DA Den Europæiske Unions Tidende C 48/160

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets forordning (Euratom) om fastsættelse af de maksimalt tilladte niveauer for radioaktivitet i levnedsmidler og foder som følge af nukleare ulykker eller andre tilfælde af strålingsfare (omarbejdning)

KOM(2010) 184 endelig — 2010/0098 (CNS)

2011/C 48/28

Ordfører: Pirkko RAUNEMAA

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 27. april 2010 under henvisning til artikel 31 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Forslag til Rådets forordning (Euratom) om fastsættelse af de maksimalt tilladte niveauer for radioaktivitet i levnedsmidler og foder som følge af nukleare ulykker eller andre tilfælde af strålingsfare (omarbejdning)

KOM(2010) 184 endelig – 2010/0098 (CNS).

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som vedtog sin udtalelse den 31. august 2010.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 465. plenarforsamling den 15.-16. september 2010, mødet den 15. september 2010, følgende udtalelse med 127 stemmer for, 1 imod og 1 hverken for eller imod.

1. Konklusioner og henstillinger

1.1 Radioaktivt nedfald er næsten altid grænseoverskridende. Det forårsager et langvarigt udslip af radioaktive materialer, der spredes over store afstande og påvirker store områder. Derfor er en nuklear ulykke en potentiel katastrofe af internationalt omfang.

1.2 Der er et reelt behov for klar og ajourført lovgivning, som EU-institutionerne og medlemsstaterne let kan anvende i tilfælde af radioaktivt nedfald. Derfor er det både hensigtsmæssigt og nødvendigt at revidere lovgivningen.

1.3 Efter ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl i 1986 har EU indført bestemmelser om de maksimalt tilladte niveauer for radioaktivitet i levnedsmidler og foder som følge af nukleare ulykker (1) samt en fællesskabsordning for hurtig udveksling af information i tilfælde af strålingsfare (2). De tilladte niveauers gyldighed blev sidst revideret i 1995 af den i artikel 31 i Euratomtraktaten omhandlede ekspertgruppe. Derfor bør de tilladte niveauer vurderes på ny.

1.4 EU har oprettet et effektivt og internationalt anerkendt risikovurderingsorgan, Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) (forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002). EFSA bør pålægges at foretage en sundhedsvurdering af radioaktive rester i levnedsmidler og foder, og Kommissionen bør revurdere de eksisterende ordninger, som i visse tilfælde er flere årtier gamle.

1.5 For at sikre et højt kontrolniveau med strålingsniveauerne i levnedsmidler og foder bør de nationale fødevaremyndigheder sammen med de nationale strålingsbeskyttelsesagenturer have retlig beføjelse til at overvåge de maksimalt tilladte niveauer og kontrollere importen af levnedsmidler og foder, når de maksimalt tilladte niveauer overskrides, uden at skulle indhente en bekræftelse fra strålingsovervågningsmyndigheden.

1.6 Kommissionen bør også inden for rammerne af Codex Alimentarius-kommissionens standarder og retningslinjer sikre, at der fastsættes internationale regler for tilstedeværelsen af radioaktivt nedfald og dets virkninger på levnedsmidler og foder, samt fastsætte, hvilke institutioner der primært skal være ansvarlige for grænsekontrol af import og eksport i EU i tilfælde af en ulykke.

1.7 Da vand er en af de vigtigste ingredienser i levnedsmidler og foder bør det med i bilagene til forordningen. I øvrigt bør reguleringen gælde alle former for drikkevand og ikke kun vand i levnedsmidler og foder.

1.8 Når der sker ulykker, er det vigtigt at forsøge at påvirke folks adfærd og få dem til at vælge sikre eller mindre farlige levnedsmidler og drikkevarer. De nationale myndigheder og sektororganisationer skal stille vejledning til rådighed og øge bevidstheden.

2. Indledning

2.1 Baggrund

2.1.1 Efter ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl den 26. april 1986 strømmede store mængder radioaktive stoffer ud i atmosfæren og kontaminerede levnedsmidler og foder i helbredstruende grad i flere europæiske lande.

2.1.2 For første gang blev der truffet foranstaltninger i EU til afhjælpning af denne type nukleare ulykker, som medfører en langvarig udstrømning af radioaktive materialer, spredes over store afstande, og som kan påvirke store områder.

2.1.3 Kun én gang tidligere har udvalget givet udtryk for sin holdning til strålingsforurening af levnedsmidler og foder som følge af nukleare ulykker eller andre tilfælde af strålingsfare (3). Denne udtalelse var imidlertid kun en indledende holdning, da Kommissionen endnu ikke havde foreslået maksimalt tilladte niveauer for radioaktivitet. Derfor giver denne høring udvalget mulighed for at afgive en mere tidssvarende udtalelse om emnet.

2.2 Lovgivningsramme

2.2.1 I Rådets forordning (Euratom) nr. 3954/87 af 22. december 1987 fastlægges proceduren for vedtagelsen af de maksimalt tilladte niveauer for radioaktivitet i levnedsmidler og foder som følge af nukleare ulykker eller andre tilfælde af strålingsfare. Den er blevet ændret væsentligt i årenes løb (4). Der blev indført maksimalt tilladte »reference«niveauer i særskilte bilag med den anden ændring af forordningen.

2.2.2 Hvis Kommissionen modtager officielle oplysninger om uheld eller om andre tilfælde af strålingsfare, der godtgør, at de maksimalt tilladte værdier må antages at blive nået eller er nået, vedtager den en forordning, som bringer de maksimalt tilladte niveauer i anvendelse. Gyldighedsperioden for en sådan forordning skal være så kort som mulig og kan ikke overstige tre måneder.

2.2.3 Efter samråd med den i artikel 31 i Euratomtraktaten omhandlede ekspertgruppe forelægger Kommissionen Rådet et forslag til forordning om tilpasning eller stadfæstelse af bestemmelserne i den første forordning senest en måned efter dens vedtagelse. Denne anden forordnings gyldighedsperiode er også begrænset. På længere sigt, dvs. efter et nukleart uheld eller andre tilfælde af strålingsfare, kunne der bringes andre retlige instrumenter eller et andet retsgrundlag i brug for at kontrollere markedsføringen af levnedsmidler eller foder.

2.2.4 De maksimalt tilladte niveauer, der er fastsat i bilagene til forordningen, kan revideres eller suppleres på grundlag af udtalelser fra eksperter i henhold til artikel 31. De fastsatte maksimalt tilladte niveauer blev sidst undersøgt i 1995 af den i artikel 31 omhandlede ekspertgruppe på grundlag af bestemmelserne i Rådets direktiv 96/29/Euratom, som pålægger medlemsstaterne at fastsætte interventionsniveauet i tilfælde af en ulykke (5).

2.2.5 Hvad angår import, har EU vedtaget foranstaltninger med henblik på at sikre, at landbrugsprodukter kun indføres på Unionens område i henhold til fælles arrangementer, som sikrer befolkningens sundhed, og som opretholder markedets enhed og forebygger fordrejning af samhandelen.

2.2.6 Medlemsstaterne skal i tilfælde af strålingsfare udveksle oplysninger gennem Ecuriesystemet (6). Ifølge dette system skal medlemsstaterne underrette Kommissionen og de medlemsstater, som berøres eller kan blive berørt, og give dem oplysninger, når en medlemsstat beslutter at træffe vidtrækkende foranstaltninger for at beskytte befolkningen i tilfælde af strålingsfare. Disse oplysninger skal omfatte arten af samt tidspunktet og det nøjagtige sted for begivenheden og arten af det anlæg eller den aktivitet, der er involveret, årsagen, den forventelige udvikling og de trufne eller planlagte beskyttelsesforanstaltninger samt de niveauer for radioaktivitet, som deres overvågningsfaciliteter har målt i levnedsmidler, foder, drikkevand og miljøet.

2.3 Kommissionens meddelelse

2.3.1 Kommissionen havde påbegyndt kodificeringen af Rådets forordning nr. 3954/87 og de efterfølgende ændringer af den.

2.3.2 Under lovgivningsproceduren blev det imidlertid klart, at en bestemmelse i forslaget til kodificeret tekst indeholdt et forbehold om Rådets gennemførelsesbeføjelser, som ikke var begrundet i betragtningerne til forordning (Euratom) nr. 3954/87.

