13. understreger, at de negative socioøkonomiske virkninger af en punktafgift på motorbrændstof til fly
må minimeres; opfordrer derfor Rådet til at forberede en genforhandling af de bilaterale aftaler om motor-brændstof til fly og undersøge, hvordan både transporter inden for EU og transporter til og fra tredjelandekan inddrages i en sådan afgiftsordning; opfordrer ligeledes Rådet til at gøre en ihærdig indsats for, at der
kan nås et kompromis om motorbrændstof til fly på ICAO’s 33. møde i 2001;
14. opfordrer formandskabet og Kommissionen til at holde Parlamentet fuldt orienteret om ICAO’s 33.
møde i 2001; anmoder formandskabet og Kommissionen om inden mødet at oplyse, hvad EU’s bidrag vilvære, og efter mødet at aflægge beretning omdets forløb og resultater, navnlig hvad angår afgifter påmotorbrændstof til fly;
15. opfordrer Kommissionen til, hvis ICAO ikke træffer tilfredsstillende foranstaltninger på det 33. møde
næste år, at forelægge en meddelelse med forslag til interne foranstaltninger i EU;
16. opfordrer indtrængende Kommissionen til at presse på med henblik på en fornyet forhandling af
Chicago-konventionen fra 1944 og de bilaterale Air Service Agreements (ASA), som indeholder bestem-melser om afgiftsfritagelse for det brændstof, der tankes på de kontraherende parters område;
17. er af den opfattelse, at der så hurtigt som muligt også bør overvejes andre foranstaltninger med
henblik på at nedbringe CO
2-emissionerne fra lufttransporten, f.eks. ordninger for handel med emissions-
rettigheder, frivillige aftaler inden for luftfartsindustrien, forsknings- og udviklingsprogrammer til teknolo-gisk forbedring af motorer og brændstof, differentierede miljøafgifter, indgåelse af miljøkontrakter og bedre
styring af flytrafikken, hvortil der hører klare mål og overvågningsprocedurer med sanktioner for at sikre
loyal konkurrence i det indre marked;
18. opfordrer Kommissionen til at gennemføre en undersøgelse omfattende en analyse af disse alterna-
tive løsninger;
19. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.
15. Forsigtighedsprincippet
A5-0352/2000
Europa-Parlamentets beslutning om meddelelse fra Kommissionen om forsigtighedsprincippet
(KOM(2000) 1 /dash C5-0143/2000 /dash 2000/2086(COS))
Europa-Parlamentet,
9dash der henviser til meddelelse fra Kommissionen (KOM(2000) 1 9dash C5-0143/2000),
9dash der henviser til EF-traktatens artikel 174, hvori der refereres til forsigtighedsprincippet,
9dash der henviser til Rådets resolution af 13. april 1999, hvori Kommissionen anmodes om fremover i
højere grad at lade sig lede af forsigtighedsprincippet(1),
9dash der henviser til Kommissionens grønbog af 30. april 1997 om de generelle principper for levneds-
middellovgivningen i Den Europæiske Union (KOM(1997) 176 9dash C4-0213/1997),
9dash der henviser til Kommissionens meddelelse af 30. april 1997 om forbrugersundhed og levnedsmiddel-
sikkerhed og hvidbogen af 28. januar 1999 om fødevaresikkerhed (KOM(1999) 719 9dash
C5-0136/2000),
9dash der henviser til De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis, hvori der refereres til forsigtigheds-
princippet,
9dash der henviser til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse af 12. juli 2000(2),
(1) EFT C 206 af 21.7.1999, s. 1.
(2) EFT C 268 af 19.9.2000, s. 6.17.8.2001 DA C 232/345 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 14. december 2000
9dash der henviser til, at der inden for rammerne af Codex Alimentarius i øjeblikket føres forhandlinger om
principperne for arbejde med risikoanalyse,
9dash der henviser til artikel 5, stk. 7, i Verdenshandelsorganisationens (WTO’s) aftale om gennemførelsen af
sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger (SPS),
9dash der henviser til forretningsordenens artikel 47, stk. 1,9dash der henviser til betænkning fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik og
udtalelse fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi
samt Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked (A5-0352/2000),
A. der henviser til, at Kommissionen ønsker en udtalelse fra Europa-Parlamentet om anvendelsen af for-
sigtighedsprincippet, og at Europa-Parlamentet bør yde et konstruktivt og ambitiøst bidrag til debatten
om dette spørgsmål,
B. der henviser til, at det i EF-traktatens artikel 152 hedder, at der skal sikres et højt sundhedsbeskyt-
telsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter,
C. der henviser til, at det i EF-traktatens artikel 153 hedder, at Fællesskabet for at fremme forbrugernes
interesser og sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau bidrager til at beskytte forbrugernes sundhed,sikkerhed og økonomiske interesser,
D. der henviser til EF-traktatens artikel 174, hvori det i stk. 1 hedder, at Fællesskabets politik på miljø-
området skal bidrage til fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale og
globale miljøproblemer, og hvori det i stk. 2 hedder, at denne politik tager sigte på et højt beskyt-telsesniveau og bygger på forsigtighedsprincippet og princippet om forebyggende indsats, princippetom indgreb over for miljøskader fortrinsvis ved kilden og princippet om, at forureneren betaler,
E. der henviser til, at miljøbeskyttelseskrav i henhold til EF-traktatens artikel 6 skal integreres i udform-
ningen og gennemførelsen af Fællesskabets politikker og aktioner, især med henblik på at fremme en
bæredygtig udvikling,
F. der henviser til, at forsigtighedsbegrebet optræder i en række internationale aftaler, og at der bl.a. er
blevet henvist til:
9dash i forbindelse med konferencerne om beskyttelse af Nordsøen i 1987 og 1990,
9dash i Rio-deklarationen fra 1992 vedtaget på De Forenede Nationers konference om miljø og udvik-
ling (UNCED),
9dash i præamblen til 1992-konventionen om den biologiske mangfoldighed,
9dash i 1992-konventionen om klimaændringer,
9dash i Paris-konventionen fra 1992 om beskyttelse af havmiljøet i det nordøstlige Atlanterhav,
9dash i protokollen om biosikkerhed vedtaget i Montreal i januar 2000,
G. der henviser til, at det i præamblen til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen
(WTO) understreges, at båndene mellem international handel og bæredygtig udvikling samt miljøbe-
skyttelse og -bevarelse bliver stadig stærkere,
H. der navnlig henviser til, at hvad angår beskyttelse af menneskers, dyrs og planters liv og sundhed
fastlægger artikel 5, stk. 7, i aftalen om anvendelse af sundheds- og plantesundhedsmæssige foranstalt-ninger (SPS) retningslinjer for, hvilken fremgangsmåde der skal følges i tilfælde af risiko eller utilstræk-kelige videnskabelige beviser,C 232/346 DA 17.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 14. december 2000
I. der henviser til, at referencen til forsigtighedsbegrebet i flere af de ovenfor nævnte internationale
aftaler kun giver forsigtighedsprincippet status som en folkeretlig sædvane, og at det må bibringesstørre retskraft for at gøre det til en folkeretlig bestemmelse,
J. der henviser til, at der må skelnes klart mellem forsigtighedsprincippet (precautionary principle) og
princippet om forudseenhed (prudence); forsigtighedsprincippet finder anvendelse i situationer, hvorman ikke kender risiciene ved et produkt eller en produktionsmetode, og anvendes principielt i en
begrænset periode, indtil risikoen kendes,
K. der imidlertid henviser til, at det i EF-traktatens artikel 174 omtalte forsigtighedsprincip stadig ikke er
blevet klart og præcist defineret,
L. der henviser til, at det støtter Kommissionens synspunkt om, at forsigtighedsprincippet bør fastlægges
som en generel regel uden begrænsninger for dets anvendelsesområde; der understreger, at det for atgøre anvendelsen af forsigtighedsprincippet mere forudsigelig er tvingende nødvendigt med en megetklar definition af forudsætningerne for, at der kan gives tilladelse til anvendelse af dette princip; derminder om, at forsigtighedsprincippet blot er et blandt flere instrumenter til risikostyring, og at detbør indgå i en samlet politik, der bygger på andre elementer såsom sporingsmuligheder og mærkning,
M. der henviser til, at meddelelsen opstiller begrundede og klare rammer for, hvordan man skal forholde
sig i tilfælde af usikkerhed, og gør det klart, at forsigtighedsprincippet ikke berettiger til tilsidesættelse
af videnskabelige beviser eller indførelse af protektionistiske foranstaltninger,
N. der henviser til, at Kommissionens forslag om inden for EU at vedtage en ensartet procedure for
anvendelsen af forsigtighedsprincippet er hensigtsmæssigt, da det gør det lettere at gribe ind i konkretetilfælde, og til, at det også er nødvendigt at sikre, at medlemsstaterne kan opretholde allerede eksiste-rende højere standarder for miljø- og sundhedsbeskyttelse,
O. der henviser til, at Kommissionen i de multilaterale WTO-forhandlinger repræsenterer Det Europæiske
Fællesskab og taler på dettes vegne på grundlag af det mandat, den har fået,
P. der henviser til den legitime foruroligelse i offentligheden som følge af fødevareskandaler, til nye risici
som følge af nye teknologier og bioteknologier og navnlig til bekymringerne i forbindelse medgenetisk modificerede organismer (GMO’er),
Q. der henviser til, at der i vore samfund hersker forskellige opfattelser med hensyn til spørgsmålet om,
hvorvidt en risiko er acceptabel, og kræver derfor en omfattende dialog om risikovurdering, som dog
må baseres på videnskabelige kriterier for ikke at ende i vilkårlighed,
R. der henviser til, at målsætningen om at fjerne al risiko er urealistisk, og at der fortsat hersker viden-
skabelig usikkerhed på en lang række områder,
S. der henviser til, at det i sidste instans er politikerne, der må tage stilling til, om der skal handles på
grundlag af forsigtighedsprincippet eller ej,
T. der henviser til, at Det Europæiske Fællesskabs nuværende beslutningstagningssystem hviler på prin-
cipper, der fortjener at blive opretholdt, udviklet og udvidet, dvs. principperne om forudgående viden-skabelig ekspertise, eksperters uafhængighed, klar information og underretning af offentligheden,
1. glæder sig over, at Kommissionen har taget initiativ til at udarbejde en meddelelse om anvendelsen af
forsigtighedsprincippet;
2. tilslutter sig meddelelsens målsætninger, som er at bestemme, hvilke faktorer der fører til, at forsig-
tighedsprincippet bringes i anvendelse, samt at fastlægge proceduren for dets anvendelse og de kriterier,der gør det muligt at kontrollere, at det anvendes rigtigt, samtidig med at de berørte parter gives garantiermed hensyn til retssikkerhed;17.8.2001 DA C 232/347 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 14. december 2000
3. anmoder Kommissionen om udtrykkeligt at forpligte sig til at gøre brug af forsigtighedsprincippet,
når dette er påkrævet;
4. opfordrer Den Europæiske Union til at præcisere sin holdning til anvendelsen af forsigtighedsprincip-
pet og Rådet til at vedtage en resolution herom inden udgangen af 2000;
