Regionsudvalgets udtalelse om "Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om 'En informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union'"

(2003/C 73/13)

REGIONSUDVALGET HAR -

under henvisning til Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union - (KOM(2002) 350 endelig),

under henvisning til Europa-Kommissionens beslutning af 2. juli 2002 om i henhold til EF-traktatens artikel 265, stk. 1, at anmode om Regionsudvalgets udtalelse,

under henvisning til præsidiets beslutning af 14. maj 2002 om at henvise det forberedende arbejde til Underudvalget for Konstitutionelle Anliggender og Styreformer i EU,

under henvisning til "Protokol om samarbejdsformer mellem Europa-Kommissionen og Regionsudvalget" underskrevet af de respektive formænd den 20. september 2001 (CdR 81/2001 rev.),

under henvisning til Europa-Kommissionens meddelelse om "Nye rammer for samarbejde om aktiviteter vedrørende informations- og kommunikationspolitikken i Den Europæiske Union" (KOM(2001) 354 endelig),

under henvisning til Europa-Parlamentets beslutning af 13. marts 2002 om "Kommissionens meddelelse om nye rammer for samarbejde om aktiviteter vedrørende informations- og kommunikationspolitikken i Den Europæiske Union" (C5-0465),

under henvisning til sin udtalelse af 13. marts 2002 om "Hvidbogen om styreformer i EU" og Kommissionens meddelelse om nye rammer for samarbejde om aktiviteter vedrørende informations- og kommunikationspolitikken i Den Europæiske Union (CdR 103/2001 fin)(1),

under henvisning til sit forslag til udtalelse (CdR 124/2002 rev.), som blev vedtaget den 4. oktober 2002 af Underudvalget for Konstitutionelle Anliggender og Styreformer i EU (ordfører: Claude du Granrut (F-PPE), medlem af Regionalrådet i Picardiet),

og ud fra følgende betragtninger,

Alle undersøgelser viser, at borgerne har et meget ringe kendskab til EU.

Dette ringe kendskab må ikke vare ved i lyset af udvidelsen af Den Europæiske Union og i lyset af de institutionelle reformer, som konventet om EU's fremtid vil foreslå.

Den Europæiske Union vil først have opnået legitimitet, når borgerne tilslutter sig dens politikker.

De informationsaktioner, som de europæiske institutioner har gennemført til dato, har ikke bragt de forventede resultater.

Det haster med at gennemføre en aktiv kommunikationspolitik i EU, som fremmer et fælles, grundbudskab og et specifikt billede af Den Europæiske Union.

En sådan politik kræver, at der gennemføres en nyskabende strategi både for så vidt angår koordineringen og de temaer, der skal tages op, og for så vidt angår de teknikker, der skal anvendes og de medier, der skal mobiliseres.

Denne informations- og kommunikationspolitik er først og fremmest til tjeneste for borgerne og skal gøre dem bevidste om den europæiske dimension af deres statsborgerskab -

på den 47. plenarforsamling den 20. og 21. november 2002 (mødet den 21. november) enstemmigt vedtaget følgende udtalelse.

1. Regionsudvalgets synspunkter

1.1. Generelle betragtninger om information og kommunikation i Den Europæiske Union

Regionsudvalget

1.1.1. glæder sig over Europa-Kommissionens arbejde for at fremlægge en global og sammenhængende informations- og kommunikationsstrategi for EU, som skal tilvejebringe fuldstændig, objektiv og troværdig information om EU, der sætter borgerne i stand til at danne sig en positiv opfattelse af EU;

1.1.2. bifalder de principper, der ligger til grund for Kommissionens meddelelse, herefter kaldet "rapporten", nemlig at udviklingen af denne strategi er en forudsætning for, at Den Europæiske Unions politikker kan blive en succes, og at der bør indføres en ny kommunikationskultur baseret på borgernes og ikke blot på institutionernes behov;

1.1.3. tilslutter sig ligeledes de mål, der er opstillet i rapporten: at skabe et positivt image for Den Europæiske Union som en demokratisk, ansvarlig og legitim Union set med 500 mio. borgeres øjne, som er bevidst om de forpligtelser, den har i verden;

1.1.4. forstå omfanget af den opgave, der skal udføres, og ønsker at bidrage til dens succes gennem en række bemærkninger og forslag. For bedre at kunne begrunde sit bidrag til Europa-Kommissionens indsats for en informations- og kommunikationsstrategi for Den Europæiske Union har udvalget ønsket at stille kommunikation og information op over for hinanden i en analyse;

1.1.5. anfører, at kommunikation ikke er det samme som information, men at kommunikation ikke kan adskilles fra information, da den både er resultatet heraf og begrundelsen herfor. Information tilbyder viden, mens kommunikation skaber et empatisk forhold til modtageren af budskabet. I en definition af begrebet "kommunikation" bør indgå "dialog", som indebærer, at der også skal lyttes til borgerne;

1.1.6. mener, at enhver form for kommunikation skal overholde en række spilleregler, hvis den skal være effektiv:

- kommunikation skal tage hensyn til den sociokulturelle sammenhæng, i hvilken budskabet leveres, og til borgernes opfattelsesvaner, der fungerer på samme måde for alle budskaber, uanset om de er af kommerciel eller politisk art,

- kommunikation skal søge at skabe et positivt forhold til borgeren; denne skal føle sig personligt berørt af budskabet og skal ønske at tilegne sig den information, som budskabet indeholder. Borgeren/forbrugeren skal have lyst til at få mere at vide eller til at drøfte spørgsmålet. Kommunikation kræver en reaktion fra modtagerne,

- kommunikation skal tilbyde holdepunkter til forståelse af budskabet; derved giver den informationen mening. I dette tilfælde gør kommunikation Den Europæiske Unions eksistens og arbejdsgang forståelig og troværdig,

- endelig kræves det, at kommunikation formidler enkle og relevante budskaber; herved er den en vigtig parameter i evalueringen af det velbegrundede i den beslutning, der vil blive kommunikeret. Faktisk er en beslutning, der ikke kan kommunikeres, ikke en god beslutning. Derfor kan kommunikation ikke indtage en underordnet stilling, den er en fast del af den institutionelle beslutningsproces.

Dette er de grundlæggende betragtninger, som Regionsudvalget har ønsket at anvende på Den Europæiske Unions informations- og kommunikationsproblematik, og som har ligget til grund for dets bemærkninger og forslag.

1.2. Bemærkninger til Kommissionens forslag til en informations- og kommunikationsstrategi for EU

Regionsudvalget

1.2.1. erkender, at Unionen i øjeblikket befinder sig i en kompliceret situation forud for udvidelsen og på et tidspunkt, hvor økonomien globaliseres, mens borgerne ikke har kendskab til dens opgaver og arbejdsgang. Det kan imidlertid konstatere, at det ifølge Eurobarometers opinionsundersøgelser er således, at borgerne potentielt har positive forventninger til Unionen, når det gælder meget konkrete spørgsmål, der berører deres daglige liv, den økonomiske udvikling, solidaritet, miljøbeskyttelse eller Unionens indsats i verden. Der findes endog et reelt ønske om at se Europa spille en vigtig rolle på verdensscenen. Disse forventninger er en stor fordel, når der skal gennemføres en informations- og kommunikationspolitik for Unionen baseret på dialog med borgerne og deres evne til at tage del i den offentlige debat. Det er vigtigt at reagere på disse forventninger af tre årsager: den faldende deltagelse i valgene til Europa-Parlamentet, den nært forestående udvidelse og den igangværende reform af institutionerne, hvis kommende etape består i offentliggørelse af resultaterne af konventets arbejde;

