DA Den Europæiske Unions Tidende C 189/8

Høringskonsulentens endelige rapport i sag COMP/39.188 — Bananer

(udarbejdet i henhold til artikel 15 og 16 i Kommissionens afgørelse 2001/462/EF, EKSF af 23. maj 2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager — EFT L 162 af 19.6.2001, s. 21)

2009/C 189/04

Beslutningsudkastet giver anledning til følgende bemærkninger.

Klagepunktsmeddelelsen

En klagepunktsmeddelelse blev vedtaget den 20. juli 2007 og var henvendt til følgende virksomheder eller koncerner: Chiquita Brands International Inc., Chiquita International Ltd, Chiquita International Services Group N.V. og Chiquita Banana Company B.V. (Chiquita); Dole Food Company Inc og Dole Fresh Fruit Europe OHG (Dole); Fresh Del Monte Produce Inc., Del Monte Fresh Produce International Inc., Del Monte (Tyskland) GmbH og Del Monte (Holland) BV (Del Monte); Fyffes plc, Fyffes International, Fyffes Group Limited og Fyffes BV (Fyffes); FSL Holdings NV og Firma Leon van Parys NV (LVP); Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co KG (Weichert).

I klagepunktsmeddelelsen indtog Kommissionen den indledende holdning, at adressaterne havde deltaget i en fælles og vedvarende overtrædelse af artikel 81 ved at udveksle information om bananmængden og noteringspriserne og ved at foretage prisfastsættelse gennem samordning af noteringspriserne for bananer.

Efter fremsendelsen af klagepunktsmeddelelsen fik parterne adgang til Kommissionens undersøgelsesdokumentation enten i form af en dvd eller med henblik på anmodningerne om bødefritagelse og dokumenterne i tilknytning hertil i Kommissionens lokaler.

Sagsforløb

Parterne blev oprindeligt indrømmet en deadline på to måneder til at svare på klagepunktsmeddelelsen. Efter indsendelse af begrundede anmodninger blev der indrømmet en række forlængelser til de parter, der anmodede herom. Forlængelserne, der hovedsageligt vedrørte krav om adgang til Kommissionens dokumentation, svarede til omkring to måneder ekstra. Alle parterne svarede til tiden og sendte Kommissionen deres skriftlige bemærkninger om klagerne imod dem.

Derudover benyttede alle partnerne sig af deres ret til at blive hørt mundtligt i medfør af artikel 12 i forordning (EF) nr. 773/2004 (1). Den mundtlige høring blev afholdt den 4.-6. februar 2008.

Under sagsforløbet fremsatte adskillige af parterne talrige klager over påståede proceduremæssige uregelmæssigheder, idet de klagede over, at deres ret til at blive hørt var blevet tilsidesat. Selv om størstedelen af disse påstande blev løst af GD Konkurrence, blev nogle af dem henvist til høringskonsulenten. Jeg eller den ansvarlige høringskonsulent på det pågældende tidspunkt har undersøgt disse klager grundigt, og parterne blev informeret herom. Det er navnlig blevet gjort gældende, at de manglende referater, udskrifter og/eller notater fra møderne med virksomheden, der anmoder om samarbejde, i den tilgængelige undersøgelsesmappe udgjorde en overtrædelse af retten til et forsvar. Det blev også gjort gældende, at retten til at blive hørt ikke kunne udøves ordentligt, fordi der fandtes adskillige ulæselige sider i undersøgelsesmappen. Endvidere anmodede en af parterne om at få udleveret påståede diskulperende dokumenter, der ikke fandtes i undersøgelsesmappen, men som angiveligt fandtes i andre af Kommissionens generaldirektorater. Endelig hævdede flere parter, at retten til et forsvar kræver, at der også gives adgang til dokumenter indsendt til Kommissionen efter fremsendelsen af klagepunktsmeddelelsen, navnlig de øvrige parters svar på klagepunktsmeddelelsen.

For det første med hensyn til de manglende referater, udskrifter og/eller notater fra møderne med den virksomhed, der anmoder om samarbejde (rejst af LVP, Fyffes/Weichert og Dole) førte undersøgelsen til følgende konklusion. Inden for rammerne af traktatens konkurrenceregler pålægger parternes ret til et forsvar ikke Kommissionens tjenestegrene en generel forpligtelse til at udarbejde referater eller registrere møder. En sådan forpligtelse eksisterer kun, hvis Kommissionen agter at bruge mundtlige beviser i sin beslutning, i hvilket tilfælde et skriftligt dokument skal udarbejdes. Da der i denne sag kun blev brugt formelt indsendte virksomhedserklæringer som bevis, kan parternes ret til et forsvar ikke være blevet tilsidesat ved, at der ikke fandtes nogen referater af de pågældende møder. I denne henseende skal det bemærkes, at alle ensidige notater, som Kommissionens tjenestegrene tager, under alle omstændigheder kun repræsenterer Kommissionens egen opfattelse og fortolkning af, hvad der er blevet sagt. Sådanne notater bør derfor være ikketilgængelige interne notater og har ingen værdi som bevis, hverken belastende eller diskulperende.

For det andet med hensyn til påstanden om, at den omstændighed, at der fandtes ulæselige dokumenter i mappen, kan udgøre en tilsidesættelse af retten til at blive hørt og mere specifikt en tilsidesættelse af princippet om ligestilling af parterne (LVP, Fyffes/Weichert, Dole), er jeg nået frem til følgende konklusion. For så vidt de originale dokumenter i Kommissionens undersøgelsesmappe er af en kvalitet, der er sammenlignelig med kopierne på parternes dvd, kan Kommissionen ikke have haft et bedre kendskab til de ulæselige eller svært læselige dokumenter end parterne i sagen havde. Den pågældende tjenestegren i Kommissionen sendte på anmodning, og hvor det var muligt, de begærende parter nye kopier af en kvalitet, der er sammenlignelig med de originale dokumenter i mappen. Parterne havde derfor adgang til de samme dokumenter af sammenlignelig kvalitet som Kommissionen selv. Det konkluderedes derfor, at princippet om ligestilling af parterne var blevet overholdt.

For det tredje med hensyn til anmodningen om at få udleveret potentielt diskulperende dokumenter, der ikke findes i undersøgelsesmappen, skønt i Kommissionens varetægt (Fyffes/Weichert) havde høringskonsulenten på det pågældende tidspunkt følgende holdning. Som en generel regel er Kommissionen ikke forpligtet til at udlevere dokumenter, der ikke findes i undersøgelsesmappen. På grundlag af en begrundet anmodning, hvori der klart gøres rede for, hvilke dokumenter der er tale om, og for deres relevans for forsvaret og deres potentielle frikendende værdi, kan Kommissionen dog være forpligtet til at udlevere dem, medmindre den begærende part uden en betydelig ekstraindsats kan få informationen fra andre kilder. Omvendt er Kommissionen ikke forpligtet til at imødekomme en ikke specifik anmodning, der henviser til et stort antal dokumenter. Anmodningen blev vurderet i lyset af disse kriterier, og man fandt, at den var delvist begrundet. GD Konkurrence blev derfor anmodet om at tage de relevante skridt til at finde og udlevere dokumenter, der var klart identificeret i anmodningen, til de begærende parter. Omvendt blev anmodningen afvist, for så vidt den henviste vagt og på en abstrakt måde til dokumenter eller til dokumenter, der kunne fås fra andre kilder.

Endelig med hensyn til den påståede ret til at få adgang til de øvrige parters svar på klagepunktsmeddelelsen (Del Monte), findes en sådan ret ikke generelt. Det følger af punkt 27 i Kommissionens meddelelse om adgang til sagsmapper, at adgang til dokumenter, som Kommissionen har modtaget efter fremsendelsen af klagepunktsmeddelelsen, kan indrømmes, hvis sådanne dokumenter kan udgøre nye beviser af belastende eller diskulperende karakter. Da en parts svar på en klagepunktsmeddelelse udgør denne parts individuelle forsvar, kan den sjældent betragtes som enten belastende eller retfærdiggørende med hensyn til andre parter i sagen. Under alle omstændigheder er Kommissionen forhindret i at bruge beviser mod en part, som denne ikke har haft mulighed for at blive hørt om. Med hensyn til potentielt diskulperende information kan der dog ikke indgives en generel anmodning, den skal være begrundet, og det skal i det mindste i generelle vendinger fremgå, hvordan en bestemt information kan være nyttig for en parts forsvar og sandsynligvis kan påvirke den administrative procedures forløb. Det følger heraf, at retten til et forsvar ikke vil blive tilsidesat, hvis Kommissionen nægter parten adgang til de øvrige parters svar på klagepunktsmeddelelsen på grundlag af en generel anmodning, hvori det påstås, at svarene potentielt kan indeholde retfærdiggørende information. I lyset af disse kriterier fandt jeg, at GD Konkurrences afslag på at imødekomme den berørte parts anmodning ikke kunne medføre en tilsidesættelse af retten til et forsvar.

Beslutningsudkastet

I forlængelse af parternes skriftlige og mundtlige indlæg har Kommissionen opgivet alle sine klagepunkter mod Fyffes plc, Fyffes International, Fyffes Group Limited og Fyffes BV (Fyffes) samt mod FSL Holdings NV og Firma Leon van Parys NV (LVP). Kommissionen har ligeledes opgivet sine klagepunkter mod Fresh Del Monte Produce Inc., Del Monte Fresh Produce International Inc., Del Monte (Tyskland) GmbH og Del Monte (Holland) BV for så vidt angår Del Montes egen påståede deltagelse i overtrædelsen. Fresh Del Monte Produce Inc.'s ansvar for inddragelse af Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co KG i overtrædelsen, som det påstås at have udøvet en afgørende indflydelse på, opretholdes imidlertid.

Hvad angår beslutningsudkastets øvrige adressater er omfanget af klagerne reduceret i forhold til klagepunktsmeddelelsen, og overtrædelsens varighed er blevet afkortet betydeligt.

Efter min mening vedrører beslutningsudkastet kun klager, i forbindelse med hvilke parterne har haft mulighed for at tilkendegive deres egne synspunkter.

Konklusion

Jeg finder, at alle parternes ret til at blive hørt er blevet respekteret i denne sag.

Bruxelles, den 10. oktober 2008. Karen WILLIAMS

(1) Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 om Kommissionens gennemførelse af procedurer i henhold til EF-traktatens artikel 81 og 82, EUT L 123 af 27.4.2004, s. 18.