MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit vedrørende Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om beskyttelse mod støtte og illoyal priskonkurrence i forbindelse med levering af luftfartsydelser fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab

2002/0067 (COD)

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit vedrørende Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om beskyttelse mod støtte og illoyal priskonkurrence i forbindelse med levering af luftfartsydelser fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab

1- BAGGRUND

Fremsendelse af forslaget til Europa-Parlamentet og Rådet (dokument KOM(2002) 110 endelig -2002/0067 (COD)): // 13. marts 2002

Udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg: // 18. september 2002

Europa-Parlamentets udtalelse ved førstebehandlingen: // 14. januar 2003

Fremsendelse af ændret forslag: // 7. maj 2003

Vedtagelse af den fælles holdning: // 17. december 2003

2- FORMÅLET MED KOMMISSIONENS FORSLAG

Fællesskabets luftfartsindustri står over for en afgørende udfordring: den konkurrerer med luftfartsselskaber fra tredjelande, som modtager generøs støtte, mens fællesskabsindustrien er underkastet strenge bestemmelser om statsstøtte [1].

[1] Kommissionens meddelelse af 20. maj 1999 om den europæiske luftfartsindustri: fra det indre marked til globale udfordringer (KOM(1999) 182 endelig) og retningslinjerne af 1994 om statsstøtte til luftfartsindustrien (EFT C 350 af 10.12.1994, s. 5).

Den nylige krise i dele af industrien har medført, at tredjelandes regeringer støtter deres luftfartsselskaber på en måde, som kan medføre konkurrenceforvridning [2]. EF-luftfartsselskaber har forelagt oplysninger om det pres, disse luftfartsselskaber udøver på billetpriser, og som EF-luftfartsselskaberne ikke er i stand til at reagere på.

[2] Meddelelse fra Kommissionen af 10. oktober 2001 om følgerne for luftfarten af attentaterne i USA (KOM(2001) 574 endelig).

Nogle tredjelande har indført særlige foranstaltninger for at kunne takle sådanne situationer [3]. Fællesskabet har også fastsat bestemmelser i tilfælde af illoyal priskonkurrence inden for søfartssektoren [4]. En sådan mulighed foreligger dog ikke på fællesskabsplan inden for luftfartssektoren. De eneste midler, der er til rådighed på nuværende tidspunkt, er bilaterale aftaler, som ofte mangler mulighed, både hvad angår dækning og midler, for at skabe hurtig og omfattende beskyttelse mod støtte og illoyal priskonkurrence [5]. Selv om en medlemsstat havde været i stand til at skride ind i henhold til sine bilaterale aftaler, ville dette reelt blot have gjort forskellen mellem behandlingen af de forskellige EF-luftfartsselskaber endnu større.

[3] I De Forenede Stater kan transportministeren f.eks. skride til handling for at eliminere "et andet lands regerings eller et andet udenlandsk organs, herunder et udenlandsk luftfartsselskabs, aktivitet" hvis dette betragtes som "illoyal konkurrence mod et luftfartsselskab" (U.P.C. afsnit 41310).

[4] Rådets forordning (EØF) nr. 4057/86 af 22. december 1986 om illoyal priskonkurrence inden for søtransport (EFT L 378 af 31.12.1986).

[5] Der findes på nuværende tidspunkt ikke inden for Verdenshandelsorganisationen, nærmere betegnet i den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser, aftalte bestemmelser om afhjælpning af handelsforvridende virkninger som følge af støtte til den internationale lufttransportindustri.

Det er formålet med den foreslåede retsakt at gribe dette problem an. Forordningen vil gøre det muligt for Fællesskabet at skride ind over for illoyal konkurrence fra ikke-EF-luftfartsselskaber på ruter til og fra Fællesskabet, når det drejer sig om konkurrenceforvridende støtte fra tredjelande. Den vil også udgøre et middel mod illoyal priskonkurrence fra luftfartsselskaber fra tredjelande, der nyder ikke-kommercielle fordele. Specifikke sager vil blive undersøgt på grundlag af klager fra branchen, som viser, at sådan støtte eller illoyal priskonkurrence skader EF-luftfartsselskaber på bestemte ruter. Undersøgelses- og beslutningsprocesserne bygger først og fremmest på eksisterende praksis inden for varehandel [6], men er tilstrækkeligt fleksible til at behandle de specifikke problemer inden for luftfartssektoren og til at tage hensyn til procedurerne i Rådets afgørelse 1999/468/EF.

