BEGRUNDELSE

1.FORSLAGETS BEGRUNDELSE OG FORMÅl

Generel baggrund

Mange af Unionens retsakter blev vedtaget uden en udløbsdato. Disse retsakter er derfor stadig formelt gældende, selvom deres retsvirkninger er udtømt.

At ophæve retsakter, som ikke længere finder anvendelse, eller ikke længere er relevante, medfører en mere brugervenlig præsentation og en mere effektiv og tidsbesparende anvendelse af værktøjer, der letter adgangen til EU-retten: CELEX, EUR-Lex og registeret over gældende EU-retsforskrifter (søgeresultaterne ville f.eks. ikke længere indeholde forældede retsakter blandt dem, der er gældende). Større gennemsigtighed i EU-retten er et væsentligt led i den strategi for bedre lovgivning, som EU-institutionerne følger, også inden for rammerne af den nye interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning. I Refit-meddelelsen fra 2014 bebudede Kommissionen, at den vil forberede ophævelse af relevant lovgivning, bl.a. vedrørende den standardiserede indberetning på miljøområdet. Desuden opfordredes der i meddelelsen fra 2015 om bedre regulering til en bred revision af indberetningen på en række politikområder, herunder miljøområdet. På denne baggrund er det nu ophævelsen af Rådets direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelse af række miljødirektiver ("direktiv 91/692/EØF"), der står for tur. Dette skal også ses i sammenhæng med en mere generel kvalitetskontrol af overvågningen og indberetningen på miljøområdet. Denne kvalitetskontrol er nu sat i gang som beskrevet i Kommissionens arbejdsprogram for 2016, hvori der under ophævelsesinitiativer i bilag V nævnes et forslag til ophævelse af direktiv 91/692/EØF og af den tilhørende beslutning 95/337/EØF om spørgeskemaer for direktiverne inden for vandområdet.

Ophævelsespakken består af fire foreslåede initiativer til ophævelse af direktiv 91/692/EØF og beslutning 95/337/EØF:

1.En meddelelse, hvori det erklæres, at 11 gennemførelsesretsakter, som Kommissionen har vedtaget for at indføre spørgeskemaer til brug for indberetning på miljøområdet, herunder beslutning 95/337/EØF, er forældede.

2.To forslag til en kommissionsbeslutning, hvorved to af gennemførelsesafgørelserne (ved hjælp af udvalgsprocedurer), nemlig Kommissionens afgørelse 2011/92/EU af 10. februar 2011 og Kommissionens afgørelse 2010/681/EU af 9. november 2010, der har udtømt deres retsvirkninger, ophæves, men som Kommissionen vil ophæve i forbindelse med en efterfølgende udvalgsprocedure.

3.Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om ophævelse og ændring af bestemmelserne i seks retsakter, der refererer til direktiv 91/692/EØF.

Under forberedelsen af disse initiativer har Kommissionen foretaget en gennemgang og overvejet konsekvenserne af at fastholde eller ophæve de forskellige forpligtelser. Resultatet af dette arbejde er sammenfattet nedenfor, og vil være genstand for en mere detaljeret analyse i en ledsagende undersøgelse, som vil blive offentliggjort særskilt. Da formålet er at ophæve forældede bestemmelser og retsakter, lægges det til grund, at der er ikke behov for en formel konsekvensanalyse. Det skal fremhæves, at ophævelsen ikke kan forventes at indebære nogen reelle økonomiske fordele. De væsentligste fordele er forbundet med tilvejebringelsen af et klarere regelsæt som et resultat af denne "oprydning".

