DA Den Europæiske Unions Tidende C 143/141

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om civilsamfundets rolle i forbindelserne mellem EU og Chile

2012/C 143/29

Ordfører: Filip HAMRO-DROTZ

Medordfører: Francisco SILVA

Europa-Parlamentet besluttede den 1. august 2011 under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

“Civilsamfundets rolle i forbindelserne mellem EU og Chile”.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Eksterne Forbindelser, som arrangerede et studiebesøg til Chile i september 2011 og vedtog sin udtalelse den 24. januar 2012.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 478. plenarforsamling den 22.-23. februar 2012, mødet den 22. februar 2012, følgende udtalelse med 138 stemmer for og 7 hverken for eller imod:

1. Henstillinger

1.1 Europa-Parlamentet har anmodet EØSU om denne udtalelse og bedt om en analyse af forbindelserne mellem EU og Chile, det chilenske civilsamfunds rolle og status vedrørende artikel 10 i associeringsaftalen mellem EU og Chile, som blev underskrevet i 2002. Artiklen indeholder en bestemmelse om oprettelse af et fælles rådgivende civilsamfundsudvalg EØSU-Chile. Dette udvalg er dog aldrig blevet oprettet, da der ikke findes et chilensk organ, der svarer til EØSU.

1.2 EØSU glæder sig over de gode politiske forbindelser mellem EU og Chile, som uden tvivl skyldes associeringsaftalen. EØSU bakker op om en revision af aftalen med henblik på at indføre et kapitel om bæredygtig udvikling, foranstaltninger til fremme af en reel anerkendelse og gennemførelse af ILO's grundlæggende konventioner og en omlægning af samarbejdet, således at der fokuseres på at styrke civilsamfundet og på projekter af fælles interesse om f.eks. innovation, bæredygtig udvikling, forbrugerbeskyttelse og uddannelse.

1.3 EØSU anmoder associeringsaftalens parter og de relevante internationale organisationer med hovedsæde i Chile om at yde den nødvendige institutionelle, politiske, operationelle og økonomiske støtte til en styrkelse af kapacitetsopbygningen i de chilenske civilsamfundsorganisationer, således at de kan blive en gyldig samtalepartner både i den sociale dialog og i den civile dialog på nationalt niveau samt en modpart til det europæiske civilsamfund på bilateralt niveau.

1.4 EØSU fremhæver endnu en gang den grundlæggende betydning af den sociale dialog mellem arbejdsgivere og fagforeninger som basis for den økonomiske og sociale konsensus, der er nødvendig for en udvikling med social samhørighed og som udgangspunkt for udvikling af en bredere civil dialog mellem de politiske myndigheder og de sociale og økonomiske aktører. Alt dette bør føre til en bedre omfordeling af velstand, en mere åben politik og en mere betydningsfuld rolle for arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne.

1.5 EØSU understreger vigtigheden af, at der etableres et økonomisk og socialt råd eller et lignende organ i Chile. Dette vil øge mulighederne for at styrke dialogen mellem forskellige civilsamfundsaktører og mellem disse og de relevante myndigheder, samtidig med at det vil skabe mulighed for at føre bestemmelserne i associeringsaftalens artikel 10 ud i livet så hurtigt som muligt. EØSU er rede til at bidrage til denne proces med sine erfaringer fra lignende aktiviteter med andre lande.

1.6 Som aftalt med de chilenske organisationer under studiebesøget i Chile (september 2011) vil EØSU arrangere et seminar med de mest repræsentative aktører fra det chilenske civilsamfund med støtte fra den chilenske regering og fra EU i forbindelse med det syvende møde mellem de organiserede civilsamfund i EU, Latinamerika og Caribien (Santiago de Chile, 2012). På seminaret vil man undersøge, om der er interesse for og midler til at oprette et rådgivende organ for det chilenske civilsamfund, som kan fungere som modpart til EØSU i henhold til bestemmelserne i associeringsaftalens artikel 10.

1.7 Man vil også behandle andre emner af fælles interesse for civilsamfundsaktørerne som f.eks. mulighederne for kapacitetsopbygning, behovet for at fortsætte og forbedre informationsudvekslingen samt muligheden for i fremtiden at arrangere fælles aktiviteter med jævne mellemrum. Dette samarbejde afhænger af økonomisk støtte fra parterne i associeringsaftalen.

2. Den politiske, økonomiske og sociale situation i Chile

2.1 Den politiske situation

2.1.1 Chile er et af de mest stabile og velstående lande i Sydamerika og er et referencepunkt på grund af sin stabile økonomiske vækst, som er skabt af råvarepriserne, repræsentative politiske partiers indtagelse af magtpositioner, landets voksende betydning på internationalt plan og dets stigende markedsorientering mod Stillehavslandene.

2.1.2 Efter to årtier med en demokratisk regering bestående af centrum-venstre-koalitionen Concertación, som siden 2006 blev ledet af Michelle Bachelet, indtog præsident Sebastián Piñera sit embede den 11. marts 2010 for en fireårig regeringsperiode efter valgsejren, hvor han stod i spidsen for centrum-højrepartiet Coalición por el Cambio.

2.1.3 I de seneste måneder er den politiske situation i Chile blevet påvirket af betydelige sociale protestbevægelser anført af studerende og støttet af fagforeningerne. Andre vigtige emner i det aktuelle politiske landskab er den sociale ulighed og regeringens støtte til det kontroversielle HidroAysén-projekt om eventuelt at opføre fem vandkraftværker i Chiles Patagonia-region. Man bør særligt bemærke demonstrationerne og besættelserne af skoler med kravet om en uddannelsesreform, der giver landets borgere fra alle sociale lag og alle geografiske områder adgang til en offentlig kvalitetsuddannelse.

2.1.4 Det chilenske civilsamfund mener, at protesterne er eksempler på utilfredshed blandt borgerne, som kræver en bedre omfordeling af velstanden, større borgerindflydelse samt større politisk åbenhed. De sociale organisationer er bevidste om den store betydning af den nuværende politiske situation i Chile, som ifølge deres ambitioner bør munde ud i en ændring af landets forfatning, som blev udarbejdet af Pinochet, en ændring af valgsystemet, som forhindrer politisk fornyelse, og en ændring af det nuværende socioøkonomiske fundament, som fremmer vækst baseret på et lille antal råvarers eksportkapacitet, hvilket fører til en manglende omfordeling af velstanden.

2.2 Den økonomiske situation

2.2.1 Indkomstniveauet i Chile er middelhøjt. Chiles vækst lå i 2010 på 5,2 %.

2.2.2 Chile er langt den største kobberproducent på verdensplan, og kobber udgør 60 % af den chilenske eksport. Banksektoren er meget stærk og har en høj indtjening bl.a. takket være en meget høj rente og forvaltning af pensionsfondene. På trods af denne og andre stærke økonomiske sektorer har det høje vækstniveau i Chile dog ikke forhindret en splittelse af andre sektorer i produktionssystemet såsom fødevare- eller fiskeribranchen. Følgevirkningerne af den globale finansielle krise påvirkede den chilenske økonomi i 2008, men i mindre grad end mange andre økonomier på verdensplan, hvilket gør sig gældende for næsten alle de latinamerikanske økonomier samlet set.

2.3 Den sociale situation

2.3.1 Chile er et af de lande, der har den største ulighed set i forhold til indkomst pr. indbygger. Ifølge tal fra midten af 2010 steg fattigdommen i Chile mellem 2006 og 2009 til 15,1 % og den ekstreme fattigdom til 3,7 % i forhold til henholdsvis 13,7 % og 3,2 % i 2006.

2.3.2 I 2010 steg arbejdsløsheden til 9,6 %, hvilket i høj grad skyldtes følgevirkningerne af den globale krise, som påvirkede Chile i de to foregående år. Denne stigning har primært påvirket unge og kvinder. Mange af de nyligt oprettede arbejdspladser er inden for servicesektoren, og desuden er der en betydelig andel uformelt arbejde.

2.3.3 Chile er nr. 45 ud af 169 lande på listen fra FN's Udviklingsprogram over menneskelig udvikling for 2010, hvilket gør det til det højst placerede latinamerikanske land. Landet har forbedret sine standarder for bolig, uddannelse og sundhed. Dog er indkomstforskellene steget. De 5 % rigeste husstande har en indkomst pr. indbygger, der er 830 gange større end de 5 % fattigste husstande. 75 % af arbejdstagerne tjener ca. 1 000 USD, som skal ses i forhold til et BNP pr. indbygger på 16 000 USD, hvilket vil sige, at arbejdsmarkedet ikke spiller en rolle i omfordelingen af indtægterne. Det er ikke almindeligt at have en pensionsplan. Børn, unge, kvinder og indianere (1) er de befolkningsgrupper, der er hårdest ramt af fattigdom og social udstødelse. Tallene viser en sammenhæng mellem fattigdom og uddannelsesniveau, fattigdom og arbejdsløshed samt fattigdom og kvinders arbejdsløshed (2). Der er en betydelig ulighed mellem mænd og kvinder, som placerer Chile som nr. 75 ud af 109 lande inden for ulighed mellem kønnene. Generelt set er arbejdsmarkedslovgivningen svag. Der er begrænsninger for de kollektive forhandlinger og for retten til at strejke, og andelen af arbejdstagere, der er omfattet af en overenskomst, er under 6 %. Desuden eksisterer der ikke national lovgivning, der fremmer de kollektive forhandlinger. Ydermere er skatten lav, og den har en regressiv struktur.

2.3.4 Debatten om uddannelsessystemet er af afgørende betydning for den nuværende situation i Chile. Ikke kun, fordi mange familier er dybt forgældede pga. uddannelsesudgifter til deres børn, men også fordi kravet om, at uddannelse skal betragtes som en ret, som staten skal garantere for at give muligheder til alle, er blevet det centrale punkt i den nationale debat og har mobiliseret hele det chilenske samfund. Et grundlæggende problem er, at uddannelse forvaltes på kommunalt plan. Regeringen har indledt forhandlinger med de relevante aktører efter de nuværende protester om reform af uddannelsessystemet.

2.4 Chile i den nuværende internationale kontekst

2.4.1 Siden Chile vendte tilbage til demokratiet i 1990, har landet været aktivt inden for multilaterale forbindelser og har spillet en konstruktiv rolle i FN og dets agenturer samt deltaget i FN's og EU's fredsbevarende aktiviteter. I Chile har betydelige internationale organisationer som ILO, Consumers International, FN og ECLAC deres regionale hovedkvarter.

2.4.2 På internationalt plan er Chile et aktivt og konstruktivt medlem af FN's Menneskerettighedsråd. I 2009 ratificerede Chile statutten for Den Internationale Straffedomstol og den internationale konvention om beskyttelse af alle personer mod tvungne forsvindinger. Chilenere indtager en betydelig række internationale topposter, som f.eks. administrerende direktør for FN's ligestillingsenhed, UN Women, generaldirektør for ILO og generalsekretær for OAS (3). I januar 2010 blev Chile det første sydamerikanske land i OECD.

2.4.3 Chile er medlem af forummet for økonomisk samarbejde i Asien-Stillehavsområdet (APEC) og associeret medlem af Mercosur og Det Andinske Fællesskab. I øjeblikket har landet formandskabet for Rio-gruppen og Gruppen for Latinamerika og Caribien samt medformandskabet sammen med Venezuela for Fællesskabet af Latinamerikanske og Caribiske Stater (CELAC).

2.4.4 Chiles handelspolitik har traditionelt set handlet om at underskrive så mange frihandelsaftaler som muligt. På energiområdet er Chile afhængig af import for at dække tre fjerdedele af sit energibehov. Landet råder ikke over atomkraftenergi og køber flydende gas af Stillehavslandene og af landene i Nordsøen. Chiles fossile energiressourcer er begrænsede, og landets energipolitik baserer sig på kul med de efterfølgende skadevirkninger på miljøet. På strategisk plan bør den chilenske energipolitik i højere grad fokusere på det langsigtede perspektiv og diversificeres.

2.4.5 I forhold til størstedelen af de øvrige latinamerikanske lande har Chile i dag en udviklet infrastruktur, også når det gælder ny teknologi.

3. Forbindelserne mellem EU og Chile

3.1 Forholdet mellem EU og Chile, som baserer sig på associeringsaftalen fra 2002, er overordnet set fortrinligt og omfatter en bred vifte af kontakter og koordinering inden for politik, handel og samarbejde. På nuværende tidspunkt omhandler sektordialogerne mellem EU og Chile følgende emner: regionalpolitik, katastrofeberedskab, det bilaterale samarbejdes fremtid, beskæftigelsespolitik og menneskerettigheder.

3.2 EU er en af Chiles største handelspartnere samt den største kilde til direkte udenlandske investeringer. Frihandelsaftalen mellem EU og Chile, som har medført en betydelig stigning i den bilaterale handel gennem det seneste årti, omfatter handel med varer og tjenester, investeringer, offentlige indkøb og konkurrenceforhold. EU er den største modtager af chilenske eksportvarer, og balancen er i Chiles favør, da landet har et overskud på 45 mia. EUR. Dog opfylder associeringsaftalen ikke de forventninger, den har skabt inden for beskæftigelse, samarbejde og bæredygtig udvikling.

3.3 Det europæiske marked aftager betragtelige mængder eksportvarer fra eksempelvis landbrugs-, vin- og tobaksektoren samt fra træ- og kobberindustrien. Europa er en vigtig kilde til halvfabrikata og investeringsgoder for den chilenske økonomi. Aftalen forpligter begge parter til at gøre fremskridt inden for frihandel med landbrugsvarer og tjenesteydelser.

3.4 EU har afsat 41 mio. EUR til samarbejdet med Chile i perioden 2007-2013. Midtvejsrevisionen, som blev færdiggjort i 2010, bekræftede den store betydning af at fastholde de primære prioriteter, som er social samhørighed, innovation og konkurrenceevne, videregående uddannelse og miljø. Dog bør udviklingssamarbejdet med Chile udvides til andre områder på grund af landets fornuftige økonomiske niveau. Chile gør bestræbelser på at etablere en strategisk relation på et grundlag af partnerskab, der i større grad skal fokusere på emner af fælles interesse. EU undersøger også muligheden for at indføre elementer, der i større grad indeholder fælles værdier, i revisionen af aftalen i 2012.

3.5 Det chilenske civilsamfunds vurdering af associeringsaftalens resultater er ikke særlig positiv. Fagforeninger, små og mellemstore virksomheder, ngo'er og organisationer i den tertiære sektor (som f.eks. forbrugerorganisationerne) ser næsten aftalen som en frihandelsaftale og beklager, at de ikke er blevet tilgodeset i aftalen, end ikke inden for samarbejdsprojekter, hvor de melder om direkte regeringsinterventioner uden forudgående høring af de formodede modtagerorganisationer. Organisationerne efterlyser et større fokus på projekter om styrkelse af civilsamfundet på lang sigt, kampen mod ulighed, social samhørighed og forbrug, fremme af forenede fagbevægelser inden for en given sektor (12 000 virksomhedsfagforeninger og 39 000 arbejdsgivere alene i transportsektoren). Det ses også gerne, at de europæiske midler ikke udelukkende går til ngo'er, men også til organisationer fra den tertiære sektor, f.eks. organisationer for forbrugere og mindre virksomheder. Ud over artikel 10 er der andre artikler om samarbejde i associeringsaftalen, såsom artikel 41 og 48, hvis indhold civilsamfundsaktørerne kan bidrage konstruktivt til.

3.6 På baggrund af artikel 11 har EU hørt det chilenske civilsamfund om gennemførelsen af aftalen, bl.a. ved det første sociale forum i 2006 og det andet sociale forum i september 2011. De chilenske aktører har vist stor interesse for en mere omfattende informationsudveksling med de europæiske aktører samt for gennemførelse af aftalens artikel 10. Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten lader til at være fast besluttede på at fortsætte høringerne og prioritere civilsamfundets rolle højt.

4. Det chilenske civilsamfund: nuværende situation og muligheder for samarbejde

4.1 De chilenske civilsamfundsorganisationers analyse af dialog og inddragelse er ikke positiv. Der mangler efter deres mening politisk vilje i Chile til at oprette et rådgivende civilsamfundsorgan, dels af politiske og ideologiske grunde, dels på grund af frygt for, at det kunne udvikle sig til et tredje lovgivende kammer i konkurrence med de nuværende. Der er ganske vist forskellige grader og typer af kontakt med civilsamfundsaktører under udarbejdelsen af ny lovgivning, men tilsyneladende meget ustruktureret. Generelt set mangler der på nationalt niveau mekanismer for borgerdeltagelse, som kan kanalisere sociale konflikter og afværge sociale eksplosioner, som dem, der ses i øjeblikket. Det skal bemærkes, at de regionale og lokale myndigheder, der udpeges direkte af den centrale regering, ikke er repræsentative.

4.2 Chile har tre store fagforbund. Det største er Central Unitaria de Trabajadores (CUT), hvorfra Central Autónoma de Trabajadores (CAT) og Unión Nacional de Trabajadores (UNT) er udsprunget. Interne stridigheder forhindrer en struktureret dialog fagforbundene imellem og med arbejdsgiverne. De er dog alle enige om, at den sociale dialog i Chile har alvorlige mangler, at oprettelsen af effektive mekanismer til social dialog og af et økonomisk og socialt råd i Chile skal støttes, og at der bør oprettes en struktur for dialog med det europæiske civilsamfund som led i associeringsaftalen.

4.3 Fagforeningstilslutningen i Chile ligger på 12-13 % med meget højere satser for mine-, bank- og handelsbrancherne samt et ekstremt stort antal faglige organisationer (ca. 12 000 fagforeninger), som primært fungerer på virksomhedsniveau. Som følge heraf er den sociale dialog i Chile fragmenteret. Fagforeningerne har en svag forhandlingsposition, særligt på sektorplan, og det manglende samarbejde mellem de største fagforbund forhindrer den koordinering, der er nødvendig forud for dialogen. Dialogerne mellem CUT og CPC, som ILO har iværksat, har ikke skabt den nødvendige tillid til at skabe en vedvarende proces.

4.4 Den største arbejdsgiverorganisation i Chile er Confederación de la Producción y el Comercio (CPC), som omfatter alle støre økonomiske sektorer i landet. CPC's samarbejde med fagforeningerne sker i form af punktvise dialoger, og den samarbejder med ILO i et trepartsorgan om anstændigt arbejde. Dog har organisationerne og fagforeningerne aldrig drøftet spørgsmålet om oprettelse af et økonomisk og socialt råd eller en struktureret dialog om arbejdsmarkedsforhold. De små og mellemstore virksomheder i Chile repræsenteres af organisationen Conupia.

4.5 Den chilenske småindustri er underudviklet, dårligt organiseret, har en lav konkurrenceevne, er sårbar, betaler en lav løn og står uden for eksportsektoren. Dog tegner denne sektor sig for 80 % af beskæftigelsen i såvel den formelle som den uformelle økonomi. Heroverfor er der i Chile en høj koncentration af nogle få meget store og næsten uregulerede økonomiske aktører, der påvirker samfundslivet såsom bankerne.

4.6 De største forbrugerorganisationer er Conadecus og Odecu, men de har en meget begrænset rolle og indflydelse i samfundet. Begge organisationer ønsker større deltagelse i samarbejdsprojekterne med EU inden for associeringsaftalen.

5. Konklusioner

5.1 Selvom gennemførelsen af associeringsaftalen ikke frembyder større problemer, bør den efter EØSU's mening opdateres, bl.a. for at indføre et afsnit om bæredygtig udvikling i aftalens handelskapitel, sådan som man ser det i nyere handelsaftaler. Inddragelse af civilsamfundet er afgørende for vedligeholdelsen af forbindelser, der tager udgangspunkt i respekt for økonomiske og sociale rettigheder samt arbejds-, miljø- og forbrugerrettigheder. Samarbejdskapitlet bør sikre, at de sociale og økonomiske aktører styrkes og inddrages, og dets målsætninger bør omlægges fra et klassisk udviklingssamarbejde til at handle om områder af fælles interesse såsom uddannelse, innovation eller udvikling af produktionsapparatet. EØSU anser det for nødvendigt at inddrage de chilenske civilsamfundsorganisationer i processen med evaluering af associeringsaftalen.

5.2 EØSU er rede til at samarbejde med EU om sektordialoger med Chile inden for områder som uddannelse, virksomhedernes sociale ansvar, bæredygtig udvikling, social dialog, beskæftigelse, forbrugeroplysning og -beskyttelse samt social samhørighed.

5.3 EØSU er tilfreds med, at de chilenske myndigheder, både på regerings- og parlamentsniveau, har erkendt, at landet ikke overholder artikel 10 i associeringsaftalen, og med at de offentligt har udtrykt deres intentioner om at råde bod på dette. Udvalget har desuden noteret sig den chilenske regerings seneste projekter om systematisk at oprette procedurer for information og høring af civilsamfundet på alle regeringsområder. EØSU glæder sig over denne velvilje, men udtrykker med behørig forsigtighed er vist forbehold over for visse forslag, som snarere synes at føre til en stigning i antallet af ad hoc-mekanismer med fokus på bestemte temaer eller sektorer end til oprettelse af ét fuldgyldigt o rådgivningsorgan, som kan komplettere de spredte mekanismer.

5.4 EØSU forstår, at det chilenske civilsamfund har brug for en enorm håndsrækning i form af politisk støtte og internt arbejde med fokus på at styrke de relevante organisationer, opbygge deres kompetencer og opnå anerkendelse af dem som konstruktive partnere både i forbindelse med generel institutionel høring(den civile dialog) og i forbindelse med arbejdsmarkedsforhold (den sociale dialog).

5.5 EØSU støtter oprettelsen af et chilensk institutionelt organ for civilsamfundets deltagelse, som afspejler mangfoldigheden i det chilenske civilsamfund. Ligesom EØSU bør et sådant organ bygge på principperne om de deltagende organisationers repræsentativitet, uafhængighed og legitimitet. EØSU's erfaringer viser, at det er nødvendigt at søge at skabe konsensus mellem de forskellige involverede sektorer i et civilsamfund, hvis det skal lykkes at etablere et organ med disse karakteristika. EØSU er rede til og har mulighed for at bidrage til denne proces med sine erfaringer fra lignende aktiviteter med andre lande. Positive eksempler herpå i Latinamerika er samarbejdet med civilsamfundsorganisationer som Rådet for Økonomisk og Social Udvikling i Brasilien (CDES), Det Mellemamerikanske Integrationssystems Rådgivende Råd (CC-SICA) og Mercosurs rådgivende økonomiske og sociale forum (FCES).

5.6 EØSU mener, at den sociale ulighed og de nuværende protestbevægelser i Chile er yderligere argumenter for at skabe vigtige kanaler for dialog og høring af civilsamfundet i de offentlige beslutningsprocesser og politikker.

5.7 Et rådgivende organ vil også fremme udviklingen af forholdet mellem de europæiske og de chilenske civilsamfundsorganisationer, og det vil være et positivt skridt imod en styrkelse af forholdet mellem EU og Chile takket være den forhåbentligt snarlige oprettelse af det blandede rådgivende udvalg i henhold til associeringsaftalens artikel 10.

5.8 Det blandede rådgivende udvalg EU-Chile bør bidrage til udvikling, overvågning og gennemførelse af associeringsaftalen. Udvalget vil kunne afgive udtalelser efter anmodning fra associeringsudvalget eller associeringsrådet om alle assoceringsaftalens områder. Samtidig vil det kunne afgive udtalelser eller udstede henstillinger på eget initiativ om emner, der vedrører aftalen. Med henblik på ovenstående bør det blandede rådgivende udvalg have et årligt møde med det blandede udvalg EU-Chile.

5.9 EØSU takker for interessen og for støtten fra det blandede parlamentariske udvalg EU-Chile vedrørende gennemførelsen af associeringsaftalens artikel 10. Det blandede parlamentariske udvalg og det fremtidige blandede rådgivende udvalg bør sørge for en velfungerende og regelmæssig forbindelse med henblik på at udveksle synspunkter om overvågningen af aftalen.

Bruxelles, den 22. februar 2012 Staffan NILSSON Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) Cirka 4,6 % af befolkningen, primært tilhørende mapuchefolket.

(2) Tal fra OECD og undersøgelse fra 2009 om nationale socioøkonomiske forhold – www.ministeriodesarrollosocial.gob.cl.

(3) Henholdsvis Michelle Bachelet, Juan Somavía y José Miguel Insulza.