15. 3. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 64/1 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE 
UDVALG 
Udtalelse om »Den europæiske fond for Regionaludvikling« — Sjette årsberetning 
(1980) 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalget besluttede på sin 190. plenarforsamling den 23. og 24. september 1981 på 
forslag fra sit præsidium at afgive en udtalelse om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 193. plenarforsamling, afholdt i 
Bruxelles, den 15. og 16. december 1981, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til forretningsordenens artikel 20, 
stk. 4, som giver Udvalget initiativret. 
under henvisning til beslutning truffet af Det økono­
miske og sociale Udvalgs plenarforsamling den 
23. september 1981 på forslag af præsidiet om at 
pålægge afdelingen for regionaludvikling at udar­
bejde udtalelse om »Den europæiske fond for Regio­
naludvikling — Sjette årsberetning (1980)«, 
under henvisning til afdelingens forhandlinger og 
mundtlig beretning, aflagt af ordføreren, Giancarlo 
Zoli, på ovennævnte afdelings 44. møde den 17. no­
vember 1981, 
under henvisning til forhandlingerne på den 193. ple­
narforsamling den 15. og 16. december 1981 (mødet 
den 15. december 1981), og ud fra følgende betragtning: 
det ligger Det økonomiske og sociale Udvalg stærkt 
på sinde regelmæssigt i forbindelse med offentliggø­
relsen af EFRUs årsberetning at afgive en udtalelse 
indeholdende de opfattelser, som repræsentanterne 
for det økonomiske og sociale liv har vedrørende den 
førte regionaludviklingspolitik — 
enstemmigt 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
Udvalget godkender den sjette årsberetning fra Den 
europæiske fond for Regionaludvikling under forbe­
hold af følgende bemærkninger: 
A. GENERELLE BEMÆRKNINGER 
1. Socio-økonomisk og lovgivningsmæssig sammen­
hæng 
Denne udtalelse drejer sig om årsberetningen for 
1980, som er et særligt betydningsfuldt år. Den socio-
Nr. C 64/2 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 3. 82 
økonomiske krise er på ingen måde afsvækket; deri­
mod har den lave årlige stigning i BNP, de stigende 
forbrugerpriser, den øgede ledighed samt de stadig 
mere udtalte regionale forskelle givet yderligere 
anledning til alvorlig bekymring i EF. 
EF indførte i 1980 nogle nye instrumenter til imøde­
gåelse af disse problemer. I løbet af året gennemfør­
tes i fuldt omfang de væsentligste bestemmelser i 
EFRU-forordningen, som ændret den 6. februar 
1979. Endvidere vedtog Rådet i oktober 1980 fem 
gennemførelsesforordninger for den »kvotafri« af­
deling, og der iværksattes dermed et tilsvarende antal 
specifikke EF-aktioner på regionaludviklingsområ­
det. Den første regelmæssige beretning om den 
sociale og økonomiske situation i EFs regioner fær­
diggjordes også i løbet af 1980. Endelig ændrede 
Rådet medlemsstaternes EFRU-kvotaer med henblik 
på Grækenlands EF-medlemskab pr. 1. januar 
1981. 
Med hensyn til EFRUs faktiske indflydelse i 1980 
skal det dog understreges, at foranstaltningerne 
inden for rammerne af den kvotafrie afdeling først 
gennemførtes i 1981, da gennemførelsesforordnin­
gerne først blev vedtaget i efteråret 1980. 
Denne udtalelse skal ses i sammenhæng med de for­
skellige udtalelser, som Det økonomiske og sociale 
Udvalg har afgivet om »De lokale og regionale myn­
digheders samt de økonomiske organisationers rolle 
og indflydelse inden for regionalpolitikken« (ordfø­
rer: Ventejol) »Den europæiske Regionaludviklings­
fonds femte årsberetning (1979)« (ordfører: Curlis), 
»De nye retningslinjer og prioriteringer for regional­
politikken« (ordfører: Loebl) samt »Revision af 
Regionalfondsforordningen« (ordfører: Hall). 
2. EFRU og regionalpolitikken 
Også i den foreliggende beretning fremgår det af 
emneopdelingen (andet kapitel), at der er en nær 
forbindelse mellem EFRU og regionalpolitikken ge­
nerelt set i 1980. Fonden tjener jo netop som instru­
ment for en politik (nemlig at udvikle regionerne og 
skabe regional ligevægt i EF). Således kan dens effek­
tivitet på ingen måde vurderes isoleret fra den mere 
generelle sammenhæng, hvori fonden fører hjemme, 
eller fra de principper som ligger til grund for EFs 
bestræbelser på at gennemføre de målsætninger, som 
er nedfældet i EØF-traktatens præambel og artikel 2. 
