DA Den Europæiske Unions Tidende C 376/19

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om fremtiden for unge landmænd i Europa (initiativudtalelse)

2011/C 376/04

Ordfører: Pedro NARRO

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 20. januar 2011 i henhold til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at udarbejde en initiativudtalelse om:

»Fremtiden for unge landmænd i Europa«

(Initiativudtalelse).

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som vedtog sin udtalelse den 21. juni 2011.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 474. plenarforsamling den 21.-22. september 2011, mødet den 22. september, følgende udtalelse med 136 stemmer for og 6 hverken for eller imod:

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Statistikkerne viser klart, at der er en generel nedgang i antallet af unge landmænd og at landbrugserhvervet er i tilbagegang. Stillet over for denne ubønhørlige udvikling, som står i skarp kontrast til nødvendigheden af at finde en løsning på fødevareproblemet, ønsker EØSU, at EU-institutionerne og de nationale regeringer nu sætter politikken til gavn for unge landmænd højt på dagsordenen.

1.2 EØSU erkender, at landbrugsegnene byder på nye muligheder, som kan komme de unge på landet til gode. At drive landbrug er ved at udvikle sig til en kompleks og teknificeret aktivitet, som kræver stadig større forudsætninger. De unge har den fordel, at de går ind i erhvervet med en forretningsmæssig og moderne indstilling og er åbne over for ny teknologi. Med de rette instrumenter og den rette lovgivningsramme er landmændene i den yngste aldersgruppe dem, der har de bedste forudsætninger for at imødegå den udfordring, der ligger i at skabe fødevaresikkerhed, ved at producere fødevarer af kvalitet med en rationel udnyttelse af naturressourcerne.

1.3 De største problemer for unge landmænd ligger i vanskelighederne med at få adgang til jord og långivning. På dette område bør man som en hasteforanstaltning fremme nye systemer for adgang til jord og sikre adgang til lån via en europæisk garantiordning.

1.4 EØSU foreslår, at der oprettes et europæisk observatorium, som skal analyse og evaluere problemerne i forbindelse med etablering, overdragelse og generelt alle spørgsmål vedrørende generationsskiftet i landbruget.

1.5 Støtten til unge landmænd er ikke et spørgsmål, som kun vedrører landdistriktudvikling. I den aktuelle situation med omlægning af den fælles landbrugspolitik bør der i den første søjle indarbejdes en ny specifik støtteordning for unge landmænd. For den anden søjles vedkommende er det nødvendigt, at etableringsstøtten gøres til en obligatorisk foranstaltning i hele Den Europæiske Union.

1.6 En af de udestående opgaver for EU er at gøre det lettere at overdrage bedrifter til de unge. EØSU mener, at der kunne opnås en langt større effekt af sådanne foranstaltninger ved at forbedre pensionerne for at give landmændene mulighed for at trække sig tilbage på en værdig måde.

1.7 Grundlaget for udviklingen af en iværksættermentalitet blandt unge landmænd er adgang til uddannelse og ny teknologi. Det er ikke nok med en teoretisk uddannelse, som ikke holder trit med udviklingen: de unge har krav på kontinuerlig, faglig rådgivning om praktiske spørgsmål vedrørende driften. EØSU foreslår oprettelse af et nyt program for udveksling af unge landmænd (»Erasmus farmer«) og tilpasning af Leonardo-programmet, og det efterlyser i lyset af aldringen i sektoren nye retningslinjer for inddragelse af de unge i andelsforeninger og landbrugsorganisationer. Børn fra landet bør tilbydes praktisk og teoretisk undervisning, blandt andet i form af sommerlejre og forskellige aktiviteter.

1.8 Den Europæiske Union har et stort ansvar over for de unge landmænd. Det er dog absolut nødvendigt, at medlemsstaterne inden for deres kompetenceområder giver skattebegunstigelser, fjerner bureaukrati, investerer i infrastrukturer og public service i landdistrikterne, fremmer korte forsyningskæder, tilskynder til diversificering og endeligt bidrager til at gøre landdistrikterne til attraktive steder at bo og arbejde i.