2.3.3 Eftersom indsættelsen af en sådan betragtning vil indebære en indholdsmæssig ændring og derfor gå videre end en simpel kodificering, bør der foretages en omarbejdning i stedet for en kodificering med henblik på at indarbejde den nødvendige ændring.

2.3.4 I den yderligere bestemmelse 15 i forslagets indledning nævnes muligheden for, at Rådet i visse situationer i stedet for Kommissionen kan vedtage tilpassede foranstaltninger inden for en meget kort tidsfrist, som bringer de maksimalt tilladte niveauer for radioaktiv kontaminering i anvendelse.

3. Vurdering

3.1 Der er et reelt behov for klar og ajourført lovgivning, som EU-institutionerne og medlemsstaterne let kan anvende i tilfælde af radioaktivt nedfald. Derfor er det både hensigtsmæssigt og nødvendigt at revidere lovgivningen. Sandsynligheden for ulykker på kernekraftanlæg og andet radioaktivt nedfald kunne også være stigende i EU, bl.a. på grund af de aldrende eksisterende atomkraftanlæg, opførelsen af adskillige nye anlæg og risikoen for andre uventede ulykker.

3.2 Radioaktivt nedfald er næsten altid vidtstrakt, og dets intensitet mindskes ikke nødvendigvis væsentligt, når det spredes over store afstande. Derfor står vi her over for en potentiel international sundheds- og miljøkatastrofe.

3.3 EU har nu sammenlignet med 1986 et effektivt og internationalt anerkendt risikovurderingsorgan, Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) (forordning (EF) nr. 178/2002). Radioaktive rester i levnedsmidler og foder kan sidestilles med forurenende stoffer i levnedsmidler. Derfor kunne man have forventet, at EFSA ville være blevet pålagt at foretage en sundhedsvurdering af sådanne restkoncentrationer. Kommissionen bibeholder imidlertid i sit forslag de eksisterende ordninger, som i visse tilfælde er flere årtier gamle, uden yderligere overvejelse eller begrundelse.

3.4 Når der sker ulykker, er det vigtigt at forsøge at påvirke folks adfærd og få dem til at vælge sikre eller mindre farlige levnedsmidler og drikkevarer. Endvidere skal landbrugsproducenterne kende til niveauer for radioaktiv kontaminering af levnedsmidler og fodring af dyr i en krisesituation. Her kan de nationale myndigheder og sektororganisationer spille en central rolle ved at stille vejledning til rådighed og øge bevidstheden.

3.5 Det er vigtigt, at bestemmelserne for radioaktivt nedfald og niveauerne for radioaktivitet nu omarbejdes på en sådan måde, at gennemførelsen af dem i EU og medlemsstaterne bliver lettere og klarere.

3.6 De maksimalt tilladte niveauer for radioaktivitet skal skræddersys til særligt udsatte befolkningsgruppers behov: Der bør gælde strengere værdier for spædbørnsmad end for levnedsmidler til befolkningen som helhed.

3.7 Radioaktive materialer kan finde vej til overfladevand i forbindelse med atomprøvesprængninger og anvendelsen af atomkraft inden for sundhedspleje, industrien og forskning. Selv om der under normale omstændigheder er tale om ubetydelige mængder, kan situationen ændre sig i tilfælde af en strålingsulykke. Derfor skulle vand ikke have været udelukket fra bilagene til forordningen, da det er en af de vigtigste ingredienser i levnedsmidler og foder.

Bruxelles, den 15. september 2010 Mario SEPI Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Rådets ændrede forordning (Euratom) nr. 3954/87 af 22. december 1987.

(2) Rådets beslutning (Euratom) 87/600 af 14. december 1987.

(3) CES 480/1987, EFT C 180 af 8.7.1987, s. 20-25.

(4) Kommissionens forordning (Euratom) nr. 944/89 og Kommissionens forordning (Euratom) nr. 770/90.

(5) Artikel 50, stk. 2, i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling.

(6) Se fodnote 2 ovenfor.