint venture er underlagt 
forskellige gennemførelsesforordninger, og at der antoges at være grundlæggende 
forskel mellem konkurrencebegrænsninger, der skal vurderes efter artikel 85, og 
fusioner, der ikke falder ind under det generelle forbud mod konkurrence­
begrænsende aftaler og praksis. En ændring af det nugældende system vil 
nødvendigvis skulle holdes inden for rammerne af EU's retssystem. Det ville ligge 
uden for rammerne af EU-institutionernes beføjelser at ændre noget ved det 
materielle indhold af artikel 85, stk. 1. 
106. Det er endnu uvist, i hvilket omfang systemet har givet anledning til problemer 
i praksis. Men generelle konkurrencepolitiske hensyn, bl.a. ønsket om at gøre 
systemet mere enkelt, gennemsigtigt og effektivt, kan naturligvis også 
retfærdiggøre ændringer. 
Muligheder til overvejelse 
107. Bortset fra den mulighed, der består i pragmatiske forbedringer af de interne 
procedurer for at fremskynde beslutningsprocessen (f.eks. ved at afkorte de 
gældende interne frister), er der fem andre muligheder, der må overvejes, og som 
alle vil kræve ny lovgivning. Disse fem muligheder kan opdeles i to grupper 
baseret på to forskellige fremgangsmåder - i den første gruppe er der tale om 
procedurespørgsmål, uden at der ændres noget ved de materielle kriterier, medens 
løsningsmodellerne i den anden gruppe vil indebære, at strukturelle joint ventures 
oprettet i samarbejdsøjemed bliver underlagt såvel de materielle kriterier som 
procedurereglerne i fusionsforordningen. 
108. I. Procedureændringer 
a. At indføre nye procedurer til behandling af selvstændigt fungerende joint 
ventures oprettet i samarbejdsøjemed gennem vedtagelse af en ny 
forordning, med henblik på at forenkle procedurerne, fremskynde 
beslutningstagningen og øge retssikkerheden. 
b. At fastsætte, at selvstændigt fungerende joint ventures oprettet i 
samarbejdsøjemed skal behandles efter fusionsforordningen. 
c. At udvide anvendelsesområdet for Kommissionens gruppefritagelses­
forordninger om horisontalt samarbejde (og vedtage en ny på de områder, 
der ikke falder ind under de eksisterende forordninger), således at de 
kommer til at gælde også for selvstændigt fungerende joint ventures 
oprettet i samarbejdsøjemed, med indsigelsesprocedurer og tærskler for 
markedsandele. 
109. II. Ændringer af materielle kriterier og procedurer 
a. At udvide fusionsforordningens artikel 3, stk. 2, til også at gælde for alle 
selvstændigt fungerende joint ventures oprettet i samarbejdsøjemed. 
25 -
b. At udvide fusionsforordningens artikel 3, stk. 2, til at omfatte alle joint 
ventures, hvadenten de er selvstændigt fungerende eller ej, med undtagelse 
af karteller forklædt som joint ventures. 
110. Alle disse muligheder vil få betydelig indvirkning på prioriteringen og ressource­
allokeringen inden for Kommissionen. 
Bemærkninger til de enkelte muligheder 
111. Den mulighed, der består i pragmatiske ændringer af de interne procedurer, vil 
forbedre den nuværende situation uden at ændre noget i gældende ret. Eftersom 
der alene er tale om interne procedurer, vil den hurtigt kunne gennemføres. Der 
bliver imidlertid kun tale om rent interne ændringer, der ikke hurtigt vil skabe 
øget retssikkerhed. 
Procedureændri nger 
112. Retssikkerheden vil kunne øges hurtigere med løsning a, der indebærer Rådets 
vedtagelse af en ny procedureforordning, således at der bliver indført en procedure 
for strukturelle joint ventures oprettet i samarbejdsøjemed -i stil med 
fusionsforordningens procedurer. Hovedvægten vil være lagt på mere strømlinede 
procedurer, samtidig med at de nuværende materielle kriterier opretholdes. 
113. Med løsning b vil selvstændigt fungerende joint ventures oprettet i 
samarbejdsøjemed fortsat være underlagt bestemmelserne i artikel 85, stk. 1 og 3. 
Men samtidig vil de blive bragt ind under fusionsforordningens procedureregler 
i stedet for reglerne i forordning nr. 17 og de andre nugældende gennemførelses­
forordninger. 
114. Det vil betyde, at disse joint ventures vil få de fordele i relation til tidsfrister og 
andre procedureregler, som fusionsforordningen giver. De vil også blive underlagt 
samme anmeldelses- og andre procedureregler. Men de kriterier, der anlægges, vil 
stadig være baseret på sondringen mellem fusionsøjemed og samarbejdsøjemed -
joint ventures oprettet i fusionsøjemed vil være underlagt kriterierne i artikel 2, 
medens selvstændigt fungerende joint ventures oprettet i samarbejdsøjemed vil 
være underlagt kriterierne i artikel 85, stk. 1 og 3. fritagelser efter artikel 85, 
stk. 3, vil være tidsbegrænsede og kunne tilbagekaldes i overensstemmelse med 
de nugældende regler og praksis, der lægger særlig vægt på konkurrenceforholdet 
mellem joint venture-virksomhedens moderselskaber. 
115. Ved løsning c vil bestemmelserne i fusionsforordningens artikel 3, stk. 2, forblive 
uændrede Kommissionen vil i stedet for gøre brug af de lovgivningsbeføjelser, 
den har i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2821/71, til at få størsteparten 
af disse joint ventures bragt ind under en gruppefritagelse. Med henblik herpå 
kunne forordning (EØF) nr. 417/85 og 418/85 udvides og slås sammen. Der vil 
være adgang til gruppefritagelse op til en vis markedsandel. Tærsklerne herfor 
skulle fastsættes et godt stykke over de nuværende tærskler (10% for selvstændigt 
fungerende joint ventures, 20% for delvis selvstændigt fungerende joint ventures). 
For de joint ventures, der ikke falder ind under den automatiske fritagelse, kunne 
der gælde en indsigelsesprocedure med to frister - den første på to måneder, inden 
for hvilke Kommissionen skulle danne sig en holdning (svarende til den 
eksisterende interne frist, men nu retligt bindende), og den anden på fem måneder, 
inden for hvilke den endelige beslutning - positiv eller negativ - skal træffes. 
- 26 -
116. I dette tilfælde vil der fortsat gælde to forskellige sæt kriterier. Reglerne om 
individuelle procedurer vil ikke blive harmoniseret, men dog tilnærmet hinanden, 
hvilket vil resultere i en hurtigere sagsbehandling. Anvendelsen af et kriterium 
baseret på markedsandelen kan ganske vist i praksis give anledning til visse 
vanskeligheder. Men indsigelsesprocedurcn vil indebære, at det bliver 
Kommissionen, der i sin endelige analyse får ansvaret for at definere det relevante 
marked og beregne parternes markedsandele De sager, hvor kravene til 
automatisk fritagelse er opfyldt, vil ikke være anmeldelsespligtige. Fritagelser efter 
forordningen kommer til at gælde i ligeså lang tid som gruppefritagelsen. 
Materielle og proceduremæssige ændringer 
117. Ved løsning a vil fusionsforordningens artikel 3, stk. 2, blive ændret, således at 
det herefter fastsættes, at "oprettelsen af et joint venture, der varetager en 
selvstændig erhvervsvirksomheds samtlige funktioner, udgør en fusion efter stk. 1, 
litra b)". Det vil indebære, at kriterierne for dominerende stilling i forordningens 
artikel 2 rent materielt også kommer til at gælde for selvstændigt fungerende joint 
ventures oprettet i samarbejdsøjemed. Med hensyn til de samarbejdsaspekter, der 
ikke er accessoriske, skulle det fastsættes, at artikel 85 finder anvendelse, enten 
inden for rammerne af samme procedure eller særskilt. 
118. Denne løsning vil sikre retssikkerhed og hurtig sagsbehandling. Den vil desuden 
simplificere sondringen mellem joint ventures oprettet i henholdsvis samarbejds-
og fusionsøjemed, fordi alle selvstændigt fungerende joint ventures vil være 
underlagt samme procedurer og kriterier, undtagen med hensyn til ikke-
accessoriske konkurrencebegrænsninger. Denne løsning vil indebære en 
revurdering af artikel 85's rækkevidde i relation til Kommissionens hidtidige, 
mangeårige praksis og må under alle omstændigheder holdes inden for rammerne 
af artikel 85 som fortolket af EF-Domstolen. 
119. Hvad angår kompetencefordelingen mellem Kommissionen og medlemsstaterne, 
vil denne løsning bevirke, at den kompetencefordeling, der er fastsat i fusions­
forordningens artikel 1, kommer til at gælde for alle selvstændigt fungerende joint 
ventures. Den nationale lovgivning vil således finde anvendelse på selvstændigt 
fungerende joint ventures, der ikke når op på tærsklerne. 
120. Endelig vil løsning b bevirke, at alle joint ventures, undtagen skjulte karteller, 
kommer til at falde ind under fusionsforordningen via en udvidelse af 
artikel 3,stk 2 For samtlige joint ventures vil det resultere i ændringer i både de 
materielle kriterier og procedurerne Der vil kunne opnås samme retssikkerhed og 
samme hurtige sagsbehandling, som for øjeblikket eksisterer for joint ventures 
oprettet i fusionsøjemed Denne løsning vil også indebære en revurdering af 
rækkevidden af artikel 85, stk. 1, i relation til Kommissionens hidtidige praksis, 
og den må også under alle omstændigheder holdes inden for rammerne af 
bestemmelserne i artikel 85 og EF-Domstolens fortolkning af dem. Den vil rejse 
problemer med at få identificeret de joint ventures, som stadig vil være omfattet 
af artikel 85 (skjulte karteller). 
Konklusioner 
121. Som det allerede vil være fremgået, vil Kommissionen gerne have mere at vide 
om, hvor stort et problem forskelsbehandlingen mellem de to typer joint ventures 
opfattes som, bl.a. i relation til frister, procedurer, materielle kriterier og 
retssikkerhed. Det vil helt klart få indflydelse på valget mellem de forskellige 
løsningsmodeller De ovennævnte procedureændringer vil forbedre procedurerne, 
27 
herunder også fristerne, og ogc retssikkei heden Set ud li;i de ovennævnte kriterier 
ser de materielle og proceduremæssige ændringei ud til al kunne give den mest 
omfattende og ensartede behandling af de to typer joint ventures. Kommissionen 
indtager på indeværende stadium en åben holdning med hensyn til, hvilken af de 
nævnte muligheder der bedst kan løse problemerne med forskelsbehandlingen af 
disse joint ventures og samtidig tilgodeser ønsket om en mere enkel, gennemsigtig 
og effektiv konkurrencepolitik. 
C. Tilsagn i fusionssager 
122. I henhold til fusionsforordningens artikel 8, stk. 2, kan der knyttes betingelser og 
påbud til en fase 2-beslutning om godkendelse af en fusion, således at det sikres, 
at parterne overholder de tilsagn, de har afgivet over for Kommissionen. Tilsagn 
skal afgives inden tre måneder efter indledningen af fase 2 (artikel 18 i 
Kommissionens forordning 3384/94). Der foreslås ingen ændringer i Kommis­
sionens praksis på dette område. 
