KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 12.04.1995 
K.OM(95) 127 endelig udg. 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET 
om et 
memorandum vedrørende Det Europæiske Atomenergifællesskabs 
aktiviteter i tilknytning til målene i artikel m og IV i traktaten om 
ikkespredning af kernevåben som forberedelse til 1995-konferencen om 
gennemgang og forlængelse af traktaten om ikkespredning af kernevåben. 
1. Ved vedtagelsen i juli 1994 af den følles aktion vedrørende forberedelsen 
af 1995-konferencen om gennemgang og forlængelse af traktaten om 
ikkespredning af kernevåben (17. april til 12. maj 1995) bemærkede 
Ministerrådet i sin protokol, at "Kommissionen med henblik på at støtte 
den i artikel 2 omhandlede indsats vil gøre rede for Det Europæiske 
Atomenergifællesskabs erfaring og for dets deltagelse i den fredelige 
udnyttelse af kerneenergi". 
2. Følgende memorandum udgør Kommissionens ovenfor omhandlede 
redegørelse. Kommissionen oversender denne tekst til Rådet og til Europar 
Parlamentet til orientering. Desuden fremsendes den til konferencen om 
gennemgang og forlængelse af traktaten om ikkespredning af kernevåben. 
Memorandum om 
Det Europæiske AtomenergifæUesskabs aktiviteter 
i tiliaryming til målene i artikel HI og IV i traktaten om 
ikkespredning af kernevåben 
Dokument udarbejdet af 
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 
med henblik på 1995-konferencen om gennemgang og forlængelse 
af traktaten om ikkespredning af kernevåben. 
13 
L Resumé 
IL Euratom: mål og resultater med hensyn til ikkespredning 
A Euratom-traktatens målsætninger 
B. Ansvarsfordelingen i henhold til traktaten 
C. Forsynmgsagenturet og bestemmelser om forsyning med og eksport af 
nukleare materialer 
D. Euratoms sikkerhedskontrol 
E. Sanktionsbeføjelser over for krænkelser samt den rolle, som De Euro­
pæiske Fællesskabers Domstol spiller 
F. Samarbejde om civil anvendelse af forskning i kemekraftteknologi 
G. Nuklear sikkerhed og strålingsbeskyttelse 
HL Traktaten om ikkespredning og Euratom: virkeliggørelse af de fadles mål 
A Det regionale og det globale samarbejde på kemekraftområdet: gensidig 
støtte 
B. Samarbejde med og støtte til Det Internationale Atomenergiagentur, 
forenelighed mellem og gensidigt udbytte af regional og global sikkerheds­
kontrol 
C. Fredeligt nukleart samarbejde med tredjelande 
Bilag I. Den aktuelle situation for kerneenergien i Den Europæiske Union 
Bilag n. Situationsrapport for TAQS/PHARE - nuklear sikkerhed 
L RESUME 
1. Dette memorandum, som er udarbejdet af Kommissionen for De Europæiske 
Fællesskaber på Det Europæiske Atomenergifællesskabs vegne, indeholder en 
beskrivelse - med henblik på 1995-konferencen om gennemgang og forlængelse 
af traktaten om ikkespredning af kernevåben - af grundtrækkene i traktaten om 
oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom), som blev 
undertegnet i 1957, dens relevans for ikkespredningen af kernevåben og dens 
aktiviteter af relevans for målene i artikel IH og IV i traktaten om ikkespredning 
af kernevåben. Desuden bidrager det til den fælles aktion, som Ministerrådet 
vedtog i juli 1994 (baseret på artikel J.3 i afsnit V i traktaten om Den Europæiske 
Union vedrørende en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik), hvor Den Europæiske 
Union går ind for en ubetinget forlængelse i 1995 af traktaten om ikkespredning 
på ubestemt tid 
2. Euratom blev oprettet i 1958. På det tidspunkt, hvor de fælleseuropæiske 
bestræbelser endnu var i deres vonlen, var de gensidige sikkerhedsspørgsmål 
stadig meget fremtrædende, og blandt disse stod det nukleare spørgsmål særlig 
højt Hovedsigtet med Euratom-traktaten var at søge at skabe fom&ætninger for 
en fredeligfcivil anvendelse af kerneenergi sideløbende med opbygningen af en 
stærk og konkurrencedygtig industri. Som en nødvendig del af denne udvikling 
forudså traktaten, at det ville være nødvendigt at føje kontrol med den brug, der 
kunne gøres af det nukleare materiale. Erfaringerne med Euratom, som nu rummer 
to kernevåbenstater og tretten ikke-kernevåbenstater, bekræfter, at stabile juridiske 
tilsagn og gennemsigtighed i de fredelige aktiviteter på kerneenergiområdet er en 
afgørende betingelse for, at der kan udvikle sig en dybtgående tillid mellem 
nabostater. Fredeligt samarbejde inden for kerneenergi, der er en vigtig grundbe­
standdel for den moderne industri, er baseret på en sådan gennemsigtighed og 
forudsigelighed med hensyn til adfænten på tenieeiieigioinrådet 
3. Euratom fører disse mål ud i livet på to indbyides forbundne måder. Som led i 
mange fredelige samarbejdsaktiviteter på kerneenergiområdet lige fra Fæl­
lesskabets nominelle eje af fissilt materiale til industrielle udviklingsselskaber eller 
forbindelser med tredjelande virker Euratom til medlemsstaternes fælles bedste, 
samtidig med at det sikrer gennemsigtighed nabostaterne imellem med hensyn til 
aktiviteterne på kerneenergiområdet. Dets system for sikkerhedskontrol, der 
administreres i tæt samarbejde med Det Internationale Atomenergiagentur, dækker 
alle medlemsstaternes civile nukleare brændselskredsløb. Samarbejdet mellem 
medlemsstaterne, deres regionale organisation (Euratom) og den globale 
organisation IAEA har vist sig fleksibelt og muligt at atpasse efter skiftende 
vilkår. 
4. Euratom-traktaten er indgået på ubestemt tid. Den Europæiske Unions medlems­
stater har accepteret fredeligt samarbejde og gennemsigtighed som regionale 
tilsagn og har udvidet deres tilsagn til også at omfatte den internationale 
ikkespredriingsordning. Deres erfaringer med fyrre års regionalt samarbejde og 
femogtyve års globale ikkespredningsbestræbelser befæster deres enstemmige 
tilslutning til den ubegiaaisede udvidelse af iktespredningstrakten i 1995 på 
ubestemt tid Som det eneste globale internationale juridiske linstrument på 
området ikkespredning af kernevåben imødekommer den det samlede 
verdenssarnfunds sikkeihedsbetingede ønske om at forebygge risikoen for 
spredning af kernevåben og giver langsigtede industrielle og teknologiske tilsagn 
om fredelig udnyttelse af kerneenergien. 
