KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 05.09.1996 
KOM(96) 426 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
OM RESULTATERNE AF DEN VURDERING, DER OMHANDLES 
I RÅDETS DIREKTIV OM BESKYTTELSE AF ARBEJDSTAGERE 
MOD FARERNE VED UNDER ARBEJDET 
AT VÆRE UDSAT FOR ASBEST 

RESUME 
Asbest er en særlig farlig agens, som kan forårsage alvorlige sygdomme, og som forekommer 
i forskellige former under mange arbejdsforhold. For at bekæmpe disse farer vedtog Det 
Europæiske Råd i september 1983 et direktiv 83/477/EØF1 om beskyttelse af arbejdstagere 
mod farerne ved under arbejdet at være udsat for asbest, som senere blev ajourført og ændret 
ved Rådets direktiv 91/382/EØF2. 
I henhold til artikel 9, stk. 1, skal bestemmelserne i direktivet tages op til fornyet behandling 
inden den 31. december 1995 "navnlig under hensyn til den videnskabelige og teknologiske 
udvikling samt til den indvundne erfaring i forbindelse med gennemførelsen af dette direktiv". 
Ud fra analysen af implementeringen af Rådets direktiv 83/477/EØF ændret ved Rådets 
direktiv 91/382/EØF og på grundlag af høringerne af medlemsstaterne i Den Europæiske 
Union mener Kommissionen, at de målinger, der er vedtaget i gældende fællesskabslovgivning, 
kan stadig bruges inden for de globale rammer for beskyttelse af arbejdstagere, der er udsat 
for asbest. Som tidligere understreget supplerer Rådets direktiv 90/394/EØF om beskyttelse 
af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer, 
hvor der er fastsat beskyttelsesforanstaltninger, som i visse tilfælde er strengere, i udpræget 
grad nogle punkter i asbestdirektivet. Følgelig vil en gennemgribende revision af direktiv 
83/477/EØF først blive nødvendig efter en radikal politisk ændring med hensyn til 
markedsføring af produkter, der indeholder asbest, med andre ord hvis det på fællesskabsplan 
blev besluttet at udvide forbuddet mod brug af asbest. 
1 EFT L 263, 24.9.1983, s. 25 
2 EFT L 206, 29.7.1991, s. 16 
L Indledning 
Asbest er en særlig farlig agens, som kan forårsage alvorlige sygdomme, og som 
forekommer i forskellige former under mange arbejdsforhold. For at bekæmpe disse 
farer vedtog Det Europæiske Råd i september 1983 et direktiv 83/477/EØF1 om 
beskyttelse af arbejdstagere mod farerne ved under arbejdet at være udsat for asbest, 
som senere blev ajourført og ændret ved Rådets direktiv 91/382/EØF2. 
I henhold til artikel 9, stk. 1, skal bestemmelserne i direktivet tages op til fornyet 
behandling inden den 31. december 1995 "navnlig under hensyn til den 
videnskabelige og teknologiske udvikling samt til den indvundne erfaring i 
forbindelse med gennemførelsen af dette direktiv". 
Endvidere skal referencemetoden i bilag I til måling af luftens indhold af asbest i 
henhold til artikel 7, stk. 1, samtidig tages op til fornyet behandling "med henblik på 
at fasdægge én enkelt fremgangsmåde til måling af luftens indhold af asbest på 
fællesskabsplan". 
Denne meddelelse vedrører ovenstående bestemmelser i direktivet. 
2. Oversigt oyer asbest 
Mineralogiske oplysninger 
Ordet asbest henviser til en gruppe af fiberholdige, mikrokrystallinske hydratiserede 
silikater, af forskellig kemisk sammensætning. De fire hovedtyper af asbest er: 
- chrysotil eller hvid asbest 
- crocidolit eller blå asbest 
EFT L 263, 24.9.1983, s. 25 
EFT L 206, 29.7.1991, s. 16 
- amôsit 
- anthophyllit. 
Der er to mineralogiske hovedgrupper af asbest: serpentinasbest, der omfatter 
chrysotil, og amphibolasbest, der omfatter crocidolit, amosit og anthophyllit. 
