A4-0155/97

Beslutning om Kommissionens rapporter til Det Europaeiske Raad- om anvendelsen af naerhedsprincippet 1994 (KOM(94)0533 - C4-0215/95)- »Mod en bedre lovgivning« - om anvendelsen af principperne om subsidiaritet og proportionalitet samt om forenkling og kodificering (CSE(95)0580 - C4-0561/95)- »Bedre lovgivning 1996" - om anvendelsen af naerheds- og proportionalitetsprincipperne samt om forenkling og kodificering (CSE(96)0007 - C4-0015/97)- om anvendelsen af naerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet (interimsrapport) (CSE(96)0002 - C4-0355/96)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til Artikel 3 B i EF-traktaten og artikel B i traktaten om Den Europaeiske Union,

- der henviser til konklusionerne fra Det Europaeiske Raads moede i Edinburgh den 11.-12. december 1992,

- der henviser til den interinstitutionelle aftale af 25. oktober 1993 mellem Europa-Parlamentet, Raadet og Kommissionen om fremgangsmaaderne for ivaerksaettelsen af naerhedsprincippet ((EFT C 329 af 06.12.1993, s. 135.)),

- der henviser til Kommissionens rapport til Det Europaeiske Raad om anvendelsen af naerhedsprincippet 1994 (KOM(94)0533 - C4-0215/95)),

- der henviser til Kommissionens rapport til Det Europaeiske Raad - »Mod en bedre lovgivning« - om anvendelsen af principperne om subsidiaritet og proportionalitet samt om forenkling og kodificering (CSE(95)0580 - C4- 0561/95),

- der henviser til Kommissionens interimsrapport af 12. juni 1996 til Det Europaeiske Raad om anvendelsen af naerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet (CSE(96)0002 - C4-0355/96),

- der henviser til Kommissionens rapport af 27. november 1996 til Det Europaeiske Raad - »Bedre lovgivning 1996" - om anvendelsen af naerheds- og proportionalitetsprincipperne samt om forenkling og kodificering (CSE(96)0007 - C4-0015/97),

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder og udtalelse fra Udvalget om Institutionelle Spoergsmaal (A4-0155/97),

A. der henviser til, at naerhedsprincippet har en politisk dimension, for saa vidt som det tager sigte paa, at faellesskabsafgoerelserne traeffes saa taet som muligt ved borgerne, men at naerhedsprincippets indfoejelse i traktaterne specifikt tager sigte paa at regulere definitionen og gennemfoerelsen af faellesskabsaktionerne paa grundlag af den kompetence, som medlemsstaterne har tillagt Faellesskabet, uden at kompetencefordelingen i medlemsstaterne dog paa nogen maade beroeres,

B. der goer opmaerksom paa, at Faellesskabet er baseret paa befoejelser, som udtrykkeligt er tillagt det, for saa vidt som dets befoejelser ikke forudsaettes, men fortsat er en undtagelse i forhold til medlemsstaternes befoejelser,

C. der henviser til, at respekten for princippet om udtrykkeligt tillagte befoejelser forudsaetter, at faellesskabsinstitutionerne ikke blander sig i de anliggender, som henhoerer under medlemsstaternes kompetence, men at disse institutioner traeffer alle de noedvendige foranstaltninger til at udfoere den opgave, gennemfoere de maal og opfylde de forpligtelser, som er tillagt dem i traktaterne,

D. der henviser til, at udoevelsen af delte befoejelser kraever et kriterium for kompetencetildeling, der sikrer faellesskabsaktionens legitimitet og effektivitet, naar det viser sig noedvendigt at handle i faellesskab,

E. der henviser til, at naerhedsprincippets indfoejelse i traktaterne tager sigte paa at stimulere Faellesskabets intervention paa de omraader, som ikke henhoerer under dets enekompetence, hvis og i det omfang maalene for den paataenkte handling ikke i tilstraekkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, og derfor, paa grund af den paataenkte handlings omfang eller virkninger, bedre kan gennemfoeres paa faellesskabsplan,

F. der henviser til, at naerhedsprincippet er et dynamisk begreb, som skal anvendes paa baggrund af maalsaetningerne i traktaterne afhaengigt af disses evne til at udvikle sig,

G. der henviser til, at faellesskabsinstitutionerne boer vedtage en hensigtsmaessig juridisk teknik ved affattelsen af faellesskabsretsakterne, saaledes at der sikres klarhed og sammenhaeng i faellesskabsretten,

1. goer opmaerksom paa, at naerhedsprincippet udgoer en bindende retsnorm af forfatningsmaessig art, der binder Unionens institutioner og medlemsstaterne, og som ikke maa vaere en hindring for Faellesskabets legitime udoevelse af den delte kompetence, som er tillagt det i traktaterne, og endnu mindre hindre udviklingen af foranstaltninger, for hvilke Faellesskabet har enekompetence;

2. erklaerer sig enig med Kommissionen i foelgende holdning: »Det vil vaere uacceptabelt, at man under henvisning til principperne om naerhed eller proportionalitet anfaegter de resultater, Faellesskabet har naaet, eller vender tilbage til den mellemstatslige metode, der er og bliver ineffektiv og lidet demokratisk« ((CSE(96)0007 - C4-0015/97, konklusioner, s. 11.));

3. finder, at bilaeggelsen af uoverensstemmelser vedroerende gennemfoerelsen af naerheds- og proportionalitetsprincipperne helst burde ske paa politisk niveau paa grundlag af den ovennaevnte interinstitutionelle aftale af 25. oktober 1993, men goer opmaerksom paa, at disse to juridiske principper med hensyn til deres konkrete anvendelse er underlagt Domstolens fortolkning, i henhold til EF-traktatens artikel 164;

4. tager til efterretning, at Kommissionen har anset det for hensigtsmaessigt at udvide sine seneste rapporter om naerhedsprincippet, som den kalder »Mod en bedre lovgivning«/»Bedre lovgivning«, til at omfatte de paataenkte foranstaltninger til forenkling og kodificering af faellesskabsretten; konstaterer med foruroligelse den forvirring, der skabes med denne metode, og insisterer paa den vaesentlige forskel mellem forenkling og kodificering - og klarheden i forbindelse hermed - som er kriterier for god lovgivningsteknik, og naerheds- og proportionalitetsprincipperne, som er af klar juridisk karakter;

5. opfordrer faellesskabsinstitutionerne til at overveje effektiviteten af en saerlig aarsrapport om naerhedsprincippet, eller om de samme maal kunne naas med et bilag til aarsrapporten om lovgivningen indeholdende dels en vurdering af naerhedsprincippet og proportionalitetsprincippernes anvendelse, dels af lovgivningens forenkling;

6. understreger, at naar Kommissionen paataenker et initiativ i medfoer af naerhedsprincippet, skal den bevise legitimiteten af sin aktion ved at paavise problemets faellesskabsdimension og gevinsten med hensyn til faellesskabsaktionens effektivitet i sammenligning med en situation, hvor medlemsstaterne handler individuelt;

7. finder, at Kommissionen i forbindelse med denne undersoegelse af gevinsten med hensyn til effektivitet navnlig boer tage hensyn til omkostningerne ved den paataenkte faellesskabsaktion, konsekvenserne for EU-oekonomiens konkurrenceevne, indvirkningerne paa SMV'er, foelgerne for beskaeftigelsen, og aspekterne vedroerende lige muligheder og miljoeet, for blot at naevne nogle af de vaesentligste aspekter;

8. noterer med foruroligelse Kommissionens tendens til som foelge af fiaskoen i forbindelse med mere ambitioese initiativer og/eller Raadets politik med at forelaegge »rammedirektiver« (f.eks. beskatning af lastbiler, offentlige indkoebsaftaler, ny strategi for vandpolitikken) og adfaerdskodekser; paapeger risikoen for, at der saaledes skabes en ret med en uklar status og en mindre bindende ret (»soft-law«), der er mindre sikker, og som udmoenter sig i en fiktiv harmonisering og en usikker omsaetning til national ret;

9. finder, at i tilfaelde, hvor traktaterne fastsaetter anvendelse af den faelles beslutningsprocedure skal Kommissionen sikre sig, at balancen mellem institutionerne ikke aendres og paa denne maade medvirke til at goere EU mere gennemskuelig og mere demokratisk;

10. noterer med foruroligelse mangelen paa fremskridt i perioden 1994-1996 paa de vaesentlige omraader inden for det indre marked, bl.a. den frie bevaegelighed for personer og Det Europaeiske Aktieselskab, og paataler den indflydelse, som den traktatstridige anvendelse af naerhedsprincippet har i denne situation;

11. er foruroliget over, at der i perioden 1994-1996 systematisk blev gjort spoergsmaal gaeldende vedroerende naerhedsprincippet i forbindelse med initiativer inden for rammerne af nye politikker, navnlig paa det kulturelle og audiovisuelle omraade, paa omraaderne energi, forskning, sundheds-, forbruger- og miljoebeskyttelse, arbejde og arbejdsloeshedsbekaempelse, og understreger, at anvendelsen af naerhedsprincippet under ingen omstaendigheder maa udmoente sig i en svaekkelse af faellesskabsretten;

12. anmoder Kommissionen om at forpligte sig til i sin naeste rapport udfoerligt at bevise, at naerhedsprincippet ikke er blevet anvendt til skade for den etablerede faellesskabspolitik;

13. er enigt i det princip, som Kommissionen anfoerer: »EU maa handle mindre, men handle bedre«, men bemaerker med foruroligelse mangedoblingen af de forberedende dokumenter, som blev forelagt i 1996 (13 groenboeger, 2 hvidboeger, et stort antal rapporter, meddelelser og handlingsprogrammer); naerer frygt for, at denne tids- og ressourcemaessige investering fra Kommissionens side kan komme til at ske paa bekostning af dens virksomhed paa det lovgivningsmaessige omraade, hvor den har monopol paa initiativet;

14. konstaterer, at Kommissionen har trukket et stort antal uafgjorte forslag til retsakter (48 indtil 1996), der anses for utidssvarende, tilbage, og kraever, at Kommissionen fremover tager hensyn til Parlamentets forudgaaende udtalelse herom;

15. finder det noedvendigt, at der indfoeres en konsekvent normrangfoelge inden for faellesskabsretten, saaledes at man fremmer gennemskuelighed og sammenhaeng i retssystemet; paapeger ogsaa noedvendigheden af en klar sondring mellem bindende normer paa den ene side, og forberedende dokumenter og forklarende redegoerelser paa den anden side;

16. finder det oenskeligt, at forslagene til retsakter og de forberedende dokumenter (groenboeger, hvidboeger, rapporter, meddelelser) stilles til raadighed for medlemsstaternes nationale parlamenter saa betids, at disse parlamenter kan tage stilling til de paagaeldende emner, saaledes at samarbejdsforbindelserne med Parlamentet dermed styrkes;

17. er meget foruroliget over medlemsstaternes regeringers praksis gaaende ud paa, at faellesskabsdirektiver »bloedgoeres«, naar de omsaettes til national ret;

18. beklager, at de nationale parlamenter ofte undlader effektivt at overvaage omsaetningen af faellesskabsdirektiver til deres nationale ret;

19. glaeder sig over den uformelle konsolidering af Faellesskabets retsinstrumenter, da denne er af stor betydning og en forudsaetning for at goere EU tilgaengeligt for borgerne og virksomhederne, og paapeger betydningen af, at der anvendes ny informationsteknologi baade i forbindelse med konsolideringen og offentliggoerelsen af lovgivningen;

20. finder det passende, at man inden for rammerne af regeringskonferencen ikke tager formuleringen af artikel 3 B op til fornyet overvejelse, men oensker, at der sammen med Raadet og Kommissionen indledes en overvejelse, der tager sigte paa en bedre anvendelse af den adfaerdskodeks, som er udarbejdet paa grundlag af den ovennaevnte interinstitutionelle aftale af 25. oktober 1993;

21. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes parlamenter og medlemsstaternes regeringer, Regionsudvalget, Domstolen og Det Europaeiske Raad.