1.2.2. går ud fra, at Unionen er i stand til at udarbejde og formidle passende og målrettede budskaber og for at indgå partnerskaber både med Unionens institutioner og med medlemsstaterne, men det henleder dog Kommissionens opmærksomhed på det faktum, at et budskab for at være troværdigt skal være klart og afspejle den enkle beslutnings- og handlingsproces, som det udgår fra. Det er klart, at dette betyder, at ansvarsdelingen med såvel Unionens institutioner som med de nuværende og kommende medlemsstater og med deres lokale og regionale myndigheder skal ledsages af en resolut indsats for at forenkle Fællesskabets beslutningsproces og gøre den mere gennemskuelig, så informations- og kommunikationsindsatsen bliver mere effektiv og støttes konsekvent af alle institutioner. Oven i det konjunkturbestemte behov for kommunikation fra Unionen kommer således et strukturelt behov for forenkling af EU-institutioners funktion;

1.2.3. mener, at denne rapport netop bekræfter, at en ægte kommunikation fra EU ikke kan begrænse sig til en simpel formidling af information, men tværtimod bør give dens opgaver og indsats mening, øge forståelsen herfor og sætte disse opgaver og denne indsats i perspektiv og fremme en konstruktiv dialog med medlemsstaternes offentlige opinion, hvilket svarer til den referenceramme, der er beskrevet i punkt 1. Men rapporten lægger navnlig vægt på det nødvendige kendskab til EU's institutionelle strukturer og deres arbejdsgang. Man går således fra formidling af en idé/et projekt, såsom behovet for at forene Europa som en ny styrkefaktor for hver enkelt borger til den vanskelige og lidet motiverende opgave at forklare institutionerne og deres opgaver. Denne forklaring skal i fremtiden indgå som led i forenklingen af institutionerne for at sikre en bedre kommunikation. Hvis EU ønsker at fremstå som den merværdi, der tager udfordringerne op i forbindelse med både udvidelsen og den økonomiske og monetære politik på det europæiske kontinent og dets vigtige rolle i globaliseringen, skal det først og fremmest overbevise borgerne gennem en motiverende perspektivering af dets indsats for deres personlige udfoldelse og dermed opnå deres tilslutning og mobilisere deres energi, så de kan tage del i den offentlige debat;

1.2.4. beklager, at rapporten, der understreger behovet for en ny fremgangsmåde inden for information og kommunikation, tilsyneladende ikke drager konsekvenserne heraf. Den fremhæver behovet for at udarbejde og formidle passende og målrettede budskaber om prioriterede informationstemaer ved at udvikle en pædagogik omkring Unionens rolle og opgaver. Denne idé, der i højere grad afspejler information end kommunikation, forekommer som en indsnævring i forhold til viljen til dialog og til at reagere på borgernes konkrete bekymringer og i forhold til henvisningen til mere konsensusbaserede styreformer i Unionen, der i højere grad respekterer borgernes identitet. Den anden dimension i forbindelse med denne nye fremgangsmåde vedrører medlemsstaternes rolle, da de deltager som aktører i udformningen af kommunikationsstrategien og dens gennemførelse;

1.2.5. finder, at overholdelse af subsidiaritetsprincippet ikke betyder, at Unionen udelukkende skal basere sig på de nationale netværk for at få sit budskab ud. For at eksistere og være legitim i borgernes øjne skal Unionen råde over en specifik kommunikation med netværk, der er dens egne, og som fungerer på en koordineret måde sammen med de netværk, der findes på nationalt og regionalt plan. Såfremt kommunikationsstrategien skal lykkes, anses det på denne baggrund for nødvendigt at styrke de europæiske institutioners samarbejde med de europæiske regionale og lokale myndigheder i form af et mere intensivt og ligeberettiget partnerskab. Derfor må det tilstræbes at afstemme foranstaltninger og initiativer med de nationale kontorer på nationalt, regionalt og lokalt plan. Dette vedrører især den fælles udformning af foranstaltninger samt forenklede finansieringsformer via Kommissionens repræsentationer;

1.2.6. mener, at hvis det, som det fremgår af rapporten, viser sig nødvendigt for Unionen at udforme sine egne budskaber omkring et fælles referencepunkt, så er de nævnte budskaber i alt for høj grad fokuseret på institutionelle problemer til, at de kan opfylde borgernes forventninger, og til at kunne igangsætte den dialog, rapporten slår til lyd for;

1.2.7. konstaterer, at opinionsundersøgelserne af de europæiske borgeres fremherskende værdier viser en øget individualisering, dvs. af den enkeltes kapacitet til at foretage valg med henblik på personlig udfoldelse inden for familielivet, arbejds- og fritidslivet og en modtagelighed over for værdier som solidaritet og sikkerhed, dvs. ønsket om at leve i et område med frihed, retfærdighed og tolerance. Som en reaktion på denne individualisering må de politiske instanser igangsætte en offentlig debat og sikre den enkelte et grundlag for at træffe sine valg. De bør vise, at de står til borgernes tjeneste, og at de er opmærksomme på at repræsentere deres interesser og deres forskelligartede identiteter både på nationalt og på regionalt plan. For at tilgodese værdier som solidaritet og sikkerhed bør Unionen tage udgangspunkt i charteret om de grundlæggende rettigheder og understrege sin evne til at handle som en afbalancerende aktør på verdensscenen. Den Europæiske Union har her mulighed for at fremstå som den eneste politiske størrelse, der kan nå sådanne mål. Dette aktionsfelt bør ligesom kommunikation videreudvikles;

1.2.8. henleder endvidere Kommissionens opmærksomhed på tre emner, som absolut bør gives al den plads, de fortjener, i rapporten:

- Mens udvidelsens nødvendighed og legitimitet i vid udstrækning fremhæves, er den ikke tilstrækkeligt integreret i overvejelserne over Europas fremtid og de foranstaltninger, den kræver både på det politiske og på det institutionelle plan. Dette er også en af de opgaver, som konventet om EU's fremtid har.

- Generelt kan det fastslås, at konventet om EU's fremtid er en stor begivenhed i kommunikationsmæssig henseende, både hvad angår dets sammensætning, dets arbejdsmetoder og de forslag, det kan forventes at føre til, men konventet indtager ikke en tilstrækkelig fremtrædende plads i den nævnte strategi.

- Endelig er der på det interne plan den direkte og indirekte merværdi, som strukturfondene har udgjort for alle europæiske borgere, ikke udnyttet, som den kunne være blevet, selv om kriterierne for anvendelse af disse fonde ligesom kriterierne i forbindelse med den fælles landbrugspolitik i en nær fremtid vil føre til omfattende reformer;

1.2.9. finder, at man, når Den Interinstitutionelle Gruppe om Information (IGI) har fastlagt de prioriterede temaer og strategien, skal til at overveje, hvilke instrumenter der skal tages i anvendelse for at sikre gennemførelsen af informations- og kommunikationsprogrammet, så det får optimal gennemslagskraft både blandt de "velinformerede" og opinionsdannende befolkningsgrupper og i den brede befolkning. Dette spørgsmål er ikke undsluppet Kommissionens opmærksomhed, men dens reaktion eller snarere reaktioner, der tager hensyn til de tidligere programmer og politiske og institutionelle behov, kunne fjerne sig endnu mere fra disse behov og således blive mere ambitiøse. Prince-programmet samt aktionerne "Borgerne først" og "Lad os bygge Europa sammen" skal i denne sammenhæng betragtes som prøvesten på større aktioner og en mere omfattende strategi. Det foreslåede system tildeler IGI det politiske ansvar og Kommissionen det operationelle ansvar. Det ser imidlertid ud til, at Rådets informationsgruppe og Parlamentets udvalg ligeledes deltager i fastlæggelsen af kommunikationsstrategien afhængigt af tema, hvilket risikerer at komplicere gennemførelsen af den strategi, som IGI fastlægger;

1.2.10. minder om, at det ønsker og er parat til i forbindelse med fastlæggelsen af temaer og af strategien at bidrage til IGI med sit nærmere og specifikke kendskab til borgernes behov og forventninger;

1.2.11. finder, som det fremgår af rapporten, at effektiviteten af de formidlingskanaler og netværk, der skal anvendes i forbindelse med gennemførelsen af informations- og kommunikationshandlingsplanen, ikke er bevist. Man må finde nye løsninger der kan skabe et nye bånd mellem borgerne og Unionen;

1.2.12. beklager, at det ikke blandt formidlingskanalerne finder de lokale og regionale myndigheder, som råder over informations- og kommunikationsmidler, hvis indfølelse er uforlignelig, som nyder borgernes tillid, hvilket gør de formidlede budskaber troværdige, og som kan fremme den ønskede dialog med borgerne, og ej heller ICE'erne (informationscentrene), de europæiske dokumentationscentre, "Europa-Husene" eller repræsentation og delegationer er nævnt;

1.2.13. beklager ligeledes, at man næsten ikke kommer ind på den vigtige rolle, som uddannelsescentre (gymnasier, tekniske skoler og universiteter) kan spille for at nå ud til de unge. Som Kommissionen med rette påpeger, er det afgørende for en effektiv gennemførelse af den nye strategi, at informationsarbejdet foregår så tæt på målgruppen som muligt. Eftersom de unge er en vigtig målgruppe i informationssammenhæng, er det særdeles ønskeligt at have en direkte kontakt til uddannelsescentrene under hele afviklingen af den nye strategi (planlægning, vedtagelse og gennemførelse) og ikke blot som mellemled i slutfasen;

1.2.14. mener endelig, at mediernes rolle, uanset om der er tale om klassiske medier såsom den trykte presse, radio, fjernsyn eller om nye medier såsom Internet, websteder osv., ikke er tilstrækkeligt klar. De ansvarlige tekniske instanser bør præcisere anvendelsen heraf. Udvalget minder om, at de muligheder, som de nye kommunikationsteknikker åbner, skal videreudvikles for at skabe en direkte dialog mellem Unionen og de europæiske borgere, navnlig de unge.

2. Regionsudvalgets henstillinger

Regionsudvalget

2.1. er klar over de begrænsninger, der gør sig gældende i forbindelse med Den Europæiske Unions informations- og kommunikationsstrategi. Uden at se bort herfra, har dets forslag til formål at imødekomme de krav om dynamik og synergi, der er fastlagt i rapporten, og gøre strategien mere velbegrundet, mere operationel og mere effektiv, fordi det er overbevist om nødvendigheden og betydningen heraf for Den Europæiske Unions politiske fremtid;

2.2. Status:

2.2.1. konstaterer, at undersøgelser og opinionsundersøgelser afslører en uvilje mod Unionens politik og et manglende konkret kendskab til Unionen blandt borgerne i de nuværende og fremtidige medlemsstater, men også deres positive forventninger til Den Europæiske Union. Svaret på disse forventninger skal findes i Unionens politiske aktioner: den vellykkede indførelse af euroen er et positivt eksempel på et politisk initiativ som svar på et økonomisk problem;

2.2.2. mener, at Unionen bør gøre borgerne opmærksomme på, at dens politiske initiativer tjener deres økonomiske, sociale og kulturelle interesser såvel som deres ønsker om intern sikkerhed og deres ambitioner på verdensplan;

2.2.3. foreslår, at Kommissionen anmoder Eurobarometer om en sammenfattende note baseret på alle de tilgængelige undersøgelser og på dens egne undersøgelser af borgernes opfattelse af Unionen og deres forventninger til dens funktionsmåde og aktioner. Denne note vil kunne fungere som grundlag for drøftelserne i Den Interinstitutionelle Gruppe om Information (IGI) og for de valg, den skal træffe;

2.2.4. kræver under alle omstændigheder at deltage som fuldgyldigt medlem i drøftelserne i IGI med henblik på fastlæggelse af strategien og at blive inddraget i gennemførelsen af informations- og kommunikationsprogrammet, så de lokale og regionale myndigheder, det repræsenterer, involveres aktivt. Det mener, at alene det regionale og lokale kommunikationsniveau kan muliggøre en hurtig reaktion på informationen og en mobilisering af de individuelle kræfter, som skal sikre programmets demokratiske virkninger.

2.3. Med hensyn til strategien påpeger Regionsudvalget to vigtige aspekter: kommunikationstemaerne og målgrupperne;

2.3.1. bifalder for så vidt angår kommunikationstemaerne fuldt ud princippet om at fastlægge en ledetråd for at sikre en sammenhængende formidling af budskaberne. Til gengæld undrer det sig over de foreslåede begreber, der skulle være baseret herpå;

2.3.2. mener, at Den Europæiske Union udgør en merværdi. Det er ledetråden, som skal suppleres med nedenstående idéer opstillet på grundlag af de europæiske borgeres fremherskende værdier:

- ønsket om at skabe balance mellem økonomisk aktivitet og personsikkerhed;

- respekten for kulturel, etnisk og religiøs forskelligartethed;

- ønsket om at spille en politisk rolle på verdensplan;

- bevarelsen af freden indadtil og udadtil.

2.3.3. finder, at disse fire dimensioner af Unionens merværdi bør udgøre grundlaget for Unionens prioriterede kommunikationstemaer;

2.3.4. foreslår en liste over de temaer, der forekommer det at svare bedst til borgernes forventninger. Det minder om, at Unionens kommunikation om disse temaer vil kunne udgøre lejligheder til at fremhæve ovenstående værdier, og at den skal undgå abstrakte og lidet motiverende principerklæringer og i stedet benytte konkrete illustrationer, der styrker troværdigheden og legitimiteten af Unionens indsats i borgernes bevidsthed. Det gælder deres tilslutning til Unionens projekter.

a) Temaer, der viser, at Unionens nuværende indsats allerede er til fordel for borgerne:

- strukturfondenes og den fælles landbrugspolitiks nuværende og kommende rolle;

- fordelene ved indførelse af euroen i de nye medlemsstater;

- konkurrencepolitikkens indvirkninger på forbrugerbeskyttelsen;

- den frie bevægelighed for personer;

- miljøbeskyttelse og bæredygtig udvikling;

b) Temaer, der viser vejen frem og klarlægger de kommende udfordringer:

- udvidelsen, idet der lægges vægt både på den indsats, som kandidatlandene har indvilliget i at gøre, og på de interne sikkerhedsforanstaltninger, som Unionen skal træffe;

- Unionens fremtid i tilknytning til Det Europæiske Konvents arbejde, som vil kunne munde ud i en forfatning for Unionen;

- Unionens politiske udvikling gennem reformen af dens institutioner og iværksættelsen af dens kompetencer;

2.3.5. minder for så vidt angår målgrupperne om, at informations- og kommunikationsstrategien ikke vil nå den ønskede målsætning, hvis de ansvarlige fra de lokale og regionale myndigheder og interesseorganisationer og NGO'ere ikke betragtes som vigtige formidlere, bl.a. på baggrund af de fantastiske resultater, man har opnået i de tilfælde, hvor partnerskabet allerede er blevet afprøvet, som tilfældet er med nettene (Info-Points Europe og informationscentre i landdistrikter, Carrefour, EIC (europæiske informationscentre), EDC (europæiske dokumentationscentre), Maisons Européennes ("Europa-Huse"), osv.), hvis de ikke tildeles en vis margen til at tilpasse budskaberne til den befolkning, som de har at gøre med til daglig, og som har tillid til dem, eftersom de er folkevalgte. De lokale folkevalgte er civilsamfundets "generalister". De kender alle kategorier og alle behov. Som anført ovenfor har de ligeledes kapacitet til at indsamle tilbagemeldinger fra borgerne og til at indlede en direkte dialog med dem;

2.4. De operationelle retningslinjer

2.4.1. bifalder Unionens vilje til at udvise lederskab og til at styre og lede hele processen og således fremvise et dynamisk og specifikt "ansigt" for alle Europas borgere. Det forstår Kommissionens ønske om at dele ansvaret herfor med Unionens øvrige institutioner og om at respektere subsidiaritetsprincippet ved at opfordre medlemsstaterne til at samarbejde om dette store projekt for Unionens fremtid;

2.4.2. tillader sig dog at fremsætte flere forslag i lyset af den exceptionelle strategi, der skal gennemføres, og den gennemslagskraft, der skal være af de temaer og budskaber, der skal formidles til offentligheden:

- Unionens eksisterende formidlingskanaler i medlemsstaterne og kandidatlandene skal fornys for så vidt angår deres udformning og arbejdsgang;

- Parlamentets og Rådets informationsorganers deltagelse i udformningen af strategien, temaerne og budskaberne skal resultere i, at de accepterer en koordineret gennemførelse i fuldstændig synergi med Unionen;

- medlemsstaternes og EU-institutionernes informationstjenesters bidrag som "kommunikationsløftestænger" skal klarlægges nøje i det memorandum, der slås til lyd for i rapporten. Det er således vigtigt ikke at risikere at forplumre Unionens budskaber, selv om de skal tilpasses de nationale statsborgere;

2.4.3. er rede til at underskrive dette memorandum, da det mener, at det er absolut nødvendigt med en mobilisering af de ansvarlige i lokalsamfundene i medlemsstaterne og kandidatlandene, uanset om det er for at gøre informationen fra Unionen til borgerne mere personlig og dermed gøre den mere effektiv eller for at lette kommunikationen fra borgerne til Unionen. Det foreslår f.eks., at der inden for rammerne af samarbejdsprotokollen med Kommissionen findes frem til arrangementer, der kan tilrettelægges i fællesskab omkring temaer, der har direkte indflydelse på borgernes liv, og som helt eller delvist henhører under de regionale eller lokale myndigheders kompetence;

2.4.4. finder, at det ud over de formidlingspersoner eller -grupper, der skal mobiliseres i medlemsstaterne, vil være hensigtsmæssigt, at alle medlemmer af de europæiske institutioner, samt medlemsstaterne, regionerne, byerne og kommunerne, herunder medlemmerne af Det Europæiske Konvent og medlemmerne af Regionsudvalget og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, mobiliseres og får udleveret en "køreplan", så de kan støtte og/eller deltage i informations- og kommunikationskampagnen;

2.4.5. foreslår for så vidt angår de klassiske medier, at de inddrages på et tidligt tidspunkt i processen for udformning af strategien. Der vil således kunne samles et panel af journalister fra den trykte og den audiovisuelle presse, som bedes om at fremkomme med deres reaktioner på kommunikationsprojekter for at evaluere deres tydelighed, relevans og betydning i journalistisk henseende. Medierne vil naturligvis ligeledes udgøre kommunikationsmålgruppen inden for rammerne af det generelle overordnede iværksættersystem. I den forbindelse slår udvalget til lyd for, at Unionen udvider målgruppen ud over de journalister, der er specialiseret i europæiske anliggender i institutionel forstand. Der bør gøres en særlig indsats over for de nationale og regionale audiovisuelle medier, for de er blevet kilden til tilegnelse af al viden for en stor del af den europæiske offentlighed (i alle aldersgrupper). Der bør søges indgået partnerskabsaftaler. Udformningen og især den sproglige udformning af publikationerne og formidlingen af disse bør ligeledes fornys;

2.4.6. mener for så vidt angår de nye teknologier, at Unionen skal fremme de eksisterende websteder og oprette eller kontrollere, at der findes, links til andre vigtige, europæiske, nationale og regionale websteder;

2.5. Styring

2.5.1. erkender nødvendigheden af at tilpasse budskaberne til de berørte målgrupper og dermed af at give formidlerne en vis skønsmargen, men det insisterer på, at når strategien er fastlagt, overdrages styringen af informations- og kommunikationsoperationerne til Europa-Kommissionen, som sikrer en regelmæssig evaluering heraf og holder IGI samt Unionens institutioner, medlemsstaterne og kandidatlandene informeret;

2.5.2. finder, at den europæiske borger skal kunne pege på Unionen som initiativtager til og ansvarlig for den information, som denne skal modtage, og som medspiller, hvis borgeren ønsker at indlede en dialog med Unionen;

2.6. Midler

2.6.1. fremhæver det finansielle bidrag, som de regionale og lokale myndigheder og NGO'ere allerede på nuværende tidspunkt yder til EU's informationspolitik, idet de bidrager med egne ikke uvæsentlige midler til driften af EU's officielle informationskanaler;

2.6.2. minder om, at informations- og kommunikationsstrategien har høj prioritet og derfor skal tilgodeses med et passende budget;

2.6.3. understreger, at dets forslag ligger inden for rammerne af protokollen om samarbejde med Europa-Kommissionen og navnlig vedrører informationspolitikken set i et nærhedsperspektiv, og at de udelukkende har til formål at bidrage til, at Unionens informations- og kommunikationsstrategi kan blive en succes. De tager udgangspunkt i den vigtige udvikling, som Unionen gennemgår på et tidspunkt, hvor den helt klart og endeligt bør råde bod på den manglende åbenhed og det demokratiske underskud over for borgerne. Regionsudvalget har analyseret og beskrevet arten af og reglerne for gennemførelsen af en informations- og kommunikationsstrategi for bedre at sætte den i borgernes tjeneste og skabe forbindelser mellem borgerne og EU. Det er ledetråden i og det ønskede formål med dets forslag;

2.7. understreger afslutningsvis følgende punkter:

2.7.1. den strategiske indsats: den bør respektere reglerne for enhver kommunikationsaktion, navnlig tage hensyn til borgernes/forbrugerens opfattelsesvaner, skabe et positivt forhold til borgerne, tilbyde borgerne holdepunkter for forståelse af budskabet og gå videre med det, budskabet udtrykker, og endelig acceptere, at denne indsats indgår i beslutningsprocessen;

2.7.2. kommunikationstemaerne: de skal som ledetråd have den merværdi, som Unionen udgør samtidig med, at de baserer sig på de europæiske borgeres fremherskende værdier og udvikler konkrete illustrationer, der kan skabe tilslutning fra borgerne. Regionsudvalget foreslår nogle temaer, der kan vise, at Unionens nuværende indsats allerede står i borgernes tjeneste, og for så vidt angår de kommende fremgangsmåder og udfordringer lægger det vægt på udvidelsen og Det Europæiske Konvents rolle og på de virkninger, som resultaterne heraf vil få;

2.7.3. skabelsen af synergi mellem de europæiske institutioners tjenestegrene og medlemsstaterne og kandidatlandene, de regionale og lokale myndigheder og deres partnere: sidstnævnte udgør ganske vist uundværlige løftestænger både i forbindelse med formidling og tilpasning af budskaberne. De bør imidlertid respektere strategiens mål, som er at legitimere Unionen og skabe en direkte dialog med borgerne;

2.7.4. inddragelse af de lokale og regionale myndigheder og deres partnere: den tillid, som Unionen viser dem, resulterer i et bedre kendskab til borgernes forventninger, til valg af mere målrettede temaer, til en mere finjusteret formidling af dens budskaber og til gengæld reaktioner fra borgerne, der kan give stødet til den ønskede dialog;

2.7.5. omorganisering af de eksisterende formidlingskanaler i Unionen, herunder både publikationernes udformning og deres funktion. En bevidstgørelse blandt de klassiske medier og en mobilisering ud over de specialiserede journalisters kreds vil gøre det muligt at vinde reel genklang i medierne for den informations- og kommunikationsstrategi, der skal gennemføres, og opnå en mere rationel og åben anvendelse af de nye kommunikationsteknikker;

2.7.6. positiv udnyttelse af den aktuelle situation og først og fremmest af de institutionelle forslag fra konventet om EU's fremtid;

2.7.7. udfordringerne ved omlægningen af Den Europæiske Unions informations- og kommunikationspolitik, som Kommissionen har foreslået, og som tager hensyn til erklæringen fra Laeken: Regionsudvalget ønsker, at dets bemærkninger og forslag tages i betragtning, for det er overbevist om, at de lokale og regionale myndigheder, som det repræsenterer, er et uundværligt led både i udformningen af en dynamisk informations- og kommunikationsstrategi, der opfylder borgernes forventninger, og i etableringen af en demokratisk dialog mellem Unionen og dens borgere og i borgernes tilslutning til institutionernes politiske indsats.

Bruxelles, den 21. november 2002.

Albert Bore

Formand for

Regionsudvalget

(1) EFT C 192 af 12.8.2002, s. 24.