Chrysotilfibre varierer i længde indtil 5 cm; crocidolitfibre kan blive op til 8 cm 
lange. Asbestfibre er generelt meget mindre i diameter end andre mineralske eller 
vegetabilske fibre, og d har derfor en høj længde/diameter-koefficient. Respirabelt 
støv, som anses for at kunne fremkalde biologiske virkninger, er sædvanligvis dele 
af større fibre, med en længde på mere end fem micrometer og en længde/bredde­
koefficient, der er større end 1:3. 
Når fibre, der er små nok til at trænge ind i luftvejene, indåndes, bliver de yderligere 
splittet op i deres komponentfibriller, 350 ångstrøm eller deromkring i diameter, når 
der er tale om chrysotil, og noget større, når der er tale om amosit eller crocidolit. 
Fiberstruktur og kemisk sammensætning giver asbest unikke egenskaber: det er 
resistent over for slitage, høje temperaturer og ætsende kemikalier, og på grund af 
dets lave elektriske og termiske ledningsevne er det brandsikkert. 
Brug 
Asbest var tidligere meget udbredt på grund af dets fysiske og kemiske egenskaber 
og på grund af dets relativt lave pris. 
Man mener, at asbest er blevet anvendt i mere end 3 000 produkter, men dette er dog 
aldrig blevet egentligt dokumenteret. Det har først og fremmest været anvendt til: 
1. Asbestcementplader (bygninger, arbejdsoverflader, boliger og elektrisk udstyr). 
2. Asbestcementrør (vand, gas, specielle væsker, kloak). 
3 : Asbesttråd (tekstiler, paknings-Aætningsmaterialer, friktionsplader/-skiver, bøjelige 
slanger m.v.). 
4. Asbestdug (madrasser, lagenvarer, tøj/beklædning, handsker, transportbånd m.v.). 
5. Asbestfilt (støjisolering). 
6. Asbestpap (isolering, coating/belægning, beklædning m.v.). 
7. Asbestplade (brandsikker beklædning, paknings-/tætningsmaterialer til kemikalie­
containere m.v.). 
8. Rå asbest (blandet med andre stoffer til isolering). 
For øjeblikket foregår den største brug af asbest stadig inden for fremstilling af 
asbestcementrør. De fleste andre anvendelser er blevet substitueret. 
Erstatningsprodukter 
Asbest er vanskeligt at erstatte, og enhver ny erstatningsteknologi kræver masser af 
ressourcer og forskning. 
Eftersom ingen af de naturlige mineralske fibre er så lette at anvende som asbest, var 
forsøgene på at finde erstatningsprodukter indtil for få år siden begrænset til 
syntetiske fibre. Det kan synes ulogisk ud fra et sikkerhedsmæssigt synspunkt at 
erstatte et materiale med fiberstruktur som for eksempel asbest med et tilsvarende 
andet materiale, men kun fiberstrukturer giver varme- og korrosionsbestandighed. 
Således anbefales det i en WHO-rapport fra 1993 om sundhedsmiljøkriterier (IPCS 
- International Programme on Chemical Safety), at alle fibre, som kan indåndes og 
er biobestandige, skal undersøges for toksicitet og carcinogenicitet. Eksponering for 
disse fibre skal kontrolleres i lige så høj grad som ved asbest, indtil der er data, der 
viser, at der behøves mindre kontrol. 
I nogle år har interessen været samlet omkring en række kemikalier, som kan 
fremstille et kompakt materiale uden fiberstruktur, som især er anvendeligt til varme-
og støjisolering. Man har imidlertid fået mere viden om syntetiske mineralske fibre, 
og industriel anvendelse heraf afprøves og testes. Eksempler herpå er mono- og 
polykrystallinske glasfibre. Generelt skelnes der mellem to kategorier: isolenngsuld 
(glasuld, rock wool, mineraluld) og ildfaste fibre (keramik og aluminiumoxid). 
Der er stadig en del tvivl om, hvilke risici der er forbundet med syntetiske mineralske 
fibre for arbejdstagere, som udsættes herfor, og de epidemiologiske undersøgelser 
heraf har ikke for øjeblikket afgørende beviser. Der er gjort visse fremskridt (jf. 3.a) 
med hensyn til forsøgene på at klassificere de syntetiske mineralske fibre på 
fællesskabsplan inden for rammerne af direktiv 67/548/EØF3. 
3. AsbestreSaterede sygdomme 
Gruppen af sygdomme, som man ved er fremkaldt at asbest, omfatter lunge- og 
pleurafibrose og cancer i lunger, pleura og peritoneum. 
- Diffus interstitiel lungefibrose (eller asbestose) er blevet forbundet med udsættelse 
for asbest fra 1930 > eme; det er en kronisk, progressiv sygdom, der fører til 
respirationsinsufficiens, som kan medføre døden. 
Udviklingen af asbestose afhænger først og fremmest af, hvor stor mængde fiber 
der indåndes, hvilket har at gøre med eksponeringens intensitet og varighed. 
Rygning synes at forværre den biologiske virkning af asbest. 
- Lungecancer, som kan vise sig mange år efter eksponeringen (latenstiden er op 
til 20 år), er den næsthyppigste dødsårsag som følge af eksponering for asbest. 
Der er ingen komparativ skala over risici for lungecancer forbundet med forskel­
lige typer af fibre, men nyere undersøgelser har vist, at fibre af amphibolform er 
mere skadelige end chrysotil. Incidensen af lungecancer er også dosisafhængig; 
i epidemiologiske termer vil det sige, at jo flere fibre, der indåndes, jo højere er 
incidensen. 
Den kombinerede virkning af cigaretrygning og asbesteksponering er et af de 
bedst undersøgte eksempler på synergi mellem erhvervsbetingede faktorer og 
personlige vaner; for forholdet mellem rygning og asbest er den multiplikative 
model den mest anerkendte. I betragtning af at rygning i sig selv forårsager en 
stor forøgelse af lungekræfttilfælde, synes videnskabelige data at påvise, at hos en 
EFTL 196, 16.8.1967, s. 1 
arbejdstager, som ryger, og som også er udsat for asbest, er den allerede høje 
risiko voldsomt forøget, idet et ud af fem dodsfald tilskrives lungecancer. 
0 
Cancer i pleura og peritoneum (eller mesotheliom) er generelt længere om at 
bryde ud efter initial eksponering end lungetumorer (over 25 år i nogle tilfælde). 
Det betyder, at vi i de følgende ti år fortsat vil kunne se resultaterne af de høje 
asbestkoncentrationsniveauer i luften, der fandtes før vedtagelsen af direktiv 
83/477/EØF. 
Generelt synes risikoniveauerne epidemiologisk set i faldende orden at være 
crocidolit og amosit (to amphiboltyper af asbest) fulgt af chrysotil og anthophyllit 
(et andet amphibol). 
Om der er et dosis-effekt forhold for mesotheliom er mindre indlysende og kan 
diskuteres, hovedsageligt fordi vurderingen af effekten af lave asbestdoser på 
fremkaldelsen af denne type cancer giver anledning til stor usikkerhed. 
4. Fællesskabslovgivning 
Asbest er uden skelnen mellem de forskellige typer anført i bilag I i Rådets direktiv 
67/548/EØF "om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og 
etikettering af farlige stoffer" og klassificeret som et kræftfremkaldende stof i 
kategori 1 med risikosætning R45. 
Rådet har på forslag af Kommissionen vedtaget en omfattende lovgivning for at 
begrænse risici som følge af asbesteksponering, og der er indført en beskyttelses-
strategi på adskillige niveauer: 
- begrænsning af markedsføringen og anvendelsen af asbest og asbestholdige 
produkter (Rådets direktiver 83/478/EØF4 og 85/61 O/EØF5: Kommissionens 
direktiv 91/659/EØF6^ 
- nedbringelse af eksponeringsniveauet samt begrænsning af anvendelsen på 
arbejdspladsen (jf. nedenfor) 
- forebyggelse og nedbringelse af miljøforurening, herunder kontrol af affald, der 
indeholder asbest (Hadets direktiver 78/319/EØF7 og WZV/EQT*) 
- regler for udførsel og indførsel af visse farlige kemikalier, heriblandt crocidolit 
(Rådets forordning pr, 1734/889). 
Kommissionen har iværksat undersøgelser over asbestindustrien og de industrier, der 
fremstiller fibre, som kan erstatte asbest. Kommissionen agter at revidere nærværende 
direktiv om begrænsninger af markedsføringen og anvendelsen af asbest på grundlag 
af dette arbejde. 
De foranstaltninger, der hidtil er gennemført på forskellige områder, miljø, det indre 
marked og beskyttelse af arbejdstagerne, supplerer hinanden, men det skal 
understreges, at beskyttelsen af arbejdstagere, der er udsat for indånding af 
asbestfibre, strengt taget ikke hører under de politikker, der vedrører begrænsning af 
eller forbud mod anvendelse af produkter, der indeholder disse fibre. Selv om al brug 
af asbest blev forbudt, ville der stadig være nogle kategorier af arbejdstagere, der var 
udsat for indånding af fibre, fordi der stadig ville være produkter, der indeholder det 
(f.eks. asbestcementplader, beklædning, tekstiler, m.v.), eller fordi de arbejder med 
vedligeholdelse eller fjernelse (f.eks. renovering af bygninger). 
EFT L 263, 24.9.1983, s. 33 
EFT L 375, 31.12.1985, s. 1 
EFT L 363, 31.12.1991, s. 36 
EFT L 84, 31.3.1978, s. 43 
EFT L 85, 28.3.1987, s. 40 
EFT L 155, 22.6.1988, s. 2 
Meddelelsen vedrører især beskyttelse af arbejdstagere, et område der specifikt er 
reguleret på fællesskabsniveau med a) Rådets direktiv 83/477/EØF ændret ved Rådets 
direktiv 91/382/EØF om beskyttelse af arbejdstagere mod farerne ved under arbejdet 
at være udsat for asbest og b) Rådets direktiv 90/394/EØF om beskyttelse af 
arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende 
stoffer, 
a) I lyset af de ovenfor nævnte risici, der er forbundet med eksponering for asbest, 
understreges det i Rådets direktiv 83/477/EØF, at der er behov for forebyggende 
foranstaltninger og for medlemsstaternes engagement. Dette direktiv gælder for 
alle udsatte arbejdstagere, med undtagelse af arbejdstagere inden for skibsfart og 
luftfart. 
Det kræves heri, at i tilfælde af risici, skal faren vurderes på en sådan måde, "at 
det fastslås, hvordan og i hvilket omfang arbejdstagerne udsættes", og at denne 
vurdering skal bringes til høring blandt arbejdstagerne og/eller disses 
repræsentanter og skal "revideres, når der er grund til at antage, at den ikke er 
korrekt, eller at der sker en materiel ændring af arbejdsforholdene". 
De arbejdsområder, hvor arbejdstagerne er eller kan blive udsat for asbest, er 
omfattet af en anmeldelsesordning, der forvaltes af medlemsstaternes ansvarlige 
myndigheder. Det er interessant at lægge mærke til, at direktivet forbyder 
sprøjtning med asbest samt aktiviteter, der indebærer anvendelse af isolerende 
eller lyddæmpende materialer af ringe vægtfylde, som indeholder asbest. 
En afgørende bestemmelse er fastsættelse af grænseværdier. Direktivet foreskriver 
0,6 fibre pr. cm3 målt over eller beregnet for en reference periode på otte timer 
for chrysotil, og 0,3 fibre pr. cm3 for alle andre typer af asbest, der enten 
forekommer alene eller i blandinger, herunder blandinger, som indeholder 
chrysotil. Der er fastlagt en referencemetode og måleprocedure. 
Selv om den er af stor betydning, er overholdelse af grænseværdien kun en af 
mange foranstaltninger, som kræves i henhold til direktivet. Af andre kan nævnes 
begrænsning i antallet af arbejdstagere, der udsættes eller kan blive udsat for 
asbest, passende tilrettelæggelse af arbejdsprocessen, ordentlig rengøring af 
arbejdsområder, information, helbredskontrol, m.v. 
Der kræves også specifikke foranstaltninger, når arbejdstagere foretager 
nedrivningsarbejde eller arbejde med at fjerne asbest og/eller asbestholdige 
materialer fra bygninger, strukturer, apparater og installationer samt skibe. 
Direktivet giver arbejdsgiverne mulighed for ikke at anvende visse bestemmelser, 
hvis koncentrationen af asbestfibre i luften er mindre end 1/3 af ovenstående 
grænseværdier og/eller lavere end en kumuleret dosis på 12,00 fiber-dage pr. cm3 
over en periode på tre måneder for chrysotil og 6,00 fiber-dage pr. cm3 for andre 
typer af asbest eller blandinger. 
b) Direktiv 90/394/EØF10 tilsigter beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og 
sikkerhed, herunder forebyggelse af sådanne risici, som opstår eller kan opstå som 
følge af udsættelse for kræftfremkaldende stoffer under arbejdet. 
Da asbestdirektivet blev vedtaget, var asbest endnu ikke klassificeret og etiketteret 
på fællesskabsplan som et kræftfremkaldende stof, og det skulle derfor ikke gælde 
for arbejdstagere, der var udsat for disse fibre. 
Fra og med 1991 da alle typer af asbest blev klassificeret som kræftfremkaldende 
inden for rammerne af Rådets direktiv 67/548/EØF, skal direktiv 90/394/EØF i 
princippet også finde anvendelse på arbejdstagere, der er udsat for asbest. Da 
asbestdirektivet stadig er i kraft, skal direktiv 90/394/EØF kun anvendes, hvis 
foranstaltningerne er strengere end i 83/477/EØF. 
Blandt de bestemmelser i direktiv 90/394/EØF, der skal tages op til overvejelse, 
skal påpeges principperne om erstatning af et kræftfremkaldende stof med et stof, 
som ikke er farligt, eller som er mindre farligt for arbejdstagernes sundhed. Dette 
er den første foranstaltning, som arbejdsgiverne skal overveje, når det er teknisk 
muligt. 
10 EFT L 196, 26.7.1990, s. 1 
Bestemmelsen skal analyseres meget grundigt, således at man kan få tilstrækkelig 
viden om erstatningsprodukterne med hensyn til, om de er sundhedsskadelige. En 
sådan undersøgelse tager somme tider meget lang tid, som det for eksempel viste 
sig i forbindelse med de vanskeligheder, man havde med at klassificere syntetiske 
mineralske fibre på fællesskabsplan. 
5. Andre fftllesskabsaMviteter 
Kommissionen har ikke kun beskæftiget sig med lovgivning. 
I perioden inden vedtagelsen af direktiv 84/477/EØF blev Kommissionen gjort 
opmærksom på, at der var behov for at få etableret et register over mesotheliom i de 
lande i EF, hvor et sådant ikke fandtes, i overensstemmelse med kriterier og 
procedurer, som et panel af patologer var blevet enige om. 
Som svar herpå oprettede Kommissionen i 1977 et Mesotheliompanel bestående af 
patologer fra hver af medlemsstaterne. Panelets hovedopgave var at standardisere den 
patologiske diagnose af mesotheliom gennem udveksling af informationer mellem 
medlemmerne af nationale paneler. 
Disse informationer blev udgivet i "A colour Atlas of Mesothelioma", som illustre­
rede de makroskopiske og mikroskopiske kriterier for diagnose af mesotheliom. 
Panelet kom også ind på et program, som skal udforske nye diagnosemetoder, især 
af histokemiske og immunohistokemiske teknikker, som kan hjælpe patologerne til 
at komme frem til præcise konklusioner, især små biopsistikprøver livet igennem. 
Panelet eksisterer i dag og bistår fortsat nationale paneler. I 1996-1997 har 
Kommissionen dog til hensigt at omdefinere Panelets mandat for at styrke dets rolle 
i forhold til nationale registre. 
Dette suppleres med et projekt, som for øjeblikket gennemføres af Kommissionen, 
om harmonisering af "Europæiske Statistikker over erhvervssygdomme. 
10 
Projektet blev indledt i 1991 og førte i 1995 til et pilotprojekt, der dækker 31 emner 
i den europæiske plan, som blev anerkendt i alle medlemsstaterne i Det Europæiske 
Fællesskab i 1995. De 31 emner omfatter: 
- asbest 
- mesotheliom fremkaldt af indånding af asbeststøv 
- komplikation af asbestose i form af bronkialt karcinom. 
Evalueringen af de data, der er fremkommet i pilotundersøgelsen, vil starte i 1996. 
Selv om hovedsigtet hermed er at nyorientere det fremtidige arbejde inden for 
sammenlignelige statistikker i Det Europæiske Fællesskab, vil de data, der 
fremkommer for de tre ovenstående emner, være yderst anvendelige til at kunne 
fastslå, hvor store sundhedsfarerne er ved asbest. 
"Kommissionen finansierer for øjeblikket et forskningsforslag vedrørende 
mesotheliom under programmet for forskning inden for biomedicin og sundhed, som 
løber indtil 30. november 1996. Titlen på forskningsforslaget er " A Multicentric Case 
Reference Study on Malignant Mesothelioma, Environmental Asbestos Exposure and 
Risk Factors other than Asbestos", hvori deltager 25 team fra Belgien, Danmark, 
Grækenland, Italien, Spanien, Sverige og Schweiz". 
6. Medlemsstaternes holdning 
11993-1994 afholdt Kommissionen to møder med repræsentanter for medlemsstaterne 
for at drøfte enkelte punkter, der var relevante for en eventuel anden ændring af 
direktiv 83/477/EØF. Følgende emner blev drøftet: 
a) Muligheden af at foreslå et fælles direktiv om asbest og syntetiske mineralske 
fibre. 
b) Grænseværdier for asbesteksponering. 
c) Metode til måling af koncentrationen af asbest i luften på arbejdspladsen. 
d) Forbud mod anvendelse. 
11 
Nedenfor gives et resume af drøftelserne. 
a) Delegationerne var generelt imod et fælles direktiv, hovedsageligt på grund af at 
det ville være vanskeligt at udvide asbestdirektivet i dets nuværende form til at 
omfatte de mange forskellige syntetiske mineralske fibre og forebyggelse af 
risiciene i forbindelse med dem. 
Mange af medlemsstaterne har allerede indført foranstaltninger, som specifikt 
gælder arbejdstagere, der er udsat for syntetiske mineralske fibre, med 
grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering generelt på ca. 1 fiber/ml for 
keramiske fibre og mellem 1 og 5 fibre/ml for andre fibre. 
Resultaterne af drøftelserne om klassificering af syntetiske mineralske fibre 
(Rådets direktiv 67/548/EØF) er af særlig interesse for medlemsstaterne. Efter 
adskillige udsættelser på grund af de omfattende drøftelser forventes Udvalget for 
Tilpasning til Den Tekniske Udvikling, der blev nedsat under direktiv 
67/548/EØF, ikke at træffe en afgørelse om denne klassificering før en gang i 
1996. Indtil afgørelsen foreligger, har nogle af medlemsstaterne imidlertid allerede 
klassificeret syntetiske mineralske fibre som kræftfremkaldende, som en 
sikkerhedsforanstaltning, på basis af den klassificering, der er vedtaget af 
International Agency for Research on Cancer (IARC) i Lyon. 
Delegationerne støttede deltagelsen af Det Videnskabelige Udvalg vedrørende 
Grænseværdier for Erhvervsmæssig Eksponering for Kemiske Agenser, der for 
nylig blev oprettet med Kommissionens afgørelse 95/320/EF11 af 12. juli 1995. 
b) Tilslutningen til grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering må betragtes som 
en blandt andre af de forebyggende foranstaltninger, der skal træffes, omend en 
vigtig foranstaltning. Ifølge de seneste epidemiologiske resultater ser 
beskyttelsesniveauet, som er fastsat i direktiv 83/47 l/EØF ændret ved direktiv 
91/382/EØF, stadig ud til at være passende, i det mindste mod risici for asbestose 
og lungecancer. For mesotheliom er der ikke noget niveau, der kan betragtes som 
sikkert. 
u EFT L 188, 9.8.1995, s. 14 
12 
Nogle af medlemsstaterne anvender endog grænseværdier, der er lavere end dem, 
der er fastsat i Rådets direktiv, dvs. mellem 0,15 og 0,5 fibre/cm3 for chrysotil og 
ca. 0,1 fibre/cm3 for amphibol (jf. indikativ tabel). 
Chrysotil Andre typer 
Østrig 0.15 0.15 
Belgien 0.5 0.15 
Danmark 0.3 0.3 
Finland 0.3 0.3 
Frankrig 0.3 0.1 
Tyskland 0.15 0.15 
Grækenland 1.0 0.5 
Irland 0.6 0.3 
Italien 0.6 0.2 
Luxembourg 0.6 0.3 
Nederlandene 0.3 0.1 
Portugal 0.6 0.3 
Spanien 0.6 0.3 
Sverige 0.2 // 
Det Forenede Kongerige 0.5 0.2 
Europæiske Union(1991) 0.6 0.3 
Tabel: Grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering for asbest i 
medlemsstaterne (fiber/cm3) 
c) Den metode, der generelt foretrækkes til måling af fibre, er det optiske 
fasekontrastmikroskop som beskrevet i bilag I til direktiv 83/477/EØF. 
Elektronmikroskopet blev foretrukket af en enkelt delegation, men selv om brugen 
heraf er mere eller mindre obligatorisk for koncentrationer under 0,2 fibre/ml, er 
der en del ulemper herved: tekniske (fibertype, som vanskeligt kan identificeres, 
13 
hvis mikroskopet ikke er udstyret med et spektrofotometer), økonomiske (høje 
omkostninger for måleresultaterne, ca. 350 ECU pr. gang) og praktiske (findes 
kun få steder, og kun få er uddannet i brugen heraf). 
I de seneste to år har Kommissionen samarbejdet om et projekt ledet af 
Verdenssundhedsorganisationen i Geneve for at få defineret en anbefalet metode 
til bestemmelse af antallet af luftbåren fiberkoncentration ved hjælp af optisk 
fasekontrastmikroskopi (membranfiltermetode), der kan anvendes på alle fibre, 
såvel naturlige som syntetiske, som findes i luften på arbejdsstedet. 
Dokumentet, der nu offentliggøres, blev godkendt af alle delegationerne, og vil 
derfor kunne anvendes som Metoden til måling af koncentrationen af asbest i 
luften. 
d) Forbud mod brug hører klart under gældende direktiver (76/769/EØF12 ændret i 
1983 og 1985) vedrørende begrænsning af markedsføring og anvendelse af 
produkter, der indeholder asbest. Uanset den udvikling, der måtte foregå på 
området (kontrolleret brug eller forbud med undtagelser), forbyder mange af 
medlemsstaterne allerede næsten fuldstændig brug af asbest, men en eller to 
specifikke undtagelser (nogle lande indførte allerede denne politik så tidligt som 
i 1970'erne). 
Repræsentanten for medlemsstaterne mente ikke, at det for øjeblikket er 
nødvendigt at forbyde flere aktiviteter end dem, der er anført i det gældende 
direktiv. 
12 EFT L 262, 27.9.1976, s. 201 
14 
KONKLUSIONER 
Ud fra analysen af implementeringen af Rådets direktiv 83/477/EØF ændret ved Rådets 
direktiv 91/382/EØF og på grundlag af høringerne af medlemsstaterne i Den Europæiske 
Union mener Kommissionen, at: 
- de målinger, der er vedtaget i gældende fællesskabslovgivning, kan stadig bruges 
inden for de globale rammer for beskyttelse af arbejdstagere, der er udsat for asbest. 
Som tidligere understreget supplerer Rådets direktiv 90/394/EØF om beskyttelse af 
arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende 
stoffer, hvor der er fastsat beskyttelsesforanstaltninger, som i visse tilfælde er 
strengere, i udpræget grad nogle punkter i asbestdirektivet. Følgelig vil en 
gennemgribende revision af direktiv 83/477/EØF først blive nødvendig efter en 
radikal politisk ændring med hensyn til markedsføring af produkter, der indeholder 
asbest, med andre ord hvis det på fællesskabsplan blev besluttet at udvide forbuddet 
mod brug af asbest. 
I så tilfælde kan direktivet fokusere på den specifikke, begrænsede situation, hvor det 
kan formodes, at arbejdstagere stadig udsættes for asbest. 
I det gældende direktiv kræves det, at den enkelte arbejdsgiver vurderer risikoen i 
forbindelse med enhver aktivitet, som kan indebære risiko for udsættelse for asbest. 
Alle arbejdsgivere kan blive berørt af denne evaluering, eftersom farerne ved asbest 
ikke blot er begrænset til arbejdstagere i miner eller i virksomheder, der fremstiller 
asbestholdige produkter. Det gælder også arbejdstagere, der håndterer sådanne 
produkter, og arbejdstagere, som uventet kan støde på asbest i bygninger (eller i 
produkter), f.eks. elektrikere, blikkenslagere og andre tilsvarende. 
Faktisk er der mange nye undersøgelser, der viser, at tidligere udsættelse for asbest 
hos sådanne kategorier af arbejdstagere beklageligvis og uundgåeligt vil føre til 
sygdom. 
Kommissionen har med interesse fulgt de løsninger, som nogle af medlemsstaterne 
har fundet på dette problem. Disse løsninger pålægger arbejdsgivere eller i nogle 
tilfælde indehavere af bygninger at undersøge, om der er asbest i deres lokaler. 
15 
Kommissionen mener, at en sådan fremgangsmåde har visse fordele. På den anden 
side kan procedurerne blive en økonomiske byrde for små virksomheder, som har til 
huse i ældre lokaler. 
Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at overveje dette problem og agter at 
undersøge, om det er nødvendigt med en fællesskabsaktion i forbindelse med en 
fornyet behandling, som vil blive foretaget inden år 2000; 
med hensyn til grænseværdierne for erhvervsmæssig eksponering har mere end 
halvdelen af medlemsstaterne vedtaget tal, som er op til 75% lavere end de 
"minimumskrav", der foreskrives i direktivet. Eftersom der ikke er enighed om, hvor 
lille eksponeringen skal være for at undgå lungekræft og mesotheliom, vil 
Kommissionen fortsat forsøge at reducere disse grænser. Det skal dog endnu en gang 
understreges, at disse sygdomme hovedsageligt blev pådraget, inden direktivet fra 
1983 trådte i kraft, og da eksponeringsniveauerne var betydeligt højere. De fordele, 
man opnåede med de første forbedringer i 1983, er endnu ikke kommet til udtryk, og 
de yderligere fordele, man vil opnå med flere ændringer, skal vurderes på basis af 
moderne videnskabelige, tekniske og økonomiske data. 
Ikke desto mindre har Kommissionen indledt en række undersøgelser med 
interesserede parter, som har foreslået, at et grænse for chrysotil på 0,3 fibre/cm3 vil 
være teknisk mulig. 
På lavere niveauer bliver målemetoden unøjagtig, og det vil give anledning til store 
tekniske vanskeligheder. Som tidligere nævnt må der først foretages en komplet, 
videnskabelig evaluering af fordelene ved en sådan formindskelse, selv om en 
reduktion af eksponeringen uden tvivl må betragtes som værende en fordel. 
Kommissionen vil foretage en omfattende høring i den kommende periode for at få 
defineret behovet for yderligere ændringer til direktivet og vil i den anledning blive 
bistået af Det Videnskabelige Udvalg**. 
*) Denne aktion fra Udvalgets side vil være parallel med en tilsvarende aktivitet 
omkring værdier for syntetiske mineralske fibre, som det er hensigten skal starte i 
nær fremtid. 
16 
13 For andre asbesttyper eller for blandinger (herunder også blandinger med chrysotil) 
er der ikke udbredt enighed om et passende lavere tal, som for øjeblikket er gyldigt 
videnskabeligt set og gennemførligt teknisk set, selv om tallene i medlemsstaterne 
varierer fra 0,1 til 0,3 (den for Det Europæiske Fællesskab fastlagte værdi). 
så snart den nuværende gennemgang er gjort færdig, vil Kommissionen tage passende 
skridt i 1996-1997 til i samarbejde med medlemsstaterne at ændre bilag I 
(Referencemetode for måling af luftens asbestindhold) til dette direktiv, for at der kan 
tages hensyn til den metode, der blev vedtaget af Verdenssundhedsorganisationen. Det 
vil blive gjort i overensstemmelse med den procedure, der er beskrevet i artikel 9 og 
10 i Rådets direktiv 80/1107/EØF13 (tilpasning til tekniske fremskridt). 
EFTL 327, 3.12.1980, s. 8 
17 
ISSN 0254-1459 
KOM(96) 426 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 04 05 14 
Katalognummer : CB-CO-96-420-DA-C 
ISBN 92-78-07917-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
H