5. mener, at Den Europæiske Union på grundlag af forsigtighedsprincippet og for at imødekomme bor-
gernes presserende krav bør styrke forskningen i de sektorer, der giver størst anledning til bekymring ioffentligheden, da der herved kunne skabes forsøgsbaseret klarhed om de potentielle og/eller reelle risicived specifikke fysiske, kemiske og biologiske agenser; for at nå ovennævnte målsætninger bør EU som et
supplement til sine egne finansielle midler anmode erhvervslivet og/eller producenterne af de specifikke
agenser, der skal undersøges, om at bidrage med en lille procentdel af deres årlige nettoudbytte fra salgaf produkter, der direkte og/eller indirekte er forbundet med potentielle risici for menneskers og/ellers dyrssundhed;
6. ønsker, at Kommissionen sikrer, at de politikker, der føres af Den Europæiske Union, respekterer
denne indfaldsvinkel for så vidt angår samtlige anvendte kriterier og procedurer;
7. opfordrer indtrængende Kommissionen til at holde fast ved denne indfaldsvinkel i internationale fora,
navnlig i WTO;
8. henstiller indtrængende til Kommissionen at føre kontrol med, hvad det indebærer at forsvare forsig-
tighedsprincippet 9dash især for udviklingslandene 9dash for at sikre, at det ikke mindsker regeringernes mulig-heder for i påkommende fald at beskytte sundhed og miljø ved hjælp af forsigtighedsforanstaltninger;
9. opfordrer Kommissionen til inden for rammerne af WTO at foreslå en ordning for forholdet mellem
WTO’s tvistbilæggelsesprocedurer og tilsvarende procedurer i andre internationale aftaler og til samtidig at
sikre, at det i forbindelse med nævnte WTO-procedurer bliver muligt at påberåbe sig andre forpligtelser,
for eksempel forpligtelser, der følger af multilaterale miljøaftaler (MEA), for at udvide forsigtighedsprincip-pets anvendelsesområde;
10. mener, at WTO’s tvistbilæggelsesorgan fremover må foretage en vurdering af de foreliggende viden-
skabelige undersøgelser og rapporter, inden det træffer sin afgørelse, og inddrage denne aktuelle vurderingi sin bedømmelse.
Definition og rækkevidde
11. er enig i Kommissionens analyse, hvorefter forsigtighedsprincippet skal kunne tages i brug hver
gang, der på grundlag af mangelfulde, lidet overbevisende eller usikre videnskabelige oplysninger er rimeliggrund til at nære bekymring for mulige virkninger, der er potentielt farlige for miljøet eller menneskers,
dyrs eller planters sundhed og uforenelige med det valgte beskyttelsesniveau;
12. støtter Kommissionens opfattelse med hensyn til den generelle rækkevidde af forsigtighedsprincip-
pet, som skal kunne finde anvendelse på alle Det Europæiske Fællesskabs aktionsområder;
13. ønsker, at Kommissionen allerede i indeværende fase af overvejelserne indleder undersøgelser af,
hvordan anvendelse af forsigtighedsprincippet indvirker på erstatningslovgivningen.
Risikovurdering
14. mener ligesom Kommissionen, at beslutningstageren forud for enhver afgørelse om, hvilke foran-
staltninger der skal træffes, bør have et overblik over det eksisterende kendskab til de risici, der er forbun-
det med den pågældende aktivitet og det pågældende stof, foretaget af eksperter, der er uafhængige af deberørte parter, og som i det internationale videnskabelige samfund nyder anerkendelse for deres kompe-tence på det pågældende område og udpeges i overensstemmelse med en gennemsigtig procedure;
15. kræver, at de berørte parter bidrager til en fuldstændig og effektiv risikovurdering ved at videregive
alle de oplysninger, de råder over, og som kan vise sig nyttige;C 232/348 DA 17.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 14. december 2000
16. mener, at det, hvis forsigtighedsprincippet skal finde anvendelse på en effektiv og troværdig måde,
er vigtigt at inddrage alle de vigtigste interessenter, herunder om nødvendigt repræsentanter for det civilesamfund, i de politiske valg i forbindelse med gennemførelsen; anmoder Kommissionen om over for WTOog De Europæiske Fællesskabers Domstol at anføre, at alle de vigtigste interessenter i forbindelse med
bilæggelse af tvister, der vedrører forsigtighedsprincippet, bør have ret til at fremlægge relevante oplysnin-
ger, enten skriftligt eller personligt, og til at modtage oplysninger inden for en rimelig frist;
17. mener, at vurderingen kan foretages af en af de allerede eksisterende videnskabelige komitéer i
Kommissionen, idet det dog erkendes, at disse vil blive omstruktureret i lyset af hvidbogen om fødevare-sikkerhed, og finder, at man desuden bør overveje at oprette de komitéer, som i øjeblikket mangler påområderne folkesundhed og miljø;
18. opfordrer Kommissionen til at forelægge en undersøgelse af indvirkningerne på de videnskabelige
komitéer på nationalt plan og på EU-plan på baggrund af de forandringer, som anvendelsen af forsigtig-
hedsprincippet sandsynligvis vil medføre for de forskellige organers opgaver og deres indbyrdes forbin-delser;
19. mener, at ekspertberetningen skal beskrive den fulgte vurderingsmetode, de formodninger, der har
dannet udgangspunkt herfor, den vedtagne usikkerhedsmargen og graden af uvidenhed;
20. mener, at videnskabelige mindretalsopfattelser udtrykkeligt skal fremgå af vurderingens kon-
klusioner;
21. understreger, at de berørte parter så tidligt som muligt bør forelægge forslag om erstatningsproduk-
ter for produkter, der anses for farlige, og fremlægge objektive videnskabelige oplysninger, der viser, aterstatningsprodukterne er mindre skadelige end de produkter, de erstatter;
22. finder det afgørende, at risikovurderingsprocedurer gøres til genstand for stramme tidsfrister, og at
medlemsstaternes myndigheder eller, i givet fald, Kommissionen bør have mulighed for øjeblikkeligt at
iværksætte midlertidige foranstaltninger indtil afslutningen af sådanne eventuelle procedurer; mulige foran-
staltninger bør omfatte, men ikke være begrænset til, restriktioner af og forbud mod import, eksport, salgeller brug.
Risikostyring
23. erkender, at Det Europæiske Fællesskab ligesom de øvrige WHO-medlemmer især med hensyn til
miljøbeskyttelse og menneskers, dyrs og planters sundhed har ret til at bestemme det ønskelige beskyt-telsesniveau; forsigtighedsprincippet er i denne forbindelse et vigtigt instrument, idet følgende udgangs-punkter skal respekteres:
a) det vedtagne beskyttelsesniveau kan ikke være lavere end det niveau, der er fastlagt ved europæiske
eller internationale normer såsom grænseværdier, WHO-henstillinger og miljøpolitiske mål,
b) beskyttelsen af folkesundheden og miljøet må gå forud for ethvert andet hensyn,c) der findes ingen minimumsrisikogrænse, under hvilken forsigtighedsprincippet ikke kan anvendes, og
følgelig kan forsigtighedsprincippet gøres gældende selv i tilfælde af en beskeden risiko,
d) der kræves ikke noget afgørende bevis for en sikker årsagssammenhæng mellem det fænomen eller det
produkt, der er forbundet med eventuel risiko, og de frygtede virkninger,
e) anvendelse af forsigtighedsprincippet må ikke forveksles med forsøg på at opnå nulrisiko, hvilket i
praksis sjældent er muligt;
24. mener, at anvendelsen af forsigtighedsprincippet bør ske gennem vedtagelse af den mest velegnede
foranstaltning i forhold til de af Kommissionen fastlagte kriterier (proportionalitet, ikke-diskriminering,overensstemmelse, undersøgelse af fordele og omkostninger, undersøgelse af den videnskabelige udvikling);
peger på, at usikkerhedsfaktorer gør det vanskeligt at anvende disse procedurer, hvilket er et problem i
enhver situation, der kræver anvendelse af forsigtighedsprincippet, og understreger, at sådanne principperikke bør anvendes på bekostning af hensynet til menneskers eller dyrs sundhed og velfærd eller miljøbe-skyttelse;17.8.2001 DA C 232/349 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 14. december 2000