Udvalget understreger i denne forbindelse, at den 
kendsgerning, at disse målsætninger er nedfældet i 
traktaten, er bevis på, at regionaludviktfngsfor-
anstaltninger og bestræbelser på at genskabe regional 
ligevægt, som under et går under betegnelsen »regio­
nalpolitik«, i virkeligheden ikke er sektorbestemt, men et bindende kriterium for al EF-virksomhed og 
dermed også for EFs politik på specifikke områder. 
Udvalget fastslår med tilfredshed, at der i beretnin­
gen specielt henvises til denne korrekte strategi; vur­
deringen af den regionale dimension i de forskellige 
former for politik (afsnit 21 ff. i beretningen) skal 
også ses i denne sammenhæng. 
3. Den nødvendige koordinering af politikker og 
instrumenter 
Over for de regionale skævheder, som yderligere er 
øget i 1970'erne, således som det også fremgår af 
pkt. 7 i beretningen, er det helt afgørende og nødven­
digt, at EFs aktion er samordnet og sammenhængen­
de. Dette kommer også logisk til udtryk gennem den 
betydning, som den sjette EFRU-beretning tillægger 
de forskellige finansielle instrumenter, som kan 
støtte regionaludviklingen (landbrugsfondens udvik­
lingssektion, Socialfonden, EKSF-lån, EIB, NIC), 
regionaludviklingsprogrammerne og deres ajourfø­
ringer og de integrerede regionaludviklingsforan-
staltninger. Programmerne burde således udgøre den 
nødvendige referenceramme for EFs foranstaltnin­
ger og dermed for en koordinering af medlemsstater­
nes og EFs politik på forskellige områder og af de 
forskellige hertil hørende instrumenter, hvorimod de 
integrerede foranstaltninger må ses som det tekniske 
og operative middel til at sikre overensstemmelse 
mellem aktioner og offentlige og private investerin­
ger i et bestemt geografisk område. Denne sjette 
beretning gør afgjort langt tydeligere end de tidligere 
opmærksom på, at det er tvingende nødvendigt at 
komme bort fra en fragmentarisk og til tider ukoor­
dineret, ja endog kontradiktorisk opfattelse af de 
forskellige aktioner, som iværksættes af EFs forskel­
lige medlemsstater med det formål at få fjernet de 
regionale skævheder. 
4. Kommissionens initiativ og EFRUs »kvotafrie« 
afdeling 
Udvalget mener, at den tendens, som det flere gange 
har efterlyst i retning af et større og mere direkte 
ansvar for EF på dette område, som er afgørende for 
den videre integrationsproces, nu aftegner sig klare­
re. Dette bekræftes af den påbegyndte anvendelse af 
EFRUs »kvotafrie« afdeling (selv om fremskridtene 
i 1980, som beretningen omhandler, var begrænset til 
udarbejdelse af forordningen), fordi EF dermed 
giver udtryk for sin vilje til at bekræfte sit ansvar ved 
iværksættelsen af en bestemt politik, ved valg af re-
15. 3. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 64/3 
gioner eller områder, ved de flerårige projekter, ved 
typen af påtænkte foranstaltninger og ved princip­
perne for deres finansiering. Man må derfor beklage, 
at Rådet i den grad har forhalet vedtagelsen af Kom­
missionens forslag om anvendelsen af den »kvota­
frie« afdeling. 
5. EFRUs utilstrækkelige midler 
Til sidst nogle betragtninger over EFRUs midler, der 
i 1980 var øget med 23 % i forhold til 1979. Denne 
stigning svarer slet ikke til behovene eller til det 
kvantitative og kvalitative omfang af de regionale 
skævheder; der er heller ikke taget hensyn til infla­
tionen, som i vid udstrækning udhuler bevillingerne 
målt i faste priser. Man behøver blot at sammenligne 
midler, som på nationalt plan specifikt afsættes til 
mindskelse af de regionale forskelle, for at blive klar 
over, at det ikke er sikkert, at man med den nuvæ­
rende EFRU — selv om den utvivlsomt gør sin nytte 
— kan opfylde denne målsætning. I årsberetningen 
understreges det i øvrigt, at de disponible bevillinger 
for 1980 allerede var utilstrækkelige til at dække alle 
forpligtelserne i forbindelse med de forslag, som blev 
forelagt fondsudvalget i 1980. 
B. SÆRLIGE BEMÆRKNINGER 
1. Fondens interventioner og investeringsprojekter 
Af ovennævnte grunde behandles i denne udtalelse 
kun projekter under den »kvotabestemte« afdeling. 
