Forslag til Rådets forordning (EF) om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen (96/C 369/05) KOM(96) 499 endelig udg. - 96/0249(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 18. oktober 1996)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 235,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Monetære Institut, og

ud fra følgende betragtninger:

(1) Det Europæiske Råd bekræftede på mødet i Madrid den 15. og 16. december 1995, at tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union indledes den 1. januar 1999 som fastsat i traktatens artikel 109 J, stk. 4; de medlemsstater, der indfører euroen som fælles valuta, er i overensstemmelse med traktatens artikel 109 K medlemsstaterne uden dispensation;

(2) det er ligeledes vedtaget, at navnet på den europæiske valuta skal være »euro«; det specifikke navn »euro« anvendes i stedet for det generiske udtryk »ecu«, der i traktaten benyttes til at henvise til den europæiske valutaenhed; euroen som valuta i medlemsstaterne uden dispensation opdeles i 100 underenheder med navnet »cent«;

(3) så snart medlemsstaterne uden dispensation er kendt, skal der ifølge traktatens artikel 109 L, stk. 4, tredje punktum, vedtages en rådsforordning, hvori de retlige rammer for brugen af euroen fastlægges; på datoen for indledningen af tredje fase vedtager Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 109 L, stk. 4, første punktum, de uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser;

(4) for at fællesmarkedet kan fungere gnidningsløst og overgangen til den fælles valuta foregå uden problemer er det påkrævet, at markedsdeltagerne i alle medlemsstater får retssikkerhed med hensyn til en række bestemmelser angående indførelsen af euroen i god tid før indledningen af tredje fase;

(5) artikel 109 L, stk. 4, tredje punktum, som tillader Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed blandt medlemsstaterne uden dispensation, at træffe »andre foranstaltninger, som er nødvendige for en hurtig indførelse af . . . fælles valuta«, gælder kun som retsgrundlag, når det efter artikel 109 J, stk. 4, er afgjort, hvilke medlemsstater der opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta; det er derfor nødvendigt at anvende artikel 235 som retsgrundlag for bestemmelser på de områder, hvor der er et presserende behov for retssikkerhed;

(6) ecuen som angivet i traktatens artikel 109 G, og som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 3320/94 (1) ophører med at være defineret som en valutakurv pr. 1. januar 1999, og euroen bliver en selvstændig valuta; Rådets beslutning om vedtagelsen af omregningskurserne ændrer ikke i sig selv ecuens værdi udadtil; dette betyder, at 1 ECU i dens egenskab af en valutakurv bliver 1 euro; forordning (EF) nr. 3320/94 bliver derfor overflødig og bør ophæves; når der inden for privatretten henvises til ecu i retlige instrumenter, formodes parterne at have aftalt at henvise til ecuen som angivet i traktatens artikel 109 G, og som defineret i forordning (EF) nr. 3320/94; bestemmelserne om kontinuitet bør træde i kraft hurtigst muligt, hvis de skal opfylde deres mål, nemlig at give markederne retssikkerhed;

(7) det er et almindeligt anerkendt retsprincip, at kontinuiteten i retlige instrumenter ikke påvirkes af indførelsen af en ny valuta; princippet om kontraktfrihed skal respekteres; for at øge retssikkerheden og skabe større retlig klarhed bør det udtrykkelig bekræftes, at princippet om kontinuitet i retlige instrumenter, herunder især kontrakter, gælder mellem de tidligere nationale valutaer og euroen samt mellem ecuen som angivet i traktatens artikel 109 G, og som defineret i forordning (EF) nr. 3320/94 og euroen; dette indebærer især, at i tilfælde af fast forrentede instrumenter ændrer indførelsen af euroen ikke den nominelle rente, debitor skal betale;

(8) det forhold, at princippet om kontinuitet udtrykkelig bekræftes, vil ligeledes bidrage til, at princippet om kontinuitet i kontrakten anerkendes i tredjelandes jurisdiktion;

(9) udtrykket »aftale«, der anvendes ved definitionen af retlige instrumenter, skal anses for bl.a. at omfatte skriftlige og mundtlige aftaler, stiltiende aftaler og aftaler, der kan udledes af parternes adfærd;

(10) Rådet vedtager i overensstemmelse med traktatens artikel 109 L, stk. 4, første punktum, omregningskurserne for euroen udtrykt i hver af de nationale valutaer i medlemsstaterne uden dispensation; disse omregningskurser anvendes ved enhver omregning mellem euroen og de nationale valutaenheder eller mellem de nationale valutaenheder; ved omregning mellem nationale valutaenheder anvendes der en fast algoritme;

(11) indførelsen af euroen forudsætter afrunding af pengebeløb; det er vigtigt at angive afrundingsreglerne på et tidligt tidspunkt, således at der bliver mulighed for en rimelig forberedelse og en jævn overgang til Den Økonomiske og Monetære Union;

(12) for at opnå en høj grad af nøjagtighed i omregningerne bør omregningskurserne fastsættes med seks betydende cifre; en kurs med seks betydende cifre betyder en kurs, som - regnet fra venstre og begyndende med de første tal, der ikke er nul - har seks cifre;

(13) ifølge traktatens artikel 109 F, stk. 6, skal EMI høres om ethvert forslag til fællesskabsretsakt inden for dets kompetenceområde -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

I denne forordning forstås ved:

- »retlige instrumenter«: lovbestemmelser, administrative retsakter, retsafgørelser, aftaler, ensidige retshandlinger, betalingsmidler bortset fra pengesedler og mønter samt andre retligt bindende instrumenter

- »omregningskurser«: de uigenkaldeligt fastlåste omregningskurser, der vedtages af Rådet i henhold til traktatens artikel 109 L, stk. 4, første punktum

- »nationale valutaenheder«: enhederne af valutaerne i medlemsstater uden dispensation, således som disse enheder er defineret i deres respektive pengelovgivning dagen før indledningen af tredje fase

- »euroenhed«: enheden i den fælles valuta som vedtaget af medlemsstaterne uden dispensation den 1. januar 1999.

Artikel 2

1. Pr. 1. januar 1999 erstattes enhver henvisning i et retligt instrument til ecuen, som angivet i traktatens artikel 109 G og som defineret i forordning (EF) nr. 3320/94, af en henvisning til euroen i forholdet 1 euro: 1 ECU. Henvisninger i et retligt instrument til ecuen uden en sådan definition skal antages at være henvisninger til ecuen som angivet i traktatens artikel 109 G og som defineret i forordning (EF) nr. 3320/94.

2. Forordning (EF) nr. 3320/94 ophæves pr. 1. januar 1999.

Artikel 3

Indførelsen af euroen ændrer ikke betingelserne i et retligt instrument, fritager ikke for opfyldelse af betingelserne i et retligt instrument og giver ikke en af parterne ret til ensidigt at ændre eller bringe et retligt instrument til ophør. Denne bestemmelse gælder med forbehold af parternes eventuelle aftaler.

Artikel 4

1. Omregningskurserne vedtages som en euro udtrykt i hver af de nationale valutaer i medlemsstaterne uden dispensation. De vedtages med seks betydende cifre.

2. Omregningskurserne afrundes eller afkortes ikke, når der foretages omregninger.

3. Omregningskurserne anvendes til omregninger begge veje mellem euroenheden og de nationale valutaenheder. Der anvendes ikke omvendte kurser afledt af omregningskurserne.

4. Pengebeløb, der skal omregnes fra den ene nationale valutaenhed til den anden, omregnes først til et pengebeløb udtrykt i euroenheden, afrundet til mindst tre decimaler, og omregnes derefter til den anden nationale valutaenhed.

Artikel 5

Pengebeløb, der skal betales eller gøres op, når der foretages en afrunding efter en omregning til euroenheden i henhold til artikel 4, afrundes opad eller nedad til nærmeste cent. Pengebeløb, der omregnes til en national valutaenhed, afregnes opad eller nedad til nærmeste underenhed, eller i tilfælde af, at der ikke findes en underenhed, til nærmeste enhed, eller i henhold til national praksis til et multiplum eller en brøkdel af den nationale valutaenheds underenhed eller enhed. Hvis anvendelsen af omregningskursen giver et resultat, der ligger nøjagtig i midten, afrundes beløbet opad.

Artikel 6

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

(1) Rådets forordning (EF) nr. 3320/94 af 22. december 1994 om kodificering af den bestående fællesskabslovgivning vedrørende definitionen af ecuen efter ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union (EFT nr. L 350 af 31. 12. 1994, s. 27).