Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter"

(1999/C 329/05)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 23. marts 1999 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Eduardo Chagas til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 13. juli 1999.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 366. plenarforsamling af 22.-23. september 1999, mødet den 22. september 1999, følgende udtalelse med 107 stemmer for, 6 imod og 2 hverken for eller imod.

1. Indledning

1.1. Det foreliggende forslag til Rådets forordning om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter er en opfølgning af Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet af 16. december 1997 om "Udsigterne for EU's marked for fiskerivarer: ansvar, partnerskab, konkurrenceevne".

1.2. Forslaget reviderer og tilpasser visse aspekter af den fælles markedsordning og samler bestemmelser, der hidtil har været fordelt over forskellige retsakter.

1.3. I forhold til de tendenser, der gav anledning til de tidligere tilpasninger og ændringer, gør det foreliggende forslag producentorganisationerne mere ansvarlige for forvaltningen af ressourcerne og fangsterne og deres tilpasning til markedsbehovet. Det indeholder ligeledes bestemmelser, der skal forbedre forbrugeroplysningen i handelsleddet, og indfører mekanismer til at forbedre forsyningen af forarbejdningsindustrien.

2. Generelle bemærkninger

2.1. ØSU godkender det foreliggende forslag til forordning under forbehold af, at nedenstående bemærkninger tages i betragtning.

2.2. ØSU har altid udtrykt tilfredshed med de skridt, der tages for at forbedre den fælles markedsordnings mekanismer, især dem, der sigter mod at forenkle markedsforvaltningen og styrke producentorganisationernes rolle og repræsentativitet og dermed bidrage til at gøre dem mere dynamiske.

2.3. Den fælles fiskeripolitik er blevet justeret flere gange, bl.a. for at tage hensyn til udvidelserne af EU og de forskellige fiskeritraditioner og -metoder samt fiskeressourcernes tilstand.

2.4. For at opnå bedre fungerende markeder og mere effektiv inddragelse af producentorganisationerne kunne det være nyttigt at indsamle mere detaljerede og ajourførte oplysninger om medlemsstaternes producentorganisationer og producenter og om deres situation og status. På denne måde kunne man få fastslået, om den nuværende EU-model for organisering af producenterne er i harmoni med produktionssituationen. ØSU opfordrer Kommissionen til at foretage en sådan undersøgelse i samarbejde med fiskerisektoren.

2.5. Efter ØSU's mening bør den fælles markedsordning blive et effektivt instrument i den fælles fiskeripolitik og udvikle sig i overensstemmelse med de andre fiskeripolitiske aspekter, så der sikres en integreret udvikling af sektoren.

2.6. ØSU bifalder, at bestemmelser, som hidtil har været fordelt over forskellige retsakter, nu er samlet i et eneste dokument. Dette er nyttigt for sektorens aktører.

2.7. ØSU understreger, at forslaget er velfunderet og sammenhængende, og at det tager hensyn til nogle af de bemærkninger, ØSU og den berørte sektor har fremsat.

2.8. Selv om den fælles markedsordning ikke kan løse alle sektorens problemer alene, må den konsekvent bidrage til at gennemføre målene for den fælles fiskeripolitik.

2.9. Med de nuværende knappe fiskeressourcer må der generelt udtrykkes tilfredshed med foranstaltninger - især hvis de ledsages af passende finansiel støtte - som tilskynder producentorganisationerne til at udarbejde operationelle programmer, der afpasser fangsterne efter markedsbehovet, så det undgås, at et fælles, men knapt gode går til spilde.

2.10. ØSU understreger, at i en situation, hvor fiskerisektoren må slås med tilbagegang i fangsterne og konkurrence fra tredjelandeproducenter, er prisstøtte af særlig betydning, fordi den i vidt omfang sikrer vigtige produktionsgrenes økonomiske levedygtighed.

2.11. En levedygtig fiskerisektor er vigtig for økonomien og befolkningen i visse regioner og vil sikre, at et produkt, der pga. af sin ernæringsmæssige værdi i stigende grad anbefales i en sund kost, kan overleve og forblive konkurrencedygtigt.

2.12. De grundlæggende bestemmelser til forbedring af mærkningen og forbrugeroplysningen om forskellene mellem ferske, kølede og frosne produkter er dikteret af markedet som sådant og gør samtidig aktiviteterne mere gennemsigtige. Producentorganisationerne bør systematisk inddrage dette aspekt i deres arbejde og fuldt ud udnytte den finansielle støtte og alle de muligheder, der ligger i de fællesskabsinstrumenter, de har til rådighed.

2.13. De fælles handelsnormer skal fastlægges gennem en særlig procedure. Der må i den forbindelse tages hensyn til de mange forskellige forbrugsmønstre og -vaner inden for EU, f.eks. hvad angår konsum af fersk fisk. De fælles handelsnormer bør ligesom for andre produkter udvides til at omfatte friske eller tørrede saltede produkter.

2.14. I den sammenhæng understreger ØSU betydningen af minimumsstørrelser, ikke kun for ressourcebevarelsen, men også for den internationale handel.

2.15. Konkurrencen fra tredjelandeprodukter foregår undertiden i strid med gældende regler til skade for EU-produktionen og med alvorlige forstyrrelser i sektoren til følge.

2.16. Gennemførelsen af kontrolbestemmelserne på området har stort set været overladt til medlemsstaterne og har ikke altid været tilfredsstillende. På trods af den nuværende tendens til forbedring af kontrollens effektivitet, understreger ØSU behovet for en skrappere kontrol i hele EU med importen og landinger fra fartøjer under bekvemmelighedsflag eller fra tredjelande, især hvad angår kvalitet, minimumsstørrelse samt sundhedsnormer.

2.16.1. ØSU opfordrer endnu en gang Kommissionen til at vinde tilslutning til EU's foranstaltninger til forvaltning og beskyttelse af fiskeressourcerne i de forskellige internationale fora og bilaterale aftaler med tredjelande med henblik på harmonisering af procedurer og bestemmelser. Derigennem kan man dels beskytte ressourcerne dels begrænse konkurrenceforvridningen.

2.17. For at undgå de forstyrrelser og alvorlige kriser, som illoyal konkurrence fra tredjelandeprodukter undertiden udløser, opfordrer ØSU Kommissionen til at indføre en særlig mekanisme for finansiel kompensation til producentorganisationer.

2.18. Bestemmelserne vedrørende styrkelse af producentorganisationernes rolle betyder, at de regler, som hovedproducentorganisationen i en region har opstillet og vedtaget, under visse omstændigheder kan gøres bindende for ikke-medlemmer. ØSU understreger, at dette er en meget ømtålelig bestemmelse, som snarere bør være undtagelsen end reglen. Under alle omstændigheder må den - som Kommissionen selv påpeger - ikke skade den frie samhandel.

2.19. For øjeblikket er det medlemsstaterne, som i ovennævnte tilfælde yder godtgørelse til ikke-medlemmer.

2.19.1. ØSU mener, at denne foranstaltning bør finansieres af EUGFL.

2.20. Opgradering af EU's fiskeriprodukter og beskyttelse mod den voksende konkurrence fra tredjelande kræver naturligvis også, at sektoren satser på en kvalitetspolitik, som er klart afstemt efter forbrugernes præferencer.

2.21. Som allerede påpeget begynder en ægte kvalitetspolitik ombord på fartøjet og må videreføres helt frem til den endelige forbruger.

2.22. ØSU tvivler på, at det gennem den foreslåede forordning om betingelserne for strukturstøtte til fornyelse af flåden (ifølge hvilke den udgåede kapacitet skal være 130 % større en den nye tilførte kapacitet) vil være muligt for en operatør at forny flåden. ØSU henviser her til bemærkningerne i sin tidligere udtalelse(1).

2.23. Der bør være fuld sundhedsmæssig garanti for fødevarer, der konsumeres af mennesker. Derfor mener ØSU, at Kommissionen må drage alle nødvendige konsekvenser af de seneste tilfælde, hvor der er påvist visse stoffer eller produkter i foder til dyr, som er beregnet til menneskeføde. Denne bekymring gælder også akvakulturprodukter.

2.24. Forarbejdningsindustrien må garanteres tilstrækkelige forsyninger af god kvalitet. Derfor må der skabes de nødvendige forudsætninger for at sikre kontinuerlig forsyning, helst med EU-produkter, som imidlertid kun kan dække en del af råvarebehovet.

2.25. Forsyningerne fra tredjelande til EU's forarbejdningsindustri har hidtil været omfattet af kvoter, alt efter industriens behov. Kommissionen foreslår nu at gøre forsyningen af industrien lettere ved at suspendere tolden efter den fælles toldtarif for visse produkter, der er medtaget i bilag V.

2.26. ØSU råder ikke over data, der sætter den i stand til at vurdere, om det hidtidige kvotesystem har vist sig at være uegnet, og om Kommissionen af denne grund foreslår en suspension af tolden for produkterne i bilag V.

2.26.1. Hvad angår de praktiske økonomiske og sociale følger af denne foranstaltning, frygter ØSU, at EU-produktionen derigennem vil blive endnu mere udsat for konkurrence fra tredjelande, hvis disse ud over at have lave udgifter til produktionsfaktorer og råstoffer nu også får toldlettelser.

2.26.2. Med hensyn til forsyningen af råvarer til EU's forarbejdningsindustri foretrækker ØSU, at situationen for hvert enkelt produkt som hidtil analyseres særskilt, og at den nuværende kvoteordning opretholdes for alle produkter. ØSU anbefaler kortere frister og enklere procedurer for tilladelse til suspension af toldsatserne for at sikre mere kontinuerlig forsyning af EU's industri.

2.27. ØSU understreger, at en så ambitiøs og vidtrækkende reform, som den foreslåede, må ledsages af bevillinger, der står mål hermed, hvis man ønsker at opnå resultater og reel indvirkning på sektoren.

Bruxelles, 22. september 1999.

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) EFT C 209 af 22.7.1999, s. 10.