Antallet af behandlede projekter i 1980 (3252 samlet 
i 493 ansøgninger) er mindre end i 1979 (3 771). Dette 
er imidlertid af mindre betydning; det er langt mere 
interessant at sammenligne investeringskategorierne 
(industri- og servicevirksomhed eller infrastruktur) 
og projekternes finansielle rækkevidde. Cirka {/A af 
de projekter, der behandledes i 1980, vedrører inve­
steringer i industri- og servicevirksomhed, mens 3A 
vedrører investeringer i infrastruktur, som ganske 
vist er nemme at gennemføre, men som ikke nødven­
digvis er jobskabende. Dette betyder, at den andel af 
fonden, som gik til førstnævnte kategori, i modsæt­
ning til de tidligere henstillinger fra Udvalget faldt fra 1979 til 1980; det fremgår dog ikke af beretningen 
hvorfor. 
Ifølge EFRU-forordningen, som skal ændres i den 
nærmeste fremtid, må støtte til infrastrukturprojekter 
ikke overstige 70 % af den kvotabestemte afdelings 
samlede bevillinger. Det økonomiske og sociale Ud­
valg pegede i udtalelsen af 27. oktober 1981 om "Nye 
retningslinjer og prioriteringer for regionalpolitik­
ken« på det nødvendige i at skabe en bedre balance 
mellem infrastrukturstøtte og støtte til industripro­
jekter og især til små og mellemstore virksomheder, 
håndværket og servicesektoren, idet hovedkriteriet 
ved udvælgelsen i begge tilfælde bør være snarest at 
få skabt produktive arbejdspladser ('). 
Det er naturligvis også vigtigt, at der for de forskel­
lige medlemsstater gives fyldestgørende oplysninger 
om de infrastrukturer, som kan modtage EFRU-
støtte. Den omstændighed, at man i Udvalget for 
Regionalpolitik ikke er nået til enighed herom, vid­
ner klart om problemets komplicerede karakter. 
2. Fondsinterventionernes indvirkning på beskæfti­
gelsen 
Ifølge de oplysninger, der fremgår af støtteansøgnin­
gerne, blev der i 1980 skabt ca. 60000 varige arbejds­
pladser, navnlig som resultat af udviklingen i den 
sekundære og tertiære sektor (80000 i 1979-beretnin-
gen). Det understreges ligesom de forrige år, at de 
projekter, som har skabt det største antal arbejds­
pladser set i forhold til investeringens størrelse og/ 
eller fondens bidrag, er projekter til under lOmio 
ERE. I modsætning til tidligere gives der i 1980-
beretningen også oplysninger om maksimumsinve-
steringerne og fondens bidrag til nyoprettede eller 
bevarede arbejdspladser for projekter på over og 
under lOmio ERE. 
3. Kravet om komplementaritet 
Også i 1980-beretningen kommer Kommissionens 
bekymringer til udtryk med hensyn til muligheden 
for at fastslå, om fondens udbetalte midler rent fak­
tisk er blevet anvendt komplementært; selv om der 
også på et senere tidspunkt er indgået oplysninger fra 
de enkelte medlemsstater, har disse været ufuldstæn­
dige og i hovedsagen vedrørt de finansielle mekanis­
mer snarere end problemets kerne, nemlig at fonden 
skal gøres til en virkelig supplerende ressource. For 
at råde bod på denne situation bør der sættes ind 
(i) EFT nr. C 343 af 31.12.1981, s. 53. 
Nr. C 64/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 15. 3. 82 
samtidig på to områder: der må tilvejebringes større 
gennemsigtighed og foretages passende ændringer af 
bestemmelserne (jf. artikel 4, stk. 2, litra a), sidste af­
snit, i den nugældende fondsforordning). Udvalget 
har allerede behandlet spørgsmålet i sin udtalelse om 
revisionen af fondsforordningen. 
Der henvises i EFRU-beretningen til erfaringerne fra 
visse prioriterede regioner, hvoraf det fremgår, at de 
projekter, som de regionale og lokale myndigheder 
har iværksat, gennemført og finansieret, har bidraget 
til faktisk komplementaritet, som imidlertid ikke 
altid er indlysende på nationalt plan. Der er således i 
visse medlemsstater gennemført en komplementari­
tet for infrastrukturprojekter, hvor fondsmidler er 
givet direkte til de lokale eller regionale myndigheder 
(eller investorer), som følgelig ikke er blevet tvunget 
til at reducere de bevillinger, de råder over. 
4. Integrerede regionaludviklingsforanstaltninger 
Af de to planlagte integrerede foranstaltninger, Na­
poli og Belfast, er kun den første rent konkret blev 
indledt i 1980. Der gives i beretningen en kort redegø­
relse med hensyn til målsætninger, kontrolordninger 
og de berørte kredse samt Fællesskabets og de natio­
nale finansielle interventioner. Det er endnu for tid­
ligt at foretage en endelig vurdering, men denne form 
for regionaludviklingsforanstaltninger falder helt i 
tråd med den tendens, som Kommissionen har i 
sinde at styrke, og som Udvalget allerede tidligere 
har godkendt. Det er da også tanken at udarbejde en 
særlig udtalelse om dette spørgsmål, og der vil da 
kunne fremsættes mere detaljerede vurderinger og 
anbefalinger med hensyn til den fremtidige udvikling 
af de integrerede foranstaltninger. 
5. Finansiering af undersøgelser 
Udvalget støtter Kommissionens holdning med hen­
syn til målsætningerne og dermed også betydningen 
af en finansiel deltagelse i medlemsstaternes under­
søgelser samt af dens egne selvstændige initiativer på 
dette område. Dette gør det muligt for Kommissio­
nen at deltage i finansieringen af investeringer alle­
rede på planlægningsstadiet. Endvidere vil visse 
undersøgelser kunne fremme både virkeliggørelsen 
af princippet om, at fondsmidler skal supplere mid­
ler, der er afsat til individuelle projekter, og oprettel­sen af en slags reserveliste over investeringsprojekter, 
som ville være nyttig ved planlægningen; endelig kan 
undersøgelserne bidrage til en koordinering af EFs 
forskellige finansieringsinstrumenter. 
6. Udbetalinger og kontrol 
Der kunne i 1980 konstateres positive resultater af 
det hurtigere udbetalingstempo, som indledtes i 1979, 
da proceduren ændredes. De hurtigere betalinger i 
1980 androg 33 % af de samlede årlige udbetalinger, 
sammenlignet med ca. 30% i 1979. 
Kommissionen satte sig det mål i 1980 at kontrollere 
mindst ligeså mange projekter som i 1979. Kommis­
sionen gør imidlertid med rette opmærksom på, at 
antallet af kontrollerede projekter ikke er tilstrække­
ligt i sig selv; man bør også se på det kvalitative, dvs. 
på effektiviteten af den støtte, der ydes af fonden, 
eftersom det netop er støttens anvendelse og de øko­
nomiske resultater af den regionale indsats (der kun 
kan kontrolleres ved hjælp afpassende metoder, som 
beklageligvis er temmelig komplicerede og tilnær­
melsesvise), der er det virkelige formål med kontrol­
len. Det er denne vej man bør gå, men det kræver 
hurtig tilpasning i Kommissionen med hensyn til 
personale og organisation. 
Det er, som allerede påpeget i 1979, yderst alvorligt, 
at en af medlemsstaterne også i 1980 har nægtet 
Kommissionens kontrolpersonale adgang til på ste­
det at deltage i besøg på industrivirksomheder. Man 
må håbe, at den igangsatte regionalisering i dette 
land også vil ændre holdningen til EF på europæisk 
plan. 
7. Oplysningsvirksomhed 
Udvalget mener, at en korrekt og fyldig information 
om EF-fondenes målsætninger og resultater og om 
de fordele, som de bidragydende borgere direkte 
eller indirekte kan opnå og har opnået gennem EF-
støtte, er af stor praktisk betydning; men informatio­
nen er samtidig af psykologisk og politisk betydning, 
og Kommissionen bør derfor i samarbejde med med­
lemsstaterne sætte ind på at forbedre informationen, 
såfremt den skal nå ud til den enkelte borger. 
15. 3. 82 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 64/5 
8. EFRU og de regionale og lokale myndigheder 
Der henvises flere gange i beretningen udtrykkeligt 
til sammenhængen mellem Kommissionens indsats 
på det regionalpolitiske område og de regionale og 
lokale myndigheders rolle. Som eksempel kan næv­
nes integrerede foranstaltninger, undersøgelser, ud­
formning af regionale udviklingsprogrammer, PR og 
information samt foranstaltningerne for at sikre 
komplementariteten. 
Disse bemærkninger ligger på linje med, hvad Udval­
get har fremført om det nødvendige i at inddrage 
regionale og lokale myndigheder samt europæiske og 
sociale interessegrupper i EFs aktiviteter på dette 
område, da disse jo udgør et repræsentativt udsnit af 
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december befolkningen og har mulighed for at vurdere virknin­
gerne af EFs virksomhed og således afstemme denne 
bedre efter de faktiske behov. Dette ville også give 
borgerne muligheder for at danne sig et mere fyl­
destgørende indtryk af de politiske og finansielle 
virkninger af Regionalfondens virksomhed. 
En anden sammensætning af Udvalget for Regional­
politik, så det også kommer til at omfatte repræsen­
tanter for regionale og lokale myndigheder og øko­
nomiske og sociale interessegrupper, regelmæssigere 
kontakter mellem Det økonomiske og sociale Udvalg 
og Det rådgivende udvalg for EF-landenes regionale 
og lokaler Organer samt bedre information specielt 
henvendt til disse organer, alt dette kunne ligeledes 
være konkrete initiativer til at realisere de hyppigt 
fremsatte, men sjældent fulgte principerklæringer. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg