P9_TA(2021)0503

Gennemførelse af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne

Europa-Parlamentets beslutning af 15. december 2021 om gennemførelsen af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne (2021/2077(INI))

(2022/C 251/05)

Europa-Parlamentet,

— der henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 194,

— der henviser til sin beslutning af 17. september 2020 om maksimering af potentialet for energieffektivitet i EU's bygningsmasse (1),

— der henviser til sin beslutning af 21. januar 2021 om adgang for alle til en anstændig bolig til en overkommelig pris (2),

— der henviser til sin beslutning af 19. maj 2021 om en europæisk strategi for energisystemintegration (3),

— der henviser til sin beslutning af 19. maj 2021 om en europæisk strategi for brint (4),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/31/EU af 19. maj 2010 om bygningers energimæssige ydeevne (5) (bygningsdirektivet),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU af 25. oktober 2012 om energieffektivitet, om ændring af direktiv 2009/125/EF og 2010/30/EU samt om ophævelse af direktiv 2004/8/EF og 2006/32/EF (6) (direktivet om energieffektivitet),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/94/EU af 22. oktober 2014 om etablering af infrastruktur for alternative brændstoffer (7) og den planlagte revision af det,

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/631 af 17. april 2019 om fastsættelse af præstationsnormer for nye personbilers og nye lette erhvervskøretøjers CO2-emissioner (8) og Kommissionens forslag af 14. juli 2021 om ændring af forordning (EU) 2019/631 for så vidt angår styrkelse af ovennævnte standarder i overensstemmelse med Unionens øgede klimaambitioner (COM(2021)0556),

— der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1119 af 30. juni 2021 om rammerne for at opnå klimaneutralitet og om ændring af forordning (EF) nr. 401/2009 og forordning (EU) 2018/1999 (»den europæiske klimalov«) (9),

— der henviser til Kommissionens henstilling (EU) 2019/786 af 8. maj 2019 om renovering af bygninger (10),

— der henviser til Kommissionens henstilling (EU) 2019/1019 af 7. juni 2019 om modernisering af bygninger (11)

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 11. december 2019 om den europæiske grønne pagt (COM(2019)0640) og Parlamentets beslutning af 15. januar 2020 (12) herom,

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 11. marts 2020 om »En ny handlingsplan for den cirkulære økonomi — For et renere og mere konkurrencedygtigt Europa« (COM(2020)0098),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 14. oktober 2020 om »En renoveringsbølge for Europa — grønnere bygninger, flere arbejdspladser, bedre levevilkår« (COM(2020)0662),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 9. december 2020 med titlen »Strategi for bæredygtig og intelligent mobilitet — en europæisk transportsektor, der er klar til fremtiden« (COM(2020)0789),

— der henviser til Kommissionens meddelelse af 6. juli 2021 om en strategi for finansiering af omstillingen til en bæredygtig økonomi (COM(2021)0390),

— der henviser til arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene af 25. marts 2021 med titlen "Preliminary analysis of the long-term renovation strategies of 13 Member States (Foreløbig analyse af 13 medlemsstaters langsigtede renoveringsstrategier) (SWD(2021)0069),

— der henviser til »Fit for 55-pakken«, som blev offentliggjort for nylig,

— der henviser til forretningsordenens artikel 54 og til artikel 1, stk. 1, litra e), i og bilag 3 til Formandskonferencens afgørelse af 12. december 2002 om proceduren for tilladelse til at udarbejde initiativbetænkninger,

— der henviser til udtalelse fra Transport- og Turismeudvalget,

— der henviser til betænkning fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi (A9-0321/2021),

A. der henviser til, at bygninger tegner sig for 36 % af de samlede drivhusgasemissioner, og at bygningsrenoveringssektoren er et af de centrale områder for reduktion af drivhusgasser og opnåelse af EU's mål om klimaneutralitet og energieffektivitet samt dets mål i den europæiske grønne pagt;

B. der henviser til, at en gennemgribende og trinvis renovering af de 210 mio. eksisterende bygninger vil være afgørende for enhver overbevisende strategi, da disse bygninger er de mest energi-ineffektive, og op mod 110 mio. bygninger potentielt har brug for at blive renoveret (13);

C. der henviser til, at 6 % af EU's husholdninger i 2019 var ude af stand til at betale deres forbrugsregninger; der henviser til, at bygningers energieffektivitet kan have en positiv indvirkning på bekæmpelsen af energifattigdom;

D. der henviser til, at bygningsrenoveringsraten ligger meget lavt i øjeblikket, nemlig på ca. 1 % om året, og at raten for gennemgribende renoveringer ligger på 0,2 % om året; der henviser til, at renoveringsprogrammer ikke altid omfatter forbedringer af energieffektiviteten og forøgelse af vedvarende energikilder;

E. der henviser til, at princippet »energieffektivitet først« i overensstemmelse med definitionen i artikel 2, nr. 18) i forordning (EU) 2018/1999 (14) om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen er et ledende princip i EU's energipolitik for at gøre energiefterspørgsel og energiforsyning mere effektive, navnlig ved hjælp af omkostningseffektive energibesparelser i slutanvendelsen, initiativer vedrørende efterspørgselsreaktion og mere effektiv omdannelse, transmission og distribution af energi;

F. der henviser til, at rumvarme og varmt vand i EU's husholdninger ifølge Kommissionens vurdering alene tegner sig for 79 % af EU-husholdningernes samlede endelige energiforbrug (192,5 Mtoe) (15);

G. der henviser til, at den seneste revision af bygningsdirektivet i 2018 gennem direktiv (EU) 2018/844 (16) havde til formål at fremskynde renoveringen af eksisterende bygninger inden 2050 og at støtte modernisering af alle bygninger ved hjælp af intelligente teknologier og en klarere forbindelse til ren mobilitet såvel som at skabe et stabilt miljø for investeringsbeslutninger og sætte forbrugere og virksomheder i stand til at træffe mere kvalificerede valg for at spare energi og penge;

H. der henviser til, at EU siden den seneste revision af bygningsdirektivet har vedtaget målet om at opnå klimaneutralitet senest i 2050;

I. der henviser til, at bygningsdirektivet giver medlemsstaterne mandat til at vedtage langsigtede renoveringsstrategier, men hverken pålægger dem at renovere eller fastlægger, hvordan dette skal gøres, og at det heller ikke giver dem klare midler til at kontrollere deres strategier ved at holde dem op imod resultaterne;

J. der henviser til, at de langsigtede renoveringsstrategier bør støtte sociale boligers energimæssige ydeevne på tilstrækkelig vis;

K. der henviser til, at foranstaltninger med hensyn til bygningsautomatik og bygningskontrolsystemer, som er omfattet af det reviderede bygningsdirektiv, endnu ikke er blevet gennemført fuldt ud i medlemsstaterne; der henviser til, at gennemførelsen vil skabe større sikkerhed for investorer og fagfolk;

L. der henviser til, at direktivet om energieffektivitet pålægger medlemsstaterne at foretage omfattende vurderinger af effektiv opvarmning og køling ved hjælp af vedvarende energikilder med det formål at finde frem til potentialet i opvarmnings- og kølingsløsninger i byggesektoren og foreslå politikker, der kan virkeliggøre potentialet til effektivitet og vedvarende energi;

M. der henviser til, at det nye europæiske Bauhaus-initiativ har til formål at fjerne grænsen mellem design og funktion, bæredygtig livsstil, intelligent brug af ressourcer og innovative og inkluderende løsninger;

N. der henviser til, at tilstrækkelig finansiering er nøglen til at udløse renoveringsbølgen; der henviser til, at renovering er et flagskibsområde for investeringer og reformer under genopretnings- og resiliensfaciliteten;

O. der henviser til, at elektriske køretøjer er et vigtigt element i EU's omstilling til ren energi baseret på energieffektivitetsforanstaltninger, vedvarende energi, alternative drivmidler og innovative løsninger til forvaltning af energifleksibilitet og med henblik på at nå målet om klimaneutralitet senest i 2050;

P. der henviser til, at bygningsdirektivet supplerer direktiv 2014/94/EU om infrastruktur for alternative brændstoffer ved at skabe et retsgrundlag for etablering af ladestandere i beboelsesejendomme og ikkebeboelsesejendomme; der henviser til, at bygningsdirektivet spiller en central rolle på EU-plan for at støtte intelligent, privat opladning, eftersom størstedelen af genopladningen sandsynligvis vil finde sted på private og offentligt tilgængelige steder, der ikke er beboelsesejendomme;

Q. der henviser til, at private opladere til elektriske køretøjer har andre anvendelsesformål og andre tekniske krav end offentlige ladestandere, da de er udstyret med et mindre energiniveau og kræver længere opladningstider, samtidig med at de fortsat i vid udstrækning udgør den billigste opladningsmetode;

R. der henviser til, at bygningsdirektivet vil skulle afspejle kravene om, at der skal installeres et minimumsantal ladestandere på bygningers parkeringspladser ved at kræve, at der på forhånd føres passende kabler til opladning af elektriske køretøjer; der henviser til, at medlemsstaterne fra 2025 skal fastsætte minimumskrav for ladestandere til alle erhvervsbygninger, både offentlige og private, med mere end 20 parkeringspladser i overensstemmelse med de relevante nationale, regionale og lokale forhold;

Bemærkninger

1. fremhæver, at bestemmelserne i artikel 2a i bygningsdirektivet er nødt til at blive styrket og gennemført effektivt for at sikre, at byggesektoren med succes bidrager til at opnå en reduktion af drivhusgasemissionerne på mindst 55 % senest i 2030 og EU's mål om klimaneutralitet senest i 2050; mener, at det vigtigste mål og de mellemliggende milepæle og indikatorer i bygningsdirektivet også vil skulle tilpasses som følge heraf, da de langsigtede renoveringsstrategier i øjeblikket ikke befinder sig på de niveauer, der er nødvendige for at nå målene i bygningsdirektivet;

2. understreger, at bygningsdirektivet og de detaljerede langsigtede renoveringsstrategier bør være en drivkraft til at øge omfanget, hastigheden, den gennemgribende karakter og kvaliteten af renoveringen af Europas bygningsmasse gennem nye innovative politiktiltag som foreslået i meddelelsen om renoveringsbølgen;

3. beklager, at nogle medlemsstater har indgivet deres langsigtede renoveringsstrategier sent, og at én medlemsstat endda mangler at indgive sin langsigtede renoveringsstrategi; påpeger, at det derfor er vanskeligt at sammenligne medlemsstaternes planer; fremhæver det positive, at det i forbindelse med de sene indgivelser var muligt at knytte forbindelse til nationale genopretningsplaner, der er vedtaget i forbindelse med covid-19-krisen, og EU's seneste politiske initiativer såsom den europæiske grønne pagt og renoveringsbølgen; bemærker imidlertid, at dette har skabt uensartetheder i forhold til de medlemsstater, der indsendte deres langsigtede renoveringsstrategier før deres pandemi-genopretningsplaner;

4. minder om betydningen af at stille tilstrækkelige finansielle ressourcer til rådighed gennem NextGenerationEU inden for renovering og bygningers energimæssige ydeevne og effektivitet; mener, at sammenkædning af bygningsrenovering med genopretningsfonde giver medlemsstaterne en økonomisk mulighed og et middel til at mindske drivhusgasemissionerne;

5. bemærker, at de indgivne langsigtede renoveringsstrategier generelt har overholdt kravene i artikel 2a i bygningsdirektivet, idet de indeholder oplysninger om de forskellige kategorier, der er fastlagt i denne artikel; beklager imidlertid, at detaljeringsgraden og ambitionsniveauet varierer fra den ene langsigtede renoveringsstrategi til den anden; beklager, at flere medlemsstater ikke har fastsat klare milepæle for 2030, 2040 og 2050, som det kræves i artikel 2a i bygningsdirektivet; beklager derudover, at ikke alle langsigtede renoveringsstrategier giver data om reduktion af drivhusgasemissioner, hvilket gør det vanskeligt at vurdere strategiernes ambitioner med hensyn til modvirkning af klimaændringer; mener, at de langsigtede renoveringsstrategier bør arbejde på at skabe klare foranstaltninger og overvågningsværktøjer for at tredoble den årlige renoveringsrate under hensyntagen til de forskellige udgangspunkter og bygningsmasser i medlemsstaterne;

6. understreger, at medlemsstaterne har fokuseret bredt på at dekarbonisere energiforsyningssystemer og på drivhusgasemissioner frem for aktivt at udarbejde foranstaltninger og politikker med det udtrykkelige formål at forbedre bygningers energimæssige ydeevne ved at anvende princippet om energieffektivitet først og dermed reducere det samlede energiforbrug i denne sektor som led i en integreret systemtilgang til energi; understreger, at energieffektivitet og brug af vedvarende energi bør maksimeres i hele energikæden, herunder for elektricitet, varme og gas, og ikke kun for individuelle bygninger;

7. opfordrer Kommissionen til nøje at overvåge, om målene i de langsigtede renoveringsstrategier er i overensstemmelse med renoveringsbølgen, de omfattende vurderinger af opvarmning og køling, der kræves i henhold til direktivet om energieffektivitet og direktivet om energi fra vedvarende energikilder ( 17 ) , og de nye klima- og energimål for hver medlemsstat i henhold til deres bygningsmasse;

8. opfordrer medlemsstaterne til at fremme renovering, der prioriterer energisystemintegrering af vedvarende energikilder i bygninger, f.eks. installation af opladningsinfrastruktur til elbiler, varmelagring og tilslutning til intelligente energinet; opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at fremme udveksling af bedste praksis;

9. mener, at borgernes engagement i den grønne omstilling og renovering af bygninger er altafgørende for, at de to kan blive en succes; påpeger, at inddragelse af eksperter og god brug af offentlig ekspertise kan bidrage til at forbedre gennemførelsen; opfordrer medlemsstaterne til at sikre tilstrækkelig gennemsigtighed under hele den offentlige høringsproces om de langsigtede renoveringsstrategier og til at sikre, at processen er inkluderende, ved at lette inddragelse af alle relevante interessenter i overensstemmelse med de specifikke krav i bygningsdirektivet;

10. beklager, at EU ikke nåede sit energieffektivitetsmål i 2020; fremhæver, at der er en kollektiv ambitionskløft med hensyn til de nationale bidrag inden for rammerne af de nationale energi- og klimaplaner til at nå energieffektivitetsmålet i 2030, og at medlemsstaterne derfor vil være nødt til at optrappe deres indsats betydeligt;

11. bemærker, at byggeri er en kompleks aktivitet, der kræver tæt koordination mellem et stort antal fagfolk og håndværkere, og beror på brugen af en bred vifte af byggeteknikker og -materialer; mener, at revisionen af bygningsdirektivet skal tage højde for samspillet med andre politikker for bæredygtigt byggeri og materialeneutralitet, for at man kan at opnå en effektiv dekarbonisering af europæiske bygninger;

12. fremhæver betydningen af såvel bæredygtighed i materialeanvendelse og ressourceforbrug i en bygnings livscyklus — fra udvinding af materiale, opførelse og anvendelse til ophøret med at anvende bygningen og nedrivning af den — som genanvendelse og genbrug, herunder brug af genanvendelige og bæredygtige, naturbaserede materialer såsom træ; fremhæver desuden, at det ved planlægningen af byggeriet bør være muligt at anvende princippet om den cirkulære økonomi i de forskellige faser af byggeprocessen;

13. støtter brug af bæredygtige, innovative og giftfrie byggematerialer og fremhæver vigtigheden af at styrke byggematerialers cirkularitet ved at gennemføre eller indføre en mærkningsordning for den cirkulære økonomi på grundlag af miljøstandarder og bestemte kriterier for visse materialer; bemærker, at der er behov for yderligere forskning i bæredygtige materialer og bæredygtige processer; fremhæver, at træbaserede materialer kan spille en rolle ved at erstatte fossilbaserede alternativer i opførelsen af bygninger, og fremhæver deres langsigtede kulstoflagringspotentiale;

14. erkender, at selv om gennemgribende renoveringer har den fordel, at de er en holistisk ændring af en bygnings energimæssige ydeevne, kan trinvise renoveringer og trinvise gennemgribende renoveringer muliggøre mindre indgribende og mere omkostningseffektive renoveringsforanstaltninger, ved at de bliver indrettet efter bestemte »tærskelpunkter«; bemærker, at sådanne anledninger opstår på grund af enten praktiske muligheder, personlige forhold, ejerskifte eller ændring af lejer i udlejningsejendomme; opfordrer medlemsstaterne til at overveje, hvordan »tærskelpunkter« kan anvendes til at stimulere renoveringer; bemærker, at renoveringer i ét trin og renoveringer i flere trin ikke er i konkurrence med hinanden, men begge er gode løsninger afhængigt af den konkrete situation; mener, at trinvise renoveringer og trinvise gennemgribende renoveringer skal gennemføres i overensstemmelse med standarderne for gennemgribende renovering for at undgå fastlåsningseffekter ved at sikre en køreplan for bygningsrenoveringer;

15. bemærker, at den nuværende definition af næsten energineutrale bygninger i bygningsdirektivet er af kvalitativ karakter og giver medlemsstaterne en bred skønsmargen med hensyn til at fastsætte standarder på det grundlag; opfordrer Kommissionen til at indføre en standard for »gennemgribende renovering«, for at man kan opnå energibesparelser og reduktion af drivhusgasemissioner, såvel som en harmoniseret definition af næsten energineutrale bygninger;

16. mener, at renoveringer og standarder for nye bygninger bør tage højde for brandsikkerhed og risici forbundet med kraftig seismisk aktivitet, der påvirker bygningers energieffektivitet og levetid, og også bør indeholde høje sundhedsstandarder; opfordrer medlemsstaterne til at udvikle en elektrisk inspektionsordning i betragtning af, at 30 % af brande i hjemmet og 50 % af brandulykker i hjemmet har en elektrisk kilde ( 18 ) ; mener, at renovering af den europæiske bygningsmasse bør have elektriske sikkerhedskontroller og opgraderinger som et integrerende element og bør sikre tilstrækkelig udluftning af røg i tilfælde af brand; understreger, at de langsigtede renoveringsstrategier også bør bidrage til statisk og strukturel styrkelse af bygningsmassen;

17. gentager, at det er nødvendigt at tage hensyn til tilstedeværelse af asbestholdige produkter i bygninger og at fjerne disse produkter og beskytte bygninger mod udledning af asbest i miljøet, når de opgraderes for at opnå energieffektivitet ( 19 )

18. beklager, at selv om fristen for at gennemføre bygningsdirektivet udløb den 10. marts 2020, har nogle medlemsstater endnu ikke gennemført denne lovgivning fuldt ud;

19. minder om vigtigheden af at indføre passende incitamenter til renovering af bygninger samt finansielle foranstaltninger, der er betinget af energieffektivitetsforbedringer og energibesparelser, i overensstemmelse med artikel 10, stk. 6, i bygningsdirektivet og for at sikre, at renoveringer kan gennemføres til en overkommelig pris;

20. fremhæver betydningen af klare og præcise oplysninger om energimæssig ydeevne og energiomkostninger for potentielle købere og potentielle lejere; anerkender behovet for at forbedre og på bedre vis harmonisere energiattester på tværs af medlemsstaterne for at gøre dem lettere at sammenligne, af bedre kvalitet og mere pålidelige, samtidig med at der tages hensyn til de forskellige udgangspunkter og bygningsmasser i medlemsstaterne; mener derfor, at energiattester bør gøres lettere at få adgang til og læse, og at de bør indeholde praktiske oplysninger om den reelle energimæssige ydeevne, navnlig om en bygnings faktiske CO 2 -fodaftryk, at de bør digitaliseres, og at de bør indeholde oplysninger fra det lokale marked på EU-plan såvel som oplysninger om indendørs miljøkvalitetsparametre såsom termisk komfort; fremhæver, at energiattester derfor kan anvendes til valgfrie efterspørgselsreaktionstjenester som en reference for lovgivningsmæssige foranstaltninger, finansieringsprogrammer og integrerede renoveringspolitikker;

21. fremhæver forskellen mellem den reelle energimæssige ydeevne og den ydeevne, der er beregnet via energiattester, hvilket er en kilde til forvirring for brugerne af energiattester; understreger behovet for at samle bygningsrenoveringspasset, den digitale bygningslogbog og intelligensparathedsindikatoren inden for energiattestens rammer for at undgå at få mange forskellige værktøjer og for at skabe større klarhed for forbrugerne; mener, at dette vil lette renoveringer, gøre renoveringer mere gennemgribende, sikre koordinering mellem de forskellige foranstaltninger på sigt og give mulighed for at høste mangfoldige fordele;

22. minder om, at de langsigtede renoveringsstrategier bør omfatte renoveringsfordele i bredere forstand såsom sundhed, sikkerhed, termisk komfort og indendørs luftkvalitet; bemærker, at ifølge en undersøgelse fra Kommissionen ( 20 ) var sundhed det primære incitament hos private boligejere til at foretage energirenoveringer, og var der en klar forbindelse mellem boligens kvalitet, energifattigdom og sundhed; mener, at indendørs luftkvalitet bør medtages i medlemsstaternes indsats for at fremme bygningsrenovering gennem offentlige incitamentsordninger, oplysningskampagner og andre initiativer; opfordrer medlemsstaterne til at forbedre indsamling af oplysninger om indendørs miljøkvalitetsparametre med henblik på at udarbejde minimumsstandarder for indendørs miljøkvalitet;

23. fremhæver, at ambitiøse mål for gennemgribende og trinvis gennemgribende renovering af den eksisterende bygningsmasse vil kunne skabe op til to millioner arbejdspladser ( 21 ) , for det meste lokale arbejdspladser, der ikke kan outsources, og navnlig i små og mellemstore virksomheder, og vil kunne levere ren og prismæssigt overkommelig energi til forbrugerne samt skabe forbedringer af beboernes leveforhold;

24. minder om, at offentlige bygninger skal føre an med hensyn til renoveringsrater og med hensyn til at nå målene for dekarbonisering, energi- og omkostningseffektivitet og derved bidrage til at øge bevidstgørelsen og sikre accepten i den brede befolkning;

25. gentager sin opfordring til at fremme et EU-initiativ vedrørende færdigheder, herunder med elementer til fremme af kønsinklusion, sammen med nationale tiltag, for at sætte aktører såsom installatører, arkitekter eller entreprenører i stand til at rådgive, foreskrive eller installere de nødvendige løsninger, herunder digitale, til at levere energieffektivitetsprogrammer og en dekarboniseret bygningsmasse samt til at fokusere på opkvalificering og omskoling af alle aktører, der opererer i bygge- og anlægssektoren; mener, det er nødvendigt, at medlemsstaterne skaber en klar kobling mellem deres nationale langsigtede renoveringsstrategi og passende initiativer til at fremme færdigheder og uddannelse i bygge- og energieffektivitetssektoren;

26. mener, at principperne om omkostningseffektivitet og omkostningsneutralitet, hvorved huslejestigninger opvejes af energibesparelser, vil mindske energiregningerne for slutforbrugerne; opfordrer medlemsstaterne til systematisk i deres langsigtede renoveringsstrategier at medtage politikker og foranstaltninger til at gøre noget ved energifattigdommen og bygningerne med den dårligste ydeevne i deres nationale bygningsmasse og til at modvirke markedsforvridninger og spekulative opkøb, der fører til højere huslejer, som påvirker lavindkomstlejere uforholdsmæssigt; minder om, at den byrde, der ligger på de mest sårbare forbrugere som følge af udsvingene på energimarkederne, kan mindskes betydeligt ved at forbedre energieffektiviteten i bygninger; understreger behovet for at sikre fleksibel finansiel støtte og mekanismer til disse forbrugere for at bidrage til at bekæmpe energifattigdom; mener dog, at man bør overveje incitamenter til at nedbringe renoveringsomkostningerne for specifikke målgrupper og -sektorer;

27. fremhæver, at bygningsdirektivet bør sikre, at renovering giver et investeringsafkast til boligejere og bygningsejere ved at skabe reelle og målbare forbedringer i bygningers energimæssige ydeevne; understreger, at en tilgang baseret på den målte energi, der spares som følge af renoveringen, vil mindske omkostningerne og øge intensiteten, kvaliteten og omfanget af energieffektivitetsrenoveringer af eksisterende bygninger; opfordrer indtrængende Kommissionen til at undersøge, hvorvidt en revision af det omkostningsoptimale niveau som defineret i artikel 2, nr. 14, er nødvendig som led i revisionen af bygningsdirektivet;

28. glæder sig over den relative succes, som »one-stop-shops« har, og understreger den aldeles afgørende rolle, de kan spille med hensyn til at forbinde potentielle projekter med markedsaktører, herunder borgere, offentlige myndigheder og projektudviklere, i forbindelse med projekter i mindre målestok; bemærker, at der ikke er nogen fælles forståelse af, hvad en one-stop-shop er, da de eksisterende modeller i EU er forskellige med hensyn til struktur, forvaltning og typen af den ydede bistand; minder om betydningen af at øge bevidstheden om one-stop-shops, herunder på lokalt og regionalt plan; understreger, at one-stop-shops kan spille en betydelig rolle med hensyn til at tackle problemet med langvarige og besværlige tilladelsesprocedurer og med hensyn til at fremme adgang til finansiering til bygningsrenovering og ved at bidrage til at udbrede information om vilkår og betingelser; mener, at one-stop-shops bør rådgive og yde støtte til både enfamilieboliger og beboelsesejendomme og også yde støtte til godkendte installatører;

29. minder om, at artikel 19 i bygningsdirektivet indeholder en revisionsklausul, herunder en efterfølgende evaluering, der skal foretages senest i 2026; fremhæver, at dette bør gøre det muligt at drage lære af gennemførelsen af bygningsdirektivet og tjene til at vurdere de fremskridt, der er gjort med anvendelsen heraf i hele Unionen;

Henstillinger

30. understreger, at bygningsdirektivet er afgørende for en vellykket gennemførelse af renoveringsbølgen og opnåelse af emissionsreduktioner;

31. opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at alle aspekter af direktivet gennemføres korrekt, og i den forbindelse rette særlig opmærksomhed mod den sociale boligmasse; opfordrer Kommissionen til fortsat at overvåge denne gennemførelse og til om nødvendigt at træffe foranstaltninger i tilfælde af manglende overholdelse;

32. opfordrer Kommissionen til at styrke de nuværende bestemmelser i bygningsdirektivet for at sikre, at medlemsstaternes langsigtede renoveringsstrategier er i overensstemmelse med EU's mål om klimaneutralitet og energimål; fremhæver, at bygningsrenoveringer skal gennemføres med procentsats på 3 % om året for gennemgribende og trinvis gennemgribende renoveringer, for at EU kan opnå klimaneutralitet senest i 2050;

33. opfordrer Kommissionen til at undersøge, hvordan der kan udarbejdes en standardmodel, som medlemsstaterne kan anvende for at sikre, at de opfylder alle kravene i artikel 2a i bygningsdirektivet, og til at harmonisere målsætninger og krav for at sikre en bedre sammenlignelighed af fremskridt og resultater, og en vurdering af de nationale genopretnings- og resiliensplaner eller eventuel anden EU-finansiering, der er betinget af fuldstændige langsigtede renoveringsstrategier; opfordrer Kommissionen til at oprette et ad hoc-netværk af eksperter, der kan støtte medlemsstaterne i udformningen, overvågningen og gennemførelsen af deres langsigtede renoveringsstrategier;

34. opfordrer Kommissionen til at overveje, hvordan udviklingen og finansieringen af one-stop-shops, der yder rådgivning til borgere og andre interesserede parter, kan fremmes yderligere, herunder gennem strengere foranstaltninger i bygningsdirektivet; er overbevist om, at yderligere vejledning og støtteforanstaltninger, navnlig teknisk bistand, oplysningskampagner, uddannelse og projektfinansiering, kan føre til en højere renoveringsrate;

35. opfordrer medlemsstaterne til at maksimere synergierne mellem deres langsigtede renoveringsstrategier, deres nationale genopretnings- og resiliensplaner og andre genopretningsforanstaltninger og dermed sikre, at NextGenerationEU både yder øjeblikkelig finansiering til gennemgribende og etapevis gennemgribende renoveringer, navnlig med hensyn til bygninger med den dårligste ydeevne og lavindkomsthusstande, og skaber den befordrende ramme for førende markeder for bæredygtig renovering, så de fortsat vokser efter udløbet af finansieringsperioden;

36. mener, at digitalisering af bygninger og byggeteknikker, hvor en sådan er mulig, kan spille en vigtig rolle ved at øge energieffektiviteten; mener, at revisionen af bygningsdirektivet bør tjene til yderligere at fremme intelligente og fleksible bygningsteknologier i overensstemmelse med princippet om energieffektivitet først og fremme en datacentreret tilgang; tilskynder til anvendelse og iværksættelse af fremspirende teknologier såsom intelligente målere, intelligent opladning, intelligente varmeapparater, lagringsteknologier og energistyringssystemer, der fungerer sammen med energinettet, 3D-modellering og -simulering og kunstig intelligens med det formål at fremme reduktionen af kulstofemissioner i alle faser af en bygnings livscyklus, begyndende med planlægnings- og designfasen og fortsættende til konstruktion, drift og renovering;

37. fremhæver, at det at have aktuelle, pålidelige og fyldestgørende oplysninger om ydeevnen hos hele bygningsmassen i EU er af afgørende betydning for udarbejdelsen og gennemførelsen af effektive politikker med det formål at øge sektorens energieffektivitet; noterer sig, at der også bør anvendes digitale teknologier til at støtte kortlægningen af den eksisterende bygningsmasse og støtte udrulningen af en langsigtet renoveringsstrategier;

38. mener, at der bør anvendes en datacentreret tilgang for at sikre en bredere tilgængelighed af aggregerede og anonymiserede data for boligejere, lejere og tredjeparter, som kan anvende dem til at optimere energiforbruget, herunder gennem GDPR-sikre samtykkeordninger, samt til statistiske og forskningsmæssige formål;

39. opfordrer medlemsstaterne til at sikre effektiv, ambitiøs og konsekvent implementering af den godkendte ordning for indikatoren for intelligensparathed overalt i EU; påpeger, at indikatoren for intelligensparathed bør tjene til at opnå renoveringsbølgen og energisystemintegreringen, idet den støtter indførelse af intelligente og fleksible bygninger; anerkender, at indikatoren for intelligensparathed vil hjælpe med yderligere at tilskynde til, at nye bygninger udformes og opføres som nulenergibygninger;

40. mener, at de langsigtede renoveringsstrategier bør give flere detaljer om langsigtede foranstaltninger og integreret planlægning af infrastruktur baseret på en køreplan med konkrete politikker og en tidslinje med klare milepæle for 2030, 2040 og 2050 for at skabe et mere stabilt miljø for investorer, udviklere, boligejere og lejere og gøre noget ved bygningers effekt i hele deres livscyklus; understreger, at medlemsstaterne skal forbedre adgangen til en række finansielle og skattemæssige mekanismer til at støtte mobilisering af private investeringer og fremme offentlige og private partnerskaber; efterlyser tiltag til fremme af lån, der har energieffektivitet som et kriterium for lavere renter;

41. fremhæver, at bygningsdirektivet bør sikre, at renovering giver valuta for pengene og et investeringsafkast til boligejere og bygningsejere, lavere energiretninger og forbedret bæredygtighed ved at etablere reelle og målbare forbedringer i bygningers energimæssige ydeevne; understreger, at en tilgang baseret på den faktiske energi, der spares som følge af renoveringen, vil mindske omkostningerne og øge både kvaliteten og omfanget af energieffektivitetsrenoveringer af bygninger;

42. fremhæver potentialet i grøn infrastruktur såsom grønne tage og mure til at forbedre bygningers energimæssige ydeevne og fremme tilpasning til og afbødning af klimaforandringer og biodiversitet, navnlig i byområder;

43. opfordrer til, at medlemsstaterne anvender de langsigtede renoveringsstrategier til at gennemføre innovative politikker for aktivt at inddrage borgerne i udarbejdelsen og gennemførelsen heraf såvel som i energieffektivitetsprogrammer; understreger vigtigheden af at mobilisere og inddrage interessenter, herunder borgere, lokale kommuner, boligselskaber og byggefagfolk, i udvikling af integrerede planer og gennemførelsesstrategier for dekarbonisering af bygninger;

44. anerkender de forskellige konstruktions- og renoveringsdynamikker, der hersker for forskellige typer bygninger (offentlige og private, ikke-boliger og boliger) i medlemsstaterne; opfordrer Kommissionen til at skabe en ramme for indførelse af minimumsstandarder for energimæssig ydeevne, redegørelse for forskellige udgangspunkter og forskellig bygningsmasse i medlemsstaterne, navnlig bygninger af særlig arkitektonisk eller historisk værdi, for at øge renoveringsraterne hurtigere og synliggøre hele værdikæden med hensyn til forventede forbedringer og for at stimulere innovation, samtidig med at der sikres overkommelige priser, navnlig for personer med lave indkomster og personer i sårbare situationer;

45. opfordrer medlemsstaterne til at udvikle en integreret og indoptaget ramme, som omfatter relevant finansiering af og teknisk bistand til gradvis indførelse af minimumsstandarder for energimæssig ydeevne, som i sidste ende vil sikre opnåelsen af milepælene for 2030, 2040 og 2050 som fastsat i deres langsigtede renoveringsstrategier; understreger, at sådanne minimumsstandarder vil kunne bidrage til at bane vejen for klimaneutralitet i byggesektoren senest i 2050 og kan give markedet synlighed og sikkerhed for så vidt angår den eksisterende bygningsmasses transformation; anerkender, at medlemsstaterne har fleksibilitet til at udarbejde de nødvendige foranstaltninger til at tage højde for forskellige økonomiske, klimamæssige, politiske, sociale og byggemæssige forhold; mener, at der bør stilles særlige finansielle instrumenter og incitamenter til rådighed for bygninger med tekniske, arkitektoniske, kulturarvsrelaterede eller historiske begrænsninger, som måske ikke kan renoveres til en rimelig pris i forhold til ejendommens værdi;

46. opfordrer Kommissionen til at knytte de langsigtede renoveringsstrategier sammen med de relevante bestemmelser i direktivet om energieffektivitet og direktivet om energi fra vedvarende energikilder, der drejer sig om effektiv fjernvarme og fjernkøling og fremme af vedvarende energi i byggesektoren, f.eks. solenergi, termisk og geotermisk energi, samt en give en større rolle til energilagring og egetforbrug som svar på net- og mikronetsignaler, samtidig med at det anerkendes, at fossile brændstoffer, navnlig naturgas, i øjeblikket anvendes i opvarmningssystemer til bygninger; bemærker, at forbrugerne har brug for støtte til at skifte væk fra fossile brændstoffer;

47. opfordrer medlemsstaterne til fuldt ud at gennemføre bestemmelserne i artikel 14 og artikel 15, stk. 4, i bygningsdirektivet og give borgere og fagfolk klare detaljerede oplysninger om, hvordan bygnings-, automatiserings- og kontrolsystemet kan levere de obligatoriske kapaciteter hurtigst muligt for at sikre, at alle de forberedende foranstaltninger træffes hurtigst muligt og inden fristen, som er 2025; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at overveje at anvende værktøjer eller tjeklister, som er udviklet af eksperter og fagfolk, i forbindelse med gennemførelsen af disse bestemmelser;

48. opfordrer medlemsstaterne til at målrette dekarboniseringen af opvarmning og køling i bygninger i overensstemmelse med prioriteterne for renoveringsbølgen og til at overveje incitamentsordninger, og i den forbindelse have fokus på de mest sårbare forbrugere, med henblik på at erstatte gamle, fossilbaserede og ineffektive varmesystemer i bygninger, herunder ved at indføre udskiftningsmål i overensstemmelse med de langsigtede renoveringsstrategier;

49. minder om sit krav om, at den næste revision skal evaluere behovet for at øge kravene til opladningsinfrastruktur i bygningsdirektivet under hensyntagen til behovet for at sikre netstabilitet, f.eks. ved at indføre intelligente opladningsfunktioner, og for at fremme bæredygtig mobilitet, såvel som at den skal anlægge en integreret, systematisk og cirkulær tilgang til udvikling af både byer og landdistrikter i overensstemmelse med god byplanlægning og gode transportruter;

50. tilskynder medlemsstaterne til at overveje, hvordan de på bedst mulig vis kan høste fordelene ved en distriktsbaseret tilgang til omfattende renoveringer i samarbejde med interessenter og lokalsamfund;

51. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at sikre, at ladestandere i bygninger er klar til intelligent opladning, og til at bringe kravene i tråd med det reviderede direktiv om energi fra vedvarende energikilder; opfordrer medlemsstaterne til at udvikle en ramme, der kan bidrage til at forenkle og fremskynde indførelse af ladestandere i nye og eksisterende beboelsesejendomme og erhvervsbygninger, til at fjerne eventuelle lovgivningsmæssige hindringer og til at fremme passende metoder til at sikre let adgang for og opbevaring af cykler i forbindelse med design af bygninger;

52. glæder sig over Kommissionens anerkendelse af betydningen af elektromobilitet ved at indføre minimumskrav for parkeringspladser over en vis størrelse og anden minimumsinfrastruktur for mindre bygninger; understreger, at udrulningen af denne opladningsinfrastruktur skal støttes yderligere;

53. understreger den vigtige rolle, som renovering af eksisterende bygninger og udformning af nye bygninger kan spille med hensyn til at fremme anvendelsen af elektriske køretøjer såsom biler, varevogne, cykler og motorcykler ved at tilvejebringe både tilstrækkelig parkeringsplads og opladningsinfrastruktur og således bidrage til en overordnet dekarbonisering af transportsektoren; bemærker, at bygninger i forbindelse med sådan en renovering kan gøres sundere, grønnere og blive indbyrdes forbundne inden for et boligområde samt opnå større modstandsdygtighed over for de negative virkninger af klimaændringer; opfordrer Kommissionen til at overveje at udvide anvendelsesområdet for mobilitet i bygningsdirektivet ved at indføre minimumskrav, hvor det er muligt, til parkeringsinfrastruktur for cykler og ladestandere til elcykler i forskellige typer bygninger;

54. glæder sig over anerkendelsen af betydningen af krav om forberedelse af kabelføring i nye beboelsesejendomme og erhvervsejendomme som en af betingelserne for hurtig etablering af ladestandere; opfordrer Kommissionen til at tilskynde til, at sådanne krav medtages i de nationale politikrammer;

55. understreger, at ladestanderes tilgængelighed er et af incitamenterne for en privat ejer til at vælge en elektromobilitetsløsning; bemærker imidlertid, at det eksisterende bygningsdirektiv kun fastsætter krav til kabelføringsinfrastruktur i nye ejendomme og ejendomme, der gennemgår omfattende renoveringsarbejder, med mere end ti parkeringspladser; påpeger, at direktivet giver mulighed for et fravalg, hvis omkostningerne til genopladnings- og kabelføringsanlæg overstiger 7 % af de samlede omkostninger ved større renovering af bygningen; opfordrer Kommissionen til i samarbejde med medlemsstaterne at udføre en omkostningsanalyse for at undersøge mulighederne for at tilskynde udviklere til at medtænke passende infrastruktur til brugere af elektriske køretøjer;

56. minder om, at medlemsstaterne skal fastsætte krav om opsætning af et minimum af ladestandere ved alle erhvervsejendomme, der har mere end 20 parkeringspladser, senest den 1. januar 2025; bemærker i denne henseende betydningen af at udpege mangler i gennemførelsen af det eksisterende bygningsdirektiv, og at en revision heraf bør medtage bestemmelser, der yderligere tilskynder til og letter etableringen af privat og offentlig opladningsinfrastruktur i beboelses- og erhvervsejendomme;

57. understreger, at elektromobilitetsløsninger skal være lettilgængelige for alle; fremhæver i denne forbindelse behovet for at renovere bygninger, herunder parkeringspladser, for at forbedre adgangen hertil for personer med nedsat mobilitet; understreger endvidere behovet for at reservere lagerplads til mobilitetsanordninger i renoverede og nye bygninger, herunder til kørestole og rullestole;

58. glæder sig over anerkendelsen af de foranstaltninger, der er nødvendige for at lette og udrulle etableringen af opladningsinfrastruktur, ved at håndtere hindringer såsom skæv incitamentsfordeling og administrative byrder; påpeger dog de administrative hindringer, der fortsat findes på nationalt og lokalt plan med hensyn til planlægning af infrastruktur og godkendelsesprocedurerne for opladningsinfrastruktur, og som hæmmer udrulningen af opladningsinfrastruktur i nye og eksisterende beboelses- og erhvervsejendomme; understreger, at der er behov for yderligere tiltag for at fjerne sådanne åbenlyse administrative hindringer;

59. understreger, at opladning af elektriske køretøjer i beboelsesejendomme og erhvervsbygninger skal supplere offentligt tilgængelig opladningsinfrastruktur for at sikre elektriske køretøjers opladningskapacitet; fremhæver behovet for at øge investeringer i elektromobilitet og udbrede en opladningsinfrastruktur, der kan yde intelligent opladning, hvilket kan lette spidsbelastningsperioder ved efterspørgselsstyring og skabe billigere og mere effektive energinet, der kræver mindre produktionskapacitet og infrastruktur;

60. mener, at installation af offentlig, halvoffentlig og privat intelligent opladningsinfrastruktur fortsat er en central forudsætning for at fremme markedsudbredelsen af elektriske køretøjer; opfordrer derfor til flere investeringer i bygninger og mobilitet, fremme af innovation og brug af digitale værktøjer til elektromobilitet;

61. påpeger, at relevant EU-lovgivning bør lette indførelsen af sådanne ladestandere til elektriske køretøjer i forbindelse med renoveringer, nybyggeri og nye anlæg; fremhæver betydningen af investeringer i offentlige ladestationer langs hovednetkorridorer og i det samlede net, men understreger, at disse kun kan være et supplement til det meget større antal ladestandere, der vil være behov for i byområder; påpeger, at den mest omkostningseffektive og praktiske måde at fremskynde bilflådernes overgang til elektricitet på er at stille ladestandere til rådighed i nærheden af boliger og arbejdspladser, hvor de fungerer som et grundlæggende supplement til den nødvendige, men dyrere infrastruktur til hurtig opladning;

62. fremhæver betydningen af at sikre inklusiv, sammenhængende og bæredygtig mobilitet for alle europæere og regioner, herunder regionerne i den yderste periferi; understreger betydningen af at fremme alternative, inklusive, sikre og bæredygtige transportformer og den respektive infrastruktur dertil; opfordrer medlemsstaterne til at sikre socioøkonomisk og territorial samhørighed, når de udformer deres krav til etablering af et minimumsantal ladestandere; opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at udpege og håndtere eventuelle sociale, økonomiske, retlige, lovgivningsmæssige og administrative hindringer for en hurtig udvikling af ladestandere;

63. anerkender betydningen af at bevare de eksisterende grønne områder i byerne og et bæredygtigt afløbssystem i bymæssig bebyggelse i videst muligt omfang i forbindelse med planlægningen af opførelsen af opladningsinfrastruktur og parkeringspladser ved beboelses- og erhvervsejendomme;

64. noterer sig, at kun få medlemsstater har meldt om lovende fremskridt med hensyn til opladningsinfrastruktur til elektriske køretøjer i bygninger og på parkeringspladser; udtrykker bekymring over de manglende fremskridt i andre medlemsstater og opfordrer til, at flere data gøres hurtigere tilgængelige; bemærker, at de fleste medlemsstater har fremlagt skøn over anvendelsen af elektriske køretøjer og mål for etablering af elektriske ladestandere for 2020; påpeger imidlertid, at kun to tredjedele af medlemsstaterne leverede data om målene for 2025 og 2030;

65. påpeger, at flere lokale myndigheder er begyndt at udarbejde dekarboniseringsplaner, der også omfatter fastsættelse af bindende frister for forbud mod anvendelse af køretøjer med forbrændingsmotorer; opfordrer disse myndigheder til at sikre, at deres planer omfatter målrettet finansiel og teknisk støtte til at tilpasse deres bygningsmasse med henblik på at nå deres dekarboniseringsplaner;

o

o o

66. pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet og Kommissionen.

(1) EUT C 385 af 22.9.2021, s. 68.

(2) EUT C 456 af 10.11.2021, s. 145.

(3) Vedtagne tekster, P9_TA(2021)0240.

(4) Vedtagne tekster, P9_TA(2021)0241.

(5) EUT L 153 af 18.6.2010, s. 13.

(6) EUT L 315 af 14.11.2012, s. 1.

(7) EUT L 307 af 28.10.2014, s. 1.

(8) EUT L 111 af 25.4.2019, s. 13.

(9) EUT L 243 af 9.7.2021, s. 1.

(10) EUT L 127 af 16.5.2019, s. 34.

(11) EUT L 165 af 21.6.2019, s. 70.

(12) EUT C 270 af 7.7.2021, s. 2.

(13) Europa-Parlamentets Generaldirektorat for Interne Politikker, Temaafdelingen for Økonomisk og Videnskabelig Politik: Boosting Building Renovation: What Potential and value for Europa? (Fremme af bygningsrenovering: Hvilket potentiale og hvilken værdi for Europa?), oktober 2016.

(14) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 af 11. december 2018 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 663/2009 og (EF) nr. 715/2009, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF, 98/70/EF, 2009/31/EF, 2009/73/EF, 2010/31/EU, 2012/27/EU og 2013/30/EU, Rådets direktiv 2009/119/EF og (EU) 2015/652 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 525/2013 (EUT L 328 af 21.12.2018, s. 1).

(15) Undersøgelse med titlen »Mapping and analyses of the current and future (2020-2030) heating/cooling fuel deployment (fossil/renewables)« (Kortlægning og analyse af den nuværende og fremtidige (2020-2030) anvendelse af brændsel til opvarmning/køling (fossil/vedvarende energi), marts 2017.

(16) EUT L 156 af 19.6.2018, s. 75.

(17) EUT L 328 af 21.12.2018, s. 82.

(18) Forum for European Electrical Domestic Safety (FEEDS), »In the news: the European Parliament calls on Member States to develop an electrical inspection regime« (I nyhederne: Europa-Parlamentet opfordrer medlemsstaterne til at udvikle en kontrolordning for elektriske installationer).

(19) Europa-Parlamentets beslutning af 20. oktober 2021 med henstillinger til Kommissionen om beskyttelse af arbejdstagere mod asbest (Vedtagne tekster, P9_TA(2021)0427).

(20) Comprehensive study of building energy renovation activities and the uptake of nearly zero-energy buildings in the EU (Omfattende undersøgelse af energirenoveringsaktiviteter i bygninger og udbredelsen af næsten energineutrale bygninger i EU) november 2019.

(21) Kommissionens meddelelse af 27. maj 2020 med titlen »Et vigtigt øjeblik for Europa: Genopretning og forberedelser til den næste generation« (COM(2020)0456).