1.Problemafgrænsning

Den overordnede problemanalyse af EU’s klimapolitiske mål for 2030 og ETS blev udført i konsekvensanalysen for klima- og energirammen for 2030. I oktober 2014 nåede Det Europæiske Råd til enighed om 2030-rammen, herunder en bindende reduktion i EU på mindst 40 % frem til 2030 i forhold til 1990, og et tilsvarende reduktionsmål for EU’s emissionshandelssystem (ETS) på 43 % i forhold til 2005, såvel som fortsat gratis kvoter til industrien og etablering af finansieringsordninger til sikring af EU’s overgang til en lavemissionsøkonomi. Det problem, der skal løses, er, hvordan man skal tilpasse de respektive bestemmelser i ETS-direktivet for tiden efter 2020 og samtidig yderligere forbedre systemet på grundlag af de hidtidige erfaringer.

1.1.Gratis tildeling og håndtering af risikoen for carbon leakage

Der tildeles gratis kvoter til industrisektorer for at modvirke den potentielle risiko for carbon leakage i mangel af lignende klimapolitiske foranstaltninger i andre større økonomier. Det grundlæggende problem er, hvordan man kan fastlægge fremtidige regler for tildeling af gratis kvoter til industrien, så de ca. 6,3 mia. gratis kvoter, der er til rådighed, fordeles optimalt på grundlag af de principper, der er fastlagt af Det Europæiske Råd.

1.2.Finansieringsmekanismer til lavemissionsprojekter

Som led i 2030-rammen besluttede Det Europæiske Råd at oprette tre finansieringsmekanismer for lavemissionsprojekter. Den første er en innovationsfond på 400 mio. kvoter til at støtte stærkt innovative, kulstoffattige nye pionerprojekter i europæisk industri og energi, der bygger på den eksisterende NER 300-facilitet. Derudover vil omkring 310 mio. kvoter blive anvendt til en moderniseringsfond, som skal yde støtte til EU-medlemsstater med lav indkomst med henblik på at forbedre energieffektiviteten og modernisere energisystemerne. Endelig fortsættes muligheden for lavindkomstmedlemsstater til at give gratis kvoter til energisektoren, med en øvre grænse på højst 40 % af deres kvoter til auktionering inden omfordeling. I denne konsekvensanalyse gennemgås de optimale valg for udformningen af disse finansieringsmekanismer.

1.3.Yderligere forbedringer af det nuværende regelsæt

De nuværende regler for EU ETS har været i kraft siden 2013 og er relativt nye, men det har vist sig, at visse begrænsede ændringer bør overvejes efter 2020 for centrale aspekter af ETS (kvoternes gyldighed, EU-registret og små emittenter).

2.Mål

Den overordnede målsætning for EU’s klimapolitik og EU ETS som det vigtigste instrument er at bidrage til at begrænse den globale gennemsnitlige temperaturstigning til højst 2 °C over det førindustrielle niveau. Det specifikke mål er at forbedre EU ETS-reglerne efter 2020, så de bringes i overensstemmelse med emissionsreduktionsmålet for 2030. Operationelle mål for de tre klynger (gratis tildeling, finansieringsmekanismer og yderligere forbedringer af de nuværende regler) sigter mod at løse de problemer, der er defineret i det foregående.

3.Mulige løsningsmodeller og deres konsekvenser

3.1.Gratis tildeling og modvirkning af risikoen for carbon leakage.

Der blev udviklet flere politiske løsningsmodeller for hvert af elementerne i gratiskvotesystemet og for kompensation af indirekte omkostninger efter de vejledende principper i Det Europæiske Råds konklusioner.

Benchmarkværdier. Der er forskellige muligheder for, hvordan og hvor hyppigt benchmarkværdierne ajourføres (kvoter pr. ton produkt). I forbindelse med konsekvensanalysen blev følgende overvejet: referencescenariet (baseret på nye data indberettet af operatørerne), ajourføring med en enhedssats, løbende ajourføring med en fast sats, ajourføring baseret på nye data kombineret med en ajourført fast sats, og en løbende ajourføring på grundlag af en komplet dataindsamling.

Produktionsniveau og justeringer. Produktionsniveauet ganges med benchmarkværdien for at bestemme mængden af kvoter pr. anlæg. Der er forskellige muligheder for, hvor mange år der anvendes for produktionsniveauer, hvor ofte antallet af år bør ajourføres, og for, hvordan man kan håndtere årlige ændringer i produktionsniveauet. I konsekvensanalysen indgår referencescenariet (produktionsniveauer fastsat én gang og de nuværende regler for produktionsændringer), et alternativ med den historiske produktion fastlagt én gang, og baseret på fem år (2013-17) for hele 10-årsperioden og et andet alternativ med produktionsniveauerne for to femårsperioder (hhv. 2013-17, 2018-22). Væsentlige produktionsstigninger og -fald håndteres ved hjælp af samme tærskler for øget og faldende produktion. Den øgede tildeling til øget produktion stammer fra reserven for nytilkomne, som er enten en fast mængde (referencescenariet) eller tilføres uudnyttede kvoter i løbet af perioden. Den kan opbygges med fase 4-kvoter, eller med 250 mio. kvoter, der ikke blev tildelt i fase 3.

Carbon leakage-grupper og kriterier. Sektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for carbon leakage på grund af kulstofintensiteten og kulstofhandelen, modtager flere gratis kvoter. Der er i øjeblikket en meget begrænset differentiering mellem sektorer, idet 97 % er opført på risikolisten for carbon leakage. I konsekvensanalysen gennemgås mulighederne for en mere målrettet tilgang baseret på differentiering af sektorer afhængigt af deres grad af eksponering for risikoen for carbon leakage — en mindre ændring af de nuværende kriterier, anvendelse af en ensartet faktor for alle og inddeling af sektorer i 4 grupper.

Kompensation af indirekte omkostninger. Indirekte kulstofomkostninger er omkostningerne ved CO2-emissioner i forbindelse med elproduktion, der videregives til industrielle elkunder. I øjeblikket kan medlemsstaterne yde tilskud til visse elintensive industrier for delvist at kompensere dem for disse indirekte omkostninger, under overholdelse af statsstøttereglerne. I konsekvensanalysen overvejes referencescenariet (fortsættelse af den nuværende tilgang), indførelse af en obligatorisk EU-dækkende kompensationsordning, der finansieres af nationale auktionsindtægter eller gratis tildeling, og en kombination af en EU-dækkende kompensationsordning, der finansieres gennem gratis tildeling plus en fakultativ kompensation på nationalt plan.

Mulighederne for hvert element blev screenet på baggrund af de operationelle mål, som er knyttet til Det Europæiske Råds konklusioner, og mulighederne med de bedste resultater blev kombineret i løsningsmodelpakker:

"Referencescenarie A" afspejler det uændrede ETS-direktiv, men svarer ikke til Det Europæiske Råds konklusioner og er ikke vurderet.