RETTENS BEMÆRKNINGER

INDLEDNING

6.1. I dette kapitel præsenteres vores revisionsresultater vedrørende udgiftsområdet »Økonomisk, social og territorial samhørighed« (FFR-udgiftsområde 1.b). Nøgleoplysninger om de reviderede aktiviteter og om udgifterne i 2015 gives i Figur 6.1 .

Figur 6.1 — FFR-udgiftsområde 1.b — Nøgleoplysninger 2015 (milliarder euro) Regnskabsårets betalinger i alt 51,2 - forskud (58) (59) 9,1 + afregninger af forskud (58) 7,4 + udbetalinger til endelige støttemodtagere fra finansielle instrumenter under delt forvaltning 2,1 + forskud anvendt af endelige støttemodtagere i forbindelse med statsstøtteprojekter 2,3 Revideret population i alt 53,9

RETTENS BEMÆRKNINGER

6.2. Over 80 % af betalingerne var mellemliggende betalinger til operationelle programmer (OP'er) for programmeringsperioden 2007-2013, som pr. 31. december 2015 ikke længere er støtteberettigede. Forskudsbetalingerne vedrørende programmeringsperioden 2014-2020 beløb sig til ca. 7,8 milliarder euro (1).

Kort beskrivelse af »Økonomisk, social og territorial samhørighed«

Politiske mål, instrumenter og forvaltning af udgifterne

6.3. FFR-udgiftsområde 1.b — »Økonomisk, social og territorial samhørighed« har til formål at mindske de udviklingsmæssige skævheder mellem forskellige regioner, bidrage til omstillingen af industriområder i tilbagegang og tilskynde til grænseoverskridende, tværnationalt og interregionalt samarbejde (2). De politiske instrumenter, der støtter styrkelsen af den økonomiske og sociale samhørighed, er følgende:

— Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), der har til formål at udligne de største regionale skævheder gennem finansiel støtte til etablering af infrastruktur og til produktive investeringer i jobskabelse, hovedsagelig rettet mod virksomheder

— Samhørighedsfonden, der finansierer miljø- og transportprojekter i medlemsstater, hvis BNI pr. indbygger er mindre end 90 % af gennemsnittet i EU (3)

— Den Europæiske Socialfond (ESF), der sigter mod at forbedre beskæftigelsen og jobmulighederne (navnlig gennem uddannelsesforanstaltninger), befordre et højt beskæftigelsesniveau og skabe flere og bedre job

— andre instrumenter/fonde såsom det europæiske naboskabsinstrument (ENI), der støtter grænseoverskridende samarbejde og gennemførelse af politiske initiativer til at bringe EU og dets naboer tættere på hinanden, og Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede (FEAD), der yder materiel bistand for at hjælpe mennesker ud af fattigdom.

RETTENS BEMÆRKNINGER KOMMISSIONENS SVAR

6.4. Med forbehold af undtagelserne i de specifikke forordninger for de enkelte fonde gælder der fælles regler for EFRU, Samhørighedsfonden og ESF. Disse fonde implementeres gennem flerårige programmer. Kommissionen deler forvaltningen med medlemsstaterne. For hver programmeringsperiode godkender Kommissionen de OP'er udarbejdet af medlemsstaterne, som der finansieres projekter igennem (4). Projekterne udvælges af myndighederne i medlemsstaterne. Under gennemførelsen af projekterne anmelder støttemodtagerne de påløbne omkostninger til deres nationale myndigheder, der så attesterer udgifterne og anmelder dem til Kommissionen.

Risici med hensyn til formel rigtighed

6.5. For så vidt angår udgifter under EFRU/Samhørighedsfonden er en væsentlig risiko, at støttemodtagerne anmelder omkostninger, der — ifølge de nationale støtteberettigelsesregler og/eller de mindre talrige støtteberettigelsesbestemmelser i EU's strukturfondsforordninger — ikke er støtteberettigede. Udgifter under EFRU/Samhørighedsfonden er også omfattet af de generelt gældende EU-regler for det indre marked (navnlig reglerne for offentlige indkøb og statsstøtte). I tidligere år har manglende overholdelse af EU's regler og/eller de nationale regler for offentlige indkøb i forbindelse med tildeling af kontrakter været den største risiko med hensyn til den formelle rigtighed af udgifterne under EFRU og Samhørighedsfonden. 6.5. Kommissionen tilslutter sig denne vurdering som anført i sit arbejdsdokument (»Analysis of errors in the Cohesion Policy for the years 2006-2009« (SEK(2011) 1179 af 5. oktober 2011)). Kommissionen har fortsat truffet konkrete foranstaltninger til at afbøde disse risici, herunder f.eks. grundig vejledning og ekstra uddannelse til forvaltningsmyndighederne i de udpegede risici med henblik på at øge den administrative kapacitet på disse områder, revisioner, der er rettet mod de mest risikofyldte områder, rettidig gennemførelse af finansielle korrektioner, afbrydelses- og suspensionsprocedurer. Disse forebyggende og korrigerende foranstaltninger blev samlet med nye initiativer i en omfattende handlingsplan, som blev udarbejdet i 2013 for at forbedre gennemførelsen af reglerne for offentlige indkøb og støttet politisk af Kommissionen i december 2015. En anden handlingsplan, som skulle støtte programmyndighederne i gennemførelsen af statsstøttereglerne, og som blev revideret og forenklet i 2014 med den ændrede generelle gruppefritagelsesforordning og uddybet nærmere af Kommissionen i maj 2016 med offentliggørelsen af en meddelelse om statsstøttebegrebet, er også ved at blive gennemført.

6.6. Den væsentligste risiko med hensyn til ESF-udgifterne skyldes, at investeringerne i menneskelig kapital er immaterielle, og at et meget stort antal — ofte små — partnere er involveret i gennemførelsen af projekterne. Disse faktorer kan medføre, at EU's regler og/eller de nationale regler for støtteberettigelse ikke overholdes, og at de anvendte systemer accepterer omkostninger, som ikke er støtteberettigede. 6.6. Kommissionen har truffet specifikke foranstaltninger til at mindske de påpegede risici, og disse omfatter bl.a. forebyggende og korrigerende foranstaltninger som vejledning, uddannelse, forenkling og en konsekvent politik for afbrydelse eller suspension af betalinger og rettidig gennemførelse af finansielle korrektioner, hvor det er nødvendigt. Kommissionen tager også hånd om denne risiko ved aktivt at fremme anvendelsen af forenklede omkostningsmuligheder samt ved at understrege, hvor vigtig medlemsstaternes kontrol på første niveau er. Kommissionen ajourfører endelig hvert år sin revisionsplan for at tage højde for de vigtigste risici, der er identificeret.

6.7. Under gennemførelsen af OP'erne står myndighederne i medlemsstaterne over for konkurrerende prioriteringer. Der skal udføres passende kontroller, som skal sikre, at udgifterne er formelt rigtige, og at den økonomiske forvaltning er forsvarlig. Samtidig er der en interesse i at absorbere finansieringen fra EU, som i praksis kan stå i vejen for en konsekvent anvendelse af de effektive kontroller, der skal forhindre, at der bliver godtgjort ikke-støtteberettigede udgifter over EU-budgettet. Når støtteberettigelsesperiodens udløb nærmer sig, øges denne konflikt, eftersom medlemsstaterne risikerer at miste den ubrugte del af de midler, som de oprindelig havde fået bevilget (5). 6.7. Passende kontroller skal sikre, at alle anmeldte udgifter er formelt rigtige i hele gennemførelsesperioden og frem til afslutningen. Medlemsstaterne skal fremsende afslutningsdokumenter inden den 31. marts 2017, og disse vil give yderligere sikkerhed. Kommissionen vedtog den 20. marts 2013 rettidigt afslutningsretningslinjer (afgørelse C(2013) 1573), som blev færdiggjort og ajourført den 30. april 2015. Kommissionens tjenestegrene har afholdt afslutningsseminarer for medlemsstaterne og har ajourført deres risikovurderinger og dermed revisionsstrategien for 2007-2013 for at tage højde for eventuelle risici i den sidste del af gennemførelsesperioden. Kommissionen har nedsat en taskforce for bedre gennemførelse af samhørighedspolitikkens midler i otte medlemsstater. Denne taskforce bistod med fuld respekt for udgifternes lovlighed og formelle rigtighed de pågældende medlemsstater i forberedelserne til afslutningen. Samme proaktive og målrettede fremgangsmåde vil blive anvendt til at støtte gennemførelsen af medlemsstaternes programmer i 2014-2020 på grundlag af de indhøstede erfaringer.

Kommissionen har iværksat yderligere forenklingsforanstaltninger i 2015

6.8. I juli 2015 nedsatte Kommissionen en højniveaugruppe af uafhængige eksperter til at overvåge forenkling til gavn for de europæiske struktur- og investeringsfondes (ESI-fondenes) støttemodtagere (6). Gruppen har fået til opgave at:

— vurdere medlemsstaternes indførelse af forenklingsmuligheder, herunder medlemsstaternes engagement med hensyn til at reducere den administrative byrde for støttemodtagere som fastsat i deres partnerskabsaftaler vedrørende ESI-fondene for perioden 2014-2020

— analysere gennemførelsen af forenklingsmuligheder i medlemsstaterne og regionerne under hensyntagen til en undersøgelse af anvendelsen af nye bestemmelser om forenkling i den tidlige fase af programperioden 2014-2020 og disses indvirkning på den administrative byrde og administrationsomkostningerne

— pege på god praksis i forbindelse med reduktionen af den administrative byrde for støttemodtagere.

RETTENS BEMÆRKNINGER

Revisionens omfang og revisionsmetoden

6.9. De centrale elementer i vores revisionstilgang og -metode beskrives i bilag 1.1 . Med hensyn til revisionen af »Økonomisk, social og territorial samhørighed« skal følgende specifikke forhold bemærkes:

a) Vi undersøgte en stikprøve på 223 transaktioner (7), jf. definitionen i bilag 1.1 , punkt 7. Stikprøven udformes på en måde, som skal sikre, at den er repræsentativ for alle udgifterne under FFR-udgiftsområdet. I 2015 bestod stikprøven af transaktioner fra 15 medlemsstater (8).

b) For så vidt angår finansielle instrumenter under delt forvaltning gennemgik vi også deres udbetalingssatser (dvs. den andel af deres midler, der var brugt på slutmodtagerniveau). Grundlaget for gennemgangen var Kommissionens statusrapporter for 2014 og vores undersøgelse af syv finansielle instrumenter under EFRU i syv medlemsstater (9).

c) Vi vurderede andre elementer i de interne kontroller og de årlige aktivitetsrapporter:

i) Kommissionens tilsyn med revisionsmyndighederne i 16 medlemsstater (10)

ii) De årlige aktivitetsrapporter omfattede rapporter fra Generaldirektoratet for Regionalpolitik og Bypolitik og Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion.

6.10. Vi kontrollerede for andet år, om og i hvilken udstrækning der var indført et performancemålingssystem til vurdering af, om de afsluttede undersøgte projekter har nået deres output- og resultatmål, som de er fastsat i projektgodkendelsesdokumenterne. Vi efterprøvede også, om disse mål stemte overens med OP'ets mål. Undersøgelsen omfattede 149 af de 223 undersøgte projekter, der var afsluttet, da revisionen fandt sted. Resultaterne af undersøgelsen fremlægges i sektionen om vurderingen af projekternes resultater.

