SM» 
JgOMVlI SS IONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
K0M(93) 218 endelig udg. 
Bruxelles, den 19. maj 1993 
Forslag ti I 
BAPETS AFGØRELSE 
FÆLLES REGLER OG STANDARDER FOR 
ORGANISATIONER, DER UDFØRER 
UNDERSØGELSER OG SYN AF SKIBE 
(forelagt af Kommissionen) 
- 1 -
BEGRUNDELSE 
GENEREL INDLEDNING 
1. I Kommissionens meddelelse "En fælles politik for sikkerhed til søs", 
som blev godkendt den 24. februar 1993, understreges det, at på trods af de 
bestræbelser, der allerede er udfoldet både på nationalt og internationalt 
plan med henblik på at mindske faren for ulykker til søs, er risikoen, der 
er forbundet med skibsfartsaktiviteter, stadig meget stor1). 
2. I meddelelsen blev der også gjort opmærksom på den meget store varia­
tion, der kan konstateres i mængden af ulykker og mangler inden for de 
enkelte flåder. Disse forskelle består fortsat, på trods af det omfattende 
system af internationale standarder, der regulerer skibsfartssektoren, og 
som normalt må forventes at føre til ensartede sikkerhedsniveauer for alle 
flåder. 
3. Variationerne inden for sikkerhedsniveauet skyldes forskellige faktorer. 
En væsentlig faktor er den mangelfulde overholdelse af normerne fra et vist 
antal rederiers samt fra de administrationers side, der er ansvarlig for 
sikkerheden for de skibe, der sejler under det pågældende lands flag. 
4. Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) har ligeledes gjort skibs­
fartssektoren opmærksom på, at mange flagstater ikke er i stand til at sikre 
og opretholde en forsvarlig kontrol med sikkerheds- og miljøbeskyttelses­
standarderne for skibe i deres respektive sikbsregistre eller for skibe, der 
sejler under deres flag. 
5. Undersøgelser af årsagerne til ulykkerne og til de mangler, der konsta­
teres ved skibene, peger hen i retning af de måder, hvorpå landene vælger at 
gennemføre de internationalt aftalte standarder for bygning og vedligehol­
delse af søgående skibe. Disse standarder er for det meste fastlagt i inter­
nationale konventioner, der tager sigte på at sikre et tilfredsstillende 
sikkerheds- og forureningsforebyggelsesniveau. Det drejer sig rent konkret 
om: 
Den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen 
(SOLAS 1974), der indeholder tekniske sikkerhedsnormer for lastskibe 
1) Meddelelse fra Kommissionen "En fælles politik for sikkerhed til søs", 
s. 1-13. 
- 2 -
over en vis tonnage og for passagerskibe, i begge tilfælde på inter­
nationale farter 
Den internationale konvention om lastelinjer (LL fra 1966), der fast­
sætter sikkehedsnormer for skibes soliditet og stabilitet, og 
Den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe 
(MARPOL 1973), der fastsætter regler for bygning og drift af skibe med 
henblik på forebyggelse af havforurening. 
6. I henhold til disse konventioner er de nationale administrationer 
ansvarlige for kontrollen med, at de internationale standarder overholdes, 
og for udstedelsen af de relevante internationale certifikater for skibe i 
deres registre. Disse opgaver kræver en så omfattende teknisk infrastruktur 
og ekspertise, at det er vanskeligt for de fleste medlemsstater at udøve 
deres beføjelser ved alene at benytte sig af de nationale administrationers 
nuværende struktur. 
7. Indtil for ca. 20 år siden blev disse opgaver udført af et begræsnet 
antal højt specialiserede organisationer, de såkaldte klassifikations-
selskaber, der besad en omfattende erfaring inden for søfartssektoren, 
beskæftigede faguddannet teknisk personale, og som blev støttet af kompe­
tente forsknings- og computercentre. Disse selskaber havde allerede i nogen 
tid vurderet skibes sødygtighed og kvalitet inden for rammerne af private 
kontrakter med rederierne med henblik på at klasse skibene på en yderst 
professionel måde og i kraft af deres støttestrukturers effektivitet. Af 
disse grunde besluttede de nationale administrationer, i overensstemmelse 
med en række særlige bestemmelser i konventionen, i forskellig udstrækning 
at uddelegere opgaverne med undersøgelser og syn til disse klassifikations-
selskaber, dvs. tilsynet med, at der foreligger overensstemmelse med de 
nationale og internationale sikkerhedsnormer og, i visse tilfælde, udste­
delse af sikkerhedscertifikater. 
8. Hverken SOLAS-konventionen fra 1974 eller konventionen om lastelinjer 
fastsætter standarder, som alle skibe skal opfylde, i bygningsfasen og hele 
deres levetid, i et omfang, der er tilstrækkeligt detaljeret til at sikre, 
at de anvendes ensartet på en ikke-divergerende måde. Dette gælder især for 
dele såsom skrog, maskineri samt el- og kontrolinstallationer. Disse grund­
læggende skibsdele kontrolleres i henhold til klassifikationsselskabernes 
regler; i konventionen om lastelinjer siges det endog udtrykkeligt, at 
- 3 -
skrog, maskineri og el- og kontrolinstallationer, som er "bygget og som 
vedligeholdes i overensstemmelse med et af administrationen anerkendt 
klassifikationsselskabs regler, kan anses for at besidde tilstrækkelig 
styrke"2). Derfor har de fleste nationale administrationer besluttet at 
bemyndige klassifikationsselskaberne til at udforme og håndhæve sikkerheds­
bestemmelserne vedrørende disse dele af skibene. 
9. Siden vedtagelsen af disse konventioner er antallet af klassifikations-
selskaberne steget kraftigt og andrager nu mellem 40 og 50. Dette er pro­
blemets kerne; for en del af disse selskaber kan rent faktisk ikke føre 
tilstrækkeligt bevis for deres erfaring, pålidelighed og professionalisme og 
besidder ikke de hævdvundne egenskaber, der berettiger dem til at handle på 
de nationale administrationers vegne. F.eks. har de ikke et tilstrækkeligt 
uddannet og erfarent personale og tilstrækkelig infrastruktur til at for­
berede og udføre syn, at fortolke regler og i visse tilfælde at fastsætte 
disse. Visse klassifikationsselskaber overholder heller ikke de procedure­
mæssige kriterier; for skibe i drift er der ikke fastlagt præcise mellemrum 
mellem de enkelte hovedsyn og ingen nærmere specificering af de betingelser, 
hvorunder en delvis nedslidt konstruktion eller udslidt maskine kan betrag­
tes som usikker. 
10. Alle disse faktorer har ført til en situation, både globalt og inden for 
EF, hvor de vigtigste regler, dvs. bestemmelserne angående skrog, maskineri 
og el- og kontrolinstallationer, ikke er fastsat internationalt, men kun 
internt af klassifikationsselskaberne, og skibenes overensstemmelse med 
reglerne afgøres af instanser på forskellige kvalitets- og ekspertise­
niveauer; disse instansers afgørelser om sikkerhedsmæssige spørgsmål kan 
næppe være helt upåvirket af overvejelser såsom ønsket om at fastholde en 
flåde inden for deres register. De opståede divergenser har ikke blot en 
negativ indvirkning på sikkerheden, men de kan også føre til konkurrence­
mæssige handicap, der kan anspore til indtagelse af en mere "afslappet" 
holdning til syn og certificering hos disse klassifikationsselsskaber, der 
således kan fremvise glimrende resultater. 
2) Den internationale Konvention om Lastelinjer, 1966, Tillæg I, reglement 
1. 
- 4 -
BERETTIGELSEN AF ET RÅDSDIREKTIV 
11. a) Hvad er formålet med den planlagte foranstaltning på baggrund af 
Fællesskabets forpligtelser? 
På Rådets ekstraordinære samling den 25. januar 1993 (miljø og trans­
port) henstillede det indtrængende til Fællesskabet og medlemsstaterne 
om at sørge for en stram og ensartet gennemførelse i hele Fællesskabet 
af de internationale regler med særlig sigte på bygning, certificering 
og vedligeholdelse af skibe. I Kommissionens meddelelse "En fælles 
politik for sikkerhed til søs", som den godkendte den 24. februar 1993, 
bebudes et forslag til fællesskabsdirektiv om en række forholdsregler, 
der skal følges af medlemsstaterne og de nationale organisationer, der 
beskæftiger sig med certificering af skibe samt den dermed forbundne 
overvågning af, at disse er i overensstemmelse med de internationale 
konventioner om sikkerhed og forureningsforebyggelse til søs. Nærværende 
direktiv ligger helt på linje med den i meddelelsen bebudede foranstalt­
ning. 
b) Er det udelukkende Fællesskabet, der har ansvar for den planlagte 
foranstaltning, eller deler det ansvaret herfor med medlemsstaterne? 
Der er tale om et ansvar, der deles med medlemsstaterne, i henhold til 
Traktatens artikel 84, stk. 2. 
c) Hvori består problemets fællesskabsdimension? 
Alle medlemsstater er berørt heraf i deres egenskab af flagstater, og 
elleve af dem er tillige også berørt heraf i deres egenskab af havne­
stater. 
- 5 -
d) Hvad er den mest effektive løsning under hensyntagen til Fællesska­
bets og medlemsstaternes ressourcer? 
Den mest effektive løsning ligger på fællesskabsplan. I afsnit 12 til 15 
gøres der rede for, hvorfor der er behov for en fællesskabsforanstalt­
ning. 
e) Hvad er den konkrete merværdi af den påtænkte fællesskabsforanstalt­
ning, og hvad vil omkostningerne være ved ikke at gøre noget? 
Dette direktivs konkrete merværdi består i en helt ensartet håndhævelse 
af de internationale standarder på flagstatsplan og også på havnestats-
plan overalt i Fællesskabet. Statistikkerne viser, at for hvert års 
passivitet betales der en høj pris med hensyn til skibsulykker og tab af 
menneskeliv. 
f) Hvilke former for indgriben står til Fællesskabets rådighed? 
Denne foranstaltning tager sigte på at få løst problemerne på fælles­
skabsplan på grund af den merværdi, Fællesskabet kan hidføre. En af de 
nødvendige forudsætninger for at opfylde målene med denne indsats er at 
indføre en anerkendelse på fællesskabsplan af visse organisationer. I 
kraft af en sådan anerkendelse kan der imidlertid kun opretholdes et 
rimeligt sikkerheds- og forureningsforebyggelsesniveau, hvis der sam­
tidig fastlægges mindstenormer for en sådan anerkendelse. Med den 
påtænkte foranstaltning indføres der også fælles kriterier for skrog, 
maskineri og el- og kontrolinstallationer. Opstillingen af prioriterede 
kriterier for havnestatskontrol vil bidrage til en hensigtsmæssig 
gennemførelse af dette tiltag, så det sikres, at skibe, der sejler under 
tredjelandes flag, ikke behandles mere fordelagtigt end skibe under en 
medlemsstats flag. 
- 6 -
g) Er det nødvendigt med en helt ensartet lovgivning, eller er det 
tilstrækkeligt med et direktiv, der fastsætter de generelle mål og 
ellers overlader gennemførelsen af disse til medlemsstaterne? 
Med dette direktiv etableres der på EF-plan fælles rammer for de kvali­
tetskrav, der skal opfyldes af organisationer, som medlemsstaterne 
beslutter at uddelegere opgaver til, men samtidig overlades det til hver 
enkelt medlemsstat at træffe afgørelse om, hvilke gennemføreslesinstru-
menter vedrørende selve anerkendelsen, midlerne til håndhævelse af 
reglerne og gennemførelsen af direktivet, der passer bedst ind i landets 
interne ordning. 
12. De ovenfor skitserede forhold viser, at det er nødvendigt at sørge for, 
at alle de nationale administrationer og de organisationer, som de uddele­
gerer undersøgelses-, syns- og certificeringsopgaver til, er fuldt kvali­
ficerede til dette arbejde, som indebærer, at deres metoder, regler og know­
how er præget af en meget høj kvalitet med hensyn til at sikre overensstem­
melse med de internationale regler. Der bør desuden fastsættes bestemte 
regler for skrog, maskineri samt el- og kontrolinstallationer, ud fra hvilke 
nybygninger og den efterfølgende vedligeholdelse af skibe rent faktiske kan 
undersøges. 
13. Gennem indsatsen inden for de internationale organisationer har man 
hidtil ikke nået disse mål. 
Et ret stort antal lande, der er medlem af IMO, er ikke i stand til at for­
bedre effektiviteten af de organisationer, der handler på deres vegne. For 
adskillige organisationers vedkommende ville det at godkende internationalt 
aftalte høje kvalitetsnormer medføre, at de måtte hæve deres nuværende 
præstationsniveau til et punkt, hvor de ville blive mindre tiltrækkende for 
uansvarligt handlende rederier end nu. Hvis visse udviklinglande var for­
pligtet til at uddelegere deres opgaver til mere seriøse klassifikationssel-
skaber, ville de have behov for økonomisk støtte til at højne kvaliteten af 
deres klassifikationsselskaber og flåde. Disse forhold gør det yderst van­
skeligt at få indført regler gennem IMO på et 
- 7 -
tilstrækkeligt krævende niveau, dette er blevet påvist på det første møde i 
udvalget for Flag State Implementation (FSI), jf. afsnit 17 nedenfor. 
Endvidere forholder det sig således, at det igangværende arbejde i IMO 
vedrørende klassifikationsselskaber ikke drejer sig om gennemførelse eller 
videreudvikling af regler for skrog, maskineri samt el- og kontrolinstalla­
tioner, medens dette spørgsmål betragtes som en væsentlig bestanddel af det 
af Kommissionen foreslåede direktiv. 
Det skulle også være indlysende, at en effektiv takling af den ovenfor skit­
serede situation ikke kan ske alene på nationalt plan. De ovenfor beskrevne 
uacceptable forhold er rent faktisk et resultat at to årtiers fejlslagne 
indsats fra enkeltstaters side med henblik på at opnå det sikkerhedsniveau, 
som der er vedtaget bestemmelser om inden for rammerne af de internationale 
aftaler og konventioner. Derfor er der behov for en fællesskabsløsning, som 
regulerer forbindelserne mellem de nationale administrationer og klassifika­
tionsselskaberne, opstiller kvalitetskrav til organisationerne og tager 
sigte på at harmonisere udviklingen og anvendelsen af sikkerhedskrav med 
hensyn til skrog, maskineri og el- og kontrolinstallationer. Gennem en 
indsats på området for havnestatskontrol sikres det tillige, at de skibe, 
der sejler under tredjelandes flag, ikke behandles gunstigere end skibe, der 
sejler under medlemsstaternes flag. 
14. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet fastlægges der i det 
af Kommissionen foreslåede direktiv på EF-plan en fælles ramme for de 
kvalitetskrav, der skal opfyldes af de organisationer, som medlemsstaterne 
beslutter at uddelegere opgaver til, med henblik på at garantere ækvivalente 
præstationer på det sikkerhedsmæssige område fra EF-klassifikationsselska-
bernes side; det sker, ved at det overlades til hver enkelt medlemsstat at 
tage beslutning om, hvilke gennemførelsesinstrumenter, der bedst passer til 
landets interne ordning, og ved at overlade det til de bemyndigede kompe­
tente organisationer at fastsætte, vedligeholde og anvende passende stan­
darder under medlemsstaternes tilsyn og i samarbejde med Kommissionen. 
- 8 -
15. Behovet for at indføre kvalitetskrav til de organisationer, der handler 
på medlemsstaternes vegne, er allerede blevet fremhævet af Rådet, som i 
forordning (EØF) nr. 613/91 af 4. marts 1991 om overførsel af skibe fra et 
register til et andet inden for Fællesskabet fastsætter, at "Hvis et organ 
udsteder certifikaterne på en medlemsstats vegne, skal medlemsstaten påse, 
at det pågældende organ har de kvalifikationer, den tekniske erfaring og det 
personale, som kræves, for at det i henhold til konventionerne kan udstede 
certifikater, som sikrer et højt beskyttelsesniveau. Organet skal kunne 
udvikle og ajourføre regler og forskrifter, der har værdi som anerkendte 
tekniske standarder, og skal arbejde med kvalificerede og erfarne inspek­
tører, således at det kan vurdere et skibs tilstand på fyldestgørende 
måde".3) 
INDHOLDET AF RÅDETS DIREKTIV 
16. Formålet med dette direktiv er at fastlægge et sæt af krav, der skal 
opfyldes af klassifikationsselskaberne og andre private organer, når de 
handler på vegne af medlemsstaternes nationale administrationer; samt i 
kraft af sådanne krav at sikre, at de organisationer, der bemyndiges til at 
udføre syn og certificering, eller de organisationer, som medlemsstaterne 
agter at støtte sig til i så henseende, er professionelt effektive, pålide­
lige og i stand til at føre ordentlig kontrol med, at de skibe, de klasser, 
opfylder standarderne for sikkerhed og forureningsforebyggelse til søs. 
Dette direktiv udgør et første skridt hen imod en strengere håndhævelse af 
de internationale sikkerhedsnormer, der gælder for søfartssektoren, så man 
undgår at forringe sikkerhedsniveauet hos visse organisationer, der er 
3) Rådets forordning (EØF) nr. 613/91 af 4. marts 1991, artikel 3, stk. 3. 
- 9 -
beskæftiget med certificering og det dertil hørende tilsyn med, at skibene 
er i overensstemmelse med reglerne i konventionerne. Smuthuller og svagheder 
i de internationale konventioner, kodekser og forskrifter har ofte ført til, 
at der opstod forskellige niveauer for anvendelse og håndhævelse af disse og 
har derfor ført til varierende præstationsniveauer på det sikkerhedsmæssige 
og miljømæssige område. Dette direktiv tager derfor desuden sigte på at få 
etableret og gennemført minimumskrav til sikkerheden med ensartede virknin­
ger for hele Fællesskabet, med henblik på at eliminere større forskelle ved 
bygning og vedligeholdelse af skibe, der sejler under medlemsstaternes flag, 
i særdeleshed regler for skrog, maskineri samt el- og kontrolinstallationer. 
17. IMO har til hensigt at udarbejde ikke-bindende retningslinjer for over­
dragelse af beføjelser til organisationer samt visse minimumskrav til de 
organisationer, der handler på administrationens vegne. 
Derfor blev den for nylig nedsatte underkomité vedrørende Flag State 
Implementation (FSI) opfordret til at udarbejde en IMO-resolution om dette 
spørgsmål. På underkomiteens møde i april 1993 lagde den sidste hånd på et 
udkast til resolution. Underkomiteen agter at aflægge rapport på det næste 
møde i Maritime Safety Committee (MSC) og Marine Environment Protection 
Committee (MEPC) om resultatet at dens arbejde med henblik på at opfordre 
IMO-forsamlingen til at vedtage en resolution. De krav, der stilles i 
nærværende direktiv med hensyn til overdragelse af beføjelser, ligger meget 
tæt op ad dem, der er under udarbejdelse i IMO. De i direktivets bilag I 
fastsatte kriterier rummer de minimumskrav, der på nuværende tidspunkt er 
indkredset af underkomiteen for Flag State Implementation. 
Hvis IMO-forsamlingens resolution vedtages i november 1993, er Kommissionen 
parat til at tage tilbørlig hensyn til IMO's rekommendationer, for så vidt 
som retningslinjerne indeholder mere detaljerede bestemmelser med hensyn til 
forholdet mellem administrationen og organisationerne, og forudsat at 
mindstekravene til organisationerne sikrer et mindst lige så højt sikker­
hedsniveau. 
- 10 -
18 Med henblik på at opfylde ovennævnte mål opstilles der i direktivet to 
målsætninger. Den første målsætning med dette direktiv er at sikre, at de 
nationale administrationer inddrages nærmere i processen omkring skibssyn og 
-certificering. Med henblik herpå vil det være nødvendigt at træffe følgende 
foranstaltninger: 
a) Den første foranstaltning går ud på, at når en medlemsstat beslutter 
helt eller delvis at uddelegere sine lovbestemte funktioner med hensyn til 
at syne og certificere i overensstemmelse med konventioner som SOLAS, laste­
lin jekonventionen og MARPOL, eller beslutter at støtte sig til ekspertise 
fra organisationer uden for dens egen administration med henblik på udfø­
relse af de til certificeringen knyttede undersøgelser og syn, må den kun 
overlade disse opgaver til organisationer, der opfylder et sæt fælles 
minimumskrav, der fastsættes i nærværende direktiv, og som er en garanti for 
deres evne til og tilsagn om at udføre opgaverne på en særdeles pålidelig og 
effektiv måde. 
Denne foranstaltning finder anvendelse på de inspektioner, syn og certifika­
ter, der kræves i henhold til de i direktivet nævnte internationale konven­
tioner; derimod berører direktivet ikke certificering af specifikke dele af 
skibsudrustningen, og det vedrører heller ikke certifikater for skibe, der 
ikke er omfattet af de internationale konventioner. 
Listen over disse krav er blevet udarbejdet under hensyntagen til de krav, 
der stilles af International Association of Classification Societies (IACS) 
og under hensyntagen til de kriterier, der er nærmere beskrevet i EN 45004 
(inspektionsorganer) og europæisk standard EN 29001 (CEN). I henhold til 
disse kriterier forpligtes de organisationer, der bemyndiges til at handle 
på medlemsstaternes vegne, til: 
at opretholde et veldokumenteret kvalitetsstyringssystem 
at beskæftige et antal velkvalificerede tekniske eksperter, der udeluk­
kende arbejder for organisationen, og som er tilstrækkeligt stort til at 
kunne udføre forskning og udarbejde et fuldstændigt og fyldestgørende 
sæt af egne regler og forskrifter vedrørende som minimumskrav: skrog, 
maskineri samt el- og kontrolinstallationer, og som er i stand til at 
udføre alle de undersøgelser og syn, der kræves i konventionerne med 
henblik på udstedelse af certifikater 
at opretholde et verdensomspændende net af synskontorer og opvise en 
klasset flåde eller tonnage af en vis minimumsstørrelse 
- 11 -
at udvise villighed til at samarbejde med havnestatskontrollen. 
Kommissionen rådfører sig med udvalget, inden den træffer beslutning om 
godkendelse af organisationerne; udvalget vil være operationsklart, så snart 
Rådet har vedtaget direktivet. 
b) Den anden foranstaltning går ud på at etablere et arbejdsfællesskab 
mellem de kompetente nationale administrationer og de organisationer, der 
handler på deres vegne, med henblik på at sikre kvalitet og konsekvens med 
hensyn til regler, syn og certificering. Dette fællesskab er baseret på en 
formel aftale mellem parterne, hvori er præciseret de specielle forplig­
telser og funktioner, som organisationerne skal overtage; de nationale 
administrationer skal foretage en regemæssig kontrol af dette arbejde samt 
efterprøve procedurerne omkring stikprøvekontrol og detaljeret hovedsyn af 
skibe, og de skal tilstille Kommissionen en beretning om resultaterne af 
dette tilsyn og meddele den alle oplysninger, der vedrører organisationernes 
effektivitet. 
c) Den tredje foranstaltning vedrører administrationerne i tredjelande. 
Eftersom sikkerheden til søs er et verdensomspændende problem, må den 
ansvarlige adfærd, der kræves af medlemsstaternes administrationer, når de 
uddelegerer opgaver til udenfor stående organisationer, også forlanges af de 
tredjelands-administrationer, hvis skibe har til hensigt at operere i 
Fællesskabets farvande. Med henblik herpå fastsættes det i direktivet, at 
medlemsstater, der fungerer som havnestater, skal sikre, at skibe, der 
sejler under tredjelandes flag, ikke behandles gunstigere end skibe, der 
sejler under en EF-medlemsstats flag. Et væsentligt kriterium for udvæl­
gelsen af skibe med henblik på syn bør være, at skibscertifikaterne er 
blevet udstedt af en ikke-godkendt organisation. Der bør træffes passende 
forholdsregler for skibe, der ikke opfylder de anerkendte internationale 
standarder. 
19. Den anden målsætning med nærværende direktiv er at sikre, at alle 
konventionsskibe, som sejler under en medlemsstats flag, opfylder en række 
præcist definerede krav, der tager sigte på at opnå ækvivalente resultater 
- 12 -
med hensyn til sikkerhed og driftssikkerhed for skrog, maskineri samt el- og 
kontrolinstallationer. Disse krav går såvel på certificering af nybygninger 
som på de syn, der foretages i løbet af skibets levetid. Udarbejdelsen af 
tilstrækkeligt detaljerede standarder for nybygninger vil imidlertid prak­
tisk taget indebære en omskrivning af klassifikationsselskabernes yderst 
store og komplekse regel- og proceduresæt, reelt flere hundrede regelbind, 
og en løbende ajourføring heraf. Dette ville være urealistisk og unødven­
digt, eftersom de større klassifikationsselskaber, som er medlem af Inter­
national Association of Classification Societies (IACS), i årenes løb har 
udarbejdet, vedligeholdt og ajourført alle de standarder, der er nødvendige 
for skibenes hovedkomponenter. Selv om der i enkelte tilfælde måtte være 
forskelle, er-det almindeligt accepteret, at deres indvirkning på skibenes 
sikkerhed i det store og hele er den samme. Det fastslås derfor i direk­
tivet, at skrog, maskineri samt el- og kontrolinstallationer skal bygges og 
vedligeholdes i overensstemmelse med de krav, der stilles af et klassifika-
tionsselskab, der opfylder ovenfor nævnte sæt af fælles krav. For at de 
godkendte organisationer kan håndhæve ækvivalerende sikkerhedsnormer i 
overensstemmelse med direktivets bestemmelser, skal de med regelmæssige 
mellemrum rådføre sig med hinanden. 
20. Kommissionen er af den opfattelse, at en øjeblikkelig følge af nærvæ­
rende direktiv - ud over en skærpelse og harmonisering af de sikkerheds- og 
miljømæssige regler inden for Fællesskabet - vil være at befri de godkendte 
organisationer for det nuværende økonomiske pres, de udsættes for fra 
useriøse konkurrenters side. Kommissionen deler den opfattelse, som også 
søfartssektoren har givet udtryk for, at et sådant økonomisk pres hindrer 
klassifikationsselskaberne i at udvise den nødvendige fuldstændige uvil­
dighed, når de udfører deres lovfæstede opgaver på de nationale administra­
tioners vegne. Med vedtagelsen af dette direktiv vil der atter blive skabt 
fuld tillid til effektiviteten og pålideligheden af de undersøgelser og syn, 
som de godkendte organisationer foretager, og til deres løbende indsats for 
at håndhæve og ajourføre reglerne vedrørende skrog, maskineri samt el- og 
kontrolinstallationer. 
21. En yderligere positiv virkning, som direktivet vil få, vil bestå i 
afskaffelsen af de særlige rettigheder eller eksklusivrettigheder, som 
medlemsstaterne måtte have tildelt en eller flere organisationer på grundlag 
af andre kriterier end dem, der har med kvalitet og sikkerhed at gøre. 
- 13 -
Anvendelsen af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for 
Fællesskabet på organisationer, der opfylder det fælles sæt af minimumskrav, 
giver alene kvalificerede organisationer mulighed for at konkurrere frit, 
samtidig med at rederierne og staterne sikres en service af høj kvalitet, 
for så vidt angår sikkerhedaspekterne. Med direktivet opnås dette mål, i og 
med at det fastsættes, at medlemsstater, der uddelegerer beføjelser eller 
støtter sig til organisationer uden for deres egen administration, skal 
acceptere, at disse opgaver udføres af en af de anerkendte organisationer. 
- 14 -
SÆRLIGE BETRAGTNINGER 
Artikel 1 
I denne artikel indkredses formålet med direktivet, nemlig at fastsætte et 
sæt af. krav, som skal opfyldes af klassifikationsselskaberne og andre 
private organer, når de handler på vegne af medlemsstaternes nationale 
administrationer; at sikre ved hjælp af disse krav, at de organisationer, 
der er bemyndiget til at udføre syn og certificering, eller de organisa­
tioner, medlemsstaterne agter at støtte sig til med henblik herpå er 
professionelle og effektive og pålidelige og i stand til at føre fyldest­
gørende tilsyn med, at sikkerheds- og miljøbeskyttelsesnormerne for det 
skib, som de klasser, er i overensstemmelse med de internationale konven­
tioner . 
Dette direktiv udgør et første skridt på vejen til en højere grad af 
overensstemmelse med de internationale sikkerhedsnormer, der findes inden 
for søfartssektoren, og de skal især ses i lyset af de utilstrækkelige 
sikkerhedskrav, der kendetegner visse organisationer, der er beskæftiget med 
certificering og de dermed forbundne syn af skibe med henblik på at fastslå, 
om skibene opfylder konventionernes bestemmelser. 
Diverse smuthuller og svagheder i de internationale konventioner, kodekser 
og forskrifter har ofte ført til forskellige lødighedsniveauer for deres 
anvendelse og håndhævelse, og følgelig til forskellige grader af sikkerhed 
og miljøbeskyttelse. Det er derfor tillige målet med dette direktiv at 
udforme og gennmeføre en række minimumssikkerhedskrav med ensartet virkning 
overalt i Fællesskabet, med henblik på at fjerne større forskelle i normerne 
for bygning og vedligeholdelse af skibe, der sejler under medlemsstaternes 
flag, specielt reglerne vedrørende skrog, maskineri og el- og kontrolin­
stallationer på skibe. 
- 15 -
Artikel 2 
Denne artikel indeholder en række definitioner af direktivets nøgleord. 
Artikel 3 
Stk. 1. I denne artikel stadfæstes det princip, at det primært er medlems­
staterne, der er ansvarlige for gennemførelsen af bestemmelserne i de inter­
nationale konventioner, som de har tiltrådt. Hver medlemsstat skal således 
sikre, at når deres administrationer udfører syn af skibe og udsteder de 
relevante certifikater, skal de have tilstrækkeligt med erfaring og kapa­
citet og være tilstrækkelig omhyggelige med udførelsen af sådanne opgaver. 
Stk. 2. I de fleste relevante internationale konventioner gives der med­
lemsstaterne tilladelse til helt eller delvis at uddelegere arbejdet med syn 
og inspektion af skibe (herunder syn med henblik på en vurdering af skrogets 
generelle styrke samt maskineriet og el- og kontrolinstallationernes sikker­
hed og driftssikkerhed samt udstedelsen af certifikater til private orga­
nisationer eller eksperter. 
I denne artikel fastslås det, at de organisationer eller eksperter, der får 
bemyndigelse til at udføre disse opgaver på en medlemsstats vegne, eller 
hvis ekspertise medlemsstaterne støtter sig til, kun må være de anerkendte 
organisationer, dvs. instanser, der kan dokumentere deres erfaringer, 
tekniske kunnen og moralske pålidelighed. En undtagelse fra denne bestem­
melse udgør radiotelegrafi/telefon-sikkerhedscertifikatet for lastskibe, 
idet udstedelsen heraf af praktiske grunde kan overdrages til andre 
instanser. 
Stk. 3. Certificeringen af specifikke dele af skibsudrustningen er ikke 
omfattet af denne artikel; den vil blive reguleret af et andet EF-direktiv. 
- 16 -
Artikel 4 
Stk. 1. I denne artikel fastslås det, at medlemsstaterne kun kan anerkende 
organisationer, der skal handle på deres vegne, såfremt disse opfylder de i 
dette direktivs bilag I opstillede krav. De organisationer, der ønsker at 
blive anerkendt i henhold til artikel 3, skal give medlemsstaterne fyldest­
gørende oplysninger som bevis for, at de opfylder disse krav. 
Stk. 2. Hver enkelt medlemsstat skal give Kommissionen og de andre medlems­
stater meddelelse om, hvilke organisationer den har anerkendt. 
Artikel 5 
Stk. 1. I henhold til principperne for fri udveksling af tjenesteydelser og 
afskaffelse af særlige og eksklusive rettigheder inden for det fælles 
marked, som omhandlet i traktatens artikel 60 og 90, hedder det i denne 
artikel, at medlemsstater, der uddelegerer de i artikel 3 omhandlede 
sikkerhedsopgaver, ikke må nægte nogen af de anerkendte organisationer der 
har hjemsted i Fællesskabet, at handle på deres vegne. Hvis en medlemsstat 
beslutter at uddelegere beføjelser eller støtte sig til en organisation med 
henblik på udførelse af sådanne opgaver, skal den acceptere alle de 
anerkendte organisationer, der i henhold til Traktatens artikel 58 har 
hjemsted i det Europæiske Fællesskab, og som tilbyder deres tjeneteydelser 
med henblik på udførelse af sådanne opgaver. 
Stk. 2. Såfremt den anerkendte organisation har hjemsted i et tredjeland, 
kan en medlemsstat forlange, at der foretages en gensidig anerkendelse af 
organisationer Fællesskabet og tredjelandet imellem som forudsætning for, at 
nævnte organisation kan få overdraget beføjelser til at handle på medlems­
statens vegne. 
- 17 -
Artikel 6 
Stk. 1. Eftersom formålet med direktivet er at sikre en nærmere inddragelse 
af de nationale administrationer i skibscertificerings- og synsprocessen, 
omhandler denne artikel det arbejdsfællesskab, der skal etableres mellem 
hver medlemsstats ansvarlige administration og de organisationer, der 
udfører dens lovfæstede opgaver. 
Stk. 2. Gennemsigtigheden af dette arbejdsfællesskab sikres ved indgåelsen 
af formelle skriftlige aftaler, der indeholder bestemmelser om de opgaver og 
funktioner, der overtages af organisationerne, der handler på en medlems­
stats vegne. En sådan aftale vil gøre det muligt for den pågældende medlems­
stat at foretage regelmæssige audit og udføre inspektion af skibe, som 
nævnte organisationer har fået til opgave at syne og certificere. Organisa­
tionerne skal give medlemsstaterne oplysning om deres klassede flåde. 
Stk. 3 For at åbne mulighed for cirkulering af relevante oplysninger om 
klassifikationsselskabernes ydeevne ved udførelsen af deres opgaver inden 
for Fællesskabet etableres der i denne artikel en procedure til informering 
af Kommissionen og derefter alle medlemsstaterne om de arbejdsfællesskaber, 
som hver enkelt national administration indgår med eksterne organisationer. 
Artikel 7 
I medfør af denne artikel nedsættes der et rådgivende udvalg bestående af 
repræsentanter for medlemsstaterne, fortrinsvis eksperter på området 
sikkerhed til søs, samt en formand, der repræsenterer Kommissionen. Eksper­
terne indkaldes til møde med henblik på at bistå Kommissionen med ændring af 
bilag I, inddragelse af anerkendelser af organisationer, som ikke længere 
opfylder de i bilag I opstillede krav, samt i tilfælde af en suspensionspro-
cedure i henhold til artikel 9 på grund af alvorlig fare for sikkerheden til 
søs eller havmiljøet. 
- 18 -
Artikel 8 
I denne artikel bestemmes det, at bilag I kan ændres af Kommissionen med 
henblik på at tilpasse det til eventuelle udviklingstendenser inden for de 
relevante internationale konventioner, eller med henblik på at ajourføre det 
fælles sæt af krav. Kommissionen kan også beslutte at inddrage anerkendelsen 
af de anerkendte organisationer, der ikke længere opfylder de i bilag I op­
stillede krav. 
I begge tilfælde handler Kommissionen ud fra en særlig procedure, der er 
fastlagt i artikel 12. 
Artikel 9 
I denne artikel beskrives proceduren for suspendering af en bemyndigelse til 
en organisation til at udføre lovfæstede opgaver. Hvis en medlemsstat mener, 
at et klassifikationsselskab, der handler på dens vegne, ikke længere ud­
viser tilstrækkelig pålidelighed med hensyn til sikkerhed og miljøbeskyt­
telse, kan den suspendere en sådan bemyndigelse, og i så fald skal den 
oplyse Kommissionen og de andre medlemsstater herom. Kommissionen træffer, i 
overensstemmelse med artikel 12 og inden for et tidsrum af 3 måneder, 
afgørelse om hvorvidt den skal ophæve suspensionen eller inddrage organi­
sationens anerkendelse. Denne artikel skal tjene som sikkerhedsklausul. 
Artikel 10 
Stk. 1. Med henblik på at inddrage de nationale administrationer mere 
direkte i syns- og certificeringsprocessen indførs der med denne artikel en 
obligatorisk verificering af, at de opgaver, der varetages af de bemyndigede 
organisationer, udføres effektivt, og at de er i overensstemmelse med de i 
- 19 -
bilag I fastsatte krav. Medlemsstaterne skal opfylde de i stk. 1 og 2 om­
handlede forpligtelser ved selv at føre tilsyn med disse anliggender; hvis 
det drejer sig om organisationer, der har hjemsted i en anden medlemsstat, 
er det dog tilstrækkeligt, hvis de overvåger det tilsyn, som føres af denne 
anden medlemsstats administration. 
Stk. 2 Hver medlemsstat anmodes om hvert år at føre tilsyn med det til 
organisationerne uddelegerede arbejde. 
Stk. 3 Medlemsstaterne skal tilstille Kommissionen og de andre medlemsstater 
resultaterne af dette tilsyn såvel som alle andre oplysninger om organisa­
tionernes effektivitet. 
Artikel 11 
Stk. 1. Formålet med dette stykke er at sikre, at når skibe, der medfører 
certifikater udstedt af organisationer, som ikke er blevet anerkendt i 
henhold til dette direktiv, fordi de ikke opfylder kvalitetskravene, 
benytter sig af Fællesskabets havne, vil de være de første til at blive 
inspiceret, eftersom der med rette kan herske tvivl om, hvorvidt de opfylder 
certificeringskravene. De medlemsstater, der optræder som havnemyndigheder, 
anmodes derfor om først og fremmest at inspicere de skibe, hvis sikkerheds-
certifikater og klassecertifikat ikke er blevet udstedet af en anerkendt 
organisation. 
Medlemsstaterne anmodes om at træffe passende forholdregler i tilfælde af, 
at visse skibe ikke opfylder de internationalt aftalte standarder, og at 
informere Kommissionen og sekretariatet for aftalememorandummet om havne­
statskontrol om alle de mangler, som deres havnemyndigheder konstaterer. 
Stk. 2. Hver medlemsstat udarbejder en skriftlig bedømmelse af de organisa­
tioner, der arbejder på flagstaters vegne; denne bedømmelse ajourføres hvert 
år og sendes til de andre medlemsstater og Kommissionen. 
- 20 -
Artikel 12 
I denne artikel beskrives den procedure, der skal anvendes, når Kommissionen 
træffer beslutning om anliggender, der omfattes af artikel 8 og 9. Der er 
tale om standardprocedure I i artikel 2 i Rådets afgørelse 87/373/EØF af 13. 
juli 19874) om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gen­
nemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen. 
Artikel 13 
I henhold til denne artikel skal medlemsstaterne sikre, at de skibe, der 
sejler under deres flag, opfylder kravene til bygning og vedligeholdelse, 
herunder periodiske syn, at skrog, maskineri og el- og kontrolinstalla­
tioner, som fastlagt af et af klassifikationsselskaberne blandt de aner­
kendte organisationer. Endvidere skal klassifikationsselskaberne rådføre sig 
med hinanden med henblik på at sikre ækvivalens mellem deres tekniske stan­
darder. 
Dette tiltag forekommer rimeligt, eftersom disse standarder allerede eksi­
sterer; men de er så talrige og komplekse, at det ville være meget tidskræ­
vende og egentligt også unyttigt at nyredigere dem, eftersom de større klas­
sif ikationsselskaber i årenes løb har udformet og ajourført alle nødvendige 
sikkerhedsnormer for disse skibes hovedkomponenter. 
4) EFT nr. L 197 af 17.7.1987, s. 33. Rådets afgørelse 87/373/EØF af 13. 
juli 1987 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de 
gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen. 
- 21 -
Artikel 14 
Denne artikel omhandler de foranstaltninger, som hver medlemsstat skal 
træffe med henblik på at efterkomme direktivet. 
Artikel 15 
Ingen kommentarer. 
- 22 -
FORSLAG TIL 
RÅDETS DIREKTIV OM FÆLLES REGLER OG STANDARDER FOR ORGANISATIONER, 
DER UDFØRER UNDERSØGELSER OG SYN AF SKIBE 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske 
Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Sikkerhed og forebyggelse af forurening til søs kan fremmes effektivt, ved 
at substandardrederier og -skibe fjernes fra Fællesskabets farvande under 
streng anvendelse af internationale konventioner, kodekser og forskrifter; 
flag- og havnestaterne har ansvar for tilsynet med, at skibene er i overens­
stemmelse med de ensartede internationale standarder for sikkerhed og 
forureningsforebyggeIse til søs; 
medlemsstaterne er ansvarlige for udstedelse af internationale certifikater 
vedrørende sikkerhed og forureningsforebyggelse i henhold til konventioner 
såsom SOLAS 74, lastelinjekonventionen fra 66 og MARPOL 73/78 samt for 
gennemførelsen af bestemmelserne i disse konventioner; 
- 23 -
I henhold til disse konventioner kan alle medlemsstater overdrage beføjelser 
eller i et vist omfang støtte sig til tekniske organisationer med henblik på 
certificering af en sådan overensstemmelse, ligesom de kan overdrage udste­
delsen af de relevante sikkerhedscertifikater til disse: 
På verdensplan findes der et større antal klassifikationsselskaber, der ikke 
sikrer en fyldestgørende gennemførelse af reglerne eller en tilstrækkelig 
pålidelighed, når de handler på de nationale administrationers vegne, efter­
som de ikke har passende strukturer og erfaringer, som man kan have tillid 
til, og som sætter dem i stand til at udføre deres opgaver på en yderst 
professionel måde; 
en indsats på fællesskabsplan er mere effektiv på dette område end en kom­
bineret indsats fra medlemsstaternes side; 
det er hensigtsmæssigt at gribe ind ved hjælp af et rådsdirektiv, hvori der 
fastsættes minimumskrav til anerkendelse af organisationerne, medens selve 
anerkendelsen, midlerne til håndhævelse af reglerne og gennemførelsen af 
direktivet overlades til medlemsstaterne; 
Rådet har indstændigt henstillet, at der blev indført standarder på fælles­
skabsplan med henblik på at håndhæve de internationale regler, så substan­
dardskibe og substandardrederier fjernes fra Fællesskabets farvande; 
de europæiske standarder EN 45004 og EN 29001 tillige med IACS-standarderne 
(International Association of Classification Societies) udgør en fyldest­
gørende garanti for kvaliteten af organisationernes præstationer; 
- 24 -
organisationer, der ønsker at blive anerkendt med henblik på dette direktiv, 
skal tilstille medlemsstaterne fyldestgørende oplysninger om og dokumen­
tation for, at de opfylder minimumskravene, og medlemsstaterne skal give 
Kommissionen og de andre medlemsstater meddelelse om, hvilke organisationer 
de har anerkendt. 
Etableringen af det fælles marked indebærer fri udveksling af tjeneste­
ydelser, hvorfor de organisationer, der opfylder et sæt af fælles krav, som 
sikrer deres professionalisme og pålidelighed, vil få lov til at udføre 
deres tjenesteydelser inden for Fællesskabet; 
det er nødvendigt, at de nationale administrationer inddrages nærmere i 
skibssyn og udstedelse af de relevante certifikater, så der sikres fuld 
overensstemmelse med de internationale sikkerhedsregler, selv i de tilfælde, 
hvor medlemsstaterne har overdraget det til organisationer uden for deres 
adminstration at udføre visse lovpligtige opgaver; 
det er nødvendigt at nedsætte et udvalg af rådgivende karakter bestående af 
repræsentanter for medlemsstaterne, der skal bistå Kommissionen i dens 
bestræbelser for at sikre en effektiv anvendelse af de bestående standarder 
for sikkerhed til søs og for miljøbeskyttelse; 
Kommissionen træffer foranstaltninger i henhold til samme procedure, der er 
fastlagt i artikel 12, med henblik på at følge udviklingen i internationale 
fora og ajourføre minimumskravene; 
på grundlag af de af medlemsstaterne i henhold til artikel 10 meddelte 
oplysninger om effektiviteten hos de organisationer, der arbejder på deres 
vegne, træffer Kommissionen afgørelse om, hvorvidt den skal inddrage 
anerkendelsen af de organisationer, som ikke længere opfylder de fælles 
minimumskrav og dermed handle i overensstemmelse med den i artikel 12 
beskrevne procedure; 
- 25 -
medlemsstaterne bør dog fortsat have muligheden for selv at kunne suspendere 
deres bemyndigelse af en organisation som følge af alvorlig fare for sikker­
hed eller miljø; 
Kommissionen træffer hurtigt afgørelse om, hvorvidt den fastholder eller 
underkender en sådan national foranstaltning, i overensstemmelse med den 
ovenfor omhandlede procedure; 
hver medlemsstat bør med regelmæssige mellemrum vurdere effektiviteten hos 
de organisationer, der arbejder på dens vegne, og forsyne Kommissionen og 
alle de øvrige medlemsstater med præcise oplysninger herom; 
medlemsstaterne anmodes i deres egenskab af havnemyndigheder om at fremme 
sikkerhed og forureningsforebyggelse i Fællesskabets farvande gennem elimi­
nering af substandardskibe, uanset hvilket flag, de sejler under; 
den passende procedure, i henhold til hvilken udvalget vil handle, er pro­
cedure I i artikel 2 i Rådets afgørelse 87/373/EØF; 
når Kommissionen træffer afgørelse om inddragelse af anerkendelsen af 
organisationer, der ikke længere opfylder de i bilag I nævnte krav, vil den 
tage vidtgående hensyn til den udtalelse, som udvalget har afgivet, og den 
vil lægge særlig megen vægt på de skriftlige bedømmelser, der er udarbejdet 
om organisationernes effektivitet med hensyn til sikkerhed og forurenings-
forebyggelse; 
- 26 -
klassifikationsselskaberne skal ajourføre og håndhæve deres tekniske stan-
darder med henblik på at harmonisere sikkerhedsreglerne og sikre en ensartet 
genenmføreise af de internationale regler inden for Fællesskabet; 
for øjeblikket findes der ingen ensartede internationale standarder, som 
alle skibe skal opfylde i bygningsfasen og i hele deres levetid, for så vidt 
angår skrog, maskineri samt el- og kontrolinstallationer; 
sådanne standarder kan fastlægges i overensstemmelse med klassifikationssel­
skaberne s regler -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
- 27 -' 
FORSLAG TIL RÅDETS DIREKTIV OM FÆLLES REGLER OG STANDARDER FOR 
ORGANISATIONER, DER UDFØRER UNDERSØGELSER OG SYN AF SKIBE 
Artikel 1 
Formålet med dette direktiv er at træffe visse foranstaltninger, der skal 
følges af medlemsstaterne og de organisationer, der er beskæftiget med 
undersøgelse, syn og certificering af skibe med henblik på at efterkomme de 
internationale konventioner. Denne proces omfatter udformning og gennemfø­
relse af sikkerhedskrav til skrog, maskineri samt el- og kontrolinstalla­
tioner for skibe, der falder inde under de internationale konventioners 
anvendelsesområde. 
Artikel 2 
I dette direktiv samt dets bilag forstås ved: 
"skib", et skib, der falder ind under de internationale konventioners 
anvendelsesområde; 
"undersøgelser og syn", undersøgelser og syn, der er obligatoriske i henhold 
til de internationale konventioner; 
"internationale konventioner", Den Internationale Konvention om Sikkerhed 
for Menneskeliv på Søen fra 1974, Den Internationale Konvention om Laste­
linjer fra 1966 og Den Internatinale Konvention om Forebyggelse af Foru­
rening fra Skibe fra 1973/78, tillige med protokoller hertil og ændringer 
heraf, samt de dertil hørende kodekser af bindende karakter i alle medlems­
stater; 
"organisation", klassifikationsselskaber og andre private organer, der af 
regeringerne er bemyndigede til på deres vegne at udføre opgaver vedrørende 
vurdering af skibes sikkerhed; 
- 28 -
"anerkendt organisation", en organisation, der er anerkendt i overensstem­
melse med artikel 4; 
"certifikat", et certifikat, der er udstedt af en medlemsstat eller på 
dennes vegne i overensstemmelse med de internationale konventioner, bortset 
fra fritagelsescertifikater; 
"klassecertifikat", et klassifikationsselskabs vedtegning med hensyn til et 
skibs strukturelle og maskinmæssige egnethed til en særlig anvendelse eller 
service i overensstemmelse med selskabets regler og standarder; 
"hjemsted", det sted, hvor en organisation har sit vedtægtsmæssige hjemsted, 
sit hovedkontor eller sin hovedvirksomhed. 
Artikel 3 
1. Idet medlemsstaterne påtager sig deres ansvar og forpligtelser i henhold 
til de internationale konventioner, drager de omsorg for, at deres kompe­
tente administrationer er i stand til effektivt at håndhæve bestemmelserne i 
de internationale konventioner, især med hensyn til undersøgelse og syn af 
skibe og udstedelse af certifikater og fritagelsescertifikater. 
2. Hvis en medlemsstat i medfør af stk. 1 for skibe, der sejler under dens 
flag, beslutter 
i) helt eller delvis at uddelegere 
- undersøgelser og syn, herunder sådanne, der tager sigte på at 
vurdere, om skrogets generelle strukturelle styrke og maskine­
riets og el- og kontrolinstallationernes driftssikkerhed og 
sikkerhed er i overensstemmelse med artikel 13, eller 
- udstedelse eller fornyelse af certifikater, 
eller 
ii) at støtte sig til fagkundskab uden for dens egen adminstration med 
henblik på udførelse af undersøgelser og syn i tilknytning til 
udstedelse af certifikater, skal den overdrage disse opgaver til 
anerkendte organisationer. 
- 29 -
For så vidt angår udstedelse af radiotelegrafi/telefon-sikkerhedscertfikatet 
for lastskibe, kan disse opgaver dog overdrages andre organer med tilstræk­
kelig sagskundskab inden for radiokommunikation. 
3. Denne artikel vedrører ikke certificering af specifikke dele af skibs­
udrustningen . 
Artikel 4 
1. Medlemsstaterne må kun anerkende de organisationer, der opfylder de i 
bilag I opstillede krav. Organisationerne skal give de medlemsstater, de har 
anmodet om anerkendelse, fuldstændige oplysninger om, og dokumentation for, 
opfyldelsen af disse krav. Medlemsstaterne giver på passende måde 
organisationerne meddelelse om anerkendelsen. 
2. Hver medlemsstat meddeler Kommissionen og de andre medlemsstater, hvilke 
organisationer den har anerkendt. 
Artikel 5 
1. Ved anvendelsen af artikel 3, stk. 2, må medlemsstaterne ikke nægte at 
overdrage beføjelser eller støtte sig til en af de anerkendte organisationer 
med hjemsted i Fællesskabet. 
2. Inden en medlemsstat accepterer, at en organisation med hjemsted i et 
tredjeland skal udføre de i artikle 3 nævnte opgaver, eller dele heraf, kan 
den forlange, at ovennævnte tredjeland til gengæld anerkender de anderkendte 
organisationer, der har hjemsted i Fællesskabet. 
Artikel 6 
1. Medlemsstater, som beslutter at handle som beskrevet i artikel 3, stk, 
2, etablerer et arbejdsfællesskab mellem deres egen ansvarlige administra-
- 30 -
tion og de organisationer, der bemyndiges til at handle på deres vegne. 
2. Arbejdsfællesskabet reguleres af en formel, skriftlig, ikke-diskrimine-
rende aftale, hvori er fastlagt de specifikke opgaver og funktioner, som 
organisationerne har overtaget, og som i det mindste rummer bestemmelser om, 
at administrationen har ret til at foretage en regelmæssig audit af det 
arbejde, organisationerne er blevet bemyndiget til at udføre på dennes 
vegne, og at administrationen har mulighed for at. foretage detaljeret 
stikprøveinspektion af skibe, og bestemmelser om, at organisationerne 
rapporterer de vigtigste oplysninger om deres klassede flåde, ændringer af 
skibes klasse eller deres udelukkelse af klassen. 
3. Hver medlemsstat forsyner Kommissionen med præcise oplysninger om det 
arbejdsfællesskab, der er etableret i henhold til denne artikel. Kommis­
sionen oplyser herefter de andre medlemsstater derom. 
Artikel 7 
Til at bistå Kommissionen nedsættes der hermed et udvalg af rådgivende 
karakter, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har 
Kommissionens repræsentant som formand. Udvalget indkaldes til møde af 
Kommissionen mindst en gang om året samt når som helst, det måtte være 
påkrævet i tilfælde af, at en medlemsstat i henhold til artikel 9 suspen­
derer en organisations bemyndigelse. 
Udvalget udarbejder selv sin forretningsorden. 
Artikel 8 
I overensstemmelse med den i artikel 12 fastlagte procedure kan Kommissionen 
a) ændre bilag I med henblik på 
(i) at tage hensyn til ændringer af de internationale konventioner 
- 31 -
og til nye internationale konventioner, protokoller og kodek­
ser; 
(ii) at ajourføre de i bilag I indeholdte krav; 
b) tilbagekalde anerkendelsen af de anerkendte organisationer, der er om­
handlet i artikel 4, og som ikke længere opfylder de i bilag I opstillede 
krav. 
Artikel 9 
Uanset de i bilag I nærmere fastsatte krav kan en medlemsstat suspendere en 
bemyndigelse, hvis den mener, at en anerkendt organisation som følge af 
alvorlig fare for sikkerhed eller miljø ikke længere bør bemyndiges til at 
udføre de i artikel 3 beskrevne opgaver på medlemsstatens vegne. 
Under disse omstændigheder finder følgende procedure anvendelse: 
(a) medlemsstaten giver straks Kommissionen og de andre medlemsstater 
meddelelse om sin beslutning, som skal være behørigt begrundet; 
(b) Kommissionen træffer i henhold til artikel 12 og inden for en 
frist på højst tre måneder afgørelse om, hvorvidt den skal 
tilbagekalde suspenderingen af bemyndigelsen eller tilbagekalde 
anerkendelsen af organisationen. 
Artikel 10 
1. Hver medlemsstat drager omsorg for at de funktioner, der er uddelegeret 
til anerkendte organisationer i henhold til artikel 3, udføres effektivt, og 
at de i bilag. I specificerede krav er opfyldt. Dette kan ske, ved at med­
lemsstaten fører direkte tilsyn med de anerkendte organisationer eller, 
hvis det drejer sig om organisationer med hjemsted i en anden medlemsstat, 
ved at den kontrollerer det tilsyn, disse organisationer er underlagt af en 
anden medlemsstats administration. 
- 32 -
2. Hver medlemsstat udfører hvert år denne opgave og tilstiller de andre 
medlemsstater og Kommissionen en beretning om resultatet af dette tilsyn 
senest den 1. marts i det år, der følger efter beretningsåret. 
3. Medlemsstaterne tilstiller Kommissionen og de andre medlemsstater alle 
oplysninger, der er relevante for vurderingen af organisationernes effekti­
vitet . 
Artikel 11 
1. I forbindelse med medlemsstaternes udøvelse af inspektionsrettigheder og 
-forpligtelser som havnestater (a) skal de sikre, at skibe, der sejler under 
tredjelandes flag, ikke behandles gunstigere end skibe, der er berettiget 
til at sejle under en medlemsstats flag. I den sammenhæng er det et tungt­
vejende kriterium for udvælgelsen af skibe med henblik på inspektion, at 
skibenes certifikater, herunder klassecertifikatet, er blevet udstedt af en 
ikke-anerkendt organisation. 
b) Medlemsstaterne træffer de nødvendige forholdsregler, hvis skibene ikke 
opfylder de internationalt anerkendte standarder, og de giver meddelelse til 
Kommissionen og til sekretariatet for aftalememorandummet om havnestatskon­
trol, hver gang de opdager, at organisationer, der handler på en flagstats 
vegne, har udstedt gyldige certifikater til et skib, der ikke opfylder de 
relevante krav i de internationale konventioner, eller hver gang de opdager 
mangler ved et skib med gyldigt klassecertifikat, der vedrører de af certi­
fikatet omfattede punkter. 
2. Hver medlemsstat udarbejder en skriftlig bedømmelse af de organisa­
tioner, der handler på flagstaters vegne. Denne skriftlige bedømmelse 
ajourføres hvert år og tilstilles de andre medlemsstater og Kommissionen. 
- 33 -
Artikel 12 
1. Følgende procedure finder anvendelse for de af artikel 8 og 9 omfattede 
tiltag: 
(a) Kommissionens repræsentant forelægger det i artikel 7 nævnte 
udvalg et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes: 
(b) udvalget afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som 
formanden kan fastsætte under hensyntagen til det pågældende 
spørgsmåls hastende karakter om nødvendigt ved hjælp af afstem­
ning; 
(c) udtalelse optages i mødeprotokollen; desuden har hver medlemsstat 
ret til at få sit synspunkt optaget i mødeprotokollen; 
(d) Kommissionen tager det videst mulige hensyn til den af udvalget 
afgivne udtalelse. Den meddeler udvalget, hvorledes den har taget 
hensyn til dets udtalelse. 
2. Ved udarbejdelsen af udkast til afgørelse om de anliggender, der omhand­
les i artikel 8, litra b), tager Kommissionen hensyn til de i artikel 10 og 
11 omhandlede beretninger og oplysninger. Ved udarbejdelsen af disse udkast 
til foranstaltninger lægger Kommissionen særlig vægt på de skriftlige bedøm­
melser af organisationernes sikkerhedsmæssige og forureningsforebyggende 
arbejde. Også medlemsstaterne kan forelægge udvalget udkast til afgørelser 
om sådanne anliggender. 
Artikel 13 
1. Hver medlemsstat drager omsorg for, at et skib, der sejler under med­
lemsstatens flag, bygges og vedligeholdes i overensstemmelse med de krav 
til skrog, maskineri og el- og kontrolinstallationer, der stilles af en 
anerkendt organisation. 
- 34 -
2. De anerkendte organisationer rådfører sig med hinanden med jævne mel­
lemrum med henblik på at sikre ækvivalens mellem deres tekniske standarder 
og anvendelsen af disse. De tilstiller med regelmæssige mellemrum Kommis­
sionen beretninger om de grundlæggende udviklingstendenser i forbindelse med 
standarderne. 
Artikel 14 
1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative bestem­
melser for at efterkomme dette direktiv inden 1. november 1994. De under­
retter straks Kommissionen herom. 
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en hen­
visning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af 
en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af 
medlemsstaterne. 
2. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om alle nationale 
retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette 
direktiv. Kommissionen oplyser de andre medlemsstater herom. 
Artikel 15 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
- 35 -
BILAG I 
MINIMUMSKRAV TIL DE I ARTIKEL 3 OMHANDLEDE ORGANISATIONER 
GENERELLE KRAV 
1. Den anerkendte organisation skal kunne dokumentere omfattende erfaring 
med vurdering af udvikling og bygning af handelsskibe. 
2. Organisationen bør kunne opvise en klasset flåde bestående af mindst 
[1 000] søgående skibe (på over 100 BRT), der tilsammen udgør mindst [5] 
millioner BRT. 
3. Organisationen skal beskæftige et teknisk personale, der står i et 
rimeligt forhold til antallet af klassede skibe. Som minimum vil det 
være nødvendigt med [100] fuldtidsbeskæftigede skibsinspektører for at 
kunne opfylde kravene i stk. 1.2. 
4. Organisationen bør have omfattende regler og forskrifter for udvikling, 
bygning og periodisk syn af handelsskibe, og disse regler og forskrifter 
skal være offentligjort og skal løbende være ført ajour og forbedret i 
kraft af forsknings- og udviklingsprogrammer. 
5. Organisationen bør hvert år offentliggøre sit register over klassede 
skibe. 
SPECIFIKKE KRAV 
1 Organisationen er etableret med: 
(a) et betydeligt teknisk, ledelsesmæssigt, støttemæssigt og 
forskningsmæssigt personale. 
(b) et verdensomspændende net af fast stationeret personale. 
2 Organisationen følger visse etiske regler. 
3 Organisationen ledes og administreres på en sådan måde, at de oplysning­
er, som en medlemsstats administration har brug for, behandles med for­
trolighed. 
4 Organisationen er indstillet på at give administrationen alle relevante 
oplysninger. 
5 Organisationens ledelse har defineret og dokumenteret sin politik, sine 
mål og sin forpligtelse med hensyn til kvalitet, og den har sikret, at 
politikken er blevet forstået, gennemført og vedligeholdt på alle 
niveauer i organisationen. 
- 36 -
Organisationen har udviklet, gennemført og vedligeholdt et effektivt 
internt kvalitetsstyringssystem, der er baseret på relevante dele af de 
internationale godkendte kvalitetsstandarder, som ar i overensstemmelse 
med EN 45004 (inspektionsorganer) og med EN 29001, som fortolket i IACS' 
Quality System Certification Scheme Requirements krav til en ordning for 
certificering af kvalitetsstyringssystemer og som bl.a. sikrer: 
(a) at organisationens regler og forskrifter opstilles og vedlige­
holdes på en systematisk måde 
(b) at organisationens regler og forskrifter følges 
(c) at kravene til det lovfæstede arbejde, som organisationen bemyndi­
ges til at udføre, opfyldes 
(d) at ansvar og beføjelser for og de indbyrdes relationer mellem de 
medarbejdere, der har indflydelse på kvaliteten af organisationens 
tjenesteydelser, er defineret og dokumenteret 
(e) at alt arbejde udføres under kontrollerede forhold 
(f) at der er etableret en kontrolordning, der sikrer overvågning af 
de handlinger og det arbejde, der udføres af skibsinspektører samt 
det tekniske og administrative personale, der er direkte ansat af 
organisationen 
(g) at der anvendes en ordning for uddannelse af skibsinspektører og 
for en løbende ajourføring af deres kundskaber 
(h) at der foretages registreringer, der viser, at de krævede standar­
der er opfyldt på de punkter, som de udførte tjenesteydelser 
omfatter, samt at kvalitetsstyringssystemet fungerer effektivt 
(i) at der findes et omfattende system af planlagte og dokumenterede 
interne kvalitetsaudit af de kvalitetsrelaterede aktiviteter i 
alle organisationens afdelinger. 
Organisationen skal udvise evne til 
(a) at udvikle og ajourføre et komplet og fyldestgørende sæt af egne 
regler og forskrifter vedrørende skrog, maskineri og el- og kon­
trolinstallationer, som kvalitetsmæssigt er på højde med interna­
tionalt anerkendte standarder, og på grundlag af hvilke der kan 
udstedes certifikater for passagerskibe (med hensyn til skibets 
konstruktion og de vigtigste maskinsystemer »om bord på skibet) og 
lastelinjecertifikater (med hensyn til skibets soliditet). 
- 37 -
(b) at udføre alle de inspektioner og syn, der i henhold til de 
internationale konventioner kræves til udstedelse af certifikater. 
8. Organisationens kvalitetsstyringssystem skal certificeres af en 
uafhængig revisionsinstans, der er godkendt af administrationen i det 
land, hvor organisationen har sit hjemsted. 
9. Organisationen bør give repræsentanter for administrationen og andre 
berørte parter mulighed for at deltage i udarbejdelsen af dens regler 
og/eller forskrifter. 
10. Organisationen skal være villig til at samarbejde med havnestatskon­
trollen, når det drejer sig om et skib, som den har klasset, især med 
henblik på at lette afhjælpningen af rapporterede mangler eller andre 
afvigelser fra normerne. 
11. Organisationen skal give administrationen alle relevante oplysninger om 
ændringer af skibes klasse eller deres udelukkelse af klassen. 
32 
ISSN 0254-1459 
KOM(93) 218 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 07 
Katalognummer : CB-CO-93-245-DA-C 
ISBN 92-77-55851-2 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg