KOMMISSIONENS FORSLAG RETTENS BEMÆRKNINGER

Artikel 3, stk. 1

1. Formålet med Fællesskabets indsats i henhold til traktatens artikel 158 er at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i det udvidede Fællesskab med henblik på at fremme en harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling i Fællesskabet. Denne foranstaltning træffes med støtte fra fondene, Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og andre eksisterende finansielle instrumenter. Sigtet dermed er at imødegå de udfordringer, der knytter sig til de økonomiske, sociale og territoriale forskelle, som navnlig er opstået for lande og regioner, der er bagefter i udvikling, til fremskyndelsen af den økonomiske og sociale omstrukturering og til befolkningens aldring. De foranstaltninger, der træffes i fondenes regi, omfatter på nationalt og regionalt plan Fællesskabets prioriterede opgaver til fremme af bæredygtig udvikling ved forbedring af væksten, konkurrenceevnen og beskæftigelsen, social integrering og miljøbeskyttelse og -kvalitet. Henvisningen til Fællesskabets indsats i henhold til EF-traktatens artikel 158 er ufuldstændig, for landdistrikternes udvikling er ikke med. Men længere nede i teksten (i stk. 3) er det anført, at støtten fra fondene anvendes på en hensigtsmæssig måde til støtte for fornyelse af landdistrikter og fiskeriafhængige områder via økonomisk diversificering, og til støtte for bjergområder.

Artikel 3, stk. 2

2. I dette øjemed yder EFRU, ESF, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og Fællesskabets øvrige finansielle instrumenter på en hensigtsmæssig måde hvert sit bidrag til virkeliggørelsen af følgende tre mål: a) Sigtet med målet om »konvergens« er at fremskynde konvergensen for de mindst udviklede medlemsstater og regioner ved at forbedre betingelserne for vækst og beskæftigelse via højnelse og forbedring af kvaliteten af investeringer i fysisk og menneskelig kapital, udbygning af innovation og vidensamfundet, tilpasning til den økonomiske og sociale udvikling, beskyttelse og forbedring af miljøet samt administrativ effektivitet. Dette mål er fondenes prioriterede opgave. (…) I forslaget til forordning figurerer begrebet »administrativ effektivitet« blandt de opgaver, der finansieres under »konvergens-målet«. Begrebet »forvaltningsmæssig effektivitet« i artikel 25, stk. 3, litra b), og »effektiviteten i administration« i artikel 26, stk. 3, litra c), bør defineres, især fordi der i forslaget til forordning også opereres med begrebet »administrativ kapacitet« (artikel 44, stk. 1).

Artikel 5, stk. 1 og 2

1. De regioner, der er berettigede til midler fra strukturfondene under målet om »konvergens«, er de regioner svarende til niveau II i nomenklaturen for statistiske territoriale enheder (i det følgende benævnt »NUTS II-niveau«) i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26. maj 2003, hvis bruttonationalprodukt (BNP) per capita opgjort i købekraftspariteter og beregnet på grundlag af de pr. […] disponible fællesskabsdata for de seneste tre år er på mindre end 75 % af Fællesskabets gennemsnit. 2. Regioner på NUTS II-niveau, hvis BNP per capita opgjort i købekraftspariteter og beregnet på grundlag af de pr. […] disponible fællesskabsdata for de seneste tre år er på mellem 75 % og […] % af Fællesskabets gennemsnit, er på et særligt overgangsgrundlag berettigede til midler fra strukturfondene. Det er ikke hensigtsmæssigt at fastsætte de støtteberettigede regioner alene på grundlag af deres BNP, fordi forskellene mellem udviklingsniveauerne har så mange dimensioner. Man kan nemlig ikke se bort fra sådanne aspekter som basisinfrastrukturniveauet, arbejdsløshedsprocenten, arbejdsproduktiviteten, den økonomiske struktur, uddannelse, miljøkvalitet, fraflytning, forskning og udvikling.

Artikel 5, stk. 2

2. Regioner på NUTS II-niveau, hvis BNP per capita opgjort i købekraftspariteter og beregnet på grundlag af de pr. […] disponible fællesskabsdata for de seneste tre år er på mellem 75 % og […] % af Fællesskabets gennemsnit, er på et særligt overgangsgrundlag berettigede til midler fra strukturfondene. Den (anden) procent af Fællesskabets gennemsnit bør anføres.

Artikel 6, stk. 1

1. De områder, der er berettigede til midler fra strukturfondene under målet om »regional konkurrenceevne og beskæftigelse«, er de områder, der ikke er omfattet af artikel 5, stk. 1 og 2. Ved fremlæggelsen af den i artikel 25 omhandlede nationale strategiske referenceramme meddeler hver berørt medlemsstat, for hvilke NUTS I- eller NUTS II-regioner den vil fremlægge et program med henblik på EFRU-finansiering. Det skal påpeges, at målet om »regional konkurrenceevne og beskæftigelse« dækker et område, som geografisk kan være meget vidtrækkende, og som derfor ikke er selektivt. Kriterierne for støtteberettigelse under dette mål bør defineres.

Artikel 7, stk. 1 og 2

1. For så vidt angår grænseoverskridende samarbejde, er Fællesskabets regioner på NUTS III-niveau langs de indre og visse ydre landegrænser og visse af Fællesskabets regioner på NUTS III-niveau langs søgrænserne, som hovedregel med højst 150 kilometers indbyrdes afstand, berettigede til midler under hensyn til eventuelle nødvendige tilpasninger for at sikre sammenhæng og kontinuitet i samarbejdsforanstaltningen. Umiddelbart efter denne forordnings ikrafttræden vedtager Kommissionen efter fremgangsmåden i artikel 104, stk. 2, en liste over de støtteberettigede regioner. Denne liste er gyldig fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013. 2. For så vidt angår tværnationalt samarbejde på grundlag af Fællesskabets strategiske retningslinjer, der er omhandlet i artikel 23 og 24, vedtager Kommissionen efter fremgangsmåden i artikel 104, stk. 2, en liste over de støtteberettigede tværnationale områder. Denne liste er gyldig fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013. Forud for forslaget til målet om »europæisk territorialt samarbejde« burde Kommissionen have analyseret situationen i disse områder og defineret deres behov klart, således at indsatsen kan koncentreres om bestemte områder. Forordningens bestemmelser om valg af støtteberettigede områder bør suppleres med præcise kriterier, og kriterierne bør vægtes.

Artikel 10, stk. 3

3. Hvert år fører Kommissionen samråd med de organisationer, der repræsenterer arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, vedrørende støtten fra fondene. I artikel 10, stk. 1, litra b), henvises der til de økonomiske partnere og arbejdsmarkedets parter. Det ville være hensigtsmæssigt at anvende samme udtryk i stk. 3.

Artikel 13

1. Støtten fra strukturfondene må ikke erstatte offentlige eller tilsvarende strukturelle udgifter for en medlemsstat. 2. For regioner, der er omfattet af målet om »konvergens«, fastlægger Kommissionen og medlemsstaten niveauet for de offentlige eller tilsvarende strukturelle udgifter, som medlemsstaten i programmeringsperioden skal opretholde i alle de berørte regioner. Medlemsstaten og Kommissionen når til enighed om de pågældende udgifter inden for den nationale strategiske referenceramme, der er omhandlet i artikel 25. 3. Niveauet for de udgifter, der er omhandlet i stk. 2, er mindst af samme størrelse som de gennemsnitlige årlige udgifter opgjort i faste priser i den foregående programmeringsperiode. Udgiftsniveauet fastlægges under henvisning til de almindelige makroøkonomiske betingelser, hvorpå finansieringen finder sted, og under hensyn til visse særlige økonomiske situationer, dvs. privatiseringer og et ekstraordinært niveau for de offentlige eller tilsvarende strukturelle udgifter for medlemsstaten i den foregående programmeringsperiode. 4. For målet om »konvergens« foretager Kommissionen i samarbejde med hver medlemsstat en midtvejsefterprøvning af additionaliteten i 2011 og en efterfølgende efterprøvning deraf senest den 30. juni 2016. Hvis en medlemsstat ikke den 30. juni 2016 kan dokumentere, at den additionalitet, der er aftalt inden for den nationale strategiske referenceramme, er respekteret, foretager Kommissionen en finansiel korrektion efter fremgangsmåden i artikel 101. Der er kun fastsat en procedure til kontrol af anvendelsen af additionalitetsprincippet for konvergensmålet. For så vidt angår de to andre mål, som tegner sig for ca. 20 % af bevillingerne, er der ikke fastsat en sådan kontrolordning. Det præciseres kun i begrundelsen (punkt 5.3), at det i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet påhviler medlemsstaterne at foretage denne kontrol. Det fastsættes heller ikke, at Kommissionen skal informeres om resultaterne af medlemsstaternes kontroller. Det er en ændring i forhold til den gældende lovgivning (artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1260/1999).

Artikel 13, stk. 3

3. Niveauet for de udgifter, der er omhandlet i stk. 2, er mindst af samme størrelse som de gennemsnitlige årlige udgifter opgjort i faste priser i den foregående programmeringsperiode. Udgiftsniveauet fastlægges under henvisning til de almindelige makroøkonomiske betingelser, hvorpå finansieringen finder sted, og under hensyn til visse særlige økonomiske situationer, dvs. privatiseringer og et ekstraordinært niveau for de offentlige eller tilsvarende strukturelle udgifter for medlemsstaten i den foregående programmeringsperiode. Muligheden for at tage de almindelige makroøkonomiske betingelser og særlige økonomiske situationer i betragtning uden yderligere instrukser giver grundlag for et meget vidt skøn.

Artikel 16, stk. 1

1. De samlede midler til målet om »konvergens« udgør 78,54 % af de midler, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, (dvs. i alt 264,0 mia. EUR) og fordeles mellem de forskellige komponenter som følger: a) 67,34 % til den i artikel 5, stk. 1, omhandlede finansiering, idet den støtteberettigede befolkning, den regionale velstand, den nationale velstand og arbejdsløsheden anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne b) 8,38 % til den i artikel 5, stk. 2, omhandlede særlige overgangsstøtte, idet den støtteberettigede befolkning, den regionale velstand, den nationale velstand og arbejdsløsheden anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne c) 23,86 % til den i artikel 5, stk. 3, omhandlede finansiering, idet befolkningen, BNI per capita under hensyn til forbedringen af den nationale velstand i den foregående periode og arealet anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne d) 0,42 % til den i artikel 5, stk. 4, omhandlede finansiering, idet den støtteberettigede befolkning anvendes som kriterium ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne. Det ville være en hjælp at få oplyst, hvordan de forskellige kriterier vægtes ved fordelingen af midlerne til de forskellige komponenter.

Artikel 16, stk. 2

2. Den årlige fordeling af de i stk. 1, litra b), omhandlede bevillinger nedtrappes fra 1. januar 2007. Bevillingerne i 2007 er lavere end i 2006, dog ikke for de regioner, der ikke i henhold til forordning (EF) nr. 1260/1999 var fuldt berettigede til støtte under mål 1 pr. 1. januar 2000, idet bevillingen i 2007 for disses vedkommende skal være objektiv og retfærdig. Det er ikke angivet, hvad der forstås ved »objektiv og retfærdig«.

Artikel 17, stk. 1

1. De samlede midler til målet om »regional konkurrenceevne og beskæftigelse« udgør 17,22 % af de midler, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, (dvs. i alt 57,9 mia. EUR) og fordeles mellem de forskellige komponenter som følger: a) 83,44 % til den i artikel 6, stk. 1, omhandlede finansiering, idet den støtteberettigede befolkning, den regionale velstand, arbejdsløsheden, beskæftigelsesfrekvensen og befolkningstætheden anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne b) 16,56 % til den i artikel 6, stk. 2, omhandlede særlige overgangsstøtte, idet den støtteberettigede befolkning, den regionale velstand, den nationale velstand og arbejdsløsheden anvendes som kriterier ved beregningen af den vejledende fordeling mellem medlemsstaterne. Det ville være en hjælp at få oplyst, hvordan de forskellige kriterier vægtes ved fordelingen af midlerne til de forskellige komponenter.

Artikel 17, stk. 2

2. De i stk. 1, litra a), omhandlede bevillinger fordeles ligeligt mellem programmer finansieret af EFRU og programmer finansieret af ESF. Det vil være en hjælp at få præciseret, hvordan fordelingen mellem EFRU og ESF skal foretages.

Artikel 17, stk. 4

4. Den årlige fordeling af de i stk. 1, litra b), omhandlede bevillinger nedtrappes fra 1. januar 2007. Bevillingerne i 2007 er lavere end i 2006, dog ikke for de regioner, hvis berettigelse til støtte under mål 1 i henhold til forordning (EF) nr. 1260/1999 påbegyndtes i 2004, idet bevillingen i 2007 for disses vedkommende skal være objektiv og retfærdig. Det er ikke angivet, hvad der forstås ved »objektiv og retfærdig«.

Artikel 22

Kommissionen påser, at de samlede årlige tildelinger fra fondene til en hvilken som helst medlemsstat i henhold til denne forordning, herunder støtten fra EFRU til finansieringen af de grænseoverskridende aspekter ved Det Europæiske Naboskabs- og Partnerskabsinstrument i henhold til forordning (EF) nr. […] og ved Førtiltrædelsesinstrumentet i henhold til forordning (EF) nr. […], fra den del af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) i henhold til forordning (EF) nr. […], som hidrører fra EUGFL, Udviklingssektionen, samt fra den del af Den Europæiske Fiskerifond (EFF) i henhold til forordning (EF) nr. […], som bidrager til målet om »konvergens«, ikke overstiger 4 % af den pågældende medlemsstats BNP som anslået på tidspunktet for den interinstitutionelle aftales vedtagelse. Forordningerne om de i stk. 1 nævnte øvrige finansielle instrumenter end fondene indeholder en tilsvarende bestemmelse. I denne artikel har Kommissionen ikke overtaget det princip, der fastslås i betragtning nr. 30 om de samlede årlige tildelinger fra fondene til de forskellige medlemsstater, nemlig at de årlige bevillinger til en medlemsstat fastsættes under hensyn til medlemsstatens absorptionskapacitet.

Artikel 24

Senest tre måneder efter udstedelsen af denne forordning vedtages Fællesskabets strategiske retningslinjer, der er omhandlet i artikel 23, efter fremgangsmåden i traktatens artikel 161. Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. Fællesskabets strategiske retningslinjer underkastes om fornødent en midtvejsrevision efter fremgangsmåden i traktatens artikel 161, navnlig for at tage hensyn til ændringer i Fællesskabets prioriterede opgaver. Spørgsmålet er også, hvilken effekt ændring af Fællesskabets strategiske retningslinjer vil få på den nationale strategiske referenceramme. Der findes ikke nogen artikel i forslaget om revision af den nationale strategiske referenceramme.

Artikel 25, stk. 3

3. I den strategiske del af den nationale strategiske referenceramme oplyses, hvilken strategi der vælges for målet om »konvergens« og målet om »regional konkurrenceevne og beskæftigelse«, og det påvises, hvorledes de trufne valg er i overensstemmelse med Fællesskabets strategiske retningslinjer på grundlag af en analyse af udviklingsforskelle, svagheder og potentiale i tilknytning til navnlig de forventede ændringer i den europæiske økonomi og verdensøkonomien. Følgende skal oplyses: (…) b) udelukkende for målet om »konvergens« den påtænkte foranstaltning til udbygning af medlemsstatens forvaltningsmæssige effektivitet, bl.a. i forbindelse med forvaltningen af fondene, og den i artikel 46, stk. 1, omhandlede evalueringsplan (…) I den nationale strategiske referenceramme skal medlemsstaten ifølge forslaget oplyse »den påtænkte foranstaltning til udbygning af medlemsstatens forvaltningsmæssige effektivitet, bl.a. i forbindelse med forvaltningen af fondene«. Begrebet »udbygning af medlemsstatens forvaltningsmæssige effektivitet« kan således eventuelt række videre end til blot forvaltning af midlerne. Dermed er der risiko for, at der vil blive finansieret meget forskellige projekter.

Artikel 25, stk. 3

3. I den strategiske del af den nationale strategiske referenceramme oplyses, hvilken strategi der vælges for målet om »konvergens« og målet om »regional konkurrenceevne og beskæftigelse«, og det påvises, hvorledes de trufne valg er i overensstemmelse med Fællesskabets strategiske retningslinjer på grundlag af en analyse af udviklingsforskelle, svagheder og potentiale i tilknytning til navnlig de forventede ændringer i den europæiske økonomi og verdensøkonomien. Følgende skal oplyses: (…) For at gøre en overvågning mulig kvantificeres de vigtigste mål for de i litra a) omhandlede prioriterede opgaver, og der fastlægges et begrænset antal indikatorer for resultater og virkninger. Udtrykket »et begrænset antal« er ikke hensigtsmæssigt, når der ikke gives mere detaljerede oplysninger. Det, der er af afgørende betydning, er, at der er valgt indikatorer, der kan vise de opnåede resultater og deres effekt godt nok.

Artikel 25, stk. 4

4. For målene om »konvergens« og »regional konkurrenceevne og beskæftigelse« indeholder den operationelle del følgende oplysninger: a) listen over operationelle programmer og den vejledende årlige tildeling fra hver fond pr. program, hvilket sikrer en passende balance mellem den regionale og den tematiske indsats. I denne liste anføres størrelsen af den nationale reserve til uforudsete udgifter, der er omhandlet i artikel 49 (…) Begrebet »en passende balance« er ikke defineret.

Artikel 26, stk. 2

2. Hver medlemsstat sender hurtigst muligt efter vedtagelsen af Fællesskabets strategiske retningslinjer Kommissionen et forslag til en national strategisk referenceramme. Medlemsstaterne kan beslutte samtidig at fremsende de i artikel 31 omhandlede operationelle programmer. Kommissionen fører inden for rammerne af partnerskabet forhandlinger om dette forslag. I stedet for »hurtigst muligt« bør der anføres en præcis frist.

Artikel 30

Den i traktatens artikel 159, stk. 2, fastsatte rapport fra Kommissionen omfatter navnlig: a) en oversigt over det gjorte fremskridt med økonomisk og social samhørighed, herunder den socioøkonomiske situation og udvikling i regionerne og integreringen af Fællesskabets prioriterede opgaver b) en oversigt over fondenes, EIB's og de øvrige finansielle instrumenters rolle samt andre fællesskabspolitikkers og nationale politikkers indvirkning på det gjorte fremskridt. Rapporten indeholder om fornødent forslag til fællesskabsforanstaltninger og -politikker, der bør vedtages for at styrke den økonomiske og sociale samhørighed. Desuden indeholder den om fornødent forslag til eventuelle tilpasninger i de strategiske samhørighedsretningslinjer i tilknytning til nye initiativer til fællesskabspolitikker. I det år, i hvilket rapporten fremlægges, erstatter den den i artikel 28 omhandlede årsrapport fra Kommissionen. Den gøres til genstand for en årlig drøftelse efter fremgangsmåden i artikel 29. Det ville være hensigtsmæssigt at indføje en bestemmelse om, at samhørighedsrapporten også omfatter samhørighedens territoriale dimension.

Artikel 31, stk. 3

3. Medlemsstaten forelægger hurtigst muligt efter, at Kommissionen har truffet en afgørelse som omhandlet i artikel 26, eller samtidig med fremlæggelsen af den i samme artikel 26 omhandlede nationale strategiske referenceramme Kommissionen et forslag til et operationelt program, der indeholder alle de i artikel 36 omhandlede komponenter. I stedet for »hurtigst muligt« bør der anføres en præcis frist.

Artikel 31, stk. 5

5. Kommissionen vedtager hvert operationelt program hurtigst muligt efter, at medlemsstaten formelt har fremlagt det. I stedet for »hurtigst muligt« bør der anføres en præcis frist (i dag er fristen 5 måneder).

Artikel 32, stk. 2

Kommissionen træffer en afgørelse om anmodningerne om revision af operationelle programmer hurtigst muligt efter, at medlemsstaten formelt har indgivet anmodningen. I stedet for »hurtigst muligt« bør der anføres en præcis frist.

Artikel 35, stk. 4

4. Kommissionen kan, dersom den anser det for hensigtsmæssigt for vurderingen af store projekter, anmode EIB om at undersøge de pågældende projekters tekniske kvalitet og økonomiske og finansielle levedygtighed, navnlig hvad angår de finanstekniske instrumenter, der skal anvendes eller udvikles. Stk. 4 afviger fra de tre første stykker og ville nok passe bedre under artikel 40.

Artikel 36, stk. 1

1. Operationelle programmer med tilknytning til målene om »konvergens« og »regional konkurrenceevne og beskæftigelse« indeholder: (…) c) oplysninger om de prioriterede opgaver og disses særlige mål. De pågældende mål skal kvantificeres ved anvendelse af et begrænset antal indikatorer for gennemførelse, resultater og virkning under hensyn til proportionalitetsprincippet. Indikatorerne skal gøre det muligt at måle fremskridtet i forhold til udgangssituationen og effektiviteten af målene for udførelsen af de prioriterede opgaver (…) Det bør præciseres, hvad der forstås ved »et begrænset antal indikatorer (…) under hensyn til proportionalitetsprincippet«.

Artikel 36, stk. 4

4. Operationelle programmer finansieret af EFRU omfatter derudover for målene om »konvergens« og »regional konkurrenceevne og beskæftigelse«: a) foranstaltninger til interregionalt samarbejde med mindst én region i en anden medlemsstat under hvert regionalt program (…) De omtalte foranstaltninger hører snarere under målet om »europæisk territorialt samarbejde«.

Artikel 40, stk. 3

3. Kommissionen træffer en afgørelse hurtigst muligt efter, at medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden har fremlagt alle de i artikel 39 omhandlede oplysninger. I denne afgørelse fastlægges den fysiske genstand, det beløb, hvorpå samfinansieringssatsen for den prioriterede opgave finder anvendelse, og den årlige plan. I stedet for »hurtigst muligt« bør der anføres en præcis frist.

