Nr. C 324/8 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 12. 88 
II 
(Forberedende retsakter) 
KOMMISSIONEN 
Forslag til Rådets forordning (EØF) om ændring af forordning (EØF) nr. 3/84 om en ordning 
for bevægelser inden for Fællesskabet af varer, der ekspederes fra en medlemsstat med henblik 
på varernes midlertidige anvendelse i en eller flere andre medlemsstater 
KOM(88) 526 endelig udg. — SYN 166 
(Forelagt af Kommissionen den 23. november 1988) 
(88/C 324/11) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Rådets forordning (EØF) nr. 3/84 (x) trådte i kraft den 
1. juli 1985 for en første forsøgsperiode på tre år; efter 
den rapport om gennemførelsen af ordningen, som 
Kommissionen forelagde Rådet den 15. marts 1988, blev 
forordningens gyldighedsperiode på forslag fra Kommis­
sionen forlænget indtil den 30. juni 1989 ved forordning 
(EØF) nr. 1227/88 O; 
i artikel 17, stk. 2, i nævnte forordning (EØF) nr. 3/84 
fastsættes det, at Rådet på grundlag af ovennævnte 
rapport træffer afgørelse om endelig anvendelse af 
forordning (EØF) nr. 3/84 samt om, hvilke bestemmelser 
der eventuelt skal ændres, især med henblik på at 
forenkle dem; efter ændringen af Traktaten ved Den 
Europæiske Fælles Akt udgør artikel 100 A retsgrund­
laget for vedtagelse af bestemmelser, der vedrører det 
indre markeds oprettelse og funktion; dette grundlag bør 
vælges for udstedelsen af denne retsakt; det fremgår navnlig af nævnte rapport, at ordningen for 
varebevægelser inden for Fællesskabet har været 
genstand for en temmelig bred anvendelse, siden den 
blev indført, og at den opfylder et reelt behov hos 
brugerne, som bl.a. sætter pris på, at der ikke skal stilles 
sikkerhed, og at de nyder godt af lempelser ved grænse­
passage; det synes derfor formålstjenligt at opretholde 
ordningen, indtil enhedsmarkedet gennemføres; 
mange privatpersoner og erhvervsdrivende har klaget 
over, at forordning (EØF) nr. 3/84 dækker et alt for 
begrænset antal varer og begunstigede; ved forordrrin-
gens vedtagelse blev det anset for hensigtsmæssigt, at den 
kun skulle omfatte varer, for hvilke alle medlemsstaterne 
i henhold til internationale konventioner indrømmede 
afgiftsfritagelse på ens betingelser ved midlertidig 
indførsel; desuden er hovedparten af de begunstigede i 
henhold til ordningen offentlige, officielle eller autorise­
rede organisationer; 
den situation, der er skitseret i ovenstående, har ændret 
sig stærkt med vedtagelsen af Rådets 17. direktiv 
85/362/EØF af 16. juli 1985 om harmonisering af 
medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — 
Fritagelse for merværdiafgift ved midlertidig indførsel af 
andre goder end transportmidler (3), hvori det fastsættes, 
at der indrømmes fritagelse for merværdiafgift ved 
midlertidig indførsel af en lang række fællesskabsvarer til 
en medlemsstat fra en anden medlemsstat, uden at der i 
princippet skelnes mellem begunstigede; 
det synes derfor logisk at udvide anvendelsesområdet for 
forordning (EØF) nr. 3/84 i samme retning; for at 
ordningen for varebevægelser inden for Fællesskabet kan 
få den rolle, som den faktisk kan spille i forbindelse med 
gennemførelsen af enhedsmarkedet, bør udvidelsen fore­
tages, uden at de nuværende fordele i ovennævnte 
(') EFT nr. L 2 af 4. 1. 1984, s. 1. 
O EFT nr. L 118 af 6. 5. 1988, s. 1. O EFT nr. L 192 af 24. 7. 1985, s. 20. 
17. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 324/9 
forordning bortfalder, og især uden at der indføres krav 
om sikkerhedsstillelse, end ikke fakultativt, mens en 
sådan mulighed er fastsat i det 17. direktiv; 
for at sikre nøje overensstemmelse mellem det 17. direktiv 
og forordning (EØF) nr. 3/84 er det endvidere nødven­
digt at afpasse gyldighedsperioden for fællesskabscar-
netet for varebevægelser, der er indført ved nævnte 
forordning, i analogi med de frister for varernes ophold 
under ordningen for midlertidig indførsel, der er fastsat 
ved det syttende direktiv; 
proceduren om fællesskabscarnetet for varebevægelser 
kan i visse tilfælde forekomme tung og endog overflødig; 
ved Rådets vedtagelse af forordning (EØF) nr. ... af 
. . . om afskaffelse af udgangsformaliteterne ved passage 
af Fællesskabets indre grænser — udviskning af grænse­
overgange (') er det, for så vidt angår ovennævnte 
carnet, forudset at afhjælpe disse ulemper ved at afskaffe 
de formaliteter, der i øjeblikket skal opfyldes ved udrejse 
fra transit- og anvendelsesmedlemsstaten, uden at dette 
dog er til hinder for en korrekt anvendelse af ordningen 
for varebevægelser inden for Fællesskabet; i samme 
forbindelse synes det hensigtsmæssigt for visse kategorier 
af varer og for et begrænset tidsrum at erstatte det 
pågældende carnet med et »fællesskabskort for varebe­
vægelser«, hvorefter de varer, det omfatter, kan ekspe­
deres uden formaliteter inden for hele Fællesskabet; 
i den nuværende situation kan varer under et fælles-
skabscarnet ikke passere gennem tredjelande; denne situ­
ation kan undertiden være til skade for de pågældende 
varers passage mellem to steder på Fællesskabets toldom­
råde; i sådanne tilfælde vil det, indtil der er fundet en 
passende løsning i samarbejde med de berørte tredje­
lande, være hensigtsmæssigt at fastsætte bestemmelser 
om, at ordningen for varebevægelser inden for Fælles­
skabet suspenderes under passagen gennem det pågæl­
dende land, og at den genetableres, når de pågældende 
varer genindføres i Fællesskabets toldområde; 
forordning (EØF) nr. 3/84 finder i henhold til sin artikel 
1 anvendelse på varer, der sendes fra en medlemsstat, og 
som efter passage i en eller flere andre medlemsstater 
med henblik på midlertidig anvendelse dér, er bestemt til 
at blive genindført i uændret stand til afgangsmedlems-
statens område; i visse helt præcise og meget begrænsede 
tilfælde synes det formålstjenligt at udvide anvendelse­
sområdet for ovennævnte forordning til også at omfatte 
visse varer, som eventuelt ikke skal genindføres til den 
medlemsstat, hvorfra de blev sendt — 
(3) Til behandling i Europa-Parlamentet på grundlag af en 
fælles holdning fastlagt af Rådet på dets samling den 22. juni 
1988, Rådets dok. nr. 7350/88 af 4. juli 1988. UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: 
Artikel 1 
I forordning (EØF) nr. 3/84 foretages følgende 
ændringer: 
1. I artikel 1: 
— ændres stk. 1 således: 
»1. Ordningen for varebevægelser inden for 
Fællesskabet, i det følgende benævnt 
»ordningen«, anvendes på varer, der ekspederes 
eller transporteres fra en medlemsstat med 
henblik på midlertidig anvendelse i en eller flere 
andre medlemsstater, og som ikke i overensstem­
melse med Traktaterne og de deraf afledte rets­
forskrifter er underkastet forbud eller restrik­
tioner, og som i uændret stand skal genindføres 
til afgangsmedlemsstaten, jf. dog andre fælles­
skabsbestemmelser samt artikel 12a og 12b.« 
— indsættes som stk. 2: 
»2. Denne forordning omfatter ikke: 
a) transportmidler, undtagen køretøjer bestemt 
for eller særlig indrettet til anvendelse som 
udstyr til brug for pressen eller for radio- og 
fjernsynsspredning eller til filmoptagelse ved 
reportager, optagelser, udsendelser eller film­
indspilninger samt bilservicevogne 
b) paller og containere 
c) forbrugsvarer, undtagen vareprøver, når de 
genindføres i uændret stand til afgangsmed-
lemsstatens område.« 
— bliver stk. 2 stk. 3. 
2. Artikel 2, litra f), første led, affattes således: 
»— det toldsted, hvor varerne bringes ind på en 
medlemsstats område med henblik på transit.« 
3. Artikel 4, stk. 2, litra a), affattes således: 
»a) påse, at procedurerne i afsnit II følges i overens­
stemmelse med reglerne, og at ordningen 
afvikles, inden gyldighedsperioden af det i 
artikel 5 omhandlede carnet eller af det i artikel 
10a omhandlede fællesskabskort for varebevæ­
gelser udløber.« 
Nr. C 324/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 12. 88 
4. Efter »Afsnit II, Procedure,« indsættes: 
»Artikel 4a 
Ordningen for varebevægelser omfatter to proce­
durer: 
1. En normal procedure for alle varer. 
2. En forenklet procedure for de i bilaget omhand­
lede varer. 
AFDELING 1 
Normal procedure«. 
5. I artikel 5 
— affattes stk. 1 således: 
»1. For at varer kan ekspederes i henhold til 
ordningen under den normale procedure, skal 
afgangsmedlemsstatens kompetente myndigheder 
udstede et fællesskabscarnet for varebevægelser, i 
det følgende benævnt carnet.« 
— ophæves stk. 3. 
— bliver stk. 4 stk. 3. 
6. I artikel 6 
— ophæves stk. 1, andet afsnit 
— affattes stk. 2, andet led, således: 
»— fastsætter carnetets gyldighedsperiode, der 
ikke må overstige fireogtyve måneder, jf. 
dog gyldighedsperioderne i artikel 10a og 
12b.« 
7. I artikel 7 affattes stk. 1 således: 
»1. Når de varer, der omfattes af et carnet, kun 
passerer en medlemsstats område, uden at de her 
anvendes midlertidigt, afleverer den begunstigede 
carnets »transit«-blad til transittoldstedet, jf. dog 
bestemmelserne i artikel 8a«. 
8. Artikel 8, stk. 1, affattes således: 
»1. Når varer, der er anført i et carnet, skal 
anvendes midlertidigt på en medlemsstats område, 
skal den begunstigede forevise de pågældende varer 
og carnetet på indgangs- og udgangstoldstederne i 
den pågældende medlemsstat og til disse toldsteder 
aflevere henholdsvis indgangs- og udgangsbladene, 
med angivelse af, hvor varerne påtænkes midlertidigt 
anvendt samt anvendelsens varighed og art, jf. dog 
artikel 8a«. 9. Som artikel 8a indsættes: 
»A rtikel 8a 
1. Uanset artikel 8, stk. 1, skal der ikke opfyldes 
formaliteter ved udgangstoldstedet, når varerne 
forlader medlemsstaten for midlertidig anvendelse. 
De formaliteter, som skulle have været opfyldt ved 
udgangstoldstedet, opfyldes på toldstedet i den 
medlemsstat, varerne kommer ind i, idet sidstnævnte 
toldsted giver udgangstoldstedet meddelelse herom. 
2. Konstateringer, der gøres af de kompetente 
myndigheder i den medlemsstat, varerne kommer ind 
i, har i den medlemsstat, hvor varerne anvendes 
midlertidigt, samme bevisværdi, som konstateringer, 
der gøres af myndighederne i sidstnævnte medlems­
stat.« 
10. Artikel 9, stk. 3, affattes således: 
»3. Når varerne skal passere en medlemsstats 
område uden at skulle midlertidigt anvendes dér, 
kan 'transit'-bladet afleveres til ethvert toldsted, der 
fungerer som transittoldsted.« 
11. Artikel 10, stk. 1, litra c), ophæves. 
12. Efter artikel 10 indsættes: 
»AFDELING 2 
Forenklet procedure 
Artikel 10a 
1. For at varer kan ekspederes i henhold til den 
forenklede procedure, skal afgangsmedlemsstatens 
kompetente myndigheder gratis udstede et fælles-
skabskort for varebevægelser. 
Som bilag til fællesskabskortet for varebevægelser 
knyttes en liste over de varer, det omhandler, med 
angivelse af de forskellige varekategoriers værdi. 
Denne liste godkendes af de samme myndigheder 
som dem, der udsteder kortet for varebevægelser. 
2. Fællesskabskortet for varebevægelser inde­
holder bl.a. angivelse af den begunstigedes identitet, 
bopæl og erhverv samt den samlede værdi af de 
varer, der er anført på listen i bilaget. Kortets 
gyldighedsperiode fastsættes til tolv måneder. 
Listen over varerne udfærdiges i to eksemplarer, 
hvoraf det ene opbevares af det toldsted, der har 
udstedt kortet for varebevægelser, og det andet over­
drages til den begunstigede, således at det kan 
ledsage varerne. 
17. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 324/11 
3. Passage-, indgangs- og udgangsbehandling, 
som består i, at fællesskabskortet for varebevægelser 
og de varer, det omfatter, blot forevises på anmod­
ning af de kompetente myndigheder, kan foretages 
dag og nat af ethvert toldsted i dets ekspeditionstid. 
AFDELING 3 
Fælles bestemmelser 
Artikel 10b 
Fællesskabscarnetet og fællesskabskortet for varebe­
vægelser har samme gyldighed som et dokument for 
intern fællesskabsforsendelse, der skal bevise de deri 
omhandlede varers karakter af fællesskabsvarer. 
Artikel Wc 
Når varer, der ekspederes mellem to steder i Fælles­
skabet i henhold til ordningen for varebevægelser 
inden for Fællesskabet, skal passere gennem et tred­
jelands område, suspenderes ovennævnte ordnings 
virkning under passagen gennem det pågældende 
tredjeland.« 
13. Artikel 11, stk. 1, affattes således: 
»1. Ordningen ophører, når varerne sammen med 
carnetet eller kortet for varebevægelser inden for 
Fællesskabet samt den dertil knyttede liste på ny er 
blevet frembudt for et kompetent toldsted i afgangs-
medlemsstaten, inden disse dokumenters gyldigheds­
periode er udløbet.« 
14. I artikel 12 
— affattes stk. 2 således: 
»2. Kan det ikke fastslås, hvor uregelmæssig­
heden er blevet begået, anses den for at være 
blevet begået: 
a) når overtrædelsen eller uregelmæssigheden 
konstateres på et transittoldsted eller på et 
indgangstoldsted: 
— i den medlemsstat, som varerne netop har 
forladt 
b) når overtrædelsen eller uregelmæssigheden 
konstateres på et transittoldsted efter artikel 
2, litra f)> andet led, eller på et udgangstold-
sted: 
— i den medlemsstat, som dette toldsted 
hører under 
c) når overtrædelsen eller uregelmæssigheden 
konstateres andetsteds på en medlemsstats 
område end på et transittoldsted: 
— i den medlemsstat, hvor konstateringen er 
gjort d) når varerne ikke er blevet frembudt i afgangs-
medlemsstaten: 
— i den sidste medlemsstat, hvortil varerne er 
ankommet, som fastslået under henvisning 
til transitbladet eller indgangsbladet på 
ledsagedokumentet 
e) når overtrædelsen eller uregelmæssigheden 
konstateres, efter at varebevægelsen er 
afviklet: 
— i den medlemsstat, hvor konstateringen er 
gjort« 
— affattes stk. 3 således: 
»3. Hvis den medlemsstat, på hvis område en 
uregelmæssighed er eller anses for at være begået 
under eller i forbindelse med varebevægelser, 
ikke kan inddrive de forfaldne afgifter, inddriver 
de kompetente myndigheder i afgangsmedlems-
staten for den anden medlemsstats regning det 
beløb, som den begunstigede i henhold til artikel 
4, stk. 2, litra c), skal betale. Medlemsstaten fore­
tager denne inddrivning i henhold til de love eller 
administrative bestemmelser, der gælder for 
inddrivning af afgiftsfordringer. Kan den begun­
stigede ikke acceptere fordringen, skal han 
indgive klage i den medlemsstat, som har forelagt 
inddrivningskravet. Der tages intet skridt til 
inddrivning, før klageproceduren er afsluttet. 
Den medlemsstat, der foretager inddrivningen, 
kan ligeledes anvende de bestemmelser, der er 
fastsat i henhold til direktiv 76/308/EØF.« 
— bliver stk. 3 stk. 4. 
15. Efter artikel 12 indsættes: 
»AFSNIT IV 
Særlige bestemmelser 
Artikel 12a 
Uanset artikel 1, stk. 1, kan de kompetente myndig­
heder i den midlertidige anvendelsesmedlemsstat på 
anmodning af den begunstigede tillade, at der fore­
tages reparationer, herunder udskiftning af ødelagte 
dele, af materiel, der midlertidigt anvendes på deres 
område. 
Med henblik herpå forsyner de carnetet eller den 
liste, der er knyttet som bilag til fællesskabskortet for 
varebevægelser, med en påtegning herom. 
Nr. C 324/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 12. 88 
Artikel 12b 
1. Uanset artikel 1, stk. 1, finder bestemmelserne i 
denne forordning også anvendelse på: 
a) de i artikel 29, stk. 1, litra d), i det 17. moms­
direktiv omhandlede goder, som opfylder de 
betingelser, der er fastsat i de øvrige bestem­
melser i samme artikel 
b) reservedele, som udgør en normal bestanddel af 
den udrustning, som medbringes af personer, der 
tilkaldes med henblik på vedligeholdelse eller 
reparation. 
2. Gyldighedsperioden for carnetet eller fælles-
skabskortet for varebevægelser kan i disse tilfælde 
ikke overstige seks måneder.« 
16. Afsnit IV bliver afsnit V. 
17. Artikel 15 affattes således: »Artikel 15 
De nødvendige bestemmelser til gennemførelse af 
denne forordning, særlig modellen for carnetet, 
fællesskabskortet for varebevægelser og om 
fornødent bilaget dertil fastlægges af Kommissionen 
efter at have hørt udvalget. Kommissionens repræ­
sentant forelægger udvalget et udkast til de foran­
staltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en 
udtalelse om dette udkast inden for en frist, som 
formanden kan fastsætte under hensyntagen til de 
pågældende spørgsmåls hastende karakter. 
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udval­
gets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvor­
ledes den har taget hensyn til dets udtalelse.« 
18. Artikel 16 og 17 ophæves. 
Artikel 2 
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter 
offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
Den anvendes fra den 1. juli 1989. 
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og 
gælder umiddelbart i hver medlemsstat. 
BILAG 
Liste over varer omhandlet i artikel 4a, stk. 2) 
I. Varer, bestemt til forevisning eller demonstration på udstillinger, messer og kongresser eller lignende arran­
gementer. 
1. Ved udstilling eller arrangement forstås: 
a) handels-, industri-, landbrugs- eller håndværkerudstillinger, -messer og lignende skuer eller fore­
visninger 
b) udstillinger eller arrangementer, der er foranstaltet i videnskabeligt, teknisk, håndværksmæssigt, 
kunstnerisk, uddannelsesmæssigt eller turistmæssigt øjemed 
c) udstillinger eller arrangementer, der hovedsagelig er foranstaltet i filantropisk øjemed 
d) kongresser, arrangeret af internationale organisationer eller grupper af sådanne 
e) officielle arrangementer eller mindehøjtideligheder 
f) udstillinger eller arrangementer, der hovedsagelig er foranstaltet til fremme af mellemfolkelig 
forståelse. 
Undtagen er udstillinger, der er arrangeret af private, og som foregår i butikker eller forretnings­
lokaler med salg for øje. 
2. Den forenklede procedure omfatter: 
a) varer, der skal udstilles eller indgå i en demonstration ved et arrangement 
b) varer, der er bestemt til anvendelse i forbindelse med udstilling af produkter ved et arrangement, 
herunder 
17. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 324/13 
c) udstyr — herunder tolkeanlæg, lydoptagelser og film af undervisningsmæssig, videnskabelig eller 
kulturel art — bestemt til brug ved internationale møder, konferencer og kongresser. 
II. Udstyr til brug for pressen eller for radio- og fjernsynsspredning 
A. Udstyr til brug for pressen, herunder: 
skrivemaskiner 
fotografiske eller kinematografiske kameraer 
apparater til brug ved transmission, optagelse eller gengivelse af lyd eller billeder 
bånd og plader til lydoptagelse og ueksponerede film. 
B. Radiospredningsudstyr, herunder: 
transmissions- og kommunikationsapparater 
lydoptagelses- og lydgengivelsesapparater 
instrumenter og apparater til afprøvning og måling 
betjeningstilbehør 
bånd og plader til lydoptagelse. 
C. Fjernsynsspredningsudstyr, herunder: 
fjernsynskameraer 
telekinemaer 
instrumenter og apparater til afprøvning og måling 
transmissions- og retransmissionsapparater 
kommunikationsapparater 
lyd- eller billedoptagelses- eller gengivelsesapparater 
belysningsudstyr 
betjeningstilbehør 
bånd og plader til lydoptagelse og ueksponerede film 
film »rushes« 
musikinstrumenter, kostumer, kulisser og andet sceneudstyr. 
D. Køretøjer bestemt for eller særlig indrettet til ovennævnte formål. 
III. Udstyr til filmoptagelse 
A. Udstyr, herunder: 
kameraer af enhvert art 
instrumenter og apparater til afprøvning og måling 
kamerastativer 
belysningsudstyr 
lydoptagelses- og -gengivelsesapparater 
bånd og plader til lydoptagelse og ueksponerede film 
film »rushes« 
betjeningstilbehør 
musikinstrumenter, kostumer, kulisser og andet sceneudstyr. 
B. Køretøjer bestemt for eller særlig indrettet til ovennævnte formål. 
IV. Andet fagligt udstyr 
A. — sportsudstyr, som medbringes af sportshold, f.eks.: 
sportsbeklædning, bolde, ketsjere, bats og net, atletikudstyr, gymnastikmateriel osv. 
— instrumenter og apparater, som er nødvendige for udøvelse af liberale erhverv 
Nr. C 324/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 17. 12. 88 
— nødvendigt udstyr for arkæologer, palæontologer, geografer og zoologer 
— nødvendigt udstyr for artister, teatergrupper og orkestre, herunder alle artikler, der anvendes 
under offentlige eller private forestillinger (musikinstrumenter, kostumer, kulisser dyr osv.) 
— nødvendigt udstyr for foredragsholdere til illustration af deres foredrag 
— malerier og kunstværker, som medbringes af deres skabere. 
B. — Køretøjer, som tilhører bil-, fly- og skibsfabrikanter, og som indføres med henblik på afprøv­
ning eller forsøg, herunder det nødvendige udstyr hertil 
— Hjælpekøretøjer. 
C. Landbrugsmaskiner og -anlæg. 
D. Vareprøver. 
E. Andet fagligt udstyr (f.eks. udstyr til brug ved opstilling, afprøvning, ibrugtagning, kontrol, vedlige­
holdelse, reparation mv af maskineri; opførelse, reparation og vedligeholdelse af ejendomme; 
nødvendigt værktøj til udførelse af tjenesteydelser; reservedele, som udgør en normal bestanddel af 
den udrustning, som medbringes af personer, der tilkaldes med henblik på vedligeholdelse eller 
reparation). 
Forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/536/EØF om indbyrdes tilnærmelse af 
medlemsstaternes lovgivning om førerværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer 
KOM(88) 630 endelig udg. — SYN 167 
(Forelagt af Kommissionen den 23. november 1988) 
(88/C 324/12) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det 
Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 
100 A, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
i samarbejde med Europa-Parlamentet 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Der skal vedtages foranstaltninger med henblik på 
gradvis oprettelse af det indre marked i løbet af perioden 
indtil den 31. december 1992; det indre marked inde­
bærer et område uden indre grænser med fri bevæge­
lighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; 
ved artikel 9 i Rådets direktiv 77/536/EØF (') begrænses 
direktivets anvendelsesområde til traktorer med en masse 
(') EFT nr. L 220 af 29. 8. 1977, s. 1. mellem 1,5 tons og 4,5 tons; en forøgelse af den hidtil 
fastsatte maksimale masse med 1,5 tons medfører ingen 
større ulemper for færdselssikkerheden og for sikker­
heden under markarbejde; 
førerværnet på traktorer med en masse mellem 4,5 tons 
og 6 tons kan sidestilles med førerværnet på traktorer 
med en masse mellem 1,5 tons og 4,5 tons og kan 
således underkastes de samme forskrifter; 
det fastsættes i artikel 11 i direktiv 77/536/EØF, hvilken 
fremgangsmåde der skal anvendes ved tilpasning af 
bestemmelserne i bilagene til den tekniske udvikling; den 
tekniske udvikling gør det imidlertid nødvendigt, at der 
sker en hurtig tilpasning af de i bilagene til direktivet 
indeholdte forskrifter og de tekniske forskrifter, der er 
fastsat i særdirektiverne; med henblik på at forenkle og 
fremskynde denne procedure bør vedtagelsen heraf over­
drages Kommissionen; i alle tilfælde, hvor Rådet tildeler 
Kommissionen beføjelser til at gennemføre forskrifter 
vedrørende landbrugs- og skovbrugshjultraktorer, bør 
der inden for rammerne af et rådgivende udvalg eta­
bleres en procedure for forudgående rådslagning mellem 
Kommissionen og medlemsstaterne —