123. Det er Kommissionens praksis også at acceptere tilsagn i fase 1 i sager, hvor de 
konkurrencemæssige problemer er indlysende og begrænsede i forhold til hele 
transaktionen og let kan afhjælpes, og hvor der uden besvær kan føres kontrol 
med, at tilsagnene indfries. Godkendelse af fusionen er baseret på, at disse tilsagn 
opfyldes. Kommissionen finder, at en sådan fremgangsmåde tilgodeser konkur­
renceproblemets størrelse og de foreliggende muligheder for at løse det. 
Erhvervslivet og rådgivningsfirmaerne støtter da også generelt muligheden for at 
acceptere tilsagn i fase 1, fordi man herved undgår de omkostninger og den tid, 
det indebærer at indlede fase 2-procedurer. Det er Kommissionens politik at give 
medlemsstaterne og andre interesserede parter lejlighed til at fremsætte 
bemærkninger til de foreslåede tilsagn, før der vedtages en beslutning efter 
artikel 6, stk. 1, litra b). 
124. Kommissionen mener, at de gældende regler giver den mulighed for at acceptere 
og håndhæve tilsagn i fase 1. Retssikkerheden ville dog blive større, hvis 
forordningen indeholdt en udtrykkelig bestemmelse herom. Samtidig må accept 
af sådanne tilsagn ske på en måde, der sikrer gennemsigtighed samt konsultation 
af medlemsstaterne og andre berørte i god tid. 
Ændringsforslag 
125. I overensstemmelse med ovenstående kan fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, 
litra b), bringes på linje med artikel 8, stk. 2 og stk. 5, litra b), således at 
Kommissionen får udtrykkelige beføjelser til at acceptere og håndhæve tilsagn i 
fase 1. 
126. For at sikre gennemsigtighed og give medlemsstaterne og andre interesserede 
parter tilstrækkelig tid til at fremsætte deres bemærkninger, skønnes det, at en 
periode på mindst to uger fra det tidspunkt, hvor tilsagnene afgives, vil være 
nødvendig. Der kan derfor overvejes tre mulige procedureløsninger: 
Der kan fastsættes en konsultationsperiode på to uger fra det tidspunkt, 
hvor tilsagnene afgives. Det kan føre til, at fase 1 forlænges med højst to 
uger. 
Den nuværende fase 1 forlænges ikke Virksomhederne skal afgive deres 
tilsagn i så god tid, at en konsultation på to uger kan finde sted, inden der 
er gået en måned. I betragtning af den stramme tidsfrist i fase 1 vil denne 
28 -
løsning kun være mulig i praksis, hvis konkurrenceproblemet og dets 
løsning er blevet påvist på et meget tidligt stadium i sagsbehandlingen 
Ellers kan parterne trække deres oprindelige anmeldelse tilbage og indgive 
en ny anmeldelse, der omfatter de foreslåede tilsagn I tilfælde af 
tilbagetrækning og ny anmeldelse kan Kommissionen eventuelt træffe 
beslutning umiddelbart efter den tre ugers periode, der gælder for 
anmodninger efter artikel 9 
Der kan indføres en mekanisme svarende til artikel 9, således at tilsagn 
kræves forelagt senest tre uger efter anmeldelsen, og fase 1 forlænges 
til 6 uger. 
D. De /77//7/'/77/.y-transaktioner 
127. I denne grønbog defineres en transaktion som de min i m is, hvis den ikke eller kun 
i ubetydelig grad påvirker konkurrencestrukturerne i Fællesskabet. 
128. Nogle de w/'w'/w/s-transaktioner kan falde ind under fusionsforordningen. For 
eksempel vil fusioner, der ikke medfører nogen overlapning mellem de 
fusionerede aktiviteter i Fællesskabet, måske skulle anmeldes på grund af 
parternes omsætning på andre markeder i Fællesskabet cm\ de af fusionen berørte 
(jf. sagerne Seagram/MCA og JCSAT/SAJAC) 1 de sidste to år er 10 fusioner, 
der ikke eller kun i ringe grad medførte en overlapning, blevet anmeldt til 
Kommissionen, 
129. Et andet eksempel på de minimis-transaktioner er joint ventures med en meget lille 
omsætning, der kan være anmeldelsespligtige på grund af størrelsen af 
moderselskabernes omsætning. I de sidste to år har der været mindst 20 joint 
ventures med en omsætning på under 100 mio. ECU. De var imidlertid ikke alle 
de w/'w'w/^-transaktioner, eftersom markedsandelene i flere af sagerne var større 
end 25%. 
130. En række virksomheder og sammenslutninger, der deltog i Kommissionens 
rundspørge, fremførte, at anmeldelse af de ww/w/.v-transaktioner er en unødvendig 
byrde for erhvervslivet. Sådanne transaktioner burde derfor udelukkes fra 
fusionsforordningens anvendelsesområde eller undersøges efter forenklede 
procedurer. 
131. Af følgende årsager finder Kommissionen imidlertid ikke på nuværende tidspunkt, 
at de A7/////>;7/.v-transaktioner bør udelukkes fra fusionsforordningen. Hvis 
de minimis-fusioner blev defineret på grundlag af omsætningstærskler, ville der 
være risiko for, at også transaktioner, der medførte konkurrenceproblemer, ville 
være udelukket. Tærskler baseret på markedsandelen ville være mere 
hensigtsmæssige, men ville formindske retssikkerheden Hvis de minimis-fusioner 
blev udelukket fra fusionsforordningens anvendelsesområde, ville de heller ikke 
være omfattet af "one-stop shop"-princippet og skulle i så fald anmeldes til flere 
forskellige nationale myndigheder. 
132. På grund af ovennævnte definitionsproblemer mener Kommissionen også, at det 
vil være vanskeligt at ophæve udsættelsen af alle sådanne fusioner efter fusions­
forordningens artikel 7.Derfor bør den eksisterende procedure forenkles mest 
muligt i det omfang, hvor anmeldelse af de w//7//;//.s-transaktioner udgør en unødig 
byrde. 
- 20 
133. Ifølge de nuværende regler kræves der kun et begrænset antal oplysninger om 
de ///////////.s-transaktioner, der anmeldes til Kommissionen Den nye CO-formular27 
giver mulighed for anmeldelse i kort form i tilfælde, hvor et joint venture-selskabs 
omsætning og/eller omsætningen for de overførte aktiviteter er på under 100 mio. 
ECU i EØS, og de overførte aktivers samlede værdi er på under 100 mio ECU 
i EØS. Med hensyn til andre transaktioner end joint ventures kræves der ingen 
markedsoplysninger, når parternes samlede markedsandel ikke overstiger 15% på 
samme produktmarked, og den individuelle eller samlede markedsandel ikke 
overstiger 5% på et forudgående eller efterfølgende produktmarked, hvor en eller 
flere af parterne udøver virksomhed. Disse bestemmelser reducerer i forvejen 
anmeldelsesbyrden betydeligt. I praksis kan kravet til oplysninger på CO-
formularen om nødvendigt lempes yderligere. 
134. Desuden kan Kommissionen træffe en beslutning i kort form i de w/wrø/s-tilfælde 
uden at skulle afvente en lovmæssig frists udløb. Disse proceduremæssige 
forbedringer vil ikke kræve ændring af fusionsforordningen. 
E. Beregning af omsætningen i kredit- og finansieringsinstitutter 
135. I forbindelse med kredit- og finansieringsinstitutter anvender fusionsforordningen 
i lighed med en række medlemsstaters nationale fusionskontrollove aktiver i stedet 
for omsætning med henblik på anvendelse af artikel 1, stk. 2. For at beregne 
omsætningen på fællesskabsplan og afgøre, om to tredjedelsreglen finder 
anvendelse, fordeles aktiverne mellem Fællesskabet og medlemsstaterne på 
grundlag af lån og kreditter til Fællesskabets og medlemsstaternes indbyggere set 
i forhold til de samlede lån og kreditter. 
136. I forbindelse med Kommissionens nuværende fremgangsmåde er der blevet peget 
på to problemer: 
i) et teoretisk omsætningstal beregnet på grundlag af aktiverne udelukker 
visse transaktioner (f.eks. valutatransaktioner og værdipapirforretninger) fra 
den teoretiske omsætning 
ii) det er i praksis vanskeligt at påvise en låntagers bopæl, som kan ændre sig 
igennem lånets løbetid. Derfor er en geografisk fordeling af omsætningen 
meget besværlig for bankerne. 
137. For at løse disse problemer overvejer Kommissionen at ændre sin fremgangsmåde: 
i) Omsætning 
138. Kommissionen har undersøgt, om brugen af aktiver eller bruttobankindkomst ville 
medføre betydelige ændringer i antallet eller typen afbanker, der falder ind under 
fusionsforordningen. I den forbindelse blev det konkluderet, at begge grundlag gav 
stort set samme resultater. Det indrømmes dog, at anvendelsen af bankindkomst 
vil afspejle banktransaktionernes økonomiske realitet mere korrekt. 
139. Bruttobankindkomst omfatter mindst de poster, der er anført i artikel 28 B, stk. 1, 
2, 3 og 4, i direktiv 86/635/EØF om bankers og andre penge- og finansie­
ringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber. Derfor vil rente-
Bilag til Kommissionens forordning (HK) nr. 3384/94 af 21. deeember 1994, KIT I. 377 af 3 1 12.1995, 
- 30 
indtægter, indtægter af værdipapirer, provisionsindtægter og fortjeneste på 
finansielle transaktioner også indgå heri. 
140. Det kan være mere hensigtsmæssigt at anvende bruttobankindkomsten og ikke 
nettobankindkomsten som basis for beregning af omsætning. Det skyldes, at 
nettobanki udkomst i praksis svarer til bruttooverskud inden for f.eks. 
fremstillingsvirksomhed og serviceerhverv og ikke til omsætning. Det ville derfor 
ikke være i overensstemmelse med Kommissionens generelle fremgangsmåde ved 
beregning af omsætning at anvende et sådant grundlag for banker. Det må dog 
undersøges nærmere, hvilken af de to typer bankindkomst der bedst afspejler de 
økonomiske realiteter i hele banksektoren. 
ii) Geografisk fordeling af omsætningen 
141. Kommissionen er klar over, at det kan være besværligt for bankerne at skulle 
fordele indkomsten efter låntagerens bopæl. Selv om det i Kommissionens 
meddelelse om beregning af omsætning er fastsat, at omsætning af tjenesteydelser 
generelt henregnes til det sted, hvor kunden har bopæl, indeholder meddelelsen 
dog også en undtagelse fra denne regel, når det gælder interbanklån28. For at 
forenkle Kommissionens fremgangsmåde kunne man derfor fastslå, at fordelingen 
af bankindkomst bør baseres på det sted, hvor den bankfilial, der yder lånet eller 
præsterer tjenesteydelsen, er beliggende. 
F. Andre ændringer eller afklaringer 
Accessoriske begrænsninger i fase 1 
142. For at opnå et klart retsgrundlag for accept af accessoriske begrænsninger i fase 1-
beslutninger bør følgende bestemmelse indføjes i artikel 6, stk. 1, litra b): 
"Den beslutning, hvorved fusionen erklæres forenelig med fællesmarkedet, skal 
også omhandle begrænsninger, der er direkte knyttet til og nødvendige for 
fusionens gennemførelse." 
Tilbagekaldelse af artikel 6-beslutninger 
143. I lighed med artikel 8-beslutninger bør det udtrykkeligt fastsættes i forordningen, 
at Kommissionen kan tilbagekalde en beslutning efter artikel 6, stk. 1, litra a) eller 
artikel 6, stk. 1, litra b), hvis: 
"erklæringen om forenelighed bygger på urigtige oplysninger, som kan tilskrives 
en af de deltagende virksomheder, eller der til grund for erklæringen foreligger 
en svigagtig adfærd." 
Artikel 7 
144. For at harmonisere den periode, hvor fusioner kan udsættes, med varigheden af 
fase 1, bør udsættelsesperioden efter artikel 7, stk. 1, udvides fra tre uger til den 
tid, der går, indtil den endelige beslutning er vedtaget. 
145. Der er blevet peget på, at betingelserne for undtagelse fra udsættelsesbestem-
melsen er alt for strenge. I særdeleshed er det blevet påpeget, at hvis det er klart, 
at en fusion ikke skaber konkurrencemæssige problemer - f.eks. i forbindelse med 
.11. punkt 4.S og (\U i kommissionens ovennævnte meddelelse om beiegning af omsætningen 
de /77//7//7//.v-transaktioner - bør Kommissionen kunne indrømme undtagelse, når det 
er hensigtsmæssigt, selv om de deltagende virksomheder ikke ville lide alvorlig 
skade. Artikel 7 kan ændres for at muliggøre dette. 
Artikel 10, stk. 7 
146. Artikel 10, stk. 4, indeholder mulighed for en ekstraordinær suspension af den 
firemånedersfrist, Kommissionen har til at træffe artikel 8-beslutninger i sager, når 
Kommissionen, på grund af omstændigheder, der kan tilskrives en i fusionen 
deltagende virksomhed, har været nødsaget til at kræve en oplysning ved en 
beslutning i henhold til artikel 11 eller beordre en kontrolundersøgelse ved en 
beslutning i henhold til artikel 13. Denne bestemmelse bør udvides til udtrykkeligt 
også at gælde i fase 1. 
Beregning af joint venture-selskabers omsætning 
147. I forbindelse med vedtagelsen af fusionsforordningen mente Kommissionen og 
Rådet, at der samtidig med en revision af tærsklerne burde foretages en ny under­
søgelse af metoden til beregning af joint venture-selskabers omsætning, som 
omhandlet i artikel 5, stk. 5. Spørgsmålet er i mellemtiden blevet afklaret i 
Kommissionens ovennævnte meddelelse om beregning af omsætning. Det.anses 
ikke for nødvendigt at foretage ændringer i denne forbindelse. 
Tredjeparters rettigheder 
148. Der er blevet peget på, at tredjeparter kun har ganske kort tid til at fremsætte 
deres bemærkninger til tilsagn afgivet under fase 1. Dette spørgsmål blev drøftet 
under IV.C. ovenfor. 
149. Det er også blevet nævnt, at alle tredjeparter, der berøres direkte af Kommis­
sionens indsigelser, bør have de rettigheder, som tilfalder tredjeparter, der skriftligt 
har anmodet om at blive hørt i henhold til fusionsforordningens artikel 18, stk. 4. 
Kommissionen vil overveje, hvorvidt den nuværende situation bør ændres på dette 
punkt. 
"Deltagende virksomheder " 
150. Kommissionen vil tage forordningens tekst op til fornyet overvejelse for at få 
fjernet alle uklarheder og inkonsekvente punkter med hensyn til brugen af 
udtrykket "deltagende virksomheder". 
V. KONKLUSIONER 
151. På baggrund af ovenstående drages følgende konklusion: 
I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet ser det ud til, at de 
nuværende tærskler for anvendelse af fusionsforordningen bør sænkes, 
således at den kommer til at omfatte et større antal transaktioner med 
betydelige grænseoverskridende virkninger. I åen henseende forekommer 
det mest hensigtsmæssigt at indføre en tærskel på 2 mia. ECU for 
omsætningen på verdensplan og på 100 mio ECU for mindst to af de 
deltagende virksomheders omsætning på fællesskabsplan 
J»Z 
For at løse specielt problemerne omkring nødvendigheden af at indgive 
flere anmeldelser, kunne en anden løsning af mere begrænset rækkevidde 
bestå i at fastsætte, at kun de fusioner, der skal anmeldes til fiere nationale 
myndigheder, og som ikke når op på de nugældende tærskler, herefter også 
skal behandles af Kommissionen. 
Der bør overvejes en række andre, hovedsagelig proceduremæssige, 
forbedringer af forordningen, herunder bl.a. med hensyn til behandlingen 
af joint ventures og tilsagn i første undersøgelsesfase. 
152. Kommissionen vil gerne have en generel debat i gang om denne grønbog og 
opfordrer hermed alle interesserede til at fremsætte deres bemærkninger til den 
inden den 31. marts 1996. 
- 33 
Bilag 1 
Resume af rundspørgen hos 
medlemsstaterne, erhvervslivet og rådgivningsfirmaer 
Medlemsstaterne 
Samtlige medlemsstater blev anmodet om at give oplysninger om deres nationale 
lovgivning om fusionskontrol,antallet af sager, der blev behandlet i 1993 og 1994, og 
hvad de vedrørte, samt mulighederne for samarbejde med andre nationale myndigheder. 
Desuden blev de anmodet om at fremsætte deres synspunkter om subsidiaritet inden for 
fusionskontrol og om ændringer i fusionsforordningen, bortset fra tærsklerne. Alle 
medlemsstater svarede. 
Erhvervslivet 
Kommissionen kontaktede i alt 289 virksomheder i EØS, Schweiz, Japan, USA og Norge 
inden for både produktions- og servicesektoren. Spørgeskemaerne vedrørte virksom­
hedernes erfaringer med den nationale lovgivning og EU-lovgivningen om fusionskontrol, 
fordelene ved "one-stop shop"-princippet og eventuelle ændringer, de måtte ønske i de 
nuværende tærskler De blev også anmodet om at give eksempler på sager, som de har 
skullet anmelde til liere nationale myndigheder Desuden blev virksomhederne spurgt, om 
der burde foretages andre ændringer i forordningen Der blev indgivet i alt I 18 svar. 
Brancheorganisationer 
Repræsentative europæiske organer samt nationale brancheforeninger blev kontaktet, og 
der blev udsendt i alt 40 spørgeskemaer. Der blev stillet de samme spørgsmål som i 
spørgeskemaet til virksomhederne. Der blev modtaget svar fra 25 organisationer. 
Rådgivningsfirmaer 
I alt 54 rådgivningsfirmaer, som enten var advokat- eller konsulentfirmaer med erfaringer 
inden for Fællesskabet og de nationale retsregler om fusionskontrol, fik tilsendt 
spørgeskemaer. Disse indeholdt spørgsmål om deres holdning til anmeldelsespraksis, EU's 
fusionskontrol, ændringer i tærsklerne og andre ændringer i forordningen. De blev også 
anmodet om eksempler på sager, der har skullet anmeldes til flere nationale myndigheder. 
I alt 24 virksomheder svarede 
Medlemsstater 
Erhvervslivet 
Brancheforeninger 
Rådgivnings­
firmaer Udsendte 
spørgeskemaer 
15 
289 
40 
54 Modtagne svar 
15 
118 
25 
24 Svarprocent 
100% 
41% 
63% 
44% 
3W 
BILAG 2 
Nationale fusionskontrolordninger i EØS 
IRL 
SVERIGE Kompetent organ 
A: administrativt/ 
ministerielt organ 
KM: selvstændig 
konkurrence­
myndighed 
RI: retsinstans 
A -> endelig 
beslutning 
KM -> udtalelse 
KM-> 
godkendelse 
RI -> forbud Procedurer: 
a) anmeldelsespligt 
b) forudgående fusionskontrol 
c) efterfølgende fusionskontrol 
a) ja 
b)ja 
c)-
a) ja 
b) ja 
c) -Tærskler 
a) kriterier 
b) niveau 
a) bruttoaktiver eller 
omsætning for hver 
af mindst to 
virksomheder1 
b) 10 mio. EIP/ 
20 mio. EIP 
(12,6 mio. ECU/ 
25,2 mio. ECU)2 
a) samlet omsætning 
på verdensplan 
b) 4 mia. SEK 
(430 mio. ECU) Lovfæstede tidsfrister 
a) fase 1 
b) fase 2 
a) 30 dage efter 
anmeldelsen eller 
modtagelsen af 
oplysninger 
b) 3 måneder efter 
anmeldelsen eller 
modtagelsen af 
oplysninger 
a) 1 måned 
b) 4 måneder efter 
anmeldelsen for 
henvisning til RI 
Ingen frist for RI Vurderingskriterier 
a) dominans eller 
konkurrence­
begrænsning 
b) andet 
a)ja 
b) beskæftigelse 
plus andre almene 
hensyn 
a) ja 
b) offentlig 
interesse Sektorre gulering 
a) sektorer 
udelukket fra 
fusionskontrol 
b) særlig 
regulering 
a)-
b) aviser og 
blade: ingen 
tærskler 
Der er ikke kun tale om aktiver og omsætning i Irland, og tærsklerne kan opfattes som værende baseret på virksomhedernes aktiver og omsætning på verdensplan, 
når mindst én af dem udover virksomhed i Irland. I praksis opererer "Department of Enterprise and Employment" med en "kortformsanmeldelse", der giver anledning 
til fremsendelse af en administrativ skrivelse for at tilgodese problemerne omkring lovens tilsyneladende omfattende rækkevidde. 
Disse belob er omregnet til ECU efter gennemsnitskurserne for 1994. 
Ui c SPANIEN 
PORTUGAL 
DET 
FORENEDE 
KONGE­
RIGE Kompetent organ 
A: administrativt/ 
ministerielt organ 
KM: selvstændig 
konkurrence­
myndighed 
RI: retsinstans 
A -> endelig 
beslutning 
KM -> udtalelse 
(plus 
undersøgelse i 
fase 2) 
A -> endelig 
beslutning 
KM -> udtalelse 
(for fase 2) 
A -> endelig 
beslutning 
KM -> udtalelse Procedurer: 
a) anmeldelsespligt 
b) forudgående fusionskontrol 
c) efterfølgende fusionskontrol 
a) nej 
b)ja 
c) inden 5 år efter fusionens 
gennemforelse 
a)ja 
b)ja 
c) -
a) nej 
b)ja 
c) MMC (inden seks måneder 
efter fusionens gennemførelse 
eller modtagelsen af 
oplysninger) Tærskler 
a) kriterier 
b) niveau 
a) markedsandel i 
Spanien eller samlet 
omsætning i Spanien 
b) 25%/20 mia. ESP 
(125 mio. ECU) 
a) markedsandel i 
Portugal eller 
samlet omsætning i 
Portugal 
b) 30%/30 mia. PTE 
(180 mio. ECU) 
(for fusionen) 
a) bruttoaktiver 
overtaget på 
verdensplan eller 
markedsandel i Det 
Forenede Kongerige 
b) 70 mio. GBP 
(90,9 mio. 
ECU)/25% Lovfæstede tidsfrister 
a) fase 1 
b) fase 2 
a) 1 måned efter 
anmeldelsen 
b) 6 måneder efter 
anmeldelsen 
a) 50 arbejdsdage efter 
anmeldelsen 
b) 95 arbejdsdage efter 
anmeldelsen 
(for anmeldelse") 
a) 35 arbejdsdage efter 
anmeldelsen (MMC1) 
b) 6 (+3 måneder) fra 
referencetidspunktet 
ingen frist for Seer. of 
State 
i Vurderingskriterier 
a) dominans eller 
konkurrence­
begrænsning 
b) andet 
a)ja 
b) intem konkur­
renceevne, 
økonomiske og 
tekniske frem­
skridt, forbedring 
af distributionen 
a)ja 
b) økonomisk 
balance eller intem 
konkurrenceevne 
a) ja 
b) offentlig 
interesse Sektorregulering 
a) sektorer 
udelukket fra 
fusionskontrol 
b) særlig 
regulering 
a)-
b) kredit-og 
finansie­
ringsinstitutter, 
forsikrings­
selskaber: særlige 
tærskler 
a) kredit- og 
finansierings­
institutter, 
forsikrings­
selskaber 
a)-
b) bladhuse, 
vandværker, 
medier 
GRÆKEN­
LAND 
BELGIEN Kompetent organ 
A: administrativt/ 
ministerielt organ 
KM: selvstændig 
konkurrence­
myndighed 
RI: retsinstans 
KM 
(A kan under­
kende beslutnin­
gen af hensyn til 
den offentlige 
interesse) 
A -> undersøgelse 
KM -> beslutning Procedurer: 
a) anmeldelsespligt 
b) forudgående fusionskontrol 
c) efterfølgende fusionskontrol 
a) ja 
bVia 
c) anmeldelse inden en måned 
efter fusionens gennemforelse 
a) ja 
b)ja Tærskler 
a) kriterier 
b) niveau 
(for fusionen) 
a) markedsandel i 
Grækenland eller 
samlet omsætning på 
verdensplan + om­
sætning for hver af 
mindst 2 virksom­
heder i Grækenland 
b) 25%/50 mio. 
ECU/5 mio. ECU 
a) markedsandel i 
Belgien og samlet 
omsætning 
b) 25%/3 mia. BEF 
(70 mio. ECU) Lovfæstede tidsfrister 
a) fase 1 
b) fase 2 
(før fusionen) 
at 1 måned efter den 
fuldstændige anmeldelse 
b) ? måneder efter den 
fuldstændige anmeldelse 
(-1- mulighed for 
forlængelse) 
a) 1 måned efter 
anmeldelsen 
b) 1 måned + 75 dage 
efter anmeldelsen 
(udsættelse mulig med 
henblik på yderligere 
oplysninger osv.) 
1 V urderingskriterier 
a) dominans eller 
konkurrence­
begrænsning 
b) andet 
a) ja 
b) generelle 
økonomiske 
gevinster eller den 
offentlige interesse 
a) ja 
b) teknisk og 
økonomisk 
udvikling, generel 
økonomisk betyd­
ning, intern kon­
kurrenceevne, for­
udsat at begræns­
ningerne er absolut 
nødvendige, og at 
konkurrencen ikke 
udelukkes Sektorregulering 
a) sektorer 
udelukket fra 
fusionskontrol 
b) særlig 
regulering 
a)-
b) 1) medier 
b) 2) kredit­
institutter, 
forsikrings­
selskaber: særlige 
tærskler 
a)-
b) banker, kre­
dit- og finansie­
ringsinstitutter, 
forsikrings­
selskaber: særlige 
tærskler 
FRANKRIG Kompetent organ 
A: administrativt/ 
ministerielt organ 
KM: selvstændig 
konkurrence­
myndighed 
RI: retsinstans 
A -> endelig 
beslutning -
undersøgelse 
KM -> udtalelse 
+ undersøgelse 
(fase 2) Procedurer: 
a) anmeldelsespligt 
b) forudgående fusionskontrol 
c) efterfølgende fusionskontrol 
a) nej 
b)ja 
c) på et hvilket som helst 
tidspunkt efter gennemførelsen Tærskler 
a) kriterier 
b) niveau 
a) samlet omsæt­
ning i Frankrig + 
omsætning for 
mindst 2 virksom­
heder eller markeds­
andelen i Frankrig 
b) 7 mia. FRF + 
2 mia. FRF (1 060 
mio. ECU + 
300 mio. ECU)/25% Lovfæstede tidsfrister 
a) fase 1 
b) fase 2 
a) 2 måneder efter 
anmeldelsen 
b) 6 måneder efter 
anmeldelsen Vurderingskriterier 
a) dominans eller 
konkurrence­
begrænsning 
b) andet 
a)ja 
b) økonomisk og 
social balance Sektorregulering 
a) sektorer 
udelukket fra 
fusionskontrol 
b) særlig 
regulenng 
a)-b) pressen og 
den audiovisuelle 
sektor 
^ TYSKLAND Kompetent organ 
A: administrativt/ 
ministerielt organ 
KM: selvstændig 
konkurrence­
myndighed 
RI: retsinstans 
KM 
(A : anmodning 
om særlig 
ministeriel 
godkendelse Procedurer: 
a) anmeldelsespligt 
b) forudgående fusionskontrol 
c) efterfølgende fusionskontrol 
a)ja 
b)ja 
c) 1 år efter den fuldstændige 
anmeldelse Tærskler 
a) kriterier 
b) niveau 
(for fusionen) 
a) I virksomheds 
omsætning på 
verdensplan eller 
omsætningen for 
hver af mindst 
2 virksomheder 
b) 2 mia. DEM/ 
1 mia. DEM 
(1,04 mia. ECU/ 
520 mio. ECU) 
Efterfølgende 
kontrol 
Alle parters 
verdensomsætning 
tilsammen: 500 mio. 