Artikel 45, stk. 3

3. De i stk. 1 omhandlede evalueringsaktiviteter tilrettelægges alt efter omstændighederne i medlemsstatens eller Kommissionens regi i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og på grundlag af et partnerskab mellem medlemsstaten og Kommissionen. Evalueringerne foretages af uafhængige bedømmere. Resultaterne offentliggøres, medmindre den myndighed, der er ansvarlig for evalueringen, udtrykkeligt modsætter sig dette i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt i dokumenter. Det er ikke angivet, hvad der forstås ved »proportionalitetsprincippet«.

Artikel 46, stk. 5

5. I programmeringsperioden foretager medlemsstaterne en ad hoc-evaluering med tilknytning til overvågningen af operationelle programmer, hvis overvågningen af programmerne viser, at der er tale om en betydelig afvigelse fra de oprindeligt fastsatte mål, og hvis der fremsættes forslag til revision af operationelle programmer. Resultaterne forelægges overvågningsudvalget for det operationelle program og Kommissionen. Det er ikke angivet, hvad der forstås ved »en betydelig afvigelse fra de oprindeligt fastsatte mål« og »revision af operationelle programmer«. I den franske udgave er der i sætningen »… og hvis der fremsættes forslag til revision af operationelle programmer« indføjet »substantielle« foran ordet revision. Det er ikke forklaret, hvad der forstås ved »substantielle«. Denne bemærkning vedrører ikke den danske udgave.

Artikel 48

1. I forbindelse med den årlige drøftelse, der er omhandlet i artikel 29, fordeler Rådet i 2011 efter fremgangsmåden i traktatens artikel 161 den i artikel 20 omhandlede reserve mellem medlemsstaterne for at belønne fremskridt i forhold til den oprindelige situation: a) for målet om »konvergens« på grundlag af følgende kriterier: i) væksten i bruttonationalproduktet per capita opgjort på NUTS II-niveau i forhold til Fællesskabets gennemsnit på grundlag af de data, der foreligger vedrørende perioden 2004-2010 ii) væksten i beskæftigelsesfrekvensen på NUTS II-niveau på grundlag af de data, der foreligger vedrørende perioden 2004-2010 b) for målet om »regional konkurrenceevne og beskæftigelse« på grundlag af følgende kriterier: i) pro rata-tildeling til de regioner, der i tidsrummet 2007-2010 mindst har anvendt 50 % af deres EFRU-tildeling til innovationsrelaterede aktiviteter som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. […] ii) væksten i beskæftigelsesfrekvensen på NUTS II-niveau på grundlag af de data, der foreligger vedrørende perioden 2004-2010. 2. Hver medlemsstat fordeler de pågældende beløb mellem operationelle programmer under hensyn til de i stk. 1 fastsatte kriterier. Midlerne i resultatreserven fordeles i det væsentlige efter kriterier, hvor det er meget vanskeligt at se den direkte sammenhæng med de aktiviteter, der ydes fællesskabsbidrag til. Bestemmende for udviklingen i BNP og beskæftigelsesfrekvensen er faktorer, som er meget mere komplekse end de operationelle programmer, som i øvrigt har generelt begrænset finansiel effekt i forhold til offentlige investeringer i deres helhed. Endvidere er det ikke nok kun at tage væksten i indikatorerne i betragtning, for bidragene via strukturforanstaltningerne kan godt have været med til at afbøde et fald.

Artikel 50

Støtten fra fondene gradueres på grundlag af følgende: a) de særlige problemers omfang, navnlig i økonomisk, social eller territorial henseende b) den betydning, som den enkelte prioriterede opgave har for Fællesskabets prioriterede opgaver som omhandlet i Fællesskabets strategiske retningslinjer c) beskyttelse og forbedring af miljøet, navnlig ved anvendelse af forsigtighedsprincippet, princippet om forebyggende indsats og princippet om, at forureneren betaler d) omfanget af tilvejebringelse af private midler, navnlig som led i offentligt-private partnerskaber, på de pågældende områder. Det bør anføres i forslaget, hvordan kriterierne skal vægtes i forhold til hinanden ved gradueringen af støtten fra fondene.

Artikel 54, stk. 2

2. De offentlige udgifter til indtægtsgivende projekter beregnes ved fra investeringsudgiften at trække nutidsværdien af nettoindtægterne af investeringen i en given referenceperiode. Ved beregningen tages der hensyn til den rentabilitet, der normalt forventes af den pågældende investeringskategori, og til anvendelsen af princippet om, at forureneren betaler, samt om fornødent billighedsprincippet i tilknytning til den pågældende medlemsstats relative velstand. Det er ikke angivet, hvilke kriterier der gælder for anvendelsen af princippet om, at forureneren betaler, samt for anvendelsen af billighedsprincippet i tilknytning til den pågældende medlemsstats relative velstand. Kommissionen bør yde medlemsstaterne metodologisk støtte til fastsættelse af støttesatserne til sådanne projekter (jf. artikel 40, stk. 2).

Artikel 55, stk. 1

1. Udgifter er berettigede til støtte fra fondene, hvis de rent faktisk er afholdt af støttemodtageren med henblik på gennemførelse af en foranstaltning i perioden mellem den 1. januar 2007 og den 31. december 2015. Samfinansierede foranstaltninger må ikke være afsluttet før støtteberettigelsens begyndelsesdato. Udgifter til store projekter er støtteberettigede fra det tidspunkt, hvor projektet forelægges Kommissionen. Det kunne være hensigtsmæssigt at gøre denne regel mere fleksibel, så forberedende arbejder i forbindelse med de foranstaltninger, der skal finansieres, også kan tages i betragtning. Den støtteberettigede periode kunne således begynde den 1. juli 2006.

Artikel 55, stk. 3

3. Reglerne om udgifters støtteberettigelse fastsættes på nationalt niveau, jf. dog undtagelsen i de særlige forordninger om de enkelte fonde. De gælder for samtlige offentlige udgifter, der anføres under det operationelle program. Det vil blive vanskeligt at anvende nationale regler om udgifters støtteberettigelse inden for rammerne af »målet om europæisk territorialt samarbejde«, fordi de finansierede aktiviteter vedrører mere end én medlemsstat. Dette aspekt er ikke taget i betragtning her.

Artikel 57, stk. 1

1. Forvaltnings- og kontrolsystemerne i forbindelse med operationelle programmer, der er indført af medlemsstaterne, omfatter: a) en tydelig definition af de pågældende organers arbejdsopgaver med hensyn til forvaltning og kontrol og en klar fordeling af arbejdsopgaverne inden for hvert organ b) en tydelig adskillelse af arbejdsopgaverne for de organer, der tager sig af forvaltning, godkendelse af udgifter og kontrol, og af de pågældende arbejdsopgaver inden for det enkelte organ c) passende midler til sikring af, at hvert organ kan udføre de arbejdsopgaver, som det er pålagt at udføre d) effektive systemer for intern revision e) pålidelige elektroniske systemer for regnskabsføring, overvågning og finansiel rapportering f) et effektivt rapporterings- og overvågningssystem, når udførelsen af arbejdsopgaverne er uddelegeret g) procedurehåndbøger for de arbejdsopgaver, der skal udføres h) effektive systemer for revision af systemets funktionsmåde i) systemer og procedurer til sikring af et passende revisionsspor j) rapporterings- og overvågningsprocedurer vedrørende uregelmæssigheder og tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb. Her henvises der til uregelmæssigheder (litra j). Det ville være hensigtsmæssigt med en klar definition af begrebet uregelmæssigheder, eftersom det forekommer i flere bestemmelser (f.eks. artikel 69, stk. 3, artikel 73, stk. 4, artikel 89, stk. 1, og artikel 99). Som teksten er formuleret nu, har denne bestemmelse begrænset værdi, fordi det ikke er klart, hvilke oplysninger der skal fremsendes.

Artikel 57, stk. 2

2. De i stk. 1, litra b), c), d), f), og h) fastsatte foranstaltninger skal stå i et rimeligt forhold til de offentlige udgifter under det pågældende operationelle program. Ifølge forslaget skal flere af de foranstaltninger, som er omfattet af denne bestemmelse, stå i et rimeligt forhold til de offentlige udgifter under det pågældende operationelle program. Det er ikke særlig præcist, hvad der menes hermed. Derfor kan bestemmelsen ikke anvendes konsekvent. Der er nemlig tale om bestemmelser (om funktionsadskillelse, sikring af tilstrækkelige midler, intern kontrol, rapportering og revision af, hvordan systemet fungerer), hvor det er svært at forestille sig, hvordan foranstaltningerne kan stå i et rimeligt forhold til udgifterne. Endvidere gælder denne undtagelse ikke procedurehåndbøger, selv om der ikke er givet nogen definition. Det bør også præciseres, om proportionalitetsprincippet skal anvendes i forbindelse med artikel 13 (kontrol af additionalitetsprincippet udelukkende i forbindelse med konvergens-målet), artikel 46, stk. 3 (generel eller specifik forudgående kontrol), artikel 66, stk. 2 (indholdet af årsrapporten og den afsluttende rapport om gennemførelsen) og artikel 73 (kontrolprocedurer).

Artikel 61, stk. 1

1. Revisionsmyndigheden for et operationelt program er navnlig ansvarlig for: (…) b) at det sikres, at revisionerne af foranstaltningerne foretages på grundlag af en egnet stikprøve med henblik på at efterprøve de anførte udgifter (…) Begrebet »egnet stikprøve« bør defineres i gennemførelsesbestemmelserne. Kravene til stikprøven bør under ingen omstændigheder være lavere end dem, der er gældende for perioden 2000-2006.

Artikel 61, stk. 1

1. Revisionsmyndigheden for et operationelt program er navnlig ansvarlig for: (…) c) at der inden for seks måneder efter godkendelsen af det operationelle program forelægges Kommissionen en revisionsstrategi, som omfatter de organer, der skal foretage den i litra a) og b) omhandlede revision, de metoder, der skal anvendes, stikprøvemetoden for revisioner af foranstaltninger og den vejledende planlægning af revisioner til sikring af, at de vigtigste organer revideres, og at revisionerne er jævnt fordelt over hele programmeringsperioden (…) Denne bestemmelse skal sikre, at »de vigtigste organer« revideres, men det er ikke anført, hvad der forstås ved »de vigtigste organer«.

Artikel 61, stk. 1

1. Revisionsmyndigheden for et operationelt program er navnlig ansvarlig for: (…) e) at der senest den 30. juni hvert år fra 2008 til 2016: i) udarbejdes en årlig kontrolrapport med angivelse af resultaterne af de revisioner, der i det foregående år er foretaget i overensstemmelse med revisionsstrategien vedrørende det operationelle program, og af alle konstaterede mangler ved systemerne til forvaltning og kontrol af programmet. Oplysningerne vedrørende 2014 og 2015 kan optages i den afsluttende rapport med henblik på at ledsage gyldighedserklæringen ii) afgives en udtalelse om, hvorvidt forvaltnings- og kontrolsystemet har fungeret effektivt med henblik på at give rimelig vished for rigtigheden af udgiftsoversigter, der i det pågældende år er forelagt Kommission, og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed (…) Kommissionens sikkerhed med hensyn til revisionen af de operationelle programmer bygger i vid udstrækning på en årlig kontrolrapport og en udtalelse, som revisionsmyndigheden afgiver til Kommissionen. Med den frist, der er fastsat for forelæggelse af disse dokumenter (30. juni), vil generaldirektørerne imidlertid ikke kunne tage dem i betragtning ved udarbejdelsen af de foreskrevne årlige erklæringer, og Revisionsretten vil heller ikke kunne tage dem i betragtning ved udarbejdelsen af revisionserklæringen DAS. Disse bemærkninger gælder også den årsrapport, der skal udarbejdes i henhold til artikel 66.

Artikel 63, stk. 2

2. En repræsentant for Kommissionen kan på dennes eget initiativ deltage med rådgivende funktion i overvågningsudvalgets arbejde. En repræsentant for EIB og EIF kan deltage med rådgivende funktion vedrørende de operationelle programmer, hvortil de yder et bidrag. I modsætning til den gældende lovgivning (jf. artikel 35, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1260/1999) er det op til Kommissionen at beslutte, om den vil deltage i overvågningsudvalgenes arbejde. Det vil imidlertid være hensigtsmæssigt, at Kommissionen deltager i dette arbejde, for det vil fremme informationsudvekslingen og være med til at sikre, at der i tide vedtages egnede foranstaltninger.

Artikel 65

1. Forvaltningsmyndigheden og overvågningsudvalget sikrer kvaliteten af gennemførelsen af det operationelle program. 2. Forvaltningsmyndigheden og overvågningsudvalget foretager overvågningen ved hjælp af finansielle indikatorer og indikatorer for gennemførelse, resultater og virkninger som fastlagt i det operationelle program. Hvis støttens egenart gør det muligt, fordeles statistikkerne efter køn og efter den modtagende virksomheds størrelse. 3. Kommissionen undersøger i partnerskab med medlemsstaterne de indikatorer, der er nødvendige til overvågning og evaluering af det operationelle program. Forslaget bør fastslå princippet om, at der fastsættes gennemførelsesmål for alle samfinansierede projekter, og at de opnåede resultater evalueres i henhold til artikel 65. Risikoen ved et system, hvor hver enkelt prioriteret opgave forvaltes særskilt, er, at systemet kun producerer generelle oplysninger.

Artikel 66, stk. 2

2. De i stk. 1 omhandlede rapporter indeholder følgende oplysninger til sikring af et klart overblik over gennemførelsen af det operationelle program: (…) j) brugen af støtte, der i perioden for gennemførelse af det operationelle program er tilbagebetalt til forvaltningsmyndigheden eller en anden offentlig myndighed. Omfanget af de oplysninger, der fremsendes til Kommissionen, skal stå i et rimeligt forhold til de samlede offentlige udgifter til det pågældende operationelle program. (…) Forholdet mellem omfanget af de oplysninger, der fremsendes, og beløbet for de offentlige udgifter bør præciseres.

Artikel 73

1. For programmer, for hvis vedkommende omfanget af medfinansiering med fællesskabsmidler ikke overstiger 33 % af de offentlige udgifter under det operationelle program, og midlerne fra fondene ikke overstiger 250 mio. EUR, finder de i artikel 61, litra c), litra d) og litra e), nr. i), omhandlede bestemmelser ikke anvendelse. 2. For de i stk. 1 omhandlede programmer kan medlemsstaten vælge at fastlægge organerne og procedurerne for udøvelsen af de i artikel 59, litra b), og artikel 60 og 61 omhandlede arbejdsopgaver i henhold til nationale regler. Når en medlemsstat vælger denne mulighed, finder bestemmelserne i artikel 58, stk. 1, litra b) og c), og i artikel 60, stk. 1, litra c), ikke anvendelse. Når Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til artikel 59, 60 og 61, fastlægger den, hvilke bestemmelser der ikke finder anvendelse på medlemsstater, som vælger den i første afsnit omhandlede mulighed. 3. Artikel 70, stk. 3, finder tilsvarende anvendelse, når en medlemsstat vælger den i stk. 2, første afsnit, omhandlede mulighed. 4. For alle operationelle programmer, der er omhandlet i stk. 1, kan Kommissionen, uanset om en medlemsstat vælger den i stk. 2 omhandlede mulighed, dersom udtalelsen om systemets overensstemmelse ikke har nogen forbehold, eller dersom alle forbehold er trukket tilbage efter korrigerende foranstaltninger, meddele den pågældende medlemsstat, at den først og fremmest vil henholde sig til den udtalelse, der er afgivet af revisionsmyndigheden eller det af medlemsstaten udpegede organ, når den har valgt den omhandlede mulighed, vedrørende de anførte udgifters korrekthed, lovlighed og formelle rigtighed og kun under ekstraordinære omstændigheder vil foretage sine egne revisioner på stedet. Hvis der foreligger tegn på uregelmæssigheder, som ikke på rette vis er afsløret af de nationale revisionsmyndigheder, eller som ikke har været gjort til genstand for passende korrigerende foranstaltninger, kan Kommissionen kræve, at medlemsstaten foretager revisioner i henhold til artikel 71, stk. 3, eller foretage sine egne revisioner i henhold til artikel 71, stk. 2, for at få vished for de anførte udgifters korrekthed, lovlighed og formelle rigtighed. Denne forenklede procedure vil i teorien blive anvendt i programperioden 2000-2006 på 33 programmer, der gennemføres i ti medlemsstater og tegner sig for et fællesskabsstøttebeløb på 3,8 milliarder euro (hvilket svarer til 2 % af fællesskabsstøtten i programperioden 2000-2006). Denne bestemmelse tilskynder medlemsstaterne til at bruge de forenklede foranstaltninger, der er forbundet hermed, og den kan derfor komme til at vedrøre flere programmer, end man teoretisk kan regne med i den nuværende programmeringsperiode. Vigtige punkter her er fritagelsen for at forelægge en revisionsstrategi og for at udarbejde den årlige kontrolrapport (artikel 61, stk. 1), muligheden for at udpege forvaltnings- og kontrolmyndigheder efter nationale regler (artikel 59-61), fritagelse for at udpege en godkendelsesmyndighed og en revisionsmyndighed (artikel 58, stk. 1). Når Kommissionen har godkendt rapporten fra »overensstemmelsesvurderingsorganet«, foretager den endvidere kun i særlige tilfælde selv revision.

Artikel 73, stk. 2

2. For de i stk. 1 omhandlede programmer kan medlemsstaten vælge at fastlægge organerne og procedurerne for udøvelsen af de i artikel 59, litra b), og artikel 60 og 61 omhandlede arbejdsopgaver i henhold til nationale regler. Når en medlemsstat vælger denne mulighed, finder bestemmelserne i artikel 58, stk. 1, litra b) og c), og i artikel 60, stk. 1, litra c), ikke anvendelse. Når Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til artikel 59, 60 og 61, fastlægger den, hvilke bestemmelser der ikke finder anvendelse på medlemsstater, som vælger den i første afsnit omhandlede mulighed. Man bør umiddelbart kunne se i alle enkeltheder, hvad det indebærer at vælge den mulighed, der er omhandlet i stk. 1. Ifølge forslaget skal de bestemmelser, der ikke finder anvendelse på medlemsstater, som vælger den omtalte mulighed, fastsættes ved gennemførelsesbestemmelser, som vil blive udarbejdet på et senere tidspunkt, og det er ikke rimeligt.

Artikel 73, stk. 4

4. For alle operationelle programmer, der er omhandlet i stk. 1, kan Kommissionen, uanset om en medlemsstat vælger den i stk. 2 omhandlede mulighed, dersom udtalelsen om systemets overensstemmelse ikke har nogen forbehold, eller dersom alle forbehold er trukket tilbage efter korrigerende foranstaltninger, meddele den pågældende medlemsstat, at den først og fremmest vil henholde sig til den udtalelse, der er afgivet af revisionsmyndigheden eller det af medlemsstaten udpegede organ, når den har valgt den omhandlede mulighed, vedrørende de anførte udgifters korrekthed, lovlighed og formelle rigtighed og kun under ekstraordinære omstændigheder vil foretage sine egne revisioner på stedet. Hvis der foreligger tegn på uregelmæssigheder, som ikke på rette vis er afsløret af de nationale revisionsmyndigheder, eller som ikke har været gjort til genstand for passende korrigerende foranstaltninger, kan Kommissionen kræve, at medlemsstaten foretager revisioner i henhold til artikel 71, stk. 3, eller foretage sine egne revisioner i henhold til artikel 71, stk. 2, for at få vished for de anførte udgifters korrekthed, lovlighed og formelle rigtighed. I stedet for »på rette vis« bør der anføres en præcis frist.

Artikel 79

Medlemsstaterne påser, at det for betalingerne ansvarlige organ drager omsorg for, at støttemodtagerne modtager den fulde offentlige støtte så hurtigt som muligt. Intet beløb må fradrages eller tilbageholdes ligesom der heller ikke må beregnes særlige eller andre omkostninger med tilsvarende virkning, som formindsker disse beløb for støttemodtagerne. I stedet for »så hurtigt som muligt« bør der anføres en præcis frist.

Artikel 85, stk. 2

2. Hvis en af de i stk. 1 omhandlede betingelser ikke er opfyldt, meddeler Kommissionen hurtigst muligt medlemsstaten og godkendelsesmyndigheden, at betalingsanmodningen ikke kan godtages. I stedet for »hurtigst muligt« bør der anføres en præcis frist.

Artikel 90, stk. 1

1. Kommissionen træffer afgørelse om af de mellemliggende betalinger at tilbageholde 20 % af de beløb, der skal godtgøres af Kommissionen, hvis hovedbestanddelene af den i artikel 70, stk. 3, omhandlede korrigerende handlingsplan er gennemført, og de alvorlige mangler, der er omhandlet i den i artikel 61, stk. 1, litra e), nr. i), omhandlede årsrapport fra revisionsmyndigheden for programmet, er korrigeret, men der stadig skal foretages ændringer for at give Kommissionen rimelig vished vedrørende forvaltnings- og kontrolsystemerne. Det ville være hensigtsmæssigt også at henvise til den udtalelse, der skal afgives i henhold til artikel 61, stk. 1, litra e), punkt ii).

Artikel 96, stk. 1

1. Kommissionen underretter medlemsstaten og de berørte myndigheder i god tid, når der foreligger en risiko for anvendelse af den automatiske frigørelse i henhold til artikel 92. Kommissionen giver medlemsstaten og de berørte myndigheder meddelelse om den automatiske frigørelses størrelse på grundlag af de oplysninger, som den er i besiddelse af. Medlemsstaten godkender inden for to måneder efter modtagelsen af de pågældende oplysninger beløbet eller fremsætter sine bemærkninger. Kommissionen foretager senest ni måneder efter den i artikel 92 omhandlede frist den automatiske frigørelse. Det bør anføres, hvad der menes med »i god tid«.

Artikel 97