IL EURATOM: MÅL OG RESULTATER MED HENSYN TIL IKKESPREDNING 
A. tøiratom-trakføtens målsaeminger 
1. Euratom-traktaten blev undertegnet i 1957 af De Europæiske Fællesskabers oprin­
delige seks medlemsstater. Sigtet med den europæiske integration var fra starten 
at forebygge nye voldsomme konflikter i Europa og fremme samtlige med­
lemsstaters økonomiske velstand. Denne dobbelte målsætning kommer til udtryk 
i Euratom-traktaten og giver den en særlig iboende betydhrngforikkespredningen 
af kernevåben 
2. Selv om der ikke specielt henvises til ikkespredning i Euratom-traktaten, må det 
alligevel siges, at den i dag er et instrument, der virker til fremme af ikkespred­
ning. Desuden åbner traktaten mulighed for samarbejde med tredjelande og 
internationale organisationer, der beskæftiger sig med fredelig udvikling af kerne­
energi. 
Nogle af kapitlerne i traktaten indeholder bestemmelser, der er af særlig relevans 
for bestræbelserne for at sikre ikkespredning. Det drejer sig om kapitel VI 
(forsyning), kapitel VE (sikkerhedskontrol) og kapitel IX (det nukleare fælles­
marked). Andre kapitler såsom kapitel I, V og X samt artikel 199 vedrørende 
forskning, fællesforetagender og Fællesskabets ret til at indgå internationale aftaler 
er også relevante i den udstrækning, de støtter aktiviteterne i henhold til kapitel 
VII, sikkerhedskontrol, der er den del af Eurotom-traktaten, som kommer 
målsætningen om ikkespredning nærmest. 
B. Ansvaisfoidelingen i henhold til traktaten 
1. Det påhviler Det Europæiske Råd at fastlægge de overordnede politiske retnings­
linjer. Ministerrådet er den vigtigste lovgivende myndighed under Euratom-trakta­
ten. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (i det følgende benævnt 
"Kommissionen") har initiativretten på lovgivningsområdet og er ansvarlig for den 
rette gennemførelse af samme lovgivning. De Europæiske Fællesskabers Domstol 
påser, at lovgivningen overholdes i forbindelse med traktatens fortolkning og 
gennemførelse. Europa-Parlamentet medvirker først og fremmest ved vedtagelsen 
af Atomenergifællesskabets budget. Desuden modtager det rapporter og har ret til 
at indhente oplysninger fra Kommissionen og Rådet. 
2. Euratom-traktaten dækker ikke anliggender af relevans for udenrigs- og sikker­
hedspolitikken. Ikkespredningsanliggender, der falder uden for Euratom-traktatens 
dækningsområde, blev tidligere behandlet inden for rammerne af det europæiske 
politiske samarbejde (EPS), der var benævnelsen på medlemsstaternes mdbyrdes 
samarbejde på det udenrigspolitiske område. Siden traktaten om Den Europæiske 
Unions ikrafttræden i 1993 har disse spørgsmål været behandlet som en del af den 
fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der er trådt i stedet for EPS. 
C Foisyningsagenturet og bestemmelser om forsyning med og eksport af nukleare 
materialer 
1. Et vigtigt aktivitetsområde for Fællesskabet inden for civil udnyttelse af kerne­
energi er Kommissionens og Euratoms Forsyningsagenturs ansvar for forsyningen 
med nukleart brændsel. I Euratom-traktatens artikel 2, litra d), er sikringen af en 
regelmæssig og ligelig forsyning med nukleare materialer til brugerne nævnt som 
en af Fællesskabets opgaver. 
Disse opgaver udføres ved hjælp af en fælles forsyningspolitik for nukleare mate­
rialer baseret på et princip om lige adgang til leveringskilderne, idet Euratoms 
Forsyningsagentur har optionsret til malme, udgangsmaterialer og specielle fissile 
materialer, der fremstilles i Fællesskabet, og har eneret til at indgå kontrakter, 
således som det er fastsat i artikel 52 i Euratom-traktaten. Agenturet har ret til at 
afslutte kontrakter om leverancer af malme, udgangsmaterialer og specielle fissile 
materialer, der hidrører fra områder inden for eller uden for Fællesskabet. 
Kommissionens og Forsyningsagenturets politik tager sigte på at undgå for stor 
afhængighed af en enkelt forsyningskilde (diversificering) og at sikre, at 
Fællesskabets kernekraftindustri bevarer sin levedygtighed på en baggrund kende­
tegnet af rimelige konkurrencevilkår ("fair trade"). Kommissionen kan også 
udstede direktiver for Forsyningsagenturet og har vetoret over for dets afgørelser. 
2. For at kontrakterne om forsyning med nukleart materiale (malme, udgangsmate­
rialer og specielle fissile materialer) skal være retligt gyldige, skal de være indgået 
af Euratoms Forsyningsagentur. I praksis betyder dette, at alle kontrakter, hvorved 
retten til udgangsmaterialer eller til forbrug af specielle fissile materialer, herunder 
kontrakter om lån og bytte af materiale, kan forhandles på plads mellem 
leverandør og bruger, men skal forelægges Forsyningsagenturet til indgåelse. For 
kontrakter, der kun omfatter forvandling af materiale (f.eks.konverterihg eller 
forarbejdning), skal Euratoms Forsyningsagentur underrettes i henhold til artikel 
75 i Euratom-traktaten. 
Euratoms Forsyningsagentur påser, at kontrakterne er forenelige med Euratom-
traktatens bestemmelser og målsætninger og med Fællesskabets forsyningspolitik, 
og at de stemmer overens med De Europæiske Fællesskabers internationale 
forpligtelser, f.eks. hvad angår kontrakternes bestemmelser om sikkerhedskontrol. 
Kommissionens direktorat for sikkerhedskontrol i forbindelse med Euratom under­
rettes om Forsyriingsagenturets kontraktuelle aktioner (indgåelse af en kontrakt 
eller godkendelse af en anmeldelse) og kan derved efterprøve, at materiale-
bevægelser, som der gives meddelelse om ved forudgående anmeldelse af import 
og eksport, er dækket af en relevant kontrakt. 
Ud fra et sikkerhedskontrol- og ikkespredningssynspunkt udgør disse arbejdsop­
gaver for Forsyningsagenturet et nyttigt supplement til det effektive system for 
hurtig varsling, da kontrakter normalt indgås i god tid før den fysiske transport af 
nuklare materialer. 
3. I henhold til artikel 59 i Euratom-traktaten skal eksport af nukleart materiale 
fremstillet i Fællesskabet tillades ved beslutning truffet af Kommissionen. Der kan 
ikke gives nogen tilladelse, hvis modtagerne af sådanne leverancer ikke yder alle 
garantier for, "at Fællesskabets almindelige interesser vil blive respekteret, eller 
hvis bestemmelser og betingelser i disse kontrakter er i modstrid med" Euratom-
traktatens formål. 
D. Euratoms sikkerheaskontroi 
1. I henhold til kapitel VQ i Euratom-traktaten skal Europa-Kommissionen "på med­
lemsstaternes område forvisse sig om: a) at malme, udgangsmaterialer og specielle 
fissile materialer ikke anvendes til andre formål (dvs. fredelige) end de af 
brugerne angivne, og b) at bestemmelserne angående forsyning og enhver særlig 
forpligtelse om kontrol, som Fællesskabet har indgået aftale om med et tredjeland 
eller en international organisation, overholdes". Kommissionen har derfor 
opbygget et uafhængigt system for sikkerhedskontrol med et meget bredt 
dælmmgsornråde. 
Alt civilt nukleart materiale på medlemsstaternes område skal underkastes 
sikkerhedskontrol fra Euratoms side. 
11994 omfattede lagrene under sikkerhedskontrol fra Euratoms side: 
* 242 5001 uran (naturligt, lavberiget, forarmet), thorium og tungt vand 
* 121 højberiget uran 
* 3301 plutonium. 
De ovennævnte nukleare materialer blev anvendt, forarbejdet, behandlet eller 
lagret i: 
* 380 store kernekraftanlæg herunder kernereaktorer, berigningsanlæg, 
fremstillingsanlæg opaiføjoningsanlæg, konverteringsanlæg og lagre 
* mere end 400 anlæg hvor der sædvanemæssigt anvendes mindre mængder 
nukleare materialer, herunder bærere ("carriers"), intermediærled, kondi­
tionering af affald og andet. 
2. Ansvaret for fysisk beskyttelse af nukleare materialer påhviler de enkelte 
medlemsstater (dette gælder ikke for de af Kommissionen drevne anlæg). På 
området sikkerhedskontrol er medlemsstaterne dog forpligtet til at underkaste 
deres civile nukleare materialer Euratoms sikkerhedskontrol. Kernekraftanlæggenes 
ejere forelægger direkte Euratom oplysningerne om aktiviteterne på 
kernekraftområdet. 
Som angivet ovenfor er hovedformålet med Euratoms sikkerhedskontrol at 
godtgøre, at malme, udgangsmaterialer og specielle fissile materialer ikke 
anvendes til andre formål end deres oprindelige bestemmelse. Den har derfor et 
større dækningsområde end IAEA's sikkerhedskontrol. 
I de to medlemsstater, der besidder kernevåben, gælder Euratoms sikkerhedskon­
trol ikke for materialer, anlæg eller dele af anlæg, som er udpeget til at opfylde 
forsvarsmæssige behov. Inden for det civile brændselskredsløb gennemføres 
Euratoms sikkerhedskontrol imidlertid på samme måde, uanset om medlemsstaten 
besidder kernevåben eller ej. 
3. For at beskytte materialer og anlæg i overensstemmelse med mandatet i kapitel 
VII i traktaten har Kommissionen siden 1958 opbygget et korps af Euratom-
sikkerhedsinspektører. De har ubegrænset adgang overalt, i det omfang 
sikkerhedskontrollen kræver det. Euratom har tilladelse til at indhente 
8 
regnskabsmæssige oplysninger direkte fra kemekraftindustrien uden at være 
underkastet tilsyn fra den pågældende medlemsstats side og til at give de 
pågældende selskaber instrukser i sikkerhedsmæssige anliggender. 
Inspektionsaktiviteten ved kernekraftanlæggene var følgende (antal manddage til 
inspektion): 
1989 
7417 1990 
7564 1991 
7757 1992 
7916 1993 
8418 1994 
(foreløbig) 
8778 
E. Sanktionsbeføjelser over for kraenkelser samt den rolle, som Pe ^iropfwfcft 
Fællesskabers Domstol spiller 
1. Ejerne har pligt til at meddele Kommissionen de tekniske data vedrørende 
anlæggene og føre lister over beholdninger. Hvis sikkerhedskontrollen ikke accep­
teres eller endog vanskeliggøres, kan De Europæiske Fællesskabers Domstol 
bemyndige Kommissionen til at håndhæve reglernes overholdelse. Med henblik 
på denne kontrol og håndhævelse er Kommissionen bemyndiget til at rekvirere og 
modtage støtte fra de nationale myndigheder. I andre tilfælde, hvor forpligtelserne 
med hensyn til sikkerhedskontrol ikke anses for at være opfyldt på tilfredsstillende 
vis, kan Kommissionen træde ind og give en advarsel, ophæve visse privilegier 
(såsom finansiel og teknisk støtte), erstatte visse personer ved faciliteten med 
personer, der er udpeget af Kommissionen og de nationale myndigheder, eller 
trække fissile materialer tilbage. 
Dersom en medlemsstat er uvillig til at samarbejde, er Kommissionen bemyndiget 
til at anlægge sag mod den pågældende regering ved De Europæiske Fælles­
skabers Domstol. 
2. Domstolen har også en vidtrækkende bemyndigelse til at sikre fuldstændig over­
holdelse af reglerne. Domstolen kan fortolke traktatens bestemmelser og forvisse 
sig om, at forordninger er i overensstemmelse med traktaten. Kommissionen kan 
anlægge sag mod en medlemsstat ved Domstolen, hvis forpligtelserne i henhold 
til traktaten ikke er overholdt. Medlemsstaterne kan anlægge sag mod Kommissio­
nen ved Domstolen, hvis de mener, at den har negligeret sine forpligtelser eller 
er gået videre, end den har bemyndigelse til. Endelig kan enkeltpersoner klage 
over beslutninger, der krænker deres rettigheder. 
F. Samarbejde om civil anvendelse af forskning i kemekraftteknologi 
1. Traktaten ansporer til øget samarbejde på forslaiingsområdet mellem 
medlemsstaterne og med tredjelande. Kommissionen har til opgave at fremme og 
lette kerneenergiforskningen i medlemsstaterne og at supplere denne ved 
gennemførelsen af Fællesskabets forsknings- og undervisningsprogram. De 
nukleare forskningsaktiviteter registreres og koordineres, så der ikke bliver tale om 
overlapninger. Desuden udarbejder Kommissionen en liste over områder, hvor det 
er nødvendigt med øget forskning for at forbedre den tekniske formåen i Unionen 
som helhed. Den kan yde finansiel og teknisk bistand til forskningsprojekter over 
sit almindelige budget. 
2. Det Fælles Forskningscenter (FFC) er et organ, der er oprettet ved traktaten, og 
som har til opgave at gennemføre og fremme videnskabelig forskning, herunder 
forskning i nukleare videnskaber. I den periode, hvor det nyligt vedtagne FoU-
rammeprogram (1994-1998) er i kraft, skal halvdelen af FFC's kernekraftsbudget 
(254 mio. ECU) anvendes til sikkerhedskontrol, herunder direkte støtte til IAEA. 