DEM (260 mio. 
ECU) Lovfæstede tidsfrister 
a) fase 1 
b) fase 2 
a) 1 måned efter den 
fuldstændige anmeldelse 
b) + 3 måneder (kan 
forlænges efter fælles 
overenskomst) Vurdenngskriterier 
a) dominans eller 
konkurrence­
begrænsning 
b) andet 
a) ja (KM) 
b) offentlig 
interesse Sektorregulering 
a) sektorer 
udelukket fra 
fusionskontrol 
b) særlig 
regulering 
a)-
b) kredit­
institutter, 
forsikrings­
selskaber: særlige 
tærskler 
-S 
o ITALIEN 
ØSTRIG Kompetent organ 
A: administrativt/ 
ministerielt organ 
KM: selvstændig 
konkurrence­
myndighed 
RI: retsinstans 
KM 
(A kan fastsætte 
almene kriterier, 
der skal anvendes 
"af KM: findes 
dog ikke for 
øjeblikket) 
RI Procedurer: 
a) anmeldelsespligt 
b) forudgående fusionskontrol 
c) efterfølgende fusionskontrol 
a)ja 
b)ja 
c)-
a)ja 
b)ja 
c) ja (for mindre fusioner 
forpligtelse til at underrette RI) Tærskler 
a) kriterier 
b) niveau 
a) Samlet omsætning 
i Italien eller 
målselskabets 
omsætning i Italien 
b) 606 mia. ITL/ 
60,6 mia. ITL 
(300 mio. ECU/ 
30 mio. ECU) 
(for fusionen) 
a) samlet omsætning 
og omsætning for 
hver af mindst 
2 virksomheder på 
verdensplan 
b) 3.5 mia. ATS/ 
5 mio. ATS 
(250 mio. ECU/ 
0.36 mio. ECU) Lovfæstede tidsfrister 
a) fase 1 
b) fase 2 
a) 30 dage efter 
modtagelsen af en 
fuldstændig anmeldelse 
b) + 45 dage (+30 dage 
i undtagel­
sestilfælde med henblik 
på yderligere oplys­
ninger) 
a) 4 uger efter 
fuldstændig anmeldelse 
b) 5 måneder efter 
fuldstændig anmeldelse Vurderingskriterier 
a) dominans eller 
konkurrence­
begrænsning 
b) andet 
a) ja 
b) generelle 
nationaløkonomiske 
interesser (se første 
kolonne) 
a)ja 
b) konkurrence­
hensyn Sektorregulering 
a) sektorer 
udelukket fra 
fusionskontrol 
b) særlig 
regulering 
a)-
b) film­
produktion og 
distribution: 
særlige tærskler 
a)-
b) 1) medier 
b) 2) banker, 
forsikrings­
selskaber: 
særlige tærskler 
6-
^ NEDER­
LANDENE 
(endnu ikke i 
kraft) Kompetent organ 
A: administrativt/ 
ministerielt organ 
KM: selvstændig 
konkurrence­
myndighed 
RI: retsinstans 
A Procedurer 
a) anmeldelsespligt 
b) forudgående fusionskontrol 
c) efterfølgende fusionskontrol 
a)ja 
b)ja 
c)-Tærskler 
a) kriterier 
b) niveau 
a) samlet omsætning 
og omsætningen for 
hver af mindst 
2 virksomheder i 
Nederlandene 
b) 250 mio. NLG/ 
30 mio. NLG 
(116 mio. ECU/ 
14 mio. ECU) Lovfæstede tidsfrister 
a) fase 1 
b) fase 2 
a) 4 uger efter 
modtagelsen af 
anmeldelsen 
b) 13 uger efter 
modtagelsen af 
anmeldelsen Vurderingskriterier 
a) dominans eller 
konkurrence­
begrænsning 
b) andet 
a) ja 
b) generelle 
økonomiske 
interesser Sektorregulering 
a) sektorer 
udelukket fra 
fusionskontrol 
b) særlig 
regulering 
a) banker, 
forsikrings­
selskaber 
- 7 -
ISLAND 
NORGE Kompetent organ 
A: administrativt/ 
ministerielt organ 
KM: selvstændig 
konkurrence­
myndighed 
RI: retsinstans 
KM -> endelig 
beslutning 
KM -> endelig 
beslutning 
A -> appel af 
KM's beslutning Procedurer: 
a) anmeldelsespligt 
b) forudgående fusionskontrol 
c) efterfølgende fusionskontrol 
a) nej 
b)ja 
c) ja 
a) nej 
b)ja 
c) ja Tærskler 
a) kriterier 
b) niveau 
a) formodning om 
en dominerende 
stilling eller en 
begrænsning af 
konkurrencen på 
Island 
b) intet 
a) etablenng eller 
styrkelse af en be­
tydelig konkurrence­
begrænsning i strid 
med den effektive 
udnyttelse af sam­
fundets ressourcer i 
Norge 
b) intet Lovfæstede tidsfrister 
a) fase 1 
b) fase 2 
a) -
b) 2 måneder efter at 
myndigheden har fået 
kendskab til fusionen 
eller overtagelsen 
a)-
b) inden 6 måneder efter 
aftalen om overtagelsen Vurderingskriterier 
a) dominans eller 
konkurrence­
begrænsning 
b) andet 
a)ja 
b) nej 
a) ja 
b) nej Sektorregulering 
a) sektorer 
udelukket fra 
fusionskontrol 
b) særlig 
regulering 
a) intet 
b) intet 
a) intet 
b) intet 
- 8 -
ISSN 0254-1459 
KOM(96) 19 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 08 
Katalognummer : CB-CO-96-050-DA-C 
ISBN 92-78-00178-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg i^3