RETTENS BEMÆRKNINGER KOMMISSIONENS SVAR

TRANSAKTIONERNES FORMELLE RIGTIGHED

6.11. Resultaterne af testen af transaktioner er sammenfattet i bilag 6.1 . Af de 223 transaktioner, vi undersøgte, var 72 (32 %) behæftet med fejl. På grundlag af de 33 fejl, vi har kvantificeret, anslår vi, at fejlforekomsten er 5,2 % (11). 6.11. Kommissionen bemærker, at den fejlforekomst, som Retten har rapporteret om, er et årligt skøn, der tager hensyn til korrektioner af projektudgifter eller tilbagebetalinger, der er behæftet med fejl, som er opdaget og registreret inden Rettens revision. Kommissionen understreger, at den er bundet af artikel 32, stk. 2, litra e), i finansforordningen, ifølge hvilken dens interne kontrolsystem bl.a. skal sikre »tilfredsstillende styring af risiciene i forbindelse med de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed under hensyntagen til programmernes flerårige karakter samt de pågældende betalingers art«. Kommissionen vil fortsat udøve sin tilsynsfunktion, navnlig ved at gennemføre finansielle korrektioner og inddrivelser i et omfang, der svarer til omfanget af de konstaterede uregelmæssigheder og mangler. Kommissionen bemærker endvidere, at på grund af den flerårige karakter af forvaltnings- og kontrolsystemerne under samhørighedspolitikken kan fejl fra 2015 også korrigeres frem til og i forbindelse med afslutningen, hvilket er illustreret i afsnit 2.4.3 i de forskellige årlige aktivitetsrapporter for 2015 fra GD for Regionalpolitik og Bypolitik og GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion. Kommissionen bemærker, at den anslåede fejlforekomst for 2015 er på linje med de fejlforekomster, som Retten har forelagt for de seneste fem år. Dette bekræfter, at fejlforekomsten for programmeringsperioden 2007-2013 fortsat er stabil og betydeligt under de rapporterede fejlforekomster for programmeringsperioden 2000-2006. Dette skyldes den forbedrede lovgivningsramme, herunder forenkling, styrkede forvaltnings- og kontrolsystemer og Kommissionens strenge politik for afbrydelse/suspension af betalinger, når der konstateres mangler, som anført i de årlige aktivitetsrapporter for 2015. Kommissionen vil fortsat fokusere sin indsats på de mest risikofyldte programmer/medlemsstater og træffe nødvendige korrigerende foranstaltninger, når der konstateres mangler, gennem en streng politik for afbrydelse/suspension af betalinger frem til afslutningen, samt for at iværksætte strenge procedurer ved afslutningen med henblik på at udelukke, at der resterer nogen væsentlig risiko for uregelmæssige udgifter. Kommissionen bemærker også, at fejlfrekvensen er faldet betydeligt i forhold til tidligere år. For perioden 2014-2020 er Kommissionens korrigerende effekt blevet styrket yderligere, idet der er givet mulighed for finansielle nettokorrektioner for væsentlige mangler, som Kommissionen har påvist, hvilket reducerer medlemsstaternes mulighed for at genanvende midler. Det vil være et vigtigt incitament for medlemsstaterne til selv at påvise og korrigere alvorlige fejl inden attestering af årsregnskaber over for Kommissionen.

6.12. Kapitel 1 indeholder en vurdering af nøjagtigheden af de tal for finansielle korrektioner, der opgives i regnskabsredegørelsen og analysen af EU's konsoliderede regnskab (jf. punkt 1.37-1.43). I kapitel 1 i årsberetningen for 2012 forklarede vi også, hvordan der tages hensyn til finansielle korrektioner ved beregningen af den anslåede fejlforekomst (12). 6.12. Kommissionen bemærker, at Retten er villig til at tage højde for finansielle korrektioner i sin beregning af den anslåede fejlforekomst. Disse korrektioner udspringer i nogle tilfælde af medlemsstaterne egen korrigerende effekt, som er en vigtig del af sikringsprocessen, eller stammer fra Kommissionens tilsynsforanstaltninger, som kan omfatte anvendelse af faste finansielle korrektioner på programmer, hvor den mener, at der stadig er alvorlige mangler og risici. Kommissionen henviser til sine svar på punkt 1.38.

6.13. Figur 6.2 viser, hvor meget de forskellige fejltyper bidrog til vores skøn vedrørende fejlforekomsten for 2015.

Figur 6.2 — »Økonomisk, social og territorial samhørighed« — Den anslåede fejlforekomst fordelt på fejltyper Kilde: Den Europæiske Revisionsret.

RETTENS BEMÆRKNINGER KOMMISSIONENS SVAR

6.14. De vigtigste kilder til fejl inden for udgiftsområdet »Økonomisk, social og territorial samhørighed« er indførelse af ikke-støtteberettigede udgifter i modtagernes omkostningsanmeldelser og udvælgelse af projekter helt uden støtteberettigelse fulgt af brud på EU's regler og de nationale regler for offentlige indkøb og statsstøttereglerne.

6.15. I de sidste fire år har vi ikke konstateret nogen kvantificerbare fejl i relation til anvendelsen af metoder med forenklede omkostninger (13). Under alle fondene har medlemsstaterne i programperioden 2014-2020 pligt til at anvende forenklede omkostninger i forbindelse med små projekter under 50 000 euro, og de kan beslutte at anvende forenklede omkostninger mere udbredt (14). 6.15. Kommissionen mener, at Rettens vurdering bekræfter, at der er mindre sandsynlighed for fejl i forenklede omkostningsmuligheder, hvorfor den sammen med programmyndighederne har gjort en indsats for gradvist at udvide anvendelsen af dem siden indførelsen af de forenklede omkostningsmuligheder. Dette har allerede ført til positive resultater. Kommissionen fortsætter med aktivt at fremme brugen af forenklede omkostningsmuligheder i programmeringsperioden 2014-2020, hvor de er blevet forbedret betydeligt både i forordningen om fælles bestemmelser og i ESF-forordningen, med henblik på at mindske den administrative byrde for støttemodtagerne, fremme en resultatorienteret tilgang og yderligere mindske risikoen for fejl. Kommissionen agter i 2016 at fremsætte forslag om udvidelse af brugen af forenklede omkostningsmuligheder for alle ESI-fonde i forordningen om fælles bestemmelser. Ud over at give omfattende vejledning om gennemførelsen af forenklede omkostningsmuligheder er GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion i gang med anden runde af forenklingsseminarer i visse prioriterede medlemsstater, som gentagne gange har oplevet høje fejlforekomster i programmeringsperioden 2007-2013 og endnu ikke i tilstrækkeligt omfang har gjort brug af forenklede omkostningsmuligheder.

Ikke-støtteberettigede udgifter

6.16. Når de nationale myndigheder anmelder omkostninger til Kommissionen, attesterer de, at disse omkostninger er afholdt i overensstemmelse med en række specifikke bestemmelser, der er fastsat i EU-forordninger, national lovgivning eller nationale støtteberettigelsesregler, specifikke OP-regler, indkaldelser af interessetilkendegivelser, afgørelser om godkendelse af projekter til medfinansiering eller tilskudsaftaler.

6.17. Ikke-støtteberettigede udgifter er den vigtigste kilde til fejl under både EFRU/Samhørighedsfonden og ESF. I 8 % af de gennemgåede transaktioner konstaterede vi, at der var anmeldt udgifter, som ikke var støtteberettigede (jf. figur 6.3 ). Disse tilfælde tegner sig for 55 % af samtlige kvantificerbare fejl og udgør ca. 2,4 procentpoint af den anslåede fejlforekomst. 6.17. Kommissionen vil følge op på de tilfælde, Retten har fundet, og foreslå foranstaltninger, hvis den finder det nødvendigt. Kommissionen bemærker, at de nationale eller regionale bestemmelser, der anvendes på udgifter under samhørighedspolitikken, i nogle tilfælde er strengere end de bestemmelser, der er fastsat i EU eller i den nationale lovgivning for tilsvarende nationalt finansierede udgifter. Disse yderligere krav kan betragtes som et eksempel på en unødvendig administrativ byrde og kompleksitet for udgifter under samhørighedspolitikken, som medlemsstaterne har pålagt dem selv og deres støttemodtagere, som f.eks. beskrevet i rapporterne om overregulering (»gold plating«) og forenkling udsendt af GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion i 2013. Kommissionen bemærker også, at der var tre fejl, der skyldtes, at de nationale regler var strengere eller mere komplekse end nødvendigt (gold plating). Kommissionen vurderer, at overtrædelserne af disse nationale regler udgjorde ét procentpoint af fejlprocenten.

Figur 6.3 — Eksempel på, at der er anmeldt omkostninger, der ikke er støtteberettigede Der er anmeldt omkostninger, der ikke er støtteberettigede: Et EFRU-projekt i Det Forenede Kongerige yder finansiel støtte til SMV'er til konsulenttjenester med henblik på at fremme og forbedre deres produkter eller tjenesteydelser. Imidlertid blev kun en del af finansieringen ydet som tilskud til SMV'erne, og støttemodtageren tilbageholdt ca. 13 %. De tilbageholdte beløb opfylder ikke betingelserne for berettigelse til medfinansiering, eftersom disse udgifter ikke var påløbet, ikke betalt og ikke registreret som omkostninger i støttemodtagerens regnskab. Følgelig er en del af tilskuddet ikke berettiget til medfinansiering.

Projekter, der ikke er støtteberettigede

6.18. Vi fandt fire EFRU-projekter, hvor de støttebetingelser, der er fastsat i forordningerne og/eller de nationale støtteberettigelsesregler, ikke var overholdt. Disse projekter tegner sig for 12 % af samtlige kvantificerbare fejl og udgør ca. 1,5 procentpoint af den anslåede fejlforekomst (jf. figur 6.4 ). 6.18. Kommissionen vil følge op på de tilfælde, Retten har fundet, og foreslå foranstaltninger, hvis den finder det nødvendigt.

Figur 6.4 — Eksempel på et projekt, der ikke er støtteberettiget Ikke-støtteberettiget modtager: I forbindelse med et EFRU-projekt i Den Tjekkiske Republik var det i indkaldelsen af forslag præciseret, at kun SMV'er var støtteberettigede. Forvaltningsmyndigheden ydede en støttemodtager finansiering på dette grundlag, som imidlertid ikke var fastsat, da projektet blev udvalgt. Vi konstaterede også ikke-støtteberettigede projekter i Den Tjekkiske Republik, Italien og Polen.

Brud på reglerne for offentlige indkøb

6.19. Reglerne for offentlige indkøb er et centralt instrument til at anvende offentlige midler sparsommeligt og effektivt, og til at oprette et indre marked i EU. 6.19-6.21. Reglerne for offentlige indkøb finder anvendelse på alle offentlige udgifter i medlemsstaterne og er ikke specifikke for samhørighedspolitikken. Manglende overholdelse af EU's eller nationale regler for offentlige indkøb er en stor kilde til fejl på dette politikområde, navnlig for regional- og bypolitikken, primært som følge af de typer projekter, der medfinansieres. Kommissionen har derfor iværksat forskellige forebyggende og korrigerende foranstaltninger siden de sidste programmeringsperioder for at tage hånd om de svagheder, der er konstateret på området. Handlingsplanen om offentlige indkøb, som blev udarbejdet i 2013 og støttet politisk af Kommissionen i december 2015, har til formål at forbedre gennemførelsen af reglerne for offentlige indkøb i medlemsstaterne ved hjælp af yderligere forebyggende foranstaltninger. Med lovgivningsrammen for ESI-fondene for 2014-2020 blev der også indført forhåndsbetingelser for effektiv og virkningsfuld anvendelse af Unionens midler, som bl.a. omfatter medlemsstaternes offentlige indkøbssystemer. Det kan besluttes at suspendere mellemliggende betalinger i tilfælde af manglende opfyldelse af en gældende forhåndsbetingelse inden udgangen af 2016 (artikel 19 i forordning (EU) nr. 1303/2013). Kommissionen vil følge op på alle fejl, som Retten har konstateret, i overensstemmelse med Kommissionens afgørelse C(2013) 9527 final om »fastlæggelse og godkendelse af retningslinjerne for fastsættelse af finansielle korrektioner, som Kommissionen skal foretage af udgifter, der finansieres af Unionen ved delt forvaltning, som følge af manglende overholdelse af reglerne om offentlige kontrakter«. Direktiverne fra 2014 om offentlige indkøb, som indførte forenklinger, vil begynde at slå igennem i praksis, når de er blevet gennemført (se også Kommissionens svar på punkt 6.25).

6.20. I 2015 undersøgte vi 140 offentlige indkøb vedrørende bygge- og anlægsarbejder samt tjenesteydelser, der lå til grund for udgifterne i forbindelse med de transaktioner, som vi testede. Den anslåede kontraktværdi af disse offentlige indkøb var ca. 2,9 milliarder euro (15). Langt de fleste af disse kontrakter vedrører projekter, som medfinansieres af OP'er under EFRU/Samhørighedsfonden (16).

6.21. I 26 af de 140 processer, som vi undersøgte, fandt vi tilfælde, hvor EU's og/eller de nationale regler for offentlige indkøb ikke var overholdt. I fire af tilfældene — færre end i de tidligere år — var manglen på overholdelse af disse regler så alvorlig, at vi kunne afgøre, at kontrakten burde være givet til en anden tilbudsgiver, eller at konkurrencen var begrænset på en sådan måde, at det førte til uberettiget direkte tildeling af kontrakt. Vi klassificerede disse fejl som kvantificerbare (17) (jf. figur 6.5 ). Disse fejl tegner sig for 12 % af samtlige kvantificerbare fejl og udgør ca. 0,7 procentpoint af den anslåede fejlforekomst. Med henblik på at anslå fejlforekomsten brugte vi bestemmelserne i direktivet om offentlige indkøb fra 2014, som var mindre strenge end bestemmelserne i direktiverne om offentlige indkøb fra 2004 (med hensyn til kontraktændringer).

Figur 6.5 — Eksempel på alvorligt brud på reglerne for offentlige indkøb Supplerende arbejder tildelt uden behørigt udbud: I forbindelse med et EFRU-vejbygningsprojekt i Tyskland fik den oprindelige kontrahent direkte tildelt supplerende arbejder til over 50 % af den oprindelige kontraktværdi. Det er et brud på artikel 31 i direktivet om offentlige indkøb 2004/18/EF. Følgelig er disse omkostninger ikke berettiget til EU-medfinansiering. Lignende tilfælde blev konstateret i EFRU-projekter i Italien og Det Forenede Kongerige.

6.22. Der var andre fejl i relation til udbuds- og kontraktindgåelsesprocedurerne i yderligere 22 af de 140 offentlige indkøb, vi gennemgik. Disse fejl omfatter tilfælde af forkert anvendelse af udvælgelseskriterierne, mangler i udbudsbetingelserne og manglende overholdelse af kravene om information og offentlig omtale. Fejlene bidrager ikke til den fejlforekomst, vi anslog (18). 6.22. Kommissionen vil følge op på de tilfælde, Retten har fundet, og foreslå foranstaltninger, hvis den finder det nødvendigt.

6.23. For så vidt angår to transaktioner i to medlemsstater havde de nationale myndigheder afdækket alvorlige tilfælde af manglende overholdelse af reglerne for offentlige indkøb og pålagt specifikke finansielle korrektioner på projektniveau (19). Disse korrigerende foranstaltninger blev truffet, før vi gav meddelelse om revisionen, og vi har derfor taget dem i betragtning ved beregningen af den anslåede fejlforekomst. 6.23. Kommissionen bemærker, at nogle programmyndigheder faktisk træffer passende korrigerende foranstaltninger i de nævnte medlemsstater, og anerkender, at dette er afspejlet i Rettens kvantificering af fejl. Formålet med Kommissionens handlingsplan, som er omhandlet i svarene på punkt 6.19-6.21, er at øge forekomsten af sådanne proaktive korrigerende foranstaltninger i medlemsstaterne.

6.24. Den 26. februar 2014 vedtog Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet tre direktiver, der skulle forenkle procedurerne for offentlige indkøb og gøre dem mere fleksible. EU-landene havde frist indtil april 2016 til at gennemføre de nye regler i national lov (undtagen for så vidt angår e-indkøb, hvor fristen er oktober 2018) (20). I maj 2016 sendte Kommissionen 20 af de 28 medlemsstater (21) åbningsskrivelser, hvori den mindede dem om, at de ikke havde opfyldt deres forpligtelse til at indarbejde de tre EU-direktiver i national ret. Hvis medlemsstaterne fortsat undlader at overholde deres forpligtelse til at indarbejde direktiverne i national ret, kan Kommissionen indlede traktatbrudsprocedurer i henhold til artikel 258 i TEUF, hvad der i sidste ende kan medføre, at de pågældende medlemsstater bliver idømt bøder. 6.24. Kommissionen overvåger nøje medlemsstaternes gennemførelse. Pr. 30. juni 2016 er der 16 medlemsstater, der stadig mangler at gennemføre direktivet om offentlige indkøb (2014/24/EU), mens 19 skal gennemføre direktivet om tildeling af koncessionskontrakter (2014/23/EU) og 17 direktivet om fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (2014/25/EU).

6.25. Vi har også offentliggjort en særberetning om de foranstaltninger, som medlemsstaterne og Kommissionen har truffet for at tackle problemet med fejl i forbindelse med offentlige indkøb på området »Økonomisk, social og territorial samhørighed« (22). 6.25. Kommissionen har accepteret alle Rettens anbefalinger i særberetningen og træffer de anbefalede foranstaltninger. Kommissionen henviser til sine svar på punkt 6.7, 6.15 og 6.19 ovenfor.

Overtrædelse af statsstøttereglerne

6.26. Statsstøtte er principielt uforenelig med det indre marked, eftersom den kan fordreje samhandelen mellem medlemsstaterne (23). Der findes dog undtagelser fra denne regel.

6.27. Kommissionen håndhæver EU's statsstøtteregler direkte. Medlemsstaterne skal oplyse Kommissionen om alle tilfælde af statsstøtte (enten via en ordning eller til et enkelt projekt), medmindre projektets værdi ligger under de minimis-loftet (24), eller projektet er omfattet af den generelle gruppefritagelsesforordning (25). I forbindelse med alle tilfælde, der indberettes, danner Generaldirektoratet for Konkurrence sig et overblik over, om støtten er forenelig med det indre marked. ESF er mindre udsat for overtrædelser af statsstøttereglerne, eftersom projekterne i mange tilfælde falder ind under de minimis-bestemmelsen. 6.27. Når Kommissionen modtager en anmeldelse om statsstøtte, vurderer den, om støtten udgør statsstøtte, og i bekræftende fald, om den er forenelig med det indre marked. Resultatet af denne vurdering danner grundlag for en afgørelse fra Kommissionen.

6.28. I år fandt vi syv projekter under EFRU/Samhørighedsfonden i fem medlemsstater, hvor EU's statsstøtteregler var overtrådt (26). Hvor det var nødvendigt, bad vi om og fik en foreløbig vurdering fra Generaldirektoratet for Konkurrence. Denne vurdering og EU-Domstolens retspraksis blev taget i betragtning, da fejlene blev klassificeret. 6.28-6.29. Kommissionen vil følge op på de tilfælde, Retten har fundet, og foreslå foranstaltninger, hvis den finder det nødvendigt.

6.29. Vi mener, at tre af disse projekter i henhold til statsstøttereglerne burde have modtaget mindre eller slet ikke burde have modtaget offentlig finansiering fra EU og/eller medlemsstaten. De vigtigste årsager til den manglende overholdelse af statsstøttereglerne vedrører de talrige lofter for støtteintensiteten. Disse kvantificerede fejl udgør ca. 0,3 procentpoint af den anslåede fejlforekomst (jf. figur 6.6 ). Vi anvendte den generelle gruppefritagelsesforordning for 2014 til at anslå fejlforekomsten i denne kategori (27).

Figur 6.6 — Eksempel på et projekt, der overtræder statsstøttereglerne Støtteintensiteten oversteg det gældende loft: I forbindelse med et samhørighedsfondsprojekt i Polen, der drejede sig om bygning af en havneinfrastruktur, oversteg finansieringen maksimumsbeløbet i henhold til statsstøttereglerne for denne projekttype. Andre tilfælde blev konstateret i EFRU-projekter i Letland og Det Forenede Kongerige.

6.30. Vi har også offentliggjort en særberetning om de bestræbelser, der er nødvendige fra Kommissionens og medlemsstaternes side for at forebygge, afsløre og korrigere overtrædelser af statsstøttereglerne på samhørighedsområdet (28). 6.30. Kommissionen henviser til sine svar på Rettens bemærkninger og anbefalinger i den omtalte særberetning og vil følge op på de accepterede anbefalinger.

Moms anmeldt af offentlige organer

6.31. Moms er en indirekte EU-skat på indenlandsk forbrug af varer og tjenesteydelser, der pålægges i hvert led i produktionskæden og betales af den endelige forbruger. Ifølge EU-lovgivningen er refusionsberettiget moms ikke berettiget til medfinansiering under EFRU/Samhørighedsfonden og ESF (29). Ikke-refusionsberettiget moms kan således anmeldes med henblik på medfinansiering. 6.31. De regler for samhørighedspolitikken, som Retten nævner, er resultatet af et politisk valg truffet af medlovgiverne. De er overordnet set i overensstemmelse med standardprincipperne om refusionsberettiget moms i andre EU-politikker, navnlig under direkte forvaltning.

6.32. Når offentlige organer ikke anmelder moms og derfor ikke får den refunderet, har både Kommissionen og medlemsstaterne fortolket forordningerne derhen, at moms kan være en støtteberettiget omkostning. Sondringen i forordningerne mellem refusionsberettiget og ikke-refusionsberettiget moms skaber imidlertid forvirring. 6.32-6.33. Kommissionen henholder sig i princippet til medlemsstaternes vurdering af støttemodtagerens status som afgiftspligtig eller ikke-afgiftspligtig med hensyn til moms. Som Domstolen bekræftede i 2012, afhænger vurderingen af, om moms kan refunderes, ikke kun af en formel undersøgelse af, om støttemodtageren er afgiftspligtig/ikke-afgiftspligtig. Kommissionen agter at præcisere dette for medlemsstaterne i den aktuelle programmeringsperiode 2014-2020. Kommissionen vil følge op på de tilfælde, Retten har nævnt.

6.33. I 2012 fastslog Domstolen f.eks., at moms altid skal betragtes som refusionsberettiget, når en operatør opkræver gebyrer inkl. moms af slutbrugerne af infrastrukturen (30). Vi konstaterede tre tilfælde, hvor offentlige organer havde anmeldt refusionsberettiget moms som støtteberettigede omkostninger (jf. figur 6.7 ).

Figur 6.7 — Eksempel på ikke-støtteberettiget moms Ikke-refusionsberettiget moms er ikke berettiget til EU-medfinansiering: I forbindelse med et EFRU-projekt i Ungarn vedrørende rehabilitering af en uudnyttet mine for at opføre et nyt udendørs eventcenter anmeldte støttemodtageren, en kommune, moms som støtteberettigede udgifter. Men operatøren af centret vil opkræve gebyrer inkl. moms af slutbrugerne af infrastrukturen. Følgelig er momsudgifterne ikke berettiget til EU-medfinansiering. Der blev konstateret lignende tilfælde i forbindelse med to EFRU-projekter i Tyskland.

6.34. Selv når moms anmeldt som udgifter af nationale regeringer, der fungerer som støttemodtagere, er blevet betragtet som støtteberettiget, er momsen som sådan ikke en nettoomkostning for medlemsstaten (31). F.eks. kan omkostningerne vedrørende et stort infrastrukturprojekt, der gennemføres af et ministerium eller af et organ direkte under et ministeriums myndighed, omfatte moms, eftersom ministeriet ikke får betalt moms refunderet. Samtidig modtager det nationale budget den moms, der er godtgjort med EU-midler. 6.34-6.35. Kommissionen bemærker, at moms er en generel afgift, der opkræves af nationale eller regionale myndigheder, som ikke fører den tilbage til individuelt finansierede projekter. En mere streng fortolkning, hvor moms anses som ikke-støtteberettigede omkostninger for ministerier eller organer, som er direkte under deres myndighed, ville faktisk straffe dem, som ikke kan få refunderet momsen eller blive kompenseret for den. Sådanne organer ville derfor skulle finde yderligere midler til at gennemføre deres projekter eller bidrage mere til deres finansiering end andre støttemodtagere, som får refunderet momsen. Dette er ikke det politiske valg, medlovgiverne har truffet for samhørighedspolitikken.

6.35. I EU ligger de normalsatser for momsen, der anvendes for hovedparten af projekterne, på 17-27 %. Når de ministerier, der gennemfører projekterne, anmelder ikke-refusionsberettiget moms, som overstiger den nationale medfinansieringssats, kan godtgørelsen fra EU endda komme til at overstige projektets faktiske omkostninger ekskl. moms. Sådan går det f.eks., når medfinansieringssatsen for et projekt er 85 % eller derover, og det ministerium, der gennemfører projektet, betaler en momssats på over 20 %. Hvis satsen for den betalte moms er 23 %, vil det samlede EU-bidrag til projektet udgøre 104,6 % af de faktiske påløbne omkostninger ekskl. moms. Dette er særlig relevant i forbindelse med Samhørighedsfonden, hvor de fleste projekter har en medfinansieringssats på 85 % eller derover.

Kontrollen på medlemsstatsniveau er ikke pålidelig nok

6.36. I 18 tilfælde af kvantificerbare fejl begået af støttemodtagerne havde de nationale myndigheder tilstrækkelige oplysninger (32) til at forhindre eller opdage og korrigere fejlene, før de anmeldte udgifterne til Kommissionen. Hvis alle disse oplysninger var blevet udnyttet, havde den anslåede fejlforekomst for dette kapitel været 2,4 procentpoint lavere. Derudover konstaterede vi, at den fejl, vi konstaterede, i to tilfælde var begået af forvaltningsmyndighederne og de formidlende organer i medlemsstaterne. Disse fejl bidrog med 0,6 procentpoint til den anslåede fejlforekomst. 6.36. Kommissionen følger op på disse tilfælde og er enig i, at der skal foretages en grundig og rettidig forvaltningskontrol for at forhindre, at uregelmæssigheder overhovedet finder sted, eller at de inkluderes i betalingsanmodninger. Kommissionen har siden 2010 udført målrettet revision af forvaltningskontrollen af højrisikoprogrammer, når det er blevet konstateret, at mangler kunne forblive uopdaget eller ikke blev opdaget i tide af programrevisionsmyndigheden. For GD for Regionalpolitik og Bypolitik og GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion er resultaterne af den revision, der er udført frem til 2015, fremlagt i deres respektive årlige aktivitetsrapporter for 2015 (jf. henholdsvis s. 65 og 56/57). Kommissionen henviser til de styrkede procedurer i regelsættet for programmeringsperioden 2014-2020, i henhold til hvilke forvaltningskontrollen (herunder kontrol på stedet) skal foretages rettidigt med henblik på den årlige attestering af regnskaber for de enkelte programmer over for Kommissionen og forvaltningsmyndighedernes indgivelse af forvaltningserklæringer hvert år. Revisionsmyndighederne skal anslå pålidelige restfejlforekomster i regnskaberne som følge af alle de kontroller og korrektioner, der er foretaget siden regnskabsårets afslutning. Efter Kommissionens opfattelse bør disse styrkede kontrolprocedurer reducere fejlforekomsterne permanent. Endvidere har Kommissionen udarbejdet en ny vejledning med henblik på yderligere at styrke pålideligheden af forvaltningskontrollen og præcisere forvaltningsmyndighedernes og deres bemyndigede organers større ansvar gennem forvaltningserklæringer og årlige oversigter i programmeringsperioden 2014-2020. Denne vejledning, der trækker på erfaringerne fra den foregående programmeringsperiode, blev offentliggjort i september 2015.

RETTENS BEMÆRKNINGER

UNDERSØGELSE AF FINANSIELLE INSTRUMENTER UNDER DELT FORVALTNING

6.37. Finansielle instrumenter yder bistand til virksomheder eller byudviklingsprojekter i form af egenkapitalinvesteringer, lån eller garantier (33). De kan navnlig anvendes på tre områder: til støtte til små og mellemstore virksomheder (SMV'er) (34), til byudvikling (35) og til fremme af energieffektivitet.

6.38. Ved udgangen af 2014 var der blevet oprettet 1 025 finansielle instrumenter under 183 EFRU- og ESF-OP'er i alle medlemsstater undtagen tre (Irland, Kroatien og Luxembourg). Tilsammen har de en bevilling på ca. 16 018 millioner euro (36).

6.39. De fonde, der implementerer disse finansielle instrumenter, modtager normalt et bidrag fra OP'et, når deres juridiske struktur er fastlagt, og anvender så disse midler til at støtte projekter. Der kan kun ydes en sådan finansiel støtte til projekter, der ligger inden for OP'ets område. Finansielle instrumenter er udformet, så de har en revolverende karakter, eller — for bestemte typer garantifondes vedkommende — så de har en høj løftestangseffekt. Alle tilbagebetalte midler fra investeringer eller lån, herunder en eventuel fortjeneste, skal genanvendes til de aktiviteter, det finansielle instrument gennemfører.

6.40. Kun udbetalinger til endelige støttemodtagere og fondsforvalteres omkostninger og gebyrer betragtes som støtteberettigede. Ved afslutningen skal de finansielle instrumenters uudnyttede bevillinger betales tilbage til EU-budgettet (37).

RETTENS BEMÆRKNINGER KOMMISSIONENS SVAR

De finansielle instrumenter implementeres langsomt

6.41. Ved udgangen af 2014 var den gennemsnitlige udbetalingssats for de 1 025 finansielle instrumenter under EFRU og ESF på 57 %. Det svarer til en stigning på 10 procentpoint sammenlignet med 2013 og 20 procentpoint sammenlignet med 2012 (38). 6.41. Kommissionen bemærker, at den gennemsnitlige udbetalingssats på 57 % (ved udgangen af 2014) — en stigning i forhold til de 47 % ved udgangen af 2013 — er et gennemsnit på EU-plan, som ikke afspejler den heterogene situation på programniveau (se Kommissionens rapport offentliggjort den 1. oktober 2015). Den lave udbetalingssats ved udgangen af 2014 er resultatet af en række faktorer, herunder finanskrisen, de begrænsede erfaringer i nogle medlemsstater og den sene igangsættelse af nogle instrumenter (selv i 2014). Kommissionen vil endvidere gerne understrege, at der i lyset af de finansielle instrumenters livscyklus forventes en stigning i det sidste år i gennemførelsen. En endelig konklusion om de faktiske udbetalingssatser kan først drages ved afslutningen. Under alle omstændigheder vil de oprindelige beløb under de finansielle instrumenter, som ikke er blevet udbetalt til de endelige modtagere, ved afslutningen blive betragtet som ikke-støtteberettigede, tilbagebetalt til EU-budgettet og tabt for programmerne og medlemsstaterne. Kommissionen mener, at dens rapport, som vil blive offentliggjort den 1. oktober 2016, om situationen ved udgangen af 2015 vil vise, at der er sket yderligere fremskridt med gennemførelsen.

6.42. Figur 6.8 viser udbetalingssatserne for de finansielle instrumenter finansieret af »Økonomisk, social og territorial samhørighed« pr. 31. december 2014. Allerede i vores sidste årsberetning pegede vi på adskillige medlemsstaters vanskeligheder ved at udnytte bevillingerne til de finansielle instrumenter fuldt ud. Vi noterer særlige problemer med lave udbetalingssatser i seks medlemsstater (Grækenland, Spanien, Italien, Nederlandene, Østrig og Slovakiet) sammenlignet med EU-gennemsnittet. 6.42. Som allerede nævnt i Kommissionens svar på Rettens årsberetning for 2014 (punkt 6.49), har Kommissionen sammen med medlemsstaterne truffet en række foranstaltninger til at sikre, at de resterende investeringer fra de finansielle instrumenter vil nå rettidigt frem til støttemodtagerne. Kommissionen fortsatte sine bestræbelser på dette område i 2015.

Figur 6.8 — Udbetalingssatserne for finansielle instrumenter finansieret af »Økonomisk, social og territorial samhørighed« pr. 31. december 2014 Kilde: Den Europæiske Revisionsret på grundlag af EGESIF_15-0027-00, 23. september 2015.

RETTENS BEMÆRKNINGER KOMMISSIONENS SVAR

6.43. Oplysningerne om gennemførelsen af de finansielle instrumenter under EFRU og ESF er baseret på data modtaget direkte fra medlemsstaterne. Siden 2011 har Kommissionen gjort en betydelig indsats for at forbedre kvaliteten af disse data. Alligevel er de data, der præsenteres i Kommissionens rapport, i nogle tilfælde ufuldstændige eller unøjagtige. Det gjaldt også for fire af de syv finansielle instrumenter, vi undersøgte i 2015. 6.43. I maj 2015 udsendte Kommissionen vejledning om rapporteringsinstrukser til medlemsstaterne, hvori den præciserede rapporteringskravene. Endvidere har Kommissionen forbedret sine rapporteringsværktøjer for 2014-2020: Medlemsstaterne skal indberette de data, der kræves i artikel 46 i forordningen om fælles bestemmelser, og som er mere omfattende end de data, der skulle indberettes for 2007-2013. Kommissionens tjenestegrene udsendte i april 2016 yderligere vejledning til medlemsstaterne om denne rapportering.

Ikke-støtteberettigede endelige modtagere

6.44. I to af de syv undersøgte finansielle instrumenter blev der godkendt garantier eller lån til endelige støttemodtagere, der var ikke-støtteberettigede i henhold til forordningen og den nationale lov. Disse tilfælde er klassificeret som kvantificerbare fejl, enten i kategorien ikke-støtteberettigede udgifter eller i kategorien ikke-støtteberettigede projekter (jf. figur 6.9 ). 6.44. Kommissionen bemærker, at den for de to fejl vedrørende ikke-støtteberettigede modtagere i finansielle instrumenter ikke på dette tidspunkt kan vurdere indvirkningen af disse individuelle fejl på EU-budgettet. Som angivet i punkt 3 i retningslinjerne om finansielle korrektioner vedrørende udgifter, der medfinansieres af EU under strukturfondene og Den Europæiske Fiskerifond, i forbindelse med manglende overholdelse af reglerne for finansieringstekniske instrumenter for programmeringsperioden 2007-2013, kan individuelle uregelmæssigheder erstattes af lovlige og formelt rigtige investeringer fra de finansielle instrumenter i støttemodtagere i forbindelse med den delvise eller endelige afslutning. Kommissionen mener derfor ikke, uden at bestride de underliggende fejl, at den kan vurdere indvirkningen af disse fejl på EU-budgettet på nuværende tidspunkt.

Figur 6.9 — Eksempel på et ikke-støtteberettiget lån (ikke-støtteberettiget modtager) Ikke-støtteberettigede endelige modtagere: I et af de finansielle instrumenter under EFRU i Ungarn emitterede den finansielle formidler et lån til et selskab i sin egen gruppe. I henhold til forordningen og den gældende vejledning fra Kommissionen er det imidlertid eksplicit forbudt at betragte et selskab i samme gruppe som støtteberettiget endelig modtager. Følgelig er lånet ikke berettiget til medfinansiering. Der blev konstateret andre, lignende tilfælde af ikke-støtteberettigede modtagere i Italien.

Støtteberettigelsesperioden 2007-2013 blev forlænget blot ved en kommissionsafgørelse

6.45. Vi skal minde om et specifikt forhold, der blev afsløret i årsberetningen for 2014 (39). I artikel 56, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1083/2006 var udløbet af støtteberettigelsesperioden for betalinger fastsat til den 31. december 2015. I 2015 besluttede Kommissionen at forlænge støtteberettigelsesperioden til den 31. marts 2017 ved en kommissionsafgørelse (40) i stedet for at anmode Rådet og Parlamentet om at ændre forordningen. Da der stadig ikke foreligger lovgivning på tilstrækkelig højt hierarkisk niveau, vil vi betragte udbetalinger afholdt efter den 31. december 2015 som uregelmæssige. 6.45. Kommissionen har allerede udtrykt sin holdning om denne bemærkning i sit svar på Rettens årsberetning for 2014. Kommissionen har fulgt Det Europæiske Råds anbefalinger fra december 2014 og har handlet inden for rammerne af den eksisterende lovgivningsmæssige ramme. Kommissionen mener derfor, at de udbetalinger, der foretages til de endelige støttemodtagere frem til marts 2017, er støtteberettigede udgifter. Kommissionens afgørelse om ændring af afslutningsretningslinjerne berører ikke artikel 56, stk. 1, ifølge hvilken bidraget fra fondene til finansielle instrumenter skal være betalt senest den 31. december 2015. Dette er reglen. Denne ændring præciserer artikel 78, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1083/2006. Artikel 78, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1083/2006 er en lex specialis i forhold til forordningens artikel 56, stk. 1. På dette grundlag konkluderer Kommissionen, at: — Artikel 78, stk. 6, indebærer, at bidraget fra det operationelle program til det finansieringstekniske instrument skal betales frem til 31. december 2015. — Med hensyn til, om de udgifter, der betales af et finansieringsteknisk instrument til de endelige støttemodtagere, er støtteberettigede, fastlægges det i artikel 78, stk. 6, at sådanne udgifter er støtteberettigede frem til datoen for indsendelse af afslutningsdokumenterne. — Eftersom den 31. marts 2017 er fristen for indsendelse af afslutningsdokumenterne til Kommissionen, præciseres det i ændringen af afslutningsretningslinjerne, at afslutning i artikel 78, stk. 6, i forordningen om generelle bestemmelser betyder den dato, hvor afslutningsdokumenterne indsendes, dvs. den 31. marts 2017 (se også Kommissionens svar på punkt 6.52 og på anbefaling 5 i Rettens årsberetning for 2014). Kommissionen er derfor ikke enig i, at udbetalinger afholdt efter den 31. december 2015 skal betragtes som uregelmæssigheder.

6.46. Vi har også offentliggjort en særberetning om, hvad man kan lære af gennemførelsen af EU's budget gennem finansielle instrumenter i programmeringsperioden 2007-2013 (41). 6.46. Kommissionen henviser til sine svar på Rettens anbefalinger i den omtalte særberetning og er allerede i gang med at følge op på de accepterede anbefalinger.

UNDERSØGELSE AF ELEMENTER I DE INTERNE KONTROLSYSTEMER, HERUNDER DE ÅRLIGE AKTIVITETSRAPPORTER

Vurdering af Kommissionens tilsyn med revisionsmyndigheder

Kommissionen anvender det arbejde, der er udført af revisionsmyndighederne i medlemsstaterne, til at anslå fejlforekomsten

6.47. Revisionsmyndighederne giver Kommissionen sikkerhed for, om forvaltningssystemerne og den interne kontrol af et OP fungerer effektivt, og om de attesterede udgifter er lovlige og formelt rigtige. Revisionsmyndighederne leverer disse oplysninger i deres årlige kontrolrapporter, revisionsudtalelser og systemrevisionsrapporter (42). Siden 2009 har Kommissionen undersøgt de vigtigste revisionsmyndigheder og herunder gennemgået deres arbejde på stedet for at vurdere, i hvor høj grad den kan forlade sig på dem. 6.47. Kommissionen indgår i tæt samarbejde og koordinering med revisionsmyndighederne og begyndte allerede i 2009 at gennemgå deres metoder og revisionsresultater. Kommissionens fornyede gennemgang af revisionsmyndighedernes arbejde har bidraget til kapacitetsopbygning ved at give revisionsmyndighederne rådgivning, vejledning og anbefalinger. Kommissionen understreger, at dens vurdering af revisionsmyndighedernes arbejde skal ses i den sammenhæng. Som resultat af sit revisionsprogram, som omfattede 316 kontrolbesøg på stedet i alt siden 2009 af 51 revisionsmyndigheder med ansvar for revision af omkring 98,5 % af EFRU/Samhørighedsfondens bevillinger for perioden 2007-2013, konkluderede GD for Regionalpolitik og Bypolitik ved udgangen af 2015, at den generelt kan forlade sig på de kontrollerede revisionsmyndigheders arbejde. Hvad angår GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion, er der ved udgangen af 2015 gennemført 236 kontrolbesøg siden 2009 af 89 ud af 92 revisionsmyndigheder (96,7 %) med ansvar for 115 af 118 OP'er, som repræsenterer 99,6 % af udgifterne. Kommissionen konkluderede, at den kan forlade sig på 82 revisionsmyndigheder, svarende til 98,2 % af ESF-bevillingerne. I deres årlige aktivitetsrapporter fra 2015 foretog GD for Regionalpolitik og Bypolitik og GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion en detaljeret vurdering af nøjagtigheden og pålideligheden af oplysningerne fra revisionerne og de resultater, revisionsmyndighederne rapporterede i deres årlige kontrolrapporter for 2015 i forhold til udgifter i 2014 (jf. s. 55-60 i den årlige aktivitetsrapport for 2015 fra GD for Regionalpolitik og Bypolitik og s. 52-54 i den årlige aktivitetsrapport for 2015 fra GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion).

6.48. Generaldirektoratet for Regionalpolitik og Bypolitik og Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion anvender disse oplysninger, når de udarbejder deres årlige aktivitetsrapporter, og i løbet af året som grundlag for at beslutte eventuelle afbrydelser og/eller suspensioner af betalinger til OP'er. 6.48. I 2015 anførte GD for Regionalpolitik og Bypolitik i sin årlige aktivitetsrapport, at omkring 2/3 af afbrydelserne/præsuspensionerne af betalinger var baseret på revisionsresultater, som revisionsmyndighederne havde indberettet til Kommissionen i løbet af året eller ved årets udgang (jf. s. 68 i GD for Regionalpolitik og Bypolitiks årlige aktivitetsrapport for 2015). I 2015 vedrørte afbrydelses- og præsuspensionsprocedurerne 117 programmer under EFRU/Samhørighedsfonden, og næsten 9,1 mia. EUR i betalingsanmodninger fra medlemsstaterne, der ikke blev udbetalt, medmindre Kommissionen modtog yderligere dokumentation for, at de pågældende medlemsstater havde foretaget alle nødvendige korrektioner. Med hensyn til ESF har Kommissionen som anført på s. 59 i den årlige aktivitetsrapport for 2015 fra GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion fremsendt 2 advarselsskrivelser og 17 præsuspensionsskrivelser, og den afbrød 27 betalinger og suspenderede 10 operationelle programmer. Betalingsanmodninger til et samlet beløb på 1,4 mia. EUR blev afbrudt.

6.49. For at vurdere, om de kan forlade sig på disse oplysninger, kontrollerer generaldirektoraterne de fejlforekomster, revisionsmyndighederne har rapporteret for hvert enkelt OP (eller hver gruppe af OP'er) (43): — Hvis Kommissionen mener, at fejlforekomsten er pålidelig (og repræsentativ for de attesterede udgifter), godkender den den forekomst, revisionsmyndigheden har rapporteret. Kommissionen kan også genberegne forekomsten og foretage sin egen vurdering på grundlag af supplerende oplysninger fra revisionsmyndigheden — Hvis fejlforekomsterne er upålidelige, anvender Kommissionen en fast fejlforekomst (på mellem 2 % og 25 %) i overensstemmelse med resultaterne af sin vurdering af, hvordan forvaltningssystemerne og de interne kontrolsystemer fungerer. 6.49. Kommissionen fremhæver, at denne årlige vurdering af fejlforekomsternes pålidelighed er baseret på en grundig skrivebordsanalyse af alle de tilgængelige oplysninger, suppleret af risikobaserede undersøgelsesmissioner på stedet, ligesom der er taget højde for den overordnede vurdering af revisionsmyndighedernes arbejde i forbindelse med det omfattende revisionsarbejde, der er omtalt i svaret på punkt 6.47. Hvis det er nødvendigt, anmoder Kommissionen om yderligere oplysninger fra revisionsmyndighederne.

6.50. Kommissionen beregner også en »kumuleret restrisiko« for hvert enkelt OP (eller hver gruppe af OP'er), som tager hensyn til samtlige finansielle korrektioner siden programmeringsperiodens start. Heri indgår korrektioner, der allerede er gennemført på EU-plan og/eller nationalt plan (44).

6.51. På grundlag af disse to indikatorer og de supplerende oplysninger, den har til rådighed, foretager Kommissionen sin vurdering af det system, der anvendes til forvaltning og kontrol af OP'et. Vurderingen rapporteres derefter i generaldirektoratets årlige aktivitetsrapport (45). 6.51. Kommissionen vurderer for hvert program og for hver myndighed (forvaltnings-, attesterings- og revisionsmyndighed), om forvaltnings- og kontrolsystemet er effektivt, baseret på alle tilgængelige systemrevisionsresultater i EU eller nationalt med hensyn til 15 vigtige lovgivningskrav under anvendelse af samme metode som revisionsmyndighederne. Alle programmer vurderes derfor i forhold til nationale og Kommissionens revisionsudtalelser baseret på revisioner udført af systemer og repræsentative stikprøver af transaktioner. De fejlforekomster, som medlemsstaterne indberetter, og restfejlforekomster, som Kommissionen beregner, er vigtige for denne vurdering, men står ikke alene. Operationelle afdelingsledere og anvisningsberettigede ved uddelegering vurderer også niveauet af forvaltningssikkerhed for hvert program. Med hensyn til den grad af sikkerhed, der er oplyst i de årlige aktivitetsrapporter, er erklæringen for hvert operationelt program derfor resultatet af en overordnet vurdering med udgangspunkt i alle de oplysninger, der er til rådighed for Kommissionen. Dette giver en omfattende og detaljeret vurdering af forvaltnings- og kontrolsystemernes effektivitet for hver enkelt medlemsstat og, for operationelle programmer omfattet af forbeholdene i 2015, oplysninger om de hovedpunkter, der blev konstateret, og de foranstaltninger, der er truffet.

Kommissionens vurdering af de årlige kontrolrapporter kan kun delvis imødegå risikoen for, at de nationale myndigheder fremlægger upålidelige oplysninger

6.52. Kommissionen kan kun foretage en solid vurdering af OP'erne under EFRU/Samhørighedsfonden og ESF, hvis de oplysninger, medlemsstaternes myndigheder indberetter, er nøjagtige og pålidelige. Vores revisioner i de foregående år har vist, at der i den henseende er to hovedrisici: — Revisionsmyndighederne kan undervurdere fejlene og/eller ikke ekstrapolere dem korrekt. Konsekvensen er, at de rapporterede fejlforekomster måske ikke altid er pålidelige — Medlemsstaternes oplysninger om finansielle korrektioner er måske ikke altid pålidelige eller nøjagtige, og som følge heraf kan Kommissionens beregningsmetode føre til, at den kumulerede restrisiko ansættes for lavt. 6.52-6.54. Som forklaret i de respektive årlige aktivitetsrapporter har begge generaldirektorater truffet foranstaltninger til at forbedre pålideligheden af revisionsoplysningerne (fejlprocenter og revisionsudtalelser) og finansielle korrektioner indberettet af attesteringsmyndighederne. For at afbøde de risici, som Retten nævner, er Kommissionen i færd med at udføre to revisionsundersøgelser: — Kommissionens anvendelse af revisionsoplysningerne fra revisionsmyndighederne, herunder de årlige kontrolrapporter, revisionsudtalelserne og fejlprocenterne, er baseret på omfattende skrivebordsundersøgelser og revisionsarbejde på stedet. Dette har til formål at verificere, om revisionsresultaterne kan bekræftes, herunder genudførelse af revisioner på stedet ved Kommissionens revisorer. Skrivebordsundersøgelsen af de årlige kontrolrapporter omfatter en bred vifte af kontroller af f.eks. beregningernes nøjagtighed, de anvendte parametre, behandlingen af konstaterede fejl eller afstemningen af den reviderede population, og den suppleres af undersøgelsesmissioner (se også Kommissionens svar på punkt 1.36 og 6.47). Der anmodes om yderligere konkrete oplysninger fra revisionsmyndigheder, hvor det er nødvendigt i tilfælde af tvivl, men dette sker ikke systematisk i alle sager, i overensstemmelse med princippet om én revision og lovkravene. På grundlag af dette grundige revisionsarbejde har Generaldirektoraterne for Regionalpolitik og Bypolitik og Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion vurderet, at 95 % af medlemsstaternes fejlprocenter for deres politikområder er en pålidelig kilde til oplysninger med henblik på beregning af risikoen for betalingerne i 2015 (side 58 og 53 i de respektive årlige aktivitetsrapporter for 2015). For de resterende 5 %, hvor de fejlprocenter, som medlemsstaterne har indberettet, blev vurderet at være upålidelige, erstattede Kommissionen dem med et overslag baseret på faste satser. — Specifikke risikobaserede revisioner på stedet (indtil videre for 75 OP'er i de seneste tre år) for at sikre, at de rapporterede korrektioner er effektivt gennemført, og hvis der er tvivl, eller hvis dokumentationen ikke er tilstrækkelig, trækkes de pågældende beløb fra de samlede finansielle korrektioner, der indgår i beregningen af restfejlforekomsten. Som resultat af deres revisioner og skrivebordskontroller af overensstemmelsen vedrørende artikel 20-erklæringer om finansielle korrektioner indsendt for alle programmer, besluttede Kommissionens tjenestegrene at benytte en forsigtig tilgang og udelukke nogle af de indberettede finansielle korrektioner i beregningen af den kumulerede restrisiko (jf. den årlige aktivitetsrapport fra Generaldirektoratet for Regionalpolitik og Bypolitik, s. 72 og 73). I modsætning til 2007-2013 vil revisionsmyndighederne i programmeringsperioden 2014-2020 udstede deres revisionsudtalelse på grundlag af restfejlprocenterne efter korrektion. Derfor vil de finansielle korrektioners nøjagtighed systematisk blive revideret som led i revisionen af regnskaberne.

6.53. Kommissionens kontrol af de årlige kontrolrapporter består primært af skrivebordsgennemgange og kan derfor kun delvis imødegå disse risici. Specielt mener vi, at Kommissionens mulighed for at validere (og om fornødent justere) de rapporterede fejlforekomster er begrænset, når det ikke kræves, at revisionsmyndighederne forelægger Kommissionen mere specifikke oplysninger om deres revisioner af operationer (f.eks. omfang, dækning/delstikprøver og klassificering af fejl) med henblik på dens kontrol af de årlige kontrolrapporter. Vores analyse viste, at der i 2015 er anmodet om sådanne oplysninger oftere end i tidligere år.

6.54. I 2015 udførte begge generaldirektorater ligesom i de foregående år kontrol på stedet vedrørende finansielle korrektioner foretaget af ti medlemsstater. I syv af disse påviste Kommissionen svagheder, som betyder, at de rapporterede finansielle korrektioner skal justeres. I 2014 konstaterede Kommissionen mangler i syv ud af tolv besøgte medlemsstater. Disse konstateringer bekræfter vores egen vurdering og understreger, hvor vigtigt det er at sikre, at medlemsstaterne indfører pålidelige rapporteringssystemer (46) i forbindelse med den nye programmeringsperiode 2014-2020.

Kommissionen mener, at de anmeldte udgifter vedrørende 58 % af samtlige OP'er var uden væsentlig fejlforekomst

6.55. For så vidt angår 2015 mener Kommissionen, at den havde sikkerhed for, at 254 af de 440 OP'er under EFRU/Samhørighedsfonden og ESF (58 %) var uden væsentlig fejlforekomst: Revisionsmyndighederne havde rapporteret fejlforekomster under Kommissionens væsentlighedstærskel på 2 %, og Kommissionen havde valideret disse forekomster. Disse OP'er tegner sig for ca. 38 % af betalingerne i 2015.

6.56. I 2015 undersøgte vi ligesom i de foregående år, om Kommissionen var effektiv med hensyn til at efterprøve nøjagtigheden og pålideligheden af de fejlforekomster, revisionsmyndighederne havde indberettet. Det gjorde vi ved at undersøge en stikprøve på 102 OP'er i 16 medlemsstater (80 af de 322 OP'er under EFRU/Samhørighedsfonden og 22 af de 118 OP'er under ESF) på grundlag af Kommissionens arbejdsfiler. I vores stikprøve indgik såvel OP'er, hvor Kommissionen havde godkendt de fejlforekomster, revisionsmyndighederne havde indberettet, som OP'er, hvor fejlforekomsterne var blevet genberegnet, eller hvor der var pålagt faste korrektioner.

Kommissionens validering (eller genberegning) af fejlforekomsterne er i overensstemmelse med den dokumentation, revisionsmyndighederne har forelagt

6.57. I forbindelse med fem OP'er, der var dækket af fem årlige kontrolrapporter, fandt vi frem til svagheder, som Kommissionen ikke havde opdaget eller ikke havde behandlet korrekt. Vi mener dog ikke, at nogen af disse sager burde have foranlediget Kommissionen til at fremsætte supplerende forbehold (eller forbehold med større finansiel effekt) i de årlige aktivitetsrapporter for 2015. Det skyldes, at næsten alle disse OP'er (eller grupper af OP'er) af forskellige årsager allerede er omfattet af forbehold. 6.57. Kommissionen noterer sig, at vurderingen af dens kontrol af fejlprocenter indberettet af revisionsmyndighederne er forbedret.

Revisionsmyndighedernes kontrol i relation til statsstøtte og offentlige indkøb er blevet bedre

6.58. Ligesom i de foregående år undersøgte vi også, om de nationale revisionsmyndigheder udførte passende kontrol i relation til reglerne for offentlige indkøb og statsstøtte. Vi noterede en væsentlig forbedring på dette område sammenlignet med de foregående års vurdering (47), eftersom hovedparten af de tjeklister, revisionsmyndighederne bruger ved deres revision af aktiviteterne, på passende vis dækkede overholdelsen af reglerne for statsstøtte og offentlige indkøb. Som følge heraf var det kun den statsstøttekontrol, revisionsmyndighederne havde udført vedrørende to af de 102 OP'er i stikprøven, der var utilstrækkelig (f.eks. var leverandører af tjenesteydelser af almen økonomisk interesse ikke omfattet, eller anmeldte støtteordninger og støtteintensiteten i forbindelse med forsknings- og udviklingsforanstaltninger blev ikke efterprøvet). For så vidt angår det ene af disse to OP'er anser vi tjeklisten til brug i forbindelse med offentlige indkøb for utilstrækkelig. 6.58. Kommissionen har også i forbindelse med sine egne kontroller bemærket den væsentlige forbedring, som Retten beskriver. I forbindelse med gennemgangen af de årlige kontrolrapporter undersøger Kommissionen, om revisionsmyndighedens erklæring bygger på resultaterne af system- og transaktionsrevisioner. Undersøgelsen af revisionsmyndighedernes arbejde i forhold til statsstøtte og offentlige indkøb indgår som et af emnerne i Kommissionens vurdering af revisionsmyndigheder, der omfatter en undersøgelse af metoden for system- og transaktionsrevisioner (herunder tjeklister) samt genudførelse af revisioner, som allerede er udført af revisionsmyndighederne (jf. svaret på punkt 6.47). Kommissionen har allerede i nogle tilfælde gennem sin egen revisionsrapportering anbefalet de pågældende revisionsmyndigheder at udvide deres tjeklister til at omfatte kontrol af spørgsmål om statsstøtte og offentlige indkøb. Kommissionen vil fortsat sikre, at revisionsmyndighederne anvender passende tjeklister.

Ifølge Kommissionens retningslinjer skal revisionsmyndighederne medregne bidrag til finansielle instrumenter i den reviderede population i stedet for at kontrollere de faktiske udbetalinger til de endelige støttemodtagere

6.59. OP'ernes finansielle bidrag til fonde, som implementerer finansielle instrumenter, betales normalt på én gang for hele perioden, så snart fondenes juridiske struktur er fastlagt. Der kan specificeres alternative finansieringsordninger i finansieringsaftalerne. I overensstemmelse med forordningen attesteres disse betalinger over for Kommissionen som afholdte udgifter (48). I overensstemmelse med Kommissionens vejledning til revisionsmyndighederne om stikprøveudtagning vedrører revisionsmyndighedernes efterfølgende kontrol af sådanne betalinger normalt det regnskabsår, hvor betalingerne er foretaget. Denne kontrol har generelt et begrænset omfang, fordi det kun er få operationer, der udvælges til støtte inden for det første år, og det er begrænset, hvor store beløb der udbetales til endelige modtagere og projekter. 6.59-6.62. I overensstemmelse med artikel 78, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1083/2006 skal fondens bidrag til finansielle instrumenter medtages i betalingsanmodninger til Kommissionen. Disse betalinger udgør en del af den population, som skal revideres af revisionsmyndighederne ved hjælp af stikprøver i overensstemmelse med Kommissionens ajourførte vejledning. Det fremgår klart af den revisionsramme, der blev udarbejdet i 2011 for EFRU/Samhørighedsfonden og ESF, at revisionerne skal omfatte oprettelsen og gennemførelsen af det finansielle instrument, og at der skal foretages specifikke kontroller ved afslutningen. Revisionsmyndighederne og Kommissionen kan udføre tematiske revisioner af finansielle instrumenter, som omfatter både fondens oprettelse og den faktiske gennemførelse af projekter ved hjælp af revision af en stikprøve af de projekter, de endelige støttemodtagere har gennemført. I et brev af 18. marts 2015 forklarede Kommissionen også revisionsmyndighederne, at finansielle instrumenter altid bør indgå i den population, der udtages stikprøver fra, og oplyste dem om, at den anså det for at være god praksis, at disse transaktioner revideres som et separat lag med henblik på stikprøvetagning. Endvidere drøftede Kommissionen og revisionsmyndighederne på mødet i homolegeringsgruppen i september 2015 revisionstilgangen og revisionsstrategien i forbindelse med afslutningen. Den nødvendige sikkerhed for finansielle instrumenter ved afslutningen opnås ved at samle resultaterne af systemrevisioner udført under gennemførelsen, revisioner af en stikprøve af transaktioner, som omfattede gennemførelsen, da dette var muligt, og yderligere test ved afslutningen for at sikre, at de faktiske udbetalinger til de endelige støttemodtagere er lovlige og formelt rigtige. Der blev systematisk fulgt op på drøftelsen i starten af 2016 på bilaterale revisionskoordineringsmøder med de relevante medlemsstaters revisionsmyndigheder. Endelig skal revisionsmyndighederne med henblik på afslutningserklæringen opnå og give sikkerhed for lovligheden og den formelle rigtighed for både det OP-bidrag, der er betalt til finansielle instrumenter, og for anvendelsen af dette bidrag gennem underliggende transaktioner gennemført af de endelige støttemodtagere, jf. artikel 78, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1083/2006.

6.60. For tre OP'ers vedkommende udgør bidraget til finansielle instrumenter en betragtelig del af populationen og af den reviderede stikprøve. Revisionsmyndighederne fandt disse bidrag uden fejl.

6.61. Medmindre det planlægges at udføre specifik kontrol ved afslutningen, vil den faktiske gennemførelse af de finansielle instrumenters aktiviteter formentlig ikke blive kontrolleret af revisionsmyndighederne før afslutningen. I de sidste to år har vi konstateret, at der er blevet udvalgt ikke-støtteberettigede modtagere i nogle af de reviderede instrumenter (jf. også punkt 6.44).

6.62. Kommissionen har ikke udsendt en formel tværgående vejledning om revisionen af udbetalingerne fra de finansielle instrumenter til de endelige modtagere hen imod afslutningen. Revisionsmetoden er imidlertid aftalt bilateralt mellem Kommissionen og den berørte medlemsstat.

6.63. Når de finansielle instrumenter forvaltes af Den Europæiske Investeringsbank (EIB), kan revisionsmyndighederne ikke kontrollere bidragene til fonden på grund af de begrænsninger i indsigtsretten, som EIB har indført. 6.63. Yderligere drøftelser mellem Kommissionen og EIB-Gruppen bør give forvaltnings- og revisionsmyndighederne mere sikkerhed omkring dette spørgsmål ved afslutningen.

Revisionsmyndighederne havde rapporteret meget lave fejlforekomster i forbindelse med OP'er, hvor vi konstaterede fejl

6.64. For 110 af de 440 OP'er under EFRU/Samhørighedsfonden og ESF har Kommissionen valideret fejlforekomster på 0,5 % eller derunder. I forbindelse med 16 af disse OP'er har vi udført mindst én undersøgelse i de sidste to regnskabsår. For ni OP'er rapporterede vi kvantificerbare fejl i de undersøgte projekter (jf. punkt 6.55 og 6.56). 6.64. Kommissionen bemærker, at den omstændighed, at der findes individuelle fejl i et program, ikke påvirker revisionsresultaterne baseret på statistiske stikprøver, som er udtaget på en passende måde og tilfældigt, eller stikprøver, der omfatter en væsentlig del af de anmeldte udgifter. Kommissionen mener ikke, at de individuelle fejl, som Retten omtaler, skaber tvivl om pålideligheden af de fejlprocenter, der er indberettet og valideret i 2015.

Undersøgelse af Kommissionens årlige aktivitetsrapporter

6.65. Vi vurderede de årlige aktivitetsrapporter for 2015 og de ledsagende erklæringer fra Generaldirektoratet for Regionalpolitik og Bypolitik og Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion (49). Navnlig foretog vi: — kontrol af konsekvensen i og nøjagtigheden af Kommissionens beregning af de risikobehæftede beløb — en vurdering af de forbehold, der var taget vedrørende 2015.

Kommissionens beregning af de risikobehæftede beløb i relation til OP'er under EFRU/Samhørighedsfonden og ESF

6.66. Kommissionens beregning af de risikobehæftede beløb i aktivitetsrapporterne for 2015 er samlet set nøjagtig og i overensstemmelse med de rapporterede oplysninger og/eller de oplysninger, revisionsmyndighederne havde forelagt. Vi skal imidlertid minde om, at de årlige fejlforekomster, Kommissionen rapporterer i de årlige aktivitetsrapporter, ikke umiddelbart kan sammenlignes med dem, vi anslår (50). 6.66. Kommissionen er enig i, at Rettens og Kommissionens fejlforekomst ikke er direkte sammenlignelige. Formålet med denne proces er imidlertid i bund og grund det samme, dvs. at vurdere risikoen for EU's budget et bestemt år. Kommissionen tager højde for alle de forskelle, som Retten nævnte i sin særberetning 16/2013 (jf. Kommissionens svar på punkt 11 i denne beretning). Undtagen for så vidt angår disse forskelle, mener Kommissionen, at resultaterne af Kommissionens vurdering i årsberetningen for 2015 er i overensstemmelse med de fejlforekomster, som Retten har beregnet, hvilket har været tilfældet de sidste fem år i træk for Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion og de sidste fire år i træk for Generaldirektoratet for Regionalpolitik og Bypolitik inden forelæggelsen af denne årsberetning (jf. s. 65 og 100 i de respektive årlige aktivitetsrapporter).

— Generaldirektoratet for Regionalpolitik og Bypolitik vurderede, at der var risiko for, at mellem 3,0 % og 5,6 % af de mellemliggende og endelige betalinger til OP'er under EFRU/Samhørighedsfonden fra programmeringsperioden 2007-2013, der var godkendt i årets løb, var fejlbehæftede. 63 % af de betalinger, Kommissionen havde foretaget, var til OP'er med en valideret fejlforekomst på over 2 % Generaldirektoratet for Regionalpolitik og Bypolitik foretog i 2015 63 % af betalingerne til programmer, det ved årets udgang vurderede at være behæftet med en væsentlig fejlforekomst på over 2 %, men for langt størstedelen af disse programmer blev der foretaget passende korrektioner for at bringe den kumulerede restrisiko ned under væsentlighedstærsklen. Se også Kommissionens svar på punkt 6.67.

— Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion vurderede, at der var risiko for, at mellem 3,0 % og 3,6 % af de mellemliggende og endelige betalinger til OP'er under ESF fra programmeringsperioden 2007-2013, der var godkendt i årets løb, var fejlbehæftede. 56 % af de betalinger, Kommissionen havde foretaget, var til OP'er med en valideret fejlforekomst på over 2 %. Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion foretog i 2015 56 % af betalingerne til programmer, det ved årets udgang vurderede at være behæftet med en væsentlig fejlforekomst på over 2 %, men for langt størstedelen af disse programmer blev der foretaget passende korrektioner for at bringe den kumulerede restrisiko ned under væsentlighedstærsklen. Se også Kommissionens svar på punkt 6.67.

Kommissionens forbehold med hensyn til OP'er under EFRU/Samhørighedsfonden og ESF

6.67. Under samhørighedspolitikken tager Kommissionen forbehold med hensyn til OP'er (eller grupper af OP'er), når: — der er påvist væsentlige svagheder i OP'ernes forvaltnings- og kontrolsystemer, eller — OP'ernes validerede fejlforekomst er højere end 5 %. I forbindelse med OP'er, hvis validerede fejlforekomst ligger mellem 2 % og 5 %, vurderer Kommissionen også, om den »kumulerede restrisiko« ligger over 2 %. 6.67. Kommissionen bemærker, som rapporteret i de respektive årlige aktivitetsrapporter for 2015, at: — 93 % af programmerne under EFRU/Samhørighedsfonden var behæftet med en kumuleret restrisiko på under 2 % ved udgangen af 2015 (s. 58). Vedrørende de 21 programmer med en kumulativ restrisiko på over 2 % blev der taget forbehold for 20 programmer, og for det resterende program blev der oplyst om forholdet i den årlige aktivitetsrapport (s. 180). — 90,7 % af ESF-programmerne, eller 93,3 % af betalingerne for 2015, var behæftet med en kumulativ restrisiko-/restfejlprocent på under 2 % (s. 61). Der var taget forbehold for de resterende programmer, medmindre de nødvendige korrektioner allerede var foretaget.

6.68. Antallet af OP'er med forbehold faldt fra 77 til 67 i 2015 for så vidt angår OP'er under EFRU/Samhørighedsfonden og fra 36 til 23 for så vidt angår OP'er under ESF. Samtidig faldt den anslåede finansielle indvirkning af disse forbehold fra 234 millioner euro i 2014 til 231 millioner euro i 2015 under EFRU/Samhørighedsfonden (51) og fra 169,4 millioner euro i 2014 til 50,3 millioner euro i 2015 under ESF. 6.68. Rettens bemærkning viser udviklingen af den metode, der anvendes til forbehold i de respektive årlige aktivitetsrapporter, og GD for Regionalpolitik og Bypolitiks og GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusions konsekvente anvendelse af denne metode. Begge generaldirektorater følger en nøje strategi for afbrydelser og suspensioner af betalinger. De anvender desuden en forebyggende strategi for betalinger, hvilket vil sige, at der ikke foretages betalinger til operationelle programmer, for hvilke der er planlagt et kontrolbesøg, indtil kontrolbesøget er fuldført. Betalingerne genoptages derefter, medmindre der blev konstateret væsentlige mangler.

6.69. Vi konstaterede, at de forbehold, Kommissionen havde taget i de årlige aktivitetsrapporter for 2015, var i overensstemmelse med dens instrukser og de oplysninger, som de to generaldirektorater havde fået.

6.70. Kommissionen anslår den »kumulerede restrisiko« til 1 % af betalingerne for så vidt angår samtlige OP'er under EFRU/Samhørighedsfonden og 0,9 % for så vidt angår samtlige OP'er under ESF. Disse tal er baseret på de fejlforekomster, som revisionsmyndighederne har rapporteret og Kommissionen valideret, og tager også hensyn til de finansielle korrektioner, som attesteringsmyndighederne har indberettet til Kommissionen (52).

Fremadrettet: programmeringsperioden 2014-2020

6.71. I vores årsberetning for 2014 (53) bebudede vi forsinkelser i starten på programmeringsperioden 2014-2020. Vi noterer, at der ved udgangen af 2015 var udpeget under 20 % af de nationale myndigheder, der skal være ansvarlige for ESI-fondene. Medlemsstaternes myndigheder kan f.eks. iværksætte indkaldelser og udvælge projekter, men de kan ikke indsende udgiftsoversigter til Kommissionen, før de er udpeget. Der er derfor risiko for, at forsinkelserne i anvendelsen af bevillinger bliver større vedrørende programmeringsperioden 2014-2020 end vedrørende perioden 2007-2013. 6.71. Kommissionen bemærker, at udpegelse er medlemsstaternes ansvar. Kommissionen har ved flere lejligheder (på møder og skriftligt) opfordret medlemsstaterne til at sætte fart i denne proces — under fuld respekt for de udpegelseskriterier, der er defineret i forordningen — og har givet forklaringer og bistand, hvor det har været nødvendigt. Kommissionen bemærker endvidere, at gennemførelse i praksis kan starte i medlemsstaterne lang tid før, at udpegelsesprocessen er afsluttet, og meddeles Kommissionen. Gennemsnitligt 10 % af bevillingerne er blevet afsat til udvalgte operationer, med variationer mellem medlemsstaterne.

KONKLUSION OG ANBEFALINGER

Konklusion for 2015

6.72. Det samlede revisionsbevis indikerer, at udgifterne på området »Økonomisk, social og territorial samhørighed« er væsentlig fejlbehæftede. 6.72-6.73. Kommissionen bemærker, at den anslåede fejlforekomst, som Retten nævner, er stabil og i overensstemmelse med de fejlprocenter, der er rapporteret i de respektive årlige aktivitetsrapporter, med forbehold af de forskelle, der er beskrevet i punkt 6.66. Kommissionen vil fortsat fokusere sine revisioner og sin indsats på de mest risikofyldte programmer/medlemsstater og træffe nødvendige korrigerende foranstaltninger, når der konstateres mangler, gennem en streng politik for afbrydelse/suspension af betalinger frem til afslutningen, samt for at iværksætte strenge procedurer ved afslutningen med henblik på at udelukke, at der resterer nogen væsentlig risiko for uregelmæssige udgifter. Kommissionen bemærker endvidere, at på grund af den flerårige karakter af forvaltnings- og kontrolsystemerne under samhørighedspolitikken kan fejl fra 2015 også korrigeres i efterfølgende år og før afslutningen, hvilket er illustreret i afsnit 2.4.3 i de forskellige årlige aktivitetsrapporter for 2015 fra GD for Regionalpolitik og Bypolitik og GD for Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion. For perioden 2014-2020 omfatter de skærpede krav vedrørende lovlighed og formel rigtighed indførelse af årsregnskaber, styrkede forvaltningsprocedurer og styrket ansvarlighed samt revisionsudtalelser baseret på restfejlforekomster hvert år, samt tilbageholdelse af 10 % af alle Kommissionens mellemliggende betalinger, indtil alle kontroller er udført på medlemsstatsplan og årsregnskaberne er fremsendt. Der vil blive beregnet restfejlforekomster for hvert regnskabsår for regnskaberne. Kommissionens korrigerende effekt bliver yderligere styrket af muligheden for at anvende finansielle nettokorrektioner i forbindelse med alvorlige mangler på visse betingelser, hvilket reducerer medlemsstaternes mulighed for at genanvende midler. Det vil være et vigtigt incitament for medlemsstaterne til selv at påvise, indberette og korrigere alvorlige mangler inden attestering af årsregnskaber over for Kommissionen. Alle disse elementer bør bidrage til en varig reduktion af fejlforekomsten. Se også Kommissionens svar på punkt 6.11.

6.73. Testen af transaktioner på dette udgiftsområde i FFR viser en anslået fejlforekomst i populationen på 5,2 % (jf. bilag 6.1 ).

6.74. Vores revisioner siden 2009 har vist, at fejlforekomsten er væsentlig lavere for programmeringsperioden 2007-2013 end for programmeringsperioden 2000-2006. Den er imidlertid fortsat højere end væsentlighedstærsklen. Vi noterer også, at udgifterne på dette område godtgøres på grundlag af støttemodtagernes anmeldelser af faktiske påløbne udgifter. Der er gennemført en række forsøg på forenkling i de seneste år, men de har kun haft begrænset indvirkning på transaktionernes formelle rigtighed. Samtidig har de stigende kontrolniveauer påført de nationale administrationer og støttemodtagerne en væsentlig administrativ byrde. I 2015 nedsatte Kommissionen en højniveaugruppe om forenkling med henblik på forberedelse af programmeringsperioden efter 2020 (jf. punkt 6.8). 6.74. Fejlforekomsten for programmeringsperioden 2007-2013 er fortsat stabil og betydeligt lavere end fejlforekomsterne for programmeringsperioden 2000-2006. Dette skyldes den forbedrede lovgivningsramme, herunder forenkling, styrkede forvaltnings- og kontrolsystemer og Kommissionens strenge politik for afbrydelse/suspension af betalinger, når der konstateres mangler, som anført i de årlige aktivitetsrapporter for 2015. Endvidere viser en undersøgelse af de administrative omkostninger til gennemførelse og forvaltning af fondene, som Kommissionen bestilte i 2010, at deres andel af de samlede støtteberettigede udgifter for EFRU/Samhørighedsfonden ikke er for stor, idet den blev anslået til 3,2 % for hele perioden (ca. 12,5 mia. EUR). En anden undersøgelse fra 2012, som blev anvendt som grundlag for konsekvensanalysen for perioden 2014-2020, vurderede, at Kommissionens forslag ville føre til en reduktion på næsten 20 % af den administrative byrde for støttemodtagerne. Kommissionen har også samarbejdet aktivt med medlemsstaterne om at fremme de forenklede omkostningsmuligheder, som fokuserer på resultater og er baseret på beregnede omkostninger i modsætning til refusion af faktisk afholdte udgifter, for gradvist at udvide anvendelsen af dem, og mener, at dette arbejde allerede har ført til positive resultater (se også Kommissionens svar på punkt 6.15). For at få en bedre forståelse for hindringerne for anvendelsen af forenklede omkostningsmuligheder er Kommissionen i gang med en undersøgelse, på baggrund af hvilken den kan vurdere medlemsstaternes anvendelse af forenklede omkostningsmuligheder og potentialet for at øge anvendelsen. Kommissionen har nedsat en højtstående gruppe om forenkling, som skal fremsætte henstillinger for at styrke mulighederne for at reducere den administrative byrde i forbindelse med lovgivningsrammen for 2014-2020.

Anbefalinger

6.75. Bilag 6.2 viser resultatet af vores gennemgang af fremskridtene med hensyn til at behandle anbefalingerne i vores seneste årsberetninger. I årsberetningerne for 2012 og 2013 fremsatte vi 16 anbefalinger. Kommissionen har fuldt ud implementeret ni af disse anbefalinger, mens fire er blevet implementeret i de fleste henseender, to er blevet implementeret i nogle henseender, og én ikke er blevet implementeret. 6.75. Kommissionen bemærker, at den ikke havde accepteret anbefalingen i dette punkt som værende gennemført. Der findes flere oplysninger i Kommissionens svar på bilag 6.2.

6.76. Som følge af denne gennemgang samt revisionsresultaterne og konklusionerne vedrørende 2015 anbefaler vi, at Kommissionen:

— Anbefaling 1: grundlæggende genovervejer ESI-fondenes udformning og gennemførelsesmekanisme samt tager hensyn til forslagene fra højniveaugruppen om forenkling, når den udarbejder sit lovgivningsforslag vedrørende den næste programmeringsperiode (måldato for gennemførelsen: de endelige resultater bør foreligge, før Kommissionen fremlægger sit forslag vedrørende perioden efter 2020) Kommissionen accepterer delvist anbefalingen. Kommissionen kan ikke på nuværende tidspunkt give nogen konkrete tilsagn vedrørende lovgivningsforslagene for perioden efter 2020, men den vil overveje alle relevante muligheder under hensyntagen til forslagene fra den højtstående gruppe samt resultaterne af undersøgelser og dokumentation fra programgennemførelsen for 2014-2020 og andre relevante oplysninger.

— Anbefaling 2: udnytter erfaringerne fra programmeringsperioden 2007-2013 og rapporterer om en målrettet analyse af de nationale støtteberettigelsesregler for programmeringsperioden 2014-2020. På grundlag heraf bør den vejlede medlemsstaterne i, hvordan de kan forenkle reglerne og undgå unødvendig komplekse og/eller besværlige regler, der ikke tilfører nogen merværdi med hensyn til de resultater, der skal opnås med politikken (»overregulering«), navnlig når de resulterer i væsentlige og/eller gentagne fejl (måldato for gennemførelsen: udgangen af 2018) Kommissionen accepterer denne anbefaling. Den vil rette særlig opmærksomhed mod de nationale støtteberettigelsesregler i sin overvågning og revision af de nationale forvaltnings- og kontrolsystemer, navnlig i medlemsstater med gentagne høje fejlprocenter. Den vil på dette grundlag hjælpe de pågældende medlemsstater med at forenkle og undgå unødigt komplicerede og byrdefulde regler, fremme udveksling af god praksis og rapportere om de indhøstede erfaringer i 2018. Kommissionen vil fortsat sætte kraftigt fokus på anvendelsen af forenklede omkostningsmuligheder i programperioden 2014-2020. Kommissionen minder om, at det i forbindelse med delt forvaltning primært er medlemsstaternes ansvar at gennemgå og forenkle deres nationale støtteberettigelsesregler.

— Anbefaling 3: for Rådet og Parlamentet fremsætter et lovgivningsforslag med henblik på — ved en retsakt med samme værdi — at ændre forordning (EF) nr. 1083/2006 med hensyn til forlængelsen af støtteberettigelsesperioden for finansielle instrumenter under delt forvaltning. Der er behov for en ændring af forordningen for at give medlemsstaterne retssikkerhed (måldato for gennemførelsen: øjeblikkelig) Kommissionen kan ikke acceptere anbefalingen. Som den anførte i sit svar på samme anbefaling i Revisionsrettens årsberetning for 2014, mener den, inden for det mandat, Det Europæiske Råd udstedte i december 2014, at de ændringer, den foretog i afslutningsretningslinjerne, var forenelige med artikel 78, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1083/2006, med senere ændringer, og den krævede derfor ikke en ændring af retsakten (se også Kommissionens svar på punkt 6.59-6.62 ovenfor og anbefaling 5 i Rettens årsberetning fra 2014). Kommissionen bemærker, at Rådet og Europa-Parlamentet tog Rettens anbefaling til efterretning, men ikke støttede den i forbindelse med decharge for 2014.

— Anbefaling 4: med henblik på programmeringsperioden 2014-2020 over for medlemsstaterne præciserer begrebet refusionsberettiget moms, navnlig i forbindelse med offentlige støttemodtagere, så man undgår, at begrebet »ikke-refusionsberettiget« moms fortolkes forskelligt, og at EU-midler anvendes ikke-optimalt (måldato for gennemførelsen: medio 2017) Kommissionen accepterer denne anbefaling. Den vil yde vejledning til medlemsstaterne for at præcisere begrebet »refusionsberettiget moms« vedrørende programmeringsperioden 2014-2020 i overensstemmelse med den politik, medlovgiverne lægger sig fast på med hensyn til støtteberettigelse for moms, i henhold til artikel 69, stk. 3, litra c), i forordningen om fælles bestemmelser.

— Anbefaling 5: sikrer, at alle udgifterne i relation til finansielle instrumenter vedrørende EFRU og ESF i programmeringsperioden 2007-2013 medtages i de afsluttende anmeldelser så tidlig, at revisionsmyndighederne kan udføre deres kontrol. Desuden bør Kommissionen tilskynde alle de medlemsstater, der gennemførte finansielle instrumenter, til at foretage specifikke revisioner vedrørende gennemførelsen af disse instrumenter med henblik på afslutningen (måldato for gennemførelsen: øjeblikkelig). Kommissionen accepterer anbefalingen. Det præciseres allerede i afslutningsretningslinjerne for 2007-2013, at for at revisionsmyndigheder har tilstrækkelig tid til at udføre deres arbejde med afslutningserklæringen, bør anmodningen om betaling af den afsluttende saldo indsendes til revisionsmyndigheder i god tid inden for en frist, der aftales mellem myndighederne for hvert enkelt program. Med henblik på afslutningserklæringen har Kommissionen har allerede tilskyndet revisionsmyndighederne til at opnå og give sikkerhed for lovligheden og den formelle rigtighed for både det programbidrag, der er betalt til finansielle instrumenter, og for anvendelsen af dette bidrag gennem underliggende transaktioner gennemført af de endelige støttemodtagere. Kommissionen vil på grundlag af de afslutningspakker, der indsendes inden den 31. marts 2017, vurdere, om der er udført tilstrækkeligt revisionsarbejde for de finansielle instrumenter, eftersom de underliggende udgifters støtteberettigelse vurderes ved afslutningen for sådanne instrumenter.

RETTENS BEMÆRKNINGER

VURDERING AF PROJEKTERNES PERFORMANCE

6.77. At gennemføre EU-budgettet under overholdelse af princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning kræver, at der ikke blot skal være fokus på, at udgifterne overholder reglerne, men også på, at de tilsigtede mål opfyldes (54). 149 af de 216 projekter, vi undersøgte, var afsluttet, da revisionen fandt sted. Alle de 15 medlemsstater, der indgik i stikprøven, havde mindst tre afsluttede projekter, der kunne vurderes (jf. punkt 6.9).

6.78. Ud over at kontrollere disse 149 transaktioners formelle rigtighed vurderede vi for andet år (55) på grundlag af oplysninger fra støttemodtagerne, om og i hvilket omfang:

— der var indført et performancemålingssystem til at vurdere, om de mål, der var fastsat for projekterne i projektgodkendelsesdokumenterne (projektansøgningen, tilskudsaftalen, kontrakten og/eller afgørelsen om medfinansiering) stemte overens med de mål, der var fastsat i OP'erne, og om der var fastsat hensigtsmæssige resultatindikatorer med henblik på at måle projekternes performance

— projekterne havde nået disse mål og opfyldt de målsætninger, der var opstillet for hver enkelt indikator. I år var vores analyse bredere end sidste år, idet vi ikke kun fokuserede på projektoutput (56), men også på resultater for at måle projekternes performance med hensyn til at bidrage til OP'ets resultatmål.

6.79. Figur 6.10 er en oversigt over resultaterne af vurderingen af de gennemførte projekters performance.

Figur 6.10 — Resultaterne af vurderingen af de gennemførte projekters performance Performanceoplysninger Antal projekter, hvor: både output- og resultatindikatorer var anført og vurderet outputindikatorer var anført og vurderet, men resultatindikatorer ikke var anført hverken output- eller resultatindikatorer var anført eller kunne vurderes I ALT Antal projekter 90 57 2 149 — Fuldt ud nået 52 (58 %) 50 (88 %) — 102 (68 %) — Delvis nået 34 (38 %) 7 (12 %) — 41 (28 %) — Ikke nået 4 (4 %) — — 4 (3 %) — Kan ikke vurderes — — 2 (100 %) 2 (1 %)

RETTENS BEMÆRKNINGER KOMMISSIONENS SVAR

For alle de projekter, vi undersøgte, bortset fra to var der indført et performancemålingssystem, der forbandt projektet med OP-målene

6.80. For så vidt angår 147 af de 149 projekter (99 %) konkluderer vi, at der var indført et performancemålingssystem, på grundlag af hvilket der kan foretages en vurdering af, om outputindikatorerne stemmer overens med det operationelle programs indikatorer (som specificeret for hver enkelt prioritet).

6.81. For så vidt angår de sidste to tilfælde (1 %) kunne vi ikke vurdere output af projekterne, enten fordi der ikke var fastsat specifikke målsætninger i outputmålene på projektets godkendelsesstadium, eller fordi forvaltningsmyndigheden/det formidlende organ ikke kunne give os relevant dokumentation for, at sådanne mål var præciseret og meddelt støttemodtageren (57). Vi kan derfor ikke vurdere, om eller i hvilket omfang disse projekter bidrog til at opfylde OP'ets mål.

Næsten alle de 90 projekter, hvor der var anført både output- og resultatmål, havde helt eller delvis opfyldt disse mål

6.82. For så vidt angår programmeringsperioden 2007-2013 var støttemodtagerne ved et juridisk krav forpligtet til at anføre og rapportere output, men ikke resultater. Performance skulle overvåges på OP'ets prioritetsniveau og ikke på projektniveau. 6.82-6.83. Selv om lovgivningsrammen for strukturfondene for 2007-2013 ikke forpligtede de nationale myndigheder til at opstille resultatindikatorer på projektniveau, har Kommissionen tilskyndet dem til dette, hvor det har været relevant. Nogle resultatindikatorer kunne faktisk ikke måles pålideligt for et enkelt projekt.

6.83. Myndighederne i medlemsstaterne havde dog stadig mulighed for at anføre resultatindikatorer. Ved hjælp af sådanne indikatorer kan projekternes resultater forbindes med prioriteterne, og det kan fastslås, hvordan projekterne bidrager til at opfylde målene for det operationelle program. Der var anført resultatindikatorer for 90 af de 149 (60 %) afsluttede projekter under EFRU/Samhørighedsfonden og ESF.

6.84. 52 af de 90 afsluttede projekter (58 %), der kunne vurderes på både output- og resultatmålsniveau, havde fuldt ud nået både de output- og resultatmål, forvaltningsmyndighederne havde fastsat (jf. figur 6.11 ). Yderligere 34 (38 %) af disse 90 projekter havde delvis nået deres output- og resultatmål. 6.84. Kommissionen bemærker, at 86 ud af 90 undersøgte projekter, som har opstillet output- og resultatindikatorer, har nået (enten helt eller delvist) eller overgået de tilsvarende mål. Kommissionen bemærker først og fremmest, at det er overvågningsudvalgene, der skal sikre, at der udvælges og godkendes projekter med EU-merværdi. Resultatvurderingen af programmer vil blive styrket for perioden 2014-2020: som forudset i regelsættet for 2014-2020 (artikel 22, stk. 6 og 7, i forordning (EU) nr. 1303/2013) vil Kommissionen kunne straffe medlemsstaterne i tilfælde af særligt dårlige resultater for en prioritetsakse efter resultatgennemgangen (artikel 22, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1303/2013) og ved afslutningen (artikel 22, stk. 7).

Figur 6.11 — Eksempel på et projekt, som fuldt ud nåede sine mål Projektet nåede sine output- og resultatmål: Et ESF-projekt i Rumænien gik ud på at tilrettelægge og gennemføre videreuddannelseskurser inden for byggeri for at bibringe deltagerne nye færdigheder, der ville forbedre deres beskæftigelsesmuligheder. I tilskudsaftalen for projektet var der anført fem output- og otte resultatindikatorer, der stemte overens med OP'ets indikatorer på prioritetsniveau. Projektet nåede alle indikatorerne inden for den frist, der var fastsat i tilskudsaftalen. Projektet overgik endog målene med hensyn til deltagelse af langtidsarbejdsløse kvinder og unge.

6.85. De sidste fire projekter (4 %) nåede ikke nogen af deres mål. Ét af disse fire projekter blev efter vores revision trukket tilbage af de nationale myndigheder (jf. figur 6.12 ). 6.85. Kommissionen anvender alle de foranstaltninger, den har til rådighed til at sikre forsvarlig og effektiv økonomisk forvaltning i anvendelsen af EU's midler. Endvidere er det først, når programmet afsluttes, at resultaterne af projekter, der finansieres af operationelle programmer, evalueres.

Figur 6.12 — Eksempel på et projekt, der ikke nåede sine mål I forbindelse med et EFRU-projekt i Polen, der gik ud på at udvikle en ny måde at brænde brunkul på, var støttemodtageren teknisk set kun i stand til at påtage sig projektet, hvis seks eksterne kontrahenter deltog. Nogle af disse kontrahenter deltog i sidste ende ikke i projektet. Det var en af grundene til, at projektet ikke nåede de tilsigtede mål. Det formidlende organ besluttede at annullere projektet efter vores revision.

For 38 % af projekternes vedkommende var der ikke anført resultatindikatorer

6.86. Til 57 af de 149 afsluttede projekter (38 %) gennemførte myndighederne i medlemsstaten et performancemålingssystem for at gøre det muligt at overvåge projektoutputtene, men de anførte hverken resultatindikatorer eller mål i projektgodkendelsesdokumenterne. Vi kunne ikke måle, om og i hvilket omfang disse projekter bidrog til at nå OP-resultatmålene. 6.86. Kommissionen og medlemsstaterne vurderer, i hvilket omfang resultatmålene for de operationelle programmer er blevet nået, primært ved hjælp af efterfølgende evalueringer, på grundlag af overvågning af og rapportering om en række output- og resultatindikatorer.

6.87. Vores vurdering viste, at der blev identificeret sådanne tilfælde i 13 ud af de 15 medlemsstater, der indgik i stikprøven. Forholdet konstateres imidlertid navnlig i Den Tjekkiske Republik, Spanien, Frankrig, Italien, Letland og Østrig i forbindelse med EFRU/Samhørighedsfonden og i Den Tjekkiske Republik, Tyskland, Spanien og Polen i forbindelse med ESF. I disse lande var der for mere end halvdelen af de undersøgte afsluttede projekter ikke anført resultatindikatorer.

6.88. 50 af disse 57 afsluttede projekter under EFRU/Samhørighedsfonden og ESF (88 %) havde imidlertid fuldt ud nået de outputmål, forvaltningsmyndighederne havde fastsat. De sidste syv projekter (12 %) havde delvis nået deres outputmål.