Sigtet med forskningen ved FFC er i tide at frembringe resultater eller nye tek­
nikker, der er nødvendige for at kunne overholde de forpligtelser, der er fastsat 
i sikkerhedsbestemmelserne i Euratom-traktaten og i traktaten om ildcespredning. 
Det er navnlig nødvendigt at udvikle nye teknikker, der kan tage de nye 
udfordringer op, som knytter sig til udviklingen af brændselskredsløbet og udbyg­
ningen af kontrolsystemerne. 
3. Fællesskabet vedtog i 1994 det fjerde rammeprogram for FTU og Euratom-pro-
grammet for perioden 1994-1998. Der vil blive afsat 2,3 mia. ECU til FTU på 
energiområdet (ikke-nukleare aktiviteter, nuklear sikkerhed og fusion). På 
kemekraftornrådet har det fjerde Euratom-program følgende målsætninger: 
at forbedre kendskabet på specifikke områder (reaktorsikkerhed, forvalt­
ning af radionuklider med lang levetid, risiko for spredning af fissile 
materialer osv.) 
at gøre fremskridt hen imod det langsigtede mål for fællesskabsprogram­
met for termonuklear fusion, dvs. fælles udvikling af sikre og miljøvenlige 
reaktorprototyper, der munder ud i en opførelse af elektricitetsværker, som 
er økonomisk levedygtige og opfylder de potentielle brugeres behov. For 
perioden 1994-1998 er førsteprioriteten at udarbejde planer for den første 
eksperimentelle ITER-fusionsreaktor (International Thermonuclear 
Experimental Reactor). 
GL Nuklear sikkerhed og strålingsbeskyttelse 
1. Selv om der ikke er nogen direkte forbindelse mellem nuklear sikkerhed og 
målene på ildcespredningsområdet, er den nukleare sikkerhed alligevel en vigtig 
faktor, når det drejer sig om at øge troværdigheden af den fredelige udnyttelse af 
kerneenergi i Den Europæiske Union og på et bredere grundlag, navnlig efter 
ulykken på Tjernobyl-værket. På det seneste har den finansielle og tekniske 
bistand, der ydes til forbedring af sMe±edsforanstaltningerne i kernereaktorerne 
i landene i det tidligere Sovjetunionen og i de Central- og Østeuropæiske lande 
øget presset på Den Europæiske Union for at få den til at spille en central rolle 
på dette område. 
Alle aktiviteter på fællesskabsplan på området nuklear sikkerhed er baseret på 
Euratom-traktaten og - for så vidt angår de teknologiske aspekter ved nuklear 
sikkerhed og forvaltning af radioaktivt affald - Rådets resolutioner af 1975, 1980 
og 1992. 
2. I henhold til traktatens artikel 31 er der vedtaget en lovgivning om strålingsbe­
skyttelse. Ud over grunddirektivet om sikkerhedsnormer er der vedtaget otte rets­
akter på områderne overførsel af radioaktivt materiale og affald, radioaktiv forure­
ning af fødevarer, information af offentligheden, sundhedsbeskyttelse af patienten, 
10 
sundhedsbeskyttelse af eksterne arbejdere og hurtig kifoimationsudveksling i 
radiologiske nødsituationer. 
I overensstemmelse med artikel 35 overvåger Kommissionen funktion og effek­
tivitet for de miljøovervågningsfaciiiteter, der er installeret i medlemsstaterne. Der 
foretages gennemsnitlig 3-4 inspektioner årligt. 
3. På forslag af Kommissionen vedtog Rådet den 19. december 1994 en resolution 
om en strategi på området forvaltning af radioaktivt affald. Navnlig anlægges der 
i resolutionen det synspunkt, at hver enkelt medlemsstat selv er ansvarlig for 
forvaltningen af det radioaktive affald, der fremstilles på dens område, men den 
holder dog en mulighed åben for et samarbejde mellem medlemsstaterne. 
4. På området nukleare anlægs sikkerhed opfordrede Rådet i en resolution fra 1992 
medlemsstaterne og Kommissionen til at gøre fremskridt hen imod en ligelig og 
tilfredsstillende beskyttelse af sundhed og miljø i Fællesskabet på de højest mulige 
sikkerhedsniveauer og til at bidrage til en international accept af tilsvarende høje 
sikkerhedsniveauer. I denne resolution henstilles, at samarbejdet mellem 
Fællesskabets sikkerhedsmyndigheder udbygges, og at der overføres knowhow og 
erfaringer til landene i Central- og Østeuropa og i det tidligere Sovjetunionen. 
Samtlige medlemsstater fokuserer navnlig på de nukleare anlægs sikkerhed og en 
yderligere forbedring af sikkerheden i takt med den teknologiske udvikling. De 
forskellige nationale approaches med hensyn til samme sikkerhedsmål synes at 
være til fordel for udbygningen af sikkerheden, forudsat at de nationale metoder 
sammenholdes, og at divergerende forløb identificeres med henblik på at tilstræbe 
forbedringer. 
m. TRAKTATEN OM IKKESPREDNING OG EURATCM: VIRKET IGGØREF SE 
AF DE FÆLLES MÅL 
A Det regionale og det globale samarbejde på kemekraftornrådet: gensidig støtte 
1. Selv om Euratom ikke ved oprettelsen var en ikkespredningsorganisation, er det 
i dag en regional organisation med det formål at fremme fredeligt samarbejde på 
kemekraftornrådet mellem medlemsstaterne og fremme medlemsstaternes 
opfyldelse af deres ikkespredningsmål og -forpligtelser. Den snævre forbindelse 
mellem en regional organisation og den globale ordning er anerkendt i teksten til 
traktaten om ikkespredning. 
Det er i artikel III, stk. 4, anerkendt, at staterne har ret til at slutte sig sammen 
med henblik på indgåelse og efterfølgende gennemførelse af aftaler om 
sikkerhedskontrol med IAEA, således som de medlemsstater af Den Europæiske 
Union, der ikke besidder kernevåben, gjorde det i aftale INFCIRC/193 om sikker­
hedskontrol. 
2. Euratom er den regionale organisation, der har den længste erfaring, og dens 
aktiviteter har nøje tilknytning til ånd og bogstav i traktaten om ikkespredning, 
navnlig hvad angår fastlæggelsen af de indbyrdes forbindelser mellem et regionalt 
og et globalt system for sikkerhedskontrol og sammenhængen mellem regionalt 
og globalt samarbejde om fredelig udnyttelse af kerneenergi. 
11 
B. Samarbejde med og støtte til Det Internationale Atomeneigiagentun forenelighed 
mellem og gensidigt udbytte af regional og global sikkerhedskontrol 
1. Forbindelsen mellem Euratom og IAEA er baseret på følgende retlige instrumen­
ter: 
rammeaftalen om samarbejde af 1975 mellem Euratom og IAEA 
aftalen om sikkerhedskontrol mellem IAEA, Euratom og de medlemsstater, 
der ikke besidder kernevåben; denne aftale, INFCIRC/193, er baseret på 
modellen til aftale om sikkerhedskontrol i traktaten om ikkespredning 
INFCIRC/153 
aftalen om sikkerhedskontrol mellem Euratom, Det Forenede Kongerige 
ogIAEAINFCIRC/263 
aftalen om sikkerhedskontrol mellem Euratom, Frankrig og IAEA 
INFORC/290. 
INFCIRC/193 er den aftale mellem IAEA og Euratom, som gør det muligt for 
IAEA at gennemføre sikkerhedskontrol i de lande, der er medlem af Euratom, og 
som ikke besidder kernevåben, og regulerer forbindelserne mellem de to 
myndigheder for sikkerhedskontrol. Den blev undertegnet i 1973 og trådte i kraft 
i 1977. Ifølge denne aftale skal agenturet tage behørigt hensyn til effektiviteten 
af Fællesskabets system for sikkerhedskontrol; det er i protokollen dertil bestemt, 
hvilke betingelser og regler der gælder for samarbejdet mellem Euratom og IAEA 
2. For at udbygge samarbejdet mellem Euratom og IAEA og finde mere effektive og 
mindre udgiftskrævende måder at udøve deres respektive hverv på blev der i april 
1992 fastlagt en ny partnerskabs-approach (NPA) for IAEA og Kommissionen. 
Ved NPA : 
muliggøres en ny fortolkning af visse bestemmelser i INFCIRC/193; der 
er især tale om princippet for overvågning, hver enkelt organisations ret 
til at beslutte, hvilke aktiviteter den skal gennemføre for at føre sine mål 
for sikkerhedskontrollen ud i livet, og sondringen mellem Euratoms og 
IAEA's opgaver 
gøres det muligt for IAEA, når først NPA er fastlagt, at nedsætte sine 
inspektioner i de EU-medlemsstater, der ikke besidder kernevåben. 
Gennemførelsen af NPA blev påbegyndt i 1992 for letvandsreaktorer og fremstil-
lingsanlæg (lavberiget uran). Det ventes, at NPA vil være fuldt gennemført ved 
udgangen af 1995. 
3. Strukturen i samarbejdet med IAEA om sikkerhedskontrol kan resumeres som 
følger: 
deltagelse af IAEA i Euratoms inspektioner. Dette er en daglig operativ 
opgave. Der deltager IAEA-inspektører i rundt regnet 50% af Euratoms 
inspektioner 
mdrjeretning af overførsler og opgørelser af nukleart materiale i overens­
stemmelse med kontroloverenskomstens bestemmelser og støtte til IAEA-
12 
systemet af verdensomspændende registreringer af overførsler af nukleare 
materialer 
møder i forbindelsesudvalgene mindst to gange om året 
forhandlinger om dokumenter af teknisk/retlig art benævnt "Facility 
Attachments" eller "Installation Attachments" 
talrige kontakter og arbejdsgrupper, deltagelse i serninarer, fælles uddan­
nelsesaktiviteter 
samarbejde med IAEA om udvikling, testning og ibrugtagning af 
instrumenter, metoder, teknikker 
planlægning af og indførelse af systemer for sikkerhedskontrol. På nogle 
områder såsom store plutomumforarbejdriingsanlæg er Euratoms erfaringer 
med planlægning og indførelse af systemer for sikkerhedskontrol 
enestående. 
4. På EFs og dets medlemsstaters initiativ bemyndigede IAEA's bestyrelse på mødet 
i februar 1993 sekretariatet til at gennemføre dets forslag til et system for altom­
fattende mdT^eretning af eksport, import og fremstilling af nukleart materiale, 
nærmere specificeret udstyr og ikke-nukleare materialer, som finder almindelig 
anvendelse i agenturets system for sikkerhedskontrol. Under denne ordning 
opfordres eksport- og importstaterne til på et frivilligt grundlag at indberette alle 
overførsler af sådanne elementer. Denne information har hidtil kun stået til 
rådighed for IAEA, for så vidt angår overførsler fra parter i traktaten om 
ikkesriredning til stater, der ikke besidder kernevåben og ikke er parter i nævnte 
traktat. Sigtet med den nye omfattende informationsstrøm er at øge videnniveauet 
i IAEA og at bistå agenturet med at fastslå, hvomår det skal anmode om 
anvendelse af sikkerhedskontrol i modtagerlande, der ikke besidder kernevåben 
og er parter i traktaten om ikkespredning. ELPs medlemsstater deltager i systemet 
med altomfattende mdberetning, og deres rapporter om nukleart materiale indgives 
via Euratom (medens rapporterne om udstyr afgives direkte af medlemsstaterne). 
5. Der blev i en brevveksling af 7. maj 1981 mellem IAEA og Kommissionen på 
Euratoms vegne fastlagt et formelt samarbejdsbetonet støtteprogram. Det grund­
læggende formål med nævnte samarbejde/støtte er en udveksling med IAEA af 
Kommissionens tekniske erfaringer, der er udviklet gennem en flerårig periode, 
navnlig med hensyn til FoU, og den konkrete gennemførelse deraf af inspektører 
i de europæiske nukleare faciliteter. I almindelighed fører denne udveksling af 
erfaringer til: 
teknisk bistand på områder såsom analyseteknikker for sikkerhedskontrol 
i oparbejdningsanlæg, stikprøveudtagning i miljømæssigt øjemed og 
stikprøveanalyse, forseglingsteknikker for brugte transportbeholdere, 
avancerede overvågnmgsteknikker, opgørelse af nukleart materiale og 
altomfattende mdberetning 
harmonisering af procedurer og teknikker til eventuel brug i forbindelse 
med den konkrete sikkahedskontrol, navnlig i forbindelse med ikke-
destruktive forsøg, indkøb af referencematerialer og anvendelse af indeslut­
nings- og overvågningsteknikker 
uddannelse af inspektører på områderne Me-destruktive forsøg, teknikker 
for volumenmålinger og fysisk lagerkontrol. 
13 
Desuden har Ministerrådet anmodet FFC om at foretage en undersøgelse af ny 
teknikker til styrkelse af den internationale kontrol, som agenturet udfører, 
herunder udvikling af ultrasensitiv analyse af stikprøver taget fra miljøet. 
C fredeligt nukleart sajnartejde med tredjelande 
1. Aftaler med tredjelande 
Blandt Euratoms arbejdsopgaver i henhold til Euratom-traktaten kan fremhæves 
oprettelse med andre lande og internationale organisationer af forbindelser, der 
lån fremme udviklingen i den fredelige anvendelse af kerneenergi. I dette øjemed 
kan Euratom inden for rammerne af sine beføjelser og sin kompetence indgå 
aftaler og kontrakter med et tredjeland, en international organisation eller en 
statsborger i et tredjeland. De vigtigste emner for sådanne aftaler, der fastlægger 
rammen for det nukleare samarbejde med tredjelande, er iWcespredningsspørgsmål, 
sikkerhedskontrol, forskning, strålmgsbeskyttelse, sikkerhed og levering af 
nukleart udstyr og materiale. 
a. Det igangværende samarbejde på kemekraftornrådet mellem Euratom og USA blev 
indledt i 1960 og udgjorde et godt grundlag for et intenst samarbejde om 
kerneenergi. Både EU og USA ønsker at forny det transatlantiske partnerskab, når 
aftalen udløber den 31. december 1995. Efter planen vil en ny aftale, som der for­
handles om i øjeblikket, omfatte politiske og Mesrjredningsmæssige betingelser, 
handel med nukleare genstande, industrielt og handelsmæssigt samarbejde, nuklear 
forskning og udvikling samt nuklear sikkerhed og dermed forbundne aspekter. 
b. Euratom indgik nukleare samarbejdsaftaler med Australien i 1981 og med Canada 
i 1959 (med efterfølgende ændringer). Der afholdes regelmæssigt konsultationer 
med henblik på at udbygge samarbejdet. 
c. Euratom er part i den samarbejdsaftale, der blev indgået mellem Fællesskaberne 
og USSR i 1989. Indtil der vedtages et omfattende specifikt arrangement, gennem­
føres handelen med nukleart materiale mellem EU og Rusland i overensstemmelse 
med bestemmelserne i samarbejdsaftalen af 1989. Når først partnerskabs- og 
samarbejdsaftalen (undertegnet på Korfu i juni 1994) er ratificeret og trådt i kraft, 
vil dens bestemmelser, der til dels stammer fra samarbejdsaftalen af 1989, gælde 
for handel med nukleare materialer med Rusland. Euratom har også ført 
forhandlinger med Den Russiske Føderation om samarbejdsaftaler på områderne 
nuklear sikkerhed og termonuklear fusion. 
d. Euratoms interesse i at samarbejde med andre stater i det tidligere Sovjetunionen 
kommer til udtryk i de forslag, som Kommissionen forelægger Rådet med henblik 
på forhandlinger om nukleare handelsaftaler med Kasakhstan, Kirgisistan, 
Tadsjikistan, Ukraine og Usbekistan. Desuden er der planer om et samarbejde på 
området nuklear sikkerhed med Ukraine og Kasakhstan samt om et samarbejde på 
området termonuklear fusion. 
e. Desuden finder der et vigtigt internationalt samarbejde sted på følgende områder: 
termonuklear fusion: ITER-aftaleme Euratom/USA/Rusland/Japan 
aftaler om forskning i sikkerhedskontrol med De Forenede Staters energi­
ministerium. 
14 
2. PHARE og TACIS: to omfattende fora for teknisk bistand fra EF i 1990'erne 
Europa-Kommissionen har påbegyndt EF-rjrogrammerne PHARE (for de central-
og østeuropæiske lande) og TACIS (for SNG-landene), der stiller betydelige 
midler til rådighed med henblik på at standse yderligere foi^ærring af og eventuelt 
forbedre den nukleare sikkerhed i de østlige kernekraftanlæg og at bidrage til at 
bringe deres sikkerhedsnormer op på et niveau, der svarer til de vestlige normer. 
I TACIS's regi er nuklear sikkerhed et særlig vigtigt element. Der er påbegyndt 
et program for kernekraftanlæg i samarbejde med de lokale myndigheder. I de 
seneste tre år er der via TACIS blevet anvendt mere end 300 mio. ECU hertil. 
En situationsrapport vedrørende TACIS/PHARE/nuklear sikkerhed findes i bilag 
II til dette dokument. 
Det Internationale Videnskabs- og Teknologicenter i Moskva blev oprettet for at 
skabe fredelige beskæftigelsesmuligheder til videnskabsmænd og ingeniører i de 
nye uafhængige stater, som tidligere deltog i arbejdet med fremstilling af masse-
udryddelsesvåben. Centret, der indledte sin virksomhed i marts 1994, blev stiftet 
af Det Europæiske Fællesskab (TACIS), Japan, Den Russiske Føderation og USA 
EF bidrager til centret med henved 25 mio. USD. I september 1994 var der 
sammenlagt godkendt 76 projekter svarende til et samlet finansieringstilsagri på 
40,8 mio. USD. Der er tale om videnskabelige projekter (en tredjedel omhandler 
nukleare spørgsmål) af fælles interesse, og der vil via disse projekter blive ydet 
støtte til mere end 4000 videnskabsmænd i en periode på ca. 3 år. 
3. Samarbejde med SNG-landene på området sikkerhedskontrol 
a. 11992 enedes EUs medlemsstater, Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen 
om, at det var nødvendigt med en yderligere øjeblikkelig indsats i samarbejdet 
med SNG-republikkeme og eventuelt også med andre østeuropæiske lande på om­
rådet sikkerhedskontrol. De overordnede mål for disse samarbejds- og støtteakti­
viteter er bl.a. følgende: 
at bidrage til at forbedre opgørelses- og kontrolsystemet i SNG-republik-
kerne, så de nærmer sig de normer for opgørelse af og kontrol med nukle­
art materiale, som benyttes af andre lande (eksempelvis EUs medlems­
lande), der har omfattende kemekraftprogrammer 
at fremme disse systemers konsistens med IAEA's krav til sikker­
hedskontrol og 
derigennem at bidrage til ikkespredning af nukleare materialer og til en 
minimering af de risici, som den illegale handel med nukleare materialer 
indebærer for offentligheden. 
b. Samarbejdet blev indledt i 1992, og følgende resultater kan allerede fremhæves: 
den begrebsmæssige baggrund for samarbejdet med SNG er udviklet; sam­
arbejdet med relevante myndigheder og ejere er indledt og har taget meget 
konkret form 
der er holdt adskillige seminarer med deltagelse fra SNG, ejerne i Fælles­
skabet og Kommissionens tjenester, eksrjerter/inspektører fra SNG har 
deltaget heri og vil desuden deltage i Euratoms inspektioner 
der er opnået enighed med de berørte SNG-myndigheder om den organisa­
toriske opbygning af og arbejdsrjrogrammerne for projekterne 
15 
det praktiske arbejde ud over rm)grammeringen vil blive videreført med 
henblik på at bidrage til udformning, testning og indførelse af opgørel-
sessystemer af høj kvalitet for nukleare materialer. 