[6] Rådets forordning (EØF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT L 288 af 21.10.1997).

3- BEMÆRKNINGER TIL DEN FÆLLES HOLDNING

Rådet har foretaget en række generelle ændringer i forhold til Kommissionens forslag; de kan accepteres, fordi de vil sikre, at målene nås.

For det første fastlægger Rådets tekst, hvilket forhold der gælder mellem forordningen og eksisterende luftfartsaftaler, der er indgået mellem medlemsstater og tredjelande. Navnlig vil forordningen ikke være til hinder for, at man i første omgang anvender eventuelle særbestemmelser i luftfartsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande (artikel 1, stk. 2). Imidlertid fastsætter artikel 7, stk. 2, at denne mulighed, som medlemsstaterne kan gøre brug af, ikke i urimelig grad må forsinke procedurer på EF-plan i medfør af forordningen [7].

[7] Kommissionen bemærker dog, at teksten til den femte betragtning ikke er stemmer overens med bestemmelserne i artikel 1, stk. 2, og artikel 7, stk. 2. Se vedlagte erklæring fra Kommissionen.

For det andet ansås det i Kommissionens oprindelige forslag som illoyal priskonkurrence (artikel 5 i den fælles holdning), når statskontrollerede ikke-EF-luftfartsselskaber, som nyder godt af en ikke-kommerciel fordel, hele tiden på en særlig luftrute til eller fra Fællesskabet har billetpriser, som er lavere end den normale billetpris. Rådet har udvidet denne definition til at omfatte alle luftfartsselskaber fra tredjelande, dvs. ikke kun statskontrollerede selskaber, ud fra den betragtning, at også andre selskaber kan nyde ikke-kommercielle fordele. Desuden taler Rådet om "normal priskonkurrence" i stedet for "normale priser". I sidste ende har Rådet fulgt Europa-Parlamentets ændringsforslag om, hvilke kriterier der skal anvendes ved sammenligning af billetpriser, og har pålagt Kommissionen at udvikle en detaljeret metode til at afgøre, om der foreligger illoyal priskonkurrence.

For det tredje har Rådet godkendt Europa-Parlamentets forslag om, at afhjælpningsforanstaltninger fortrinsvis skal have form af afgifter.

Endelig har Rådet bestemt, at endelige foranstaltninger pålægges og tages op til fornyet vurdering efter forskriftsproceduren i henhold til Rådets afgørelse 1999/468/EF i stedet for efter den oprindeligt foreslåede rådgivningsprocedure.

Af Europa-Parlamentets 60 ændringsforslag ved førstebehandlingen accepterede Kommissionen helt, delvis eller i princippet de 46. Heraf har Rådet medtaget 29 i sin fælles holdning, enten ordret, delvis eller i princippet.

4- KOMMISSIONENS BEMÆRKNINGER I DETALJER

4.1 Ændringsforslag, som Kommissionen har accepteret, og som er indarbejdet i den fælles holdning, enten i deres helhed, delvis eller i princippet

I det følgende refereres der til betragtninger og artikler i den fælles holdning.

Ændringsforslag 1: Ændring af titlen.

Ændringsforslag 2 indebærer en mere forsigtig formulering af betragtning 1.

Ændringsforslag 3 udvider og tydeliggør betragtning 2.

Ændringsforslag 4. Den tilføjede betragtning 3 tydeliggør teksten.

Ændringsforslag 5 tydeliggør betragtning 4.

Ændringsforslag 10, delvis. Tilføjelsen af ordene "i form af overførsel af midler" og "enhver form for gæld, som indebærer" øger klarheden i betragtning 8.

