Nr. C 22/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.1.85 
a) alle undersøgelser, som skal gennemføres det føl­
gende år (t + 1), og navnlig om undersøgelsesom­
råde, stikprøveplan, spørgeskemaer, som skal an­
vendes, og forventede statistiske fejl, 
b) de gennemførte forbedringer af den teknisk-admi-
nistrative infrastruktur., både på centralt og regio­
nalt plan, 
c) erfaringerne fra gennemførelsen af det årlige pro­
gram for det foregående år (t — 1), herunder de 
resultater, der er opnået ved indførelsen at det nye 
system på regionalt plan i de enkelte produktions­
sektorer, konstaterede statistiske fejl og foranstalt­
ninger, der er truffet for at forbedre resultaternes 
pålidelighed. Samtidig forelægges der Kommissio­
nen en rapport om anvendelsen af Fællesskabets 
bidrag. 
2. På Kommissionens anmodning tilvejebringer 
den græske regering yderligere oplysninger om det i 
overensstemmelse med stk. 1 fremlagte årlige pro­
gram. 
3. Kommissionen afgør efter fremgangsmåden i ar­
tikel 6, om det årlige program skal godkendes. 
Artikel 5 
1. Fællesskabet yder bidrag til programmet inden 
for rammerne af de bevillinger, der er opført hertil i 
De europæiske Fællesskabers budget, og efter bestem­
melserne i denne beslutning. Fællesskabets udgifter 
anslås til 23 mio ECU til hele programmet. 
2. Bidraget stilles til rådighed for den græske rege­
ring i fem årlige rater efter forelæggelse og godken­
delse af det i artikel 4, stk. 1, omhandlede årlige pro­
gram. 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fælleskab, særlig artikel 43 
og 235, 3. Fordelingen på de enkelte år af det i stk. 1 om­
handlede samlede beløb afhænger af, hvorledes 
iværksættelsen af programmet skrider frem. 
Artikel 6 
1. Når der henvises til den i denne artikel fastsatte 
fremgangsmåde, forelægges sagen for Den stående 
landbrugsstatistiske Komité af formanden, enten på 
dennes eget initiativ eller på anmodning af en repræ­
sentant for en af medlemsstaterne. 
Med hensyn til spørgsmål, der er omfattet af de gæl­
dene bestemmelser om INLB's virksomhed, skal den i 
henhold til artikel 17 i forordning 79/65/EØF ned­
satte komité afgive udtalelse efter forordningens arti­
kel 19. 
2. Kommissionens repræsentant forelægger et ud­
kast til de foranstaltninger, der skal træffes. Den 
stående landbrugsstatistiske Komité afgiver udtalelse 
om disse foranstaltninger inden for en tidsfrist, som 
formanden kan fastsætte alt efter, hvor meget sagen 
haster. Komiteen træffer afgørelse med et flertal på 
femogfyrre stemmer, idet medlemsstaternes stemmer 
vægtes efter traktatens artikel 148, stk. 2. Formanden 
deltager ikke i afstemningen. 
Kommissionen vedtager foranstaltningerne, som 
straks finder anvendelse. Er disse ikke i overensstem­
melse med Den stående landbrugsstatistiske Komités 
udtalelse, meddeler Kommissionen dog straks disse til 
Rådet; i så fald kan Kommissionen udsætte gennem­
førelsen af de foranstaltninger, den har vedtaget, i 
indtil en måned fra det tidspunkt, hvor Rådet har fået 
disse meddelt. 
Rådet kan med kvalificeret flertal træffe anden afgø­
relse inden for én måned. 
Artikel 7 
Denne beslutning er rettet til Den hellenske Republik. 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamen­
tet, 
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og 
sociale Udvalg, og Forslag til Rådets forordning (EØF) om tredje ændring af forordning (EØF) nr. 1430/79 
om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter 
KOM(84) 737 endelig udg. 