25. anmoder endnu en gang Kommissionen om at bekræfte, at tilbagetrækning af et produkt på bag-
grund af forarbejdnings- eller produktionsmetoder efter dens opfattelse kan være en legitim anvendelse afforsigtighedsprincippet og må være i overensstemmelse med WTO-forpligtelserne;
26. understreger proportionalitetskriteriets betydning for sikring af, at den trufne foranstaltning står i
behørigt forhold til risikoens alvor under hensyn til det valgte beskyttelsesniveau og de langsigtede poten-tielle følger;
27. mener ikke, at kriteriet om overensstemmelse bør være permanent bindende for beslutningstagerne,
men at det bør anvendes med henblik på at skabe overensstemmelse med den bedste praksis; det bør ikkeanvendes som berettigelse for ikke at tilbyde den størst mulige grad af beskyttelse af menneskers og dyrs
sundhed og velfærd og af miljøet;
28. understreger, at costbenefitanalyser ikke udelukkende bør baseres på økonomiske eller finansielle
kriterier, men også tage hensyn til andre faktorer, især følgerne af passivitet for miljøet og folkesundheden
samt befolkningens opfattelse af risikoen og den planlagte foranstaltnings acceptabilitet;
29. understreger, at hovedparten af de trufne foranstaltninger nødvendigvis må være af foreløbig karak-
ter, og at der må foretages en løbende reevaluering af disse i lyset af nye videnskabelige data; forsigtigheds-foranstaltninger bør opretholdes, så længe risikoen består;
30. foreslår, at alle vedtagne foranstaltninger kommer til at omfatte en forud fastsat tidsplan for reeva-
lueringen, og at det samtidig skal være muligt at revidere sådanne foranstaltninger snarest muligt, hvis derfremkommer nye videnskabelige oplysninger inden den i tidsplanen fastsatte frist;
31. mener, at den instans, der er ansvarlig for risikostyring, bør beskrive de alternative foranstaltninger,
der er blevet overvejet men forkastet, og give en detaljeret begrundelse for fravælgelsen heraf.
Formidling af oplysninger om risikoen
32. mener, at der under hele risikovurderings- og risikostyringsprocessen bør formidles oplysninger til
offentligheden på en så gennemsigtig måde som muligt, og at al dokumentation vedrørende de forskellige
stadier af videnskabelig risikovurdering og risikostyring bør være offentlig tilgængelig;
33. mener, at den offentlige beslutningstager og de berørte parter i de tilfælde, hvor det anses for hen-
sigtsmæssigt at undlade at vedtage foranstaltninger, bør underrette offentligheden herom, navnlig for at
bortvejre tvivl og usikkerhed omkring et produkt eller en fabrikationsmetode;
34. mener, at princippet om forbrugeroplysning og forbrugernes valgfrihed bør respekteres, samt at
forbrugerne selv i givet fald bør gives mulighed for på et velinformeret grundlag at afgøre, om der er risiciforbundet med de produkter, de køber.
Bevisbyrde
35. mener, at kontrollen af betingelserne for anvendelsen af forsigtighedsprincippet sorterer under med-
lemsstaternes eller Fællesskabets juridiske organer;
36. tilslutter sig Kommissionens opfattelse vedrørende bevisbyrden og den skelnen, den foretager mel-
lem produkter, der er omfattet af forudgående tilladelse, og produkter, der ikke er omfattet af en sådantilladelse;
37. mener imidlertid, at det, hvor det drejer sig om produkter, der ikke er omfattet af forudgående
tilladelse, må påhvile den fysiske eller juridiske person, der anfægter et produkts sikkerhed, at fremlægge
bevis til støtte for sine påstande, og at der kan blive tale om omvendt bevisbyrde;
*
**
38. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Det Økonomiske og
Sociale Udvalg, Regionsudvalget og medlemsstaternes parlamenter.C 232/350 DA 17.8.2001 De Europæiske Fællesskabers Tidende
Torsdag, den 14. december 2000