P6_TA(2006)0487

Grønbog om realkredit

Europa-Parlamentets beslutning om realkredit i EU (2006/2102(INI))

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Kommissionens grønbog om realkredit i EU (KOM(2005)0327),

- der henviser til Kommissionens hvidbog om politikken for finansielle tjenesteydelser 2005-2010 (KOM(2005)0629),

- der henviser til Den Europæiske Centralbanks (ECB) Styrelsesråds svar af 1. december 2005 til grønbogen om realkredit i EU,

- der henviser til Rådets andet direktiv 89/646/EØF af 15. december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut [1],

- der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (omarbejdning) [2] (kapitalkravsdirektivet) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF af 14. juni 2006 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (omarbejdning) [3],

- der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september 2002 om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne [4],

- der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8. juni 2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel i det indre marked [5],

- der henviser til det ændrede forslag til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv om forbrugerkreditaftaler og ændring af Rådets direktiv 93/13/EF (KOM(2005)0483),

- der henviser til Kommissionens ændrede forslag til Rådets direktiv om fri etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser på realkreditområdet (KOM(1987)0255),

- der henviser til forretningsordenens artikel 45,

- der henviser til betænkning fra Økonomi- og Valutaudvalget og udtalelser fra Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse og Retsudvalget (A6-0370/2006),

A. der henviser til, at realkredit udgør et stor og hurtigt ekspanderende marked og er en afgørende del af EU's økonomiske og sociale struktur,

B. der henviser til, at der i nogle af EU's medlemsstater kan konstateres en hidtil uset vækst på ejendomsmarkedet, hvor det har været muligt at gøre byggesektoren til en konjunkturudjævnende sektor, som har været af afgørende betydning for væksten og beskæftigelsen under den recession, som Europa har oplevet i perioden fra 2000 til 2005,

C. der henviser til, at historisk lave renter har ført til et meget omfattende realkreditudlån, navnlig i de lande, hvor grundlaget har været en tillid, der har ført til økonomisk vækst,

D. der henviser til, at beskyttelsen af de europæiske forbrugere bør være et afgørende element i enhver lovgivningsforanstaltning om realkredit, der for de fleste EU-borgere udgør den største finansielle forpligtelse i deres liv og har langvarige følger for deres levestandard og finansielle stabilitet,

E. der henviser til, at øget gennemsigtighed med hensyn til vigtige egenskaber ved tilgængelige realkreditprodukter ikke blot vil forbedre markedseffektiviteten, men også øge tilliden blandt EU-låntagere, der undersøger realkreditmuligheder i andre medlemsstater, og sætte dem i stand til at træffe en velfunderet beslutning,

F. der henviser til, at forbrugernes adgang til så omfattende og så enkle oplysninger som muligt, der forelægges i de enkelte tilfælde i ensartede formater, i sig selv fører til sammenlignelige undersøgelser i medlemsstaterne, for at de på mere effektiv vis kan gøre brug af deres valgmuligheder ved optagelse af realkredit på tværs af grænserne,

G. der henviser til, at målrettede foranstaltninger for at opnå et forbedret udvalg af produkter og tjenester, bredere adgang og et integreret finansieringsmarked kunne forbedre markedseffektiviteten, stordriftsfordelene og diversificeringen, mindske låneomkostningerne og dermed være til fordel for den europæiske økonomi,

H. der henviser til, at indførelse af adgang til databaser over virksomheder, der tilbyder realkredit på tværs af grænserne, er afgørende for en styrkelse af konkurrencen for låneaktiviteter i forbindelse med realkredit og for, at der kan skabes et fælles realkreditmarked,

I. der henviser til, at et integreret realkreditmarked vil fremme arbejdstagernes bevægelighed,

J. der henviser til, at der overraskende er lidt pres fra realkreditlångivere eller forbrugerorganisationer for at etablere långivning over grænserne på andre måder end ved fysisk at etablere sig på de separate nationale markeder,

K. der henviser til, at omfattende markedshindringer hidtil har forhindret en stigning i antallet af grænseoverskridende realkredittilbud, der indtil videre tegner sig for under 1% af det samlede realkreditmarked i EU,