(Forelagt Rådet af Kommissionen den 10. januar 1985) 
(85/C 22/17) 
24.1. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 22/11 
ud fra følgende betragtninger: 
Godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter for 
en vare er ifølge bestemmelserne i Rådets forordning 
(EØF) nr. 1430/79 ('), senest ændret ved forordning 
(EØF) nr. 918/83 (2), i visse tilfælde betinget af, at 
den pågældende vare genudføres fra Fællesskabets 
toldområde eller tilintetgøres under de kompetente 
myndigheders kontrol; 
selv om de pågældende ikke har overholdt disse pro­
cedurebestemmelser, kan de ansøge om godtgørelse 
eller fritagelse på grundlag af artikel 13, stk. 2, i for­
ordning (EØF) nr. 1430/79, der er indsat i denne for­
ordning ved forordning (EØF) nr. 1672/82 (3); som 
teksterne i øjeblikket er udformet, skal ansøgningen 
om godtgørelse eller fritagelse indsendes til Kommis­
sionen, som alene har beføjelse til at træffe en afgø­
relse; 
erfaringerne har vist, at kompetencen til at træffe af­
gørelse om sådanne ansøgninger om godtgørelse eller 
fritagelse udmærket kan overlades til medlemstaterne 
selv, når det er fastslået, at selv om procedurebestem­
melserne ikke er opfyldt, så er dog de grundlæggende 
betingelser for indrømmelse af godtgørelse eller fri­
tagelse opfyldt, og at der i det pågældende tilfælde 
ikke foreligger urigtigheder eller grov forsømmelse 
fra den pågældendes side; 
erfaringerne har endvidere vist, at det er nødvendigt 
at sikre en bedre overholdelse af procedurebestem­
melserne i forordning (EØF) nr. 1430/79; ansøgnin­
ger om godtgørelse af eller fritagelse for importafgif­
ter for varer, der er genudført eller tilintetgjort uden 
toldkontrol, vanskeliggør i høj grad de kompetente 
myndigheders hverv, idet de efterfølgende er nødt til 
at undersøge ikke blot, om genudførslen eller tilintet­
gørelsen faktisk har fundet sted, men også om de gen­
udførte eller tilintetgjorte varer er identiske med de 
oprindeligt indførte; sådanne undersøgelser giver 
anledning til et større arbejde for de kompetente 
myndigheder, som den pågældende alene må holdes 
ansvarlig for; 
det mest effektive middel til at sikre, at procedurebe­
stemmelserne i forordning (EØF) nr. 1430/79 over­
holdes, er at nedsætte det beløb af importafgifter, der 
ansøges om godtgørelse af eller fritagelse for, hver 
gang genudførslen eller tilintetgørelsen finder sted, 
uden at de kompetente myndigheder har haft lejlig­
hed til at føre kontrol hermed; denne nedsættelse, hvoraf beløbet naturligvis bevarer sin karakter af egne 
indtægter for Fællesskaberne, kan fastsættes til 10 % 
af det pågældende afgiftsbeløb, dog højst et givet 
maksimumsbeløb; 
det bør præciseres, inden for hvilke frister en ansøg­
ning skal være indgivet, for at der kan opnås godtgø­
relse af eller fritagelse for et importafgiftsbeløb på 
grundlag af artikel 13; 
desuden har erfaringerne siden ikrafttrædelsen af for­
ordning (EØF) nr. 1430/79 vist, at artikel 10, der 
omhandler tilfælde, hvor der kan indrømmes godtgø­
relse af eller fritagelse for importafgifter vedrørende 
varer, for hvilke der foreligger særlige omstændighe­
der, bør suppleres med en ny bestemmelse vedrørende 
varer, om hvilke de kompetente myndigheder efter at 
de er frigivet til fri omsætning, konstaterer, at de på 
tidspunktet for frigivelsen ikke var i overensstemmelse 
med gældende forskrifter, hvad angår deres anven­
delse eller afsætning, og at de derfor af modtageren 
ikke kan anvendes til det planlagte formål; 
det har vist sig nødvendigt at fastsætte, at fællesskabs­
proceduren for fastsættelse af gennemførelsesbestem­
melser til forordning (EØF) nr. 1430/79 udvides til at 
omfatte hele forordningen; 
det bør præciseres, at bestemmelserne i forordning 
(EØF) nr. 1430/79 ikke anfægter anvendelsen af arti­
kel 16 i Rådets forordning (EØF) nr. 2176/84 af 23. 
juli 1984 om beskyttelse mod antidumpingimport eller 
subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer 
af Det europæiske økonomiske Fællesskab (4) — 
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
I forordning (EØF) nr. 1430/79 foretages følgende 
ændringer: 
1. Som artikel 4a indsættes: 
»Artikel 4a 
1. Selv om varer, der fejlagtigt er blevet angivet 
til fri omsætning, genudføres fra Fællesskabets tol­
dområde, uden at de i overensstemmelse med arti­
kel 4, litra b), på forhånd angives til den toldpro­
cedure, hvortil de er bestemt, kan der alligevel ind­
rømmes godtgørelse af eller fritagelse for impor­
tafgifter, når det er blevet fastslået, 
a) at de øvrige betingelser, der er fastsat i artikel 
3, stk. 2, og artikel 4, litra a), er opfyldt; 
C) EFT nr. L 175 af 12. 7. 1979, s. 1. 
O EFT nr. L 105 af 23. 4. 1983, s. 1. 
O EFT nr. L 186 af 30. 6. 1982, s. 1. (4) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1. 
Nr. C 22/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 24. 1. 85 
b) at der i det givne tilfælde ikke foreligger urig­
tigheder eller grov forsømmelse fra den pågæl­
dendes side. 
2. Godtgørelse af eller fritagelse for importafgif­
ter i det i stk. 1 nævnte tilfælde er betinget af, 
a) at der fremlægges alle sådanne beviser, som de 
kompetente myndigheder skønner nødvendige 
til at de kan sikre sig, at de varer, for hvilke der 
ansøges om godtgørelse af eller fritagelse for 
importaftgifter, faktisk er genudført fra Fælles­
skabets toldområde, og at der er tale om 
samme varer, som var overgået til fri omsæt­
ning; 
b) at de kompetente myndigheder får udleveret et­
hvert dokument, der bevidner, at de pågæl­
dende varer har fællesskabsstatus, og på grund­
lag af hvilket de nævnte varer i givet fald har 
forladt Fællesskabets toldområde, eller at der 
fremlægges alle sådanne beviser, som de kom­
petente myndigheder skønner nødvendige til at 
de kan sikre sig, at det pågældende dokument 
ikke senere vil kunne anvendes ved indførsel af 
varer i Fællesskabet. — faktisk er blevet genudført fra Fællesskabets 
toldområde, eller 
— er blevet tilintetgjort under kontrol fra myn­
digheder eller personer, som er beføjet til 
officielt at bekræfte, at en sådan tilintetgø­
relse har fundet sted; 
b) at de kompetente myndigheder får udleveret et­
hvert dokument, der bevidner, at de pågæl­
dende varer har fællesskabsstatus, og på grund­
lag af hvilket de nævnte varer i givet fald har 
forladt Fællesskabets toldområde, eller at der 
fremlægges alle sådanne beviser, som de kom­
petente myndigheder skønner nødvendige til at 
de kan sikre sig, at det pågældende dokument 
ikke senere til kunne anvendes ved indførsel i 
Fællesskabet. 
3. Det afgiftsbeløb, for hvilket der i medfør af 
stk. 1 indrømmes godtgørelse eller fritagelse, ned­
sættes med 10 %, dog højst 1 000 ECU, i forhold 
til det afgiftsbeløb, for hvilket der ville have kun­
net indrømmes godtgørelse eller fritagelse, såfremt 
varerne var blevet genudført eller tilintetgjort un­
der de kompetente myndigheders kontrol.« 
3. Det afgiftsbeløb, for hvilket der i medfør af stk. 
1 indrømmes godtgørelse eller fritagelse, nedsættes 
med 10 %, dog højst 1 000 ECU, i forhold til det af­
giftsbeløb, for hvilket der ville have kunnet indrøm­
mes godtgørelse eller fritagelse, såfremt den i artikel 
4, litra b), omhandlede betingelse var blevet opfyldt.« 
2. Som artikel 6a indsættes: 
»Artikel 6a 
1. Selv om varerne ikke genudføres eller tilintet­
gøres under de kompetente myndigheders kontrol 
i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, kan der 
alligevel indrømmes godtgørelse af eller fritagelse 
for importafgifter, når det er blevet fastslået, 
a) at de øvrige betingelser, der er fastsat i artikel 
5, stk. 2, og artikel 6, stk. 3, er opfyldt, 
b) at der i det givne tilfælde ikke foreligger urig­
tigheder eller grov forsømmelse fra den pågæl­
dendes side. 
2. Godtgørelse af eller fritagelse for importafgif­
ter i det i stk. 1 nævnte tilfælde er betinget af, 
a) at der fremlægges alle sådanne beviser, som de 
kompetente myndigheder skønner nødvendige 
til at de kan sikre sig, at de varer, for hvilke der 
ansøges om godtgørelse af eller fritagelse for 
importafgifter, 3. I artikel 10, stk. 1, indsættes som nyt litra d): 
»d) varer, om hvilke de kompetente myndigheder 
efter at varerne er frigivet til fri omsætning 
konstaterer, at de på tidspunktet for frigivel­
sen ikke var i overensstemmelse med gældende 
forskrifter, hvad angår deres anvendelse eller 
afsætning, og at de derfor af modtageren ikke 
kan anvendes til det planlagte formål.« 
Litra d) til g) bliver herefter litra e) til h). 
4. Der indsættes en årtikel 11a med følgnede ordlyd: 
»Artikel 11a 
1. Selv om varerne ikke genudføres eller tilintet­
gøres under de kompetente myndigheders kontrol 
i overensstemmelse med artikel 11, stk. 1, kan der 
alligevel indrømmes godtgørelse af eller fritagelse 
for importafgifter, når det er blevet fastslået, 
a) at de øvrige betingelser, der er fastsat i artikel 
10, stk. 2, og artikel 11, stk. 2 og 4, er opfyldt, 
b) at der i det givne tilfælde ikke foreligger urig­
tigheder eller grov forsømmelse fra den pågæl­
dendes side. 
2. Godtgørelse af eller fritagelse for importafgif­
ter i det i stk. 1 nævnte tilfælde er betinget af, 
24.1.85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 22/13 
a) at der fremlægges alle sådanne beviser, som de 
kompetente myndigheder skønner nødvendige 
til, at de kan sikre sig, at de varer, for hvilke 
der ansøges om godtgørelse af eller fritagelse af 
importafgifter, 
— faktisk er blevet genudført fra Fællesskabets 
toldområde, eller 
— er blevet tilintetgjort under kontrol fra myn­
digheder eller personer, som er beføjet til 
officielt at bekræfte, at en sådan tilintetgø­
relse har fundet sted; 
b) at de kompetente myndigheder har fået udleve­
ret ethvert dokument, der bevidner, at de på­
gældende varer har fællesskabsstatus, og på 
grundlag af hvilket de nævnte varer i givet fald 
har forladt Fællesskabets toldområde, eller at 
der fremlægges alle sådanne beviser, som de 
kompetente myndigheder skønner nødvendige 
til at de kan sikre sig, at det pågældende doku­
ment ikke senere vil kunne anvendes ved ind­
førsel i Fællesskabet. 
3. Det afgiftsbeløb, for hvilket der i medfør af 
artikel 1 indrømmes godtgørelse eller fritagelse, 
nedsættes med 10 %, dog højst 1 000 ECU, i for­
hold til det afgiftsbeløb, for hvilket der ville have 
kunnet indrømmes godtgørelse eller fritagelse, så­
fremt varerne var blevet genudført eller tilintet­
gjort under de kompetente myndigheders kontrol.« 
5. Artikel 13 affattes således: 
»Artikel 13 
1. Godtgørelse af eller fritagelse for importafgif­
ter kan indrømmes, når der foreligger andre sær­
lige forhold end dem, der er omhandlet i afdeling 
A til D, og der ikke er tale om forsømmelse eller 
urigtigheder fra den pågældendes side. 
Det fastlægges efter proceduren i artikel 25, i, 
hvilke tilfælde første afsnit kan bringes i anven­
delse, og hvilke procedureregler, der skal følges 
med henblik herpå. Der kan stilles særlige betin­
gelser for godtgørelsen eller fritagelsen. 2. Godtgørelse af eller fritagelse for importafgif­
ter med de i stk. 1 omhandlede begrundelser ind­
rømmes efter ansøgning, der indgives til det be­
rørte toldsted inden tolv måneder fra det tids­
punkt, hvor den myndighed, der varetager inddri­
velsen, har bogført nævnte afgifter. 
De kompetente myndigheder kan dog i behørigt 
begrundede undtagelsestilfælde tillade en længere 
frist.« 
6. Artikel 25 affattes således: 
»1. Det ved artikel 141 i Rådets forordning 
(EØF) nr. 918/83 (') nedsatte toldfritagelsesudvalg 
kan undersøge ethvert spørgsmål vedrørende an­
vendelsen af denne forordning enten på forman­
dens egen foranledning eller efter anmodning fra 
en af medlemsstaternes repræsentanter. 
2. De til gennemførelse af denne forordning 
nødvendige bestemmelser fastlægges i henhold til 
fremgangsmåden i artikel 143, stk. 2 og 3, i for­
ordning (EØF) nr. 918/83. 
O EFT nr. L 105 af 23. 4. 1983, s. 1.« 
7. Som artikel 26a indsættes: 
»Artikel 26a 
Denne forordning anfægter ikke anvendelsen 
af artikel 16 i Rådets forordning (EØF) nr. 2176/ 
84 C). 
(') EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.« 
Artikel 2 
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1986. 
Den finder anvendelse på ansøgninger om godtgø­
relse af eller fritagelse for importafgifter eller eksport­
afgifter, som indgives til de kompetente myndigheder 
fra dette tidspunkt. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat.