Nr. C 16/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.1. 75 
tredjedel. Dette nævnes dog ikke i forslaget til Rådets 
afgørelse. 
2.4. Udvalget anbefaler, at det i selve afgørelsen 
fremhæves, at Fællesskabet kun yder sit bidrag på be­
tingelse af, at de resterende to tredjedele af forsk­
ningsudgifterne dækkes af virksomhederne eller af 
medlemsstaternes offentlige forskningsorganer. 
3. Som konklusion og under forbehold af ovenstå­
ende godkender Udvalget det forslag til afgørelse, 
som det har fået forelagt til udtalelse, fordi: 
— Der er tale om et forbilledligt forsøg på fagligt 
samarbejde på fællesskabsplan inden for en vigtig 
økonomisk sektor; 
BILAG 
til udtalelse fra , Det økonomiske og sociale Udvalg 
Følgende ændringsforslag, blev forkastet under debatten: 
Punkt 1.6 erstattes af følgende: 
»Da Fællesskabet endnu ikke har nogen samenhængende industripolitik, vil det ikke være 
ønskeligt, at man på Fællesskabsplan stiller finansielle midler til rådighed til visse særlige 
forskningsaktiviteter. Hvis man imidlertid beslutter at yde sådanne midler, må det under 
alle omstændigheder sikres, at forskningens målsætninger fastsættes i samråd med de 
berørte parter (arbejdstagere og arbejdsgivere), og at der bliver taget hensyn til de sociale 
følger for erhvervslivet, til følgerne for miljøet og forbrugerne og til de tekstilproducerende 
udviklingslandes interesser.« 
Afstemningsresultat: 
42 stemte for, 53 stemte imod, 7 undlod at stemme. 
Udtalelse om »Forslag til Rådets direktiv om bortskaffelse af affald« 
Den tekst, om har været genstand for udtalelsen, er offentliggjort i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende nr. C 142 af 16. november 1974, side 6—7. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG — det ville medføre økonomiske besparelser, hvis der 
blev gjort fælles brug af de forskningsinstitutter, 
der findes i de forskellige medlemsstater; * 
— man kan forvente at nå positive resultater med 
hensyn til beskyttelsen af forbrugerne, energibe­
sparelser og betalingsbalancen. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. november 1974. 
Formanden for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Henri CANONGE 
Rådet besluttede den 26. september 1974 i medfør af artikel 100 i traktaten om opret­
telse af Det europæiske økonomiske Fællesskab at høre Det økonomiske og sociale 
Udvalg om det nævnte emne. 
23. 1. 75 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 16/13 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 125. plenarsamling, afholdt i Bruxelles 
den 28. november 1974, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til den anmodning, som Rådet for 
De europæiske Fællesskaber fremsatte den 26. sep­
tember 1974 om »Forslag til Rådets direktiv om 
bortskaffelse af affald«, 
under henvisning til den beslutning, som udvalgets 
præsidium traf den 8. oktober 1974 om at pålægge 
Afdelingen for miljøbeskyttelse, sundhedsvæsen og 
forbrug at udarbejde en udtalelse og en beretning 
herom, 
under henvisning til artikel 100 i traktaten om opret­
telse af EØF, 
under henvisning til den udtalelse, Afdelingen for 
miljøbeskyttelse, sundhedsvæsen og forbrug fremsatte 
den 12. november 1974, 
under henvisning til den udtalelse, Udvalget fremsatte 
om »Forslag til Rådets direktiv om bortskaffelse af 
spildolie« den 17. juli 1974 (*), 
under henvisning til den beretning, som ordføreren, 
hr. De Grave, aflagde, 
under henvisning til forhandlingerne på den 125. 
plenarsamling, der blev afholdt den 28. novem­
ber 1974 — 
idet ingen stemte imod, mens 2 undlod at stemme 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
Udvalget beklager, at det har haft en meget begrænset 
tidsfrist, hvilket betyder, at det kun har kunnet gen­
nemgå de generelle principper, der er behandlet i 
direktivet, og ikke har kunnet foretage en nøjere gen­
nemgang af de forskellige former for affald eller 
bortskaffelse. 
Udvalget godkender direktivforslaget med forbehold 
af følgende bemærkninger: 
1. Almindelige bemærkninger 
1.1. Anvendelse af princippet forureneren betaler 
1.1.1. Udvalget konstaterer med tilfredshed, at 
Kommissionen navnlig i det foreliggende forslags sid-
(») EFT nr. C 125 af 16. 10. 1974, s. 33. ste betragtning nærmer sig den opfattelse, som findes 
i udvalgets udtalelse om bortskaffelse af spildolie. 
Især gås der i det foreliggende forslag ind for, at 
omkostningerne ved bortskaffelsen eller behandlingen 
må bæres af forureneren og ikke længere af den, der 
køber de produkter, som kan tænkes enten helt eller 
delvist at blive til affald. Kommissionen har også 
taget den tanke op, at målsætningen skal have to 
aspekter, dels forureningsbekæmpelse og dels råstof­
besparelse, således som Det økonomiske og sociale 
Udvalg har talt for. 
1.1.2. I artikel 11 og i begrundelsen til denne arti­
kel antages det, at forureneren er den, der sidst har 
ligget inde med affaldet. I sin udtalelse om spildolie 
påpegede udvalget, at det ikke kunne acceptere, at 
dette princip blev generaliseret. Især hvad angår det 
foreliggende forslag skal udvalget gøre opmærksom 
på, at husholdningerne nu ofte ikke har andre mulig­
heder end at købe varer, der forurener, herunder især 
emballage, der kastes bort. Da forbrugeren altså ikke 
længere kan få visse varer i emballage, der tages retur 
eller som er forgængelig, kan det ikke være rigtigt at 
betragte ham som eneansvarlig for bortskaffelsen af 
disse nye former for affald. 
1.1.3. De særlige ekstraomkostninger i forbindelse 
med bortskaffelse af visse af disse emballager kunne 
via en afgift indgå i varens pris. Opkrævningen af 
denne afgift, enten på produktions- eller importtids­
punktet, burde der i virkeligheden træffes bestem­
melse om i gennemførelsesdirektiverne, så den særlige 
bortskaffelsesomkostning indgik i varens pris. 
1.1.4. På denne måde ville det både blive muligt at 
anvende princippet forureneren betaler mere præcist 
(den, der køber varer, der medfører ringe eller ingen 
forurening, betaler mindst), og at styre produktion og 
forbrug i retning af mindre forurenende varer samt 
gøre producenterne interesseret i bortskaffelse af de­
res affald. 
1.1.5. Ved anvendelsen af princippet forureneren 
betaler, mener Udvalget, at det må være rimeligt, at 
der meget klart skelnes mellem husholdningsaffald 
og industriaffald. Hvad angår husholdningsaffald og 
affald fra mange småvirksomheder, er det ikke muligt 
i hvert enkelt tilfælde at beregne omkostningerne ved 
Nr. C 16/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.1.75 
bortskaffelsen. Men man kunne tænke sig, at de 
offentlige myndigheder vil pålægge husholdningerne 
og de mindre virksomheder at betale et fast beløb. 
Udvalget stiller dog spørgsmålet, om der ikke kan 
tages visse sociale hensyn, således at den for absolutte 
karakter, som artikel 11 bærer præg af, lempes, og 
således at en del af omkostningerne ved bortskaffel­
sen finansieres over skatterne. Ekstraudgifterne til 
selektiv indsamling af affald, som skal muliggøre 
råstofbesparelser, bør heller ikke nødvendigvis afhol­
des udelukkende af husholdningerne. 
1.1.6. Visse former for industriaffald giver anled­
ning til mere specielle bortskaffelsesproblemer (stør­
relse, vægt, giftighed etc.). Kun visse virksomheder 
burde have tilladelse til at indsamle, transportere og 
bortskaffe dette affald. De særlig høje omkostninger, 
der er forbundet med bortskaffelsen heraf, bør i hvert 
enkelt tilfælde bæres af den enkelte forurenende virk­
somhed. Det ville derfor ikke være rimeligt, at disse 
virksomheder skulle betale en fast afgift. 
1.2. Direktivets anvendelsesområde 
1.2.1. Udvalget finder, at direktivets anvendelses­
område, således som det er beskrevet i artikel 1 og 2, 
burde præciseres: 
a) hvad angår flydende affald; 
b) hvad angår slagte- og fiskeaffald. 
1.2.2. Artikel 2, litra c) burde præciseres således, at 
det angives, at Kommissionen er forpligtet til inden 
for en nærmere fastsat frist at forelægge et harmoni-
seringsforslag gældende for landbrugsaffald, og at der 
er tale om andre stoffer af animalsk og vegetabilsk 
oprindelse. 
1.2.3. Udvalget finder, at undtagelsen i artikel 2, 
litra b) er alt for omfattende, og at det er nødvendigt 
både at præcisere den og at begrænse den. På den ene 
side må man harmonisere de bestemmelser, der f.eks. 
gælder for mineaffald, på hvilket område man alle­
rede har lovgivet i de forskellige medlemsstater. Men 
man må også dække områder, som bearbejdning af 
ikke-jernholdige metaller, afsvovling af kulbrinter, 
udvinding af potaske og af andre mineraler. Affald 
fra visse af disse processer frembyder problemer, der 
er tilstrækkeligt alvorlige til, at der træffes harmoni­
seringsforanstaltninger på kort sigt. 
1.3. Retningslinjer for produktion og forbrug 
1.3.1. Udvalget støtter Kommissionens synspunkt, 
hvorefter medlemsstaterne skal træffe foranstaltnin­
ger for at fremme genvinding og behandling af affald 
med henblik på fornyet anvendelse. Men det finder dog, at det er mindst lige så vigtigt, at medlemssta­
terne gør en forebyggende indsats og træffer foran­
staltninger, dels for at fremme anvendelse af materia­
ler, der kan genbruges eller bearbejdes til fornyet an­
vendelse på den mest økonomiske måde, dels for at 
modvirke, ja endog i visse tilfælde, efter hvad Kom­
missionen oplyser, begrænse eller forbyde anvendel­
sen af visse materialer. Som følge heraf må artike-
lerne 4, 12 og 13 udbygges. 
1.3.2. Udvalget anmoder Kommissionen om at 
tage initiativ til at samordne og stimulere forsknings­
aktiviteter inden for behandling af affald og at lade 
erhvervs- og samfundskredse deltage heri. 
1.3.3. Udvalget ønsker i den forbindelse at påpege, 
at et andet forslag til Rådets direktiv tilsigter en 
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mate­
rialer og genstande, bestemt til at komme i berøring 
med levnedsmidler (1). I henhold til dette direktiv 
skal medlemsstaterne godkende ethvert materiale, der 
uden skadelige virkninger kan komme i berøring med 
levnedsmidler. Medlemsstaterne vil derfor ikke 
længere kunne begrænse eller give bestemmelser for 
anvendelsen af et materiale med den begrundelse, at 
det senere — som affald — vil være til gene, enten i 
almindelighed eller set på baggrund af det generelle 
eller lokalt betingede stade, som udstyr og teknik be­
finder sig på, eller fordi der vil være særligt høje 
omkostninger forbundet med bortskaffelsen. Udval­
get mener, at det ikke vil være hensigtsmæssigt at til­
lade markedsføring af varer, der nødvendigvis omfor­
mes til forurenende affald, hvis man ikke tager de 
problemer i betragtning, der er knyttet til bortskaffel­
sen af disse varer i affaldsform. 
1.4. Medlemsstaternes samarbejde 
1.4.1. Udvalget ønsker at gøre Kommissionen 
opmærksom på, at nogle medlemsstater har stået 
magtesløse over for illegale lagre af giftige stoffer, 
fordi de har konstateret, at disse blev opbygget af 
fysiske eller juridiske personer, der befandt sig uden 
for disse staters område. Man beder derfor Kommis­
sionen om at drage omsorg for, at der på dette 
område gennemføres et tættere samarbejde medlems­
staterne imellem. 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. Artikel 1 
Udvalget er tilbøjelig til at mene, at ordlyden af 
denne artikel burde afsluttes som følger: ».. .på jor­
den, under jorden, i havet, i vandløb og kanaler.« 
(*) EFT nr. C 121 af 11. 10. 1974, s. 27. 
23.1. 75 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 16/15 
2.2. Artikel 3 
Udvalget anmoder om, at denne artikel affattes såle­
des: 
»Medlemsstaterne træffer de nødvendige foran­
staltninger til bortskaffelse af affald 
— uden at bringe menneskets sundhed i fare, 
— uden risiko for vandet, luften, jorden og un­
dergrunden, 
— samtidig med at de drager omsorg for, at 
flora, fauna, naturområder og landskaber be­
skyttes.« 
2.3. Artikel 11 og 13 
Udvalget har under de almindelige bemærkninger 
nævnt, at det må være rimeligt, at der i visse tilfælde 
tages hensyn til producentens og importørens'ansvar 
ved produktionen eller importen af produkter, som 
omdannes til affald og ved fastsættelsen af de sam­
fundsmæssige omkostninger ved denne bortskaffelse. 
Visse affaldstyper giver faktisk anledning til alvor­
ligere problemer end andre; dette skyldes, at disse er 
af ikke-nedbrydelig karakter, at de ætser forbræn­
dingsanlæggene, og endelig at de under forbrændin­
gen forurener atmosfæren. De meget høje sam­
fundsmæssige omkostninger, der er forbundet med bortskaffelsen af disse former for affald, burde indgå 
i medlemsstaternes overvejelser, og dermed i direkti­
vet eller i et gennemførelsesdirektiv på en mere 
indtrængende måde end i ordlyden til artiklerne 12 
og 13. 
2.4. Artikel 14 
Udvalget anmoder om, at der føjes et afsnit til denne 
artikel: 
»Den i artikel 10 nævnte plan er vedføjet som 
bilag til denne beretning.« 
2.5. Artikel 14 a 
Udvalget foreslår# at følgende artikel tilføjes: 
»Kommissionen forelægger i påkommende tilfælde 
Rådet forslag, der kan medvirke til, at de kom­
petente myndigheders bestræbelser samordnes, 
navnlig i grænseegne.« 
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. november 1974. 
Formanden for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Henri CANONGE 
BILAG 
til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg 
Følgende ændringsforslag blev forkastet under debatten. 
Punkt 1.1.2 
Dette punkt skal erstattes med følgende tekst: 
»Da det ikke altid er muligt for forbrugeren at købe bestemte fødemidler i emballager, 
der er lette at destruere eller tages retur, burde man undersøge, om forbrugeren i ganske 
særlige tilfælde kan gøres eneansvarlig for bortskaffelsen af dette affald.« 
Punkt 1.1.3 
Dette punkt bør udgå helt. 
Begrundelse 
Diskussionen i afdelingen har vist, at de private husholdninger ikke belastes så hårdt og så 
ensidigt af mindre miljøvenlige emballager, især engangsemballager, som det antages i udtalel­
sen. Denne ubetydelige ekstrabelastning berettiger ikke, at man opbygger et muligvis kompliceret 
administrativt apparat til registrering af producenterne af disse emballager og vælter omkost­
ningerne over på dem. Det er af denne grund punkt 1.1.3. foreslås strøget. 
Afstemningsresultat: 
15 stemte for, 58 stemte imod, 6 undlod at stemme.