16 
BILAG I 
DEN AIOTTEIIF SITUATION FOR J^NtTTNrofJTCN 
I DEN EUROPÆISKE UNION 
1. Den Europæiske Unions kemekraftindustri har i dag nået et modent stade: den har 
sin egen teknologi, dækker hele brændselskredsløbet og står for henved en 
tredjedel af de tolv medlemsstaters (1994) elproduktion. 
Den 1. januar 1994 var 131 kernereaktorer svarende til 108 gigawatt installeret 
kapacitet i drift på EUs område. Der var fem anlæg med en samlet kapacitet på 
7 gigawatt under opførelse. 
2. Situationen er meget uensartet inden for EU. Halvdelen af medlemsstateme frem­
stiller elektricitet af nuklear oprindelse, den anden halvdel gør det ikke. 
Fem medlemsstater har aldrig udviklet elektronukleare programmer (Danmark, 
Grækenland, Irland, Luxembourg og Portugal). Italien påbegyndte oprindelig et 
program, men dette har været standset i de seneste år; landet har dog stadig en 
forskningspolitik. 
I 1994 tegnede kerneenergien sig for følgende andele af elproduktionen: 
Frankrig. 75,3?/0 
Belgien 55,8% 
Spanien 35% 
Tyskland 29,3% 
I)et Forenede Kongerige 25,8% 
Nederlandene 4,9% 
(Kilde: Eurostat) 
Finland 31% 
Sverige 51% 
3. Hvad angår brændselskredsløbet, dækker den europæiske kemekraftindustri en 
betydelig del af verdensmarkedet inden for alle kredsløbets etaper. Bl.a. har den 
en førerstilling i oparbejdningssektoren, som anvender avancerede teknikker til 
genindvinding af materialer, som kan genbruges, og konditionering af nukleart 
affald. 
4. EUs nukleare forskning er langt fremme, og Det Europæiske Fællesskab finan­
sierer en del deraf, både hvad angår de nuværende industrielle processer (reaktor­
sikkerhed, forvaltning af radioaktivt affald, strålingsbeskyttelse) og fremtidens 
teknologi (termonuklear fusion). 
5. Jlent beskæftigelsesmæssigt havde den samlede nukleare sektor i 1994 mere end 
400 000 ansatte i Den Europæiske Union. 
6. De politiske problemer, som knytter sig til brugen af kerneenergi, begrænser i dag 
rent kvantitativt den andel af EUs behov, som denne energiform dækker, til ca, 
en tredjedel af den samlede elproduktion (den seneste udvidelse af EU har ikke 
ændret denne situation synderligt). 
17 
Udviklingen i anvendelsen af kerneenergi hænger nu sammen med, hvorledes 
befolkningens holdning udvikler sig i de enkelte lande.De politiske beslutnings­
tagere står derfor over et problem, der først og fremmest er kvalitativt. 
Situationen i Europa, der er privilegeret i forhold til de fleste af verdens regioner, 
må ikke tilsløre, at verden i fremtiden i stadig voksende grad vil blive konfront­
eret med energi- og miljøpolitiske problemer. Kerneenergi udviklet på en stabil 
og ansvarlig politisk baggrund vil gøre det muligt at fremstille elektricitet i store 
mængder på en økonomisk fordelagtig måde og uden at opbruge planetens knappe 
kulbrinteressourcer. Den kræver dog fortsat hensyntagen til de miljømæssige 
rjegrænsninger, der knytter sig dertil. 
Sådan konkluderer Kommissionen, der i øvrigt anerkender, at nogle lande af 
politiske hensyn har givet afkald på at fremstille kerneenergi på deres område i 
en overskuelig fremtid. 
18 
SITUATIONSRAPPORT FOR TAOS/PHARE - NUKUEAR SIKKERHED 
I. SAMLET OVERBLIK 
De overordnede mål med programmet er at forbedre sikkerheden i kraftværker i 
drift og andre civile faciliteter til kerneenergi og behandling af affald, at udbygge 
forskriftsordningeme og at fremme det regionale samarbejde om nuklear sikkerhed 
mellem de lande, der benytter sovjetisk fremstillede kemekraftsfaciliteter. Europa-
Kommissionen har også ansvaret for G-24's koordinationsmekanisme for bistand 
til at forbedre den nukleare sikkerhed i Central- og Østeuropa og det tidligere 
Sovjetunionen. I dette arbejde deltager 22 donorlande og 17 modtagerlande, og 
den samlede bistand beløber sig til 728 mio. ECU til 659 projekter. 
H. STATUS OVER GENNEMFØRET.SEN - TACIS 
1991-programmet 53 mio. ECU 
1992-programmet 80 mio. ECU (heraf 20 mio. ECU til Det 
Internationale Videnskabs- og Teknologicenter) 
1993-programmet 103 mio. ECU (heraf 15 mio ECU til nukleare 
sikkerhedsopgørelser) 
1994-programmet 91 mio. ECU (inkl. aktionsplanen). 
Undersøgelser af kQr^truktionssikkerhed 
TACIS-programmet for 1991 (53 mio. ECU) består af 35 projekter, der 
overvejende er generiske sikkerhedsundersøgelser (for bestemte reaktortyper) eller 
uddannelsesprojekter. Resultaterne af de generiske undersøgelser kan ekstrapoleres 
til lignende reaktortyper. 
Under 1992-1994-programmeme forberedes der stadig udbud og indgås kontrakter 
vedrørende projekter for konstruktionssikkerhed; sigtet med disse er navnlig at 
følge vellykkede TACIS-projekter fra 1991 op eller udvide disse. En række 
supplerende undersøgelser vedrører især WER 213 og 1000, RBMK og forme-
ringsreaktorer; som eksempler kan nævnes en analyse af kernen i WER 1000 og 
bistand med oprettelsen af et center for forebyggende vedligeholdelse. 
Bistand på anlæggene 
TAQS-programmeme for 1992-1994 er i vid udstrækning konæntreret på bistand 
på stedet, der anses for at være den mest hensigtsmæssige måde at forbedre sik­
kerheden på som anbefalet af G-7. 
Følgende ni anlæg er udvalgt til denne bistand: 
i Rusland: Smolensk, Sosnovy Bar, Kola, Kalinin,Balakova og Beloyarsk. 
i Ukraine: Rovno, Sydukraine og Zaporozhe (medtaget i 1993-program­
met). 
Bistand til sitøerhedsrnyndigheder 
Den Europæiske Unions sikkerhedsmyndigheder yder denne støtte og samarbejder 
med de russiske og ukrainske myndigheder som led i to store projekter, der har 
været i gang siden december 1993. Der er forberedt et detaljeret program med det 
19 
formål at opbygge et stærkt juridisk og teknisk grundlag for de nationale kontrol­
myndigheder på områder som f.eks. licensgivning, uddannelse og inspektion. 
