Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Den økonomiske og sociale situation i Chile og landets forbindelser med Mercosur og EU« (98/C 407/44)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 29. januar 1998 under henvisning til forretningsordenens artikel 23, stk. 3, at afgive udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for EU's Eksterne Forbindelser og Handels- og Udviklingspolitik, som udpegede Giacomo Regaldo til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 23. juli 1998.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 357. plenarforsamling af 9. og 10. september 1998, mødet den 9. september 1998, enstemmigt følgende udtalelse.

1. Begrundelse

1.1. ØSU noterer sig, at Kommissionen i juli 1998 har forelagt Rådet retningslinjerne for et mandat for forhandlinger med Chile og Det Sydamerikanske Fællesmarked (Mercosur) om fremtidige politiske og økonomiske associeringsaftaler, som muligvis kan indgås i år 2000.

1.2. Med indledningen af disse forhandlinger går forbindelserne mellem EU og Mercosur og mellem EU og Chile ind i en ny fase efter undertegnelsen af rammeaftalerne om samarbejde den 15. december 1995 med Mercosur og den 21. juni 1996 med Chile. Målet med rammeaftalerne var at forberede en associering mellem parterne. De nye aftaler vil omfatte en styrkelse af den politiske dialog på det institutionelle plan og en gradvis gensidig liberalisering af handelen i overensstemmelse med Verdenshandelsorganisationens regler.

1.3. ØSU erkender, at der er sket fremskridt i dialogen vedrørende handelssamkvem. På mødet mellem ministre fra EU, Mercosur og Chile, der blev afholdt den 12. februar 1998 i Panama, godkendte parterne det arbejde, der skal munde ud i en status over handelsrelationerne. Med udgangspunkt i disse resultater bekræftede ministrene deres tilsagn om at indgå politiske og økonomiske associeringsaftaler. Endvidere tog de beslutningen om Chiles deltagelse i Mercosurs institutionelle struktur til efterretning. På et møde i underudvalgene for handelsforbindelserne mellem EU og Chile og mellem EU og Mercosur, der blev afholdt den 14. maj 1998 i Bruxelles, blev ovennævnte status afsluttet, og parterne gav grønt lys for fremlæggelsen af forhandlingsmandatet for de kommende aftaler.

1.4. ØSU har på sin side fulgt denne gensidige tilnærmelsesproces op ved at udvide sine forbindelser med Chile og Mercosur. Den 3. oktober 1995 vedtog ØSU på baggrund af den forestående undertegnelse af rammeaftalen om interregionalt samarbejde (AMIC) mellem EU og Mercosur en udtalelse om Kommissionens meddelelse »Det Europæiske Fællesskab: Intensivering af politikken«.

1.5. To år senere, den 15.-19. december 1997, aflagde en delegation fra ØSU et officielt besøg i Uruguay og Chile. Ved den lejlighed undertegnede ØSU en hensigtserklæring om institutionelt samarbejde med Mercosurs Rådgivende Økonomiske og Sociale Forum (FCES) med det mål at indføre regelmæssig udveksling af information og synspunkter og sætte en dialog i gang om forbindelserne mellem EU og Mercosur. De interinstitutionelle kontakter blev yderligere styrket, da endnu en delegation fra ØSU besøgte Mercosur og Chile den 4.-7. maj 1998. Ved denne lejlighed deltog delegationen i et møde i FCES, hvor den udvekslede synspunkter med repræsentanter for en række chilenske organisationer. Da Chile allerede deltager i møderne i Mercosurs institutionelle struktur, kan samarbejdet mellem ØSU og FCES fremover udstrækkes til repræsentanter for Chiles arbejdsmarkedsog erhvervsorganisationer.

2. Mål

2.1. I dette forslag til udtalelse ses der nærmere på forbindelserne mellem EU, Chile og Mercosur. Især undersøges den aktuelle situation i Chile og landets forbindelser med Mercosur og EU i lyset af de kommende forhandlinger om indgåelse af associeringsaftaler af politisk og økonomisk karakter mellem EU og hver af de to partnere.

2.2. Med henblik på en vurdering af Kommissionens nye initiativ over for Chile og Mercosur og forberedelse af ØSU's udtalelse undersøges i nærværende dokument følgende fire aspekter:

- den aktuelle situation i Chile,

- tilnærmelsen mellem Chile og Mercosur,

- forbindelserne mellem Chile og EU,

- de fremtidige EU-associeringsaftaler med Chile og Mercosur.

3. Den aktuelle situation i Chile

3.1. Chile adskiller sig gennem sin politiske udvikling og økonomiske model fra de øvrige latinamerikanske lande. Skønt landet for ti år siden indledte en demokratiseringsproces, er der stadig en række bestemmelser fra forfatningen af 1980 - vedtaget under militærstyret - som begrænser den fulde udøvelse af demokratiet (jf. bilag 1). Den nuværende regering under Eduardo Freis ledelse har imidlertid sat sig som mål at forbedre det demokratiske system.

3.2. På det økonomiske område blev der under general Augusto Pinochets autoritære regime (1973-1990) gennemført en radikal strukturreform, som omfattede privatisering af statsejede virksomheder, ensidig handelsliberalisering, begrænsning af den offentlige administration og nedskæring af de sociale udgifter. Chile påbegyndte således den økonomiske omstrukturering forholdsvis tidligt og under et autoritært styre, hvorimod de øvrige latinamerikanske lande først liberaliserede økonomien efter demokratiets genindførelse. I dag har Chile en gunstig økonomisk udgangsposition, som giver de demokratiske regeringer et større råderum til at reformere socialpolitikken og inddæmme fattigdommen.

3.3. I dag er den chilenske økonomi en af de bedst forvaltede og mest liberaliserede i hele Latinamerika, og den betragtes i og uden for regionen som en succesrig udviklingsmodel. I de sidste 14 år har Chile haft en uafbrudt økonomisk vækst, som i årene 1990-1997 gennemsnitligt var på over 7 % årligt, dvs. næsten dobbelt så stor som gennemsnittet for hele regionen. Desuden har Chile et opsparings- og investeringsniveau, som er blandt de højeste i Latinamerika (henholdsvis 21,4 % og 27 % af BNP i 1997), et lille overskud i den offentlige sektor og lav inflation.

3.4. Imidlertid er der i de seneste år opstået nogle problemer, som har rejst tvivl om den chilenske models bæredygtighed på længere sigt. Chile er blandt de lande i Latinamerika, der berøres mest af den nyligt opståede krise i Asien, som er Chiles vigtigste marked. I 1997 aftog denne region 32,7 % af Chiles samlede eksport. Ifølge de foreløbige skøn faldt den chilenske eksport til Asien i første kvartal af 1998 med 25 % sammenlignet med den samme periode året før. Fra oktober 1997 til april 1998 har den chilenske peso mistet 9,5 % af sin værdi, hvilket er gunstigt for landets eksport; derimod kan det få inflationen, der i 1997 var på 6 %, til at stige yderligere. Ligeledes er der i de sidste to år sket en opbremsning i den økonomiske vækst. Fra 1995 til 1997 gik væksten tilbage fra 8,5 % af Chiles BNP til 7,1 %, og ifølge den chilenske nationalbanks officielle skøn bliver den højst 5,5 % i 1998.

3.5. Opbremsningen i væksten skyldes hovedsageligt underskud på handelsbalancen. Siden strukturreformen i 1975 er den chilenske økonomi orienteret mod eksportsektoren, der tegner sig for omkring 30 % af BNP (mod 24 % i Mexico og 15 % i Argentina) og betragtes som »motoren« i den økonomiske vækst. Chile er verdens største eksportør af kobber, som i 1997 udgjorde 42,3 % af den samlede eksport efterfulgt af træ, frugt, fiskerivarer og industriprodukter. Prisfaldet for kobber på verdensmarkedet og den stigende efterspørgsel efter importerede varer førte i 1997 til et handelsunderskud på 1,3 mia. dollars. Ifølge foreløbige prognoser kan det i 1998 nå op på 2-3 mia., især på grund af nedgangen i eksporten til Asien.

3.6. Den negative handelsbalance har skabt et stigende underskud på betalingsbalancens løbende poster, som ifølge centralbanken i 1997 svarede til 6 % af BNP. Ganske vist har Chile store valutareserver (omkring 18 mia. dollars) og mulighed for at dække underskuddet ved hjælp af den store opsparing og store udenlandske investeringer, men på længere sigt vil det være nødvendigt at begrænse landets betydelige afhængighed af den traditionelle eksport og den deraf følgende sårbarhed over for svingninger i den internationale økonomi. Chiles præsident Eduardo Frei har på denne baggrund bebudet, at hans regering for at sætte gang i den »anden eksportfase« vil fremme diversificeringen af eksporten og afsætningen af varer med stor værditilvækst.

3.7. Den chilenske regerings fremtidige økonomiske politik bør tage hensyn til den enorme vægt, som de små og mellemstore virksomheder (SMV) har i Chiles økonomi. De repræsenterer 98,5 % af den private sektor og tegner sig efterhånden for en stadig større del af ekportsektoren. Ifølge sammenslutningen af små og mellemstore industri- og håndværksvirksomheder (CONUPIA) beskæftiger SMV omkring 79,8 % af landets samlede arbejdsstyrke. På trods af denne sektors store betydning er der ikke hidtil gennemført en særlig strategi til fremme og støtte for SMV, hvis reelle økonomiske vægt ikke modsvares af deres deltagelse i beslutningsprocessen.

3.8. Med udgangspunkt i den såkaldte strategi for åben regionalisme har Chile diversificeret sine handelsforbindelser over flere lande og økonomiske samarbejdsområder. I Nord- og Sydamerika har landet indgået frihandelsaftaler med Canada, Colombia, Ecuador, Mercosur, Mexico, Peru og Venezuela. I 1997 var landets fire vigtigste ekportmarkeder: Sydøstasien (32,7 %), EU (25,9 %), Latinamerika (19,3 %) og USA (16,1 %). Chiles import hidrører først og fremmest fra Latinamerika (26 %), USA (23 %) og EU (20,8 %). Af alle de latinamerikanske lande har Chile den letteste adgang til Sydøstasien. Siden 1993 har Japan, Sydkorea, Hong Kong, Indonesien og Taiwan således været Chiles vigtigste eksportmarkeder, og Chile deltager i nogle af regionens politiske og handelsmæssige fora, såsom APEC (Asian-Pacific Economic Cooperation).

3.9. Chile er et af de latinamerikanske lande, der modtager flest direkte udenlandske investeringer (DUI). Ifølge centralbanken udgjorde DUI i 1996 3 561 mia. dollars, og i 1997 3 467 mia. dollars. Hovedparten af de udenlandske investeringer i Chile kommer fra USA, EU-landene og Canada (størsteparten af Canadas DUI i Latinamerika går i øvrigt til Chile). Ifølge komiteen for udenlandske investeringer steg de samlede nettoinvesteringer i Chile i 1997 med 26,6 % i forhold til året før takket være de øgede DUI fra Storbritannien, Spanien og Japan.

Sociale og arbejdsmarkedsmæssige forhold

3.10. Chiles stabile makroøkonomiske situation står i kontrast til en udpræget social ulighed. Strukturreformerne, der har strukket sig over to tiår og omfattet en ensidig liberalisering af økonomien og et ambitiøst privatiseringsprogram, har haft store omkostninger for den sociale velfærd. Skønt det under Patricio Aylwins og Eduardo Freis demokratiske regeringer er lykkedes at begrænse antallet af fattige fra 38,6 % af befolkningen i 1990 til 23,2 % i 1996, har landet i dag alligevel flere fattige end i 1970. Den sociale ulighed skyldes først og fremmest de lave lønninger - som kun er nået lidt op over niveauet fra militærregimets dage, hvor de blev drastisk skåret ned - og velstandens koncentration på få hænder. Chile har ved siden af Brasilien og Guatemala den skæveste indkomstfordeling i hele Latinamerika. Ifølge Verdensbankens data for 1996 var 61 % af nationalindkomsten fordelt på 20 % af de rigeste chilenere, mens 20 % af de fattigste måtte deles om 3,5 %.

3.11. Alligevel ligger Chiles sociale indikatorer over gennemsnittet for Latinamerika. I FN's udviklingsindex for 1997 ligger Chile på førstepladsen blandt de latinamerikanske lande og på 30. pladsen blandt 175 lande. Ifølge Centralbankens data kan 95,4 % af befolkningen læse og skrive, 96 % af de skolepligtige børn går i skole, og den gennemsnitlige levealder er 75 år. Den sociale situation i Chile er bedre end gennemsnittet for Mercosur, idet der er færre analfabeter, flere går i skole, arbejdsløsheden er mindre (6,1 % i 1997) og en større del af befolkningen er dækket af socialsikringen (79 %).

3.12. Denne gunstige situation er resultatet af en aktiv socialpolitik under Patricio Aylwins og Eduardo Freis demokratiske regeringer. Siden 1990 er de sociale udgifter steget med 24,2 %, og i 1996 udgjorde de næsten 67 % af det samlede statsbudget. De fleste sociale udgifter går til socialsikringssystemet (44 %), uddannelse (27,4 %) og sundhed (10 %). I forlængelse af disse tiltag fremlagde Edoardo Frei i marts 1998 en social handlingsplan, som prioriterer følgende tre områder: investering i menneskelige ressourcer, sundhedssektoren og boligområdet.

3.13. Sidenhen er der også sket fremskridt på arbejdsmarkedsområdet, som muligvis kan bidrage til etablering af en social trepartsdialog. Den 6. maj 1998 indgik regeringen og arbejdstagernes landsorganisation (CUT) en treårig aftale om forhøjelse af mindstelønnen, der berører 9 % af den erhvervsaktive befolkning. Fra 1. juni 1998 blev mindstelønnen forhøjet fra 71 400 pesos om måneden til 80 500 pesos (12,75 %), i 1999 stiger den til 90 500 pesos (12,4 %) og i år 2000 vil mindstelønnen være 100 000 pesos om måneden (10,4 %). ØSU glæder sig over denne aftale, som ikke kun er et indledende skridt i retning af større social lighed, men også et vigtigt fremskridt i den sociale dialog.

De politiske forhold

3.14. De sociale og arbejdsmarkedspolitiske spørgsmål og reformen af forfatningen fra 1980 er hovedemnerne i den aktuelle politiske debat i Chile op til præsidentvalget den 11. december 1999. Det Kristelige Demokratiske Partis (PDC) tilbagegang ved parlamentsvalget den 11. december 1997 tilskrives først og fremmest, at partiet er blevet »slidt« af de otte år ved regeringsmagten, og at de sociale uligheder fortsat består. Som svar på disse udfordringer opstillede præsident Frei i en tale den 21. maj 1998 tre højt prioriterede mål for den sidste del af sin mandatperiode, der løber indtil år 2000: støt økonomisk vækst, modernisering af den administrative struktur og en uddannelsesreform.

3.15. Gennemførelsen af en mere vidtgående social- og arbejdsmarkedspolitik med henblik på en omfordeling af indkomsterne og modernisering af arbejdsmarkedslovgivningen fra 1979 - som opløste de tidligere så stærke fagforeninger - forudsætter også ændringer i det politiske system. Skønt regeringen flere gange har fremlagt forslag til reform af de såkaldte »fortøjningslove« i forfatningen - heriblandt om udpegelse af senatorer - og fremsat et lovforslag om arbejdsmarkedsanliggender, er disse initiativer blevet forkastet af senatet, hvor oppositionspartierne sammen med visse senatorer, der er udpeget på livstid, har flertal. Såvel den manglende gennemførelse af disse reformer som den pensionerede general Augusto Pinochets indsættelse som senator på livstid den 11. marts 1998 satte igen en samfundsdebat i gang i Chile om den endnu ufuldendte overgang til demokrati. I en nylig tale til nationen understregede præsident Eduardo Frei, at det er nødvendigt at demokratisere statsapparatet, og han foreslog at udvide forfatningens bestemmelser, så det bliver muligt at afholde folkeafstemning om disse spørgsmål.

3.16. I betragtning af den aktuelle situation i Chile betragter ØSU regeringens seneste forslag som positivt. ØSU støtter den igangværende konsolidering af demokratiet i Chile og håber, at alle hindringer for yderligere forbedringer af det demokratiske system ryddes af vejen. En fuldstændig normalisering af demokratiet i Chile er også en forudsætning for at opnå større social lighed. ØSU understreger vigtigheden af mere vidtrækkende sociale reformer med særlig vægt på arbejdsmarkedet, uddannelsesområdet og sundhedssektoren.

3.17. ØSU mener endvidere, at omfordelingspolitikken og større social retfærdighed er afgørende for den chilenske models bæredygtighed på længere sigt, og ØSU opfordrer regeringen, fagforeningerne og arbejdsgiverorganisationerne til at etablere en permanent og uafhængig social dialog. Regeringens oprettelse af et forum for produktiv udvikling (Foro de Desarrollo Productivo), hvor de vigtigste kredse i det chilenske samfund er repræsenteret, er et første skridt i denne retning på linje med den nylige aftale om mindstelønningerne. ØSU minder desuden om, at Chile er medlem af Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) og har tilsluttet sig de grundlæggende konventioner - men dog endnu ikke ratificeret dem - blandt andet om organisationsfrihed, forbud mod børnearbejde og overholdelse af menneskerettigheder.

4. Tilnærmelsen mellem Chile og Mercosur

4.1. Chile har udvidet sine forbindelser med Mercosur. Ligesom Bolivia er landet associeret medlem og på det 13. topmøde mellem Mercosurlandenes præsidenter, den 14. og 15. december 1997 i Montevideo, blev det vedtaget at lade Chile deltage i Mercosurs institutionelle struktur med undtagelse af spørgsmål vedrørende toldunionen. Dermed er den politiske alliance mellem Mercosur og Chile blevet styrket. Denne proces blev indledt, da Mercosur og de to associerede lande besluttede at fastlægge en fælles holdning i forhandlingerne om det kommende frihandelsområde for Nord- og Sydamerika (ALCA), der blev taget initiativ til på det andet topmøde mellem landene i Nord- og Sydamerika, den 18.og 19. april 1998 i Santiago de Chile.

4.2. Den politiske tilnærmelse mellem parterne har også åbnet mulighed for, at Chile på længere sigt kan deltage i Mercosurs socialpolitik. Da Chile nu er optaget i Mercosurs institutionelle struktur, kan landet tilknyttes FCES som observatør eller fuldt medlem. Chile tilslutter sig måske også den multilaterale aftale om social sikring i Mercosur, der blev vedtaget på ovennævnte 13. topmøde, og hvori det anerkendes, at arbejdstagerne har ret til social sikring, når de er beskæftiget i Mercosurs medlemslande eller i andre lande, der undertegner aftalen.

4.3. Chile og Mercosur indgik den 21. juni 1996 en aftale om udbygning af det økonomiske samarbejde (Acuerdo de Complementación Económica) om skabelse inden for ti år af et frihandelsområde, undtagen for visse »følsomme produkter«, og regelmæssige samråd. Chile vil også deltage i projekterne om fysisk integration mellem Mercosurlandene. Foreløbig deltager Chile ikke i toldunionen på grund af uforenelige toldsystemer. I Mercosur er der fastlagt toldtariffer fra 0 % til 23 % (efter den seneste forhøjelse på 3 %) for import, mens Chile anvender en meget lavere enhedstold på 11 %, som muligvis vil blive sænket i 1999. Skønt toldsystemerne er den største hindring for Chiles optagelse i Mercosur, er der også nogle vanskeligheder på landbrugsområdet. Ganske vist har Chile et moderne og effektivt landbrug, men produktionsomkostningerne for mælk, kød, hvede, majs og ris er højere end i Mercosur, og derfor er der fastlagt længere overgangsperioder for disse produkter.

4.4. Selvom samhandelen er forholdsvis begrænset, er Mercosur Chiles vigtigste handelspartner i Latinamerika. I 1997 gik 10,9 % af Chiles eksport til Mercosur, og siden 1992 har der været en årlig stigning i eksporten på over 15,6 %. Mercosur tegner sig for en betydelig del af Chiles import: i 1997 hidrørte 17 % af Chiles samlede import fra Mercosur. Endvidere går næsten 80 % af Chiles direkte udenlandske investeringer til Mercosurlandene - heriblandt Argentina - og Mercosur modtager størsteparten af Chiles DUI. Ifølge tal fra ECLAC - Den Økonomiske Kommission for Latinamerika og Vestindien - var Chile med i alt 3 mia. dollars i 1997 den største investor i Latinamerika, og Argentina var med en andel på 40,4 % det land, hvor størsteparten af Chiles DUI i Latinamerika placeredes.

4.5. Samarbejdet mellem Chile og Mercosur indebærer fordele for begge parter. For Mercosur-medlemslandene er Chile en stabil partner med en konsolideret åben økonomi, som rummer nye muligheder for samarbejde, handel og investeringer. Det fungerer tillige som bro til markedet i Asien og Stillehavsområdet og forøger anseelsen i regionale og internationale fora. Fra Chiles synspunkt er Mercosur det primære marked og mål for investeringer i Latinamerika, hvortil Chile eksporterer en stor andel (34 %) af de fremstillede varer - i forhold til et gennemsnit på 12 % - hvilket gør Mercosur til en vigtig affyringsrampe for den »anden eksportfase«. Samarbejdet med Mercosur gør det også lettere for Chile at indgå aftaler med tredjelande og samhandelsblokke og styrker forhandlingspositionen over for det kommende frihandelsområde for Nord- og Sydamerika (ALCA) og i WTO-sammenhæng.

4.6. ØSU udtrykker tilfredshed med den gradvise tilnærmelsesproces mellem Chile og Mercosur og minder om, at det har optrappet forbindelserne med begge partnere ved at indlede en regelmæssig dialog med arbejdsgivere, fagforeningsrepræsentanter og sektorer i det civile samfund. ØSU ønsker fortsat at udbygge sine forbindelser med Chile og Mercosur og udtrykker tilfredshed med den snævrere politiske dialog mellem de to parter og deres tiltagende økonomiske indbyrdes afhængighed. På baggrund af de tætte forbindelser, som en række repræsentanter for Chiles socioøkonomiske sektor opretholder med FCES, ser ØSU også positivt på, at Chile eventuelt inddrages i den dialog med FCES, som ØSU for nylig har indledt.

5. Forbindelserne mellem Chile og EU

5.1. Den Europæiske Union og Chile har traditionelt opretholdt omfattende politiske og økonomiske forbindelser, som bunder i en fælles kultur, ensartede partipolitiske systemer og Europas støtte til chilenske flygtninge samt senere til demokratiseringsprocessen. På denne baggrund undertegnede Chile og EU den 21. juni 1996 i Firenze en rammeaftale om samarbejde, der udbygger den foregående »tredjegenerationsaftale«, undertegnet den 20. december 1990. Rammeaftalen består af følgende tre hovedelementer:

- udbygning af det økonomiske og erhvervsmæssige samarbejde,

- etablering af en regelmæssig politisk og institutionel dialog,

- forberedelsen af gradvis og gensidig liberalisering af samhandelen.

5.2. Den nye aftale svarer til rammeaftalen om interregionalt samarbejde mellem EU og Mercosur, AMIC, omend der i Chiles tilfælde også medtages samarbejde på området samfundsmæssig udvikling (uddannelse, sundhed og beskæftigelse). Aftalens institutionelle struktur svarer også til AMIC: der afholdes ministermøder og møder i fællesudvalget en gang årligt, og der holdes møder to gange årligt i Underudvalget om Samhandel. Der er også planlagt topmøder mellem statsoverhovederne og udvekslinger mellem andre fora fra hver side. Underudvalget om Samhandel mellem EU og Chile har holdt tre møder siden aftalen blev undertegnet, og ligesom i AMIC er der nedsat tre arbejdsgrupper om varesamhandel, tjenesteydelser samt normer og regelsæt.

5.3. Lige som tilfældet er med de øvrige latinamerikanske lande er EU og dets medlemsstater Chiles hovedkilde til officiel udviklingsbistand (ODA), som tegnede sig for 85 % af alt samarbejde mellem 1990 og 1997 til en samlet værdi af 1,046 mia. US-dollars. På det bilaterale plan er Tyskland og Frankrig de største bidragydere. Europa-Kommissionen bevilgede i alt 164 mio. ecu til samarbejdet med Chile i perioden 1990-1997; det årlige gennemsnitsbeløb lå på mellem 19 og 23 mio. ecu. Dette bidrag omfatter især det traditionelle »udviklingssamarbejde« og midlerne til ikke-statslige organisationer (NGO), som tredobledes i 1997 i forhold til året før.

5.4. Chile modtager tillige et gennemsnitligt årligt beløb på 4 mio. ecu i økonomisk samarbejde, som kanaliseres via AL-INVEST og ECIP-programmerne, samt Euro-Chile Business Foundation (EUROCHILE), der varetager en betydningsfuld rolle i det erhvervsmæssige samarbejde mellem de to parter. Desuden er landet involveret i andre horisontale programmer, som Europa-Kommissionen har etableret for regionen; der sigtes til Latin American Academic Training (ALFA), det lokale samarbejdsprogram URB-AL og energisamarbejdsprogrammet ALURE. Chile har også undertegnet en rammeaftale med Den Europæiske Investeringsbank (EIB) om at modtage lån på 150 mio. US-dollars.

5.5. ØSU udtrykker tilfredshed med Europa-Kommissionens støtte til udviklingssamarbejdet i Chile og slår til lyd for at ressourcerne fastholdes og diversificeres, idet der bør sættes særlig fokus på den økonomiske og sociale dimension. ØSU henviser tillige til sin udtalelse af 31. januar 1990 om det økonomiske og sociale samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Latinamerika, hvori det foreslog, at de latinamerikanske lande får adgang til EIB-lån, og at der oprettes nye økonomiske samarbejdsinstrumenter. På baggrund af styrkelsen af forbindelserne mellem Chile og EU inden for rammerne af den nye samarbejdsaftale, finder ØSU det nødvendigt at optrappe det nuværende økonomiske og erhvervsmæssige samarbejde mellem de to parter. Det henstiller ligeledes, at der udformes specifikke projekter til støtte for SMV, herunder teknisk bistand, som skal gøre det lettere for Chiles SMV at deltage i AL-INVEST- og ECIP-programmerne og at opnå adgang til EIB-lån.

5.6. Både EU og Chile har forhåbninger om, at den nye aftale vil sætte skub i samarbejdet, samhandelen og investeringerne. Det skal understreges, at EU's økonomiske tilstedeværelse i Chile er aftagende: i 1990 var EU Chiles vigtigste samhandelspartner, mens det i 1997 kom på andenpladsen, hvad Chiles import og eksport angår, nemlig efter Asien. I denne periode er EU's andel af Chiles import faldet mærkbart, samtidig med at Chile flyttede eksporten væk fra Europa - som modtog 38,4 % af eksporten i 1990 - til Asien og Stillehavsområdet.

5.7. Denne udvikling står i kontrast til EU's eksport til Mercosur, som voksede med et årligt gennemsnit på 26,1 % i perioden 1992-1997 sammenlignet med en stigning på 14,3 % i eksporten til Chile. Som følge heraf har Chile fortsat et mindre samhandelsoverskud i forholdet til Europa; det steg til 189,6 mio. US-dollars i 1997 sammenlignet med 145 mio. US-dollars året før. Denne tendens blev forstærket i de første måneder af 1998, hvor EU atter blev hovedmodtager af Chiles eksport i kølvandet på den asiatiske krise. Tyskland, Storbritannien og Italien er Chiles største samhandelspartnere i EU.

5.8. EU er den næststørste udenlandske investor i Chile: mellem 1990 og 1996 tegnede EU sig for 25,5 % af de direkte udenlandske investeringer sammenlignet med 73,5 % fra USA. Siden 1990 er Europas direkte nettoinvesteringer i Chile steget; EU tegnede sig for 34 % af de samlede direkte udenlandske investeringer i 1995. Derimod faldt de direkte EU-investeringer igen i 1996, hvilket skyldtes faldende investeringer fra Storbritannien, som i 1990-1996 var EU's største investor i Chile, efterfulgt af Holland, Spanien og Tyskland.

5.9. På denne baggrund kan indledningen af forhandlinger om gensidig liberalisering af samhandelen udgøre et første skridt i retning af at genvinde EU's traditionelle privilegerede position i samhandelen med Chile og i retning af at øge investeringerne. Udsigterne til øget økonomisk tilstedeværelse fra EU's side i Chile tegner i øjeblikket godt, idet Chiles tiltrædelse af NAFTA - som blev aftalt på det nord/sydamerikanske topmøde i 1994 - ser ud til at trække ud, som følge af den amerikanske præsidents vanskeligheder med at få en kongresbeslutning hurtigt igennem, hvilket var en betingelse, som den chilenske regering stillede. Denne tendens blev bekræftet på det andet topmøde mellem Nord- og Sydamerika i Santiago de Chile, hvor spørgsmålet ikke blev taget op, selv om USA og Chile blev enige om at nedsætte et fællesudvalg vedrørende samhandel og investeringer. En aftale herom blev undertegnet den 19. maj 1998.

6. Fremtidige EU-associeringsaftaler med Chile og Mercosur

6.1. Trepartsdialogen med Chile vil blive optrappet i takt med forbindelserne mellem Chile og Mercosur. Den gradvise tilnærmelse mellem de tre parter fremgår af, at EU-Mercosur og EU-Chile sideløbende er ved at forberede forhandlinger om gradvis og gensidig liberalisering af samhandelen. Dialogens resultater svarer til hinanden: samhandelsforbindelsernes tekniske aspekter blev færdigbehandlet på mødet i de respektive underudvalg i Bruxelles den 14. maj 1998. Med udgangspunkt i de respektive fællesudvalgs vurderinger er Europa-Kommissionen til sinds snart at forelægge forhandlingsmandatet for en politisk og økonomisk associeringsaftale med Chile og med Mercosur. ØSU håber, at visse produkters følsomhed ikke lægger sig i vejen for påbegyndelsen af de nye forhandlinger.

6.2. Selv om det er meningen, at Chile og Mercosur skal undertegne særskilte aftaler med EU, som afspejler hver parts særlige identitet, er det sandsynligt, at forhandlingerne vil foregå parallelt, selv om de ikke nødvendigvis vil blive afsluttet samtidig. Uanset udfaldet af forhandlingerne om associeringsaftaler er de stadig snævrere forbindelser mellem Chile og Mercosur tillige med fire nylige etaper i udviklingen ensbetydende med en intensivering af trepartsdialogen:

- på to parallelle møder i Bruxelles den 14. maj 1998 afsluttede EU-Chile- og EU-Mercosur-samhandelsunderudvalgene deres »status« over samhandelsforbindelserne mellem parterne;

- det første fælles ministermøde mellem EU, Mercosur og Chile blev afholdt i Panama den 12. februar 1998 for at analysere aftalefremskridtene;

- chilenske virksomheder deltog i det første »EU-Mercosur-partnerskab«, som blev afholdt i Montevideo den 5.-7. december 1997, og hvori 700 virksomheder fra de tre parter deltog;

- Chiles deltagelse i Mercosurs beslutningstagningsstruktur øger landets indflydelse i blokken og i forhold til eksterne partnere, blandt hvilke EU spiller en nøglerolle.

6.3. ØSU udtrykker tilfredshed med de nylige fremskridt i EU's samarbejde med Chile og Mercosur. Det minder om, at det har deltaget aktivt i denne tovejs-tilnærmelsesproces i kraft af en parallel dialog med repræsentanter for det civile samfund i Mercosur og Chile. Som følge af dets drøftelser med FCES med det sigte at give forbindelserne med Mercosur et institutionelt grundlag opfordrer ØSU til etablering af et rådgivende fællesudvalg mellem ØSU og FCES inden for rammerne af den tværregionale politiske og økonomiske associeringsaftale, som skal forhandles på plads i den nære fremtid.

6.4. Samtidig ønsker ØSU at intensivere sin dialog med repræsentanter for Chiles fagforeninger og arbejdsgivere med det sigte yderligere at udbygge forbindelserne mellem parterne. Dette samarbejde bør også finde sin afspejling i den nye politiske og økonomiske associeringsaftale mellem EU og Chile. Når forbindelserne mellem Chile og Mercosur styrkes, er det endvidere ØSU's ønske, at det fremtidige rådgivende fællesudvalg mellem ØSU og FCES står åbent for deltagelse af repræsentanter for det civile samfund i Chile.

6.5. På dette grundlag henstiller ØSU, at forhandlingerne om de fremtidige associeringsaftaler, som skal indledes i løbet af 1998, lægger passende vægt på at få inddraget det civile samfund ved hjælp af samråd og en regelmæssig dialog med repræsentanter for fagforeninger, arbejdsgivere og andre sektorer. I særdeleshed opfordres der til at ØSU og FCES inddrages i fastlæggelsen af den kommende interregionale associeringsaftale. Det opfordrer tillige Kommissionen til, når tiden er inde, at orientere ØSU om målsætningerne med de fremtidige aftaler, idet det mener, at de bør være med til at modernisere de pågældende landes økonomiske og samfundsmæssige strukturer og konsolidere deres demokratiske og institutionelle strukturer.

6.6. ØSU opfordrer Kommissionen til at påse, at den fremtidige aftale giver erhvervs- og fagorganisationer en vigtig rolle i forbindelse med gennemførelsen af EU-finansierede samarbejdsprojekter, f.eks. på områderne social dialog og erhvervsuddannelse.

6.7. Med hensyn til forbindelserne med Chile opfordrer ØSU Kommissionen til at opretholde de nuværende samarbejdsniveau for derigennem at medvirke til at nedbringe den vedvarende store fattigdom og de sociale skævheder. Med henblik på at indlede en ny etape i forbindelserne, henstiller ØSU, at ressourcerne til økonomisk og erhvervsmæssigt samarbejde mellem EU og Chile øges, idet der skal tages højde for den sociale dimension. Afslutningsvis slår ØSU til lyd for, at den fremtidige økonomiske og politiske associeringsaftale kommer til at indeholde samarbejde på det sociale område, især med hensyn til undervisning, uddannelse, sundhed og beskæftigelse.

Bruxelles, den 9. september 1998.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

BILAG 1 til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Grundlæggende politiske data

Landets officielle navn: Republikken Chile

Befolkning: 14,622 mio. (1997), heraf bor 83,2 % i byerne, 16,8 % på landet

Etniske grupper: Ca. 10 % oprindelig befolkning (mapuche, aymara og rapuni)

Uafhængighed: Den 18. september 1810

Forfatning: 1980 (ændret i 1989, 1991 og 1993)

Statschef: Eduardo Frei Ruiz-Tagle, republikkens præsident

Valgsystem: Præsidenten vælges med absolut flertal. Hvis ingen kandidat opnår mere end halvdelen af de afgivne stemmer, afholdes der en anden valgrunde mellem de to kandidater, der har fået flest stemmer. Præsidenten vælges for en seksårsperiode og kan ikke genvælges umiddelbart derefter. [Patricio Aylwin, den første demokratisk valgte civile præsident, regerede kun i fire år (1990-1994).]

Lovgivende forsamling: Kongressen består af to kamre, deputeretkammeret og senatet. Deputeretkammeret har 120 medlemmer, som vælges for en fireårsperiode i 60 valgkredse efter et tokandidatssystem.

Senatet tæller 48 medlemmer, hvoraf 38 vælges og højst 9 udpeges. Hertil kommer senatorerne på livstid: ex-præsidenter, som har regeret i en seksårsperiode. I øjeblikket er Augusto Pinochet den eneste, som har afsluttet en mandatperiode på 6 år. Mandatperioden for de udpegede senatorer og de 38 valgte senatorer er otte år. Halvdelen af senatet nybeskikkes hvert fjerde år.

Valg: Præsidentvalg: den 11. december 1993 (kommende: den 11. december 1999) Valg til lovgivende forsamling: den 11. december 1997.

De vigtigste politiske partier:

Concertación de Partidos por la Democracia (CPPD) () (Koalitionen af demokratiske partier):

Partido Demócrata Cristiano (PDC) (De kristelige demokrater): Partiet blev oprettet i 1957 og ledes af Enrique Krauss. Det er koalitionens største parti, hvorfra de sidste to demokratisk valgte præsidenter er kommet. PDC repræsenterer et bredt spektrum af politiske synspunkter. PDC's første næstformand og formand for senatet, Andrés Zaldívar, indskrev sig den 8. maj 1998 som PDC's kandidat til det kommende præsidentvalg.

Partido por la Democracia (PPD) (Det demokratiske parti): Koalitionens næststørste parti. Det oprettedes i 1987 af tidligere PS-medlemmer og står for liberale og moderate socialdemokratiske synspunkter. Det fungerede som politisk forum for PS, indtil dette parti blev legaliseret. Det ledes af Jorge Bitar og vil måske støtte Ricardo Lagos' (fra PS) præsidentkandidatur.

Partido Socialista (PS) (Socialistpartiet): Partiet oprettedes i 1933 og ledes af Camilo Escalona. Det rummer forskellige ideologiske strømninger, fra socialdemokratiske til næsten marxistiske-leninistiske. Der er ved at være flertal i partiet for at støtte ministeren for offentlige arbejder, Ricardo Lagos, som præsidentkandidat for PS og PPD.

Unión por Chile (UPC) (Unionen for Chile):

Renovación Nacional (RN) (National fornyelse): Det største parti i oppositionens koalition. Konservativt med moderate synspunkter. Leder: Alberto Espina. RN blev oprettet i 1987 i forbindelse med folkeafstemningen om Pinochets regime den 5. oktober 1988. Det har endnu ikke truffet afgørelse om en præsidentkandidat.

Unión Democrática Independiente (UDI) (Den uafhængige demokratiske union): Et højreparti under ledelse af Jovino Novoa. Det regnes for at være det parti, der står det tidligere militærregime nærmest. Oprettedes i 1989 af tidligere RN-medlemmer. Partiet udpeger måske Joaquín Lavín til præsidentkandidat.

>TABELPOSITION>

() På grund af valgsystemet med to kandidater er det meget sandsynligt, at partikoalitionerne kun udpeger én præsidentkandidat hver til valget i 1999.

BILAG 2 til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Statistisk profil

1. Grundlæggende data

>TABELPOSITION>

2. Sociale data (seneste skøn)

>TABELPOSITION>

3. Bruttonationalprodukt (BNP) 1990-1997 (i faste 1986-priser)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

4. Makroøkonomiske indikatorer, 1990-1997

>TABELPOSITION>

5. Samhandel: Vigtigste handelspartnere

5.1. Vareeksport, 1992-1997 (i mio. dollars og i procent)

>TABELPOSITION>

5.2. Vareimport, 1992-1997 (i mio. dollars og i procent)

>TABELPOSITION>

5.3. Handelsbalance, 1992-1997 (i mio. dollars)

>TABELPOSITION>

6. Samhandel med Den Europæiske Union

6.1. Vareeksport, 1992-1997 (i mio. dollars og i procent)

>TABELPOSITION>

6.2. Vareimport, 1992-1997 (i mio. dollars og i procent)

>TABELPOSITION>

6.3. Handelsbalance, 1992-1997 (i mio. dollars)

>TABELPOSITION>

7. Eksportklassifikation, 1992-1997 (i mio. dollars)

>TABELPOSITION>

8. Importklassifikation, 1992-1997 (i mio. dollars)

>TABELPOSITION>

9. De direkte udenlandske investeringers hovedkilder, 1990-1996

(nettoinvesteringer. i mio. dollars og i procent af det samlede beløb)

>TABELPOSITION>

10. Betalingsbalance, 1990-1997 (i mio. dollars)

>TABELPOSITION>

11. Europa-Kommissionens samarbejde med Chile, 1990-1996 (forpligtelser i mio. ecu og i procent af det samlede beløb)

>TABELPOSITION>

12. Officiel udviklingsbistand, 1990-1996 (nettobeløb i mio. dollars og i procent af det samlede beløb)

>TABELPOSITION>