Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets Direktiver Omarbejdning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF af 20. marts 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og af rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag - Tekniske bilag {SEK(2004) 921} /* KOM/2004/0486 endelig udg. */





DA || KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER Bruxelles, den 14.7.2004 KOM(2004) 486 endelig 2004/0155 (COD) 2004/0159 (COD) Bind I Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIVER Omarbejdning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF af 20. marts 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og af Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (forelagt af Kommissionen) {SEK(2004) 921} BEGRUNDELSE 1. GENERELLE BEMÆRKNINGER At skabe et indre finansielt marked i EU bliver et af nøgleelementerne for at fremme den europæiske økonomis konkurrenceevne og mindske virksomhedernes kapitalomkostninger. I handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser gives meddelelse om et direktiv om nye kapitalkrav for kreditinstitutioner og investeringsselskaber i 2004, hvilket er i overensstemmelse med de fremskridt, der er gjort på G-10-plan i Basel-Komitéen for Banktilsyn[1]. Der blev i 1988 opnået enighed i G-10-landenes Basel-Komité for Banktilsyn om den såkaldte Basel-aftale (Basel I), der medførte, at der i over 100 lande blev vedtaget minimumskapitalkrav[2]. Dette skete i vidt omfang samtidig med vedtagelsen af en række nøgledirektiver i EU (direktiv 89/299/EØF af 17. april 1989 om kreditinstitutters egenkapital, direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditinstitutter, konsolideret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF af 20. marts 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut). Disse direktiver vedrører kreditinstitutters risici som følge af deres kreditgivning. Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag udvidede både kreditrisiko- og markedsrisikoreglerne til også at omfatte investeringsselskaber. 1) Behovet for strengere krav på EU-plan De eksisterende regler har i væsentlig grad bidraget til skabelsen af det indre marked og høje standarder for forsigtighedstilsyn. Der er imidlertid blevet indkredset mange mangler. 1. Grove estimater af kreditrisiciene medfører en meget løselig måling af risikoen og dermed, at disse estimater risikerer at blive betragtet som upålidelige. 2. Mulighederne for kapitalarbitrage: innovationer på markederne har sat finansieringsinstitutterne i stand til effektivt at maskere misforholdet mellem institutternes egen risikodækning og minimumskapitalkravene. 3. Manglende anerkendelse af en effektiv risikoreduktion: de eksisterende direktiver medfører ikke, at metoder til risikoreduktion i tilstrækkelig grad anerkendes. 4. Ufuldstændig risikodækning i medfør af de eksisterende direktiver, bl.a. at der ikke gælder kapitalkrav for den operationelle risiko. 5. Manglende krav til tilsynsmyndighederne om at evaluere kreditinstitutternes reelle risikoprofil for at sikre, at disse råder over tilstrækkelig kapital for så vidt angår den pågældende risikoprofil. 6. Manglende krav om samarbejde mellem tilsynsmyndighederne: på et marked, der i stigende grad går på tværs af grænserne, skal myndighederne arbejde effektivt sammen om tilsynet med koncerner, der er aktive på tværs af grænserne, for at mindske de administrative byrder. 7. Manglende hensigtsmæssig markedsinformation: de eksisterende direktiver fremmer ikke en effektiv markedsdisciplin for at sikre markedsdeltagerne pålidelige oplysninger, så de kan foretage deres vurderinger på et solidt grundlag. 8. Manglende fleksibilitet i lovgivningen: det nuværende EU-system mangler fleksibilitet for at kunne følge med den hurtige udvikling på finansmarkederne og inden for praksis for risikostyring og med forbedringer i instrumenterne for lovgivning og tilsyn. Hvad vil der ske, hvis der ikke sker en ændring af strategien? Der er bred enighed om, at den nuværende situation er uholdbar. Den manglende afpasning af kapitalkravene til risiciene vil fortsætte, hvilket vil begrænse tilsynsreglernes effektivitet og øge risikoen for forbrugerne og mindske det finansielle systems stabilitet. De risici, som visse finansieringsinstitutter tager, vil stadig ikke i fuldt omfang blive opdaget. Derudover vil de nyeste og mest effektive metoder til risikostyring hverken blive aktivt fremmet eller anerkendt, og finansielle koncerner, der er aktive i mere end én medlemsstat, vil fortsat blive pålagt uforholdsmæssigt store byrder som følge af, at de er omfattet af mere end én medlemsstats lovgivning og tilsyn. Endelig vil EU ikke på hensigtsmæssig vis kunne drage nytte af den fremtidige udvikling som følge af problemerne med hurtigt at ajourføre de nuværende EU-forskrifter. I lyset af den foreslåede globale gennemførelse af den nye Basel-aftale vil finanssektoren i EU i væsentlig grad blive stillet ringere end dens udenlandske konkurrenter. 2) Fremgangsmåden i direktivet I Kommissionens handlingsplan for finansielle tjenesteydelser blev det anført, at EU har brug for præcise, internationalt ensartede og ajourførte tilsynsregler. De skal være forholdsmæssige og tage hensyn til reduktionen af risiciene som følge af den situation, hvori engagementerne er indgået, navnlig lån til forbrugere og små og mellemstore virksomheder. Reglerne skal gælde for både kreditinstitutter og investeringsselskaber (for at skabe ensartede konkurrencevilkår), men de skal også være forholdsmæssige og fuldt ud tage hensyn til, at der findes mange forskellige typer finansieringsinstitutter i EU. 2. Høring og konsekvensanalyse a) Høring af aktører og berørte parter Kommissionen har siden november 1999 været i gang med høringer af aktører og berørte parter. Der er blevet udsendt tre høringsdokumenter henholdsvis den 22. november 1999, den 5. februar 2001 og den 1. juli 2003. Den 18. november 2002 blev der gennemført en fuldstændig og struktureret dialog med aktørerne. Der er blevet udsendt høringsdokumenter om særlige tekniske emner (obligationer den 7. april 2003, forventede og uventede tab den 26. november 2003 og investeringsinstitutter den 3. februar 2004). Kommentatorer har generelt i høj grad støttet projektets hovedmål, navnlig for så vidt angår den øgede opmærksomhed på risici, hvilket fører til større finansiel stabilitet. Der er nu et presserende behov for at ajourføre reglerne, så de svarer til de betydelige fremskridt, der er gjort i forbindelse med metoder til risikomåling og –styring i finanssektoren, og afspejler de øgede muligheder på lovgivnings‑ og tilsynsområdet. Der er stærk støtte til Kommissionens forslag om, at EU's retsforskrifter på kapitalområdet skal revideres i overensstemmelse med de nye internationale rammer, men skal adskille sig herfra, når det er nødvendigt på grund af særlige forhold i EU. Mindre komplekse institutter Der er bred og omfattende støtte til anvendelsen af de nye regler i EU på alle kreditinstitutter og investeringsselskaber, uanset deres retlige art og kompleksitet, bl.a. for at undgå "andenklasses" institutter, hvilket ville være resultatet, hvis nogle blev udelukket. Dette viser, at de nye retningslinjer anses for at være velegnede til at blive anvendt generelt. Det nye direktivs fleksibilitet Der er fortsat bred og stærk støtte til den foreslåede fremgangsmåde, der sikrer, at de nye regler kan tilpasses markeds‑ og tilsynsmæssige innovationer og derved opretholde en optimalt fungerende og konkurrencedygtig finanssektor i EU. Aktørerne går ind for, at der i artiklerne fastsættes permanente principper og målsætninger og giver derved mandat til de mere detaljerede og tekniske bestemmelser i bilagene. Proceduren for ændring af bilagene skal sikre en fuldstændig og effektiv høring af de berørte parter. Investeringsselskaber Der er foretaget væsentlige ændringer for at tage hensyn til de forbehold, visse investeringsselskaber har givet udtryk for, i lyset af at der opstilles kapitalkrav til dem, idet de finder dette mere hensigtsmæssigt for kreditinstitutter. Kompleksitet Nogle af deltagerne bad om en forenkling af reglerne og færre af disse. Kommissionen har gjort teksten klarere og mere brugervenlig. Udformningen vil tiltale institutter, der ønsker et sæt enkle regler, de kan anvende, eller som ønsker gradvis at gå over til mere komplekse kapitalbestemmelser. De foreslåede regler indeholder en række muligheder og fremgangsmåder, der er mere eller mindre avancerede. Der har siden 1999 være adskillige høringer om detailspørgsmål. I forslaget er der taget hensyn til de meget detaljerede og nyttige bemærkninger fra de berørte parter, navnlig banker og investeringsselskaber. b) Konsekvensanalyse Der er blevet foretaget en omfattende konsekvensanalyse for at finde ud af, hvorvidt der er brug for en indsats på EU-plan og i givet fald hvilken. Basel-Komitéen offentliggjorde en kvantitativ konsekvensundersøgelse (QIS3), der vedrører kreditinstitutter i 40 lande, og hvori virkningerne af komitéens nye forslag for minimumskapitalkravene for banker vurderes. Kommissionen bistod i undersøgelsen ved at udvide den til også at omfatte de EU-lande, der ikke er repræsenteret i Basel-Komitéen. Hovedkonklusionerne var, at de nye regler generelt vil mindske kapitalkravene til kreditinstitutter i EU med ca. 5 % i forhold til det nuværende niveau. Endvidere er resultatet af de forskellige metoder i overensstemmelse med målsætningerne, navnlig ved at kombinere kapitalneutralitet med hensigtsmæssige incitamenter for institutter til at gå over til at anvende mere sofistikerede metoder. Endelig vil mindre indenlandske kreditinstitutter, der vælger at anvende den enkle metode, være omfattet af lidt lavere kapitalkrav, mens større, internationalt aktive kreditinstitutter, der vælger at anvende den mere udbyggede metode, i væsentlig grad vil være omfattet af uændrede kapitalkrav. Mindre, men mere specialiserede og sofistikerede kreditinstitutter i EU, der vælger at anvende den udbyggede metode, kan blive omfattet af væsentlig lavere kapitalkrav, end det er tilfældet i dag. Den væsentligste mindskelse af kapitalkravene vil ske i forbindelse med porteføljen "detailengagementer", der hovedsagelig består af lån til små og mellemstore virksomheder på under 1 mio. EUR og realkreditlån. Mindskelsen af egenkapitalkravene skyldes først og fremmest de nye kapitalkrav for operationelle risici. På anmodning af Det Europæiske Råd i Barcelona iværksatte Kommissionen en undersøgelse af konsekvenserne af udkastet til forslag til nye kapitalkrav til kreditinstitutter og investeringsselskaber i EU[3]. Den endelige rapport, som PricewaterhouseCoopers udarbejdede, var positiv for så vidt angår konsekvenserne (kun to områder gav anledning til kritik – investeringsselskaber og venturekapital - som begge er omfattet af Kommissionens forslag)[4]. Hovedkonklusionerne var, at de nye regler for kapitalkrav vil være positive for EU og tilsynsreglerne. Kapitalkravene til kreditinstitutter i EU forventes at falde med ca. 5 % (90 mia. EUR) og give sig udslag i en årlig indtægtsstigning på ca. 10-12 mia. EUR. Der er ingen fordele for mindre kreditinstitutter og ingen tegn på, at den nye ordning vil fremtvinge sammenslutninger eller konsolideringer. Beslutningen om at lade alle kreditinstitutter være omfattet af direktivet vil ikke sætte institutter i EU i en konkurrencemæssig dårlig situation; heller ikke USA's beslutning om kun at anvende den udbyggede metode på ca. 20 store kreditinstitutter vil i væsentlig grad påvirke konkurrencen. Omkostningerne for kreditinstitutter i EU i forbindelse med gennemførelsen af de nye EU-forskrifter skyldes ikke kun Basel II-aftalen, idet mange af disse investeringer (måske op til 80 %) under alle omstændigheder ville have fundet sted, men over en længere periode. Det vigtige er, at det i de fleste EU-medlemsstater ikke vil få negative følger for små og mellemstore virksomheders finansieringsmuligheder (de konjunkturforstærkende følger er mindre - og mindre skadelige - end det er tilfældet i forbindelse med de nuværende regler). De små og mellemstore virksomheders frygt skyldes utilstrækkelig information om Basel II. De makroøkonomiske virkninger af Basel II for EU's økonomi er små – der kan forekomme et på udbudssiden godartet chok for økonomien, som mindsker virksomhedernes kapitalomkostninger og skaber en forøgelse af EU's BNP på 0,07 %. Generelt vil de nye kapitalregler gøre banksystemet mindre sårbart, fordi de medfører større opmærksomhed omkring risici og bedre risikostyring, og en mere effektiv kapitalfordeling forventes på lang sigt at have gavnlige virkninger for EU's økonomi. 3. Retsgrundlag Forslagene har hjemmel i traktatens artikel 47, stk. 2, der er retsgrundlaget for vedtagelse af fællesskabsforanstaltninger med henblik på at skabe et indre marked for finansielle tjenesteydelser. Som instrument er valgt et direktiv, der er det mest hensigtsmæssige til at nå målene, og det medfører en ændring af de eksisterende direktiver vedrørende de samme tekniske emner. Direktivets bestemmelser går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå målene. 4. Bemærkninger til artiklerne Forslagene er udformet ved brug af "omarbejdning" (interinstitutionel aftale 2002/C 77/01), der gør det muligt at foretage indholdsmæssige ændringer af eksisterende forskrifter, uden at det er nødvendigt at vedtage et selvstændigt ændringsdirektiv. Dette gør EU-retten mere overskuelig og lettere tilgængelig og forståelig. Der er foretaget ændringer, der ikke vedrører indholdet, af mange bestemmelser for derved at forbedre direktivernes struktur, udformning og læsevenlighed. A. Direktiv 2000/12/EF Artikel 4: Definitioner Artikel 4 indeholder visse nye definitioner vedrørende væsentlige begreber for at tydeliggøre deres betydning og gøre dem lettere at forstå. Artikel 22: Den eksisterende ordlyd er blevet ændret for at tydeliggøre og videreudvikle kreditinstitutternes pligt til tage effektive interne risikostyringssystemer i brug. Da kravene dækker en lang række forskellige typer kreditinstitutter, skal de opfyldes forholdsmæssigt. Bilag V indeholder de relevante tekniske bestemmelser. Artikel 56-67: Der er foretaget et mindre antal ændringer. Selv om det ikke er hensigten at revidere definitionen af "egenkapital", har det i begrænset omfang som følge af Basel-Komitéens ændrede fremgangsmåde for så vidt angår forventede tab (Madrid-beslutningen) været nødvendigt at foretage visse ændringer. Artikel 68-75: Kreditinstitutter skal løbende have en tilstrækkelig stor egenkapital og anføre dennes minimumsstørrelse. I bestemmelserne fastsættes det, hvordan kravene skal opfyldes, hvis kreditinstituttet er en del af en koncern (medlemsstaternes myndigheders eksisterende mulighed for at slække på visse krav er fastholdt, men præciseret). Beregningen af kravenes størrelse er blevet tydeliggjort ved forordning (EF) nr. 1606/2002 om anvendelse af internationale regnskabsstandarder. Artikel 76-101: Disse bestemmelser erstatter de eksisterende solvenskrav i forbindelse med kreditrisici, og der indføres to metoder til beregning af størrelsen af risikovægtede engagementer. Standardmetoden (artikel 78-83) er baseret på de eksisterende bestemmelser med risikovægte, der bestemmes af henførslen af aktiver og poster under stregen til nogle få risikokategorier. Risikofølsomheden er øget ved hjælp af en række engagementsklasser og risikokategorier (artikel 79). Der er lavere risikovægte for ikke-pantsikrede detailengagementer (75 %) og realkreditlån (35 %). Der indføres en 150 % vægtning for aktiver med restancer på over 90 dage ("past due") (med en vægtning på 100 % for realkreditlån). Det er tilladt at bruge ratings fra kreditvurderingsbureauer, som tildeler risikovægte, hvor dette er muligt (“eksterne ratings”) (artikel 81-83). De relevante tekniske bestemmelser findes i bilag VI. Metoden med interne ratings (IRB) (artikel 84-89) gør det muligt for kreditinstitutter at anvende deres egne estimater af risikoparametrene i forbindelse med deres forskellige kreditrisici. Disse parametre anvendes til beregninger ved hjælp af en fastsat formel med henblik på at skabe et 99,9 % konfidensniveau. Basismetoden giver kreditinstitutterne mulighed for at anvende deres egne evalueringer til at estimere tabssandsynligheden af et lån, samtidig med at de bruger de lovfæstede værdier for andre risikokomponenter. I medfør af den udbyggede IRB-metode kan kreditinstitutter anvende deres egne estimater af tab som følge af misligholdelse og de af deres engagementer, der risikerer at blive misligholdt. Kreditinstitutter har lov til at anvende fælles data ved vurderingen af risikoparameterværdier. Dette giver mindre kreditinstitutter mulighed for at anlægge en mere risikofølsom tilgang til beregning af de lovpligtige kapitalkrav. De foreslåede "roll-out"-regler giver, som de er udformet nu, kreditinstitutterne fleksibilitet til at flytte forskellige forretningsområder og aktivkategorier inden for en rimelig tidshorisont til basismetoden eller den udbyggede IRB-metode. Metoden kan anvendes delvis for uvæsentlige engagementskategorier og forretningsområder (kapitalkrav beregnet ved brug af standardmetoden, selv om kreditinstituttet anvender IRB-metoden i forbindelse med andre engagementsklasser). Det erkendes i de foreslåede EU-bestemmelser, at det for små kreditinstitutter er meget besværligt at udvikle et ratingsystem for bestemte modparter. Derfor foreslås det, at der permanent kan gøres delvis brug heraf for disse engagementskategorier, selv i de tilfælde, hvor kreditinstitutternes risici i forhold til sådanne modparter er væsentlige (artikel 89). Bilag VI indeholder de relevante tekniske bestemmelser for IRB-metoden. Artikel 90-93: I disse artikler fastsættes bestemmelser om en række fælles problemstillinger i forbindelse med risikoreduktionsmetoder og en ensartet måde at behandle de underliggende risici eller økonomiske virkninger på. Der er bl.a. tale om anerkendelse af en bredere vifte af udbydere af kaution og garanti/kreditderivater, end det er tilfældet under de eksisterende regler. Under IRB-basismetoden sikrer det inden for rammerne af et risikoforebyggende passende niveau anerkendelse af finansielle tilgodehavendebeviser og fysisk sikkerhedsstillelse. Der findes alternative fremgangsmåder, som giver kreditinstitutter mulighed for at vælge metoder med forskellige grader af kompleksitet (den enkle metode, som er baseret på en brugervenlig tilgang med "erstatning af risikovægtning", eller den udbyggede metode med anvendelse af volatilitetsjusteringer af værdien af den modtagne sikkerhed). Til beregningen af volatilitetsjusteringer gives der adgang til mere eller mindre komplekse metoder (en enkel "tilsynsmetode", hvor størrelsen af benchmarkvolatilitetsjusteringerne fastsættes i en tabel, eller en mere risikofølsom metode med "egne estimater"). Bilag VIII indeholder de relevante tekniske bestemmelser. Artikel 94-101: I disse artikler indføres der for første gang et sæt harmoniserede regler for kapitalkrav i forbindelse med securitisationsaktiviteter og investeringer. Dette giver væsentlig bedre kapitalkravsbestemmelser, der sætter kreditinstitutterne i stand til at udnytte forbedrede finansieringsmuligheder, styre posterne på balancen og opnå andre fordele, som sådanne transaktioner giver. Det vil medføre, at securitisation i mindre omfang vil blive betragtet som et kapitalarbitrageinstrument. Bilag IX indeholder de relevante tekniske bestemmelser. Artikel 102-105: I disse bestemmelser fastsættes krav til kreditinstitutter med henblik på at sikre sig mod operationelle risici ved hjælp af tre forskellige metoder. Metoden med basisindikatorer (”Basic Indicator Approach” (BIA)) (artikel 103), der skal tilvejebringe et kapitalværn mod operationelle risici, uden at der stilles krav om, at kreditinstitutterne skal udvikle sofistikerede og omkostningstunge informationssystemer i relation til deres risikoeksponering. En mere præcis metode, der er baseret på en opdeling i forretningsområder: standardmetoden (”Standardised Approach” (STA)) (artikel 104), der er mere risikofølsom, idet kapitalkravet for operationelle risici vil blive differentieret, så det afspejler forskellige forretningsområders relative risikofølsomhed. Denne metode vil sandsynligvis være attraktiv for et stort antal små/mindre komplekse kreditinstitutter. Mere avancerede metoder, metoderne med avanceret måling (”Advanced Measurement Approaches” (AMA)) (artikel 105), genererer deres egne metoder til måling af operationelle risici, der er omfattet af de mere krævende risikostyringsstandarder. AMA’er forventes at blive indført gradvis primært af de store internationalt aktive kreditinstitutter; men metoderne kunne også vise sig at være velegnede til mindre specialiserede kreditinstitutter, som har udviklet avancerede risikoovervågningssystemer for deres hovedaktiviteter. Bilag X indeholder de relevante tekniske bestemmelser. Artikel 106-119: Et mindre antal ændringer skaber ensartethed mellem kapitalkravene og reglerne for store engagementer, navnlig for at afspejle den bredere anerkendelse af metoderne til risikoreduktion. Artikel 123-124: Disse artikler afspejler anden søjle i Basel-Komitéens kapitalkravsaftale. I artikel 51 A kræves det, at kreditinstitutterne indfører interne procedurer til risikomåling og ‑styring samt råder over en "intern" kapital af en størrelse, som de selv finder passende for at kunne imødegå disse risici. De relevante myndigheder (artikel 124) skal kontrollere, at kreditinstitutterne overholder de forskellige retlige forpligtelser vedrørende organisation og risikokontrol, og de skal evaluere de risici, kreditinstitutterne løber. Denne evaluering vil blive brugt af de tilsynsførende myndigheder til at afklare, om der er svagheder i forbindelse med kontrollen eller kapitalstørrelsen. Bilag XIII indeholder de relevante tekniske bestemmelser. Artikel 125-143: De økonomiske aktiviteter i EU går i stigende grad på tværs af grænserne, og der er tendens til at centralisere risikostyringen inden for koncerner, der er aktive på tværs af grænserne. Dette kræver bedre koordinering og samarbejde mellem de nationale tilsynsmyndigheder i EU. De konsoliderende tilsynsmyndigheders nuværende, veletablerede rolle styrkes således yderligere. I medfør af artikel 136 vil de tilsynsførende myndigheder få en række harmoniserede minimumsbeføjelser til at kræve, at kreditinstitutterne træffer de nødvendige foranstaltninger, hvis de ikke opfylder direktivets krav. Artikel 144: Det grundlæggende sæt krav til medlemsstaternes myndigheders offentliggørelse af oplysninger skal sikre en mere kohærent gennemførelse og gennemsigtighed. Artikel 145-149: Disse bestemmelser afspejler "tredje" søjle i Basel-Komitéens nye kapitalkravsaftale. Kreditinstitutternes offentliggørelse af oplysninger til markedsdeltagerne er med til at øge finanssystemets finansielle sundhed og stabilitet og opretholde lige konkurrencevilkår samtidig med, at der tages hensyn til visse oplysningers følsomhed. I henhold til artikel 147 kræves det, at de fleste kreditinstitutter mindst én gang om året offentliggør oplysninger – det kan i lyset af specifikke kriterier være nødvendigt at offentliggøre oplysninger hyppigere. Bilag XII indeholder de relevante tekniske bestemmelser. Artikel 150: Det er nødvendigt, at direktivet er på omgangshøjde med udviklingen på markedet. Den nødvendige grad af fleksibilitet sikres ved at sondre mellem kerneregler og tekniske regler (navnlig i bilagene til direktivet), som det kan være nødvendigt at ajourføre på kort eller mellemlang sigt. I artikel 150 tilføjes en række nye tekniske områder til listen i direktiv 2000/12/EF (som blev udformet i 1989), og det foreslås, at de nye tekniske bilag skal kunne ændres ved brug af samme hurtige procedure. B. Direktiv 93/6/EØF om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag Artikel 2: Anvendelsesområde I artikel 2 præciseres det, hvordan kravene finder anvendelse på individuelle investeringsselskaber, koncerner bestående af investeringsselskaber og blandede koncerner. Artikel 3: Definitioner Denne artikel indeholder visse nye og ændrede definitioner af væsentlige begreber for at tydeliggøre deres betydning og skabe større forståelse heraf. Artikel 11: Handelsbeholdningen Denne artikel indeholder en udvidet definition af begrebet "handelsbeholdning" for at skabe større sikkerhed for så vidt angår de kapitalkrav, der finder anvendelse, og begrænse arbitragemulighederne i forbindelse med poster uden for og inden for handelsbeholdningen. Bilag VII indeholder de relevante tekniske bestemmelser. Artikel 18 og 20: I artikel 18 fastsættes minimumskapitalkravene for kreditinstitutter og investeringsselskaber i forbindelse med markedsrisici. Bestemmelserne vedrørende behandlingen af positioner i kollektive investeringsinstitutter og kreditderivater er nye i lighed med en række andre ændringer vedrørende øget risikofølsomhed. Bilag I-VII indeholder de relevante tekniske bestemmelser. I medfør af artikel 20 udvides bestemmelserne om kapitalkrav i forbindelse med kreditrisici og operationelle risici i direktiv 2000/12 til også at omfatte investeringsselskaber. En nyhed i forbindelse med kreditrisici er bestemmelserne om behandling af kreditderivater og en ændring af bestemmelserne vedrørende engagementer i forbindelse med genkøbstransaktioner og transaktioner for at finansiere finansielle instrumenter og råvarer. For så vidt angår de operationelle risici er der foretaget væsentlige ændringer for at tage hensyn til de særlige karakteristika i investeringsselskabssektoren, bl.a. ved at give mulighed for at fortsætte med at anvende de "omkostningsbaserede krav" for investeringsselskaber, der tilhører lav‑, middel‑ og middel/højrisikokategorierne. Artikel 28: Store engagementer Situationen er uændret, således at kreditinstitutter og investeringsselskaber fortsat er omfattet af samme bestemmelser med forbehold for ændringer for så vidt angår store engagementer i forbindelse med handelsbeholdningen. Der er dog sket en ændring af bestemmelserne om engagementer i forbindelse med genkøbstransaktioner og transaktioner for at finansiere finansielle instrumenter og råvarer. Bilag VI indeholder de relevante tekniske bestemmelser. Artikel 33: Værdiansættelse af positioner med henblik på indberetning Der indføres strengere krav for værdiansættelse af poster i handelsbeholdningen med henblik på at forbedre tilsynet i lyset af de regler, der gælder for poster i handelsbeholdningen, der værdiansættes dagligt. Bilag VII indeholder de relevante tekniske bestemmelser. Artikel 22: Anvendelse af kapitalkrav på et konsolideret grundlag De kompetente myndigheder har som på nuværende tidspunkt fortsat mulighed for at afstå fra at anvende kapitalkrav på et konsolideret grundlag for koncerner bestående af investeringsselskaber, dog med forbehold af strengere tilsynskrav. Artikel 34: Risikostyring og vurdering af kapital I medfør af artikel 34 får kreditinstitutter (artikel 17 i direktiv 2000/12) og investeringsselskaber pligt til at etablere effektive interne risikostyringssystemer. Da bestemmelsen omfatter en lang række forskellige institutter, skal disse krav opfyldes forholdsmæssigt. Denne artikel anvender også kravet i artikel 51A i direktiv 2000/12 om, at investeringsselskaber skal have interne procedurer til måling og styring af den risiko, de eksponeres for, og den kapital ("intern" kapital), som de selv finder passende for at kunne imødegå disse risici. Dette er en tilføjelse til de eksisterende risikostyringskrav for investeringsselskaber i direktiv 2004/39/EF. Artikel 37: Tilsyn I medfør af denne artikel anvendes bestemmelserne i direktiv 2000/12 uændret på investeringsselskaber. Artikel 42 Som det er tilfældet med direktiv 2000/12 er det nødvendigt at sikre, at direktiv 93/6 er på omgangshøjde med udviklingen på markedet. Den nødvendige grad af fleksibilitet sikres ved at sondre mellem kerneregler og tekniske regler (navnlig i bilagene til direktivet), som det er nødvendigt at ajourføre på kort eller mellemlang sigt. De nye tekniske bilag skal kunne ændres ved brug af en hurtig procedure. For at tage højde for yderligere forventede væsentlige ændringer i lovpraksis i de kommende år er der indføjet en revisionsbestemmelse vedrørende behandlingen af modpartsrisici. ê 2000/12/EF 2004/0155 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (omarbejdet) ò ny (EØS-relevant tekst) ê 2000/12/EF (tilpasset) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, første og tredje punktum, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [5], i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251[6], og ud fra følgende betragtninger: ê 2000/12/EF betragtning 1 (tilpasset) (1) Rådets direktiv 73/183/EØF af 28. juni 1973 om ophævelse af begrænsninger i etableringsfriheden og den fri udveksling af tjenesteydelser ved selvstændig virksomhed inden for banker og andre pengeinstitutter[7], Rådets første direktiv (77/780/EØF) af 12. december 1977 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut[8], Rådets direktiv 89/299/EØF af 17. april 1989 om kreditinstitutters egenkapital[9], Rådets andet direktiv (89/646/EØF) af 15. december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut[10], Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditinstitutter[11], Rådets direktiv 92/30/EØF af 6. april 1992 om tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag[12] og Rådets direktiv 92/121/EØF af 21. december 1992 om overvågning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer[13] har ved flere lejligheder været underkastet omfattende ændringer; direktiverne bør derfor kodificeres og samles i en tekst, således at deres bestemmelser kan fremtræde klart og rationelt. Ö Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF af 20. marts 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut[14] er flere gange blevet væsentligt ændret. Da der skal foretages yderligere ændringer, bør det af hensyn til klarheden omarbejdes. Õ ê 2000/12/EF betragtning 2 (tilpasset) I medfør af traktaten er enhver forskelsbehandling med hensyn til etablering og udveksling af tjenesteydelser, der er begrundet i enten nationalitet eller det forhold, at foretagendet ikke er etableret i den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen finder sted, forbudt. ê 2000/12/EF betragtning 3 (2) For at lette adgangen til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut er det nødvendigt at fjerne de mest forstyrrende forskelle i medlemsstaternes lovgivning for så vidt angår de ordninger, som disse institutter er underlagt. ê 2000/12/EF betragtning 4 (tilpasset) (3) Dette direktiv udgør hovedhjørnestenen i gennemførelsen af det indre marked, som fastsat i Den Europæiske Fælles Akt og planlagt i Kommissionens Hvidbog, både med hensyn til fri etableringsret og fri udveksling af finansielle tjenesteydelser i banksektoren. ê 2000/12/EF betragtning 5 (tilpasset) (4) Samordningen med hensyn til kreditinstitutter skal både for at beskytte sparerne og for at skabe ensartede konkurrencevilkår for kreditinstitutterne gælde for disse som helhed; der skal Ö bør Õ dog om nødvendigt tages hensyn til de objektive forskelle i deres juridiske status og egentlige virksomhedsområde, som er fastsat i de nationale lovgivninger. ê 2000/12/EF betragtning 6 (tilpasset) (5) Samordningen må derfor være så bred som mulig og omfatte samtlige institutter, hvis virksomhed består i fra offentligheden at modtage midler, der skal tilbagebetales, enten i form af indlån eller på anden måde, f.eks. kontinuerlig udstedelse af obligationer og andre lignende værdipapirer, samt i at yde lån for egen regning. Der bør imidlertid indføres undtagelser for visse kreditinstitutter, som dette direktiv ikke kan omfatte. Dette direktiv Ö bør Õ berører ikke Ö berøre Õ anvendelse af national lovgivning, når denne indeholder bestemmelser om særlige, supplerende tilladelser, der gør det muligt for kreditinstitutterne at udøve særlige former for virksomhed eller foretage særlige former for forretninger. ê 2000/12/EF betragtning 7 (tilpasset) (6) Formålet er at opnå det Ö Det er hensigtsmæssigt kun at sikre et Õ mindstemål af harmonisering, som er nødvendig og tilstrækkelig for at sikre en gensidig anerkendelse af tilladelser og ordninger med forsigtighedstilsyn, der åbner mulighed for meddelelse af en enkelt tilladelse gældende i hele Fællesskabet og for anvendelse af princippet om hjemlandstilsyn. Kravet om en driftsplan kan således i denne sammenhæng kun betragtes som en faktor, der giver de kompetente myndigheder anledning til at træffe afgørelse på grundlag af mere præcise oplysninger inden for rammerne af objektive kriterier. En vis smidighed er Ö bør Õ imidlertid Ö være Õ mulig med hensyn til krav til kreditinstitutternes retlige status og beskyttelse af benævnelser. ò ny (7) Da målet for den påtænkte foranstaltning ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne hver for sig og derfor, på grund af den påtænkte foranstaltnings omfang og virkninger, bedre kan gennemføres på fællesskabsplan, kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet i traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet i nævnte artikel er dette direktiv begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at nå disse mål, og går ikke videre end det, der er nødvendigt hertil. ê 2000/12/EF betragtning 8 (tilpasset) (8) Det er nødvendigt at stille ensartede finansielle krav til kreditinstitutterne for at sikre ensartet beskyttelse af sparerne og rimelige konkurrencevilkår for beslægtede kategorier af kreditinstitutter. Indtil en yderligere samordning kan finde sted, bør der fastlægges passende forholdstal, som gør det muligt som led i samarbejdet mellem nationale myndigheder efter ensartede metoder at følge udviklingen i forholdene for beslægtede kategorier af kreditinstitutter. Denne fremgangsmåde skulle lette en gradvis tilnærmelse mellem de ordninger med nøgletal, som medlemsstaterne har fastlagt og anvender; der må imidlertid skelnes mellem nøgletal, der skal sikre en betryggende drift af kreditinstitutterne, og nøgletal, der har relation til den økonomiske politik og pengepolitikken. ê 2000/12/EF betragtning 9 (tilpasset) ð ny (9) Principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn forudsætter, at de kompetente myndigheder i hver medlemsstat undlader at meddele tilladelse eller inddrager denne i de tilfælde, hvor det af sådanne forhold som driftsplanen, den geografiske placering Ö fordeling af transaktioner Õ eller de faktiske transaktioner klart fremgår, at det pågældende kreditinstitut har valgt denne medlemsstats retssystem for at unddrage sig de strengere bestemmelser, der gælder i den medlemsstat, hvor det agter at drive eller allerede driver størstedelen af sin virksomhed. Et kreditinstitut, som er en juridisk person, skal Ö bør Õ meddeles tilladelse i den medlemsstat, hvor dets vedtægtsmæssige hjemsted ligger. Et kreditinstitut som ikke er en juridisk person, skal Ö bør Õ have hovedkontor i den medlemsstat, hvor det er meddelt tilladelse. Medlemsstaterne skal i øvrigt kræve, at et kreditinstituts hovedkontor altid skal ligge i den medlemsstat, som er kreditinstituttets hjemland, og hvor kreditinstituttet faktisk udøver virksomhed. ê 2000/12/EF betragtning 10 (tilpasset) (10) Myndighederne bør ikke meddele et kreditinstitut tilladelse eller opretholde denne tilladelse, hvis de snævre forbindelser, virksomheden har til andre fysiske eller juridiske personer, kan hæmme myndighedernes mulighed for at varetage deres tilsynsopgaver. Allerede godkendte kreditinstitutter skal Ö bør Õ ligeledes opfylde myndighedernes krav. Den definition af "snævre forbindelser", som dette direktiv opstiller, bygger på minimumskriterier og er ikke til hinder for, at medlemsstaterne også anvender den på andre situationer end dem, som definitionen omhandler; erhvervelse af en betydelig andel af kapitalen i et selskab bevirker ikke i sig selv, at der opstår kapitalinteresser, som falder ind under definitionen af "snævre forbindelser", hvis den pågældende erhvervelse kun er en midlertidig investering, der ikke gør det muligt at øve indflydelse på virksomhedens struktur og finansielle politik. ê 2000/12/EF betragtning 11 (tilpasset) (11) Henvisningen til tilsynsmyndighedernes varetagelse af deres tilsynsopgaver omfatter det tilsyn på et konsolideret grundlag, som skal føres med et kreditinstitut, når et sådant kræves i henhold til fællesskabsretten. I så tilfælde skal Ö bør Õ de myndigheder, der anmodes om tilladelse, kunne identificere de myndigheder, der har kompetence til at føre tilsyn på et konsolideret grundlag med dette kreditinstitut. ê 2000/12/EF betragtning 12 (tilpasset) Hjemlandet kan i øvrigt indføre strengere krav end de i artikel 5, stk. 1, første afsnit, og stk. 2, artikel 7, 16, 30, 51 og 65 fastsatte for kreditinstitutter, som er meddelt tilladelse af dets egne kompetente myndigheder. ê 2000/12/EF betragtning 13 (tilpasset) Ophævelsen af kravet om særskilt tilladelse for filialer af EF-kreditinstitutter vil gøre det nødvendigt også at ophæve kravet om indskudskapital ê 2000/12/EF betragtning 14 (tilpasset) (12) Den valgte fremgangsmåde åbner mulighed for, at kKreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i deres hjemland, takket være princippet om gensidig anerkendelse kan Ö bør kunne Õ udøve de aktiviteter, der er opført på listen i bilag I, helt eller delvis i hele Fællesskabet, enten ved at etablere en filial eller ved at præstere tjenesteydelser. Udøvelsen af aktiviteter, som ikke er opført på nævnte liste, er omfattet af traktatens generelle bestemmelser om fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser. ê 2000/12/EF betragtning 15 (tilpasset) (13) Princippet om gensidig anerkendelse bør udvides til også at gælde for de aktiviteter, der er opført på omtalte liste, når de udøves af finansieringsinstitutter, som er datterselskaber af kreditinstitutter, på betingelse af at sådanne datterselskaber indgår i det konsoliderede tilsyn med moderselskabet og opfylder visse strenge betingelser. ê 2000/12/EF betragtning 16 (tilpasset) (14) Værtslandet kan Ö bør Õ for institutter, der ikke er meddelt tilladelser som kreditinstitutter i deres hjemland, eller for aktiviteter, der ikke er opført på nævnte liste, Ö kunne Õ gøre udøvelse af retten til fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser betinget af, at de særlige regler i dets lovgivning er overholdt, for så vidt disse bestemmelser på den ene side er forenelige med fællesskabsretten og er begrundet i hensynet til samfundsmæssige interesser, og såfremt disse institutter eller deres aktiviteter på den anden side ikke er undergivet tilsvarende lovgivning eller bestemmelser i hjemlandet. ê 2000/12/EF betragtning 17 (tilpasset) (15) Medlemsstaterne skal Ö bør Õ påse, at der ikke stilles hindringer i vejen for, at de aktiviteter, der er omfattet af den gensidige anerkendelse, kan udøves på samme måde, som de udøves i hjemlandet, så længe disse ikke er i strid med værtslandets retsforskrifter til beskyttelse af samfundsmæssige interesser. ê 2000/12/EF betragtning 18 (tilpasset) Der er en nødvendig sammenhæng mellem dette direktivs mål og den liberalisering af kapitalbevægelser, der gennemføres ved anden fællesskabslovgivning; under alle omstændigheder må der være harmoni mellem foranstaltningerne til liberalisering af bankernes aktiviteter og foranstaltningerne til liberalisering af kapitalbevægelser. ê 2000/12/EF betragtning 19 (tilpasset) (16) Den ordning, der gælder for filialer af kreditinstitutter, som har hjemsted uden for Fællesskabet, bør være ens for alle medlemsstaterne. Det er vigtigt at fastsætte, at reglerne for disse filialer ikke må være gunstigere end for filialer af institutter med hjemsted i medlemsstaterne. Det bør præciseres, at Fællesskabet kan Ö bør kunne Õ indgå aftaler med tredjelande om gennemførelse af bestemmelser, ifølge hvilke der gælder samme betingelser for de nævnte filialer inden for hele dets område, idet der tages hensyn til gensidighedsprincippet. Filialer af kreditinstitutter, som har hjemsted uden for Fællesskabet, er Ö bør Õ ikke Ö være Õ omfattet af den frie udveksling af tjenesteydelser efter traktatens artikel 49, stk. 2, og heller ikke af den frie etableringsret i andre medlemsstater end den, hvori de er etablerede. Ansøgninger fra et foretagende, der er underlagt lovgivningen i et tredjeland, om tilladelse til at oprette et datterselskab eller erhverve kapitalinteresser underlægges en procedure, der tager sigte på at sikre, at Fællesskabets kreditinstitutter på basis af gensidighed nyder tilsvarende behandling i det pågældende tredjeland. ê 2000/12/EF betragtning 20 (tilpasset) Meddelelse af tilladelser til kreditinstitutter fra de kompetente nationale myndigheder i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser har virkning i hele Fællesskabet og ikke blot i den enkelte medlemsstat, og de eksisterende klausuler om gensidighed er dermed uden virkning fremover. Der er derfor behov for en smidig procedure, der gør det muligt at vurdere gensidighed på et fællesskabsgrundlag. Formålet med en sådan procedure er ikke at lukke Fællesskabets finansielle markeder, men, eftersom Fællesskabet ønsker at holde de finansielle markeder åbne for resten af verden, at forøge liberaliseringen af alle finansielle markeder i tredjelande. Med henblik herpå fastlægger dette direktiv procedurer for forhandling med tredjelande eller, som en sidste udvej, mulighed for at træffe foranstaltninger, der består i at suspendere nye ansøgninger om tilladelse eller begrænse antallet af nye tilladelser. ê 2000/12/EF betragtning 21 (tilpasset) (17) Der bør på grundlag af princippet om gensidighed indgås aftaler mellem Fællesskabet og tredjelande for herved at åbne mulighed for en konkret udøvelse af det konsoliderede tilsyn på det størst mulige geografiske grundlag. ê 2000/12/EF betragtning 22 (tilpasset) (18) Ansvaret for tilsyn med et kreditinstituts finansielle sundhed og især dets solvens Ö bør Õ påhviler de kompetente myndigheder i instituttets hjemland. Værtslandets myndigheder har fortsat Ö bør have Õ ansvar for tilsynet med Ö filialernes Õ likviditeten og den pengepolitiske styring. Tilsyn med markedsrisikoen bør føres i nært samarbejde mellem hjem- og værtslandets kompetente myndigheder. ê 2000/12/EF betragtning 23 og 24 (tilpasset) ð ny (19) For at det indre marked på bankområdet kan fungere harmonisk, kræves der ud over retsnormer et nært og regelmæssigt samarbejde ð og væsentlig større konvergens i regulerings‑ og tilsynspraksis ï mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder. Ö Med henblik herpå bør overvejelser vedrørende Õ individuelle problemer i forbindelse med kreditinstitutter ð og gensidig udveksling af oplysninger ï vil fortsat bedst kunne behandles Ö finde sted Õ i den kontaktgruppe ð Det Europæiske Banktilsynsudvalg ï, der er nedsat ð ved Kommissionens afgørelse 2004/5/EF[15] ï mellem banktilsynsmyndighederne. Denne gruppe er også det bedst egnede forum for den informationsudveksling, som er nævnt i artikel 28. Denne informationsudveksling erstatter Ö bør Õ under ingen omstændigheder Ö erstatte Õ det bilaterale samarbejde, der blev etableret ved artikel 28. De kompetente myndigheder i værtslandet kan Ö bør Õ, uden at dette indskrænker deres egne tilsynsbeføjelser, i hastende tilfælde på eget initiativ eller på initiativ af den kompetente myndighed i hjemlandet fortsat Ö kunne Õ føre tilsyn med, at et institut udøver sin virksomhed på dets område i overensstemmelse med gældende love og med principperne om administrativ og regnskabsmæssig praksis og om tilstrækkelig intern kontrol. ê 2000/12/EF betragtning 25 (tilpasset) (20) Der bør tillades udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og de myndigheder eller organer, der i kraft af deres funktion bidrager til at styrke det finansielle systems stabilitet. For at bevare oplysningernes fortrolige karakter skal Ö bør Õ antallet af modtagere være meget begrænset. ê 2000/12/EF betragtning 26 og 27 (tilpasset) (21) Visse handlinger, såsom svig og insiderhandel, vil, selv når de vedrører andre virksomheder end kreditinstitutter, kunne indvirke på det finansielle systems stabilitet og integritet. Det er nødvendigt at fastsætte, på hvilke betingelser udvekslingen af ovennævnte oplysninger kan tillades Ö i sådanne tilfælde Õ. ê 2000/12/EF betragtning 28 (tilpasset) (22) Når det er fastsat, at oplysninger kun kan offentliggøres med myndighedernes udtrykkelige tilladelse, kan Ö bør Õ disse i givet fald Ö kunne Õ betinge deres samtykke af, at visse strenge krav overholdes. ê 2000/12/EF betragtning 29 (23) Der bør endvidere tillades udveksling af oplysninger mellem myndighederne og centralbankerne og andre organer med lignende opgaver i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder, samt i givet fald andre offentlige myndigheder, som fører tilsyn med betalingssystemer. ê 2000/12/EF betragtning 30 (tilpasset) (24) Med henblik på at styrke tilsynet med kreditinstitutter og at beskytte disse institutters kunder, bør det fastsættes, at en revisorer, i de i direktivet omhandlede tilfælde, har Ö have Õ pligt til hurtigt at underrette myndighederne, hvis han Ö de Õ under udførelsen af sit Ö deres Õ hverv får kendskab til forhold vedrørende kreditinstituttet, som beskrevet i dette direktiv, som alvorligt ville kunne skade den finansielle situation eller dens administrative og regnskabsmæssige organisation. I betragtning af det tilstræbte mål Ö Af samme årsag Õ bør medlemsstaterne fastsætte, at denne pligt gælder i alle tilfælde, hvor en revisor under udførelsen af sit hverv i en virksomhed, som har snævre forbindelser med et kreditinstitut, konstaterer sådanne forhold. Revisorernes pligt til under visse omstændigheder at meddele myndighederne oplysninger om et kreditinstitut, som de har fået kendskab til under udførelsen af deres hverv i en ikke-finansiel virksomhed, ændrer Ö bør Õ i sig selv hverken Ö ændre Õ arten af deres hverv i den pågældende virksomhed eller den måde, som de skal udøve deres hverv på i virksomheden. ê 2000/12/EF betragtning 31-35 (tilpasset) Fælles grundlæggende normer for kreditinstitutters egenkapital er et afgørende element i opbygningen af et indre marked inden for banksektoren, da egenkapitalen gør det muligt at sikre kontinuitet i kreditinstitutternes virksomhed samt at beskytte opsparingen. En harmonisering af normerne skærper tilsynet med kreditinstitutter, og de øvrige samordningsbestræbelser inden for bankområdet fremmes. Sådanne normer skal gælde for alle godkendte kreditinstitutter i Fællesskabet. Et kreditinstituts egenkapital kan tjene til at dække tab, som ikke modsvares af et overskud af tilstrækkelig størrelse. Egenkapitalen er endvidere et vigtigt kriterium for de kompetente myndigheder, specielt for bedømmelsen af kreditinstitutternes solvens og for andre tilsynsformål. På et indre bankmarked konkurrerer kreditinstitutterne direkte med hinanden, og de definitioner og regler, der gælder for egenkapitalen, skal derfor være ensartede. Med henblik herpå må kriterierne for egenkapitalens sammensætning ikke fastlægges af de nationale myndigheder alene. Fællesskabets interesser varetages således bedst ved vedtagelse af fælles kriterier, der kan forhindre konkurrencefordrejning og samtidig styrke banksystemet i Fællesskabet. I den i dette direktiv fastlagte definition af egenkapitalen indgår flest mulige komponenter og beløb, der kan henregnes til egenkapitalen, idet medlemsstaterne således frit kan skønne, om de ønsker at anvende alle eller blot en del af disse komponenter eller at fastsætte lavere lofter for de pågældende beløb. ê 2000/12/EF betragtning 36 (tilpasset) (25) I dette direktiv præciseres Ö det, at Õ de kriterier, der skal gælde for visse egenkapitalkomponenter Ö skal der fastsættes særlige kriterier Õ, idet medlemsstaterne fortsat frit kan anvende strengere bestemmelser. ê 2000/12/EF betragtning 37 (tilpasset) I en første fase fastsættes de fælles grundregler ret bredt for at dække samtlige de komponenter, der indgår i egenkapitalen i de forskellige medlemsstater. ê 2000/12/EF betragtning 38 (tilpasset) (26) I dette direktiv skelnes der på grundlag af soliditeten af de komponenter, der udgør egenkapitalen, mellem de komponenter, der udgør kerneegenkapitalen, og dem, der udgør den supplerende egenkapital. ê 2000/12/EF betragtning 39 (tilpasset) (27) For at tage hensyn til det forhold, at de komponenter, der udgør den supplerende egenkapital, ikke er så solide som dem, som udgør kerneegenkapitalen, bør de ikke medregnes i egenkapitalen med et beløb på mere end 100% af kerneegenkapitalen. Endvidere må visse komponenter i den supplerende egenkapital kun medregnes med op til 50% af kerneegenkapitalen. ê 2000/12/EF betragtning 40 (tilpasset) (28) For at undgå konkurrencefordrejning må Ö bør Õ offentlige kreditinstitutter ved beregningen af egenkapitalen ikke medregne garantier, som medlemsstaterne eller lokale myndigheder har stillet. ê 2000/12/EF betragtning 41 (tilpasset) (29) Når det i tilsynsøjemed er nødvendigt at fastslå størrelsen af en kreditinstitutkoncerns konsoliderede egenkapital, skal Ö bør Õ den beregnes i overensstemmelse med nærværende direktiv. ê 2000/12/EF betragtning 42 (tilpasset) ð ny (30) De regnskabsmetoder, der skal anvendes ved Ö beregning af Õ egenkapitalens og solvensnøgletallets beregning, ð egenkapitalgrundlaget i forhold til den risiko, kreditinstitutionen løber, ï samt Ö ved evaluering af Õ engagementers evaluering, skal Ö bør Õ tage hensyn til bestemmelserne i Rådets direktiv 86/635/EØF af 8. december 1986 om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber[16], der indeholder visse tilpasninger af bestemmelserne i Rådets direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af traktatens artikel 44, stk. 2, litra g), om konsoliderede regnskaber Ö [17] Õ ð eller i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1606/2002 af 19. juli 2002 om anvendelse af internationale regnskabsstandarder[18] afhængig af, hvilken af de to retsakter der gælder for kreditinstitutter efter national ret ï. ê 2000/12/EF betragtning 43-47 (tilpasset) Bestemmelserne vedrørende egenkapitalen skal ses som led i de internationale bestræbelser, som i større målestok er udfoldet for at nå frem til en tilnærmelse mellem gældende regler i de vigtigste lande med hensyn til indbyrdes tilnærmelse af egenkapitalgrundlaget. Kommissionen udarbejder en rapport og skal regelmæssigt tage bestemmelserne vedrørende egenkapitalen op til fornyet overvejelse med henblik på at stramme disse og derved at nå frem til større konvergens i en fælles definition på egenkapital; en sådan større konvergens vil gøre det muligt at fremme den indbyrdes tilnærmelse af egenkapitalgrundlaget i Fællesskabets kreditinstitutter Bestemmelserne angående solvensnøgletallet er et resultat af det arbejde, der er udført i Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning, som har ansvaret for at forelægge Kommissionen ethvert forslag, der tilsigter en samordning af de i medlemsstaterne anvendte nøgletal. Et hensigtsmæssigt nøgletal spiller en central rolle i forbindelse med tilsynet med kreditinstitutter. Nøgletal, der vejer aktiver og poster under stregen efter risikograden, er en særlig brugbar målestok for solvens. ò ny (31) Minimumskapitalkravene spiller en central rolle i forbindelse med tilsynet med kreditinstitutter og gensidig anerkendelse af tilsynsmetoder. I den forbindelse bør bestemmelserne om minimumskapitalkrav ses sammen med andre særlige instrumenter, der også harmoniserer de grundlæggende metoder for tilsyn med kreditinstitutter. (32) For at forhindre konkurrencefordrejning og styrke banksystemet i det indre marked er det hensigtsmæssigt at fastsætte fælles minimumskapitalkrav. (33) For at sikre tilstrækkelig solvens er det vigtigt at fastsætte minimumskapitalkrav, hvor aktiver og poster under stregen vægtes efter risikograden. ê 2000/12/EF betragtning 48-51 (tilpasset) Tilvejebringelse af fælles normer for egenkapitaldækning af aktiver og poster under stregen, der er behæftet med kreditrisiko, er derfor et af de væsentlige harmoniseringsområder, der er nødvendige for at opnå gensidig anerkendelse og dermed for at gennemføre det indre marked på bankområdet. I den henseende skal bestemmelserne om solvensnøgletallet ses i sammenhæng med andre specifikke instrumenter, som også skal harmonisere de grundlæggende regler for tilsyn med kreditinstitutter. Kreditinstitutter skal konkurrere direkte med hinanden på et indre bankmarked; de fælles solvensnormer i form af et mindste solvensnøgletal vil forhindre konkurrenceforvridning og styrke Fællesskabets banksystem Ifølge dette direktiv tillægges garantier fra forskellige finansielle institutter forskellig vægt; Kommissionen skal følgelig undersøge, om direktivet som helhed skaber væsentlig konkurrenceforvridning mellem kreditinstitutter og forsikringsvirksomheder, og på baggrund af denne undersøgelse skal den tage stilling til, om det er berettiget at træffe foranstaltninger for at afbøde virkningerne heraf. ò ny (34) Det er vigtigt at tage hensyn til de mange forskellige typer kreditinstitutter i Fællesskabet ved at give dem mulighed for at vælge mellem alternative metoder til beregning af minimumskapitalkravene i forbindelse med kreditrisikoen, hvor der medtages forskellige niveauer af risikofølsomhed og detaljeringsgrad. Brug af eksterne ratings og kreditinstitutternes egne estimater af individuelle kreditrisikoparametre indebærer en væsentlig forbedring af kreditrisikoreglernes risikofølsomhed og et bedre tilsyn. Kreditinstitutterne bør have passende incitament til at gå over til mere risikofølsomme metoder. (35) Minimumskapitalkravene bør være proportionale med risiciene. Kravene bør navnlig afspejle, at det er muligt at mindske risikoniveauet gennem et stort antal relativt små engagementer. (36) Metoder til reduktion af kreditrisikoen bør i stigende grad anerkendes inden for rammerne af bestemmelser, der skal sikre, at solvensen ikke undermineres som følge af en tilfældig anerkendelse. (37) For at sikre, at risiciene og risikoreduktionen som følge af kreditinstitutternes securitisationsaktiviteter og investeringer på passende vis afspejles i minimumskapitalkravene til kreditinstitutter, er det nødvendigt at medtage bestemmelser, der sikrer en risikofølsom og tilsynsmæssigt sund behandling af sådanne aktiviteter og investeringer. ê 2000/12/EF betragtning 52 (tilpasset) I bilag III fastsættes der regler for behandlingen af poster under stregen i forbindelse med beregningen af egenkapitalkrav for kreditinstitutter. For at det indre marked kan fungere tilfredsstillende og især for at sikre lige konkurrencevilkår, skal medlemsstaterne tilstræbe, at deres kompetente myndigheder foretager en ensartet vurdering af kontrakter om nyordning og aftaler om netting. Bilag III er i overensstemmelse med det arbejde, som et internationalt forum for banktilsynsmyndigheder har udført med henblik på disse myndigheders godkendelse af bilaterale aftaler om netting, herunder muligheden for at beregne egenkapitalkravene for visse transaktioner på grundlag af et nettobeløb i stedet for et bruttobeløb, forudsat at der findes juridisk bindende aftaler, der sikrer, at kreditrisikoen er begrænset til nettobeløbet. For internationalt aktive kreditinstitutter og kreditinstitutkoncerner i en lang række tredjelande, hvis kreditinstitutter konkurrerer med EF-kreditinstitutter, vil regler, der vedtages inden for et bredere internationalt forum, medføre en mere forfinet tilsynsmæssig behandling af afledte instrumenter, der handles "over-the-counter" (OTC-derivater). Denne forbedring resulterer i et mere rimeligt kapitaldækningskrav ved at tage højde for den risikoreducerede effekt, som de af tilsynsmyndighederne anerkendte aftaler om netting har på potentielle fremtidige kreditrisici. Clearing af OTC-derivater i clearinginstitutter, der fungerer som en central medkontrahent, spiller en vigtig rolle i visse medlemsstater. Det er berettiget at anerkende en sådan clearings fordele i form af en reduceret kreditrisiko og en tilsvarende reduceret systemrisiko som led i en tilsynsmæssig behandling af kreditrisiko. Det er nødvendigt, at der stilles fuld sikkerhed for aktuelle og potentielle fremtidige risici som følge af clearede OTC-derivatkontrakter, og at faren for, at clearinginstituttets samlede risici kommer til at overstige markedsværdien af den stillede sikkerhed, fjernes, for at clearede OTC-derivater i en overgangsperiode kan gøres til genstand for den samme tilsynsmæssige behandling som børshandlede afledte instrumenter. De kompetente myndigheder skal kunne godkende niveauet for de krævede initialmargener og løbende margener samt kvaliteten af og niveauet for den beskyttelse, der gives ved den stillede sikkerhed. Hvad angår kreditinstitutter, der er registreret i medlemsstaterne, giver bilag III en tilsvarende mulighed for de kompetente myndigheders godkendelse af bilateral netting og giver dem derved lige konkurrencevilkår. Reglerne er både afbalancerede og egnede til yderligere at styrke anvendelsen af tilsynsforanstaltningerne på kreditinstitutter. Medlemsstaternes kompetente myndigheder bør sikre, at tillæggene beregnes på grundlag af faktiske og ikke nominelle beløb. ò ny (38) Den operationelle risiko udgør en væsentlig risiko for kreditinstitutter, som skal dækkes via egenkapitalen. Det er vigtigt at tage hensyn til de mange forskellige typer kreditinstitutter i Fællesskabet ved at give dem mulighed for at vælge mellem alternative metoder til beregning af kravene i forbindelse med den operationelle risiko, hvor der medtages forskellige niveauer af risikofølsomhed og detaljeringsgrad. Kreditinstitutterne bør have passende incitament til at gå over til mere risikofølsomme metoder. Da teknikkerne til måling og forvaltning af den operationelle risiko ikke er fuldt udviklet, bør reglerne regelmæssigt kontrolleres og ajourføres, når det er hensigtsmæssigt, herunder i forbindelse med omkostningerne på forskellige forretningsområder og anerkendelse af teknikker til risikoreduktion. (39) For at sikre, at kreditinstitutterne i en koncern er tilstrækkelig solvente, er det vigtigt, at minimumskapitalkravene anvendes på grundlag af koncernens konsoliderede finansielle situation. For at sikre, at egenkapitalen er fordelt hensigtsmæssigt inden for koncernen og efter behov står til rådighed til beskyttelse af opsparinger, bør minimumskapitalkravene gælde for det individuelle kreditinstitut i en koncern, medmindre dette mål kan nås effektivt på en anden måde. ê 2000/12/EF betragtning 53 (tilpasset) Det mindste nøgletal, der er fastsat i dette direktiv, forøger EF-kreditinstitutternes egenkapitalniveau. Tallet er sat til 8% på baggrund af en statistisk undersøgelse vedrørende de gældende kapitalkrav i begyndelsen af 1988. ê 2000/12/EF betragtning 54 (tilpasset) (40) De væsentligste regler om overvågning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer bør harmoniseres. Medlemsstaterne bør kunne fastsætte strengere bestemmelser end dem, der foreskrives i dette direktiv. ê 2000/12/EF betragtning 55 (tilpasset) (41) Overvågning af og kontrol med kreditinstitutters engagementer indgår som et integreret led i tilsynet med disse institutter. Hvis et kreditinstituts engagementer Ö derfor Õ i alt for høj grad koncentreres på en enkelt kunde eller en enkelt gruppe af indbyrdes forbundne kunder, kan der opstå en uacceptabel risiko for tab. En sådan situation kan anses at være til skade for et kreditinstituts solvens. ê 2000/12/EF betragtning 56 (tilpasset) (42) På et indre bankmarked med direkte konkurrence Ö Da der Õ mellem kreditinstitutterne Ö på det indre marked hersker direkte konkurrence Õ, bør tilsynskravene være lige byrdefulde i hele Fællesskabet. Det kan derfor ikke helt overlades til medlemsstaterne at fastlægge kriterierne for beregning af risikokoncentrationen, men der bør derimod fastsættes bindende retsregler herom på fællesskabsplan. Fælles regler tjener bedst Fællesskabets interesser, idet forskelle i konkurrencevilkårene herved undgås, samtidig med at Fællesskabets banksystem styrkes. ê 2000/12/EF betragtning 57 (tilpasset) ð ny (43) Bestemmelserne om solvensnøgletal for kreditinstitutter indeholder en opregning af kreditinstitutternes forskellige kreditrisici; ved definitionen af, hvad der skal forstås ved "engagementer", er det derfor rimeligt også at henholde sig til denne opregning for at begrænse store engagementer; det er dog ikke ð Selv om det er hensigtsmæssigt for at sætte loft over store engagementer at basere definitionen af engagementer på definitionen af kreditrisiko med henblik på minimumsegenkapitalkravene, er det principielt ikke ï hensigtsmæssigt principielt at anvende den risikovægtning og de risikograder, der er opstillet i omtalte bestemmelser. Formålet med denne vægtning og disse risikograder er at opstille et generelt solvenskrav for kreditinstitutters kreditrisici. Formålet med en regulering vedrørende store engagementer er. Ö For Õ at begrænse et kreditinstituts maksimale risiko for tab på en kunde eller gruppe af indbyrdes forbundne kunder; ud fra dette forsigtighedsprincip er det derfor hensigtsmæssigt at Ö vedtage regler for medregning af store engagementer, hvor der tages hensyn Õ følge den fremgangsmåde, at alle engagementer som hovedregel skal medregnes til deres pålydende værdi, uden nogen risikovægtning eller klassificering efter risikograd. ò ny (44) Selv om det, indtil der sker en yderligere gennemgang af bestemmelserne vedrørende store engagementer, er ønskeligt, at det bliver muligt at anerkende virkningerne af kreditrisikoreduktion på samme måde, som det er tilfældet i forbindelse med minimumskapitalkravene for derved at begrænse beregningskravene, blev reglerne vedrørende kreditrisikoreduktion udformet på baggrund af den generelle forskelligartede kreditrisiko som følge af engagementer over for et stort antal modparter. Der bør derfor gælde en række forsigtighedshensyn for anerkendelse af virkningerne af sådanne teknikker for at begrænse store engagementer og derved det maksimumstab, kreditinstituttet kan lide som følge af en enkelt kunde eller en gruppe af indbyrdes forbundne kunder. ê 2000/12/EF betragtning 58 (tilpasset) (45) Når et kreditinstitut indgår engagementer med sit moderselskab eller med andre datterselskaber af dette moderselskab, bør forsigtigheden skærpes. Alle kreditinstitutters engagementer bør forvaltes autonomt i overensstemmelse med god bankpraksis og helt uafhængigt af ethvert andet hensyn. I nærværende direktiv er det fastsat, at d Dersom personer, der direkte eller indirekte besidder en kvalificeret andel af et kreditinstituts kapital, gør deres indflydelse gældende på en måde, der vil kunne skade en sund og forsigtig ledelse af instituttet, skal de kompetente myndigheder træffe de fornødne foranstaltninger til at bringe denne situation til ophør. Der bør desuden opstilles særlige regler Ö, herunder strengere restriktioner Õ for et kreditinstituts store engagementer med andre virksomheder inden for samme koncern., og disse regler bør være strengere end for andre engagementer; de skærpede regler Ö Disse regler Õ bør dog ikke gælde, når moderselskabet er et finansieringsselskab eller et kreditinstitut, og når de andre datterselskaber er kreditinstitutter, finansieringsinstitutter eller virksomheder, der udøver accessorisk bankvirksomhed, når de alle indgår i et konsolideret tilsyn med kreditinstituttet. I så fald giver det konsoliderede tilsyn med hele koncernen tilstrækkelig sikkerhed for et effektivt tilsyn, uden at det er nødvendigt at fastsætte strengere normer for risikobegrænsning. Dette vil samtidig kunne tilskynde bankkoncernerne til at organisere sig på en sådan måde, at tilsynet med dem kan foregå på et konsolideret grundlag, hvilket er en ønskelig udvikling, da det åbner mulighed for et mere fuldstændigt tilsyn. ò ny (46) Kreditinstitutterne bør sikre, at de har en egenkapital, som i lyset af de risici, de er eller kan blive udsat for, er af en passende størrelse og kvalitet og er hensigtsmæssigt fordelt. Kreditinstitutter bør derfor etablere strategier og processer for evaluering og opretholdelse af en passende egenkapital. (47) De kompetente myndigheder har ansvaret for at forvisse sig om, at kreditinstitutter har en god organisation og en passende egenkapital i lyset af de risici, de er eller kan blive udsat for. (48) For at sikre, at det indre marked på bankområdet fungerer effektivt, bør Det Europæiske Banktilsynsudvalg bidrage til at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv og konvergens i tilsynspraksis i hele Fællesskabet. (49) Af samme årsager og for at sikre, at kreditinstitutter i Fællesskabet, der er aktive i flere medlemsstater, ikke pålægges uforholdsmæssigt store byrder som følge af det ansvar, der fortsat påhviler den enkelte medlemsstats myndigheder med kompetence for tilladelser og tilsyn, er det vigtigt i væsentlig grad at øge samarbejdet mellem de kompetente myndigheder. I den forbindelse bør de konsoliderede tilsynsmyndigheders rolle styrkes. Det Europæiske Banktilsynsudvalg bør støtte og udvide et sådant samarbejde. ê 2000/12/EF betragtning 65 (tilpasset) (50) Tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag skal Ö tager Õ især tage sigte på at beskytte kreditinstitutternes indskydere og sikre stabiliteten af det finansielle system. ê 2000/12/EF betragtning 59 (tilpasset) (51) Med henblik på at sikre effektiviteten af tilsynet på et konsolideret grundlag bør det Ö derfor Õ kunne anvendes over for samtlige bankkoncerner, herunder sådanne, hvor moderselskabet ikke er et kreditinstitut. De kompetente myndigheder bør have adgang til de retsmidler, der er nødvendige for at gennemføre et sådant tilsyn. ê 2000/12/EF betragtning 60 (tilpasset) (52) Hvad angår koncerner, der driver virksomhed af forskelligartet karakter, og hvis moderselskaber kontrollerer mindst ét datterselskab, der er et kreditinstitut, bør de kompetente myndigheder sikres mulighed for at vurdere kreditinstituttets finansielle situation inden for rammerne af disse koncerner. I afventning af en senere samordning kan medlemsstaterne foreskrive passende konsolideringsmetoder med henblik på at nå det med dette direktiv tilstræbte mål. De kompetente myndigheder bør mindst have mulighed for at indhente de oplysninger fra samtlige virksomheder i koncernen, der er nødvendige for udøvelsen af deres hverv. Der bør etableres et samarbejde mellem de ansvarlige tilsynsmyndigheder inden for de forskellige finansielle sektorer, når tilsynet vedrører koncerner af virksomheder, der udøver forskellige typer finansiel virksomhed. Ö Mens medlemsstaterne afventer en senere samordning, kan de foreskrive passende konsolideringsmetoder med henblik på at nå det med dette direktiv tilstræbte mål. Õ ê 2000/12/EF betragtning 61 (tilpasset) (53) Medlemsstaterne kan i øvrigt Ö bør kunne Õ tilbagekalde eller undlade at meddele tilladelse til udøvelse af bankvirksomhed, hvis der er tale om koncernstrukturer, som de anser for uegnede til bankvirksomhed, bl.a. fordi der ikke vil kunne føres et tilfredsstillende tilsyn med denne virksomhed. Med henblik herpå råder Ö bør Õ de kompetente myndigheder Ö have de nødvendige beføjelser til Õ — for derved at sikre en sund og forsigtig forvaltning af kreditinstitutter — over de beføjelser, der er fastsat i artikel 7, stk. 1, første afsnit, og stk. 2, artikel 14, stk. 1, litra c) og artikel 16. ê 2000/12/EF betragtning 62-64 (tilpasset) Medlemsstaterne kan ligeledes indføre et passende tilsyn med koncerner, der har en struktur, som ikke er omfattet af nærværende direktiv. Bestemmelserne i dette direktiv bør suppleres for at dække sådanne strukturer, såfremt de bliver mere udbredte. Tilsyn på et konsolideret grundlag bør omfatte alle de aktiviteter, der defineres i bilag I. Der bør derfor føres tilsyn på et konsolideret grundlag med alle virksomheder, der hovedsageligt udøver disse aktiviteter. Definitionen på et finansieringsinstitut bør derfor omfatte disse aktiviteter. På baggrund af direktiv 86/635/EØF, hvori der er fastsat konsolideringsregler for de af kreditinstitutter offentliggjorte konsoliderede regnskaber, samt på baggrund af direktiv 83/349/EØF, vil det således være muligt mere præcist at angive, hvilke metoder der skal benyttes i forbindelse med tilsyn på et konsolideret grundlag. ò ny (54) For at øge effektiviteten af det indre marked på bankområdet og sikre EU-borgerne en passende grad af gennemsigtighed er det nødvendigt, at de kompetente myndigheder på en måde, der gør det muligt at foretage en meningsfuld sammenligning, offentliggør oplysninger om, hvordan dette direktiv gennemføres. (55) For at øge markedsdisciplinen og få kreditinstitutterne til at forbedre deres markedsstrategi, risikokontrol og organisation af den interne forvaltning bør kreditinstitutterne sikre en passende offentliggørelse af oplysninger. ê 2000/12/EF betragtning 66 (tilpasset) (56) Undersøgelsen af problemerne inden for de områder, som omfattes af nærværende direktiv, såvel som af andre direktiver vedrørende kreditinstitutters virksomhed, særligt med henblik på en mere indgående samordning, kræver et samarbejde mellem de kompetente myndigheder og Kommissionen i et rådgivende udvalg. Dette rådgivende udvalg for banklovgivning for de kompetente myndigheder i medlemsstaterne foregriber ikke andre former for samarbejde mellem tilsynsmyndighederne med hensyn til kreditinstitutternes adgang til at optage virksomhed og tilsynet med dem, herunder især det samarbejde, som finder sted i den kontaktgruppe, der er nedsat mellem banktilsynsmyndighederne. ê 2000/12/EF betragtning 67 (tilpasset) (57) Tekniske ændringer af detaljerede bestemmelser i dette direktiv kan fra tid til anden blive nødvendige for at tage hensyn til udviklingen inden for banksektoren. Kommissionen vil derfor efter samråd med Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning foretage de ændringer, der er nødvendige inden for rammerne af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges den i henhold til traktatens bestemmelser. De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen Ö [19] Õ. ò ny (58) For at undgå forstyrrelser på markederne og sikre kontinuitet i egenkapitalens generelle størrelse bør der træffes særlige overgangsforanstaltninger. (59) I lyset af minimumskapitalkravsreglernes risikofølsomhed er det ønskeligt regelmæssigt at kontrollere, om de har væsentlig indflydelse på den økonomiske konjunktur. Kommissionen bør under hensyntagen til bidrag fra Den Europæiske Centralbank rapportere om disse aspekter til Europa-Parlamentet og Rådet. ê 2000/12/EF betragtning 68 (tilpasset) I henhold til artikel 36, stk. 1, i nærværende direktiv kan låntageres solidariske hæftelse i kreditinstitutter, der er stiftet i form af andelskreditinstitutter eller fonde, behandles som komponenter af egenkapitalen i henhold til direktivets artikel 34, stk. 2, nr. 7. Den danske regering har givet udtryk for et stærkt ønske om, at de danske realkreditinstitutter, der er stiftet i form af andelskreditinstitutter eller fonde, omdannes til aktieselskaber. For at lette denne omdannelse eller skabe mulighed herfor bør der vedtages en midlertidig undtagelse, i henhold til hvilken de pågældende institutter kan medtage en del af deres låntageres solidariske forpligtelser i egenkapitalen. Denne midlertidige undtagelse bør ikke forvride konkurrencen mellem kreditinstitutter. ê 2000/12/EF betragtning 69-71 (69)Anvendelse af en 20% vægtning på realkreditobligationer, som indehaves af et kreditinstitut, kan fremkalde forstyrrelser på et nationalt finansmarked, hvor sådanne instrumenter spiller en dominerende rolle. I så fald træffes midlertidige foranstaltninger for anvendelse af en 10% vægtning af risici. Markedet for kapitalfremskaffelse via emission af værdipapirer er i stærk udvikling; Kommissionen bør derfor sammen med medlemsstaterne undersøge, hvilke forsigtighedsregler der gælder for obligationer, som er udstedt med sikkerhed i specificerede aktiver, og inden den 22. juni 1999 fremsætte forslag om tilpasning af den nugældende lovgivning med henblik på at fastlægge passende forsigtighedsregler for obligationer, som er udstedt med sikkerhed i specificerede aktiver. Indtil den 31. december 2006 kan de kompetente myndigheder tillade 50% vægtning af de aktivposter, som er sikret ved pant i kontorejendomme og forretningsejendomme med blandet anvendelse. De ejendomme, pantet vedrører, skal omfattes af strenge vurderingskriterier og skal med regelmæssige mellemrum nyvurderes for at tage hensyn til udviklingen på erhvervsejendomsmarkedet. Disse ejendomme skal være benyttet af ejeren selv eller udlejet af denne. Lån til ejendomme opført med salg for øje er ikke omfattet af denne 50% vægtning. (70) For at sikre en harmonisk anvendelse af bestemmelserne vedrørende store engagementer skal medlemsstaterne have mulighed for at indføre de nye grænser i to etaper; for de mindste kreditinstitutter kan en længere overgangsperiode være berettiget, da en hurtig indførelse af 25%-reglen kunne føre til en for brat nedgang i deres kreditvirksomhed. (71) Harmoniseringen af betingelserne for sanering og likvidation af kreditinstitutter videreføres. ê 2000/12/EF betragtning 72 (tilpasset) (60) Der bør desuden gennemføres en harmonisering af de regler, der er nødvendige for tilsyn med likviditetsrisici. ê 2000/12/EF betragtning 73 (tilpasset) Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til fristerne for gennemførelse af de i bilag V, del B, anførte direktiver. ò ny (61) Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og principper i navnlig Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og de generelle principper i fællesskabsretten. (62) Forpligtelsen til at gennemføre dette direktiv i national ret bør kun omfatte de bestemmelser, hvori der er foretaget væsentlige ændringer i forhold til de tidligere direktiver. Forpligtelsen til at gennemføre bestemmelser, der er uændrede, er fastsat i de tidligere direktiver. (63) Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de frister for gennemførelse af direktiverne i national ret, der er fastsat i bilag XIII, del B. ê 2000/12/EF UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: ò ny INDHOLDSFORTEGNELSE AFSNIT I || GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER AFSNIT II || BETINGELSER FOR ADGANG TIL AT OPTAGE OG UDØVE VIRKSOMHED SOM KREDITINSTITUT AFSNIT III || BESTEMMELSER VEDRØRENDE DEN FRIE ETABLERINGSRET OG DEN FRIE UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER Afdeling 1 || Kreditinstitutter Afdeling 2 || Finansieringsinstitutter Afdeling 3 || Udøvelse af den frie etableringsret Afdeling 4 || Udøvelse af den frie udveksling af tjenesteydelser Afdeling 5 || Værtslandets kompetente myndigheders beføjelser AFSNIT IV || FORBINDELSER MED TREDJELANDE Afdeling 1 || Anmeldelse i forbindelse med tredjelandes selskaber og betingelserne for adgang til markedet i disse lande Afdeling 2 || Samarbejde med tredjelandes kompetente myndigheder om det konsoliderede tilsyn AFSNIT V || PRINCIPPER OG TEKNISKE INSTRUMENTER TIL UDFØRELSE AF FORSIGTIGHEDSTILSYN OG OFFENTLIGGØRELSE AF OPLYSNINGER Kapitel 1 || Principper for forsigtighedstilsyn Afdeling 1 || Hjem‑ og værtslandets kompetence Afdeling 2 || Udveksling af oplysninger og tjenstlig tavshedspligt Afdeling 3 || Krav til de personer, som udfører den lovpligtige kontrol af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber Afdeling 4 || Sanktionsmuligheder og indbringelse for domstolene Kapitel 2 || Tekniske instrumenter til udførelse af forsigtighedstilsyn Afdeling 1 || Egenkapital Afdeling 2 || Dækning af risiko Underafdeling 1 || Anvendelsesomfang Underafdeling 2 || Beregning af krav Underafdeling 3 || Minimumskrav til egenkapitalens størrelse Afdeling 3 || Minimumsegenkapitalkrav for kreditrisici Underafdeling 1 || Standardmetoden Underafdeling 2 || Metoden med interne ratings Underafdeling 3 || Kreditrisikoreduktion Underafdeling 4 || Securitisation Afdeling 4 || Minimumsegenkapitalkrav for operationelle risici Afdeling 5 || Store engagementer Afdeling 6 || Kvalificeret deltagelse uden for den finansielle sektor Kapitel 3 || Kreditinstitutters vurderingsproces Kapitel 4 || De kompetente myndigheders tilsyn og oplysningspligt Afdeling 1 || Tilsyn Afdeling 2 || De kompetente myndigheders oplysningspligt Kapitel 5 || Kreditinstitutternes oplysningspligt AFSNIT VI || UDØVENDE BEFØJELSER AFSNIT VII || OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER Kapitel 1 || Overgangsbestemmelser Kapitel 2 || Afsluttende bestemmelser BILAG I || Liste over de aktiviteter, der er underlagt gensidig anerkendelse BILAG II || Klassificering af poster under stregen BILAG III || Behandling af derivater BILAG IV || Eksempler på derivater BILAG V || Tekniske kriterier for tilrettelæggelse og behandling af risici BILAG VI || Standardmetoden BILAG VI Del 1 || Risikovægte BILAG VI Del 2 || Anerkendelse af eksterne kreditvurderingsinstitutter og konvertering af deres kreditvurderinger BILAG VI Del 3 || Anvendelse af kreditvurderinger fra eksterne kreditvurderingsinstitutter til fastlæggelse af risikovægte BILAG VII || Metoden med interne ratings BILAG Del 1 || Størrelsen af risikovægtede engagementer og forventede tab BILAG VII Del 2 || PD, LGD og løbetid BILAG VII Del 3 || Værdien af engagementer BILAG VII Del 4 || Minimumskrav i forbindelse med metoden med interne ratings BILAG VIII || Kreditrisikoreduktion BILAG VIII Del 1 || Anerkendte former for kreditrisikoreduktion BILAG VIII Del 2 || Minimumskrav BILAG VIII Del 3 || Beregning af virkningerne af kreditrisikoreduktion BILAG VIII Del 4 || Manglende løbetidsmatch BILAG VIII Del 5 || Kombineret kreditrisikoreduktion i forbindelse med standardmetoden BILAG VIII Del 6 || CRM-teknikker for grupper BILAG IX || Securitisation BILAG IX Del1 || Definitioner med henblik på bilag X BILAG IX Del 2 || Minimumskrav for anerkendelse af overførsel af væsentlige kreditrisici og beregning af størrelsen af risikovægtede engagementer og forventede tab i forbindelse med securitiserede engagementer BILAG IX Del 3 || Eksterne kreditvurderinger BILAG IX Del 4 || Beregning BILAG X || Operationelle risici BILAG X Del 1 || Metoden med basisindikatorer BILAG X Del 2 || Standardmetoden BILAG X Del 3 || Metoderne med avanceret måling BILAG X Del 4 || Kombineret anvendelse af forskellige metoder BILAG X Del 5 || Klassifikation af typer af tabsgivende begivenheder BILAG XI || De kompetente myndigheders tekniske kriterier for gennemgang og evaluering BILAG XII || Tekniske kriterier for offentliggørelse af oplysninger BILAG XII Del 1 || Generelle kriterier BILAG XII Del 2 || Generelle krav BILAG XII Del 3 || Kvalificerende krav for anvendelse af særlige instrumenter eller metoder BILAG XIII Del A || Ophævede direktiver med deres successive ændringer (jf. artikel 158) BILAG XIII Del B || Gennemførelsesfrister (jf. artikel 158) BILAG XIV || Sammenligningstabel ê 2000/12/EF (tilpasset) AFSNIT I Ö GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG Õ DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE ê 2000/12/EF, artikel 2, stk. 1 og 2 (tilpasset) Artikel 1 1. Ö I Õ Ddette direktiv vedrører Ö fastsættes bestemmelser om Õ adgangen til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut Ö og tilsynet hermed Õ . Det finder anvendelse på alle kreditinstitutter. 2. Artikel 25 Ö 39 Õ og 52 til 56 Ö afsnit V, kapitel 4, afdeling 1, Õ finder også anvendelse på finansieringsselskaber og på blandede selskaber, der har deres hjemsted inden for Fællesskabet. 3. Med undtagelse af medlemsstaternes centralbanker ligestilles de foretagender, der er nævnt i stk. 3 Ö artikel 5, Õ med finansieringsinstitutter med henblik på anvendelse af artiklerne 25 og 52 til 56 Ö artikel 39 og afsnit V, kapitel 4, afdeling 1 Õ. ê 2000/12/EF, artikel 2, stk. 3 (tilpasset) Artikel 2 Nærværende direktiv vedrører ikke virksomhed udøvet af: – medlemsstaternes centralbanker – postgirokontorer – i Belgien: "Institut de réescompte et de garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut" – i Danmark: "Dansk Eksportfinansieringsfond", "Danmarks Skibskreditfond" og "Dansk Landbrugs Realkreditfond" – i Tyskland: "Kreditanstalt für Wiederaufbau", foretagender, der i medfør af "Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz" er anerkendt som organer inden for den nationale boligpolitik, og hvis hovedvirksomhed ikke er bankvirksomhed, samt foretagender, der i medfør af nævnte lov er anerkendt som almennyttige boligselskaber – i Grækenland: "Ελληνική Τράπεζα Βιομηχανικής Αναπτύξεως" (Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), "Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων" (Tamio Parakatathikon kai Danion) og "Ταχυδρομικό Ταμιευτήριο" (Tachidromiko Tamieftirio) – i Spanien: "Instituto de Crédito Oficial" – i Frankrig: "Caisse des dépôts et consignations" – i Irland: "credit unions" og "friendly societies" – i Italien: "Cassa Depositi e Prestiti" – i Nederlandene: "Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV", "NV Nordelijke Ontwikkelingsmaatschappij", "NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering" og "Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV" – i Østrig: foretagender, der er anerkendt som almennyttige boligselskaber og "Österreichische Kontrollbank AG" – i Portugal: "Caixas Económicas", der har eksisteret siden den 1. januar 1986, med undtagelse af dem som er oprettet i aktieselskabsform, og af "Chaixa Económica Montepío Geral" – i Finland: "Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete Ab", og "Kera Oy/Kera Ab" – i Sverige: "Svenska Skeppshypotekskassan" – i Det Forenede Kongerige: "National Savings Bank", "Commonwealth Development Finance Company Ltd", "Agricultral Mortgage Corporation Ltd", "Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd", "Crown Agents for overseas governments and administrations", "credit unions" og "municipal banks". ê Tiltrædelsesakten 2003 – i Letland: "krajaizdevu sabiedribas" krajaizdevu sabiedribas, foretagender, der i medfør af "Krajaizdevu sabiedribu likums" er anerkendt som andelsforetagender, der udelukkende yder finansielle tjenesteydelser til deres medlemmer – i Litauen: "kredito unijos" bortset fra "Centrine kredito unija" – i Ungarn: "Magyar Fejlesztési Bank Rt."og "Magyar Export-Import Bank Rt." – i Polen: "Spódzielcze Kasy Oszczednosciowo – Kredytowe" og "Bank Gospodarstwa Krajowego". ê Direktiv 2004/xx/EF, artikel 3, stk. 1 (tilpasset) 4. Kommissionen træffer efter proceduren i artikel 60, stk. 2, afgørelse om enhver eventuel ændring af den i stk. 3 opstillede fortegnelse. ê 2000/12/EF, artikel 2, stk. 5 og 6 (tilpasset) Artikel 3 1. Ö Et eller flere Õ kKreditinstitutter, der den 15. december 1977 var beliggende i samme medlemsstat, og som på denne dato var varigt tilsluttet et centralorgan, der kontrollerer dem, og som er etableret i samme medlemsstat, kan undtages fra betingelserne i artikel Ö 7 og artikel 11, stk. 1 Õ 6, stk. 1, artikel 8 og 59, forudsat at den nationale lovgivning senest den 15. december 1979 indeholder følgende bestemmelser: (a) centralorganet og de tilsluttede institutter hæfter solidarisk for deres forpligtelser, eller de tilsluttede institutters forpligtelser garanteres fuldt ud af centralorganet (b) centralorganets og samtlige tilsluttede institutters solvens og likviditet kontrolleres i deres helhed på grundlag af koncernregnskaber (c) centralorganets ledelse er bemyndiget til at give instrukser til de tilsluttede institutters ledelse. Kreditinstitutter, som har lokalt virkefelt, og som efter den 15. december 1977 Ö varigt Õ tilsluttes et centralorgan i den i første afsnit angivne forstand, kan drage fordel af de i første afsnit fastsatte bestemmelser, såfremt de udgør en normal udvidelse af det net, der hører ind under dette centralorgan. ê Direktiv 2004/xx/EF, artikel 3, stk. 2 (tilpasset) Når det drejer sig om andre kreditinstitutter end sådanne, som oprettes i nyinddæmmede regioner eller er et resultat af fusion eller spaltning af eksisterende institutter, der hører ind under centralorganet, kan Kommissionen efter proceduren i artikel 60, stk. 2 Ö 150 Õ, fastsætte supplerende regler for anvendelsen af andet afsnit, herunder ophævelse af de i første afsnit fastsatte undtagelser, såfremt den finder, at tilslutningen af nye institutter, der nyder fordel af den i andet afsnit fastsatte ordning, vil kunne påvirke konkurrencen negativt. ê 2000/12/EF, artikel 2, stk. 5 og 6 (tilpasset) 2. Ö De Õ kKreditinstitutter, der Ö henvises til Õ , som defineret i stk. 5 Ö 1 Õ , første afsnit, er tilknyttet et centralorgan etableret i samme medlemsstat, kan også være undtaget fra anvendelse af artikel Ö 9 og 10 Õ 5 samt artikel 40 til 51 og artikel 65 Ö afsnit V, kapitel 2, afdeling 2, 3, 4, 5 og 6, og kapitel 3 Õ for så vidt, jf. dog anvendelsen af samme bestemmelser på centralorganet, helheden — bestående af centralorganet og dets tilsluttede institutter — er genstand for tilsyn på et konsolideret grundlag med hensyn til nævnte Ö disse Õ bestemmelser. I undtagelsestilfælde anvendes artikel Ö 16, 23, 24 og 25, artikel 26, stk. 1-3, artikel 28 og artikel 29-37 Õ 13, 18, 19 og artikel 20, stk. 1 til 6, samt artikel 21 og 22 på helheden, som udgøres af centralorganet og dets tilsluttede institutter. ê 2000/12/EF, artikel 1 (tilpasset) Artikel 4 Definitioner I dette direktiv forstås ved ê 2000/28/EF, artikel 1, stk. 1-5 (tilpasset) (1) "kreditinstitut": a) et foretagende, hvis virksomhed består i fra offentligheden at modtage indlån eller andre midler, der skal tilbagebetales, samt i at yde lån for egen regning, eller b) en udsteder af elektroniske penge som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/46/EFEF af 18. september 2000, om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed[20]. Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret grundlag, anses som kreditinstitut et kreditinstitut som defineret i første afsnit samt ethvert privat eller offentligt foretagende, der svarer til definitionen i første afsnit, og som er godkendt i et tredjeland. Med henblik på gennemførelsen af tilsynet og kontrollen med store engagementer, anses som kreditinstitut et kreditinstitut som defineret i første afsnit, herunder også et sådant foretagendes filialer i tredjelande, samt ethvert offentligt eller privat foretagende, herunder også et sådant foretagendes filialer, der svarer til definitionen i første afsnit, og som er godkendt i et tredjeland. (2) "tilladelse": en fra myndighederne hidrørende akt, uanset formen, som medfører ret til at udøve virksomhed som kreditinstitut (3) "filial": en afdeling, som retligt udgør en ikke-selvstændig del af et kreditinstitut, og som helt eller delvis foretager forretninger, der er forbundet med virksomhed som kreditinstitut; flere afdelinger, som i en og samme medlemsstat oprettes af et kreditinstitut med hjemsted i en anden medlemsstat, anses som én filial. (4) "kompetente myndigheder": de nationale myndigheder, der ved lov eller anden forskrift er bemyndiget til at udøve tilsyn med kreditinstitutter (5) "finansieringsinstitut": et foretagende, der ikke er et kreditinstitut, og hvis hovedvirksomhed består i at erhverve kapitalinteresser eller i at udøve en eller flere af aktiviteterne i nr. 2 til 12 på listen i bilag I ò ny (6) "institutter" i afsnit V, kapitel 2, afdeling 2 og 3: institutter som defineret i [artikel 2, stk. 3, i Rådets direktiv 96/3/EØF[21]] ê 2000/12/EF, artikel 1, stk. 6-8 (tilpasset) (7) "hjemland": den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut er meddelt tilladelse ifølge artikel 4 til 11 Ö 6-9 og artikel 11-14 Õ (8) "værtsland": den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut har en filial eller præsterer tjenesteydelser (9) "kontrol": den forbindelse, der findes mellem et moderselskab og et datterselskab, som fastsat i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF, eller en forbindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk person og et foretagende ê 2002/87/EF, artikel 29, stk. 1, litra a) (tilpasset) ð ny (10) "kapitalinteresser" med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret grundlag og med henblik på artikel Ö 57, stk. 2, litra o) og p), artikel 71-73 og afsnit V, kapitel 4, Õ 34, stk. 2, nr. 15 og 16: kapitalinteresser som omhandlet i artikel 17, første punktum, i Ö Rådets Õ direktiv 78/660/EØF Ö [22] Õ eller det forhold, at der direkte eller indirekte besiddes 20 % eller mere af stemmerettighederne eller kapitalen i en virksomhed ê 2000/12/EF, artikel 1, stk. 10-13 (tilpasset) (11) "kvalificeret deltagelse": direkte eller indirekte besiddelse af mindst 10% af kapitalen eller stemmerettighederne eller en besiddelse, som giver mulighed for at udøve en betydelig indflydelse på forvaltningen af et foretagende, hvori der besiddes en kapitalinteresse (12) startkapital: kapital som defineret i artikel 34, stk. 2, nr. 1 og 2; (12) "moderselskab": a) en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF b) Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret grundlag og kontrollen med store engagementer anses Ö i medfør af afsnit V, kapitel 2, afdeling 5, artikel 71-73 og kapitel 4, Õ som moderselskab en modervirksomhed som defineret i artikel 1, stk. 1, i direktiv 83/349/EØF samt enhver virksomhed, der efter de kompetente myndigheders opfattelse faktisk udøver en bestemmende indflydelse over en anden virksomhed (13) "datterselskab": a) en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF b) Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret grundlag og kontrollen med store engagementer anses som datterselskab Ö i medfør af afsnit V, kapitel 2, afdeling 5, artikel 71-73 og kapitel 4, Õ en dattervirksomhed som defineret i artikel 1, stk. 1, i direktiv 83/349/EØF samt enhver virksomhed, over hvilket et moderselskab efter de kompetente myndigheders opfattelse faktisk udøver en bestemmende indflydelse. Ethvert datterselskab af et datterselskab anses også for at være et datterselskab af det moderselskab, som står i spidsen for disse foretagender ò ny (14) "moderkreditinstitut i en medlemsstat": et kreditinstitut, der som datterselskab har et kreditinstitut eller et finansieringsinstitut, eller som har kapitalinteresser i sådanne institutter, og som ikke selv er datterselskab af et andet kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i samme medlemsstat, eller et holdingselskab, der er etableret i samme medlemsstat, og som intet andet kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i samme medlemsstat, har kapitalinteresser i (15) "finansielt moderholdingselskab i en medlemsstat": et finansielt holdingselskab, der ikke selv er datterselskab af et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i samme medlemsstat, eller af et finansielt holdingselskab, der er etableret i samme medlemsstat (16) "moderkreditinstitut i EU": et moderkreditinstitut i en medlemsstat, der ikke er datterselskab af et andet kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en medlemsstat, eller et finansielt holdingselskab, der er etableret i en medlemsstat, og som intet andet kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en medlemsstat, har kapitalinteresser i (17) "finansielt moderholdingselskab i EU": et finansielt moderholdingselskab i en medlemsstat, der ikke er datterselskab af et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en medlemsstat ê 2000/12/EF, artikel 1, stk. 14-18 (tilpasset) (14) "zone A": medlemsstaterne og alle andre lande, der er fulde medlemmer af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), samt lande, som har indgået særlige låneoverenskomster med Den Internationale Valutafond (IMF) og er tilknyttet Den Almindelige Låneoverenskomst (GAB). Et land, som omlægger sin udenlandske statsgæld, udelukkes imidlertid fra zone A i en periode på fem år (15) "zone B": alle andre lande (16) "kreditinstitutter i zone A": alle kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i medlemsstaterne i henhold til artikel 4, herunder disse institutters filialer i tredjelande, og alle private og offentlige foretagender, som er omfattet af definitionen i nr. 1, første afsnit, og som er meddelt tilladelse i andre lande i zone A, herunder disse foretagenders filialer (17) "kreditinstitutter i zone B": alle private og offentlige foretagender, der er meddelt tilladelse uden for zone A, og som opfylder definitionen i nr. 1, første afsnit, herunder disse foretagenders filialer i Fællesskabet (18) "ikke-banksektoren": alle andre låntagere end kreditinstitutter som defineret i nr. 16 og 17, centralregeringer og centralbanker, regionale regeringer og lokale myndigheder, De Europæiske Fællesskaber, Den Europæiske Investeringsbank og multilaterale udviklingsbanker som defineret i nr. 19 ê 2004/69/EF, artikel 1 (tilpasset) "multilaterale udviklingsbanker": Den Internationale Bank for Genopbygning og Økonomisk Udvikling og Den Internationale Finansieringsinstitution, Den Interamerikanske Udviklingsbank, Den Asiatiske Udviklingsbank, Den Afrikanske Udviklingsbank, Europarådets Bosættelsesfond, Den Nordiske Investeringsbank og Den Caribiske Udviklingsbank, Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling, Den Europæiske Investeringsfond og Det Interamerikanske Investeringsselskab ê 2000/12/EF, artikel 1, stk. 20 (20) "poster under stregen der tillægges "fuld risiko", "mellemliggende risiko", "mellemliggende/lav risiko" og "lav risiko": poster som anført i artikel 43, stk. 2, og opført på listen i bilag II ò ny (18) “offentlige enheder": ikke-kommercielle administrative organer, der er ansvarlige over for centralregeringen, regionale regeringer eller lokale myndigheder, eller myndigheder, som ud fra de relevante myndigheders syn udøver samme ansvar som regionale og lokale myndigheder ê 2002/87/EF, artikel 29, stk. 1, litra b) (tilpasset) (19) "finansielt holdingselskab": et finansieringsinstitut, hvis datterselskaber udelukkende eller fortrinsvis er kreditinstitutter eller finansieringsinstitutter (hvoraf mindst ét er et kreditinstitut), og som ikke er et blandet finansielt holdingselskab som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EFEF af 16. december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat [23] (20) "blandet holdingselskab": et moderselskab, der ikke er et finansieringsselskab eller et kreditinstitut eller et blandet finansielt holdingselskab som omhandlet i direktiv 2002/87/EF, og hvis datterselskaber omfatter mindst ét kreditinstitut ê 2000/12/EF, artikel 1, stk. 23 (tilpasset) (21) "accessorisk bankservicevirksomhed": en virksomhed, hvis hovedaktivitet består i besiddelse og forvaltning af fast ejendom, forvaltning af edb-serviceydelser eller enhver anden lignende aktivitet, der har accessorisk karakter i forhold til et eller flere kreditinstitutters ordinære virksomhed ò ny (22) "operationel risiko": risiko for tab som følge af uhensigtsmæssige eller mangelfulde interne procedurer, menneskelige fejl og systemmæssige fejl eller som følge af eksterne begivenheder, inklusive retlige risici ê 2000/12/EF, artikel 1, stk. 24 (tilpasset) "engagement", med henblik på anvendelse af artikel 48, 49 og 50": de i artikel 43 samt bilag II og IV opregnede aktivposter og poster under stregen, uden anvendelse af de i disse bestemmelser fastsatte vægtninger eller risikograder; de i bilag IV omhandlede risici beregnes efter en af de metoder, der er beskrevet i bilag III, uden anvendelse af vægtning for medkontrahentrisiko; alle elementer, der er 100% dækket af egenkapitalen, kan udelukkes fra definitionen af engagementer efter godkendelse fra de kompetente myndigheder, hvis egenkapitalen ikke indgår i beregningen af solvensnøgletallet og af de andre beregninger for tilsyn, der er fastsat i nærværende direktiv samt i andre fællesskabsretsakter; engagementerne omfatter ikke: – ved valutatransaktioner: engagementer, som er indgået i forbindelse med den almindelige afvikling af en transaktion i et tidsrum på 48 timer, efter at betaling har fundet sted, eller – ved køb eller salg af værdipapirer: engagementer, der er indgået i forbindelse med den almindelige afvikling af en transaktion i et tidsrum på fem arbejdsdage, efter at betaling har fundet sted eller værdipapirerne er leveret alt efter, hvilken dato der ligger først ò ny (23) "centralbanker": omfatter Den Europæiske Centralbank, medmindre andet er anført (24) "udvandingsrisiko": risikoen for, at en fordring mindskes gennem kontantlån eller andre typer lån til låntager (25) "sandsynlighed for misligholdelse": sandsynligheden for, at en modpart over et tidsrum på et år misligholder sine forpligtelser (26) "tab": økonomisk tab, herunder virkningerne af væsentlige diskonteringer og væsentlige direkte og indirekte omkostninger i tilknytning til inddrivelser i forbindelse med instrumentet (27) "tab i tilfælde af misligholdelse": tabet ved et engagement som følge af modpartens misligholdelse i forhold til det udestående tilgodehavende ved misligholdelse (28) "omregningsfaktor": andelen af en på nuværende tidspunkt uudnyttet forpligtelse med en meddelt grænse, som vil blive trukket og være udestående tilgodehavende ved misligholdelse (29) "forventet tab" (EL)”: det beløb, der forventes tabt i forbindelse med et engagement som følge af modpartens potentielle misligholdelse eller risikoen for udvanding over en etårig periode i forhold til det misligholdte tilgodehavende (30) "kreditrisikoreduktion": en teknik, et kreditinstitut anvender for at mindske kreditrisikoen ved et eller flere af sine engagementer (31) "finansieret kreditrisikoafdækning": en teknik til kreditrisikoreduktion, hvor reduktionen af kreditrisikoen ved et kreditinstituts engagement skyldes kreditinstituttets ret til – i tilfælde af modpartens misligholdelse eller hvis en af de øvrige specificerede begivenheder, der vedrører modparten, indtræffer – at realisere eller opnå overførsel eller erhvervelse af eller at tilbageholde visse aktiver eller beløb eller at mindske engagementets størrelse til eller erstatte dette beløb med forskellen mellem engagementets størrelse og størrelsen af fordringen på kreditinstituttet (32) "ufinansieret kreditrisikoafdækning": en teknik til kreditrisikoreduktion, hvor reduktionen af kreditrisikoen ved et kreditinstituts engagement skyldes tredjemands forpligtelse til at betale et beløb i tilfælde af låntagers misligholdelse eller andre specificerede begivenheder (33) "genkøbstransaktion": enhver transaktion, der er omfattet af en aftale, der falder ind under definitionen af "genkøbsaftale" eller "omvendt genkøbsaftale" som defineret i [artikel 3, litra m), i direktiv 93/6/EØF] (34) "transaktion vedrørende ud‑ eller indlån af værdipapirer eller råvarer": alle transaktioner, der falder inden for definitionen af "udlån af værdipapirer eller råvarer" eller "indlån af værdipapirer eller råvarer" som defineret i [artikel 3, litra n), i direktiv 93/6/EØF] (35) "kontantlignende instrument": et indlånsbevis eller lignende instrument, der udstedes af det långivende kreditinstitut (36) “securitisation”: en transaktion eller ordning, hvorved risikoen ved et engagement eller en pulje af engagemente