Desuden er der indkøbt og installeret edb-udstyr til modtagerne med henblik på 
at forbedre irifrastrukturen, herunder kontorudstyr og forbindelseslinjer mellem 
hovedkontorerne og de regionale kontorer. Datamatiseringen af infrastruktur- og 
telekornmunikationsteknologien udvides efterhånden til også at omfatte de regio­
nale centre, inspektionscentrene og kraftværkerne. 
G-7ÆUS handlingsplan for Ukraine 
På Det Europæiske Råds møde på Korfu blev der ydet et bidrag på 25 mio. ECU 
fra TAOS til gennemførelse af G-7/EUs handlingsplan for Ukraine, hvis formål 
er hurtig lukning af Tjernobyl og afelutning af tre nye WER 1000-reaktorer, der 
er under opførelse, samt reformer på energiområdet. (Efter planen vil EU i 
perioden 1994-1996 yde bistand på 100 mio. ECU ved hjælp af TAOS-midler). 
m. STATUS OVER GENNEMFØRELSEN - PHARE 
PHARE-programmet for nuklear sikkerhed blev påbegyndt i regnskabsåret 
1990/91 og har samme sigte som TACIS-programmeme. Der er i perioden 1990-
1994 tilsammen afsat 100 mio. ECU til dette formål; desuden blev der via 
PHARE-budgettet for 1993 afsat 5 mio. ECU til NSA. 
PHARE 1990: To nationale programmer omfattede projekter vedrørende nuklear 
sikkerhed, nemlig det nationale tjekkoslovakiske program og det nationale polske 
program. 
PHARE 1991: Videreførelse af det nationale tjekkoslovakiske program, herunder 
tre projekter for kernekraftværket Bohunice. For Bulgariens vedkommende blev 
der under energikapitlet afsat 1,2 mio. ECU til en undersøgelse af forvaltning af 
affald. Da der var stor betænkelighed i verdenssamfundet vedrørende kernekraft­
værket i Kozloduy, bestyrket af et IAEA-undersøgelseshold i 1991, blev der 
iværksat en omfattende bistandsplan, der bl.a omfattede bistand på anlægget, 
støtte til kontrolmyndigheden og en omfattende serie sikkerhedsundersøgelser 
benævnt "seksmånedersrjrogrammet". 
PHARE 1992: Der blev ydet fortsat støtte til kernekraftværket i Kozloduy og til 
de bulgarske, slovakiske og litauiske myndigheder for nuklear sikkerhed Der er 
ved at blive forberedt projekter på områderne forvaltning af affald og brændsels­
kredsløbet, herunder en stor regionale undersøgelse vedrørende disse problemer. 
PHARE 1993: Der blev ydet fortsat støtte til kontrolmynctighederne, løsningen af 
problemer med hensyn til brændselskredsløbet og affald og en omfattende 
forbedring af drifts- og konstruktionssikkerheden på WER 440-213-anlæggene 
(Dukovany, Paks, Bohunice V2). Det nationale bulgarske program for 1993 
omfatter bistand på anlæggene og støtte til sMerhedsmyndighederne. Det nationa­
le litauiske program for 1993 omfatter en udvidelse af dælaimgsområdet for en 
simulator for Ignalina. Der blev afsat 5 mio. ECU til fonden for nuklear 
sikkerhed. 
PHARE 1994: Der ventes afsat 20 mio. ECU til det regionale program for nuklear 
sikkerhed og 5 mio. ECU til det nationale bulgarske program. 
20 
IV. LEPSAGEFORANSTALTNINOER 
Kommissionen vedtog den 9. december 1992 et "forslag til Rådets afgørelse om 
ændring af afgørelse 77/270/Euratom om bemyndigelse for Kommissionen til at 
optage Euratom-lån med henblik på bidrag til finansiering af forbedring af 
sikkerheden og effektiviteten i atomkraftværkeme i visse tredjelande". Dette 
forslag blev godkendt af Europa-Parlamentet den 20. januar 1994 og blev vedtaget 
endeligt af Rådet den 21. marts 1994. 
I henhold til Rådets afgørelse er Kommissionen bemyndiget til at optage lån, 
hvoraf provenuet anvendes til finansiering af projekter, der har til formål at øge 
sikkerheden og effektiviteten på kemekraftværkeme i østlandene (de central- og 
østeuropæiske lande og de nye uafhængige stater). For at være støtteberettigede 
skal projekterne: 
enten vedrøre kernekraftværker eller installationer inden for brændsels­
kredsløbet, som er i drift eller under opførelse, eller tage sigte på nedluk­
ning af anlæg, som det af tekniske eller økonomiske årsager er uhensigts­
mæssigt at forbedre 
have modtaget alle fornødne tilladelser på nationalt plan, bl.a fra sikker-
hedsmynctighederne 
være omfattet af en positiv udtalelse fra Kommissionen med hensyn til de 
tekniske og økonomiske aspekter. 
"CONCERT' (Concertation on European Regulatory Tasks) blev indført af Kom­
missionen i 1991 med henblik på at udbygge samarbejdet mellem Fællesskabets 
og de østeuropæiske sildceinedsmynctigheder. De områder, hvor der blev foreslået 
fælles aktiviteter, var informationsudveksling om grundlaget og procedurerne for 
reguleringerne, reguleringsmæssige aspekter ved tekniske og driftsmæssige pro­
blemer samt reguleringsmæssig bistand med tillmytning til målene og arrangemen­
terne for indførelse af en national reguleringsordning for nuklear sikkerhed. 
Kommissionen nedsatte i begyndelsen af 1992 en styringsgruppe for 
reguleringsbistand til støtte for CONŒRT-strukturen og bestående af de sikker­
hedsmyndigheder, der er rede til at yde støtte til deres homologer i Østeuropa som 
led i de programmer for faglig bistand, der finansieres af Fællesskabet (PHARE 
og TAOS). 
V. FREMnPSUDSKilER 
Af hensyn til de nukleare installationers sikkerhed vil førsteprioriteten blive givet 
til foranstaltninger til støtte for den faglige og den reguleringsmæssige bistand 
Det igangværende arbejde med teknisk harmonisering vil blive videreført med 
hovedvægten lagt på teknologioverførsel til nabolande. 
Hvad angår koordinationen i G-24's regi, forventes det, at G-7s flerårige hand­
lingsprogram vil blive udvidet til også at omfatte lagring af udbrændt brændsel 
på reaktoranlæg. Samarbejdet med IAEA, NEA/OECD og EBRD vil blive 
udbygget 
21 
ISSN 0254-1459 
KOM(95) 127 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 11 
Katalognummer : CB-CO-95-164-DA-C 
ISBN 92-77-87958-0 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg I 
1