Nr. C 221/32 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 8. 89 
Udtalelse om 1992 og EF's eksterne handelsforbindelser: det indre markeds konsekvenser for 
handelen mellem EF og dets vigtigste handelspartnere 
(89/C 221/07) 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede den 25. oktober 1988 i henhold til forretnings­
ordenens artikel 20, stk. 4, at udarbejde en udtalelse og rapport om 1992 og EF's eksterne 
handelsforbindelser. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for EF's eksterne forbindelser, handels-
og udviklingspolitik, som udpegede Enzo Beltrami til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse 
og rapport den 16. juni 1989. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 268. plenarforsamling den 12. juli 1989 med 
nul stemmer imod, mens 2 hverken stemte for eller imod følgende udtalelse. 
1. Generelle betragtninger 
1.1. Tredive år efter sin grundlæggelse spiller Fælles­
skabet en ledende rolle i internationale anliggender. 
Dette vil fremgå af dataene i vedlagte rapport. 
EF har forstået ikke blot på det handelsmæssige, men 
også på det valutariske og finansielle område at lægge 
en selvstændig økonomisk-politisk linje. 
I de handelspolitiske forbindelser med forskellige lande 
på alle kontinenter har man opnået bemærkelsesværdi­
ge, nyskabende resultater. Dette har resulteret i en 
styrkelse af EF-institutionernes forhandlingsposition og 
anseelse på internationalt plan. 
Skabelsen og udbygningen af det europæiske valutasys­
tem og den solide balance i handelen med tredjelande 
har også bidraget til at konsolidere den multilaterale 
handel og til at øge såvel Fællesskabets som dets han­
delspartneres velstand. 
Som den største handelsmagt i verden har Fællesskabet 
også givet nye impulser til samarbejdet med udviklings­
landene. 
1.2. Disse resultater er blevet opnået dels ved at 
iagttage principperne i Rom-traktaten og dels ved at 
følge retningslinjer, som gradvist er blevet fastlagt af 
EF-institutionerne. 
1.3. Ikke desto mindre er der visse svagheder i EF's 
forhandlingsevne, eftersom procedurerne for fastlæg­
gelsen af forhandlingsmandatet begrænser Kommissio­
nens handlefrihed. EF har således klart behov for øgede 
lovgivningsmæssige og administrative beføjelser på 
dette område. 
Er disse beføjelsesmæssige forudsætninger opfyldt, vil 
EF således hurtigt kunne tilpasse sig internationale sce­
narier, lægge langsigtede strategier og foretage en prio­ritering af målsætningerne for en fælles politik (l) for 
de økonomiske forbindelser med tredjelande (2). 
Da fuldførelsen af det indre marked samt en ægte fælles 
handelspolitik forudsætter, at alle handelspolitiske in­
strumenter og præferenceaftaler, inklusive kvoter og 
kontingenter over for tredjelande, forvaltes på EF-plan, 
og at medlemsstaterne giver afkald på deres krav om 
autonome beføjelser med hensyn til de enkelte aspekter 
i handelspolitikken over for tredjelande, opfordres 
Kommissionen og Rådet til ufortøvet at fremskynde 
vedtagelsen af foranstaltninger, der kan være med til at 
befæste og styrke EF's(1) identitet udadtil. 
Som verdens ledende handelsmagt bør EF indtage en 
liberal, åben holdning, som baner vejen for en forbe­
dring af den socio-økonomiske balance indadtil som 
internationalt. 
Det er derfor væsentligt, at den igangværende integra­
tionsproces på det indre marked i EF går hånd i hånd 
med en handelspolitik, der fremmer liberaliseringen af 
verdenshandelen. Det er helt forkert at tale om »Fæst­
ning Europa«. Europa er og bliver hovedaktøren i den 
internationale handel, og ØSU er ubetinget tilhænger 
af det synspunkt, at Europa skal opfattes som en part­
ner, der arbejder for fremskridtet. 
ØSU understreger endnu en gang nødvendigheden af, 
at EF i samtlige sine eksterne forbindelser bidrager til 
at forbedre verdenssituationen ikke blot i økonomisk, 
men også i social henseende; som led heri må EF arbejde 
for overholdelse af menneskerettighederne og normer 
af Den internationale Arbejdsorganisation (ILO) for 
(') Studie over EF'S forbindelser udadtil — status og sammen­
hæng (ordfører: Romoli) (CES 28. januar 1982). 
(2) Informationsrapport om GATT-forhandlingerne efter Mont­
real-konferencen (ordfører: Romoli) (CES 16. marts 1989). 
28. 8. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 221/33 
arbejdsvilkår^hvilket på ingen måde bør betragtes som 
en politisk indblanding i tredjelandes interne anlig­
gender (1). 
2. Spørgsmål i forbindelse med EF's internationale 
handel 
2.1. Sektorer omfattet af multilaterale forbindelser 
2.1.1. ØSU erkender betydningen af de multilaterale 
forhandlinger i regi af Den almindelige overenskomst 
om Told og Udenrigshandel (GATT), som bygger på 
multilaterale og ikke-diskriminerende principper. Det 
opfordrer derfor Kommissionen, der optræder som for­
handlingsorgan på medlemsstaternes vegne, til at over­
holde forpligtelserne i Punta del Este-erkiæringen (2) og 
sikre, at dets handelspartnere også respekterer disse. 
2.1.2. Da de mest afgørende eksterne konsekvenser 
af gennemførelsen af det indre marked hænger nøje 
sammen med de multilaterale forhandlinger, er det en­
delige udkomme af disse forhandlinger af største betyd­
ning, hvilket nærmere vil fremgå af ØSU's informa-
tionsrapport(3). 
2.1.3. På baggrund af EF's betragtelige økonomiske 
vægt bør Kommissionen handle beslutsomt og effektivt 
inden for rammerne af det eksisterende maskineri (anti­
dumping, fordrejning af handelen og illoyal konkurren­
ce). Hvis Kommissionen effektivt skal sætte ind over 
for illoyal konkurrence, er det — som allerede under­
streget af ØSU(4) — nødvendigt, at der også sker en 
(') ØSU's udtalelse om forslaget til Rådets forordning (EØF) 
om anvendelse af generelle toldpræferencer i 1988 for visse 
industrivarer med oprindelse i udviklingslande; forslaget til 
Rådets forordning (EØF) om anvendelse af generelle toldpræ­
ferencer i 1988 for tekstilvarer med oprindelse i udviklingslan­
de; forslaget til Rådets forordning (EØF) om anvendelse af 
generelle toldpræferencer i 1988 for visse landbrugsprodukter 
med oprindelse i udviklingslande; forslaget til afgørelse truffet 
af repræsentanterne for regeringerne for Det Europæiske Kul-
og Stålfællesskabs medlemsstater, forsamlet i Rådet om an­
vendelse af generelle toldpræferencer i 1988 for visse jern- og 
stålprodukter med oprindelse i udviklingslande (ordfører: 
Cavazzuti) (EFT nr. C 319 af 30. 11. 1987). 
(2) ØSU's udtalelse om situationen og perspektiverne for GATT/ 
Uruguay-forhandlingsrunden med hensyn til EF's forhold til 
de vigtigste industrilande, udviklingslandene og statshandels­
landene (ordfører: Romoli) (EFT nr. C 318 af 12. 12. 1988). 
(•*) Informationsrapport om GATT-forhandlingerne efter Mon­
treal-konferencen (ordfører: Romoli) (CES 16. marts 1989). 
(4) ØSU's udtalelse om EF og de nyindustrialiserede lande i 
Sydøstasien (ordfører: Collas) (31. marts 1989) (EFT nr. 
C 139 af 5. 6. 1989). udvidelse af det administrative personale, der forvalter 
beskyttelsesforanstaltningerne, samt en styrkelse af 
»Det nye EF-handelsinstrument«. ØSU mener samtidig, 
at der bør indtages en fast holdning til de 14 temaer, 
som indgår i de multilaterale forhandlinger, bl.a. for at 
afhjælpe svaghederne i procedurerne for bilæggelse af 
tvister (2). 
2.1.4. GATT's internationale status og rolle som 
voldgiftsinstans bør styrkes ved, at hele varehandelen 
igen lægges ind under dets naturlige arbejdsområde og 
ved, at der, via forhandling, sker en gradvis afvikling 
af de gældende undtagelser (3) (5) (6). 
2.1.5. Domstolen har i mellemtiden afsagt en kendel­
se af allerstørste betydning, idet denne ophæver to EF-
forordninger fra december 1986 (7). Herved understre­
ges det, hvor væsentligt det er, at aktioner i forhold til 
andre økonomiske områder genanbringes i deres rette 
kontekst, dvs. den fælles handelspolitik. ØSU opfordrer 
på den baggrund Kommissionen til at forhandle om en 
gradvis åbning af sit indre marked for de pågældende 
varer med lande, som på tilsvarende måde og under 
hensyntagen til deres udviklingsgrad og økonomiske 
ressourcer er rede til at åbne deres egne markeder. 
2.1.6. Kommissionen opfordredes også til på interna­
tionalt plan at fremsætte krav om en mere konsekvent 
definition af udviklingslande kombineret med en »gra­
duering« efter BNP per capita. Lande med en per capita-
indkomst, der ligger over indkomsten i en medlemsstat, 
bør anmodes om i højere grad at overholde GATT's 
principper. Gradueringsspørgsmålet bør derfor priori­
teres højt under den forestående Uruguay-runde. De 
pågældende lande skal fortsat kunne udelukkes fra 
ordningen af den generelle præferenceordning (GSP), 
således at andre lande vil kunne drage større fordel 
heraf. Af de lande, især de nyindustrialiserede lande, 
som ikke er medlem af GATT, skal man kræve en 
(5) ØSU's udtalelse om forbindelserne mellem Det Europæiske 
Fællesskab, Japan og De Forenede Stater (ordfører: Curlis 
og Staratzke) (EFT nr. C 328 af 22. 12. 1986). 
(6) ØSU's udtalelse om konsekvenserne af den aktuelle økonomi­
ske og politiske situation i De Forenede Stater for Uruguay­
rundens afvikling og den internationale handel (ordfører: 
Romoli) (EFT nr. 232 af 31. 8. 1987). 
(7) Rådets forordning (EØF) nr. 3924/86 om anvendelse af ge­
nerelle toldpræferencer i 1987 for visse industrivarer med 
oprindelse i udviklingslande og Rådets forordning (EØF) 
nr. 3925/86 om anvendelse af generelle toldpræferencer i 1987 
for tekstilvarer med oprindelse i udviklingslande (EFT 
nr. L 373 s. 1 og s. 68). 
Nr. C 221/34 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 8. 89 
konsekvent overholdelse af principperne i det multilate­
rale handelssystem og deres senere tiltrædelse af 
GATT^H2)!3)!4). 
2.1.7. ØSU foreslår desuden, at man udelukker vare­
mærkeforfalskninger fra GSP-ordningen, og at man på 
ny overvejer situationen for de lande, som til trods for at 
de er nået op på et mere avanceret industrialiseringstrin, 
stadig anvender kvantitative restriktioner i forbindelse 
med eksport af råstoffer og dermed skaber forvridnin­
ger på markedet til fordel for deres eget er­
hvervsliv (3) (5). 
2.1.8. Hvad angår de forhandlingstemaer, som ind­
går i de »grå områder«, opfordres Kommissionen til at 
fortsætte den multilaterale dialog og at arbejde for at 
overvinde de vanskeligheder, der knytter sig til åbnin­
gen af nationale økonomier, som endru ikke er under­
lagt den internationale konkurrences nye spilleregler. 
2.1.9. Da dette punkt fortsat ikke indgår i multilate­
rale forhandlinger, opfordres Kommissionen til at sikre 
sig, at det sættes på dagsordenen. 
2.1.10 Gennemførelsen af det indre marked vil nød­
vendigvis kræve snævrere forbindelser mellem EF og 
Organisationen for økonomiske Samarbejde og Udvi­
kling (OECD). EF kan ikke længere tillade de enkelte 
medlemsstater at indgå forpligtelser i spørgsmål, som 
henhører under EF's kompetence. En ændring i EF's 
rolle inden for OECD vil indebære, at EF-institutioner-
ne skal tage mere aktiv del i arbejdsgrupperne. 
2.1.11. Gennemførelsen af det indre marked må ikke 
gøre indhug i rettigheder erhvervet i henhold til interna­
tionale aftaler, som er indgået af EF på multilateral 
(GATT, OECD) eller bilateral basis [Den europæiske 
(*) Informationsrapport om GATT-forhandlingerne efter Mon­
treal-konferencen (ordfører: Romoli) (CES 16. marts 1989). 
(2) ØSU's udtalelse om EF og de nyindustrialiserede lande i 
Sydøstasien (ordfører: Collas) (31. marts 1989) (EFT nr. 
C 139 af 5. 6. 1989). 
(3) Rapport fra sektionen for EF's eksterne forbindelser, handels-
og udviklingspolitik om Kommissionens meddelelse til Rådet 
om fornyet gennemgang af Fællesskabets generelle toldpræfe­
renceordning (ordfører: Cavazzuti -— 16. september 1985). 
(4) ØSU's udtalelse om forslaget til Rådets forordning om anven­
delse af generelle toldpræferencer i 1989 (ordfører: Cavazzuti) 
(EFTnr. C 318 af 12. 12. 1988). 
(5) ØSU's udtalelse om situationen og perspektiverne for GATT/ 
Uruguay-forhandlingsrunden med hensyn til EF's forhold til 
de vigtigste industrilande, udviklingslandene og statshandels­
landene (ordfører: Romoli) (EFT nr. C 318 af 12. 12. 1988). Frihandelssamenslutning (EFTA), aftaler med Middel­
havslandene, stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet 
(ACP) eller landene af Sammenslutningen af stater i 
Sydøstasien (ASEAN)]. EF er forpligtet til at respektere 
disse aftaler, naturligvis under forudsætning af, at de 
begunstigede lande ligeledes gør det. Det samme gælder 
normer og standarder samt offentlige købsaftaler inden 
for sektorer, der er underlagt GATT-kodekser, og for 
hvilke fordelene ved enhedsmarkedet uden forskelsbe­
handling vil komme alle handelspartnere til gode. 
2.2. Sektorer omfattet af bilaterale nationale forbin­
delser 
2.2.1. Der er imidlertid to områder, hvor der kan 
formuleres en selvstændig EF-politik. 
2.2.2 Det første område er handelen med varer og 
vedrører EF's handelspolitik, som er mangelfuld i flere 
hensender som følge af forskelle i de enkelte medlems­
staters importordninger. 
2.2.3. De væsentligste af disse er de resterende kvan­
titative restriktioner, som medlemsstaterne fortsat an­
vender over for tredjelande, de kvantitative be­
grænsninger, som medlemsstaterne har fastlagt inden 
for rammerne af bilaterale aftaler mellem EF og tredje­
lande inden for tekstilsektoren, samt mængdemæssige 
begrænsninger for følsomme produkter, som medlems­
staterne har fastsat i henhold til GSP-aftalerne mellem 
EF og udviklingslande. 
2.2.4. Opretholdelsen af disse forskellige import­
ordninger og den dermed forbundne segmentering af 
EF-markedet medfører alvorlige forskelle i adgangen 
til EF-markedet. Dette nødvendiggør opretholdelse af 
kontrolforanstaltninger ved grænserne mellem med­
lemsstaterne, hvilket står i vejen for skabelsen af det 
store enhedsmarked i 1992. Gennemførelsen af det indre 
marked skal frem for alt tjene til at fjerne de forskel­
ligheder, der skyldes opretholdelsen af nationale be­
grænsninger for import af varer fra tredjelande. Dette 
indebærer i princippet, at beskyttelsesforanstaltninger­
ne i henhold til artikel 115 skal ophæves, og at der skal 
fastsættes ensartede regler for import fra tredjelan­
de (4)(6). På baggrund af en sådan harmonisering af 
(6) ØSU's udtalelse om forslaget til Rådets forordning (EØF) 
om anvendelse af generelle toldpræferencer i 1988 for visse 
industrivarer med oprindelse i udviklingslande; forslaget til 
Rådets forordning (EØF) om anvendelse af generelle toldpræ­
ferencer i 1988 for tekstilvarer med oprindelse i udviklingslan­
de; forslaget til Rådets forordning (EØF) om anvendelse af 
generelle toldpræferencer i 1988 for visse landbrugsprodukter 
med oprindelse i udviklingslande; forslaget til afgørelse truffet 
af repræsentanterne for regeringerne for Det Europæiske Kul-
og Stålfællesskabs medlemsstater, forsamlet i Rådet om an­
vendelse af generelle toldpræferencer i 1988 for visse jern- og 
stålprodukter med oprindelse i udviklingslande (ordfører: 
Cavazzuti) (EFT nr. C 319 af 30. 11. 1987). 
28. 8. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 221/35 
EF's importordning bør EF koordinere de kriterier, der 
er bestemmende for EF-varers »lokale indhold«, under 
hensyntagen til den politik og de målsætninger, der 
gælder for tredjelande-virksomheders etablering og in­
vesteringer i de enkelte EF-medlemsstater. Dette vil 
kunne ske uden alvorlige konsekvenser for de mange 
erhverv, som beskyttes af kvantitative restriktioner. 
2.2.5. Inden for visse erhverv vil en fuldt liberaliseret 
ekstern handelspolitik dog kunne få negative socio­
økonomiske konsekvenser. Dette bør EF imødegå gen­
nem passende støtteforanstaltninger ved f.eks. i større 
omfang at anvende strukturfondene til omstilling af 
produktionen inden for de berørte erhverv eller er­
hvervsområder ud fra samhørighedsprincippet. 
2.2.6. Det kan dog ikke udelukkes, at der ved udgan­
gen af 1992 resterer nationale beskyttelsesordninger for 
visse produkter, som overføres til EF-regi. I så fald må 
disse foranstaltninger være i overensstemmelse med de 
internationale regler, som EF har aftalt med sine han­
delspartnere. 
2.2.7. ØSU henstiller i denne forbindelse, at ansvaret 
for beskyttelsesforanstaltningerne gradvis overtages af 
EF. I udgangssituationen opretholdes de på det nuvæ­
rende niveau, men derefter skal de gradvis afvikles efter 
et nærmere fastlagt tidsskema (1). Sideløbende hermed 
afvikles de former for GATT-stridig praksis, som EF's 
handelspartnere benytter. 
2.2.8. Fastsættelsen af en tidsfrist ville være en klar 
og utvetydig tilkendegivelse af Fællesskabets politiske 
vilje og en understregning af de pågældende protektio­
nistiske foranstaltningers midlertidige karakter. 
2.2.9. ØSU understreger det øjeblikkelige behov for 
en styrkelse af produktiviteten og konkurrenceevnen i 
de erhverv, som vil miste deres nuværende beskyttelse, 
for en konsolidering af EF-virksomhedernes tekno­
logiske ressourcer via fælles forskningsprogrammer og 
effektive uddannelsesforanstaltninger samt for iværk­
sættelsen af egnede foranstaltninger til beskyttelse af 
den industrielle og intellektuelle ejendomsret og af den 
know-how, der er erhvervet i højteknologiske sektorer, 
gennem fastlæggelsen af industrielle normer (2). 
(') ØSU's udtalelse om forslaget til Rådets forordning om anven­
delse af generelle toldpræferencer i 1989 (ordfører: Cavazzuti) 
(EFTnr. C 318 af 12. 12. 1988). 
(2) ØSU's udtalelse om EF og de nyindustrialiserede lande i 
Sydøstasien (ordfører: Collas) (31. marts 1989) (EFT nr. 
C 139 af 5. 6. 1989). 2.3. Sektorer, der ikke er omfattet af internationale 
aftaler 
2.3.1. Det andet af de to områder, der er præget af 
usikkerhed, berører sektorer, som ikke er omfattet af 
internationale aftaler, f.eks. handelen med tjenesteydel­
ser og den nye lovgivning vedrørende offentlige indkøb 
(telekommunikation, vandforsyning, energi, transport), 
dvs. sektorer, for hvilke EF er i færd med at udarbejde 
egne forslag som led i etableringen af det indre marked. 
2.3.2. Hvis EF i sådanne tilfælde ikke har til hensigt 
automatisk at lade alle sektorer drage fordel af den 
interne liberalisering, vil man fortsat kunne forhandle 
sig frem til gensidige fordele med tredjelande på såvel 
multilateral som bilateral basis. ØSU gør sig i så fald 
til talsmand for en åben multilateral og ikke-diskrimine-
rende holdning til sådanne forhandlinger i overensstem­
melse med ånden i GATT (3) på betingelse af, at de 
begunstigede lande indtager samme holdning. 
2.3.3. På grund af de finansielle og forsikringsmæssi­
ge tjenesteydelsers voksende strategiske betydning i 
såvel EF som internationalt bør man forhandle sig frem 
til en åbning af disse markeder ud fra det princip, at 
den behandling, medlemsstaterne tilbyder, også ud­
strækkes til at omfatte tredjelande på deres territorium. 
2.3.4. Det grundlæggende princip, der bør gælde for 
alle finansielle tjenesteydelser, er, at et EF-pengeinstitut 
bør have adgang til de finansielle markeder i tredjelande 
på lige fod med de nationale finansielle virksomheder. 
2.3.5. I de sektorer, hvor der finder EF-harmonise-
ring sted, bør Kommissionen sikre, at EF-virksomheder 
opnår ligebehandling og har en reel markedsadgang. 
ØSU støtter fuldt ud det af Kommissionen foreslåede 
princip om ligevægt i gensidige fordele. 
2.3.6. Det er ØSU's opfattelse, at enhedsmarkedets 
europæiske dimension og stimulerende indvirkning på 
den internationale økonomiske vækst bedst befordres 
ved at anerkende ECU'ens rolle som fælles europæisk 
valuta og som afregningsvaluta i handelen med varer 
og tjenesteydelser. Dette vil styrke den økonomiske 
og finansielle samhørighed i Fællesskabet og skabe en 
ramme af sikkerhed og stabilitet omkring det internatio-
(3) ØSU's udtalelse om forbindelserne mellem Det Europæiske 
Fællesskab, Japan og De Forenede Stater (ordfører: Curlis 
og Staratzke) (EFT nr. C 328 af 22. 12. 1986). 
Nr. C 221/36 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 8. 89 
nåle valutasystem, som i alt for høj grad ligger under 
for tilfældigheder og en fluktuerende dollarkurs (*) (2). 
2.3.7. ØSU mener, at det ville være til fordel for 
tredjelande, hvis de kunne koble deres finansielle og 
handelsmæssige transaktioner til det europæiske valuta­
område. Deres forskellige transaktioner kunne således 
afregnes i ECU. 
3. De eksterne konsekvenser af 1992-programmet 
3.1. ØSU forudser, jf. i øvrigt den udførlige redegø­
relse i rapporten, at gennemførelsen af det indre marked 
i alle dets aspekter — således som disse med respektive 
ledsagepolitikker fremstår i hvidbogen — vil hjælpe 
virksomheder i EF til at udnytte deres fulde potentiel, 
hvilket ikke blot vil stimulere den interne handel, men 
vil også øge deres konkurrenceevne på tredjelandes 
markeder. 
3.2. I den forbindelse vil erhvervslivet ligeledes have 
behov for at blive støttet af en aktiv fælles ekstern 
politik, der kan sikre, at tredjelande forstår og værdsæt­
ter den voksende betydning, som Europa antager dels 
som handelspartner og dels som marked. Kommissio­
nen bør ligeledes i ethvert forhandlingsorgan bidrage 
dels til at fjerne de hindringer, der står i vejen for EF-
virksomheders adgang til tredjelandes markeder, og 
dels til at udbygge handels- og samarbejdsaftaler for at 
skabe varige økonomiske forbindelser og bidrage til at 
styrke Fællesskabets ledende rolle i de internationale 
økonomiske forbindelser. 
3.3. Virksomheder, som eksporterer til EF, vil kunne 
drage fordel af et enhedsmarked med 320 millioner 
forbrugere, forudsat normer, standarder og procedurer 
gøres ensartede, og varerne kan bevæge sig frit i samtli­
ge medlemsstater. Det indre marked og den deraf føl­
gende liberalisering vil uden tvivl også tiltrække investe­
ringer fra tredjelande og dermed være med til at skabe 
nye arbejdspladser. 
3.4. ØSU opfordrer til, at man indtager en differen­
tieret holdning til de vigtigste økonomiske områder alt 
efter deres specifikke karakter; der tænkes f.eks. på 
(') ØSU's udtalelse om situationen og perspektiverne for GATT/ 
Uruguay-forhandlingsrunden med hensyn til EF's forhold til 
de vigtigste industrilande, udviklingslandene og statshandels­
landene (ordfører: Romoli) (EFT nr. C 318 af 12. 12. 1988). 
(2) ØSU's udtalelse om konsekvenserne af den aktuelle økonomi­
ske og politiske situation i De Forenede Stater for Uruguay­
rundens afvikling og den internationale handel (ordfører: 
Romoli) (EFT nr. 232 af 31. 8. 1987). udviklingslande, statshandelslande (Comecon), lande, 
som EF har frihandelsaftaler med (f.eks. EFTA) og 
andre særlige landegrupper som f.eks. Middelhavslan­
dene og Golfstaterne, hvor forbindelserne for fremtiden 
bør integreres i en multilateral sammenhæng. 
ØSU skal fremføre følgende særlige bemærkninger: 
3.4.1. Det støtter fuldt ud Kommissionens politik 
over for EFTA-landene, som sigter mod deres fulde 
inddragelse i et stort frihandelsområde med EF, også i 
dette tilfælde på multilateral basis. Af grunde, som 
fremføres i medfølgende rapport, vil det være EFTA-
landene, som har udsigt til at opnå de største fordele 
ved det fuldt etablerede indre marked, da de taget under 
ét i dag er EF's vigtigste økonomiske partner. 
3.4.2. ØSU tilskynder til positive foranstaltninger 
over for Middelhavslandene, Golfstaterne, ASEAN-lan-
dene og Latinamerika. Med henblik på en konsolidering 
af handelsforbindelserne og understøtning af disse lan­
des økonomiske udvikling må der arbejdes hen imod et 
bredere økonomisk, teknologisk, finansielt, landbrugs­
politisk og industrielt samarbejde. Det er vigtigt, at 
der tilskyndes til en snævrere integration mellem disse 
landegrupper. Der bør lægges særlig vægt på vore for­
bindelser med Middelhavslandene gennem en cemente­
ring af kontinuiteten i de målsætninger, EF's aktioner 
bygger på. Endvidere bør de samarbejdsaftaler, der 
er nævnt ovenfor, udbygges på længere sigt, ved at 
europæiske virksomheder tilskyndes til i større omfang 
at gå ind i projekter, som gennemføres i samarbejde 
med lokale partnere, og ved at der stræbes mod større 
komplementaritet og effektivitet med henblik på fælles 
udviklingsbestræbelser. Kommissionen opfordres desu­
den til at revidere sin samarbejdspolitik med Stillehavs-
landene bl.a. i lyset af den hastige økonomiske udvi­
kling, der har fundet sted i disse lande i det sidste 
årti (3). 
3.4.3 Handelsforbindelserne med Comecon-landene 
vil kunne fremmes på grundlag af fælleserklæringen, 
der anerkender EF som en juridisk, institutionel og 
økonomisk enhed. I lyset af den særlige politiske og 
økonomiske situation i Comecon-landene vil det dog 
kun være muligt på mellemlang sigt at opnå afgørende 
resultater på visse punkter, hvis man gradvist får afvik­
let størstedelen af de kvantitative restriktioner og, frem­
for alt, får etableret et bredere økonomisk, finansielt og 
industrielt samarbejde byggende på markedskræfternes 
(3) ØSU's udtalelse om EF og de nyindustrialiserede lande i 
Sydøstasien (ordfører: Collas) (31. marts 1989) (EFT nr. 
C 139 af 5. 6. 1989). 
28. 8. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 221/37 
frie spil (l). ØSU er under alle omstændigheder af den 
opfattelse, at de handelsmæssige forbindelser mellem 
EF og de europæiske Comecon-lande, specielt nu, hvor 
der er ved at ske ændringer i disse lande og en udvikling 
i de internationale økonomiske relationer, bør forbedres 
og udbygges, navnlig ved effektivt at hjælpe disse lande 
med at løse de problemer, de står overfor (2). 
3.4.4. AVS-staterne må have garanti for en kontinu­
erlig samarbejdspolitik i alle dens former — finansielt, 
handelsmæssigt, teknisk og industrielt — under over­
holdelse af princippet om ikke-indblanding og ikke-
diskrimination fra EF's side. Det er dog samtidig nød­
vendigt, at EF's foranstaltninger bidrager til at inddrage 
de lokale økonomisk-sociale interessegrupper, mindre 
virksomheder, kooperativer og ikke-statslige organer 
mere aktivt i udviklingsprocessen og til at fremme de 
private investeringer (3). 
3.4.5. Det er påtrængende nødvendigt, at samar­
bejdsprogrammerne med AVS og Latinamerika bringer 
brugbare løsninger på det alvorlige gældsproblem. EF, 
dets øvrige store økonomiske partnere, Verdensbanken 
og Den Internationale Valutafond kan via en samordnet 
indsats ikke blot bidrage til større stabilitet i valutapari­
teterne, men også fremme en politik, der kan stimulere 
disse landes udvikling og øge deres eksport (2); på denne 
måde vil de kunne vende recessionstendensen, som truer 
med at undergrave disse landes politiske stabilitet og 
legitime forventninger til udviklingen. ØSU opfordrer 
Rådet til at fremlægge egnede forslag og øge sine finans-
ieringsressourcer i udviklingssamarbejdet med sigte på 
at støtte disse landes økonomiske tilpasning. 
3.4.6. ØSU peger på risikoen for, at de positive virk­
ninger af det indre marked kan blive reduceret som 
følge af en forkert reaktion fra USA's side, i det omfang 
denne reaktion medfører en unødvendig fastlåsning af 
forholdet mellem EF og USA. 
(') ØSU's udtalelse om situationen og perspektiverne for GATT/ 
Uruguay-forhandlingsrunden med hensyn til EF's forhold til 
de vigtigste industrilande, udviklingslandene og statshandels­
landene (ordfører: Romoli) (EFT nr. C 318 af 12. 12. 1988). 
(2) ØSU's udtalelse om forbindelserne mellem Det Europæiske 
Fællesskab og statshandelslandene i Europa (ordfører: Bri-
ganti) (28. april 1988) (EFT nr. C 175 af 4. 7. 1988, s. 39). 
(3) ØSU's udtalelse om den fjerde AVS/EØF-konvention (ordfø­
rer: Delhomenie) (3. juni 1988) (EFT nr. C 208 af 8. 8. 1988). USA's vanskeligheder ved at løse sine strukturproble­
mer, som skyldes et stort underskud på de offentlige 
finanser og på handelsbalancen, og som forringer pro­
duktionsapparatets konkurrenceevne, fremtvinger for­
anstaltninger, som i praksis afstedkommer en unødven­
dig forvridning af væksten i den internationale handel 
(Tråde Aet 1988, dollarkurs-fluktuationer etc). 
Det er af afgørende betydning, at EF og USA som led i 
Uruguay-runden når til enighed om de centrale proble­
mer, især landbrugsspørgsmålet, således at kontinuite­
ten i det multilaterale handelssystem sikres. 
ØSU ser med tilfredshed på den faste holdning, Kom­
missionen for nylig indtog for at forsvare EF's legitime 
interesser, og tilskynder den til at fortsætte på denne 
måde. Samtidig bør Kommissionen dog fortsætte dialo­
gen med USA, således at man når til forståelse om en 
løsning på de aktuelle stridspunkter, og således at de 
to partnere kan arbejde loyalt sammen i henhold til 
ånden i de multilaterale GATT-principper. Kommissio­
nen bør fortsat udfolde bestræbelser på at opnå en 
institutionel styrkelse af GATT, således at denne orga­
nisation kan få større troværdighed på internationalt 
plan. 
3.4.7. I sine forbindelser med Japan bør det være 
EF's mål at nå frem til større ligevægt i samhandelen. 
Dette forudsætter, at det japanske marked åbnes afgø­
rende, og at flere EF-virksomheder får mulighed for at 
etablere sig på dette marked. Dette vil bidrage til at 
mindske de aktuelle handelsmæssige spændinger, som 
kan resultere i protektionistiske modforanstalt­
ninger (») (4) (5). 
3.4.8. Det indre markeds omfattende potentiale og 
et oprigtigt samarbejde mellem EF, USA og Japan med 
henblik på løsningen af udviklingslandenes udlands-
gældsproblem, som også de nyindustrialiserede lande 
bør bidrage til, indgår som bestanddele i et samspil, 
der skal fremme en mere afbalanceret international 
økonomisk vækst (4). 
(4) ØSU's udtalelse om forbindelserne mellem Det Europæiske 
Fællesskab, Japan og De Forenede Stater (ordfører: Gurlis 
og Staratzke) (EFT nr. C 328 af 22. 12. 
(5) ØSU's udtalelse om konsekvenserne af den aktuelle økonomi­
ske og politiske situation i De Forenede Stater for Uruguay­
rundens afvikling og den internationale handel (ordfører: 
Romoli) (EFT nr. 232 af 31. 8. 1987). 
Nr. C 221/38 De Europæiske Fællesskabers Tidende 28. 8. 89 
4. Konklusion 
4.2. Efter ØSU's opfattelse er hovedmålsætningen 
med det indre marked, at alle borgere i EF skal drage 
fordel af flere valgmuligheder og af de økonomiske 
fordele, der følger af de nye stimuli for samhandelen, 
herunder også samhandelen med tredjelande. 
4.2. ØSU opfordrer Kommissionen til at have denne 
målsætning for øje under forhandlinger med tredjelande 
samt at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at forebygge eventuelle negative konsekvenser på det so­
ciale og beskæftigelsesmæssige plan. 
4.3. ØSU støtter fuldt ud bestræbelserne på at etable­
re det indre marked, men understreger at dette ikke 
må være lukket, men skal være åbent over for andre 
økonomiske områder. Det opfordrer derfor Rådet og 
medlemsstaterne til at optræde samlet og konsekvent, 
da enhedsmarkedet er udgangspunktet for gennemførel­
sen af slutmålet med EF: den europæiske økonomiske 
og valutariske union. 
Bryssel, den 12. juli 1989. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg