KOMMISSIONENS FORSLAG ÆNDRING

Ændring 1

Forslag til direktiv Betragtning 2

(2) De pågældende direktiver er gennemgået i lyset af erfaringer med henblik på at forenkle og opdatere de gældende bestemmelser samt fjerne uoverensstemmelser og huller i bestemmelserne. Gennemgangen har vist, at det er hensigtsmæssigt at erstatte de pågældende fire direktiver med dette ene direktiv. Direktivet bør derfor fastlægge standardbestemmelser for de fælles aspekter og bevæge sig bort fra tilgangen med minimumsharmonisering i de tidligere direktiver, hvor medlemsstaterne kunne beholde eller vedtage strengere nationale bestemmelser. (2) De pågældende direktiver er gennemgået i lyset af erfaringer med henblik på at forenkle og opdatere de gældende bestemmelser samt fjerne uoverensstemmelser og huller i bestemmelserne. Gennemgangen har vist, at det er hensigtsmæssigt at erstatte de pågældende fire direktiver med dette ene direktiv. Direktivet bør derfor fastlægge standardbestemmelser for de fælles aspekter og samtidig tillade medlemsstaterne at beholde eller vedtage nationale bestemmelser i forbindelse med andre aspekter, som giver forbrugerne et højere beskyttelsesniveau .

Ændring 2

Forslag til direktiv Betragtning 5

(5) Det potentiale, der ligger i fjernsalg på tværs af grænser, og som burde være et af de mest håndgribelige resultater af det indre marked, udnyttes ikke fuldt ud af forbrugerne . Sammenlignet med den betydelige vækst i fjernsalg på hjemmemarkedet i de seneste par år har væksten i fjernsalg på tværs af grænser været begrænset. Forskellen er særlig markant i forbindelse med salg over internettet, hvor der er et stort vækstpotentiale. Det vækstpotentiale for handel på tværs af grænserne, der ligger i aftaler indgået uden for fast forretningssted (direkte salg), begrænses af en række faktorer, herunder de forskellige nationale bestemmelser om forbrugerbeskyttelse, som erhvervslivet skal overholde. Sammenlignet med væksten i direkte salg på hjemmemarkedet i de seneste par år, navnlig inden for servicesektoren (f.eks. forsyningsvirksomhed), er antallet af forbrugere, som benytter denne kanal til at gøre indkøb på tværs af grænser, forblevet konstant. Med stadig flere forretningsmuligheder i mange medlemsstater burde små og mellemstore virksomheder (herunder selvstændige iværksættere ) eller mellemmænd for virksomheder med direkte salg i højere grad være tilbøjelige til at lede efter forretningsmuligheder i andre medlemsstater, navnlig i grænseområder. Derfor vil fuld harmonisering af forbrugeroplysning og fortrydelsesret i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted bidrage til at sikre, at det indre marked for erhvervsdrivende og forbrugere fungerer bedre. (5) Det potentiale, der ligger i fjernsalg på tværs af grænser, og som burde være et af de mest håndgribelige resultater af det indre marked, udnyttes ikke fuldt ud. Sammenlignet med den betydelige vækst i fjernsalg på hjemmemarkedet i de seneste par år har væksten i fjernsalg på tværs af grænser været begrænset. Forskellen er særlig markant i forbindelse med salg over internettet, hvor der er et stort vækstpotentiale. Det vækstpotentiale for handel på tværs af grænserne, der ligger i aftaler indgået uden for fast forretningssted (direkte salg), begrænses af en række faktorer, herunder de forskellige nationale bestemmelser om forbrugerbeskyttelse, som erhvervslivet skal overholde. Sammenlignet med væksten i direkte salg på hjemmemarkedet i de seneste par år, navnlig inden for servicesektoren (f.eks. forsyningsvirksomhed), er antallet af forbrugere, som benytter denne kanal til at gøre indkøb på tværs af grænser, forblevet konstant. Med stadig flere forretningsmuligheder i mange medlemsstater burde små og mellemstore virksomheder (herunder selvstændige erhvervsdrivende ) eller mellemmænd for virksomheder med direkte salg i højere grad være tilbøjelige til at lede efter forretningsmuligheder i andre medlemsstater, navnlig i grænseområder. Derfor vil fuld harmonisering af visse aspekter af forbrugeroplysning og fortrydelsesret i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted bidrage til et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og til at sikre, at det indre marked for erhvervsdrivende og forbrugere fungerer bedre.

Ændring 3

Forslag til direktiv Betragtning 6

(6) Medlemsstaternes lovgivning om forbrugeraftaler udviser store forskelle, som kan forårsage betydelige konkurrenceforvridninger og hindre det indre marked i at fungere gnidningsløst. Den gældende fællesskabslovgivning om forbrugeraftaler vedrørende fjernsalg eller aftaler indgået uden for fast forretningssted, forbrugsvarer og garantier samt urimelige kontraktvilkår fastsætter minimumsstandarder med henblik på harmonisering af lovgivningen og giver medlemsstaterne mulighed for at beholde eller indføre strengere foranstaltninger, som sikrer et højere forbrugerbeskyttelsesniveau inden for deres geografiske områder. Endvidere er mange spørgsmål ikke reguleret konsekvent på tværs af direktiverne eller har fået lov til at stå åbne. Disse spørgsmål er blevet behandlet forskelligt af medlemsstaterne. Derfor er der stor forskel på de nationale bestemmelser vedrørende gennemførelse af direktiver om forbrugeraftaler. udgår

Ændring 4

Forslag til direktiv Betragtning 7

(7) Disse forskelle skaber væsentlige hindringer på det indre marked og påvirker erhvervslivet og forbrugerne. De øger de omkostninger, virksomhederne har, fordi de skal overholde forskellige bestemmelser, når de ønsker at sælge varer eller tjenesteydelser på tværs af grænser. Opsplitningen underminerer også forbrugernes tillid til det indre marked. Forbrugernes tillid svækkes yderligere på grund af uensartet forbrugerbeskyttelse i Fællesskabet. Problemet er navnlig akut set i lyset af de nye markedstendenser. (7) Visse forskelle i medlemsstaternes lovgivning om forbrugeraftaler, særlig i aftaler vedrørende fjernsalg eller aftaler indgået uden for fast forretningssted, skaber væsentlige hindringer på det indre marked og påvirker erhvervsdrivende og forbrugerne. De øger de omkostninger, virksomhederne har, fordi de skal overholde forskellige bestemmelser, når de ønsker at sælge varer eller tjenesteydelser på tværs af grænser. Den urimelige opsplitning underminerer også forbrugernes tillid til det indre marked.

Ændring 5

Forslag til direktiv Betragtning 8

(8) Fuld harmonisering af visse nøgleaspekter ved lovgivningen vil give både forbrugerne og erhvervslivet væsentligt større retssikkerhed. Forbrugerne og erhvervslivet vil for begge parters vedkommende kunne henholde sig til en enkelt lovgivning baseret på klart definerede juridiske begreber, som regulerer visse aspekter ved aftaler mellem virksomheder ogforbrugere i hele Fællesskabet. Dermed vil de hindringer, der skyldes de opsplittede bestemmelser, blive fjernet og gennemførelsen af det indre marked på dette område afsluttet. Hindringerne kan kun fjernes ved at indføre ensartede bestemmelser på fællesskabsniveau. Endvidere vil forbrugerne få et højt fælles beskyttelsesniveau i hele Fællesskabet. (8) Medmindre andet er bestemt og i henhold til artikel 169 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde forhindrer bestemmelserne i dette direktiv ikke medlemsstaterne i at vedtage eller fastholde strengere bestemmelser i den nationale lovgivning for at sikre et højere forbrugerbeskyttelsesniveau. Imidlertid er fuld harmonisering af visse nøgleaspekter ved lovgivningen berettiget med henblik på at sikre en fælles lovgivningsramme for forbrugerbeskyttelsen og med henblik på at give både forbrugerne og erhvervsdrivende væsentligt større retssikkerhed i forbindelse med grænseoverskridende forretninger . I så fald vil forbrugerne og de erhvervsdrivende for begge parters vedkommende kunne henholde sig til en enkelt lovgivning baseret på klart definerede juridiske begreber, som regulerer visse aspekter ved aftaler mellem virksomheder og forbrugere i hele Unionen. Forbrugerne vil således opnå et højt beskyttelsesniveau i hele EU. Desuden vil indførelsen af fælles regler på EU-plan fjerne de hindringer, der skyldes de urimeligt opsplittede bestemmelser, og gennemførelsen af det indre marked på dette område vil blive afsluttet.

Ændring 6

Forslag til direktiv Betragtning 10 a (ny)

(10a) Dette direktiv finder ikke anvendelse på sundhedsydelser, der leveres af sundhedsprofessionelle til patienter for at vurdere, bevare eller genetablere deres sundhedstilstand.

Ændring 7

Forslag til direktiv Betragtning 10 b (ny)

(10b) Hasardspil, herunder lotteri og væddemål, er i betragtning af disse aktiviteters specielle art undtaget fra dette direktivs anvendelsesområde, da medlemsstaterne skal have mulighed for at indføre andre og herunder mere restriktive forbrugerbeskyttelsesforanstaltninger for sådanne aktiviteter.

Ændring 8

Forslag til direktiv Betragtning 11

(11) Gældende fællesskabslovgivning om finansielle tjenesteydelser til forbrugerne indeholder utallige bestemmelser om forbrugerbeskyttelse. Derfor vedrører bestemmelserne i dette direktiv kun aftaler om finansielle tjenesteydelser i det omfang , det er nødvendigt for at fjerne huller i lovgivningen . (11) Gældende EU-lovgivning bl.a. vedrørende finansielle tjenesteydelser til forbrugerne eller pakkerejser indeholder utallige bestemmelser om forbrugerbeskyttelse. Derfor bør artikel 5 til 19 og artikel 23a i dette direktiv ikke finde anvendelse på aftaler om finansielle tjenesteydelser , og artikel 9 til 19 bør ikke gælde for aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden fast for forretningssted samt om pakkerejser, uden at det berører andre bestemmelser i eksisterende EU-lovgivning. Med hensyn til finansielle tjenesteydelser bør medlemsstaterne tilskyndes til at hente inspiration fra eksisterende EU-lovgivning på dette område, når der lovgives på områder, som ikke er reguleret på EU-plan, på en sådan måde, at der er sikret lige vilkår for alle forbrugere og alle aftaler vedrørende finansielle tjenesteydelser. Kommissionen bør sigte mod at supplere EU-lovgivningen på området finansielle tjenesteydelser for at lukke eksisterende huller og beskytte forbrugerne i alle typer af aftaler .

Ændring 9

Forslag til direktiv Betragtning 11 a (ny)

(11a) Artikel 9 til 19 i dette direktiv berører ikke anvendelsen af medlemsstaternes bestemmelser om erhvervelse af fast ejendom og garantier i forbindelse med fast ejendom eller stiftelse eller overdragelse af rettigheder i fast ejendom. Dette omfatter også aftaler i forbindelse med sådanne retshandler, f.eks. projektsalg af fast ejendom og leje med køberet.

Ændring 10

Forslag til direktiv Betragtning 11 b (ny)

(11b) Da der ikke kan være tale om en vanskelig psykologisk situation, når aftaler, i overensstemmelse med bestemmelserne i medlemsstaterne, oprettes af en offentlig embedsmand, bør sådanne aftaler udelukkes fra anvendelsesområdet for artikel 9 til 19 i dette direktiv.

Ændring 11

Forslag til direktiv Betragtning 11 c (ny)

(11c) Med henblik på dette direktiv betragtes leasingkontrakter for motorkøretøjer, når køretøjet leveres tilbage ved kontraktens udløb, som biludlejning.

Ændring 12

Forslag til direktiv Betragtning 11 d (ny)

(11d) Mange medlemsstater har valgt at anvende nationale regler for forbrugerbeskyttelse på andre enheder, såsom ngo'er, iværksættervirksomheder og små og mellemstore virksomheder, og andre medlemsstater ønsker måske at gøre det. Det bør erindres, at medlemsstaterne kan udvide anvendelsesområdet for de nationale regler, der vedtages med henblik på at gennemføre dette direktiv, til at omfatte fysiske eller juridiske personer, der ikke er forbrugere i henhold til dette direktiv.

Ændring 13

Forslag til direktiv Betragtning 11 e (ny)

(11e) Digitalt indhold, som sendes til forbrugeren i et digitalt format, og som denne har mulighed for at bruge på permanent basis eller på en måde, der svarer til fysisk besiddelse af en vare, bør betragtes som en vare, for hvilken bestemmelserne i dette direktiv om købsaftaler gælder. Dog bør en fortrydelsesret kun gælde indtil det tidspunkt, hvor forbrugeren vælger at downloade det digitale indhold.

Ændring 14

Forslag til direktiv Betragtning 12

(12) Den nye definition af aftaler vedrørende fjernsalg bør omfatte alle tilfælde, hvor aftaler om salg af varer og tjenesteydelser udelukkende indgås ved hjælp af en eller flere fjernkommunikationsteknikker (f.eks. postordre, internet, telefon eller fax). Det burde skabe lige vilkår for alle erhvervsdrivende ved fjernsalg. Det burde også give større retssikkerhed i forhold til den nuværende definition, som forudsætter, at den erhvervsdrivende har en organiseret fjernsalgsordning indtil aftalens indgåelse. (12) Den nye definition af aftaler vedrørende fjernsalg bør omfatte alle tilfælde, hvor aftaler om levering af en vare eller en tjenesteydelse indgås mellem den erhvervsdrivende og forbrugeren som led i et ordnet system for fjernsalg eller levering af fjernydelser og uden parternes samtidige fysiske tilstedeværelse og udelukkende ved hjælp af en eller flere fjernkommunikationsteknikker (f.eks. postordre, internet, telefon eller fax). Websteder, der udelukkende indeholder oplysninger om den erhvervsdrivende og dennes varer og/eller tjenesteydelser, bør ikke være omfattet af definitionen af en sådan organiseret ordning for fjernsalg eller levering af fjernydelser, selv om sådanne websider angiver en eller flere fjernkommunikationsteknikker. Det burde skabe lige vilkår for alle erhvervsdrivende ved fjernsalg.

Ændring 15

Forslag til direktiv Betragtning 13

(13) De særlige omstændigheder, hvorunder der blev givet tilbud eller aftalen blev forhandlet, bør ikke være relevante for, hvordan en aftale vedrørende fjernsalg defineres. Det forhold, at den erhvervsdrivende lejlighedsvis indgår aftaler vedrørende fjernsalg eller anvender en organiseret ordning, som tredjemand forvalter, f.eks. en onlineplatform, burde ikke berøve forbrugerne deres beskyttelse. På samme måde bør en transaktion, som den erhvervsdrivende og forbrugeren har forhandlet på plads ved direkte kontakt uden for fast forretningssted, være en aftale vedrørende fjernsalg, hvis aftalen efterfølgende indgås udelukkende ved brug af en fjernkommunikationsteknik, f.eks. internettet eller en telefon. En enklere definition af aftaler vedrørende fjernsalg bør give erhvervsdrivende større retssikkerhed og beskytte dem mod urimelig konkurrence. (13) De særlige omstændigheder, hvorunder der blev givet tilbud eller aftalen blev forhandlet, bør ikke være relevante for, hvordan en aftale vedrørende fjernsalg defineres. Det forhold, at den erhvervsdrivende anvender en organiseret ordning for fjernsalg eller levering af fjernydelser , som tredjemand forvalter, f.eks. en onlineplatform, burde ikke berøve forbrugerne deres beskyttelse. På samme måde bør en transaktion, som den erhvervsdrivende og forbrugeren har forhandlet på plads ved direkte kontakt uden for fast forretningssted, være en aftale vedrørende fjernsalg, hvis aftalen efterfølgende indgås udelukkende ved brug af en fjernkommunikationsteknik, f.eks. internettet eller en telefon. En enklere definition af aftaler vedrørende fjernsalg bør give erhvervsdrivende større retssikkerhed og beskytte dem mod urimelig konkurrence.

Ændring 16

Forslag til direktiv Betragtning 14

(14) Aftaler indgået uden for fast forretningssted bør defineres som aftaler indgået med den erhvervsdrivendes og forbrugerens samtidige tilstedeværelse uden for fast forretningssted, f.eks. i forbrugerens hjem eller på forbrugerens arbejdsplads. I en kontekst uden for fast forretningssted er forbrugeren under psykisk pres, uanset om han har anmodet om den erhvervsdrivendes besøg eller ej. For at forhindre, at bestemmelserne omgås, når forbrugere kontaktes uden for fast forretningssted, bør en aftale, som er forhandlet på plads, f.eks. i forbrugerens hjem, men indgået i en forretning, også anses for at være en aftale indgået uden for fast forretningssted. (14) Aftaler indgået uden for fast forretningssted bør defineres som aftaler indgået med den erhvervsdrivendes og forbrugerens samtidige tilstedeværelse uden for fast forretningssted, f.eks. i forbrugerens hjem eller på forbrugerens arbejdsplads. I en kontekst uden for fast forretningssted befinder forbrugeren sig midlertidigt i en særlig situation, som adskiller sig fra situationen i en butik, eksempelvis i psykisk henseende og med hensyn til mulighederne for at sammenligne varer og priser. Dette gælder, uanset om han har anmodet om den erhvervsdrivendes besøg eller ej. For at forhindre, at bestemmelserne omgås, når forbrugere kontaktes uden for fast forretningssted, bør en aftale, som er forhandlet på plads, f.eks. i forbrugerens hjem, men indgået i en forretning, kun anses for at være en aftale indgået uden for fast forretningssted , når de vigtigste elementer i kontrakten er blevet fastlagt i løbet af en udflugt, i forbindelse med et fritidsarrangement eller ved en salgsdemonstration. Dog omfatter oplysningskravene i dette direktiv ikke aftaler, hvor forbrugeren betaler en pris, der ikke overstiger 40 euro, for ikke at kræve urimelige oplysningspligter af den erhvervsdrivende ved gadesalg, hvor ydelserne leveres straks. I disse tilfælde er der heller ikke behov for en fortrydelsesret, da virkningerne af sådanne aftaler er overskuelige. Ikke desto mindre bør medlemsstaterne frit kunne, og opfordres hertil, fastsætte en lavere værdi.

Ændring 17

Forslag til direktiv Betragtning 15

(15) Et fast forretningssted bør omfatte alle forretningssteder, uanset form (f.eks. forretninger eller varevogne), der fungerer som den erhvervsdrivendes faste forretningssted. Markedsboder og messestande bør behandles som faste forretningssteder, selv om den erhvervsdrivende måske kun benytter dem midlertidigt. Andre steder, som kun lejes for en kort periode, og hvor den erhvervsdrivende ikke er etableret (f.eks. hoteller, restauranter, konferencecentre, biografer, der lejes af erhvervsdrivende, som ikke er etableret på det pågældende sted), bør ikke betragtes som forretningssteder. På samme måde bør offentlige områder, herunder offentlige transportmidler eller faciliteter, samt private hjem og arbejdspladser, ikke betragtes som faste forretningssteder. (15) Et fast forretningssted bør omfatte alle forretningssteder, uanset form (f.eks. forretninger, taxaer eller varevogne), der fungerer som den erhvervsdrivendes faste forretningssted. Markedsboder bør behandles som faste forretningssteder, selv om den erhvervsdrivende måske kun benytter dem midlertidigt eller regelmæssigt . Andre steder, som kun lejes for en kort periode, og hvor den erhvervsdrivende ikke er etableret (f.eks. hoteller, restauranter, konferencecentre, biografer, der lejes af erhvervsdrivende, som ikke er etableret på det pågældende sted), bør ikke betragtes som forretningssteder. På samme måde bør offentlige områder, herunder offentlige transportmidler eller faciliteter, samt private hjem og arbejdspladser, ikke betragtes som faste forretningssteder.

Ændring 18

Forslag til direktiv Betragtning 16

(16) Definitionen af varigt medium bør navnlig omfatte dokumenter på papir, USB-nøgle, cd-rom, dvd, memory card eller harddisken på en computer , hvor der er lagret elektronisk post eller pdf-filer . (16) Varige medier bør navnlig omfatte papir, USB-nøgle, cd-rom, dvd, memory card eller harddiske på computere. For at kunne betegnes som et »varigt medium« skal en e-mail eller en webside først og fremmest sætte forbrugeren i stand til at lagre oplysninger så længe , som det er relevant for ham at beskytte sine interesser som følge af hans forhold til den erhvervsdrivende . For det andet bør e-mailen eller websiden giver mulighed for at lagre oplysninger på en sådan måde, at den erhvervsdrivende umuligt kan ændre oplysningerne ensidigt.

Ændring 19

Forslag til direktiv Betragtning 17

(17) Forbrugerne bør have ret til at modtage oplysninger forud for aftalens indgåelse. Men erhvervsdrivende bør ikke være forpligtet til at formidle oplysninger , som allerede fremgår af konteksten. I forbindelse med transaktioner på et fast forretningssted fremgår de vigtigste egenskaber ved et givet produkt , den erhvervsdrivendes identitet og leveringsbetingelserne måske af konteksten. I forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted bør den erhvervsdrivende altid formidle oplysninger om betaling , levering , gennemførelse og klagebehandling , da disse forhold måske ikke fremgår af konteksten . (17) Forbrugeren skal informeres grundigt , inden han er bundet af en aftale indgået på et fast forretningssted, vedrørende fjernsalg , en aftale indgået uden for fast forretningssted eller en tilsvarende aftale. I forbindelse med at den erhvervsdrivende giver denne information , bør han tage hensyn til de specifikke behov for forbrugere , som er særligt sårbare på grund af mentale , fysiske eller psykiske handicap, alder eller godtroenhed på en måde, som den erhvervsdrivende med rimelighed kan forventes at gennemskue. Dog bør hensynet til sådanne særlige behov ikke føre til forskellige niveauer for forbrugerbeskyttelse .

Ændring 228

Forslag til direktiv Betragtning 17 a (ny)

(17a) Uanset at den erhvervsdrivende i forbindelse med blandede aftaler indgået uden for fast forretningssted, hvor den erhvervsdrivende og forbrugeren umiddelbart udfører deres kontraktlige forpligtelser, og forbrugeren straks betaler en sum, der ikke må overstige 200 EUR, er fritaget for at give de i artikel 9 fastsatte oplysninger på et varigt medium, bør den erhvervsdrivende dog grundigt informere forbrugeren om de væsentlige punkter i kontrakten, navnlig hvad angår prisen, inden forbrugeren er bundet af denne kontrakt.

Ændring 20

Forslag til direktiv Betragtning 20

(20) Forbrugeren bør vide, om han indgår aftale med den erhvervsdrivende eller med en mellemmand, som optræder på en anden forbrugers vegne, for i sidstnævnte tilfælde er forbrugeren muligvis ikke beskyttet i henhold til dette direktiv. Derfor bør mellemmanden gøre opmærksom på dette forhold og følgerne heraf. Begrebet mellemmand bør ikke omfatte onlinehandelsplatforme, som ikke indgår aftaler i en anden parts navn eller på dennes vegne. udgår

Ændring 21

Forslag til direktiv Betragtning 22

(22) I forbindelse med fjernsalg kan forbrugeren ikke se varen, inden aftalen indgås, og derfor bør han have fortrydelsesret, således at han kan få kendskab til varens art og den måde, den fungerer på. (22) I forbindelse med fjernsalg kan forbrugeren ikke se varen, inden aftalen indgås, og derfor bør han have fortrydelsesret, således at han inden fortrydelsesfristens udløb kan fastslå varens art og beskaffenhed og få kendskab til den måde, den fungerer på. En sådan fortrydelsesret bør også ydes til aftaler indgået uden for fast forretningssted.

Ændring 22

Forslag til direktiv Betragtning 24

(24) For at skabe retssikkerhed bør fristerne i dette direktiv beregnes i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF, Euratom) nr.1182/71 af 3. juni 1971 om fastsættelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter. Derfor bør alle frister i dette direktiv opfattes som udtrykt i kalenderdage. udgår

Ændring 23

Forslag til direktiv Betragtning 26

(26) Når forbrugeren bestiller mere end én vare fra den samme erhvervsdrivende , bør han være berettiget til at gøre fortrydelsesretten gældende i forhold til hver enkelt vare. Hvis varerne leveres særskilt, bør fortrydelsesfristen løbe fra det tidspunkt, hvor forbrugeren får de enkelte varer i fysisk besiddelse. I det tilfælde, en vare leveres i forskellige partier eller dele, bør fortrydelsesfristen løbe fra det tidspunkt , hvor forbrugeren eller den af forbrugeren angivne tredjemand får det sidste parti eller den sidste del i fysisk besiddelse. (26) Ved gentagen levering af varer af samme slags , bør fortrydelsesfristen løbe fra det tidspunkt, hvor forbrugeren eller en af forbrugeren udpeget tredjemand, som ikke er transportøren, får den første delleverance i fysisk besiddelse. I det tilfælde, hvor en vare leveres i forskellige partier eller dele, bør fortrydelsesfristen løbe fra den dag , hvor forbrugeren får det sidste parti eller den sidste del i fysisk besiddelse. Har forbrugeren bestilt flere varer i en ordre, og disse varer leveres særskilt, bør fortrydelsesfristen løbe fra det tidspunkt, hvor forbrugeren modtager den sidste vare.

Ændring 24

Forslag til direktiv Betragtning 27

(27) Hvis den erhvervsdrivende ikke har oplyst forbrugeren om fortrydelsesretten forud for indgåelse af en aftale vedrørende fjernsalg eller en aftale indgået uden for fast forretningssted, bør fortrydelsesfristen forlænges. Men med henblik på retssikkerheden bør der dog indføres en tremåneders frist , forudsat at den erhvervsdrivende har opfyldt sine aftalemæssige forpligtelser fuldt ud . Den erhvervsdrivende bør anses for at have opfyldt sine forpligtelser fuldt ud, når han har leveret de varer eller fuldt ud ydet de tjenesteydelser, som forbrugeren har bestilt. (27) Hvis den erhvervsdrivende ikke har oplyst forbrugeren om fortrydelsesretten forud for indgåelse af en aftale vedrørende fjernsalg eller en aftale indgået uden for fast forretningssted, bør fortrydelsesfristen forlænges. Men med henblik på retssikkerheden bør der dog indføres en etårs frist . Men medlemsstaterne bør kunne bevare eksisterende nationale lovgivning med henblik på at udvide denne frist .

Ændring 229

Forslag til direktiv Betragtning 28

(28) Medlemsstaterne gør fortrydelsesretten gældende på forskellig måde, og det har medført omkostninger for virksomheder, som sælger på tværs af grænser. En harmoniseret standardfortrydelsesformular til forbrugerne burde kunne forenkle fortrydelsesprocessen og skabe retssikkerhed. Derfor bør medlemsstaterne undlade at tilføje krav til udformningen af fællesskabsstandardformularen , f.eks. at den skal udfyldes med en særlig skriftstørrelse. (28) Medlemsstaterne gør fortrydelsesretten gældende på forskellig måde, og det har medført omkostninger for virksomheder, som sælger på tværs af grænser. En harmoniseret standardfortrydelsesformular , som forbrugerne kan anvende, burde kunne forenkle fortrydelsesprocessen og skabe retssikkerhed. Derfor bør medlemsstaterne undlade at tilføje krav til udformningen af EU-standardformularen , f.eks. at den skal udfyldes med en særlig skriftstørrelse. Imidlertid bør forbrugeren frit kunne gøre sin fortrydelsesret gældende ved anvendelse af sin egen valgte formulering, forudsat at hans erklæring til den erhvervsdrivende er klart formuleret. Dette krav kunne endvidere opfyldes ved at returnere varerne, sende et brev eller foretage en opringning, men bevisbyrden for at påvise, at fortrydelsesretten er udøvet inden for de i dette direktiv fastsatte frister, kan påhvile forbrugeren. Derfor er det i forbrugerens interesse at anvende et varigt medium, når han giver den erhvervsdrivende meddelelse om, at han ønsker at udøve sin fortrydelsesret.

Ændring 26

Forslag til direktiv Betragtning 30

(30) I det tilfælde, fortrydelsesretten gøres gældende, bør den erhvervsdrivende godtgøre alle de betalinger, han har modtaget fra forbrugeren, herunder dem, der omfatter den erhvervsdrivendes udgifter i forbindelse med varernes levering til forbrugeren. (30) I det tilfælde, fortrydelsesretten gøres gældende, bør den erhvervsdrivende godtgøre alle de betalinger, han har modtaget fra forbrugeren, herunder dem, der omfatter den erhvervsdrivendes udgifter i forbindelse med varernes levering til forbrugeren, bortset fra betalinger for ekspresleverancer, som forbrugeren udtrykkeligt har anmodet om . Tilbagebetaling skal kunne ske ved brug af ethvert betalingsmiddel, forudsat at der er tale om et lovligt betalingsmiddel i den medlemsstat, hvor forbrugeren modtager den. Derfor må tilbagebetalingen ikke finde sted i form af tilgodebeviser.

Ændring 230

Forslag til direktiv Betragtning 32

(32) For at undgå, at den erhvervsdrivende godtgør betalinger til en forbruger, som ikke har returneret varerne, bør forbrugeren være forpligtet til at sende varerne tilbage senest 14 dage efter, at han har givet den erhvervsdrivende meddelelse om, at han har besluttet at gøre fortrydelsesretten gældende. (32) For at undgå, at den erhvervsdrivende godtgør betalinger til en forbruger, som ikke har returneret varerne, bør forbrugeren være forpligtet til at sende varerne tilbage senest 14 dage efter, at han har givet den erhvervsdrivende meddelelse om, at han har besluttet at gøre fortrydelsesretten gældende. Af samme årsag bør den erhvervsdrivende også have mulighed for at gøre tilbagebetalingen betinget af, at forbrugeren har fremlagt dokumentation for at have returneret varerne.

Ændring 231

Forslag til direktiv Betragtning 33

(33) Der bør være visse undtagelser fra bestemmelserne om fortrydelsesret, som i tilfælde, hvor produktets art gør fortrydelsesretten til en uhensigtsmæssig størrelse. Det gælder f.eks. i forbindelse med vin, som leveres længe efter aftalens indgåelse, og hvor aftalen er genstand for spekulation, idet værdien afhænger af markedskonjunkturerne (vin en primeur). (33) Der bør være visse undtagelser fra bestemmelserne om fortrydelsesret, som i tilfælde, hvor produktets art gør fortrydelsesretten til en uhensigtsmæssig størrelse , og hvor udøvelsen af fortrydelsesretten ville indebære en unødig ulempe for den erhvervsdrivende . Det gælder navnlig for fødevarer og andre hygiejnisk følsomme eller letfordærvelige varer, f.eks. vin, som leveres længe efter aftalens indgåelse, og hvor aftalen er genstand for spekulation, idet værdien afhænger af markedskonjunkturerne (vin en primeur). Også visse andre varer eller tjenesteydelser, hvis pris afhænger af markedsudsving, bør undtages fra fortrydelsesretten, herunder råstoffer som f.eks. brændselsolie.

Ændring 28

Forslag til direktiv Betragtning 34

(34) I forbindelse med aftaler om fjernlevering af tjenesteydelser, hvor leveringen påbegyndes, inden fortrydelsesfristen udløber (forbrugeren downloader f.eks. datafiler i den nævnte periode), ville det være urimeligt, om forbrugeren fik lov til at gøre fortrydelsesretten gældende efter at have udnyttet tjenesteydelsen helt eller delvist. Derfor bør forbrugeren miste fortrydelsesretten, når leveringen påbegyndes, men det skal ske med forudgående, udtrykkeligt samtykke fra forbrugeren. (34) I forbindelse med aftaler om fjernlevering eller aftaler indgået uden for fast forretningssted om levering af tjenesteydelser, hvor leveringen påbegyndes, inden fortrydelsesfristen udløber (forbrugeren downloader f.eks. datafiler i den nævnte periode), ville det være urimeligt, om forbrugeren fik lov til at gøre fortrydelsesretten gældende efter at have udnyttet tjenesteydelsen helt eller delvist. Derfor bør forbrugeren miste fortrydelsesretten, når leveringen påbegyndes, men det skal ske med forudgående, udtrykkeligt samtykke fra forbrugeren , og på betingelse af at et sådant samtykke udgør et informeret samtykke, dvs. at forbrugeren er blevet informeret om følgerne af dette valg med hensyn til tabet af fortrydelsesretten .

Ændring 29

Forslag til direktiv Betragtning 37

(37) Med henblik på forenkling og retssikkerhed bør fortrydelsesretten finde anvendelse på alle former for aftaler indgået uden for forretningssted, undtagen under nærmere definerede omstændigheder, som let kan dokumenteres. Derfor bør fortrydelsesretten hverken finde anvendelse i forbindelse med hastende reparationer i forbrugerens hjem, for fortrydelsesretten er uforenelig med nødsituationer, eller i forbindelse med supermarkeders hjemmeleveringsordninger, hvor forbrugerne kan vælge mad, drikkevarer og andre almindelige husholdningsvarer via supermarkedets websted og få dem leveret i deres hjem. Der er tale om varer, som ikke er dyre, og som forbrugerne regelmæssigt køber til deres daglige forbrug eller til daglig anvendelse i husholdningen, og de bør derfor ikke være genstand for fortrydelsesret. Forbrugernes største vanskeligheder og hovedkilden til tvister med erhvervsdrivende drejer sig om levering af varer, herunder varer, som går tabt eller bliver beskadiget under transporten, og forsinket eller delvis levering. Derfor er det hensigtsmæssigt at præcisere og harmonisere de nationale bestemmelser om levering og risikoovergang. (37) Med henblik på forenkling og retssikkerhed bør fortrydelsesretten finde anvendelse på alle former for fjernsalg og aftaler indgået uden for forretningssted, undtagen under nærmere definerede omstændigheder, som let kan dokumenteres.

Ændring 30

Forslag til direktiv Betragtning 37 a (ny)

(37a) Forbrugernes største vanskeligheder og hovedkilden til tvister med erhvervsdrivende vedrører levering af varer, herunder varer, som går tabt eller bliver beskadiget under transporten, og forsinket eller delvis levering. Det er derfor hensigtsmæssigt at harmonisere de nationale bestemmelser om levering og risikoovergang.

Ændring 31

Forslag til direktiv Betragtning 37 b (ny)

(37b) Hvis den erhvervsdrivende ikke opfylder sin leveringspligt af varerne, bør forbrugeren på et varigt medium opfordre den erhvervsdrivende til at foretage levering inden en frist på mindst syv dage og meddele, at han har til hensigt at ophæve aftalen, hvis leveringen ikke finder sted. Forbrugeren bør anses for at have ophævet aftalen, hvis der ikke er truffet foranstaltninger ved fristens udløb. Hvis der allerede er sket betaling, bør forbrugeren, uden at det berører hans ret til at kræve erstatning, have krav på tilbagebetaling inden syv dage, efter at aftalen er ophævet. Det bør være muligt for medlemsstaterne at vedtage eller opretholde nationale bestemmelser med henblik på at sikre et højere forbrugerbeskyttelsesniveau.

Ændring 32

Forslag til direktiv Betragtning 38

(38) I forbindelse med forbrugerkøb kan vareleveringen finde sted på forskellig måde . Det er kun muligt at opnå den fleksibilitet, der er nødvendig for at tage hensyn til alle disse variationer, hvis der indføres en bestemmelse, som frit kan fraviges. Forbrugeren bør være beskyttet mod enhver risiko for tab eller beskadigelse af varer under transport arrangeret eller foretaget af den erhvervsdrivende. Den nye bestemmelse om risikoovergang bør ikke finde anvendelse i det tilfælde, forbrugeren venter urimeligt længe med at tage varerne i besiddelse (f.eks. når forbrugeren ikke afhenter varerne på posthuset inden den frist, posthuset har fastsat). Under nævnte omstændigheder bør forbrugeren bære risikoen for tab eller forringelse efter leveringstidspunktet, som aftalt med den erhvervsdrivende. (38) I forbindelse med forbrugerkøb kan vareleveringen finde sted på forskellig måde : enten straks eller på et senere tidspunkt. Hvis parterne ikke har aftalt en bestemt leveringsdato, skal den erhvervsdrivende levere varerne så hurtigt som muligt, men under alle omstændigheder ikke senere end 30 dage fra datoen for indgåelsen af kontrakten. Forbrugeren bør være beskyttet mod enhver risiko for tab eller beskadigelse af varer under transport arrangeret eller foretaget af den erhvervsdrivende. Den nye bestemmelse om risikoovergang bør ikke finde anvendelse i det tilfælde, forbrugeren venter urimeligt længe med at tage varerne i besiddelse (f.eks. når forbrugeren ikke afhenter varerne på posthuset inden den frist, posthuset har fastsat). Under nævnte omstændigheder bør forbrugeren bære risikoen for tab eller forringelse efter leveringstidspunktet, som aftalt med den erhvervsdrivende.

Ændring 33

Forslag til direktiv Betragtning 38 a (ny)

(38a) I mange transaktioner får forbrugerne ikke tilstrækkeligt mange betalingsmåder at vælge imellem, eller de bliver pålagt gebyr, hvis de nægter at bruge bestemte måder. Denne situation skal behandles i en bestemmelse, som sikrer, at den erhvervsdrivende tilbyder forbrugeren forskellige betalingsmåder, og i forbindelse med fjernsalgsaftaler bør disse omfatte såvel elektroniske som ikkeelektroniske betalingsmåder. En ikkeelektronisk betalingsmåde ville f.eks. være muligheden for at udskrive en ordre fra den erhvervsdrivendes webside og betale den kontant i en bank eller et andet kontaktpunkt for den erhvervsdrivende.

Ændring 34

Forslag til direktiv Betragtning 39

(39) Den erhvervsdrivende bør skulle stå til ansvar over for forbrugeren, hvis varerne ikke er i overensstemmelse med aftalen. Varerne bør forventes at være i overensstemmelse med aftalen, hvis de opfylder en række betingelser, som hovedsagelig vedrører varernes beskaffenhed. Den beskaffenhed og brugbarhed, som forbrugerne med rimelig kan forvente, vil bl.a. afhænge af, om varerne er nye eller brugte, samt af varernes forventede holdbarhed. (39) Den erhvervsdrivende bør skulle stå til ansvar over for forbrugeren, hvis varerne ikke er i overensstemmelse med aftalen. Varerne bør forventes at være i overensstemmelse med aftalen, hvis de opfylder en række betingelser, som hovedsagelig vedrører varernes beskaffenhed og mængde . Den beskaffenhed og brugbarhed, som forbrugerne med rimelig kan forvente, vil bl.a. afhænge af, om varerne er nye eller brugte, samt af varernes forventede holdbarhed. Hvis der er tale om fejllevering eller mangelfuld levering, bør varerne ligeledes anses for ikke at være i overensstemmelse med aftalen.

Ændring 35

Forslag til direktiv Betragtning 40

(40) Hvis varen ikke er i overensstemmelse med aftalen, bør forbrugeren først have mulighed for at kræve, at den erhvervsdrivende reparerer varerne eller udskifter dem efter den erhvervsdrivendes valg, medmindre den erhvervsdrivende beviser, at nævnte midler er ulovlige, umulige eller kræver en urimelig indsats fra den erhvervsdrivendes side. Den erhvervsdrivendes indsats bør bestemmes på en objektiv måde under hensyn til de omkostninger, der påføres den erhvervsdrivende ved afhjælpning af den manglende overensstemmelse, varernes værdi og den manglende overensstemmelses betydning. Mangel på reservedele bør ikke være en gyldig grund til, at den erhvervsdrivende ikke afhjælper manglende overensstemmelse inden for en rimelig frist eller uden en uforholdsmæssig stor indsats. (40) Forbrugeren bør i første omgang kunne kræve, at den erhvervsdrivende afhjælper den manglende overensstemmelse eller omleverer, medmindre dette vil være umuligt eller uforholdsmæssigt. Hvorvidt en afhjælpning er uforholdsmæssig bør bestemmes på en objektiv måde. En afhjælpning bør betragtes som uforholdsmæssig, hvis den medfører omkostninger, der er urimeligt store i forhold til andre former for afhjælpning. For at fastslå, om der er tale om urimelige omkostninger, skal omkostningerne ved afhjælpningen være klart højere end omkostningerne til en anden form for afhjælpning.

Ændring 36

Forslag til direktiv Betragtning 41

(41) Forbrugeren bør ikke afholde omkostninger i forbindelse med afhjælpning af manglende overensstemmelse, navnlig forsendelsesomkostninger, arbejdsløn og materialeomkostninger. Endvidere bør forbrugeren ikke godtgøre den erhvervsdrivende for brug af defekte varer. (41) Forbrugeren bør ikke afholde omkostninger i forbindelse med afhjælpning af manglende overensstemmelse, navnlig forsendelsesomkostninger, arbejdsløn og materialeomkostninger. Endvidere bør forbrugeren ikke godtgøre den erhvervsdrivende for brug af defekte varer. Forbrugeren bør have ret til at kræve erstatning i overensstemmelse med bestemmelserne i gældende national ret for ethvert tab som følge af manglende overensstemmelse med købsaftalen, der ikke afhjælpes af den erhvervsdrivende. En sådan erstatning skal kunne omfatte ikkeøkonomisk erstatning, såfremt den nationale lovgivning tillader det.

Ændring 37

Forslag til direktiv Betragtning 42

(42) Når den erhvervsdrivende enten har nægtet eller mere end en gang undladt at afhjælpe manglende overensstemmelse , bør forbrugeren være berettiget til frit at vælge ethvert af de midler, som står til rådighed. Den erhvervsdrivendes afvisning kan enten være eksplicit eller implicit, hvilket i sidstnævnte tilfælde betyder, at den erhvervsdrivende ikke reagerer på eller ignorerer forbrugerens krav om afhjælpning af den manglende overensstemmelse. (42) Hvis forbrugeren ikke har krav på reparation eller omlevering , bør han være berettiget til frit at vælge ethvert af de midler, som står til rådighed. Medlemsstaterne bør med henblik på at sikre en højere grad af forbrugerbeskyttelse have mulighed for at indføre eller opretholde nationale bestemmelser om frit valg af andre afhjælpende foranstaltninger i tilfælde af manglende overensstemmelse med aftalen .

Ændring 38

Forslag til direktiv Betragtning 42 a (ny)

(42a) Det bør fastsættes, at den erhvervsdrivendes ansvar i visse tilfælde kan gøres gældende i forbindelse med tilfælde af manglende overensstemmelse ved overgangen af risikoen til forbrugeren, selv om den manglende overensstemmelse først opdages senere.

Ændring 39

Forslag til direktiv Betragtning 42 b (ny)

(42b) Hvis den erhvervsdrivende i sin egenskab af endelig sælger er ansvarlig over for forbrugeren som følge af en handling eller en undladelse begået af producenten, bør den erhvervsdrivende i sin egenskab af endelig sælger have ret til at rejse krav over for den eller de ansvarlige i aftalekæden. I denne henseende bør medlemsstaternes nationale bestemmelser fastlægge, hvem der er ansvarlig, samt hvilke procedurer og vilkår der skal gælde herfor.

Ændring 40

Forslag til direktiv Betragtning 42 c (ny)

(42c) Forbrugeren bør have en garantiperiode for manglende overensstemmelse på to år. Til fordel for forbrugeren bør manglende overensstemmelse, der viser sig senest seks måneder efter, at risikoen er overgået til forbrugeren, formodes at have eksisteret på leveringstidspunktet. Medlemsstaterne bør have mulighed for at vedtage eller opretholde nationale bestemmelser om garantiperioder, varighed af omvendt bevisbyrde eller specifikke regler for en væsentlig manglende overensstemmelse, som viser sig efter garantiperiodens udløb, for at sikre et højere forbrugerbeskyttelsesniveau.

Ændring 41

Forslag til direktiv Betragtning 43

(43) I henhold til direktiv 1999/44/EF kan medlemsstaterne give forbrugeren en frist på mindst to måneder til at underrette sælgeren om eventuel manglende overensstemmelse. De forskellige gennemførelsesbestemmelser har skabt handelshindringer. Derfor er det nødvendigt at fjerne denne reguleringsmulighed og forbedre retssikkerheden ved at gøre forbrugerne forpligtet til at underrette den erhvervsdrivende om manglende overensstemmelse senest to måneder efter tidspunktet for denne konstatering. udgår

Ændring 42

Forslag til direktiv Betragtning 44

(44) Visse erhvervsdrivende eller producenter tilbyder forbrugerne handelsgarantier. For at sikre, at forbrugeren ikke vildledes, bør handelsgarantierne indeholde bestemte informationer, herunder om deres varighed og geografiske udstrækning, og det skal fremgå, at handelsgarantien ikke påvirker forbrugerens lovfæstede rettigheder. (44) Visse erhvervsdrivende eller producenter tilbyder forbrugerne handelsgarantier. For at sikre, at forbrugeren ikke vildledes, bør handelsgarantierne indeholde bestemte informationer, herunder om deres varighed og geografiske udstrækning, og det skal fremgå, at handelsgarantien ikke påvirker forbrugerens lovfæstede rettigheder inden for rammerne af gældende national lovgivning og de rettigheder, der fastsættes i dette direktiv .

Ændring 43

Forslag til direktiv Betragtning 45 a (ny)

(45a) De harmoniserede lovgivningsmæssige aspekter vedrører kun aftaler indgået mellem virksomheder og forbrugere. Bestemmelserne i dette direktiv om urimelige kontraktvilkår bør derfor ikke berøre national lovgivning om aftaler vedrørende beskæftigelse, aftaler vedrørende arverettigheder, aftaler vedrørende familieret og aftaler vedrørende virksomheders stiftelse og organisation eller partnerskabsaftaler og obligationsvilkår.

Ændring 44

Forslag til direktiv Betragtning 46

(46) Bestemmelser om urimelige kontraktvilkår finder ikke anvendelse på kontraktvilkår, der direkte eller indirekte afspejler love eller administrative bestemmelser i medlemsstaterne, som er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen . På samme måde bør vilkår, som afspejler principper eller bestemmelser i internationale konventioner, som Fællesskabet eller medlemsstaterne er part i, bl.a. på transportområdet, ikke vurderes på grundlag af kriterierne for urimelige kontraktvilkår. (46) Bestemmelser om urimelige kontraktvilkår finder ikke anvendelse på kontraktvilkår, der direkte eller indirekte afspejler love , administrative bestemmelser eller generelle retsprincipper i medlemsstaterne, som er i overensstemmelse med EU-lovgivningen . På samme måde bør kontraktvilkårene endvidere afspejle principperne og bestemmelserne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Vilkår, som afspejler principper eller bestemmelser i internationale konventioner, som Unionen eller medlemsstaterne er part i, bl.a. på transportområdet, bør ikke vurderes på grundlag af kriterierne for urimelige kontraktvilkår.

Ændring 45

Forslag til direktiv Betragtning 47

(47) Forbrugeraftaler bør altid udfærdiges på en klar og forståelig måde og være letlæselige . Erhvervsdrivende bør frit kunne vælge den skrifttype og –størrelse, som kontraktvilkårene udfærdiges med. Forbrugeren bør have mulighed for at læse vilkårene, inden aftalen indgås. Det kan ske ved at udlevere vilkårene til forbrugeren efter anmodning (ved aftaler indgået på fast forretningssted), gøre vilkårene tilgængelige på anden vis (f.eks. på den erhvervsdrivendes websted i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg) eller ved at vedlægge ordresedlen standardvilkårene som bilag (i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted). Den erhvervsdrivende bør anmode om forbrugerens udtrykkelige samtykke til eventuelle betalinger ud over betalingen for den erhvervsdrivendes vigtigste kontraktlige forpligtelse. Det bør være forbudt at formode samtykke ved brug af opt out-ordninger som f.eks. forud afkrydsede felter. (47) Alle kontraktvilkår skal altid være udtrykt på en klar og forståelig måde . Hvis en kontraktbestemmelse foreligger på skrift, skal den altid være udformet på et klart og let forståeligt sprog . Erhvervsdrivende bør frit kunne vælge den skrifttype og –størrelse, som kontraktvilkårene udfærdiges med. Forbrugeren bør have mulighed for at læse vilkårene, inden aftalen indgås. Det kan ske ved at udlevere vilkårene til forbrugeren efter anmodning (ved aftaler indgået på fast forretningssted), gøre vilkårene tilgængelige på anden vis (f.eks. på den erhvervsdrivendes websted i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg) eller ved at vedlægge ordresedlen standardvilkårene som bilag (i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted). Den erhvervsdrivende bør anmode om forbrugerens udtrykkelige samtykke til eventuelle betalinger ud over betalingen for den erhvervsdrivendes vigtigste kontraktlige forpligtelse. Det bør være forbudt at formode samtykke ved brug af opt out-ordninger som f.eks. forud afkrydsede felter.

Ændring 46

Forslag til direktiv Betragtning 47 a (ny)

(47a) De erhvervsdrivende bør frit kunne vælge, hvorledes kontraktvilkårene meddeles, f.eks. med hvilken skrifttype og -størrelse disse udfærdiges. Medlemsstaterne bør undlade at stille krav til, hvordan kontraktvilkårene præsenteres, dog undtaget krav til, hvordan de præsenteres for handicappede, eller når varerne eller tjenesteydelserne kan medføre en særlig risiko for forbrugerens eller en tredjepersons sundhed og sikkerhed. Medlemsstaterne kan også stille yderligere krav i de tilfælde, hvor der på grund af kompleksiteten af aftalerne for sådanne varer eller tjenesteydelser er risiko for negative konsekvenser for forbrugerne, herunder problemer der vedrører konkurrencen i denne sektor. Dette kan eksempelvis være tilfældet i aftaler om finansielle tjenesteydelser, gas, elektricitet og vand, telekommunikation og fast ejendom. Dette bør dog ikke gælde for formelle nationale krav vedrørende aftalens indgåelse eller andre formelle krav, såsom på hvilket sprog vilkårene fastsættes, krav til vilkårenes indhold eller formuleringen af visse kontraktvilkår for særlige sektorer. Dette direktiv bør ikke harmonisere de sprogkrav, der stilles til forbrugeraftaler. Medlemsstaterne vil derfor i deres nationale lovgivning kunne opretholde eller indføre sprogkrav til kontraktvilkårene.

Ændring 47

Forslag til direktiv Betragtning 49

(49) Ved anvendelsen af dette direktiv bør vurderingen af, om et vilkår er rimeligt, hverken omfatte vilkår, der omhandler aftalens hovedgenstand eller forholdet mellem leverancens eller ydelsens kvalitet og pris, medmindre disse vilkår ikke opfylder krav om gennemsigtighed. Der bør imidlertid tages hensyn til aftalens hovedgenstand og forholdet mellem kvalitet og pris ved vurderingen af, om andre kontraktvilkår er rimelige. I forbindelse med forsikringsaftaler bør de vilkår, hvori den forsikrede risiko og forsikrerens forpligtelse er klart defineret eller afgrænset, f.eks. ikke indgå i en sådan vurdering, for der tages hensyn til disse afgrænsninger ved beregningen af den præmie, som forbrugeren betaler. (49) Ved anvendelsen af dette direktiv bør vurderingen af, om et vilkår er rimeligt, hverken omfatte vilkår, der omhandler aftalens hovedgenstand eller forholdet mellem leverancens eller ydelsens kvalitet og pris, medmindre disse vilkår ikke opfylder krav om gennemsigtighed. Der bør imidlertid tages hensyn til aftalens hovedgenstand og forholdet mellem kvalitet og pris ved vurderingen af, om andre kontraktvilkår er rimelige. I forbindelse med forsikringsaftaler bør de vilkår, hvori den forsikrede risiko og forsikrerens forpligtelse er klart defineret eller afgrænset, f.eks. ikke indgå i en sådan vurdering, for der tages hensyn til disse afgrænsninger ved beregningen af den præmie, som forbrugeren betaler. Denne undtagelse gælder ikke den påregnede betaling til den erhvervsdrivende som en del af tilknyttede eller afledte udgifter fastsat i aftalen, herunder gebyrer eller afgifter for overtrædelse af kontraktvilkårene, der fuldt ud bør indgå i rimelighedsvurderingen.

Ændring 48

Forslag til direktiv Betragtning 50

(50) Med henblik på at skabe retssikkerhed og forbedre den måde, det indre marked fungerer på, bør direktivet indeholde to lister over urimelige vilkår. Bilag II indeholder en liste over vilkår, som bør betragtes som urimelige under alle omstændigheder. Bilag III indeholder en liste over vilkår, som bør betragtes som urimelige, medmindre den erhvervsdrivende beviser det modsatte. Disse lister bør finde anvendelse i alle medlemsstater. (50) Med henblik på at skabe retssikkerhed og forbedre den måde, det indre marked fungerer på, bør direktivet indeholde to ikke-udtømmende lister over urimelige vilkår. Bilag II indeholder en liste over vilkår, som bør betragtes som urimelige under alle omstændigheder. Bilag III indeholder en liste over vilkår, som bør betragtes som urimelige, medmindre den erhvervsdrivende beviser det modsatte.

Ændring 49

Forslag til direktiv Betragtning 51

(51) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen. udgår

Ændring 50

Forslag til direktiv Betragtning 52

(52) Kommissionen bør navnlig tillægges bemyndigelse til at ændre bilag II og III om kontraktvilkår, som skal betragtes som eller formodes at være urimelige. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i dette direktiv, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF. udgår

Ændring 51

Forslag til direktiv Betragtning 53

(53) Kommissionens bemyndigelse til at ændre bilag II og III bør anvendes til at sikre konsekvent gennemførelse af bestemmelserne om urimelige vilkår ved at supplere nævnte bilag med kontraktvilkår, som bør betragtes som urimelige under alle omstændigheder, eller som bør betragtes som urimelige, medmindre den erhvervsdrivende har bevist det modsatte. udgår

Ændring 52

Forslag til direktiv Betragtning 55 a (ny)

(55a) Medlemsstaterne bør sikre, at deres nationale myndigheder har et tilstrækkeligt samarbejde med Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre (ECC), så der kan reageres i grænseoverskridende sager, navnlig på ikkefærdigbehandlede anmodninger hos de europæiske forbrugercentre.

Ændring 53

Forslag til direktiv Betragtning 60

(60) Europa-Kommissionen vil tage skridt til at finde den mest hensigtsmæssige måde til at sikre, at alle forbrugere gøres bekendt med deres rettigheder på salgsstedet. (60) Kommissionen vil efter høring af medlemsstaterne og de interesserede parter tage skridt til at finde den mest hensigtsmæssige måde til at sikre, at alle forbrugere og erhvervsdrivende gøres bekendt med deres rettigheder på salgsstedet. Kommissionen bør især benytte sig af midler som informations- og kommunikationsteknologiværktøjer samt offentlige medier.

Ændring 54

Forslag til direktiv Betragtning 61 a (ny)

(61a) Der bør fastsættes bestemmelser for en gensidig evalueringsproces, inden for hvis rammer medlemsstaterne i løbet af tidsfristen for gennemførelsen af dette direktiv i første omgang skal foretage en revision af deres lovgivning med henblik på at fastslå, hvilke mere restriktive national bestemmelser, som samtidig er i overensstemmelse med traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der skal indføres eller opretholdes for at yde større beskyttelse til forbrugerne. Medlemsstaterne bør ved udløbet af tidsfristen for gennemførelsen af dette direktiv udarbejde en rapport om resultaterne af denne revision. Kommissionen bør forelægge hver rapport for alle de øvrige medlemsstater samt andre berørte parter. Medlemsstaterne og Europa-Parlamentet kan inden for seks måneder fremsætte bemærkninger til rapporterne. Kommissionen bør senest et år efter udløbet af fristen for gennemførelsen af dette direktiv og derefter hvert tredje år udarbejde en rapport, der i givet fald indeholder lovgivningsforslag. Kommissionen bør om nødvendigt bistå medlemsstaterne i forbindelse med udarbejdelsen af en fælles metode.

Ændring 55

Forslag til direktiv Betragtning 61 b (ny)

(61b) For at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau i alle medlemsstater bør personer og organisationer, som har en berettiget interesse i forbrugerbeskyttelse, tilskyndes til at rapportere og fremkomme med ikke-bindende udtalelser til medlemsstaterne og Kommissionen om deres vurderinger, således at der kan tages hensyn hertil i forbindelse med revisionen af dette direktiv.

Ændring 56

Forslag til direktiv Betragtning 63

(63) Det ville være hensigtsmæssigt at tage dette direktiv op til revision, hvis der konstateres hindringer på det indre marked. Revisionen kunne føre til et forslag fra Kommissionen om ændring af dette direktiv og herunder eventuelt ændringer af anden forbrugerbeskyttelseslovgivning som udtryk for Kommissionens tilsagn i strategien for forbrugerpolitikken om at tage gældende fællesskabsret op til revision for at sikre et højt fælles forbrugerbeskyttelsesniveau. udgår

Ændring 57

Forslag til direktiv Artikel 1

Formålet med dette direktiv er at bidrage til et velfungerende indre marked og at opnå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau gennem indbyrdes tilnærmelse af visse aspekter ved medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om aftaler mellem forbrugere og erhvervsdrivende. Formålet med dette direktiv er at opnå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og bidrage til et velfungerende indre marked gennem indbyrdes tilnærmelse af visse aspekter ved medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om aftaler mellem forbrugere og erhvervsdrivende.

Ændring 59

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 1

1) »forbruger«: enhver fysisk person, der i forbindelse med de af dette direktiv omfattede aftaler, ikke handler som led i sit erhverv. 1) »forbruger«: enhver fysisk person, der i forbindelse med de af dette direktiv omfattede aftaler, primært ikke handler som led i sit erhverv.

Medlemsstaterne kan opretholde eller udvide anvendelsen af direktivets bestemmelser til juridiske eller fysiske personer, som ikke er forbrugere som defineret i dette direktiv.

Ændring 60

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 2

2) »erhvervsdrivende«: enhver fysisk eller juridisk person , der i forbindelse med de af dette direktiv omfattede aftaler, handler som led i sit erhverv, samt enhver anden person, der optræder i en erhvervsdrivendes navn eller på dennes vegne 2) »erhvervsdrivende«: enhver fysisk eller juridisk person - uanset om der er tale om offentligt eller privat ejerskab - der i forbindelse med de af dette direktiv omfattede aftaler, handler som led i sit erhverv, samt enhver anden person, der optræder på vegne af en erhvervsdrivende

Ændring 61

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 2 a (nyt)

2a) »vare«: enhver løsøregenstand eller immaterielt gode, der kan anvendes på en måde, der kan sidestilles med fysisk besiddelse, undtagen varer som sælges på tvangsauktion eller i øvrigt i henhold til lov. Vand, gas og elektricitet betragtes som varer i henhold til dette direktiv, når det udbydes til salg i et begrænset volumen eller en bestemt mængde

Ændring 62

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 2 b (nyt)

2b) »vare, som er fremstillet efter forbrugerens specifikationer«: enhver vare, som ikke er præfabrikeret, og hvis færdiggørelse afhænger af forbrugerens individuelle valg eller beslutning

Ændring 63

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 3

3) »købsaftale«: enhver aftale mellem den erhvervsdrivende og forbrugeren om salg af varer, herunder enhver aftale med blandet formål, der både har varer og tjenesteydelser som salgsgenstand udgår

Ændring 64

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 4

4) »vare«: enhver løsøregenstand undtagen a) varer, som sælges på tvangsauktion eller i øvrigt i henhold til lov b) vand og gas, medmindre disse varer sælges i et afgrænset volumen eller i en bestemt mængde c) elektricitet udgår

Ændring 65

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 5

5) » tjenesteydelsesaftale «: enhver aftale, dog ikke købsaftale, i henhold til hvilken den erhvervsdrivende yder forbrugeren en tjeneste 5) » tjenesteydelse «: enhver levering af arbejde eller andre tjenester af enhver art fra den erhvervsdrivende til forbrugeren mod betaling

Ændring 66

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 5 a (nyt)

5a ) »købsaftale«: enhver aftale, ved hvilken en erhvervsdrivende i overensstemmelse med gældende national ret skaffer en forbruger ejendomsret til en vare eller forpligter sig til at skaffe en forbruger ejendomsret til en vare, og ved hvilken forbrugeren forpligter sig til at betale den aftalte pris. I dette direktiv forstås ved købsaftale også aftaler om levering af varer, som endnu ikke er fremstillet

Ændring 67

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 5 b (nyt)

5b) »blandet aftale«: enhver aftale, der både omfatter elementer af levering af en tjenesteydelse og elementer af levering af varer

Ændring 68

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 6

6) »aftale vedrørende fjernsalg«: enhver købs- eller tjenesteydelseseaftale , hvor den erhvervsdrivende med henblik på aftalens indgåelse udelukkende anvender en eller flere former for fjernkommunikationsteknikker 6) »aftale vedrørende fjernsalg«: enhver aftale mellem en erhvervsdrivende og en forbruger om levering af en vare eller en tjenesteydelse , der er indgået som led i et ordnet system for fjernsalg eller levering af fjernydelser, hvor den erhvervsdrivende og forbrugeren ikke samtidig er fysisk til stede ved aftalens indgåelse , men udelukkende anvender en eller flere former for fjernkommunikationsteknikker

Ændring 69

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 7

7) »fjernkommunikationsteknik«: ethvert middel, som uden den erhvervsdrivendes og forbrugerens samtidige fysiske tilstedeværelse kan anvendes med henblik på indgåelse af en aftale mellem disse parter udgår

Ændring 70

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 8

8) »aftale indgået uden for fast forretningssted«: 8) »aftale indgået uden for fast forretningssted«: enhver aftale indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger om levering af en vare eller en tjenesteydelse,

a) enhver købs- eller tjenesteydelsesaftale indgået uden for fast forretningssted med den erhvervsdrivendes og forbrugerens samtidige fysiske tilstedeværelse eller enhver købs- eller tjenesteydelsesaftale, som forbrugeren har afgivet tilbud på under de samme omstændigheder, eller a) der er indgået uden for fast forretningssted med den erhvervsdrivendes og forbrugerens samtidige fysiske tilstedeværelse

aa) der er indgået uden for fast forretningssted, hvor forbrugeren med den erhvervsdrivendes og forbrugerens samtidige fysiske tilstedeværelse har afgivet tilbud, eller

b) enhver købs- eller tjenesteydelsesaftale indgået på fast forretningssted, men forhandlet på plads uden for fast forretningssted med den erhvervsdrivendes og forbrugerens samtidige fysiske tilstedeværelse b) hvis vigtigste elementer i kontrakten er blevet fastlagt i løbet af en udflugt, i forbindelse med et fritidsarrangement eller ved en salgsdemonstration arrangeret af den erhvervsdrivende uden for fast forretningssted med den erhvervsdrivendes og forbrugerens samtidige fysiske tilstedeværelse , og hvor formålet med denne udflugt, dette fritidsarrangement eller denne salgsdemonstration er efterfølgende at indgå en aftale på et fast forretningssted

Ændring 71

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 9 – litra b

b) markedsboder og messestande , hvor den erhvervsdrivende regelmæssigt eller midlertidigt udøver sin aktivitet b) markedsboder, hvor den erhvervsdrivende regelmæssigt eller midlertidigt udøver sin aktivitet

Ændring 72

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 12

12) »produkt«: enhver vare eller tjenesteydelse, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser udgår

Ændring 73

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 14

14) »erhvervsmæssig diligenspligt«: standarden for de særlige færdigheder og den omhu, som en erhvervsdrivende med rimelighed kan forventes at udvise over for forbrugerne, og som skal stå i et rimeligt forhold til hæderlig markedspraksis og/eller det generelle princip om god tro inden for den erhvervsdrivendes virkefelt udgår

Ændring 74

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 15

15) »auktion«: en salgsmetode, hvor den erhvervsdrivende tilbyder varer eller tjenester gennem en konkurrencebaseret budprocedure, som kan omfatte brug af fjernkommunikationsteknikker, og hvor den højestbydende er forpligtet til at købe varerne eller tjenesteydelserne. En transaktion på grundlag af et fastpristilbud er til trods for forbrugerens mulighed for at indgå aftalen gennem en budprocedure, ikke en auktion udgår

Ændring 75

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 16

16) »offentlig auktion«: en salgsmetode, hvor den erhvervsdrivende tilbyder varer til forbrugere , som selv er eller har mulighed for selv at være til stede under auktionen, gennem en konkurrencebaseret budprocedure, som styres af en auktionsholder, og hvor den højestbydende er forpligtet til at købe varerne 16) »offentlig auktion«: en salgsmetode, hvor en erhvervsdrivende i forbindelse med et offentligt tilgængeligt arrangement tilbyder en vare eller en tjenesteydelse til forbrugere gennem en gennemsigtig, konkurrencebaseret budprocedure, der styres af en tredjemand (en auktionsholder ) , der mod betaling handler som bemyndiget repræsentant for den erhvervsdrivende. Ved en auktion med stigende bud går varen eller tjenesteydelsen til den forbruger eller en person, der handler på dennes vegne, som er den højestbydende. Ved en auktion med faldende bud går varen eller tjenesteydelsen til den forbruger eller en person, der handler på dennes vegne, der med det samme og som den første erklærer sig villig til at købe varen eller tjenesteydelsen til den angivne pris.

Ændring 76

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 17

17) »producent«: den, der har fremstillet en vare, den importør, der har indført den til Fællesskabet , eller enhver anden, der fremstår som producent ved at have forsynet varen med sit navn, sit mærke eller et andet kendetegn 17) »producent«: den, der har fremstillet en vare, den importør, der har indført den til Unionen , eller enhver anden, der fremstår som producent ved at have forsynet varen med sit navn, sit mærke eller et andet kendetegn

Ændring 77

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 18

18) »handelsmæssig garanti«: enhver forpligtelse, som den erhvervsdrivende eller producenten (»garantigiveren«) har påtaget sig over for forbrugeren til at refundere købesummen eller omlevere, reparere eller på anden måde afhjælpe mangler ved varen, hvis den ikke svarer til de specifikationer, der fremgår af garantierklæringen eller af de relevante reklamer på tidspunktet eller forud for aftalens indgåelse 18) »handelsmæssig garanti«: enhver forpligtelse, som den erhvervsdrivende eller producenten (»garantigiveren«) har påtaget sig over for forbrugeren , ud over sine lovmæssige forpligtelser i henhold til overensstemmelsesgarantien, til at refundere købesummen eller omlevere, reparere eller på anden måde afhjælpe mangler ved varen, hvis den ikke svarer til de specifikationer eller ethvert andet element , som ikke er forbundet med overensstemmelse, der fremgår af garantierklæringen eller af de relevante reklamer på tidspunktet eller forud for aftalens indgåelse

Ændring 78

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 19

19) »mellemmand«: en erhvervsdrivende, som indgår aftalen i forbrugerens navn eller på dennes vegne udgår

Ændring 79

Forslag til direktiv Artikel 2 – nr. 20

20) »tilknyttet aftale«: en aftale i henhold til hvilken forbrugeren erhverver varer eller tjenesteydelser, som er omfattet af en aftale vedrørende fjernsalg eller en aftale indgået uden for fast forretningssted, og hvor disse varer eller tjenesteydelser leveres af den erhvervsdrivende eller tredjemand på grundlag af et arrangement mellem nævnte tredjemand og den erhvervsdrivende. 20) »tilknyttet aftale«: enhver aftale om levering af varer eller tjenesteydelser,

a) som fra en objektiv synsvinkel udgør en kommerciel enhed, gennem aftaler vedrørende fjernsalg eller aftaler indgået uden for fast forretningssted, eller

b) hvor varer eller tjenesteydelser leveres af den erhvervsdrivende eller af en tredjepart på grundlag af en ordning mellem denne tredjepart og den erhvervsdrivende.

En kommerciel enhed anses for at foreligge, når de varer eller tjenesteydelser, der leveres i henhold de tilknyttede aftaler, vedrører udførelsen af aftaler om fjernsalg eller aftaler indgået uden for fast forretningssted, eller anvendelsen af de varer eller tjenesteydelser, der er leveret i henhold til sådanne aftaler.

Ændring 80 + 232

Forslag til direktiv Artikel 3

1. Dette direktiv finder anvendelse på købs- og tjenesteydelsesaftaler mellem den erhvervsdrivende og forbrugeren på de vilkår og i det omfang, der følger af direktivets bestemmelser. 1. Dette direktiv finder anvendelse på aftaler om levering af en vare eller en tjenesteydelse i henhold til en aftale med blandet formål mellem den erhvervsdrivende og forbrugeren på de vilkår og i det omfang, der følger af direktivets bestemmelser.

2. Dette direktiv finder udelukkende anvendelse på finansielle tjenesteydelser , for så vidt angår visse aftaler indgået uden for fast forretningssted, jf . artikel 8-20, urimelige kontraktvilkår, jf. artikel 30-39, og generelle bestemmelser, jf. artikel 40-46, sammenholdt med artikel 4 om fuld harmonisering. 2. Dette direktiv berører ikke den sektorspecifikke EU-lovgivning for aftaler , der indgås mellem en erhvervsdrivende og en forbruger .

2a. Dette direktiv finder ikke anvendelse på aftaler om

a) sociale ydelser

b) sundhedsydelser, der leveres af sundhedsprofessionelle til patienter med henblik på at vurdere, bevare eller genetablere deres sundhedstilstand

c) spil, som indebærer, at der gøres indsats med penge i spil, som indeholder et element af tilfældighed, herunder lotteri, kasinospil og væddemål.

2b. Artikel 5 til 19 og artikel 23a gælder ikke for aftaler

a) om finansielle tjenesteydelser

b) der falder ind under anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september 2002 om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne (2).

3. Artikel 30-39 om forbrugerrettigheder i forbindelse med urimelige kontraktvilkår, finder sammenholdt med artikel 4 om fuld harmonisering som de eneste anvendelse på aftaler, der er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/47/EF og Rådets direktiv 90/314/EØF . 3. Jf. stk. 4 til 4c i den artikel anvendes artikel 9 til 19 for aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted .

4. Artikel 5, 7, 9 og 11 berører ikke bestemmelserne om oplysningskrav i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF. 4. Artikel 9-19 finder ikke anvendelse på aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted:

a) om stiftelse, erhvervelse eller overdragelse af rettigheder i fast ejendom eller garantier i forbindelse med fast ejendom eller vedrørende opførelse eller væsentlig ombygning af en bygning eller udlejning af en bygning eller en lejlighed

b) der er omfattet af Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure (3) eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/122/EF af 14. januar 2009 om beskyttelse af forbrugerne i forbindelse med visse aspekter ved timeshareaftaler, aftaler om længerevarende ferieprodukter, videresalgs- og bytteaftaler (4),

c) som i overensstemmelse med medlemsstaternes regler oprettes under medvirken af en offentlig embedsmand, der er juridisk forpligtet til at være uafhængig og upartisk, og som ved omfattende juridisk oplysning skal sikre, at forbrugeren kun indgår aftalen efter moden overvejelse og med kendskab til dens juridiske rækkevidde.

4a. Artikel 9 til 19 finder ikke anvendelse på aftaler indgået uden for fast forretningssted, hvor den erhvervsdrivende og forbrugeren straks udfører deres kontraktlige forpligtelser og prisen ikke overstiger 40 EUR, hvis sådanne aftaler på grund af deres karakter sædvanligvis indgås uden for fast forretningssted. Medlemsstaterne kan fastsætte en lavere værdi i den nationale lovgivning.

4b. Artikel 9 til 19 gælder ikke for aftaler om fjernsalg:

a) der indgås ved hjælp af vareautomater eller automatiserede forretningslokaler

b) der indgås med formidlere af telekommunikation ved brug af offentlige telefonbokse, eller som omhandler særskilte telefon-, internet- eller faxforbindelser, som er etableret af forbrugeren.

4c. Artikel 11, stk. 1b, og artikel 12-19 finder ikke anvendelse på aftaler vedrørende fjernsalg om levering af tjenesteydelser i form af logi, transport, biludlejning samt forplejning og fritidstilbud, når aftalerne vedrører levering på en forud fastlagt dato eller i et nærmere bestemt tidsrum.

4d. Jf. stk. 4e, 4f og 4g i denne artikel, anvendes artikel 22 til 29 for købsaftaler. I tilfælde af aftaler med blandet formål finder dette kapitel kun anvendelse på varerne, jf. dog artikel 24, stk. 5.

4e. Artikel 22a og 23a finder ligeledes anvendelse på tjenesteydelsesaftaler og aftaler med blandet formål.

4f. Artikel 22 til 29 gælder ikke for:

a) elektricitet

b) vand og gas, medmindre disse varer sælges i et afgrænset volumen eller i en bestemt mængde

4g. Artikel 22 til 29 finder ikke anvendelse på brugte genstande, som sælges på offentlig auktion.

Ændring 81

Forslag til direktiv Artikel 4 – overskrift

Fuld harmonisering Harmoniseringsgrad

Ændring 82

Forslag til direktiv Artikel 4

Medlemsstaterne kan ikke i national ret beholde eller indføre bestemmelser, der fraviger dem, der er fastsat i dette direktiv , herunder strengere eller lempeligere bestemmelser, for at sikre et andet forbrugerbeskyttelsesniveau . 1. Medlemsstaterne kan , undtaget i de tilfælde, der er fastsat i stk. 1 a og 1 b, i deres nationale lovgivning opretholde eller indføre strengere bestemmelser, der er i overensstemmelse med traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde , for at sikre en højere grad af forbrugerbeskyttelse på de betingelser og i det omfang, der er fastlagt i artikel 5, artikel 9, stk . 5, og artikel 9, stk. 6, artikel 22 til 29, artikel 31, stk. 4, og artikel 34 og 35.

2. Medlemsstaterne kan i deres nationale lovgivning opretholde strengere bestemmelser, der er i overensstemmelse med traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for at sikre en højere grad af forbrugerbeskyttelse, som fastlagt i artikel 12, stk. 4, og artikel 13, stk. 2.

3. Medlemsstaterne kan ikke i national ret opretholde eller indføre bestemmelser, der fraviger dem, der er fastsat i artikel 2, artikel 9, stk. 1-4, artikel 9, stk. 8, artikel 10 og 11, artikel 12, stk. 1-3, artikel 13, stk. 1, artikel 14 til 19, artikel 30 til 33 og artikel 35, herunder strengere bestemmelser, for at sikre et andet forbrugerbeskyttelsesniveau .

Ændring 83

Forslag til direktiv Artikel 4 a (ny)

Artikel 4a Tidsfrister, datoer og tidspunkter Fristerne i nærværende direktiv beregnes som omhandlet i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 af 3. juni 1971 om fastsættelse af regler om tidsfrister, datoer og tidspunkter (5) .

Ændring 84

Forslag til direktiv Kapitel II – overskrift

Ændring 85

Forslag til direktiv Artikel 5 – overskrift

Generelle oplysningskrav Oplysningskrav i forbindelse med aftaler indgået på fast forretningssted

Ændring 86

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – indledning

1. Forud for enhver købs- eller tjenesteydelsesaftales indgåelse skal den erhvervsdrivende, hvis oplysningerne ikke allerede fremgår af konteksten , orientere forbrugeren om følgende: 1. I forbindelse med indgåelse af en aftale på fast forretningssted skal den erhvervsdrivende, hvis oplysningerne ikke allerede fremgår af konteksten, på en klar og forståelig måde orientere forbrugeren om følgende:

Ændring 87

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – litra a

a) produktets vigtigste egenskaber i et omfang, der svarer til kommunikationsteknikken og produktet a) varens eller tjenesteydelsens vigtigste egenskaber i et omfang, der svarer til varen eller tjenesteydelsen

Ændring 88

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – litra b

b) den erhvervsdrivendes fysiske adresse og navn , f.eks. hans firmanavn , og, hvor det er relevant, den fysiske adresse og navnet på den erhvervsdrivende, på hvis vegne han handler b) den erhvervsdrivendes identitet , f.eks. hans firmanavn

Ændring 89

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – litra b a (nyt)

ba) den fysiske adresse på den erhvervsdrivendes faste forretningssted samt telefon-, faxnummer og e-mail-adresse, såfremt sådanne findes, således at forbrugeren hurtigt kan tage kontakt til den erhvervsdrivende og kommunikere med denne på effektiv vis.

Ændring 90

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – litra c

c) prisen inklusive afgifter, eller, hvis produktets art gør, at prisen ikke med rimelighed kan udregnes på forhånd, den måde, hvorpå prisen udregnes, samt, hvor det er relevant, alle yderligere omkostninger vedrørende fragt, levering eller porto eller, hvor sådanne omkostninger ikke med rimelighed kan udregnes på forhånd, oplysninger om, at der kan forekomme sådanne yderligere omkostninger c) den samlede pris inklusive afgifter, eller, hvis varens eller tjenesteydelsens art gør, at prisen ikke med rimelighed kan udregnes på forhånd, den måde, hvorpå prisen udregnes, samt, hvor det er relevant, alle yderligere omkostninger vedrørende fragt, levering eller porto og enhver anden omkostning eller, hvor sådanne omkostninger ikke med rimelighed kan udregnes på forhånd, oplysninger om, at der kan forekomme sådanne yderligere omkostninger . I forbindelse med tidsubegrænsede aftaler er den samlede pris de samlede månedlige omkostninger

Ændring 91

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – litra d

d) forholdene vedrørende betaling, levering, gennemførelse og klagebehandling , hvis disse afviger fra kravene i forbindelse med erhvervsmæssig diligenspligt d) når det er relevant, de nærmere bestemmelser for betaling, levering, gennemførelse , den dato, hvor den erhvervsdrivende forpligter sig til at levere varerne eller yde tjenesten samt den erhvervsdrivendes politik for klagebehandling

Ændring 92

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – litra f og f a (nye)

f) eventuel eftersalgsservice og handelsmæssige garantier samt betingelserne herfor, hvor det er relevant f) foruden påmindelsen om eksistensen af en lovfæstet overensstemmelsesgaranti for varerne, eventuel eftersalgsservice og handelsmæssige garantier samt betingelserne herfor, hvor det er relevant

fa) eventuelle adfærdskodekser, og hvordan de kan erhverves, hvor det er relevant

Ændring 93

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – litra g

g) aftalens gyldighedsperiode, hvor det er relevant, eller for tidsubestemte aftaler, betingelserne for at bringe aftalen til ophør g) aftalens gyldighedsperiode, hvor det er relevant, eller for tidsubestemte aftaler, eller for aftaler, der forlænges automatisk, betingelserne for at bringe aftalen til ophør

Ændring 94

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – litra i

i) eventuelle forskud eller andre finansielle garantier, som forbrugeren skal betale eller stille efter anmodning fra den erhvervsdrivende, samt betingelserne herfor. i) hvor det er relevant, eventuelle forskud eller andre finansielle garantier, som forbrugeren skal betale eller stille efter anmodning fra den erhvervsdrivende, samt betingelserne herfor

Ændring 95

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 1 – litra i a, i b og i c (nye)

ia) anvendelse af tekniske beskyttelsesforanstaltninger for digitalt indhold, hvor det er relevant

ib) digitalt indholds interoperabilitet med hardware og software i henhold til, hvad den erhvervsdrivende ved eller med rimelighed kan have vidst, herunder eventuel manglende interoperabilitet, hvor det er relevant

ic) hvor det er relevant, mulighed for adgang til en udenretslig klage- og afhjælpningsmekanisme, som den erhvervsdrivende er underkastet, og forudsætningerne for denne adgang.

Ændring 96

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 2

2. I forbindelse med offentlige auktioner kan oplysningerne i stk. 1, litra b), udskiftes med auktionarius' fysiske adresse og navn. 2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på aftaler om levering af varer eller tjenesteydelser, som omfatter dag-til-dag-transaktioner, og hvor den erhvervsdrivende skal levere varen eller tjenesten umiddelbart efter aftalens indgåelse.

Ændring 97

Forslag til direktiv Artikel 5 – stk. 3

3. De oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, udgør en integrerende del af købs- eller tjenesteydelsesaftalen. 3. Medlemsstaterne kan indføre eller opretholde yderligere krav til oplysninger forud for en aftales indgåelse.

Ændring 98

Forslag til direktiv Artikel 6 – stk. 2

2. Virkningerne af enhver misligholdelse af artikel 5 bestemmes i overensstemmelse med gældende national ret, jf. dog artikel 7, stk. 2, samt artikel 13 og 42. Medlemsstaterne indfører bestemmelser i deres nationale lovgivning om effektive aftaleretlige beføjelser for enhver misligholdelse af artikel 5. 2. Virkningerne af enhver misligholdelse af artikel 5 bestemmes i overensstemmelse med gældende national ret, jf. dog artikel 13 og 42. Medlemsstaterne indfører bestemmelser i deres nationale lovgivning om effektive og passende beføjelser for enhver misligholdelse af artikel 5.

Ændring 99

Forslag til direktiv Artikel 7

Artikel 7 Særlige oplysningskrav for mellemmænd 1. Mellemmænd skal forud for aftalens indgåelse oplyse forbrugeren om, at de optræder i en anden forbrugers navn eller på dennes vegne, og at den indgåede aftale ikke skal betragtes som en aftale mellem forbrugeren og den erhvervsdrivende, men snarere som en aftale mellem to forbrugere, og at den som sådan ikke falder ind under dette direktivs anvendelsesområde. 2. Mellemmænd, som ikke opfylder kravet i stk. 1, anses for at have indgået aftalen i eget navn. 3. Denne artikel finder ikke anvendelse på offentlige auktioner. udgår

Ændring 100

Forslag til direktiv Artikel 8

Artikel 8 Anvendelsesområde Dette kapitel finder anvendelse på aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted. udgår

Ændring 101

Forslag til direktiv Artikel 9

Oplysningskrav for aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted Oplysningskrav forud for indgåelsen af aftalen for aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted

For så vidt angår aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted, skal den erhvervsdrivende orientere om følgende , som udgør en integrerende del af aftalen : 1. Den erhvervsdrivende eller den person, der handler på dennes vegne, skal i god tid inden forbrugeren forpligtes af en aftale vedrørende fjernsalg , en aftale indgået uden for fast forretningssted eller et tilsvarende kontrakttilbud , på klar og forståelig måde orientere forbrugeren om følgende:

a) de oplysninger, der er omhandlet i artikel 5 og 7, og, uanset artikel 5, stk. 1, litra d), forholdene vedrørende betaling, levering og gennemførelse i alle tilfælde a) varens eller tjenesteydelsens vigtigste egenskaber i et omfang, der svarer til mediet, varen eller tjenesteydelsen

b) i tilfælde af eventuel fortrydelsesret, betingelserne og procedurerne for at gøre nævnte ret gældende, jf. bilag I b) den erhvervsdrivendes identitet, f.eks. hans firmanavn

ba) den fysiske adresse på den erhvervsdrivendes faste forretningssted samt telefon-, faxnummer og e-mail-adresse, såfremt sådanne findes, således at forbrugeren hurtigt kan tage kontakt til den erhvervsdrivende og kommunikere med denne på effektiv vis

c) den fysiske adresse på den erhvervsdrivendes faste forretningssted (og, hvor det er relevant, på det faste forretningssted for den erhvervsdrivende, på hvis vegne han handler), hvis den er forskellig fra hans fysiske adresse, og hvortil forbrugeren kan indgive eventuelle klager c) den samlede pris inklusive afgifter, eller, hvis varens eller tjenesteydelsens art gør, at prisen ikke med rimelighed kan udregnes på forhånd, den måde, hvorpå prisen udregnes, samt, hvor det er relevant, alle yderligere omkostninger vedrørende fragt, levering eller porto og enhver anden omkostning eller, hvor sådanne omkostninger ikke med rimelighed kan udregnes på forhånd, oplysninger om, at der kan forekomme sådanne yderligere omkostninger. I forbindelse med tidsubegrænsede aftaler er den samlede pris de samlede månedlige omkostninger

d) eventuelle adfærdskodekser, og hvordan de kan erhverves, hvor det er relevant d) de nærmere bestemmelser for betaling, levering, gennemførelse, den dato, hvor den erhvervsdrivende forpligter sig til at levere varerne eller yde tjenesten samt den erhvervsdrivendes politik for klagebehandling

e) muligheden for at få adgang til mindelig bilæggelse af tvister, hvor det er relevant e) hvis der er en fortrydelsesret, vilkårene, fristen og fremgangsmåden ved udøvelse af denne ret, herunder eventuelle omkostninger for forbrugeren i forbindelse med tilbagelevering af varerne. Den erhvervsdrivende kan i dette øjemed anvende standardfortrydelsesvejledningen i bilag I, del A, og standardfortrydelsesformularen i bilag I, del B, eller en anden entydig erklæring. Hvis den erhvervsdrivende anvender standardfortrydelsesvejledningen i bilag I, del A, til at informere forbrugeren, anses han for at have opfyldt oplysningskravene i denne artikel med hensyn til fortrydelsesret

ea) såfremt fortrydelsesretten ikke finder anvendelse i henhold til artikel 19, stk. 1, informationen om, at forbrugeren ikke vil kunne gøre sin fortrydelsesret gældende

f) at aftalen indgås med en erhvervsdrivende, og at forbrugeren derfor vil blive beskyttet i henhold til dette direktiv. f) foruden påmindelsen om eksistensen af en lovfæstet overensstemmelsesgaranti for varerne, eventuel eftersalgsservice og handelsmæssige garantier samt betingelserne herfor, hvor det er relevant

fa) eventuelle adfærdskodekser, og hvordan eksemplarer heraf kan erhverves, hvor det er relevant

fb) aftalens gyldighedsperiode, hvor det er relevant, eller for tidsubestemte aftaler, eller aftaler, der forlænges automatisk, betingelserne for at bringe aftalen til ophør

fc) minimumsvarigheden af forbrugerens forpligtelser i henhold til aftalen, hvor det er relevant

fd) eventuelle forskud eller andre finansielle garantier, som forbrugeren skal betale eller stille efter anmodning fra den erhvervsdrivende, samt betingelserne herfor

fe) anvendelse af tekniske beskyttelsesforanstaltninger for digitalt indhold, hvor det er relevant

ff) digitalt indholds interoperabilitet med hardware og software i henhold til, hvad den erhvervsdrivende ved eller med rimelighed kan have vidst, herunder eventuel manglende interoperabilitet, hvor det er relevant

fg) hvor det er relevant, mulighed for adgang til en udenretslig klage- og afhjælpningsmekanisme, som den erhvervsdrivende er underkastet, og forudsætningerne for denne adgang.

2. I forbindelse med offentlige auktioner kan oplysningerne i stk. 1, litra b), ba), og c), udskiftes med de tilsvarende oplysninger om auktionarius.

3. De oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, udgør en integreret del af aftalen vedrørende fjernsalg og aftalen indgået uden for fast forretningssted.

4. Medlemsstaterne pålægger ikke yderligere indholdsmæssige krav til standardfortrydelsesvejledningen i henhold til bilag I, del A.

5. Hvad angår aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted om transporttjenester eller sikkerheds- og sundhedskrav, kan medlemsstaterne vedtage eller opretholde nationale bestemmelser om fastsættelse af supplerende krav til oplysninger forud for kontraktindgåelse, forudsat at de er forenelige med traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og at sådanne krav er passende for en korrekt information af forbrugerne.

6. Medlemsstaterne kan indføre eller opretholde yderligere oplysningskrav forud for aftaleindgåelse for alle aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted om levering af tjenesteydelser, for hvilke de i henhold til artikel 22, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked (6) kan vedtage yderligere oplysningskrav for tjenesteydere, der er etableret på deres område.

7. Artikel 5 berører ikke Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel i det indre marked (7).

8. Bevisbyrden for opfyldelsen af de i dette kapitel nævnte oplysningskrav påhviler den erhvervsdrivende.

Ændring 102

Forslag til direktiv Artikel 10 – overskrift

Formelle krav for aftaler indgået uden for fast forretningssted Formelle oplysningskrav forud for indgåelsen af aftaler for aftaler indgået uden for fast forretningssted

Ændring 233

Forslag til direktiv Artikel 10 – stk. 1

1. For så vidt angår aftaler indgået uden for fast forretningssted, skal de oplysninger, der er omhandlet i artikel 9, fremgå af ordresedlen på en klar og forståelig måde og være letlæselige. Ordresedlen skal omfatte den standardfortrydelsesformular, der findes i bilag I(B). 1. For så vidt angår aftaler indgået uden for fast forretningssted, skal de oplysninger, der er omhandlet i artikel 9, fremgå af ordresedlen til forbrugeren i papirform eller, hvis forbrugeren indvilger heri, på et andet varigt medium, på en klar og forståelig måde og skal være letlæselige.

Ændring 104

Forslag til direktiv Artikel 10 – stk. 2

2. Aftaler indgået uden for fast forretningssted er kun gyldige, hvis forbrugeren underskriver en ordreseddel , og i det tilfælde ordresedlen ikke er på papir, modtager en kopi af ordresedlen på et andet varigt medium . 2. Aftaler indgået uden for fast forretningssted er kun gyldige, hvis forbrugeren har underskrevet en ordreseddel.

Ændring 234

Forslag til direktiv Artikel 10 – stk. 2 a (nyt)

2a. Uanset stk. 1 og 2 og med hensyn til blandede aftaler indgået uden for fast forretningssted, hvor den erhvervsdrivende og forbrugeren umiddelbart udfører deres kontraktlige forpligtelser, og forbrugeren straks betaler en sum, der ikke må overstige 200 EUR:

a) er den erhvervsdrivende ikke forpligtet til at give de i artikel 9 fastsatte oplysninger på papir eller på et andet varigt medium, og

b) der er ikke krav om en underskrift fra forbrugeren på en ordreseddel, for at en kontrakt er gyldig,

forudsat at sådanne aftaler på grund af deres karakter sædvanligvis indgås uden for fast forretningssted.

Ændring 105

Forslag til direktiv Artikel 10 – stk. 3

3. Medlemsstaterne stiller ikke andre formelle krav end dem , der er omhandlet i stk. 1 og 2 . 3. Medlemsstaterne stiller ikke yderligere formelle oplysningskrav forud for indgåelsen af aftaler for opfyldelse af den i artikel 9 , stk. 1, omhandlede oplysningspligt .

Ændring 106

Forslag til direktiv Artikel 11 – overskrift

Formelle krav for aftaler vedrørende fjernsalg Formelle oplysningskrav forud for indgåelsen af aftaler for aftaler vedrørende fjernsalg

Ændring 107 + 235 + 236

Forslag til direktiv Artikel 11 – stk. 1

1. For så vidt angår aftaler vedrørende fjernaftaler, skal de oplysninger, der er omhandlet i artikel 9, litra a), gives eller stilles til rådighed for forbrugeren forud for aftalens indgåelse på en klar og forståelig måde under anvendelse af midler, der er tilpasset den anvendte fjernkommunikationsteknik, og være letlæselige. 1. For så vidt angår aftaler vedrørende fjernaftaler, skal de oplysninger, der er omhandlet i artikel 9, gives eller stilles til rådighed for forbrugeren på et varigt medium og på en klar og forståelig måde under anvendelse af midler, der er tilpasset den anvendte fjernkommunikationsteknik, og være letlæselige.

1a. Hvis en aftale vedrørende fjernsalg, for hvilken vilkårene ikke har været genstand for individuel forhandling, og som indgås elektronisk om levering af en vare eller en tjenesteydelse, forpligter forbrugeren til at foretage en betaling, er forbrugeren kun bundet af aftalen, hvis

a) den erhvervsdrivende tydeligt og i fremhævet form har gjort forbrugeren opmærksom på den samlede pris inklusive alle involverede priselementer, og

b) forbrugeren har bekræftet at have læst og forstået de krævede oplysninger i henhold til litra a). Med hensyn til kontrakter indgået via et websted, anses dette krav for at være opfyldt, hvis webstedet er udformet på en sådan måde, at en bindende ordre ikke kan placeres, medmindre forbrugeren allerede er registreret på den erhvervsdrivendes websted for at bruge den erhvervsdrivendes tilbud.

1b. Uanset stk. 1a, litra b), hvor en aftale om fjernsalg som nævnt i dette stykke indgås telefonisk, er forbrugeren kun bundet af denne aftale, hvis den erhvervsdrivende til forbrugeren har sendt en bekræftelse af sit tilbud på et varigt medium indeholdende de oplysninger, der kræves i henhold til stk. 1a, litra a).

Ændring 108

Forslag til direktiv Artikel 11 – stk. 2

2. Hvis den erhvervsdrivende kontakter forbrugeren telefonisk med henblik på indgåelse af en aftale vedrørende fjernsalg, skal han opgive sit navn og opkaldets kommercielle sigte ved begyndelsen af samtalen med forbrugeren. 2. Hvis den erhvervsdrivende eller en mellemmand, der handler på vegne af den erhvervsdrivende, kontakter forbrugeren telefonisk med henblik på indgåelse af en aftale vedrørende fjernsalg, skal han opgive sit navn og opkaldets kommercielle sigte ved begyndelsen af samtalen med forbrugeren.

2a. Websteder med elektronisk handel forpligtes til klart og letlæseligt allerede på deres velkomstside at angive, om der er leveringsrestriktioner til bestemte lande, uanset arten, herunder vedrørende betalingsmidler.

Ændring 109

Forslag til direktiv Artikel 11 – stk. 3

3. Hvis aftalen indgås ved anvendelse af en teknik, som kun giver begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne, skal den erhvervsdrivende som et minimum videregive oplysningerne om produktets vigtigste egenskaber og den samlede pris, jf. artikel 5, stk. 1, litra a) og c ), ved anvendelse af nævnte særlige teknik forud for en sådan aftales indgåelse. De øvrige oplysninger, som er omhandlet i artikel 5 og 7 , formidles af den erhvervsdrivende til forbrugeren på passende måde i overensstemmelse med stk. 1. 3. Hvis aftalen indgås ved anvendelse af en teknik, som kun giver begrænset plads eller tid til at formidle oplysningerne, skal den erhvervsdrivende som et minimum forud for indgåelsen af en sådan aftale videregive oplysningerne om varens eller tjenesteydelsens vigtigste egenskaber , den samlede pris, aftalens varighed og for tidsubegrænsede aftaler bestemmelserne for opsigelse af aftalen i henhold til artikel 9, stk. 1, litra a), b), c), e) og g) . De øvrige oplysninger, som er omhandlet i artikel 9 , formidles af den erhvervsdrivende til forbrugeren på passende måde i overensstemmelse med stk. 1.

Ændring 110

Forslag til direktiv Artikel 11 – stk. 4

4. Forbrugeren skal modtage bekræftelse på et varigt medium af alle de i artikel 9, litra a)-f), nævnte oplysninger i rimelig tid efter indgåelsen af enhver aftale vedrørende fjernsalg og senest ved leveringen, når der er tale om varer, eller når tjenesteydelsen er påbegyndt, medmindre oplysningerne allerede er givet til forbrugeren forud for indgåelsen af en aftale vedrørende fjernsalg på et varigt medium. udgår

Ændring 237

Forslag til direktiv Artikel 11 – stk. 5

5. Medlemsstaterne stiller ikke andre formelle krav end dem, der er omhandlet i stk. 1-4 . 5. Medlemsstaterne stiller ikke yderligere formelle oplysningskrav forud for indgåelsen af aftaler for opfyldelse af den i artikel 9, stk. 1, omhandlede oplysningspligt . Uanset første afsnit, og med hensyn til aftaler, der er nævnt i stk. 1b i denne artikel, kan medlemsstaterne indføre eller opretholde nationale bestemmelser om, at forbrugeren kun er bundet af aftalen, hvis han over for den erhvervsdrivende har bekræftet indgåelsen af aftalen på et varigt medium. Medlemsstaterne meddeler disse bestemmelser til Kommissionen, der offentliggør dem, så de er let tilgængelige.

Ændring 112

Forslag til direktiv Artikel 12 – stk. 1 a (nyt)

1a. For aftaler vedrørende fjernsalg og aftaler indgået uden for fast forretningssted løber fortrydelsesfristen i stk. 1, fra dagen for aftalens indgåelse eller fra den dag, hvor forbrugeren modtager en kopi af det underskrevne aftaledokument på et varigt medium, hvis dette ikke sker på dagen for aftalens indgåelse.

Ændring 113

Forslag til direktiv Artikel 12 – stk. 2

2. For aftaler indgået uden for fast forretningssted løber fortrydelsesfristen fra den dato, hvor forbrugeren underskriver ordresedlen , eller i tilfælde af ordresedler, som ikke er på papir, fra det tidspunkt, hvor forbrugeren modtager en kopi af ordresedlen på et andet varigt medium. 2. For aftaler vedrørende fjernsalg eller aftaler indgået uden for fast forretningssted om levering af varer løber fortrydelsesfristen uanset stk 1, fra den dato, hvor forbrugeren eller en af forbrugeren angivet tredjemand , dog ikke befragteren, får de bestilte varer i fysisk besiddelse, eller

For aftaler vedrørende fjernsalg af varer løber fortrydelsesfristen fra den dato, hvor forbrugeren eller den af forbrugeren angivne tredjemand, dog ikke befragteren, får hver af de bestilte varer i fysisk besiddelse.

For aftaler vedrørende fjernsalg af tjenesteydelser løber fortrydelsesfristen fra den dato, hvor aftalen indgås.

a) i tilfælde af, at forbrugeren har bestilt flere varer i en ordre, og disse varer leveres særskilt, fra det tidspunkt, hvor forbrugeren modtager den sidste vare

b) i tilfælde af en vare bestående af flere partier eller dele, ved levering af det sidste parti

c) ved gentagen levering af varer af samme slags i en bestemt periode, ved levering af den første vare.

Ændring 115

Forslag til direktiv Artikel 12 – stk. 4

4. Medlemsstaterne forbyder ikke parterne at opfylde deres forpligtelser i henhold til aftalen, inden fortrydelsesfristen udløber. 4. Medlemsstaterne forbyder ikke parterne at opfylde deres aftalemæssige forpligtelser i henhold til aftalen, inden fortrydelsesfristen udløber. Ikke desto mindre kan medlemsstaterne for aftaler indgået uden for fast forretningssted opretholde eksisterende nationale lovgivning, der forbyder erhvervsdrivende at indkræve betaling i løbet af en given periode efter aftalens indgåelse.

Ændring 116

Forslag til direktiv Artikel 13

I det tilfælde, den erhvervsdrivende, i strid med artikel 9, litra b), artikel 10, stk. 1, og artikel 11 , stk. 4, ikke har orienteret forbrugeren om fortrydelsesretten, udløber fortrydelsesfristen tre måneder efter det tidspunkt , hvor den erhvervsdrivende har opfyldt sine øvrige aftalemæssige forpligtelser fuldt ud . 1. I det tilfælde, den erhvervsdrivende, i strid med artikel 9, stk. 1 , litra e) , ikke har orienteret forbrugeren om fortrydelsesretten, udløber fortrydelsesfristen et år fra den oprindelige fortrydelsesfrist , der er fastlagt i artikel 12, stk . 1, litra a), og stk. 2.

2. Medlemsstaterne kan dog opretholde eksisterende nationale lovgivning, der fastsætter en længere periode for udløbet af fortrydelsesfristen.

Ændring 238 + 239

Forslag til direktiv Artikel 14 – stk. 1

Forbrugeren informerer den erhvervsdrivende om sin beslutning om at gøre fortrydelsesretten gældende på et varigt medium enten i en erklæring til den erhvervsdrivende udformet med egne ord eller ved brug af standardfortrydelsesformularen i bilag I(B) . Inden udløbet af fortrydelsesfristen informerer forbrugeren den erhvervsdrivende om sin beslutning om at gøre fortrydelsesretten gældende . Forbrugeren kan til dette formål:

a) enten anvende standardfortrydelsesformularen i bilag I (B), eller en anden entydig erklæring, eller

b) returnere varen til den erhvervsdrivende ledsaget af en klart formuleret erklæring fra forbrugeren, der beskriver hans beslutning om at ophæve aftalen.

Medlemsstaterne indfører ikke bestemmelser om andre formelle krav til standardfortrydelsesformularen. Medlemsstaterne indfører ikke bestemmelser om andre formelle krav til standardfortrydelsesformularen end de i bilag I (B) anførte .

Ændring 240

Forslag til direktiv Artikel 14 – stk. 2

2. For så vidt angår aftaler vedrørende fjernsalg indgået over internettet, kan den erhvervsdrivende i tillæg til de i stk. 1 omhandlede muligheder også give forbrugeren mulighed at udfylde og indsende standardfortrydelsesformularen på den erhvervsdrivendes websted elektronisk . I så fald kvitterer den erhvervsdrivende omgående pr. e-mail for modtagelse af en sådan meddelelse om udøvelse af fortrydelsesretten. 2. For så vidt angår aftaler vedrørende fjernsalg indgået over internettet, kan den erhvervsdrivende i tillæg til de i stk. 1 omhandlede muligheder også give forbrugeren mulighed for elektronisk at udfylde og indsende enten standardfortrydelsesformularen i bilag I (B), eller en anden klart formuleret erklæring på den erhvervsdrivendes websted. I så fald kvitterer den erhvervsdrivende omgående pr. e-mail på et varigt medium for modtagelse af en sådan meddelelse om udøvelse af fortrydelsesretten.

Ændring 119

Forslag til direktiv Artikel 15 – litra a og b

a) opfylde aftaler vedrørende fjernsalg eller aftaler indgået uden for fast forretningssted, eller a) opfylde aftaler vedrørende fjernsalg eller aftaler indgået uden for fast forretningssted, eller

b) indgå en aftale uden for fast forretningssted i det tilfælde, hvor forbrugeren har afgivet tilbud. b) indgå en aftale vedrørende fjernsalg eller en aftale indgået uden for fast forretningssted i det tilfælde, hvor forbrugeren har afgivet tilbu