Ændringsforslag 11, delvis. Den tilføjede betragtning 10 tydeliggør teksten.

Ændringsforslag 12 udvider og tydeliggør betragtning 11.

Ændringsforslag 13 og 14 forbedrer formuleringen af henholdsvis betragtning 12 og betragtning l3.

Ændringsforslag 15. Den foreslåede ændring er indsat i betragtning 13. Herved tydeliggøres teksten.

Ændringsforslag 16 og 49 indeholder fleksible og vejledende bestemmelser om undersøgelsens varighed (betragtning 14 og artikel 8, stk. 1).

Ændringsforslag 17 vedrører aktindsigt i de procedurer, som betragtning 15 henviser til.

Ændringsforslag 20 afspejler i betragtning 18 den dobbelte sikkerhedsmekanisme, der er indbygget i artiklerne.

Ændringsforslag 21 fastsætter i den tilføjede betragtning 20, at hvor afhjælpningsforanstaltninger i form af afgifter viser sig ikke at være hensigtsmæssige, kan der overvejes andre foranstaltninger.

Ændringsforslag 24 henviser i den tilføjede betragtning 25 til forbrugernes og industriens interesser, når det gælder om at sikre, at foranstaltninger i medfør af forordningen er i overensstemmelse med Fællesskabets interesser.

Ændringsforslag 25 tilføjer en indledende artikel om forordningens formål. Ud over den ordlyd, som Parlamentet har foreslået, har Rådet tilføjet bestemmelser om forholdet mellem forordningen og aftaler, der er indgået mellem på den ene medlemsstater og tredjelande og på den anden side Fællesskabet og tredjelande.

Ændringsforslag 27 og 54, delvis, er indarbejdet i den nye artikel 9, som fastlægger, at afhjælpningsforanstaltninger fortrinsvis skal have form af afgifter.

Ændringsforslag 28, 29, 30 og 31 udvider og tydeliggør bestemmelserne i artikel 4, stk. 1.

Ændringsforslag 34 indeholder objektive kriterier for, hvordan man skelner mellem normal konkurrence og illoyal konkurrence. Disse kriterier er anført i artikel 5, stk. 2.

Ændringsforslag 44 tydeliggør bestemmelserne i artikel 7, stk. 1.

4.2 Ændringsforslag, som Kommissionen har afvist, men som er indarbejdet i den fælles holdning

Ændringsforslag 23, 60, 61 og 62 har til formål at sikre, at medlemsstaterne vil blive hørt på behørig vis via beskyttelsesproceduren [8]. Ifølge den fælles holdning pålægges og revurderes endelige foranstaltninger efter forskriftsproceduren, hvilket betyder, at medlemsstaternes rolle øges. Så selv om Rådet har valgt en anden procedure, må disse ændringsforslag og den tankegang, der ligger bag dem, siges at være indarbejdet i princippet i den fælles holdning.

[8] Se Europa-Parlamentets betænkning om forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om beskyttelse mod støtte og illoyal priskonkurrence i forbindelse med levering af luftfartsydelser fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (Ref. A5-0439/2002), begrundelse for ændringsforslag 60.

4.3 Ændringsforslag, som Kommissionen har accepteret, men som ikke er indarbejdet i den fælles holdning

Ændringsforslag 6 og 7 henviser til Verdenshandelsorganisationen som et passende forum for drøftelse og regulering af international civilluftfart.

Ændringsforslag 18 og 50 fastsætter, at midlertidige foranstaltninger under normale forhold skal pålægges senest 6 måneder efter, at der er indledt en procedure.

Ændringsforslag 33, 36 og 37 vedrører formuleringsmæssige og/eller visse indholdsmæssige ændringer i artikel 5. Disse ændringsforslag er ikke forenelige med den nye formulering og udvidelsen af artikel 5.

Ændringsforslag 45 pålægger medlemsstater, som råder over tilstrækkelige beviser for, at der er ydet statsstøtte, og for den deraf følgende skade for Fællesskabets luftfartsindustri, omgående at forelægge beviserne for Kommissionen.

Ændringsforslag 46 fastsætter i artikel 7, stk. 2, at en klage skal afvises, hvis der ikke er forelagt tilstrækkelige beviser for skade. Dette princip er imidlertid nævnt i betragtning 13 i den fælles holdning.

Ændringsforslag 64 fastsætter, at Kommissionen skal forelægge en evalueringsrapport for Europa-Parlamentet og Rådet.

Ændringsforslag 40, 41, 42, 43, 47, 48, 51, 52, 53, 56, 57 og 59 er redaktionelle ændringer, der udvider og/eller tydeliggør forordningsforslagets artikel 6, stk. 1, 3 og 4, artikel 7, stk. 3 og 5, artikel 12, stk. 2, 3 og 4, artikel 13, stk. 1 og artikel 14, stk. 1.

4.4 Ændringsforslag, som Kommissionen har afvist, og som heller ikke er indarbejdet i den fælles holdning

Ændringsforslag 8 knytter forbindelse mellem den foreslåede forordning og de bredere fællesskabsbeføjelser med hensyn til eksterne forbindelser inden for luftfartssektoren.

Ændringsforslag 9 og 32 fastsætter, at støtte kun kan gøres til genstand for afhjælpningsforanstaltninger, hvis den er specifik og diskriminerende, virker handelsfordrejende og påfører et eller flere EF-luftfartsselskaber betydelig materiel skade.

Ændringsforslag 19 vedrører en ændret formulering af betragtning 17, der ville have medført visse uoverensstemmelser med artikel 12, stk. 2.

Ændringsforslag 22 og 55 fastlægger procedurer for godtgørelse til luftfartsselskaber fra tredjelande i tilfælde, hvor der er pålagt urimeligt høje afhjælpningsafgifter.

Ændringsforslag 35 består i en ændret formulering af artikel 5, stk. 2, der betyder, at markedsførende luftfartsselskaber, der er underlagt aftaler om fælles rutenummer, udelukkes fra forordningens anvendelsesområde. Dette ændringsforslag er ikke foreneligt med den nye formulering og udvidelsen af artikel 5.

Ændringsforslag 26 og 38 vedrører indsættelsen af ordet "betydelig" før "materiale skade" i artikel 2 og artikel 3, litra a), hvilket ville få konsekvenser for tekstens retssikkerhed.

Ændringsforslag 39 indebærer, at definitionen af Fællesskabets luftfartsindustri i artikel 3, litra b), ikke omfatter EF-luftfartsselskaber, som f.eks. gennem en allianceaftale samarbejder med et ikke-EF-luftfartsselskab.

Ændringsforslag 58 kræver, at Kommissionen ud over sine forpligtelser i medfør af den relevante udvalgsprocedure forelægger Rådet en beretning samt et forslag om at afslutte undersøgelsen.

Ændringsforslag 63 vender om på den forudsætning, at afhjælpningsforanstaltninger anses for at være i Fællesskabets interesse, hvis der i løbet af undersøgelsen er påvist skadelig støtte, således at der i stedet kun anvendes foranstaltninger, hvis det klart kan konkluderes, at det er i Fællesskabets interesse at anvende sådanne foranstaltninger.

5- KONKLUSION

Om end Kommissionen konstaterer en vis uoverensstemmelse mellem betragtning 5 og bestemmelserne i artikel 1, stk. 2, og artikel 7, stk. 2, mener den ikke, at den fælles holdning, der blev enstemmigt vedtaget den 17. december 2003, ændrer målene og fremgangsmåden i det oprindelige forslag. Kommissionen kan derfor støtte den fælles holdning.

Erklæring fra Kommissionen

Kommissionen konstaterer, at bestemmelserne i artikel 1, stk. 2, og artikel 7, stk. 2, fastlægger regler for anvendelsen fremover af nationale instrumenter og fællesskabsinstrumenter. Kommissionen bemærker, at ordlyden i den femte betragtning ikke stemmer overens med disse bestemmelser.