L. der henviser til, at Fællesskabet ikke eller kun i begrænset omfang har beføjelser på en række vigtige områder, og at nærheds- og proportionalitetsprincippet skal overholdes,

M. der henviser til, at realkreditmæglere kan spille en vigtig rolle ved at udnytte deres ekspertise vedrørende realkreditprodukter på deres hjemmemarked, men også på markeder i andre medlemsstater og derved støtte grænseoverskridende aktiviteter og fungere som bindeled mellem forbrugere og både udenlandske og lokale finansieringsinstitutter,

N. der henviser til, at der findes betydelige forskelle i produkters udvalg og karakteristika, distributionsstrukturer, lånenes løbetider og finansieringsmekanismer mellem medlemsstaterne som følge af forskelligartede forhold med hensyn til lovgivning, skatteforhold, regulering og forbrugerbeskyttelse,

O. der henviser til, at realkreditmarkeder er særdeles komplekse, og at retssystemer og finansieringskulturer såvel som lovgivning om fast ejendom og ordninger for tingbøger, tingslige rettigheder, lovgivning om kreditaftaler, vurderingspraksis, lovgivning om tvangssalg, refinansieringsmarkeder etc. på nationalt plan er særdeles forskellige, og at der samtidig er en indre sammenhæng mellem de enkelte områder,

P. der henviser til, at der stadig er diskriminerende skattemæssige hindringer, som forhindrer udnyttelsen af fordelene ved et indre marked for realkredit, og som i nogle tilfælde også kan være i modstrid med fællesskabsretten,

Q. der henviser til, at der er en direkte forbindelse mellem realkreditmarkedet og den makroøkonomiske politik og navnlig pengepolitikkens gennemførelse,

R. der henviser til, at volatiliteten på realkreditmarkedet kan påvirke boligmarkedet og de økonomiske konjunkturer og dermed føre til systemrisiko,

S. der henviser til, at det for at gøre EU's realkreditmarked mere effektivt og konkurrencedygtigt kunne være hensigtsmæssigt først at se på, hvordan Kommissionens henstilling 2001/193/EF af 1. marts 2001 om oplysninger forud for kontraktindgåelse, der skal gives til forbrugerne af långivere, der tilbyder boliglån [6] (adfærdskodeks), gennemføres og dens effektivitet, og på brugen af det standardiserede europæiske informationsblad, der har til formål at sikre, at forbrugerne modtager gennemskuelige og sammenlignelige oplysninger om boliglån,

T. der henviser til, at den ovennævnte adfærdskodeks om boliglån ser ud til være blevet gennemført med vekslende held i medlemsstaterne, uden at det generelle problem med den manglende fælles juridiske ramme er blevet løst,

Indledning

1. erkender de fordele for forbrugerne, som vil blive opnået ved en yderligere, målrettet integration af EU's realkreditmarked;

2. mener, at enhver indsats på EU-plan i forbindelse med det europæiske realkreditmarked først og fremmest direkte skal være til gavn for offentligheden som realkreditlåntagere, og at realkreditmarkedet bør være tilgængeligt for et større antal af mulige låntagere, herunder dem med en ringe eller ufuldstændig kreditprofil, arbejdstagere med tidsbegrænsede ansættelseskontrakter og førstegangskøbere;

3. glæder sig over Kommissionens omfattende høring og insisterer på, at alle specifikke forslag forudgående bør være genstand for en grundig økonomisk og social konsekvensanalyse;

4. glæder sig over Kommissionens hidtidige bestræbelser på at opfylde reguleringskravene bedre; minder imidlertid Kommissionen om, at enhver konklusion altid bør være resultatet af en omfattende høringsprocedure;

5. bemærker de utallige forhindringer for at skabe et indre detailmarked for realkredit i EU, som fremhæves i grønbogen, og opfordrer indtrængende Kommissionen til at fokusere på målrettede foranstaltninger, som giver de største fordele og fremmer markedsbaserede initiativer, når det er muligt;

6. advarer Kommissionen om, at forsøg på at harmonisere selve produkterne måske kan føre til juridiske uoverensstemmelser og således få negative følger for sektoren;

7. insisterer på, at EU's indsats ikke bør hindre konkurrence og innovation, navnlig med hensyn til produkter, accessoriske tjenesteydelser og finansieringsteknikker;

Adfærdskodeks og oplysninger forud for kontraktindgåelse

8. opfordrer til bestræbelser i retning af harmonisering af bestemmelserne om oplysninger forud for kontraktindgåelse, som er nødvendige, for at gøre det muligt for låntageren at træffe en velfunderet beslutning om mulige realkreditaftaler;

9. understreger, at disse oplysninger forud for kontraktindgåelse skal være nøjagtige og forståelige for at muliggøre et begrundet valg, og at de bør give forbrugerne et så forståeligt og omfattende helhedsbillede som muligt på baggrund af de tilgængelige oplysninger, som realkreditkontraktaten er baseret på; understreger, at sådanne oplysninger, såfremt långiveren tager initiativ til at tilbyde en kredit i an anden medlemsstat, skal forelægges låntageren så hurtigt som muligt på de officielle sprog, der er anerkendt i det land, hvor låntageren har bopæl;

10. mener, at adfærdskodeksen og det standardiserede europæiske informationsblad er vigtige, men utilstrækkelige instrumenter til beskyttelse af de økonomiske interesser, som borgere har, der flytter mellem medlemsstaterne, og som sandsynligvis erhverver ejendom i andre medlemsstater; tilskynder Kommissionen til at foretage en evaluering af de eventuelle fremskridt og at overveje at gøre adfærdskodeksen, som for øjeblikket er frivillig, obligatorisk, hvis der i den nærmeste fremtid ikke er tegn på, at kodeksen overholdes;

Finansiering

11. mener, at indførelsen af et fælles, åbent og kompatibelt finansieringsmarked har førsteprioritet, idet det vil øge effektiviteten, gøre international diversificering af kreditrisikoen mulig, optimere finansieringsbetingelserne og kapitalallokeringen og mindske låneomkostningerne; anerkender betydningen af og potentialet for integrering af markedsbaserede initiativer på dette område;

12. fremhæver, at etableringen af et fælles sekundært realkreditmarked kun kan gennemføres ved en gradvis tilnærmelse mellem de nationale aftaleregler;

13. glæder sig over nedsættelsen af ekspertgruppen om realkreditfinansiering og kræver, at der foretages en dybtgående analyse af forskelle i national regulerings- og retspraksis, som indvirker på realkreditprodukter;

14. mener, at bestemmelserne i kapitalkravsdirektivet om sikrede obligationer og værdipapirer med sikkerhed i fast ejendom giver betydelige finansieringsmuligheder;

15. foreslår, at Kommissionen overvejer, hvordan man bedst opretter en central database for oplysninger om de forskellige nationale realkreditmarkeder og transnationale puljer for sikkerhedsstillelse (herunder kreditrisikoanalyse, tab som følge af misligholdelse og førtidig indfrielse), som ville sætte investorer i stand til at foretage en passende evaluering og vurdering af realkreditpuljer;

16. foreslår, at en række standardiserede pakker af europæiske realkreditprodukter kunne blive handlet på kapitalmarkederne med kreditvurderinger svarende til deres karakteristika og dermed fremme sekundære markeder i værdipapirbaserede realkreditprodukter;

17. opfordrer Kommissionen til at tage hensyn til det voksende marked for realkredit, som følger sharialovgivningen, og sikre, at lovgivningen ikke er i modstrid med reglerne på dette marked;

18. erkender den vigtige betydning af realkreditforsikring for at mindske långiveres risikoeksponering og give adgang for et bredere spektrum af låntagere;

Detailmarkedet

19. opfordrer Kommissionen til at undersøge de hindringer, som begrænser långiveres ret til fri udveksling af tjenesteydelser eller fri etableringsret i andre medlemsstater, og om bestemmelsen om "almenvellet" anvendes til at begrænse grænseoverskridende aktiviteter;

20. støtter Kommissionens indsats for at lette grænseoverskridende fusioner og overtagelser inden for finansielle tjenesteydelser, samtidig med at det sikres, at distributionsnettene tager hensyn til regionale forhold og mindre markeder, men bemærker, at grænseoverskridende fusioner og overtagelser ikke alene vil fremme en integrering af markedet på dette område;

21. mener, at åbningen af realkreditmarkedet for ikke-kreditinstutter med en tilsvarende tilsynsordning vil øge konkurrencen og produktudvalget;

22. anerkender den positive rolle, som kreditformidlere, som f.eks. realkreditmæglere, kan spille for at hjælpe kunder med at få adgang til konkurrencedygtig realkredit fra inden- og udenlandske långivere, og bifalder Kommissionens tilsagn om at gennemføre en høring om en passende reguleringsordning af disse operatører;

23. opfordrer Kommissionen til at undersøge hindringerne for at overføre lån over grænserne og yderligere at undersøge muligheden for Eurorealkredit som et instrument til sikkerhedsstillelse med nærmere angivelse af:

- de garantier, som bør gælde ved oprettelse og anvendelse, især i forbindelse med kontrollen med sikkerhedsstillelse, offentlig adgang til pantebrevene og retsvirkning over for tredjemand

- den status, som den opnår i forhold til anden sikkerhedsstillelse i jord

- forholdet mellem lånet og sikkerhedsstillelse

- de retlige konsekvenser af et helt eller delvist ophør af sikkerheden, en ændring af beregningsgrundlaget eller dets overdragelse, enten i forhold til kreditorer og tredjemand;

24. mener, at et sådant forslag bør være ledsaget af en konsekvensanalyse af de retlige aspekter og omhyggelige undersøgelser af komparativ ret og de økonomiske og sociale aspekter i overensstemmelse med den tilgang, der fremgår af den vejledning om konsekvensanalyser, som Rådet (konkurrenceevne) vedtog den 29. maj 2006;

25. opfordrer Kommissionen til at tilskynde til, at der på nationalt plan indføres realkreditordninger for belåning af friværdi og uendelige annuiteter, som opfylder alle krav med hensyn til offentlighed og retsvirkning over for tredjemand;

26. mener, at långivere vil mere tilbøjelige til at komme ind på et marked, hvis de nationale bestemmelser giver dem mulighed for at tilbyde betingelser for førtidig indfrielse til en pris, som svarer til udgifterne, eller for at ændre rentesatserne i overensstemmelse med markedsforholdene og risikoen, og at begrænsningerne med hensyn til disse aspekter sandsynligvis vil svække udviklingen af markedet med hensyn til finansiering, nye produkter og långivning til låntagere med en højere risiko;

27. mener, at en EU-standard, som definerer omfanget og beregningen af den årlige procentsats, bør omfatte alle gebyrer, som skal opkræves af långiveren, og sikre deres sammenlignelighed med produkter, som tilbydes i andre medlemsstater, med den samme løbetid; mener imidlertid, at låntagere på forhånd også bør informeres om alle gebyr i forbindelse med transaktionen og låntagerens retlige forpligtelser, herunder udgifter opkrævet af tredje part, som f.eks. advokatsalær, tingbogsgebyrer og administrationsgebyrer og vurderingsomkostningerne og i de tilfælde, hvor disse oplysninger ikke er offentligt tilgængelige, et skøn over de anslåede omkostninger;

28. går ud fra, at långiverne — ud over oplysninger om de årlige omkostninger i procent — forelægger oplysninger om andre former for gebyrer eller omkostninger, som der kunne blive tale om, f.eks. omkostninger i forbindelse med behandlingen af en ansøgning, garantiprovision, indfrielsesgebyrer ved hel eller delvis førtidig indfrielse;

29. erkender internettets potentiale som markedsføringsinstrument for realkredit og henstiller til, at Kommissionen undersøger dette yderligere;

Retlige, skattemæssige og operationelle hindringer

30. opfordrer indtrængende Kommissionen til at undersøge de retlige og reguleringsmæssige hindringer for en markedsbaseret udvikling af et fælleseuropæisk finansieringsmarked for realkredit;

31. anmoder Kommissionen om at præcisere anvendelsesområdet for sine fremtidige forslag og at begrænse dem til boliglån og de tilhørende garantier (sikkerhedsstillelse for fast ejendom) for at undgå enhver overlapning med det ændrede forslag om forbrugerkreditaftaler (KOM(2005)0483);

32. opfordrer Kommissionen til at træffe foranstaltninger for at sikre et velfungerende sekundært realkreditmarked og indføre en retlig ramme for at gennemføre effektive porteføljetransaktioner, navnlig ved at præcisere i hvilket omfang de nuværende retlige refinanseringsinstrumenter ikke gør det muligt at nå dette mål, og ved at tage hensyn til forskellige retlige traditioner og forskellige modeller for tinglig sikkerhed;

33. deler Kommissionens opfattelse af, at spørgsmålet om den lovgivning, der skal anvendes ved realkreditlån, bør behandles i forbindelse med revisionen af Rom-konventionen fra 1980 om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser; støtter holdningen fra forumgruppen om realkredit om, at lovvalget vedrørende realkreditaftaler ikke behøver at blive tilnærmet lovvalget vedrørende pantebreve, og at lex rei sitae finder anvendelse i forbindelse med pantebreve;

34. understreger betydningen af omfattende og pålidelige databaser over kunder og opfordrer indtrængende Kommissionen til at fremme udviklingen af redskaber til en overgang til et ensartet format i alle medlemsstater;

35. opfordrer indtrængende Kommissionen til at fremme grænseoverskridende adgang til databaser over låntagerkunder som en prioritet for at tilskynde långivere til at komme ind på nye markeder;

36. erkender, at det under hensyntagen til beskyttelse af privatlivets fred er hensigtsmæssigt at give adgang til både positive og negative kreditoplysninger;

37. glæder sig over bestræbelserne på at forbedre og tilpasse lovgivningen om tvangssalg;

38. støtter Kommissionens forslag til en resultattavle over tidsforbrug og omkostninger ved tvangssalgsprocedurer;

39. foreslår, at vurderingsmænds brancheorganisationer bør samarbejde og vedtage fælles EU-normer for ejendomsvurdering, som er af høj kvalitet og sammenlignelige;

40. understreger betydningen af, at långivere har let adgang til fuldstændige og præcise oplysninger om sikkerhedsstillelsen for realkreditlån og ejendomsretten;

41. går ind for fremme af adgangen til tingbøger, for så vidt som den eksisterende lovgivning ikke er til hinder herfor, og støtter alle bestræbelser på at harmonisere registrenes informative værdi via nationale foranstaltninger og tilskynder til, at det nuværende European Land Information Service system (EULIS) udbygges;

42. støtter, at der træffes foranstaltninger til at afskaffe diskriminerende skattemæssige hindringer som f. eks. forskellig skattemæssig behandling af lokale og udenlandske långivere og statslige afgifter;

43. opfordrer indtrængende Kommissionen til i forbindelse med grænseoverskridende realkredit at overveje, hvordan man kan tilnærme de forskellige fremgangsmåder for skattefradrag for renter på realkreditlån i EU;

Systemiske, makroøkonomiske og tilsynsmæssige spørgsmål

44. opfordrer indtrængende Kommissionen og ECB til at overvåge og analysere de potentielle risici ved stigende niveauer for restgæld på realkreditlån og de realkreditlån, som finansieres via kapitalmarkederne;

Konklusion

45. konkluderer, at der er potentielle fordele for forbrugerne og økonomiske fordele ved en yderligere, velovervejet integrering af EU's realkreditmarked;

*

* *

46. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, ECB og medlemsstaternes regeringer.

[1] EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1.

[2] EUT L 177 af 30.6.2006, s. 1.

[3] EUT L 177 af 30.6.2006, s. 201.

[4] EFT L 271 af 9.10.2002, s. 16.

[5] EFT L178 af 17.7.2000, s. 1.

[6] EFT L 69 af 10.3.2001, s. 25.

--------------------------------------------------