2. De unge landmænd i Europa

2.1 Det er nu 10 år siden, at EØSU udarbejdede sin sidste udtalelse om unge landmænd (1). Desværre er de bange anelser, som kom til udtryk i den udtalelse, gået i opfyldelse: ikke alene er antallet af unge landmænd blevet ved med at styrtdykke: de landmænd, som med nød og næppe holder stand inden for erhvervet, står nu – ti år senere – i en situation, hvor der ikke er meget lys for enden af tunnellen.

2.2 I Europa som helhed er der én landmand under 35 år for hver 9 landmænd over 55 år. I nogle medlemsstater såsom Portugal, Spanien, Italien, Storbritannien eller Bulgarien er andelen af unge landmænd ganske lille (kun 1 ung landmand for hver 20 over 55 år). Dog ser billedet helt anderledes ud i lande som Polen, Østrig eller Tyskland, hvor der er 1 ung landmand for hver 3 over 55 år. Disse forskelle skyldes grundlæggende, at nogle lande har gunstige lovgivningsrammer, som har været i stand til at sætte skub i generationsskiftet på landet ved hjælp af incitamenter til overdragelse af bedrifter.

2.3 En analyse af landbrugsstrukturerne viser – omend med varierende intensitet – et generelt fald i antallet af landmænd og at aldringen sker i et meget hurtigere tempo end inden for andre erhverv. Siden år 2000 er antallet af landmænd faldet med 9 % og der er 45 % færre unge landmænd.

2.4 Frafaldet af erhvervsaktive kan ikke på langt sigt opvejes gennem øget produktivitet. I en tid med store udsving i råstofpriserne får strategiske aspekter såsom fødevaresikkerhed og fødevaresuverænitet (2), som er behandlet ved flere lejligheder i EØSU's udtalelser, særlig stor betydning. Beskyttelsen af miljøet og andre offentlige goder er af global interesse og kan ikke importeres. Derfor har landmændene en funktion, som ikke begrænser sig til deres økonomiske aktivitet. Europa 2020-strategien, som er baseret på grøn, intelligent og bæredygtig vækst, vil være en ren utopi uden landmændenes medvirken.

2.5 Landbrugets strategiske betydning er noget, der ikke stilles spørgsmål ved. Ikke desto mindre synes landbrugets tilbagegang ikke at ville tage nogen ende, og det haster nu i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik at tage op til grundig overvejelse, hvilken kurs der skal anlægges for at gøre landbrugserhvervet mere attraktivt og rentabelt. Denne situation er særligt kritisk for husdyrsektoren. Hvis de unge ikke får gunstige betingelser til udøvelse af erhvervet, vil alle specifikke og velmente foranstaltninger vedrørende etablering, uddannelse, overdragelse af bedrifter, skatteregler osv. være spildte.

3. Udfordringerne for de unge landmænd i Europa

3.1 EU's landbrug er under forandring – for mange er der tale om en overgang til en ny landbrugsmodel. Det bliver en opgave for de unge landmænd at tage de nye udfordringer op og rette deres landbrugsdrift ind efter de opstillede mål. Manglen på stabile, langsigtede politikker har skabt en sådan usikkerhed og ustabilitet i sektoren, som har påvirket landmændenes økonomiske planlægning.

3.2 Landmændene befinder sig i en paradoksal situation: de påtager sig i dag større risici, foretager større investeringer, bærer større produktionsomkostninger og er bedre uddannede, og alligevel er de priser, der betales for deres produkter, de laveste nogensinde. Debatten om instrumenter og specifikke foranstaltninger for unge landmænd kan ikke skjule den kendsgerning, at landbrugsdriften vil gå tilbage i Europa, hvis det ikke lykkes at garantere landmændene et minimalt afkast og retfærdige priser på deres produkter. For at gøre det muligt for landmændene at leve af frugten af deres arbejde anbefaler EØSU, at der indføres en regulering af landbrugsmarkederne baseret på gennemsigtighed på markederne for landbrugsvarer, at der organiseres fødevaresamhandel, som muliggør fødevaresuverænitet, med etablering af store produktions- og samhandelsregioner på landbrugsområdet. WTO reglerne egner sig ikke for landbruget; derfor bør der overvejes særlige instanser, således som det anbefales af bl.a. MOMAGRI (Mouvement pour l’Organisation Mondiale de l’Agriculture).

3.3 Skævhederne i fødevareforsyningskæden afskrækker i væsentlig grad de unge fra at gå ind i erhvervet: store forskelle mellem de priser, som landmændene får for deres varer, og de endelige priser, som forbrugerne betaler, manglen på gennemsigtighed og illoyal handelspraksis præger den måde, som fødevareforsyningskæden fungerer på (3).

3.4 EU er i gang med en ambitiøs proces i retning af liberalisering af handelen med Middelhavslandende, Mercosur, Canada osv. De unge landmænd spørger sig selv, hvordan de vil kunne forene en kvalitetsproduktion med høje miljømæssige og sociale standarder med en billig import af produkter, som langt fra lever op til EU's produktionsstandarder. Denne proces vil koncentrere produktionen i de mest konkurrencedygtige områder og føre til, at der i mange landbrugsegne ikke længere vil blive drevet landbrug (4).

3.5 Reformen af den fælles landbrugspolitik giver også lejlighed til at lede støtten i retning af de unge landmænds behov og koncentrere støtten om produktionen af landbrugsvarer. At støtte de unge betyder ikke, at man glemmer de ældre: det drejer sig om at finde en sammenhængende støtteramme, som kan gøre det rentabelt at drive landbrug.

3.6 Traditionelt har EU's lovgivning om støtte til etablering først og fremmest sigtet mod de unge landmænd. Nu er tiden inde til nye tiltag, som kan fremme de unges erhvervsaktivitet via første og anden søjle i den fælles landbrugspolitik. Prioritering af støttetildelingen bør danne grundlaget for den nye model.

3.7 De offentlige myndigheder bør energisk arbejde på at fremhæve værdien af landbrugsarbejde og gøre det mere synligt. På trods en gigantisk EU-lovgivning om mærkning, kvalitet og afsætningsfremme er der stor en uvidenhed om og stigende ligegyldighed over for, hvad det vil sige at producere sunde kvalitetsfødevarer (5). De europæiske forbrugere bruger kun 14 % af deres budget på madindkøb. EØSU anerkender det store og vigtige arbejde, som landbrugets organisationer på nationalt og europæisk plan gør for på pædagogisk vis at udbrede kendskabet til og synligheden af landmandens arbejde samt fødevaresektorens strategiske rolle.

3.8 EU's slogan »fra jord til bord«, den såkaldte »sporbarhed« bør formidles til forbrugeren på en sammenhængende måde. Kvalitetsproduktstrategien er meget vigtig for bedrifternes konkurrenceevne og forbrugernes sundhed; den bør derfor udvides til reelt at omfatte produkter, som EU importerer fra tredjelande, for at bekæmpe og afskrække fra urimelig handelspraksis.

3.9 Budgettet er altid et afgørende element i enhver strategi, men EØSU erkender dog, at mange af de foranstaltninger, som er nødvendige for at gøre landbrugsdrift rentabel, ikke afhænger af yderligere midler, men af den politiske vilje til at satse på forandring og på en sammenhængende og langsigtet strategi, som kan gøre landmiljøet mere attraktivt (6).

4. Indsatsområder

Udvikling af landdistrikter – etablering

4.1 Traditionelt har den europæiske debat om fremtiden for unge landmænd drejet sig om at analysere foranstaltninger vedrørende etablering. De få og mangelfulde statistikker, der findes, viser klart, at prioriteringerne og intensiteten i støtten til unge landmænd varierer meget gennem hele Europa. Mens lande som Frankrig anvender omkring 10 % af budgettet for landdistriktudvikling på unge landmænds etablering, har andre lande såsom Holland, Malta, Irland, Slovakiet osv. af forskellige grunde ikke truffet foranstaltninger til fremme af etablering. I EU som helhed vil kun 3 % af midlerne til landdistriktudvikling i budgetperioden 2007-2013 blive anvendt til støtte for unge landmænd. De unge er gennemsnitligt 28 år, når de etablerer sig. EØSU mener, at i betragtning af etableringens strategiske betydning for hele EU vil det være hensigtsmæssigt at gøre denne foranstaltning obligatorisk i planerne for landdistriktudvikling og samtidigt fastsætte en obligatorisk minimumsstøttesats.

4.2 EØSU mener, at EU's etableringsordning bør være fleksibel – især når det gælder fristerne – for at tilskynde til at give sig i kast med landbrug. Det komplicerede og meget bureaukratiske system er en bremseklods. I nogle tilfælde burde medlemsstaterne indføre forskellige etableringsprogrammer af forskellig varighed og således med forskellige finansieringsordninger. I mange lande gør kravet om at binde sig til en etablering for ikke mindre end 5 år det vanskeligt for de unge at beslutte sig til at gå ind i erhvervet. Etableringsstøtten bør gradueres. Faktisk ville det være fornuftigt i forbindelse med støttetildelingen at skelne mellem unge landmænd, der driver landbrug som hovederhverv, og deltidslandmænd. Ligeledes burde EU's nye lovgivningsrammer ikke kun tage højde for de unge, som etablerer sig i sektoren fra 2014, men også til dem, som gjorde det før denne dato.

De unges rolle i den fælles landbrugspolitiks første søjle

4.3 Ved reformen af den fælles landbrugsordning bør man være særligt opmærksom på de unge landmænds situation inden for rammerne af en ny model for direkte støtte. Kommissionen bør i sine nye retningslinjer for direkte betalinger prioritere støtten til de unge. Denne støtte kunne bestå i, at en ekstra andel af støtten forbeholdes bestemte prioriterede kategorier af landmænd, heriblandt de unge. En anden mulighed kunne være at indføre en specifik støtte til unge. En sådan betaling skulle ikke være baseret på areal, men gradueres efter kriterier såsom beskæftigelse, bedriftstype eller de foretagne investeringer. EØSU bakker op om de igangværende overvejelser over definitionen af begrebet »aktiv landbruger« som støttemodtager og peger på, at man også bliver nødt til at diskutere begrebet »aktivt kooperativ«.

De unge landmænds rolle under den fælles landbrugspolitiks anden søjle

4.4 Den fælles landbrugspolitiks anden søjle bør ligesom den første søjle bidrage væsentligt til at støtte og motivere de unge landmænd i udøvelsen af deres erhverv

4.4.1 Foranstaltningerne under den fælles landbrugspolitiks anden søjle kan og bør skabe de nødvendige forudsætninger for, at de unge landmænd kan blive omfattet af foranstaltningerne, således at der kan tages hensyn til alle ansøgere, såfremt der skulle mangle budgetmidler.

4.4.2 Inden for rammerne af den anden søjle bør der skabes de nødvendige støttestrukturer for de unge landmænd, herunder bl.a. en rådgivningstjeneste og en hjælpetjeneste for husdyrbrug. Eftersom dyrene har brug for, at deres opdrætter er til stede hver eneste dag for at passe og pleje dem, bør der i medlemsstaterne vedtages politiske foranstaltninger og oprettes organisationer, som sikrer, at en anden træder i stedet for landmanden i perioder med sygdom eller ferie. Det er af afgørende betydning, at der findes en hjælpetjeneste for bedrifterne i det øjeblik, hvor de unge skal beslutte, hvorvidt de skal videreføre familielandbruget. Nu om dage er de unge ikke længere parate til at påtage sig driften af et landbrug, vel vidende at de resten af deres liv vil være nødt til at arbejde 365 dage om året uden ferie. Eftersom der i mange medlemsstater endnu ikke findes en sådan hjælpetjeneste, bør der træffes bindende foranstaltninger under den fælles landbrugspolitiks anden søjle, som gør det muligt for landmænd, der driver husdyrbrug, at benytte sig af en sådan tjeneste i perioder med sygdom (herunder også barselsorlov før og efter fødslen) samt på fridage og/eller i årlige ferieperioder.

Uddannelse – Nye teknologier

4.5 Uddannelsen af de fremtidige landmænd er en af de grundlæggende forudsætninger for succes i landbruget. Ikke desto mindre må det konstateres, at mens uddannelsen i nogle lande er udmærket, er der i andre lande en afgrund mellem den uddannelse, staten kan tilbyde, og landmændenes reelle behov. Landbrugsorganisationerne bør tages med på råd i forbindelse med de unges uddannelse. Det gælder om at tilbyde de unge en uddannelse af kvalitet med højt kvalificerede lærerkræfter og med ajourførte undervisningsplaner, som imødekommer den unge landmands behov. Undertiden er uddannelseskurserne ikke andet end en bureaukratisk formalitet for at få adgang til støtten og uddannelsen virker ikke tilstrækkeligt motiverende. Den deraf følgende mangel på motivation er problematisk, især når forudsætningerne er til stede for at gøre uddannelsen til et meget nyttigt redskab i hænderne på de unge landmænd. Det er absolut nødvendigt, at praktik indgår i uddannelsen: den danske model har været i stand til at forene den teoretiske uddannelse med praktik på heltidsbrug. Det tager 3 år og 8 måneder at få det »grønne bevis«.

4.6 EU bør støtte europæiske uddannelsesprogrammer for landmænd eller bedrifter, som giver unge landmænd, der har afsluttet deres uddannelse inden for de seneste to år, mulighed for at komme i praktik et år. Støttemodtageren skulle forpligte sig til at udarbejde en uddannelsesplan for den unge, som i givet fald kunne overtage bedriften, men allerede under praktikopholdet bidrage med sin viden og en ny mere innovativ indstilling. Kort sagt kunne man imødekomme både de unge og de ældres behov, som ofte er komplementære. Ligeledes ville det være en god ide, at visse EU-programmer såsom Leonardo, det syvende forskningsrammeprogram, programmet »Unge på vej« m.fl. udbygges med specifikke foranstaltninger for unge landmænd. Efter EØSU's mening bør Erasmus-programmet, som er indrettet på studerende og unge iværksættere, tilpasses, således at unge landmænd kan deltage og supplere deres uddannelse på andre landbrugsbedrifter og husdyrbrug i EU.

4.7 Det økologiske landbrug er et interessant alternativ for nyetablerede landmænd, men ikke det eneste. Integreret produktion eller det jordbundsbevarende landbrug bør også nyde fremme på europæisk plan. Uddannelsen bør også omfatte nye produktionssystemer, som kan forbedre udbyttet og den bæredygtige udnyttelse af naturressourcerne. Bioteknologi kan også skabe nye muligheder i Europa for unge landmænd (7).

Vi er stærkere, når vi står sammen

4.8 De unges aktive medvirken i landbrugsorganisationer og andelsforeninger er en nødvendig forudsætning for at tilføre dem nye ideer, innovation og øget iværksætterånd. I en situation med koncentration af efterspørgslen hos en håndfuld store detailkæder er det presserende nødvendigt at puste nyt liv i andelsselskaberne for at forbedre markedsføringen. Derfor foreslår EØSU, at der etableres salgscentraler, som forvaltes af landmændene, for at skabe balance i styrkeforholdene over for de store distributørers magtfulde indkøbscentraler. I denne forbindelse bør man fremme de unges deltagelse i andelsforeningernes bestyrelser og i beslutningsprocessen og således drage nytte af deres uddannelse og visioner. Den største andelsforening inden for landbruget i Frankrig (Terrena) har flere ungdomskomitéer, som indfører dem i andelsbevægelsens komplicerede verden.

Andre EU-politikker

4.9 EU bør anvende de midler, der er afsat til de forskellige EU-politikker, til i første række at gøre det attraktivt at bo på landet, og dernæst at fremme konsolideringen af erhvervsaktiviteter, der ligesom landbruget danner rygraden i landdistrikternes socioøkonomiske struktur. Således bør EU-projekterne på områderne miljø, forskning og virksomheder omfatte specifikke støtteforanstaltninger for unge generelt og unge landmænd i særdeleshed. EU har nogle positive erfaringer på dette område, som man bør bygge videre på. Gode eksempler er udvekslingsprogrammet CEJA, der giver unge landmænd fra hele Europa mulighed for et værdifuldt uddannelsesophold på andre bedrifter i EU, og uddannelsesprogrammet Tellus (et resultat af samarbejdet mellem CEJA og Kommissionen) med det mål at give skoleelever et indblik i det ukendte arbejde, som landmanden udfører. Generationsskiftet på landet bør være et synligt mål for EU. I denne forbindelse kan oprettelsen af et europæisk observatorium, som skal analysere de unge landmænds situation og behov, være et godt grundlag til støtte for nye lovgivningsmæssige initiativer. Det drejer sig ikke om at oprette nye bureaukratiske organer, men nogle instrumenter, som med klare og konkrete funktioner kan analysere generationsskiftet i det europæiske landbrug og fremskaffe information og passende statistikker om dette emne.

Nationale initiativer

4.10 EU-foranstaltningerne for unge landmænd bør ledsages af specifikke initiativer, som vedtages på nationalt plan. De største vanskeligheder, som de unge møder, er i forbindelse med overtagelse af forældrenes gård, køb af en bedrift samt skattereglerne. Det haster med at få truffet effektive foranstaltninger, som kan gøre det tillokkende for en landmand at etablere sig. Det kan dog generelt konstateres, at der i de forskellige lande i EU findes et kompliceret bureaukrati, som hæmmer virkningen af mange af disse foranstaltninger.

4.11 Medlemsstaterne bør samle deres kræfter om at udforme mekanismer for at lette adgangen til jorden for de unge landmænd ved at skabe et sikkerhedsnet under de store investeringer, der kræves og som udgør en af de store hindringer for etablering. De initiativer, som nogle medlemsstater har taget, viser, hvad der kan gøres. I Frankrig har non-profit-organisationen SAFER fået til opgave at begrænse koncentrationen af jordlodderne og lette de unges adgang til jorden.

Bruxelles, den 22. september 2011 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT C 36 af 8.2.2002, s. 29-35»Den nye økonomi, videndsamfundet og landdistriktudvikling. Perspektiverne for de unge landmænd«.

(2) EUT C 54 af 19.2.2011, s. 20-23»Forsyningssikkerhed i landbrugs- og fødevaresektoren i Den Europæiske Union«.

(3) EUT C 48 af 15.2.2011, s. 145-149»En bedre fungerende fødevareforsyningskæde i Europa«.

(4) EUT C 255 af 22.9.2010, s. 1-9»Handel og fødevaresikkerhed«.

(5) EUT C 18 af 19.1.2011, s. 5-10»Fællesskabets landbrugsmodel: produktkvalitet og forbrugeroplysning som konkurrenceparametre«.

(6) EUT C 132 af 3.5.2011, s. 63-70»Den Fælles landbrugspolitik på vej mod 2020: Morgendagens udfordringer: fødevarer, naturressourcer og landområder«.

(7) EUT C 100 af 30.4.2009, s. 44-52, »EU over for verdens fødevareudfordring«.