[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |

Bruxelles, den 17.02.2005

KOM(2005) 54 endelig

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Saudi-Arabien, om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2852/2000 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Republikken Korea og om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af sådanne varer med oprindelse i Taiwan

(forelagt af Kommissionen)

BEGRUNDELSE

Den 19. december 2003 indledte Kommissionen en antidumpingundersøgelse vedrørende importen til Fællesskabet af korte syntetiske fibre af polyester (”polyesterfibre”) med oprindelse i Folkerepublikken Kina (”Kina”) og Saudi-Arabien. Den samme dag indledte Kommissionen en interimsundersøgelse vedrørende importen af samme vare med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan.

Da det var nødvendigt at foretage en yderligere undersøgelse af visse aspekter i forbindelse med skade og årsagssammenhæng, blev der ikke indført midlertidige foranstaltninger i proceduren vedrørende Kina og Saudi-Arabien. Resultaterne af disse to procedurer blev derefter slået sammen.

Kun en enkelt af de fem kinesiske eksporterende producenter, der anmodede om markedsøkonomisk status, opfyldte de nødvendige kriterier for at kunne anses for at drive virksomhed under markedsøkonomiske vilkår. Den normale værdi blev for de andre fire kinesiske eksporterende producenter fastsat på grundlag af oplysninger vedrørende en producent i referencelandet Amerikas Forenede Stater. Tre af disse selskaber opfyldte kriterierne i artikel 9, stk. 5, i grundforordningen, og der blev fastsat en individuel told for dem. Det blev konstateret, at der forekom betydelig dumping for alle eksporterende producenter i Kina.

Den ene af de to saudiarabiske eksporterende producenter indgav upålidelige oplysninger. Dumpingmargenen for denne eksporterende producent blev faststat til samme niveau som for den anden eksporterende producent i Saudi-Arabien.

For Republikken Koreas vedkommende blev det konstateret, at der forekom dumping for to af de tre eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, om end det var på et lavere niveau end i den oprindelige undersøgelse. Dumpingmargenen for det tredje selskab blev konstateret at være minimal. De ændrede omstændigheder var af varig art. De gældende foranstaltninger bør ændres i overensstemmelse hermed.

For de to undersøgte selskaber i Taiwan, der tegnede sig for mere end 95 % af eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, blev dumpingen konstateret at være minimal. De ændrede omstændigheder var af varig art. Proceduren vedrørende Taiwan bør derfor afsluttes, uden at der indføres foranstaltninger.

Fra 2000 til 2003 steg importmængden fra Kina, Saudi-Arabien og Sydkorea med 12 %, og markedsandelen voksede fra 15,6 % til 17,6 %. Samtidig faldt importpriserne med 18 %, og forbruget i Fællesskabet var stabilt. Det blev desuden konstateret, at de priser, som EF-erhvervsgrenen solgte polyesterfibre til på det frie marked, i gennemsnit blev underbudt af de eksporterende producenter med 16 % (Kina), 16,8 % (Saudi-Arabien) og 24 % (Sydkorea).

EF-erhvervsgrenens produktion faldt med 5 %, kapacitetsudnyttelsesgraden faldt fra 87 % til 81 %, salget på det frie marked i Fællesskabet faldt med 6 %, de tilsvarende gennemsnitlige salgspriser faldt med 8 %, markedsandelen faldt fra 31 % til 29 %, rentabiliteten faldt fra 4,4 % til -3,2 %, beskæftigelsen faldt med 7 %, og likviditeten var negativ i undersøgelsesperioden. Det konkluderes derfor, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade.

Det blev konstateret, at nedgangen inden for EF-erhvervsgrenen faldt sammen med stigningen i dumpingimporten, og at ingen andre faktorer var årsag til den væsentlige skade, der var forvoldt EF-erhvervsgrenen.

Endelig blev det konstateret, at der ikke er nogen tvingende årsager til ikke at indføre antidumpingforanstaltninger hvad angår Fællesskabets interesser som helhed.

Det foreslås derfor, at Kommissionen vedtager vedlagte forslag til Rådets forordning senest den 16. februar 2005, så Rådet kan vedtage og offentliggøre det i Den Europæiske Unions Tidende senest den 18. marts 2005.

Forslag til

RÅDETS FORORDNING

om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Saudi-Arabien, om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2852/2000 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Republikken Korea og om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af sådanne varer med oprindelse i Taiwan

RADET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995[1] om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab ("grundforordningen"), særlig artikel 9 og artikel 11, stk. 3,

under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og[2]

ud fra følgende betragtninger:

A. PROCEDURE

1. Gældende foranstaltninger

(1) I juli 1999 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 1728/1999[3] en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester (”polyesterfibre”) med oprindelse i Taiwan.

(2) I december 2000 indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 2852/2000[4] en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i bl.a. Republikken Korea.

(3) Der blev fastsat følgende endelige antidumpingtold, udtrykt i procent af cif-værdien, Fællesskabets grænse, for de eksporterende producenter i Republikken Korea og Taiwan, der var omfattet af ovennævnte undersøgelser:

– Taiwan

- Far Eastern Textile Ltd. 6,8 %

- Nan Ya Plastics Corporation 5,9 %

- Shingkong Synthetic Fibres Co. 13,0 %

- Alle andre selskaber 13,0 %

– Republikken Korea

- Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd. 0 %

- Huvis Corporation 4,8 %

- SK Global Co. Ltd. 4,8 %

- Sung Lim Co. Ltd. 0 %

- Alle andre selskaber 20,2 %

2. De nuværende undersøgelser

(4) Kommissionen offentliggjorde den 19. december 2003 en meddelelse ("indledningsmeddelelsen") i Den Europæiske Unions Tidende [5] om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af korte polyesterfibre med oprindelse i Folkerepublikken Kina ("Kina") og Saudi-Arabien.

(5) Den samme dag offentliggjorde Kommissionen i henhold til artikel 11, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 (”grundforordningen”) en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende [6] om indledningen af en interimsundersøgelse af den endelige antidumpingtold, der blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 1728/1999 og (EF) nr. 2852/2000 på importen af polyesterfibre med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan.

(6) Antidumpingundersøgelserne blev indledt på grundlag af en klage og en anmodning indgivet den 10. november 2003 af Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques (”CIRFS” eller ”klageren”) på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde mere end 40 %, af den samlede produktion i Fællesskabet af polyesterfibre. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med nævnte vare og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af procedurerne.

3. Undersøgelser vedrørende andre lande og gældende foranstaltninger

(7) Der findes i øjeblikket endelige antidumpingforanstaltninger over for importen af polyesterfibre med oprindelse i i) Australien, Indonesien og Thailand, indført ved Rådets forordning (EF) nr. 1522/2000[7], ii) Indien, indført ved Rådets forordning (EF) nr. 2852/2000, samt iii) Belarus, indført ved Rådets forordning (EF) 1799/2002[8].

4. Parter, som er berørt af proceduren

(8) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter i Kina, Saudi-Arabien, Korea og Taiwan, importører/forhandlere og deres sammenslutninger, leverandører og brugere, som den vidste var berørt af sagen, såvel som repræsentanterne for de pågældende eksportlande og klageren samt andre EF-producenter, som den havde kendskab til, om indledningen af proceduren. De interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i meddelelsen om indledningen af proceduren.

(9) Med henvisning til det store antal kinesiske, taiwanske og koreanske eksporterende producenter, som var opført i klagen og i anmodningen, og det store antal EF-importører af den pågældende vare, blev stikprøver nævnt som en mulighed i begge indledningsmeddelelser for at fastlægge dumpingens og skadens omfang, jf. artikel 17 i grundforordningen.

(10) For at sætte Kommissionen i stand til at fastslå, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i så tilfælde at udtage en stikprøve, blev alle eksporterende producenter i de lande, der er omtalt i betragtning (9), og EF-producenterne anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og som angivet i indledningsmeddelelserne at indsende grundlæggende oplysninger om deres aktiviteter i forbindelse med den pågældende vare for perioden 1. januar 2003 til 30. november 2003 (”stikprøveperioden”).

(11) Efter en gennemgang af de oplysninger, som de kinesiske eksporterende producenter havde fremlagt, og med henvisning til det lave antal svar på stikprøvespørgsmålene blev det besluttet, at der ikke var brug for stikprøveudtagning blandt de kinesiske eksporterende producenter.

(12) I Korea besvarede ni eksporterende producenter stikprøvespørgsmålene. De tre eksporterende producenter med den største eksportmængde blev udvalgt til at indgå i stikprøven. Et af de udvalgte selskaber ophørte imidlertid efterfølgende med at samarbejde og blev derfor erstattet af det selskab, der havde den fjerde største eksportmængde. Den endelige stikprøve repræsenterede mere end 80 % af den oplyste eksport af den pågældende vare til Fællesskabet og bestod af følgende selskaber:

- Huvis Corporation

- Sung Lim Co. Ltd.

- Saehan Industries Inc.

(13) I Taiwan besvarede fem selskaber stikprøvespørgsmålene og indgav oplysninger om eksportsalget af den pågældende vare til Fællesskabet i stikprøveperioden. De tre selskaber med den største eksportmængde blev udvalgt til at indgå i stikprøven. Det blev imidlertid efterfølgende konstateret, at et af de udvalgte selskaber ikke eksporterede den pågældende vare til forbrug i Fællesskabet i stikprøveperioden. Det måtte derfor udelukkes fra stikprøven. Det viste sig, at det fjerde største selskab, som derefter blev opfordret til at udfylde spørgeskemaet, var i samme situation. Hvis der var blevet inddraget et yderligere selskab i stikprøven, ville fristen for at udfylde spørgeskemaet skulle forlænges, hvilket på det daværende trin kunne have betydet, at undersøgelsen ikke kunne afsluttes i tide. Under alle omstændigheder tegnede de to resterende selskaber sig for mere end 95 % af eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet i stikprøveperioden og blev dermed anset for repræsentative. Stikprøven bestod derfor af følgende selskaber:

- Far Eastern Textile Ltd.

- Nan Ya Plastics Corporation

(14) Med hensyn til importørerne i Fællesskabet blev fem selskaber, der ikke var forretningsmæssigt forbundet med de eksporterende producenter, oprindeligt udvalgt til at indgå i stikprøven på grundlag af omfanget af deres import fra de pågældende lande. Et af de udvalgte selskaber blev efterfølgende anset for ikke-samarbejdsvilligt og blev udelukket fra stikprøven. De resterende fire selskaber i stikprøven tegnede sig for 14,6 % af den samlede import af den pågældende vare. Den endelige stikprøve bestod af følgende selskaber:

- S.I.M.P., SpA, Italien

- Highams Group Ltd., Det Forenede Kongerige

- Tob Herman Industries, N.V., Belgien

- Marubeni Europe plc Hamburg Branch, Tyskland

(15) Kommissionen sendte ansøgningsskemaer om henholdsvis markedsøkonomisk og individuel behandling til de kinesiske eksporterende producenter, som den vidste var berørt. Der blev modtaget anmodninger om markedsøkonomisk behandling eller om individuel behandling, hvis det fremgik af undersøgelsen, at de eksporterende producenter ikke opfyldte betingelserne for markedsøkonomisk behandling, fra fem eksporterende producenter og to forretningsmæssigt forbundne selskaber.

(16) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt, og til alle andre selskaber, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelserne. Der blev modtaget besvarelser fra fem kinesiske eksporterende producenter, to saudiarabiske eksporterende producenter, tre koreanske eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, to taiwanske eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, fem importører i Fællesskabet, der var forretningsmæssigt forbundet med en saudiarabisk eksportør, en importør i Fællesskabet, der indførte den pågældende vare fra Korea, to ikke-forretningsmæssigt forbundne importører, der indgik i stikprøven, seks producenter i EF-erhvervsgrenen, to ikke-klagende producenter, to leverandører af råmaterialer, ti brugere og en producent i referencelandet, dvs. Amerikas Forenede Stater (”USA”).

(17) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om dumping, den deraf følgende skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:

a) Producenter i EF-erhvervsgrenen

- Catalana de Polimers, S.A, Spanien

- Dupont Sabanci Polyester GmbH, Tyskland

- Industrias Químicas Textiles, S.A., Spanien

- Tergal Fibres, S.A., Frankrig

- Trevira GmbH, Tyskland

- Wellman International Limited, Irland

b) Ikke-klagende producenter

- Freudenberg Politex, S.r.l., Italien

- Realplastic, S.r.l., Italien

c) Eksporterende producenter i Folkerepublikken Kina

- AnShun Pettechs Group:

- Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd.

- Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd.

- Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd

- Xiake Color Spinning Co., Ltd.

d) Eksporterende producenter i Saudi-Arabien

- National Polyester Fibers Factory

- Saudi Basic Industries Corporation (Sabic) og den forretningsmæssigt forbundne producent Arabian Industrial Fibres Company (Ibn Rushd)

e) Eksporterende producenter i Republikken Korea

- Huvis Corporation, Seoul

- Saehan Industries Inc., Seoul

- Sung Lim Co., Ltd., Kumi-si

f) Eksporterende producenter i Taiwan

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei

- Far Eastern Textile Ltd., Taipei

g) Forretningsmæssigt forbundne importører

- Sabic Global Ltd, Nederlandene

h) Importør af den pågældende vare fra Korea

- Saehan Industries Deutschland (Eschborn, Tyskland)

i) Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører

- S.I.M.P. SpA, Italien

- Highams Group Ltd., Det Forenede Kongerige

- Tob Herman Industries, N.V., Belgien

- Marubeni Europe plc Hamburg Branch, Tyskland

(18) Da det var nødvendigt at fastsætte en normal værdi for eventuelle eksporterende producenter i Kina, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, blev der aflagt kontrolbesøg hos følgende selskab for at fastsætte den normale værdi på grundlag af oplysninger fra referencelandet USA:

- Wellman Inc., Amerikas Forenede Stater

5. Undersøgelsesperiode

(19) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. januar 2003 til 31. december 2003 ("undersøgelsesperioden" eller "UP"). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1. januar 2000 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").

6. Fremlæggelse af oplysninger

(20) Alle parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at anbefale, at

i) der indføres en endelig antidumpingtold på importen af polyesterfibre med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Saudi-Arabien

ii) proceduren vedrørende importen af polyesterfibre med oprindelse i Taiwan afsluttes

iii) Rådets forordning (EF) nr. 2852/2000 om indførelse af endelige foranstaltninger over for importen af polyesterfibre med oprindelse i bl.a. Republikken Korea ændres.

I henhold til grundforordningen blev parterne indrømmet en frist til at fremsætte bemærkninger til disse oplysninger.

(21) Der blev taget hensyn til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra parterne, og de endelige afgørelser er i påkommende tilfælde blevet ændret i overensstemmelse hermed.

B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE

1. Pågældende vare

(22) Definitionen af den pågældende vare er den samme som den, der blev benyttet i de i betragtning (1) og (2) nævnte undersøgelser.

(23) Den pågældende vare er korte syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til spinding, og tariferes i øjeblikket under KN-kode 5503 20 00. Varen benævnes almindeligvis syntetiske polyesterfibre.

(24) Varen er et basismateriale, der bruges i flere forskellige led af fremstillingen af tekstilvarer. Forbruget af polyesterfibre i Fællesskabet anvendes enten til spinding, dvs. til fremstilling af filamenter til tekstilproduktion, blandet med andre fibre, såsom bomuld og uld, eller til ikke-vævede anvendelsesformål, som f.eks. fyldemateriale, dvs. til udstopning eller polstring af visse tekstilvarer såsom puder, bilsæder og jakker.

(25) Varen sælges som forskellige varetyper, der kan identificeres ved hjælp af forskellige specifikationer, som f.eks. vægt, brudstyrke, glans og siliciumbehandling, eller ved deres klassificering i varekategorier, som f.eks. runde fibre, hule fibre og bikomponentfibre og specialiteter såsom farvede og tresidede fibre. I produktionsmæssig henseende kan der sondres mellem nyfremstillede polyesterfibre baseret på nye råmaterialer og regenererede polyesterfibre baseret på genbrug af polyester. Endelig kan varen være af ringe kvalitet eller af første kvalitet.

(26) Det fremgik af undersøgelsen, at alle typer af den pågældende vare som defineret i betragtning (23) trods forskelle i en række faktorer som defineret i den foregående betragtning har samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og benyttes til samme formål. Derfor anses alle typer af den pågældende vare for at være en og samme vare i forbindelse med denne antidumpingprocedure.

2. Samme vare

(27) Det blev konstateret, at de polyesterfibre, der indføres fra de berørte eksportlande og sælges på hjemmemarkedet i disse lande, den vare, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i referencelandet (USA), samt den vare, der fremstilles og sælges af EF-erhvervsgrenen i Fællesskabet, har de samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og de samme anvendelsesformål. De anses derfor for at være identiske varer, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.

C. DUMPING

1. Generel metode

(28) Den nedenfor beskrevne generelle metode blev anvendt over for alle eksporterende producenter i Republikken Korea, Taiwan, Saudi-Arabien og så vidt muligt Kina. I de nedenstående undersøgelsesresultater vedrørende dumpingimporten fra de pågældende lande beskrives derfor kun aspekter, der er specifikke for hvert enkelt eksportland.

2. Normal værdi

(29) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen blev det først undersøgt for hver enkelt af de samarbejdsvillige eksporterende producenter, om deres hjemmemarkedssalg af polyesterfibre var repræsentativt, dvs. om dette salg samlet set udgjorde mindst 5 % af producentens samlede eksportsalg til Fællesskabet.

(30) Kommissionen undersøgte efterfølgende, hvilke af de typer polyesterfibre, der solgtes på hjemmemarkedet, som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet. For så vidt angår undersøgelsen efter varetype fandt Kommissionen som anført i betragtning (27), at varetyper, der solgtes på henholdsvis hjemmemarkedet og til eksport, og som havde samme oprindelse, denier, sammensætning, tværsnit, glans, farve, siliciumbehandling, kvalitet og anvendelsesformål, var direkte sammenlignelige.

(31) For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med den type polyesterfibre, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, om hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Hjemmemarkedssalget af en bestemt type polyesterfibre blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis det samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende type i undersøgelsesperioden udgjorde mindst 5 % af den samlede solgte mængde af den sammenlignelige type polyesterfibre, der eksporteredes til Fællesskabet.

(32) Kommissionen undersøgte derefter, om hjemmemarkedssalget af hver type polyesterfibre, der solgtes på hjemmemarkedet i repræsentative mængder, kunne anses for at have fundet sted i normal handel i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i grundforordningen, ved at fastsætte andelen af fortjenstgivende salg af den pågældende type polyesterfibre til uafhængige kunder. I de tilfælde, hvor mindst 80 % af den samlede salgsmængde af en bestemt type polyesterfibre blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, og hvor den vejede gennemsnitspris for denne type svarede til eller lå over produktionsomkostningerne, blev den normale værdi fastsat på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne for den pågældende type ved hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden, uanset om dette salg havde været fortjenstgivende eller ej. I de tilfælde, hvor mængden af det fortjenstgivende salg af en bestemt type polyesterfibre udgjorde 80 % eller mindre af den samlede salgsmængde af denne type, eller hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type lå under produktionsomkostningerne, blev normalværdien fastsat på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af de fortjenstgivende salgstransaktioner for den pågældende type, dog forudsat at dette salg udgjorde mindst 10 % af den samlede salgsmængde for den pågældende type.

(33) Hvis det fortjenstgivende salg af en varetype udgjorde mindre end 10 % af den samlede salgsmængde for denne type, blev den pågældende type ikke anset for at være solgt i tilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen med rimelighed kunne anvendes som grundlag for fastsættelsen af den normale værdi. Hvis hjemmemarkedsprisen for en bestemt varetype, der blev solgt af en eksporterende producent, ikke kunne anvendes til at fastsætte den normale værdi, måtte der anvendes en anden metode.

(34) Det blev undersøgt, om den normale værdi kunne fastsættes på grundlag af andre producenters hjemmemarkedspriser i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen. Da der ikke var nogen pålidelige hjemmemarkedspriser for andre producenter til rådighed, blev der anvendt en beregnet normal værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.

(35) I henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen blev den normale værdi beregnet på grundlag af de enkelte eksporterende producenters egne produktionsomkostninger plus et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (“SA&G”) samt fortjeneste.

(36) Kommissionen undersøgte derfor, om de SA&G-omkostninger og den fortjeneste, som hver af de pågældende eksporterende producenter havde haft på hjemmemarkedet, kunne anses for at udgøre pålidelige oplysninger.

(37) De faktiske SA&G-omkostninger blev anset for pålidelige, hvis det pågældende selskabs hjemmemarkedssalg kunne anses for repræsentativt, jf. artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Den indenlandske fortjenstmargen blev fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalget i normal handel.

(38) I alle tilfælde, hvor disse betingelser ikke var opfyldt, undersøgte Kommissionen, om det var muligt at anvende oplysninger for andre eksportører eller producenter på hjemmemarkedet i oprindelseslandet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra a), i grundforordningen. Når der kun fandtes pålidelige oplysninger for en enkelt eksporterende producent, var det ikke muligt at fastlægge et gennemsnit som omhandlet i artikel 2, stk. 6, litra a), i grundforordningen, og det blev undersøgt, om betingelserne i artikel 2, stk. 6, litra b), var opfyldt, dvs. om der kunne anvendes oplysninger vedrørende den pågældende eksportørs eller producents produktion og salg af varer inden for samme generelle kategori. Når disse oplysninger ikke var tilgængelige eller ikke blev indgivet af den eksporterende producent, blev SA&G-omkostninger og fortjeneste fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra c), dvs. på grundlag af enhver anden rimelig metode.

3. Eksportpris

(39) I alle tilfælde, hvor den pågældende vare blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, dvs. på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.

(40) Når eksportsalget fandt sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør, og der ikke kunne fæstes lid til eksportprisen, blev den i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen beregnet på grundlag af den pris, hvortil de indførte varer første gang blev videresolgt til en uafhængig køber, behørigt justeret for alle de omkostninger, der påløb mellem indførsel og videresalg, samt en rimelig margen til dækning af SA&G-omkostninger og fortjeneste. I denne forbindelse blev den forretningsmæssigt forbundne importørs egne SA&G-omkostninger benyttet. Det er Kommissionens faste praksis at fastsætte fortjenstmargenen på grundlag af oplysninger fra samarbejdsvillige ikke-forretningsmæssigt forbundne importører.

(41) Det skal bemærkes, at undersøgelsen viste, at en af de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører kun handlede med den pågældende vare som en bivirksomhed. Der blev derfor ikke taget hensyn til fortjenstmargenen for denne importør.

4. Sammenligning

(42) Den normale værdi og eksportpriserne for sammenlignelige typer blev sammenlignet ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede priserne og deres sammenlignelighed, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev i alle tilfælde foretaget justeringer, hvor dette var berettiget, korrekt og behørigt dokumenteret.

5. Dumpingmargen for undersøgte selskaber

(43) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen, og undtagen i de i betragtning (45) beskrevne tilfælde, blev dumpingmargenen for hver af de eksporterende producenter fastsat på grundlag af en sammenligning mellem det vejede gennemsnit af den normale værdi og det vejede gennemsnit af eksportprisen for hver enkelt varetype.

(44) I et af tilfældene måtte det undersøges, om det var muligt at sammenligne de enkelte transaktioner, fordi det ikke ville afspejle dumpingens fulde omfang at anvende metoden med gennemsnit i forhold til gennemsnit (jf. betragtning (133) til (135)). Det var imidlertid ikke muligt at foretage en sammenligning på grundlag af de enkelte transaktioner, da antallet af transaktioner på hjemmemarkedet og antallet af eksporttransaktioner afveg betydeligt fra hinanden. Desuden kunne der ikke konstateres nogen transaktioner på hjemmemarkedet, der tidsmæssigt faldt sammen med eksporttransaktioner.

(45) Når eksportmønstret var meget forskelligt for forskellige perioder, og den i betragtning (43) beskrevne metode ikke i fuldt omfang afspejlede den dumping, der fandt sted, blev det vejede gennemsnit af den normale værdi sammenlignet med priserne for alle individuelle eksporttransaktioner i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen.

(46) For de eksporterende producenter, der var forretningsmæssigt forbundne selskaber, blev der beregnet en gennemsnitlig dumpingmargen i henhold til Kommissionens faste praksis for forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter.

6. Restdumpingmargen

(47) For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev der i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen fastsat en restdumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.

(48) Før restdumpingmargenen kunne fastsættes, måtte graden af samarbejdsvilje undersøges. Graden af samarbejdsvilje blev anset for at være høj, når eksportmængden fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter lå tæt på Eurostats oplysninger for det pågældende land, og der ikke var nogen grund til at antage, at nogen af de eksporterende producenter ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. For at sikre, at eventuelle foranstaltninger ville blive effektive, blev det i dette tilfælde besluttet at fastsætte restdumpingmargenen til den højeste dumpingmargen, der var konstateret for et samarbejdsvilligt selskab.

(49) Når der blev udvist en lav grad af samarbejdsvilje, blev restdumpingmargenen fastsat på grundlag af den højeste dumpingmargen for en repræsentativ model, der var konstateret for en anden samarbejdsvillig producent. Denne fremgangsmåde fandtes også nødvendig for at undgå at belønne manglende samarbejdsvilje, og fordi der ikke var tegn på, at en ikke-samarbejdsvillig part havde foretaget dumping på et lavere niveau.

7. Folkerepublikken Kina

7.1 Markedsøkonomisk behandling

(50) I antidumpingundersøgelser vedrørende import fra Kina fastsættes den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1-6, i grundforordningen for de producenter, der opfylder kriterierne i artikel 2, stk. 7, litra c).

(51) Til orientering er de kriterier i artikel 2, stk. 7, litra c), i grundforordningen, som de ansøgende selskaber skal godtgøre, at de opfylder, kort beskrevet nedenfor:

1. erhvervsmæssige beslutninger og omkostninger træffes og afholdes på markedsvilkår og uden væsentlig indgriben fra statens side

2. regnskaber underkastes uafhængig revision efter internationale revisionsstandarder og anvendes til alle formål

3. ingen væsentlige fordrejninger er videreført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system

4. der sikres retligt sikre og stabile forhold gennem konkurs- og ejendomslove

5. valutakursomregninger sker til markedskursen.

(52) Fem eksporterende producenter i Kina anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen og besvarede ansøgningsskemaet herom for eksporterende producenter. Kommissionen aflagde kontrolbesøg hos disse selskaber for at indhente og efterprøve alle de nødvendige oplysninger, som var afgivet i anmodningerne om markedsøkonomisk behandling.

(53) Undersøgelsen viste, at kun et ud af de nævnte fem selskaber opfyldte alle kriterier, og det blev derfor indrømmet markedsøkonomisk behandling. Det drejer sig om følgende eksporterende producent i Kina:

- Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd.

(54) De resterende fire anmodninger måtte afvises. Nedenstående tabel sammenfatter afgørelsen for de fire selskaber, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, med hensyn til hvert af de fem kriterier, der er fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c).

Selskab | Kriterier |

Artikel 2, stk. 7, litra c), første led | Artikel 2, stk. 7, litra c), andet led | Artikel 2, stk. 7, litra c), tredje led | Artikel 2, stk. 7, litra c), fjerde led | Artikel 2, stk. 7, litra c), femte led |

1 | Ikke opfyldt | Ikke opfyldt | Ikke opfyldt | Opfyldt | Opfyldt |

2 | Opfyldt | Ikke opfyldt | Ikke opfyldt | Opfyldt | Opfyldt |

3 | Ikke opfyldt | Ikke opfyldt | Ikke opfyldt | Opfyldt | Opfyldt |

4 | Ikke opfyldt | Ikke opfyldt | Ikke opfyldt | Opfyldt | Opfyldt |

Kilde: Kontrollerede besvarelser af spørgeskemaer udfyldt af de samarbejdende kinesiske eksportører |

(55) De pågældende selskaber fik mulighed for at kommentere ovennævnte undersøgelsesresultater. Alle fire selskaber, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, var uenige i afgørelserne og hævdede, at de burde indrømmes denne behandling.

(56) Hvad angår det første kriterium, dvs. at erhvervsmæssige beslutninger og omkostninger træffes og afholdes som reaktion på markedssignaler og uden væsentlig indgriben fra statens side, og at omkostningerne afspejler markedsværdierne, gjorde et af selskaberne indsigelse mod Kommissionens konklusion om, at det modtog statsstøtte, og at omkostningerne derfor ikke fuldstændig afspejlede markedsværdierne. I dette tilfælde havde den statsejede aktionær indskudt aktiver, da selskabet blev oprettet, og blev ikke kompenseret for selskabets øgede værdi, da aktierne efterfølgende blev solgt. Ved kontrolbesøget på stedet blev der indsamlet beviser, der bekræftede, at den statsejede aktionær ikke blev kompenseret for den pågældende værdistigning. Som følge af denne finansielle fordel behøvede selskabet ikke at betale markedsværdien for de aktiver, der indgik i produktionen af den pågældende vare. Beslutningerne vedrørende omkostninger og inputs blev derfor ikke anset for at være truffet som reaktion på markedssignaler.

(57) Selskabet forsøgte desuden at skjule enhver statslig indgriben. Ved at gennemgå oversættelsen af den kinesiske udgave af selskabets erhvervslicens blev det rent faktisk konstateret, at oplysninger om aktionærens forretningsprofil, især vedrørende administration og drift af de kommunalt ejede aktiver, tydeligvis var udeladt. Det måtte derfor konkluderes, at den eksporterende producent ikke fremlagde tilstrækkelig dokumentation for, at selskabet drev virksomhed under markedsøkonomiske vilkår. Ingen af de argumenter, der blev fremført af det pågældende selskab efter offentliggørelsen af disse oplysninger, kunne ændre denne konklusion, og anmodningen måtte afvises.

(58) Hvad angår det andet kriterium, dvs. at selskaberne skal benytte ét klart sæt grundlæggende regnskabsforskrifter, som revideres uafhængigt i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder, påstod de fire selskaber, at de opfyldte kriteriet, fordi deres regnskaber blev uafhængigt revideret. Det blev imidlertid konstateret, at revisorerne i deres beretninger for tre af selskabernes vedkommende ikke nævnte en række alvorlige problemer (bl.a. manglende overholdelse af grundlæggende internationale regnskabsstandarder), der blev opdaget ved kontrolbesøget på stedet, og heller ikke forklarede ændringer i de pågældende selskabers regnskabsføring. For et andet selskab blev det konstateret, at dets regnskaber ikke afspejlede revisorens henstillinger. Det måtte derfor konkluderes, at ingen af de pågældende fire selskabers regnskaber blev revideret i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder, jf. artikel 2, stk. 7, litra c), andet led, i grundforordningen, og anmodningerne blev afvist.

(59) Med hensyn til det tredje kriterium påstod tre selskaber, at der i modsætning til, hvad Kommissionen havde konkluderet, ikke var overført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system. I et af tilfældene måtte denne påstand afvises, da det blev konstateret, at det pågældende selskab modtog et rentefrit lån fra regeringen og en række øvrige former for støtte. Dette betyder, at der er overført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system, som påvirker produktionsomkostningerne. Hvad angår det andet selskab var det ikke muligt at afstemme de beløb, der skulle betales, med de beløb, der rent faktisk var betalt, for selskabets brugsret til jorden. Hvad mere er, og dette vedrører også det andet kriterium, blev selskabets immaterielle aktiver ikke afskrevet i overensstemmelse med regnskabsstandarderne. Et tredje selskab hævdede, at det ikke var ensbetydende med overførsel af væsentlige fordrejninger fra det tidligere markedsøkonomiske system, at det ikke kunne bevise, at dets kapital var indskudt i overensstemmelse med selskabsvedtægterne, fordi der kun var private interesser involveret. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at reglerne vedrørende selskabets indskudskapital ikke blev efterlevet. Det blev derfor konkluderet, at dette selskab var genstand for væsentlige fordrejninger, der var overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system, og at dets omkostninger, især i forbindelse med afskrivning af aktiver, blev væsentligt fordrejet. Det blev efterfølgende konkluderet, at de pågældende selskaber ikke opfyldte betingelserne i artikel 2, stk. 7, litra c), tredje led, i grundforordningen, og deres anmodninger måtte derfor afvises.

(60) Et af selskaberne hævdede, at Kommissionen havde truffet sin afgørelse om selskabets ansøgning om markedsøkonomisk behandling, efter at den frist på tre måneder, der er omhandlet i artikel 2, stk. 7, litra c), var udløbet, og at denne afgørelse derfor ikke var gyldig.

(61) I den forbindelse skal det bemærkes, at Kommissionen flere gange forlængede fristen for de pågældende kinesiske eksporterende producenter, herunder det ovennævnte selskab, der havde meget svært ved at udfylde ansøgningsskemaerne om markedsøkonomisk behandling inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.

(62) Det skal også bemærkes, at de fleste af de anmodninger om markedsøkonomisk behandling, der blev modtaget, var mangelfulde og krævede en række væsentlige præciseringer og yderligere oplysninger, hvilket forsinkede undersøgelsen. Endelig blev analysen forsinket på grund af en række komplicerede spørgsmål, f.eks. vedrørende selskabsstrukturer og salgskanaler, og de alvorlige problemer, der blev konstateret med hensyn til selskabernes regnskaber under kontrolbesøget på stedet, og det var derfor ikke muligt at træffe en afgørelse vedrørende de modtagne anmodninger om markedsøkonomisk behandling inden tre måneder efter iværksættelsen af undersøgelsen.

(63) I den forbindelse skal det bemærkes, at den manglende overholdelse af fristen ikke har nogen umiddelbare retlige følger, da selskaberne fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Det skal desuden bemærkes, at det ovennævnte selskab ikke fremsatte påstand om nogen negative følgevirkninger af den forlængede periode, der var nødvendig for at træffe afgørelsen om markedsøkonomisk behandling. Heller ingen af de andre interesserede parter hævdede, at de havde lidt nogen skade.

(64) På ovenstående baggrund konkluderes det, at der også kan træffes gyldig afgørelse om markedsøkonomisk behandling efter udløbet af fristen på tre måneder, og det pågældende selskabs anmodning blev derfor afvist.

(65) Det rådgivende udvalg blev hørt, og de direkte berørte parter blev informeret herom. EF-erhvervsgrenen fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger, men der blev ikke modtaget bemærkninger til den afgørelse, der var truffet om markedsøkonomisk behandling.

7.2 Individuel behandling

(66) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen fastsættes der en enhedstold for lande, der er omfattet af artikel 2, stk. 7, i grundforordningen, medmindre selskaberne i overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, i grundforordningen kan påvise, a) at de frit kan tilbageføre kapital og fortjeneste, b) at deres eksportpriser og -mængder og salgsbetingelser fastsættes frit, c) at størstedelen af aktierne tilhører private, d) at valutaomregninger foretages til markedskursen, og e) at statens indgriben ikke er af en sådan art, at der er mulighed for omgåelse af foranstaltningerne, hvis der fastsættes forskellige toldsatser for individuelle eksportører.

(67) Ud over markedsøkonomisk behandling anmodede de fem eksporterende producenter også om individuel behandling, i tilfælde af at de ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling. Som nævnt ovenfor skal selskaberne kunne påvise, at de opfylder kriterierne i artikel 9, stk. 5, i grundforordningen. Som beskrevet i betragtning (57) gav et af selskaberne misvisende oplysninger om et af dets aktionærers forretningsprofil for at skjule enhver indgriben fra statens side. Derfor kunne selskabet ikke påvise, at det fuldstændig frit kunne fastsætte eksportpriser og -mængder samt salgsbetingelser. Det kunne desuden heller ikke påvise, at statens indgriben ikke er af en sådan art, at der er mulighed for omgåelse af foranstaltningerne, hvis der fastsættes en individuel toldsats for denne eksportør. Da selskabet ikke opfylder alle kriterierne i grundforordningens artikel 9, stk. 5, blev det besluttet ikke at indrømme det individuel behandling.

(68) Et af de andre tre selskaber, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, var delvis udenlandsk ejet og kunne frit tilbageføre fortjenesten. De andre to selskaber ejes af kinesiske private selskaber, der er beliggende i Kina, og er derfor ikke omfattet af dette kriterium. På grundlag af bekræftede oplysninger fra disse tre selskaber blev det konstateret, at staten ikke påvirkede deres mulighed for frit at fastsætte deres eksportpriser og -mængder og salgsbetingelser. Statens indgriben blev heller ikke anset for at være af en sådan art, at der er mulighed for omgåelse af foranstaltningerne, da hovedparten af aktierne i disse selskaber tilhører fuldstændig private selskaber. Da de konkurrerer med hinanden på både hjemme- og eksportmarkedet, vil de enkelte selskaber hellere drage fordel af deres individuelle margen end at gribe til nogen form for omgåelse. Som nævnt i betragtning (54) opfyldte alle selskaberne det femte kriterium i artikel 2, stk. 7, litra c), i grundforordningen om, at alle valutaomregninger foretages til markedskursen. Det blev derfor konkluderet, at tre af de selskaber, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, opfyldte kravene til individuel behandling, jf. artikel 9, stk. 5, i grundforordningen.

(69) Det blev således konkluderet, at følgende tre eksporterende producenter i Kina bør indrømmes individuel behandling:

- AnShun Pettechs Group, der omfatter følgende forretningsmæssigt forbundne eksportører:

- Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd.

- Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd

7.3 Normal værdi

7.3.1 Fastsættelse af den normale værdi for samarbejdsvillige eksporterende producenter, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling

(70) Den kinesiske eksporterende producent, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, blev anmodet om at fremsende en fuldstændig besvarelse af et spørgeskema med oplysninger om hjemmemarkedssalg og om produktionsomkostninger for den pågældende vare. Besvarelsen blev efterprøvet ved et kontrolbesøg hos det pågældende selskab.

(71) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi benyttede Kommissionen samme metode som beskrevet i betragtning (29) til (38).

7.3.2 Fastsættelse af den normale værdi for alle eksporterende producenter, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling

- i) Referenceland

(72) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen skal den normale værdi for de eksporterende producenter, der ikke er indrømmet markedsøkonomisk behandling, fastsættes på grundlag af prisen eller en beregnet værdi i et tredjeland med markedsøkonomi (”referenceland”).

(73) I indledningsmeddelelsen blev USA nævnt som et egnet tredjeland med markedsøkonomi med henblik på at fastsætte den normale værdi for Kina, og interesserede parter blev opfordret til at fremsætte bemærkninger hertil. Tre eksporterende producenter gjorde indsigelse mod dette valg inden for den fastsatte frist, og en af dem foreslog, at man som referenceland skulle vælge eksportlandet med den laveste normale værdi, der var omfattet af denne procedure. Det blev fremført, at USA var på et andet økonomisk udviklingstrin end Kina, og at omkostningerne, herunder priserne på råmaterialer, var forholdsvis dyrere i USA.

(74) For at undersøge, om USA var et passende valg af referenceland, anmodede Kommissionen først om oplysninger vedrørende salgs- og markedsbetingelser fra kendte producenter af polyesterfibre i andre lande med markedsøkonomi, nemlig USA, Indien, Indonesien og Thailand. En producent i USA, en producent i Indien og to producenter i Indonesien indsendte de ønskede oplysninger. Det blev også undersøgt, om Taiwan eller Republikken Korea, der er omfattet af den i betragtning (5) nævnte sideløbende interimsundersøgelse vedrørende den samme vare, kunne anses for et egnet referenceland.

(75) Med hensyn til Taiwan fremgik det af oplysningerne fra den sideløbende interimsundersøgelse, at der kun blev solgt nyfremstillede polyesterfibre på hjemmemarkedet, hvorimod de kinesiske eksportører, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, udelukkende solgte genbrugte polyesterfibre, hvilket ville kræve store justeringer, når den normale værdi blev sammenlignet med eksportprisen. Med hensyn til Korea blev det konstateret, at de eksporterende producenter udførte deres varer til dumpingpriser til Fællesskabet (jf. betragtning (112) til (137)), hvilket tydede på, at der sandsynligvis var fordrejninger på hjemmemarkedet i dette land. Desuden blev der hovedsagelig solgt nyfremstillede polyesterfibre på det koreanske marked, mens kun et enkelt selskab (ud af tre) producerede genbrugte polyesterfibre. I modsætning hertil blev der i USA både solgt nyfremstillede og genbrugte polyesterfibre i store mængder. Det blev derfor konkluderet, at der ikke var nogen umiddelbar grund til, at Korea eller Taiwan skulle være mere egnede som referencelande end USA. De andre potentielle referencelande er omfattet af antidumping- og/eller udligningstold, hvilket kan tyde på fordrejninger på hjemmemarkedet for denne vare.

(76) Ifølge Kommissionens oplysninger har USA et stort og meget konkurrencedygtigt marked for den pågældende vare med mere end ti producenter og en betydelig import fra tredjelande. Selv om der var indført antidumpingtold på importen af den pågældende vare fra Republikken Korea og Taiwan, forekom der stadig en betydelig import af polyesterfibre fra andre lande.

(77) Som nævnt i betragtning (27) var den vare, der fremstilles og sælges på det amerikanske hjemmemarked, identisk med den vare, der eksporteres fra Kina til Fællesskabet. Det var kun de varetyper, der fremstilles med den samme produktionsproces i USA, der indgik i sammenligningen, dvs. polyesterfibre fra genbrugt affald.

(78) I Kina blev det vigtigste råmateriale, dvs. genbrugt affald, hovedsagelig indkøbt på hjemmemarkedet, selv om der også blev importeret noget fra USA og Europa. Producenten i referencelandet købte udelukkende råmaterialer fra indenlandske leverandører. Det blev derfor konkluderet, at adgangen til råmaterialer i USA var lettere eller i det mindste lige så let som i Kina.

(79) Det blev ikke anset for rimeligt at vælge referencelandet på grundlag af den lavest konstaterede normale værdi, da et sådant valg ikke ville være baseret på klare kriterier, men på det endelige resultat. Det faktum, at omkostningerne skulle være højere i et tredjeland med markedsøkonomi, kan heller ikke i sig selv anses for en grund til ikke at betragte et sådant land som et egnet referenceland. En af grundene til statslig indgriben kan være at holde omkostningerne nede for at støtte visse nationale industrier og sørge for, at de forbliver konkurrencedygtige. I sådanne tilfælde kan de lavere omkostninger blot være et resultat af den statslige indgriben og ikke af markedskræfterne. Formålet med artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen er netop, at valget af et referenceland skal gøre det muligt at basere den normale værdi på priser og omkostninger, der ikke er påvirket af forholdene i et land uden markedsøkonomi.

(80) Hvad angår de forskellige økonomiske udviklingstrin i USA og Kina er dette ikke i sig selv en relevant faktor for valget af referenceland. Det vil rent faktisk føre til en lavere normal værdi at vælge et moderne og omkostningseffektivt marked med en kraftig konkurrence end et referenceland med en tilsvarende økonomisk udvikling som det ikke-markedsøkonomiske land.

(81) I betragtning af ovenstående blev det konkluderet, at USA var det mest egnede referenceland, og at valget af USA derfor forekom rimeligt og berettiget, jf. artikel 2, stk. 7, i grundforordningen.

(82) Kommissionen sendte efterfølgende et mere detaljeret spørgeskema til producenten i USA og anmodede om oplysninger vedrørende salgspriserne på hjemmemarkedet og produktionsomkostningerne for den samme vare. Producentens besvarelse blev efterprøvet på stedet.

(83) Efter at fristen for at fremsætte bemærkninger til de fremlagte oplysninger var udløbet, hævdede to kinesiske eksporterende producenter, at USA ikke var et egnet referenceland, da der siden januar 2001 har været en undersøgelse i gang om konkurrencebegrænsende adfærd og prisaftaler på det amerikanske marked for polyesterfibre, der omfatter såvel det samarbejdsvillige som otte andre selskaber i USA. To af de medtiltalte selskaber i undersøgelsen har erkendt sig skyldige, og et af dem blev idømt en bøde. Det blev fremført, at Sydkorea eller Taiwan burde anvendes i stedet.

(84) Det skal bemærkes, at ovennævnte undersøgelse vedrører en praksis, der fandt sted mere end et år inden undersøgelsesperiodens begyndelse, og at der ikke findes nogen oplysninger, der tyder på, at denne praksis for de to markedsaktører, der har erkendt sig skyldige, skulle have påvirket de priser i undersøgelsesperioden, der blev lagt til grund for beregningen af den normale værdi. Det blev tværtimod konstateret ved at sammenligne den fortjenstmargen, som producenten i referencelandet havde på hjemmemarkedssalget af den samme vare, med fortjenstmargenen for producenterne i Korea og Taiwan, at denne margen enten var den samme eller lavere. Undersøgelsen har desuden ikke ført til nogen anklager mod den samarbejdsvillige amerikanske producent (Wellman Inc), som i september 2004 blev underrettet af de amerikanske myndigheder om, at der ikke ville blive rejst tiltale mod selskabet og dets ansatte. På denne baggrund konkluderes det, at de oplysninger fra den samarbejdsvillige amerikanske producent, der blev lagt til grund for fastsættelsen af den normale værdi, ikke er blevet fordrejet af nogen konkurrencebegrænsende adfærd, der tidligere måtte have fundet sted på det amerikanske marked. Under disse omstændigheder bekræftes det, at USA er et egnet referenceland. Det skal imidlertid bemærkes, at de nuværende undersøgelsesresultater vil kunne tages op til fornyet overvejelse, hvis en undersøgelse viser, at en sådan konkurrencebegrænsende adfærd fandt sted i undersøgelsesperioden eller fordrejede resultaterne af denne undersøgelse.

- ii) Fastsættelse af den normale værdi i referencelandet

(85) I henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen blev den normale værdi for de eksporterende producenter, der ikke var indrømmet markedsøkonomisk behandling, fastsat på grundlag af bekræftede oplysninger fra producenten i referencelandet, dvs. på grundlag af alle de priser, der var betalt eller skulle betales på det amerikanske hjemmemarked for sammenlignelige varetyper, da salget fandtes at have fundet sted i normal handel og i repræsentative mængder.

(86) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi benyttede Kommissionen samme metode som beskrevet i betragtning (29) til (38).

7.4 Eksportpris

(87) Hele eksportsalget til Fællesskabet fra de eksporterende producenter, der var indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling, fandt sted direkte til uafhængige kunder i Fællesskabet, og eksportprisen blev derfor i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales.

7.5 Sammenligning

(88) Der blev foretaget justeringer for forskelle i toldgodtgørelse, transport-, forsikrings-, håndterings-, emballerings- og kreditomkostninger, bankgebyrer og provisioner i tilfælde, hvor det var relevant og berettiget.

(89) Nogle af de varetyper, der blev eksporteret af de kinesiske eksporterende producenter, som fik individuel behandling, havde visse andre fysiske egenskaber end de sammenlignelige typer, der solgtes i referencelandet, bl.a. hvad angår glans, farve, tværsnit og siliciumbehandling. Der blev derfor foretaget en justering i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra a), i grundforordningen. I mangel af mere pålidelige oplysninger blev justeringen foretaget på grundlag af den prisforskel, der blev konstateret i referencelandet for disse specifikke egenskaber.

(90) Det fremgik af undersøgelsen, at salget i referencelandet udelukkende fandt sted til slutbrugere, mens de kinesiske eksporterende producenter også solgte gennem andre salgskanaler. Da disse salgskanaler ikke fandtes i referencelandet, blev der indrømmet en særlig justering i henhold til artikel 2, stk. 10, litra d), nr. ii), i grundforordningen ved at trække et beløb svarende til 10 % af bruttofortjenstmargenen fra den normale værdi ved salg til slutbrugere.

(91) Den normale værdi blev fastsat på ovenstående grundlag for mellem ca. 70 % og 90 % af den mængde af den pågældende vare, som de selskaber, der var indrømmet individuel behandling, eksporterede til Fællesskabet. Dette blev anset for at være repræsentativt for den dumping, der fandt sted.

(92) For den kinesiske eksporterende producent blev der også foretaget en justering for forskelle i momsrefusion.

7.6 Dumpingmargen

(93) For det selskab, der var indrømmet markedsøkonomisk behandling, blev dumpingmargenen fastsat på grundlag af en sammenligning af selskabets normale værdi beregnet som et vejet gennemsnit og dets vejede gennemsnitlige eksportpriser pr. varetype som fastsat ovenfor.

(94) For de tre selskaber, der var indrømmet individuel behandling, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi, der var fastsat i referencelandet for de varetyper, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende varetype, der eksporteredes til Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 11, i grundforordningen.

(95) For det samarbejdsvillige selskab, der hverken blev indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling, og for alle ikke-samarbejdsvillige eksportører blev den landsdækkende dumpingmargen fastsat som det vejede gennemsnit af den dumpingmargen, der blev konstateret for den producent, der ikke drev virksomhed under markedsøkonomiske vilkår og ikke blev indrømmet individuel behandling, og den højeste dumpingmargen for en repræsentativ model, der solgtes af en samarbejdsvillig eksporterende producent, der ikke drev virksomhed under markedsøkonomiske vilkår, jf. betragtning (49).

(96) Dumpingmargenerne udgør følgende i procent af cif-nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:

Selskab | Dumpingmargen |

Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd | 26,3 % |

Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd | 4,9 % |

Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd | 49,0 % |

Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd |

Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd |

Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd | 63,2 % |

Alle andre selskaber | 85,8 % |

8. Saudi-Arabien

(97) Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra to eksporterende producenter og fem importører, der var forretningsmæssigt forbundet med en af eksportørerne.

8.1 Saudi Basic Industries Corporation (‘Sabic’)

8.1.1 Normal værdi

(98) Denne eksporterende producent havde et repræsentativt salg af den samme vare på hjemmemarkedet. Dette salg kunne imidlertid af prismæssige årsager ikke anses for at have fundet sted i normal handel. I mangel af pålidelige oplysninger fra andre producenter i eksportlandet måtte den normale værdi derfor beregnes, jf. artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.

(99) For at beregne den normale værdi blev de faktiske SA&G-omkostninger, der var forbundet med den eksporterende producents hjemmemarkedssalg i normal handel af den samme vare i undersøgelsesperioden, lagt oven i producentens gennemsnitlige fremstillingsomkostninger for hver varetype, der var udført i undersøgelsesperioden.

(100) Da der ikke fandtes pålidelige oplysninger for andre eksporterende producenter i Saudi-Arabien (jf. betragtning (104) til (106)), og da den pågældende eksporterende producent ikke stillede nogen oplysninger til rådighed om produktion og salg af varer inden for samme generelle kategori, måtte fortjenstmargenen fastsættes på grundlag af enhver anden rimelig metode, jf. artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen. I denne forbindelse blev en fortjenstmargen på 5 % anset for rimelig. Der foreligger ingen oplysninger, der tyder på, at denne fortjenstmargen overstiger den fortjeneste, som andre eksportører eller producenter normalt opnår ved salg af varer inden for samme generelle kategori på Saudi-Arabiens hjemmemarked, jf. artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen.

8.1.2 Eksportpris

(101) Hele salget til Fællesskabet fandt sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør, der videresolgte varen til såvel forretningsmæssigt som ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder. De forretningsmæssigt forbundne kunder videresolgte derefter den pågældende vare til andre uafhængige kunder. Eksportprisen blev derfor beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.

8.1.3 Sammenligning

(102) Der blev foretaget justeringer for forskelle i transport-, forsikrings-, emballerings- og kreditomkostninger.

(103) Den eksporterende producent anmodede også om en justering af den normale værdi for omkostninger ved kundeservice på hjemmemarkedet. Ud over at der ikke var nogen dokumentation for det anmodede beløb, kunne det ikke ud fra de foreliggende oplysninger konkluderes, at denne faktor påvirkede prisernes sammenlignelighed. Det kunne navnlig ikke påvises, at kunderne på hjemmemarkedet konsekvent betalte andre priser på grund af denne faktor. Det blev desuden fastslået, at disse udgifter ikke kun var forbundet med salget af den samme vare på hjemmemarkedet, men også med andre markeder, herunder salget af den pågældende vare til Fællesskabet. På denne baggrund måtte den ønskede justering afvises, da den ikke opfyldte kravene i artikel 2, stk. 10.

8.2 National Polyester Fibers Factory (‘NPF’)

(104) Der var store mangler og modstridende oplysninger i besvarelsen af spørgeskemaet fra denne eksporterende producent. Selskabet blev anmodet om at rette, supplere og tydeliggøre sin besvarelse, men indgav ikke de manglende oplysninger og foretog ikke de nødvendige rettelser. Et kontrolbesøg på stedet afslørede desuden, at NPF ikke havde indberettet over halvdelen af sit hjemmemarkedssalg af polyesterfibre i undersøgelsesperioden. Det var endvidere ikke muligt at afstemme oplysningerne om selskabets samlede salg, herunder eksportsalget til Fællesskabet, med dets regnskabsdokumenter. Salgsoplysningerne i besvarelsen af spørgeskemaet blev derfor ikke anset for et pålideligt grundlag for fastsættelsen af dumpingmargenen.

(105) Oplysningerne om produktionsomkostningerne kunne heller ikke afstemmes med selskabets interne regnskabsdokumenter, og der blev ikke indgivet nogen beviser for, at de pågældende oplysninger var fuldstændige og korrekte. Det blev derfor konkluderet, at de modtagne oplysninger om den samme vares produktionsomkostninger ikke var pålidelige og ikke kunne lægges til grund for beregningen af den normale værdi.

(106) På denne baggrund kunne dumpingmargenen for denne eksporterende producent ikke fastsættes på grundlag af selskabets egne data. Dumpingmargenen blev derfor fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18 i grundforordningen. I betragtning af de ufuldstændige oplysninger fra NPF var der ingen grund til at konkludere, at NPF foretog dumpingeksport i et andet omfang end den anden eksporterende producent i Saudi-Arabien. Det blev derfor anset for passende at fastsætte dumpingmargenen for NPF til det samme niveau som for den anden eksporterende producent i Saudi-Arabien.

(107) Selskabet gjorde indsigelse mod denne fremgangsmåde og hævdede, at der var fuld gennemsigtighed i dets virksomhed, og at eventuelle fejl i de indgivne oplysninger var utilsigtede og rene skrivefejl. Der blev imidlertid ikke fremlagt yderligere oplysninger, der kunne få Kommissionen til at ændre sine afgørelser.

(108) Den anden saudiarabiske eksporterende producent var uenig med ovennævnte fremgangsmåde og hævdede, at den ville belønne manglende samarbejdsvilje. Det blev desuden hævdet, at NPF eksporterede andre varetyper, der ikke kan sammenlignes med de typer, der eksporteres af Sabic. I den forbindelse skal det bemærkes, at dumpingmargenen for NPF blev fastsat på grundlag af de foreliggende oplysninger. Da langt størstedelen af eksporten (81 %) af den pågældende vare fra Saudi-Arabien til Fællesskabet blev foretaget af Sabic, blev dette derfor i mangel af andre rimelige metoder anset for et passende grundlag for fastsættelsen af dumpingmargenen for NPF. Som anført ovenfor var der desuden ingen grund til at konkludere, at NPF foretog dumpingeksport i et andet omfang end den anden eksporterende producent i Saudi-Arabien. Med hensyn til de forskellige varetyper, der eksporteres af de to selskaber, skal det bemærkes, at de alle falder ind under definitionen af den pågældende vare. Under disse omstændigheder anses Kommissionens fremgangsmåde for rimelig.

8.2.1 Dumpingmargen

(109) Dumpingmargenen blev fastsat på grundlag af en sammenligning af selskabets normale værdi beregnet som et vejet gennemsnit og dets vejede gennemsnitlige eksportpriser pr. varetype som fastsat ovenfor. Som beskrevet i betragtning (106) blev dumpingmargenen for den anden eksporterende producent i Saudi-Arabien, dvs. NPF, fastsat til det samme niveau som den dumpingmargen, der blev konstateret for den samarbejdsvillige producent i Saudi-Arabien (Sabic).

(110) Sammenligningen af den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Dumpingmargenerne udgør følgende i procent af cif-nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:

National Polyester Fibers Factory 31,7 %

Saudi Basic Industries Corporation (Sabic) 31,7 %

(111) Da de førnævnte to selskaber tegnede sig for hele eksportsalget fra Saudi-Arabien til Fællesskabet, jf. betragtning (48), blev resttolden også fastsat på grundlag af niveauet for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste dumpingmargen. Resttolden udgør således 31,7 % af cif-nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet.

9. Republikken Korea

(112) Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra de tre eksporterende producenter, der var udvalgt til at indgå i stikprøven.

(113) En af de eksporterende producenter indgav først oplysninger om alle varer, der indeholdt polyester. Da denne undersøgelse kun vedrører korte syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til spinding, som i øjeblikket tariferes under KN-kode 5503 20 00 (dvs. med mindst 50 % polyester), blev der set bort fra de varer, som den eksporterende producent havde angivet indeholdt mindre end 50 % polyester.

9.1 Normal værdi

(114) Salget for de tre eksporterende producenter, der var udvalgt til at indgå i stikprøven, var repræsentativt, jf. betragtning (29) til (31). Den normale værdi blev i vid udstrækning fastsat på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder i Republikken Korea, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen. For de varetyper, hvis hjemmemarkedssalg ikke var tilstrækkeligt til at blive anset for repræsentativt eller ikke fandt sted i normal handel, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen, jf. betragtning (34).

(115) En af de eksporterende producenter i Republikken Korea opførte salget til koreanske produktionsvirksomheder som hjemmemarkedssalg, selv om varen i sidste ende var bestemt til eksport. Den eksporterende producent hævdede, at dette salg var bestemt til indenlandsk forbrug. Det pågældende salg var imidlertid omfattet af administrative ordninger, der udelukkende fandt anvendelse på eksportsalg, idet det ikke var underlagt indenlandsk omsætningsafgift, normalt blev faktureret i USD og betalt ved hjælp af remburs, var omfattet af toldgodtgørelsesordninger og som hovedregel blev klassificeret som lokale eksportsalg i selskabernes regnskaber. Under disse omstændigheder og i overensstemmelse med fremgangsmåden i den i betragtning (2) nævnte undersøgelse (”den oprindelige undersøgelse”) blev der ikke taget hensyn til dette salg ved beregningen af den normale værdi for det pågældende selskab.

(116) Den samme eksporterende producent i Republikken Korea var omfattet af et nationalt program for koreanske selskaber i økonomiske vanskeligheder, det såkaldte saneringsprogram. Ved hjælp af dette program var selskabet i stand til at konvertere gæld til egenkapital, hvorved et betydeligt beløb kunne bogføres som indkomster, der således i vid udstrækning kunstigt kompenserede for selskabets SA&G-omkostninger. Dette beløb bør derfor ikke anses for en almindelig indkomst, som der skal tages hensyn til ved beregningen af SA&G. De oplyste SA&G-omkostninger, herunder den kunstige indkomst, afspejlede følgelig ikke på en rimelig måde de omkostninger, der var forbundet med produktion og salg af den samme vare. Derfor blev der i overensstemmelse med artikel 2, stk. 5, i grundforordningen ikke taget hensyn til dette beløb ved beregningen af SA&G-omkostningerne.

(117) Selskabet hævdede også, at det havde opnået økonomisk fordel ved at omlægge uerholdelige fordringer, hvilket der burde tages hensyn til i beregningen af SA&G-omkostningerne. Da disse fordringer ikke er knyttet til den pågældende vare, men vedrører fordele under saneringsprogrammet, udgør de ikke en almindelig indkomst, som der skal tages højde for ved beregningen af SA&G-omkostningerne. Selskabet hævdede, at omlægningen af uerholdelige fordringer finder sted hvert år og derfor ikke bør udelukkes fra beregningen. Dette er i strid med selskabets reviderede beretninger, som viser, at der ikke har været en sådan omlægning i de sidste to regnskabsår, og at den er specifikt knyttet til saneringsprogrammet. Det fastholdes derfor, at denne fordel ikke skal medregnes i SA&G-omkostningerne.

(118) Selskabet hævdede, at justeringerne af SA&G-omkostningerne var baseret på dets almindelige forretningsvirksomhed, og at der derfor ikke burde ses bort fra dem. Selskabet indgav nye oplysninger efter at være blevet underrettet om resultaterne, som imidlertid viste, at de ovennævnte fordele ikke var knyttet til den pågældende vare. De nye ukontrollerede oplysninger var desuden i strid med de oplysninger, der blev indhentet ved kontrolbesøget på stedet, og kunne derfor ikke godtages. På denne baggrund afvises anmodningerne vedrørende saneringsprogrammet.

(119) Den samme eksporterende producent angav en høj indkomst fra en forsikringsudbetaling i undersøgelsesperioden på grund af en brand, der opstod i en af produktionslinjerne for den pågældende vare inden undersøgelsesperioden. Selskabet trak denne indkomst fra de SA&G-omkostninger, der var forbundet med hjemmemarkedssalget af den pågældende vare. Selskabet tog imidlertid ikke højde for de omkostninger, der påløb i undersøgelsesperioden som følge af den pågældende brand. Derfor var SA&G-omkostningerne sat alt for lavt. Indkomsten fra forsikringen blev anvendt til at installere en ny produktionslinje, der ikke længere fremstillede den pågældende vare. Enhver indkomst og omkostning som følge af branden blev derfor enten anset for at være opstået uden for undersøgelsesperioden eller for ikke at være knyttet til den pågældende vare og bør derfor ikke indgå i fastlæggelsen af SA&G-omkostningerne med henblik på at beregne den normale værdi.

(120) Efter at være blevet underrettet om resultaterne gjorde selskabet indsigelse mod disse konklusioner med den begrundelse, at det havde haft omkostninger på grund af forretningstab. Denne påstand var imidlertid allerede blevet undersøgt ved kontrolbesøget på stedet, hvor selskabet ikke kunne fremlægge dokumentation for den del af forsikringsindtægten, der angiveligt var knyttet til forretningstabet. Denne anmodning måtte derfor afvises.

9.2 Eksportpris

(121) I den oprindelige undersøgelse oplyste en af de eksporterende producenter, at selskabet havde en forretningsmæssigt forbundet importør i Fællesskabet. Den eksporterende producent hævdede, at denne situation havde ændret sig, og at den pågældende importør, som stadig drev virksomhed i Fællesskabet, ikke længere var forretningsmæssigt forbundet med selskabet. Det skal bemærkes, at importøren aftog en stor andel af den koreanske eksporterende producents salg af den pågældende vare til Fællesskabet. Spørgsmålet blev nøje undersøgt for at fastlægge, om det var berettiget at gøre brug af bestemmelserne i grundforordningens artikel 2, stk. 9, i dette tilfælde.

(122) Der blev foretaget en analyse af de priser, som den koreanske eksporterende producent tog for sit salg til den forretningsmæssigt forbundne importør. Det blev konstateret, at priserne for dette salg konsekvent var de samme som for salget til ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i undersøgelsesperioden. Under disse omstændigheder blev priserne mellem de forretningsmæssigt forbundne parter anset for at være de samme som for andre kunder og pålidelige. Da eksportpriserne var pålidelige, var der ikke nogen grund til at gøre brug af bestemmelserne i artikel 2, stk. 9, i grundforordningen eller at drage konklusioner om forholdet mellem de to selskaber.

(123) For denne eksporterende producent blev eksportprisen derfor fastsat på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales, af samtlige kunder i Fællesskabet.

(124) For de to andre eksporterende producenter blev eksportprisen fastsat på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales af ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet.

9.3 Sammenligning

(125) For at sikre en rimelig sammenligning blev der, hvor det var relevant og berettiget, taget hensyn til forskelle i importafgifter og indirekte skatter, told, transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, emballeringsomkostninger, bankgebyrer, kreditomkostninger og provision.

(126) Alle tre eksporterende producenter anmodede om toldgodtgørelse med den begrundelse, at importafgifterne blev pålagt samme vare, når den var beregnet til forbrug i eksportlandet, men blev tilbagebetalt, når varen blev solgt til eksport til Fællesskabet. I samtlige tilfælde blev det fundet godtgjort, at det anmodede beløb var højere end den afgift, der blev erlagt for samme vare på hjemmemarkedet, og godtgørelserne blev derfor justeret i overensstemmelse dermed.

(127) Efter at være blevet underrettet om resultaterne gjorde to af selskaberne indsigelse mod den metode, der blev anvendt til at foretage justeringen for toldgodtgørelsen, da den ikke var den samme som i den oprindelige undersøgelse. De hævdede, at der i stedet burde gøres brug af metoden fra deres besvarelser af spørgeskemaet.

(128) Det blev konstateret, at den af selskaberne anvendte beregningsmetode, der svarede til metoden i den oprindelige undersøgelse, ikke afspejlede de faktiske importafgifter, som pålægges samme vare. Den opfyldte derfor ikke kravene i artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen og måtte afvises. Den metode, der blev anvendt i den nuværende undersøgelse, var i overensstemmelse med betingelserne i artikel 2, stk. 10, litra b), og blev derfor fastholdt, fordi den var den bedst egnede.

(129) Desuden påberåbte alle tre eksporterende producenter sig kreditomkostninger på grundlag af den faktiske løbetid for kunderne under det "open account"-betalingssystem, der benyttes på det koreanske hjemmemarked. Det blev fundet godtgjort, at de eksporterende producenter under et sådant system rent faktisk som hovedregel ikke indrømmede særlige løbetider, og at de indrømmede løbetider ikke kunne opgøres præcist, fordi indtægterne ikke kunne knyttes til bestemte fakturaer. På dette grundlag kunne disse godtgørelser ikke indrømmes.

(130) Efter at være blevet underrettet om resultaterne hævdede to af selskaberne, at det ikke i sig selv er en begrundelse for at afvise en justering for kreditomkostninger, at de benytter et ”open account”-system. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at der ikke var nogen konsekvent sammenhæng mellem priserne og de oplyste kreditvilkår. Det kunne ikke påvises, at der blev aftalt særlige kreditvilkår med kunden inden salget, og at de derfor påvirkede priserne og deres sammenlignelighed. De eksporterende producenters anmodninger måtte derfor afvises.

(131) En af de eksporterende producenter anmodede om en justering for andre faktorer i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, litra k), i grundforordningen, med den begrundelse at eksport- og hjemmemarkedssalg fandt sted i forskellige handelsled, hvilket påvirkede prisernes sammenlignelighed. Det blev hævdet, at hjemmemarkedssalget hovedsagelig fandt sted til slutbrugere, mens eksportsalget til Fællesskabet hovedsagelig fandt sted til distributører. Da selskabet ikke var i stand til at sætte tal på en passende justering, blev anmodningen baseret på artikel 2, stk. 10, litra d), nr. ii), i stedet for artikel 2, stk. 10, litra d), nr. i), i grundforordningen. Selskabet hævdede senere, at justeringen burde baseres på forskellen mellem hjemmemarkedspriserne ved salg til henholdsvis slutbrugere og distributører. Selskabet kunne imidlertid ikke påvise, at der fandtes en sådan konsekvent og tydelig prisforskel. Det kunne således ikke konkluderes, at forskellen i handelsled påvirkede prisernes sammenlignelighed, og denne anmodning måtte derfor afvises.

(132) En af de eksporterende producenter hævdede, at det var berettiget at foretage en justering for fysiske egenskaber, da der var forskelle i denier og glans mellem de forskellige varetyper. Selskabet kunne imidlertid ikke dokumentere, at forskellen i denier og glans påvirkede priserne eller deres sammenlignelighed, og denne anmodning måtte derfor afvises.

9.4 Dumpingmargen

(133) Sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris pr. varetype ab fabrik viste, at der forekom dumping for to af de eksporterende producenter. For en af de eksporterende producenter skal det desuden bemærkes, at eksportpriserne i den sidste måned af undersøgelsesperioden (”den anden periode”) i almindelighed gennemsnitligt var højere end priserne inden denne måned (”den første periode”). Selv om eksportpriserne i den anden periode var høje og for det meste lå over dumpingniveau, forekom der betydelig dumping i den første periode, hvor eksportpriserne var lavere. Eksportprismønstret var således meget forskelligt for den første og den anden del af undersøgelsesperioden. Det blev desuden konstateret, at en sammenligning på grundlag af gennemsnit ikke ville afspejle den betydelige dumping, der forekom i den første del af undersøgelsesperioden, da der med denne metode ikke kunne tages tilstrækkeligt hensyn til de store forskelle i eksportprismønstret mellem den første og den anden del af undersøgelsesperioden. På denne baggrund og i lyset af de resultater, der er nævnt i betragtning (124), blev det konkluderet, at den normale værdi beregnet som et vejet gennemsnit burde sammenlignes med priserne for alle individuelle eksporttransaktioner i overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen for at afspejle det fulde omfang af den dumping, der fandt sted.

(134) Af de i betragtning (44) nævnte grunde var det ikke muligt at sammenligne de enkelte normale værdier og de enkelte eksportpriser for hver eneste transaktion. Da en af de eksporterende producenter kun udfærdigede en enkelt faktura pr. måned og pr. kunde, var det ikke muligt at foretage en rimelig sammenligning mellem de enkelte eksporttransaktioner og de enkelte salgstransaktioner på hjemmemarkedet. Det ville have været nødvendigt at basere en sådan sammenligning på et gennemsnit af priser for den samme måned (og således ikke på de enkelte transaktioner) eller at vælge den eksportpris, der skulle sammenlignes, på vilkårlig vis.

(135) Den eksporterende producent, for hvem den vejede gennemsnitlige normale værdi blev sammenlignet med priserne på de enkelte eksporttransaktioner, gjorde indsigelse mod denne metode. Selskabet hævdede, at der var en økonomisk begrundelse for dette begrænsede antal transaktioner, der fandt sted til priser, der ikke var dumpingpriser, i den sidste måned af undersøgelsesperioden, og at det derfor ikke er berettiget at sige, at der var et eksportprismønster for hver periode. Det skal imidlertid bemærkes, at den økonomiske begrundelse for disse fakturaer – uagtet om en sådan begrundelse er relevant i denne forbindelse – ikke kunne kontrolleres hos den endelige kunde. Desuden er den eksporterende producents påstand om, at der er en økonomisk begrundelse for dette begrænsede antal transaktioner, i strid med oplysninger, som selskabet selv har indgivet, og hvori det i forbindelse med undersøgelsen blev hævdet, at priskompensationen havde fundet sted efter undersøgelsesperioden. Desuden svarede den dumpingmargen, der blev fastsat for selskabet på grundlag af vejede gennemsnit for de elleve måneder af undersøgelsesperioden (bortset fra december) og for det første semester af undersøgelsesperioden, til den dumpingmargen, der blev konstateret ved at benytte vejede gennemsnit og transaktioner for hele undersøgelsesperioden. På denne er baggrund er det rimeligt at sammenligne den vejede gennemsnitlige normale værdi med priserne på alle de enkelte eksporttransaktioner i dette tilfælde.

(136) For de samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven, blev der beregnet et vejet gennemsnit af dumpingmargenerne for selskaberne i stikprøven. I den forbindelse blev der set bort fra Sung Lim Co., Ltd., hvis dumpingmargen var minimal, jf. artikel 9, stk. 6, i grundforordningen.

(137) De fastsatte dumpingmargener udgør følgende udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:

- Huvis Corporation, Seoul: 5,7 %

- Saehan Industries Inc., Seoul: 10,6 %

- Sung Lim Co., Ltd., Kumi-si: 0,9 % (minimalmargen )

- Samarbejdsvillige selskaber, der ikke indgik i stikprøven: 6,0 %

- Alle andre selskaber: 10,6 %.

10. Taiwan

(138) Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra de to eksporterende producenter, der var udvalgt til at indgå i stikprøven.

(139) Begge de eksporterende producenter indgav først oplysninger om alle varer, der indeholdt polyester. Da denne undersøgelse kun vedrører korte syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til spinding, som i øjeblikket tariferes under KN-kode 5503 20 00 (dvs. med mindst 50 % polyester), blev der set bort fra de varer, som den eksporterende producent havde angivet indeholdt mindre end 50 % polyester.

10.1 Normal værdi

(140) Salget af den samme vare var repræsentativt for begge de eksporterende producenters vedkommende. Den normale værdi blev i vid udstrækning fastsat på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder i Taiwan, i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen. For de varetyper, hvis hjemmemarkedssalg ikke var tilstrækkeligt eller ikke fandt sted i normal handel, blev den normale værdi beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen, jf. betragtning (34). SA&G-omkostninger og fortjeneste blev fastsat på grundlag af faktiske oplysninger vedrørende den af undersøgelsen omfattede eksporterende producents produktion og salg i normal handel af samme vare, jf. artikel 2, stk. 6, i grundforordningen.

10.2 Eksportpris

(141) For begge eksporterende producenter blev eksportpriserne fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt af uafhængige kunder i Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.

10.3 Sammenligning

(142) For at sikre en rimelig sammenligning blev der, hvor det var relevant og berettiget, taget hensyn til forskelle i transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, emballeringsomkostninger, bankgebyrer, nedslag og rabatter, kreditomkostninger og provision.

10.4 Dumpingmargen

(143) Den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type polyesterfibre blev i henhold til artikel 2, stk. 11, i grundforordningen sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type ab fabrik og i samme handelsled.

(144) Sammenligningen viste, at der forekom dumping for de to taiwanske eksporterende producenter i undersøgelsen, og at dumpingmargenen svarede til det beløb, hvormed den fastsatte normale værdi oversteg prisen ved eksport til Fællesskabet.

(145) De fastsatte dumpingmargener udgør følgende udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei: 1,7 %

- Far Eastern Textile Ltd., Taipei: 1,8 %.

(146) Da begge dumpingmargener er minimale, dvs. mindre end 2 %, bør proceduren vedrørende Taiwan ifølge Kommissionens faste praksis afsluttes uden indførelse af foranstaltninger, hvis de omstændigheder, der førte til disse resultater, kan anses for at være af varig art.

DE ÆNDREDE OMSTÆNDIGHEDERS VARIGE ART OG SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT/FORNYET SKADEVOLDENDE DUMPING

1. Generelt

(147) Som led i interimsundersøgelsen vedrørende Taiwan og Republikken Korea undersøgte Kommissionen også, om de omstændigheder, der havde ændret sig i forhold til den oprindelige undersøgelse hvad angår dumping og skade, kunne anses for at være af varig art i overensstemmelse med artikel 11, stk. 3, i grundforordningen.

(148) Med hensyn til Taiwan blev det desuden i overensstemmelse med artikel 11, stk. 7, i grundforordningen undersøgt, om det var sandsynligt, at der fortsat eller igen ville finde dumping sted, hvis foranstaltningerne bortfaldt.

2. Republikken Korea

(149) Som nævnt ovenfor fremgik det af den nuværende undersøgelse, at der forekom dumping for to af de tre eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, om end det var på et lavere niveau end i den oprindelige undersøgelse. For den tredje eksporterende producent blev dumpingen konstateret at være minimal, som det var tilfældet i den oprindelige undersøgelse.

(150) I undersøgelsen af, om de ændrede omstændigheder var af varig art, blev der for hver af de tre eksporterende producenter i Republikken Korea, der indgik i stikprøven, og som tegnede sig for mere end 80 % af eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, taget hensyn til produktionskapaciteten, udviklingen i salgsmængden på hjemme- og fællesskabsmarkedet og i eksporten til andre markeder i tredjelande samt priserne på den pågældende vare på hver af de nævne markeder.

2.1 Produktionskapacitet

(151) Produktionsmængden af den pågældende vare er steget lidt, nemlig med 3,5 %, siden 2001 (der blev indført foranstaltninger i december 2000), mens produktionskapaciteten er faldet med ca. 4 %. Kapacitetsudnyttelsen var derfor høj (89 % i 2001 og 95 % i undersøgelsesperioden), og den overskydende kapacitet begrænset. De eksporterende producenter forventede ikke nogen produktivitetsstigning i de kommende år, og en af de største eksportører af den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden ophørte endda med at producere den pågældende vare efter undersøgelsesperioden.

2.2 Salgsmængde

(152) Hjemmemarkedssalget har været forholdsvis stabilt i de seneste år. Selv om forbruget på hjemmemarkedet måske vil falde, hvis visse brugere af polyesterfibre eventuelt flytter deres produktionsanlæg væk fra Korea, forventes det ikke, at der vil ske væsentlige ændringer på hjemmemarkedet i den nærmeste fremtid. Selv hvis forbruget af polyesterfibre skulle falde på hjemmemarkedet, kan produktionen enten omlægges til andre typer garn af polyester, hvilket teknisk set er meget let at gøre, eller den pågældende vare kan eksporteres til andre tredjelande, hvor der enten ikke er nogen antidumpingtold, eller hvor den er lavere end på markedet i Fællesskabet, eller begge dele. Desuden er koreanske producenter eksportorienterede selskaber, idet 70 % af deres produktion af polyesterfibre sælges til markeder i tredjelande. Da selskaberne ikke er så afhængige af hjemmemarkedet, vil det ikke påvirke deres fortjeneste i særlig høj grad, hvis forbruget på hjemmemarkedet falder. Det vil derfor ikke umiddelbart være nødvendigt at øge salget til andre kunder uden for Korea ved hjælp af lavere priser. Det kan således ikke på grundlag af de foreliggende oplysninger konkluderes, at ændringer i hjemmemarkedets størrelse automatisk vil føre til en øget eksport af polyesterfibre til Fællesskabet til stadig lavere dumpingpriser.

(153) Eksportsalget til andre tredjelande har i de sidste tre regnskabsår ligget stabilt på ca. 68 % af det samlede salg af den pågældende vare. Der er ingen grund til at antage, at markederne i tredjelande ikke vil kunne aftage en øget eksport i fremtiden, især ikke med tanke på at efterspørgslen på polyesterfibre er stigende verden over, fordi den pågældende vare har fået flere anvendelsesformål, der ikke længere er begrænsede til spinding og vævning, men også i stigende omfang omfatter anvendelsesformål for ikke-vævet materiale.

(154) På baggrund af de koreanske producenters høje kapacitetsudnyttelse, den lille overskydende kapacitet og den forholdsvis stabile situation på hjemmemarkedet og på andre eksportmarkeder er det endvidere usandsynligt, at et lavere niveau for antidumpingforanstaltningerne vil føre til en betydelig stigning i importen af den pågældende vare til Fællesskabet.

2.3 Salgspriser

(155) Det blev undersøgt, om en lavere dumpingmargen sandsynligvis ville føre til lavere eksportpriser, hvilket igen kunne medføre øget dumping. Da eksporten til Fællesskabet var omfattet af foranstaltninger og var stabil og betydelig på trods af disse foranstaltninger, var der intet, der tydede på, at lavere dumpingmargener ville medføre lavere eksportpriser. Tværtimod kan det fremføres, at hvis importørerne skulle betale lavere antidumpingtold, ville selskaberne i Korea kunne øge deres priser uden at ændre den endelige pris, der betales af den uafhængige kunde.

2.4 Den sandsynlige udvikling i den normale værdi

(156) Der var intet, der tydede på, at den normale værdi, der fastsættes i denne undersøgelse, ikke vil kunne anses for at være af varig art.

(157) Det kan hævdes, at udviklingen i råmaterialepriserne, som er tæt forbundet med oliepriserne, vil kunne påvirke den normale værdi i betydelig grad. Da priserne på råmaterialerne fastsættes på internationalt plan, blev prisstigninger imidlertid anset for at få de samme virkninger for eksportprisen som for den normale værdi, da alle markedsaktører vil blive påvirket på samme vis.

2.5 Konklusioner vedrørende Republikken Korea

(158) På denne baggrund blev det i overensstemmelse med artikel 11, stk. 3, i grundforordningen konkluderet, at de ændrede omstændigheder, der har ført til den lavere dumpingmargen, med rimelighed kan anses for at være af varig art.

(159) Med hensyn til det selskab, hvis dumpingmargen var minimal, skal det bemærkes, at selskabet allerede har været omfattet af en antidumpingtold på 0 % siden indførelsen af de endelige foranstaltninger i 2000. På trods af lavprisimporten fra navnlig Kina og Saudi-Arabien, som konkurrerede med importen fra Korea, kunne der imidlertid ikke konstateres nogen dumpingimport for dette selskab i den nuværende interimsundersøgelse. Der er derfor ingen grund til at antage, at dette selskab vil ændre sin eksportadfærd nævneværdigt fremover.

(160) Da der blev konstateret lavere dumpingmargener for alle de pågældende selskaber i Korea, og denne situation ikke anses for at være af kortvarig art, bør de foranstaltninger, der indførtes ved forordning (EF) nr. 2852/2000, ændres i overensstemmelse hermed.

(161) Af samme grund bør det bekræftes, at dumpingmargenen for Sung Lim Co., Ltd. er minimal.

3. Taiwan

(162) I analysen blev der for de to eksporterende producenter i Taiwan, der indgik i stikprøven, og som tegnede sig for mere end 90 % af eksporten af den pågældende vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, taget hensyn til produktionskapaciteten, udviklingen i salgsmængden på hjemme- og fællesskabsmarkedet og i eksporten til andre markeder i tredjelande (bortset fra Fællesskabet) samt priserne på den pågældende vare på hver af de nævne markeder.

3.1 Produktionskapacitet

(163) I de sidste fire regnskabsår er produktionskapaciteten for de to eksporterende producenter i Taiwan faldet med ca. 6,5 %. Den samlede kapacitetsudnyttelse er kun på 73 %, men har imidlertid været stabil hele tiden. De foreliggende oplysninger tyder på, at produktionen er ved at flytte til andre lande (Vietnam, Kina), hvor produktiviteten er bedre. Selv om der findes overskydende kapacitet, er det derfor ikke sandsynligt, at eksporten til Fællesskabet vil stige, hvis foranstaltningerne bortfalder, fordi den overskydende kapacitet snarere vil blive overført til andre tredjelande.

3.2 Salgsmængde

(164) I de sidste tre regnskabsår har de eksporterende producenters største marked for den pågældende vare ikke været Fællesskabet, men andre tredjelande. Omfanget af salget til markedet i Fællesskabet var dog betydeligt og udgjorde 24 % af det samlede salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. Det skal imidlertid bemærkes, at denne andel er blevet mindre med tiden (den var på 29 % i 2001). På trods af de foranstaltninger, der opretholdes i andre tredjelande (Kina og Japan), steg eksporten til tredjelande med 14 % på tre år og udgjorde i undersøgelsesperioden 62 % af det samlede salg af den pågældende vare.

(165) Salget på hjemmemarkedet var stabilt i de sidste tre regnskabsår og udgjorde 13,4 % af det samlede salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.

(166) I betragtning af at de eksporterende producenter fortsat har øget deres eksport til andre tredjelande end Fællesskabet, selv om de er omfattet af antidumpingforanstaltninger i adskillige tredjelande, og samtidig har indtaget en betydelig plads på markedet i Fællesskabet, er der ikke noget tydeligt tegn på, at en overskydende kapacitet vil blev omlagt til markedet i Fællesskabet, hvis proceduren vedrørende Taiwan afsluttes. I den forbindelse konkluderes det endvidere, at overførslen af produktionskapacitet til tredjelande ikke har noget at gøre med, om der findes handelsmæssige beskyttelsesforanstaltninger over for importen med oprindelse i Taiwan.

3.3 Salgspriser på eksportmarkederne

(167) Der blev foretaget en sammenligning mellem priserne på den pågældende vare, når den solgtes til eksport til henholdsvis Fællesskabet og andre tredjelande i undersøgelsesperioden.

(168) Samlet set (dvs. for alle typer af den pågældende vare) lå salgspriserne for den pågældende vare betydeligt højere (mere end 10 % i de sidste tre regnskabsår) i Fællesskabet end i andre tredjelande. Denne forskel i priserne mellem markedet i Fællesskabet og andre eksportmarkeder kan imidlertid i vid udstrækning forklares med, at der var stor prisspredning mellem de varetyper, der blev udført af de eksporterende producenter. Da der eksporteres store mængder til Fællesskabet på trods af de gældende antidumpingforanstaltninger, vil eksportørerne endda kunne få en vis margen til at øge deres eksportpriser, hvis foranstaltningerne bortfalder.

(169) På dette grundlag er der intet, der tyder på, at prisniveauet på andre eksportmarkeder afspejler selskabets mulighed for at sænke priserne på eksporten til Fællesskabet.

3.4 Den sandsynlige udvikling i den normale værdi

(170) Der blev ikke fundet tegn på, at den normale værdi havde ændret sig. Hjemmemarkedet har været stabilt, og det har omkostningssituationen på hjemmemarkedet også været.

(171) Hvad angår råmaterialeprisernes indflydelse på den normale værdi gælder konklusionerne i betragtning (157) også for Taiwan.

3.5 Konklusioner vedrørende Taiwan

(172) Ifølge den ovenstående analyse er der intet, der tyder på, at der igen vil forekomme dumping, hvis foranstaltningerne bortfalder.

4. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet (skadevoldende) dumping

(173) De nuværende foranstaltninger over for importen af polyesterfibre med oprindelse i Republikken Korea ligger på et højere niveau end, hvad der er nødvendigt for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende dumpingimport. I betragtning af sandsynligheden for, at der fortsat eller igen vil forekomme dumping, hvis foranstaltningerne bortfalder, og konstateringen af, at der forekommer dumping på trods af de gældende foranstaltninger over for Republikken Korea, konkluderes det, at foranstaltningerne bør ændres og fastsættes til det niveau, der konstateres i den nuværende undersøgelse.

(174) De gældende foranstaltninger over for importen af polyesterfibre fra Taiwan er ikke længere berettigede. Da der ikke var noget, der tydede på, at der sandsynligvis igen eller fortsat vil forekomme dumping, hvis foranstaltningerne bortfalder, og i betragtning af den minimale dumping, der blev konstateret i denne undersøgelse, konkluderes det, at proceduren vedrørende Taiwan bør afsluttes uden indførelse af foranstaltninger.

(175) Den klagende EF-erhvervsgren gjorde indsigelse mod den foreslåede afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen fra Taiwan. Det blev hævdet, at Kommissionen burde undersøge det taiwanske marked som helhed og ikke kun situationen for de eksporterende producenter i stikprøven, da der er større sandsynlighed for, at de selskaber, der ikke indgår i stikprøven, genoptager dumpingeksporten, hvis foranstaltningerne bortfalder. Det blev fremført, at de selskaber, der ikke indgik i stikprøven, havde finansielle vanskeligheder og derfor højst sandsynligt ville forsøge at maksimere deres likviditet ved at øge deres eksportmængde (til dumpingpriser), hvilket også blev bekræftet af deres prispraksis i forbindelse med eksporten til USA. Det blev desuden hævdet, at denne eksport ville få betydelige virkninger, da disse selskabers produktionskapacitet ville svare til 66 % af forbruget i Fællesskabet.

(176) Det skal bemærkes, at den udvalgte stikprøve ikke alene repræsenterede 95 % af Taiwans eksport til EU, men også 43 % af Taiwans eksport til andre lande, 71 % af salget på hjemmemarkedet og 57 % af den indenlandske produktion af polyesterfibre, og at den derfor i høj grad var repræsentativ, jf. artikel 17 i grundforordningen. Det skal endvidere bemærkes, at den klagende EF-erhvervsgren ikke gjorde indvendinger mod stikprøven på noget tidligere trin i proceduren.

(177) Med hensyn til sandsynligheden for, at der igen vil forekomme dumping, var den klagende EF-erhvervsgrens argumenter baseret på påstande, som ikke var understøttet af tilstrækkelige beviser. Hvad angår påstanden om, at de selskaber, der ikke indgik i stikprøven, havde finansielle vanskeligheder og derfor højst sandsynligt ville forsøge at maksimere deres likviditet ved at øge deres dumpingeksport til EU, skal det derfor bemærkes, at likviditeten kan forbedres på andre måder end ved at øge salgsmængden, som f.eks. gennem yderligere låntagning, salg af urentable forretningssektorer og forhøjelse af kapitalen ved aktieudstedelse. Der blev heller ikke indgivet overbevisende dokumentation for påstanden om, at der forekom dumpingeksport til USA. Endelig tager den klagende EF-erhvervsgren i sin analyse af produktionskapaciteten i Taiwan ikke højde for, at kapaciteten kan være blevet reduceret som følge af udflytningen af taiwanske produktionsanlæg til lande uden for Taiwan og en af de taiwanske producenters konkurs.

(178) På denne baggrund bekræftes konklusionen vedrørende sandsynligheden for, at der igen vil forekomme dumpingeksport fra Taiwan.

E. SKADE

1. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet

(179) Følgende producenter i Fællesskabet har givet deres tilslutning til klagen:

- Catalana de Polimers, S.A, Spanien

- Dupont Sabanci Polyester GmbH, Tyskland

- Industrias Químicas Textiles, S.A., Spanien

- Tergal Fibres, S.A., Frankrig

- Trevira GmbH, Tyskland

- Wellman International Limited, Irland

(180) Da disse seks samarbejdsvillige EF-producenter, der indgår i klagen, tegner sig for 49 % af produktionen af den pågældende vare i Fællesskabet, og ingen af de ikke-klagende EF-producenter har givet udtryk for modstand mod indledningen af denne procedure, anses de klagende producenter for at udgøre EF-erhvervsgrenen i henhold til artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen. To af de ikke-klagende producenter indgav generelle oplysninger til Kommissionen, men bakkede ikke op om klagen.

2. Forbruget i Fællesskabet

(181) Forbruget i Fællesskabet blev fastsat på grundlag af den indførte mængde af den pågældende vare fra de berørte lande og fra alle andre tredjelande, der vides at producere og eksportere den pågældende vare til Fællesskabet, samt både EF-erhvervsgrenens og andre EF-producenters salgsmængde på markedet i Fællesskabet. Da kun to ud af 10 ikke-klagende EF-producenter indgav oplysninger om deres salg, blev salget for de resterende otte ikke-klagende producenter beregnet på grundlag af oplysninger i EF-erhvervsgrenens klage. Disse oplysninger blev underbygget af publikationer fra et uafhængigt konsulentfirma, der var specialiseret i fibersektoren.

(182) Mængden af varer, der var indført under de pågældende KN-koder, blev af hensyn til konsekvensen fastsat på grundlag af tal fra Eurostat i denne procedure. Det skal bemærkes, at den importmængde, der var oplyst af producenterne i de pågældende eksportlande, var i overensstemmelse med de tilsvarende tal fra Eurostat.

(183) Det fremgår af disse oplysninger, at forbruget i Fællesskabet er stagneret, og at det faldt fra 712 773 tons i 2000 til 709 828 tons i undersøgelsesperioden.

Tabel 1 |

2000 | 2001 | 2002 | UP |

Forbruget i Fællesskabet (tons) | 712 773 100 | 661 227 94 | 729 916 102 | 709 828 99 |

3. Importen af polyesterfibre fra de pågældende lande

3.1 Kumulering

(184) For Taiwans vedkommende udgjorde dumpingmargenen mindre end 2 % (jf. betragtning (138) til (146)). Derfor var betingelserne for at foretage en kumulativ vurdering af importen af den pågældende vare fra dette land og importen af den pågældende vare fra de andre lande, der var omfattet af undersøgelsen, ikke opfyldt i henhold til artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.

(185) Kommissionen undersøgte endvidere, om virkningerne af importen af polyesterfibre med oprindelse i Kina, Saudi-Arabien og Sydkorea (i det følgende benævnt ”de pågældende lande”) burde vurderes kumulativt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.

(186) Det fastsættes i denne artikel, at følgevirkningerne af indførslen fra to eller flere lande, der samtidig er omfattet af den samme undersøgelse, kan vurderes kumulativt, hvis det fastslås, at i) den dumpingmargen, der er fastlagt for indførslen fra hvert land, er højere end den minimumsværdi, der er anført i artikel 9, stk. 3, i grundforordningen, ii) den indførte mængde fra hvert land ikke er ubetydelig, og iii) det vil være hensigtsmæssigt at foretage en sådan vurdering på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og den i Fællesskabet fremstillede vare.

3.1.1 Dumpingmargen og importmængde

(187) Som nævnt ovenfor har den nuværende undersøgelse vist, at dumpingmargenerne for Kina, Saudi-Arabien og Sydkorea