Mangler ved direktiv 91/692/EØF

Direktiv 91/692/EØF (SRD) tog sigte på at forenkle indberetningsforpligtelserne i den del af EU's miljølovgivning, der var gældende på tidspunktet for direktivets vedtagelse. I praksis er det imidlertid ikke alle kravene til miljøindberetning, der blev harmoniseret ved direktiv 91/692/EØF. F.eks. blev direktiv 91/271/EØF og 91/676/EØF udelukket fra direktivets anvendelsesområde. Den kan også konstateres, at gennemførelsen af direktivet var bebyrdende og ineffektiv fra begyndelsen. Et væsentligt problem er, at direktivet blev vedtaget forud for den udbredte anvendelse af informationsteknologi (it). Dertil kommer, at mange af de særskilte retsakter, for hvilke der i direktiv 91/692/EØF var fastsat krav om indberetning, efterfølgende blev erstattet af retsakter, der så bort fra direktivets bestemmelser om indberetning. F.eks. blev der ved direktiv 2000/60/EF ophævet syv retsakter på vandområdet, og det dermed forbundne spørgeskema, jf. direktiv 95/337/EØF, der blev vedtaget i henhold til direktiv 91/692/EØF, blev overflødigt. Retsakter såsom direktiv 2000/60/EF og direktiv 2010/75/EF (og det foregående direktiv 96/61/EF) indeholdt selvstændige indberetningsforpligtelser.

Med den vellykkede udvikling af Det Europæiske Miljøagenturs (EEA) indberetningsnet og sektorbestemte initiativer vedrørende forenkling af indberetningerne (f.eks. det europæiske vandinformationssystem) blev behovet for og effektiviteten af en generel retsakt om indberetning yderligere draget i tvivl. Endelig blev der ved vedtagelsen af Inspire-direktivet (2007/2/EF) og den tilknyttede udvikling af det fælles miljøinformationssystem (SEIS) indført en mere moderne, effektiv og tværgående tilgang til informationsstyring og indberetning inden for rammerne af EU's miljøpolitik.

Kommissionen konkluderede på daværende tidspunkt, at "[...] et vigtigt skridt til gennemførelsen af SEIS, og især for at realisere de forventede forenklingsfordele vil være at modernisere reglerne om den måde, hvorpå de oplysninger, der kræves efter miljølovgivningen gøres tilgængelig. Det forventes, at det kan opnås med en revision af direktiv 91/692/EF om standardiseret rapportering, der skal ajourføres og bringes på linje med SEIS-principperne. I dette øjemed agter Kommissionen at fremsætte et forslag til retsakt herom i 2008, herunder en ophævelse af forældede bestemmelser i det nugældende direktiv om standardiseret rapportering." Kommissionen besluttede dog ikke at fremsætte forslag om ny lovgivning vedrørende indberetning, men at gennemføre sin målsætning ved hjælp af en ikke-retlig fremgangsmåde (jf. EU's fælles miljøinformationssystem) kombineret med en samordnet indsats på de forskellige miljøpolitiske områder (såsom vand, luft, natur, osv.).

Resumé af den aktuelle rækkevidde og relevans af direktiv 91/692/EØF

Direktiv 91/692/EØF henviser til 28 miljølove, der er omfattet af direktivets bestemmelser. En række andre retsakter har tilknytning til direktiv 91/692/EØF. Som følge af den løbende ophævelse af disse retsakter (jf. oversigten i tabel 2) er der i øjeblikket én forordning, ni direktiver (jf. oversigten i tabel 1) (to direktiver er stadig omfattet af direktivets bestemmelser, nemlig direktiv 86/278/EØF og direktiv 87/2017/EØF) og 23 afgørelser, der stadig er gældende, og som fortsat henviser til disse bestemmelser (jf. oversigten i tabel 3).

Sammenfattende kan det konstateres, at hovedparten af de oprindelige forpligtelser i direktiv 91/692/EØF er blevet forældede og ikke længere har nogen retsvirkning. Forslaget om ophævelse fremsættes således af retssikkerhedsmæssige hensyn, for at øge gennemsigtigheden, mindske den administrative byrde og sikre, at EU-lovgivningen er "egnet til formålet" i overensstemmelse med dagsordenen for bedre lovgivning.

Forslag til foranstaltninger med henblik på at ophæve direktiv 91/692/EØF og dertil knyttede retsakter

Den første foranstaltning består af et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om at fjerne kravene til standardiserede indberetninger. Det foreslås ligeledes, at henvisningerne til de gamle udvalgsprocedureregler erstattes af Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser, således som det kræves efter forordningens artikel 13 vedrørende overgangsbestemmelser.