Landbrugets stilling i Den Europæiske Union - Rapport 2002 - Udgivet i tilslutning til den almindelige beretning om Den Europæiske Unions virksomhed - 2002 - BRUXELLES-LUXEMBOURG, 2003

1. DEN ØKONOMISKE SITUATION OG INDKOMSTERNE I LANDBRUGET

1.1. Generel oversigt

1. Landbruget var i 2002 især præget af følgende tendenser:

- et generelt skuffende svagt opsving i verdensøkonomien og en international situation præget af usikkerhed forårsaget af geopolitiske spændinger kombineret med en negativ udvikling på aktiemarkederne og usikkerhed omkring økonomiens og erhvervslivets reelle tilstand

- en kraftig stigning i oliepriserne i 2002 tilbage til de forholdsvis høje niveauer i første halvår af 2001

- en svækkelse af investorernes tillid, som sammen med de stigende oliepriser medførte en udhuling af købekraften og en kun marginal stigning i det private forbrug i EU i 2002

- et bemærkelsesværdigt opsving i kvægsektoren efter de seneste kriser (BSE og mund- og klovesyge) og en markant stigning i forbruget af okse- og kalvekød og prisstigninger i sektoren på over 6 % i gennemsnit. Opsvinget i oksekøds sektoren betød til gengæld, at priserne på svinekød i 2002 lå et godt stykke under det ekstraordinært høje niveau i 2001, og også priserne på fjerkrækød var det meste af året væsentligt lavere end i de samme måneder året før

- generelt gunstige vejrforhold hele året, bortset fra de alvorlige oversvømmelser i sommerens løb i visse medlemsstater. Det gode vejr resulterede i den næststørste kornhøst nogensinde, hvis man ser bort fra høsten i 2000.

2. Der var tale om en begrænset vækst i verdenshandlen i 2002, som bidrog til en mindre stigning i EU's samlede eksport i forhold til 2001. Situationen var dog mindre positiv for EU's landbrugseksport, som fik øget konkurrence fra tredjelande, navnlig i kornsektoren, hvor nye eksportører i Sortehavsområdet påvirkede markederne kraftigt i 2002, men kødeksporten var dog væsentligt bedre end året før, da der blev indført handelsrestriktioner som følge af frygten for dyresygdomme. Styrkelsen af euroen i 2002 var også med til at begrænse EU's landbrugseksport.

3. De første skøn i slutningen af 2002 viser, at landbrugsindkomsterne i EU som helhed faldt med 3,0 % i faste priser i 2002 (målt som den reelle nettoværditilvækst i faktorpriser pr. årlig arbejdsenhed), hvilket står i skarp kontrast til de store stigninger i 2000 og 2001 (da realindkomsterne ifølge de seneste tal steg med henholdsvis 4,4 % og 6,1 %). Det skal også ses i sammenhæng med en yderligere kraftig tilbagegang i den samlede arbejdsstyrke inden for landbruget (-2,9 % i forhold til 2001). På trods af faldet i indkomsterne var gennemsnitsindkomsten i landbruget fortsat ca. 25 % højere end i starten af 1990'erne. Årsagen til nedgangen i indkomsterne i 2002 var et kraftigt fald i priserne på mange vegetabilske og animalske produkter, som mere end opvejede stigningen i produktionen (udtrykt i mængde). Det gjaldt især levende dyr og animalske produkter såsom svinekød, fjerkrækød og mælk, som alle var præget af et kraftigt fald i gennemsnitspriserne (faste priser), men det var også tilfældet for korn, olieafgrøder og kartofler. Som sædvanlig må disse første skøn dog tolkes med forsigtighed.

4. Rent vejrmæssigt fik 2002 en god start, og arbejdet i efteråret 2001 med at forberede jorden og så vintersæd og raps foregik under næsten optimale forhold, som generelt var langt mere gunstige end året før, navnlig i Frankrig og Det Forenede Kongerige. Efteråret sluttede med nogle usædvanligt kolde uger i hele Europa i december og januar 2002, hvilket skabte bekymring for frostskader, men resten af vinteren var vejrforholdene generelt gunstige med temperaturer mange steder over gennemsnittet og en god periode i foråret til såningen.

5. I foråret 2002 var vejrforholdene som helhed tilfredsstillende for planteavl og landbrugsdrift i øvrigt. Den Iberiske Halvø, det sydlige Italien (med undtagelse af Sicilien) og Grækenland fik passende nedbørsmængder, der gjorde det muligt at fylde vandreservoirerne delvist og gav forventninger om et godt udbytte af durum hvede. Højere temperaturer end normalt i slutningen af april og i maj satte yderligere gang i planteafgrøderne, navnlig i de centrale og nordlige lande, og i Middelhavs området havde en periode med meget høje temperaturer i juni en særdeles positiv indvirkning på sommerafgrøderne.

6. Forholdene forværredes generelt i juli og august med voldsom nedbør i mange centraleuropæiske EU-lande, navnlig Tyskland og Østrig. Det resulterede i vandmættede jorder og oversvømmelser, vanskeliggjorde høsten af de halmgivende kornarter og forårsagede lokale ødelæggelser mange steder, som reducerede det dyrkede areal og græsningsarealerne. I Det Forenede Kongerige, Frankrig og Spanien var forholdene for høsten i juli som helhed gunstigere end i 2001, og i modsætning til situationen i Tyskland og Østrig var vejrforholdene mange steder i Frankrig, Italien og Spanien særdeles gunstige for udviklingen af sommerafgrøderne. Sidst på sommeren var vejret generelt gunstigt for sommerafgrøderne med mindre nedbør og højere temperaturer i de nordligere områder og køligere og mere regnfuldt i Middelhavsområderne, men herefter kom der store nedbørsmængder og koldere vejr end normalt i oktober, hvilket til dels påvirkede markarbejdet, bl.a. den sene kartoffelhøst og starten af sukkerroehøsten i de nordlige lande.

7. Forbruget af kornprodukter i EU skønnes at være steget til tæt ved 192 mio. t i 2002/03 (ca. 2 mio. t mere end i 2001/02) som følge af en stigning i forbruget af kornprodukter til konsum (+1,2 mio. t) og en stigning på ca. 1 mio. t i forbruget af korn til foderbrug, hvilket hovedsagelig skyldtes de relativt lave kornpriser i 2002 i forhold til priserne på oliefrø. For okse- og kalvekøds vedkommende forventes forbruget at være steget kraftigt i 2002. Efter de markante fald i slutningen af 2000 og starten af 2001 steg forbruget af oksekød igen gradvist i den følgende periode, og ifølge de seneste skøn skulle det samlede forbrug i 2002 blive 7,5 mio. t, hvilket er en stigning på 11,3 % i forhold til 2001. Forbruget af svinekød lå i 2002 på nogenlunde samme niveau som i 2001 (ca. 16,5 mio. t) og fortsætter således den svage stigning fra året før, medens forbruget af fjerkrækød, som havde størst fordel af den seneste BSE-krise med en stigning på over 3 % i 2001, forventes at være faldet en smule i 2002 (-1,7 % i forhold til året før) som følge af opsvinget i forbruget af oksekød. Mens smørforbruget forblev stort set uændret i forhold til 2001, fortsatte forbruget af ost den stigende tendens med en tilvækst på 1,4 % i 2002, hvilket dog er en smule mindre end tendensen de seneste år.

8. Med hensyn til den generelle økonomiske situation var opsvinget i verdensøkonomien noget skuffende i 2002. I starten af året havde man forventet en kraftig vækst på verdensplan som følge af de markante politiske tiltag efter begivenhederne den 11. september 2001 og en omfattende lempelse af den monetære politik. Udbredt usikkerhed på grund af de mange geopolitiske spændinger i verden, navnlig i Mellemøsten, som resulterede i stigende oliepriser i årets løb, negativ udvikling på aktiemarkederne og usikkerhed omkring økonomiens og erhvervslivets reelle tilstand, underminerede tilliden og svækkede efterfølgende opsvinget med det resultat, at væksten i verdens samlede BNP kun forventes at blive 2,6 % i 2002. Den samlede vækst i verdenshandlen faldt lidt i 2001 for første gang i 20 år, men, forventes at stige igen i 2002 med ca. 2 %.

9. På linje med udviklingen på verdensplan begyndte opsvinget i EU i første kvartal af 2002, men blev ikke stærkere i årets løb. Det samlede opsving blev derfor langt svagere end forventet, og den gennemsnitlige vækstrate i euroområdet forventes kun at nå op på 0,8 % i 2002. Samtidig blev købekraften udhulet af stigende fødevarepriser og oliepriser med deraf følgende meget lav efterspørgsel. Dette, kombineret med en svækkelse af investorernes tillid og en stigning i opsparingen i de private husstande, resulterede i, at det samlede private forbrug i euroområdet kun steg med ca. 0,6 % i 2002. Inflationen faldt kun ganske langsomt i 2002, og den gennemsnitlige inflationstakt i euroområdet forventes at blive 2,3 % i 2002 (en smule mindre i forhold til sidste års inflationstakt på 2,5 %).

10. Sammenholdt med niveauet de seneste år var oliepriserne forholdsvis lave i starten af 2002 (ca. 20 USD pr. tønde for Brent råolie), men steg generelt i årets løb og nåede næsten tilbage til niveauet fra første halvår af 2001. Priserne på Brent råolie nåede op over 29 USD pr. tønde i slutningen af september, hvilket kunne tilskrives frygten for afbrydelser af olieforsyningerne i tilfælde af krig med Irak, hvorefter de faldt til ca. 23 USD pr. tønde i midten af november, før de atter steg som følge af en afbrydelse af forsyningerne fra Venezuela og i slutningen af december nåede op over 30 USD pr. tønde. På valutafronten blev euroen noget styrket i årets løb i forhold til sidste års historisk lave niveau i forhold til den amerikanske dollar, og i november var euroen atter oppe på pari i forhold til dollaren.

11. Udviklingen på de internationale landbrugsmarkeder var noget blandet i 2002. Verdensmarkedspriserne på de fleste kornarter steg markant i årets løb, hvilket primært skyldtes lave udbytter i en række vigtige producentlande og forventninger om de laveste kornudbytter på verdensplan siden 1995, medens verdensmarkeds priserne på kød som helhed faldt. Verdensmarkedspriserne på de fleste kornarter faldt dog mod årets slutning, da flere lande, der traditionelt ikke eksporterer korn, udnyttede den gode høst, de havde haft, og faldet i eksporten fra traditionelle korn eksporterende lande fik dem til at lade en større del af deres overskudsproduktion gå til eksport.

12. Verdensmarkedspriserne på hvede og foderkorn (baseret på amerikanske priser) steg markant fra midten af året og endte på et højere niveau end året før, hvilket kan tilskrives stadigt tydeligere tegn på mindre forsyninger til eksport i de traditionelle korneksporterende lande. De kraftigste prisstigninger kunne konstateres for korn fra Nordamerika og Australien, hvor tørke forårsagede væsentligt lavere udbytter i 2002. I september var priserne på amerikansk højkvalitet brødhvede næsten 50 % højere end året før, og prisstigningerne for blød amerikansk hvede var næsten lige så store. Selv om hvedepriserne forblev væsentligt højere end året før, faldt de dog igen i slutningen af året som følge af den store overskudsproduktion, der blev stillet til rådighed til eksport til forholdsvis lave priser i en række ikke-traditionelle eksport lande som Den Russiske Føderation, Kasakhstan og Ukraine. Majspriserne udviklede sig på samme måde i 2002, idet priserne steg i starten, primært som følge af en forværring af høstudsigterne i USA, og eksportpriserne på amerikansk majs var i september ca. 28 % højere end året før. I årets sidste del betød lavere efterspørgsel efter import på verdensplan kombineret med store overskud af foderhvede og majs i flere ikke-traditionelle korneksporterende lande, at det opadgående pres på majs priserne dæmpedes noget. I modsætning til situationen på kornmarkederne bevirkede store overskud i de vigtigste riseksporterende lande et nedadgående pres på priserne på ris.

13. På kødmarkederne var der tale om et generelt fald i verdensmarkedspriserne i 2002. Denne prisudvikling skyldtes hovedsagelig et stigende udbud, navnlig i de lande, som i 2001 havde været omfattet af restriktioner for kødeksporten. Desuden var dyresygdommenes indvirkning på markederne i aftagen, og valutakursbevægelserne i 2002 påvirkede den sydamerikanske kødeksport. Med hensyn til markederne for de forskellige kategorier af kød medførte et stort udbud af fjerkrækød og svinekød markant faldende priser på disse markeder i forhold til 2001, medens oksekøds priserne og navnlig priserne på fårekød steg noget, i sidstnævnte tilfælde som følge af kraftig efterspørgsel og mindre produktion i en række udviklede lande, navnlig Australien. Verdensmarkedspriserne på mejeriprodukter faldt det meste af året, men steg igen noget i slutningen af 2002 på grund af faldende udbud i Australien og Sydamerika. I november var priserne på alle former for mejeriprodukter steget noget igen - priserne på mælkepulver mest og priserne på smør og ost noget mindre. Priserne på alle former for mejeriprodukter forblev dog væsentligt lavere end i samme måned året før.

14. EU's resultater på de internationale landbrugsmarkeder var også i 2002 noget blandede. Det noget skuffende opsving i verdensøkonomien i 2002, den stærkere euro og fortsat skarp konkurrence fra tredjelande, navnlig i kornsektoren, havde alt sammen en negativ indvirkning på EU's landbrugseksport. Det markante opsving i kødeksporten i forhold til det kriseramte niveau året før var dog en meget positiv udvikling.

15. I de første ni måneder af 2002 var den samlede værdi af EU's landbrugseksport en smule lavere (ca. 0,8 %) end i samme periode i 2001. Korneksporten faldt kraftigt i 2002 med ca. 16 % i volumen og 15 % i værdi (i euro), hovedsagelig på grund af den fortsatte virkning af øget konkurrence fra eksport fra tredjelande, navnlig republikkerne i det tidligere Sovjetunionen (denne konkurrence var så udtalt, at medens EU's korneksport faldt, var der næsten tale om en fordobling af EU's kornimport i værdi i forhold til samme periode i 2001). Der kunne ligeledes registreres store fald i værdien af eksporten af foder (-13 %), sukker (-42 %) og skummetmælks pulver (-37 %), men for sidstnævnte produkt kan udviklingen i sidste kvartal af 2002 meget vel betyde, at de endelige tal for 2002 vil vise en langt mindre tilbagegang. I modsætning hertil var der tale om markante stigninger i værdien af eksporten af ris (+42 %), grøntsager (+18 %), kartofler (+37 %) og olivenolie (+21 %). Der kunne ligeledes registreres stigninger - men dog mindre udtalte - for frugt (+7 %) og vin (+6 %).

16. Med hensyn til kødeksporten var der tale om en markant forbedring (i volumen) i de første ni måneder af 2002 sammenholdt med samme periode året før, da virkningerne af BSE- og mund- og klovesygekriserne næsten stoppede EU's eksport af kødprodukter i en periode. I de samme ni måneder steg eksporten af okse- og kalvekød med ca. 8 % både i volumen og i værdi, medens eksporten af svinekød og fjerkrækød steg markant i volumen (med henholdsvis 23 % og 21 %), men dog langt mindre i værdi (med henholdsvis 4 % og 7 %). For mejeriprodukternes vedkommende faldt eksporten af skummetmælkspulver som nævnt i årets første ni måneder, hvorimod eksporten af smør og ost steg i værdi (henholdsvis +8 % og +1,4 %) i samme periode, hvilket kan tilskrives en stigning i eksporten i volumen af de pågældende produkter (+20 % for smør og +4 % for ost).

17. Generelt voksede interventionslagrene i 2002 for de fleste af de vigtigste landbrugs produkter, der er omfattet af interventionsordningen. Interventionslagrene af korn voksede fra omkring 7,0 mio. t i starten af 2002 til ca. 8,0 mio. t i starten af januar 2003. Dette dækker dog over ret store forskelle i lagerforskydningerne for de enkelte kornarter. Medens hvedelagrene blev yderligere reduceret i 2002 - fra 0,61 mio. t i januar 2002 til 0,41 mio. t i januar 2003 - voksede lagrene af byg i samme periode fra 1,8 mio. t til 2,3 mio. t, og lagrene af rug fortsatte den opadgående tendens fra tidligere år og voksede fra 4,6 mio. t til 5,3 mio. t og giver således fortsat anledning til bekymring. Der forventes dog en forbedring af situationen for rug, eftersom produktionen faldt i 2002 og forventes at falde yderligere i 2003.

18. Der var også tale om kraftige stigninger i lagrene af mejeriprodukter i 2002. Interventionslagrene af mælkepulver, som var blevet helt afviklet i oktober 2000 og forblev tomme i hele 2001, begyndte at vokse igen i marts 2002, hvor stigningen pludselig tog fart, så lagrene var helt oppe på 147 000 t i slutningen af september. I januar 2003 var lagrene dog blevet reduceret til ca. 109 000 t takket være en kraftig stigning i eksporten sidst på året. Smørlagrene voksede også markant i 2002 fra knap 86 000 t i starten af året op til 186 000 t i starten af januar 2003. En anden bemærkelsesværdig udvikling var stigningen i lagrene af vinalkohol fra 2,2 mio. hl i december 2001 til 3,6 mio. hl tolv måneder senere og reduktionen af interventions lagrene af oksekød med ca. 65 000 t i 2002. Endelig blev de offentlige lagre af olivenolie i fuld overensstemmelse med de politiske tiltag i sektoren gradvist fuldt afviklet i løbet af 2002.

1.2. Produktion

1.2.1. Planteavl

19. De seneste skøn tyder på en samlet kornproduktion i 2002 på ca. 210 mio. t, hvilket er over 10 mio. t (eller ca. 5 %) mere end sidste års høst, og den næststørste høst nogensinde bortset fra høsten i 2000. De største produktionsstigninger forventes i Frankrig (+ ca. 9 mio. t), Spanien (+4 mio. t) og Det Forenede Kongerige (+4 mio. t), hvorimod produktionen i Tyskland forventes at være faldet (-6,5 mio. t, efter sidste års rekordudbytte), således at Frankrig genvandt sin sædvanlige førerposition, som Tyskland havde overtaget i 2001, og atter blev EU's største producent af halm givende kornarter. Hovedparten af den samlede stigning i produktionen skyldes en stigning i høstudbyttet af blød hvede (+ ca. 10,9 mio. t eller 13 % mere end året før). Også produktionen af hård hvede og havre forventes at være større end året før og nå op på henholdsvis 9,8 mio. t (+ ca. 21 %) og 7,2 mio. t (+15 %). I modsætning hertil forventes bygproduktionen at være nogenlunde uændret i forhold til 2001, medens majsproduktionen faldt en smule (-2,7 %), og rugproduktionen forventes at falde markant (med 24 %) til ca. 4,7 mio. t som følge af en nedgang i produktionen i Tyskland på 1,5 mio. t. I rissektoren blev et mindre fald i produktionen mere end opvejet af højere udbytter, således at produktionen udtrykt i slebet risækvivalent (ca. 1,6 mio. t) steg med 5 % i forhold til året før.

20. Den samlede stigning i kornproduktionen afspejler en stigning både i kornarealet og i udbyttet i 2002. Det samlede kornareal blev forøget med 2,4 % (næsten 1 mio. ha) i forhold til året før, hvilket hovedsagelig kan tilskrives forøgelsen af arealet med blød hvede (+ ca. 8 % til 14,1 mio. ha). Arealerne med hård hvede og havre blev forøget en smule (med mellem 4 % og 6 %), hvorimod arealerne med byg, majs og rug blev reduceret.

21. De seneste skøn viser, at kornudbyttet i gennemsnit steg med 2,9 % i forhold til året før til 5,6 t/ha; de største stigninger i gennemsnitsudbyttet ses for blød hvede (+4,3 %), hård hvede (+16,1 %) og havre (+ ca. 10 %). I modsætning hertil steg gennemsnitsudbyttet for byg og majs kun ganske lidt i forhold til 2001 (henholdsvis + ca. 2 % og 1 %), medens gennemsnitsudbyttet for rug faldt markant (med ca. 15 %). Der er dog store forskelle i udbyttet mellem de enkelte medlemsstater. Medens udbyttet af blød hvede f.eks. steg mærkbart i Spanien (+32 %) og i mindre omfang i Frankrig (+12 %) og Det Forenede Kongerige (+13 %) efter de dårlige resultater året før, faldt det markant i Tyskland (- ca. 13 %) og Irland (-5 %) som følge af mindre gunstige vejrforhold end i 2001. Den kraftige stigning i gennemsnitsudbyttet for hård hvede kan i vidt omfang tilskrives tilbagevenden til mere gunstige vejrforhold i Grækenland, Spanien, Frankrig og Italien i forhold til året før.

22. Efter den samlede nedgang i areal (-5 % i forhold til 2001) forventes den samlede produktion af olieafgrøder (raps, solsikke og soja) at falde lidt i forhold til året før (+ ca. 2 % til 12,9 mio. t) på trods af en stigning i udbyttet (+3 % til 2,6 mio. t/ha). Der forventes således et samlet fald i produktionen på trods af en stigning i produktionen af rapsfrø (+3 %), som i sig selv kan tilskrives en forøgelse af det dyrkede areal (+2 % i alt, primært som følge af en forøgelse på 14 % af rapsarealerne i Tyskland) og et lidt højere gennemsnitsudbytte (+1 %). I modsætning hertil faldt solsikkeproduktionen med ca. 6 % som følge af en nedgang på 11 % i det samlede areal (primært på grund af en reduktion på 12 % af arealerne i både Frankrig og Spanien) og på trods af en stigning i udbyttet på 6 % i forhold til året før. Soja produktionen var i 2002 væsentligt mindre end i 2001 (-26 %) som følge af en kraftig reduktion på 27 % af det dyrkede areal.

23. Den kraftige indskrænkning af arealet med oliehør, som har kunnet konstateres i de seneste år, fortsatte i 2002, hvor det samlede areal i EU med oliehør blev reduceret med yderligere 43 % til ca. 62 000 ha, primært som følge af indskrænkninger af arealerne i Tyskland og Det Forenede Kongerige. Da udbyttet var nogenlunde det samme som i 2001, faldt den samlede produktion proportionalt med reduktionen af det dyrkede areal fra 136 000 t i 2001 til 79 000 t i 2002. Arealet med protein afgrøder var uændret i forhold til året før, men en kraftig forbedring af gennemsnits udbyttet (+6 % i forhold til 2001) resulterede i en stigning i den samlede produktion til 4,1 mio. t (+5 %).

24. EU's sukkerproduktion skønnes at være steget i 2002 med ca. 9 % i forhold til det ekstraordinært lave niveau i 2001. Det skyldtes hovedsagelig en stigning i gennemsnitsudbyttet i forhold til det meget lave niveau året før, primært på grund af store forventede stigninger i udbyttet i Frankrig, Irland, Italien og Det Forenede Kongerige. De passende nedbørsmængder i løbet af sommeren, navnlig i de sydlige områder, og de gode vejrforhold i september gav langt bedre udbytter i 2002, selv om de vigtigste produktionsområder i Tyskland senere blev ramt af voldsom nedbør i oktober, som ødelagde høsten.

25. Olivenolieproduktionen forventes at blive væsentligt højere i 2002 (+ ca. 0,5 mio. t) i forhold til året før, svarende til en stigning på ca. 25 %) og fortsætter den stigende tendens, der har kunnet konstateres de seneste år.

26. Tidlige skøn tyder på, at der kun var tale om en meget begrænset stigning i produktionen af frugt i 2002 (+ 0,6 % i forhold til 2001), medens produktionen af friske grøntsager forblev nogenlunde uændret i forhold til året før. I modsætning til det kraftige fald i kartoffelproduktionen i 2001, som primært skyldtes dårlige vejr forhold, der påvirkede udbyttet, skønnes situationen at være noget bedret i 2002 med en stigning i produktionen på 1,8 % i forhold til 2001.

27. Foreløbige skøn viser, at produktionen af vin og most i 2002 er faldet en smule til ca. 158-160 mio. hl, hvilket er ca. 3 % mindre end året før og fortsat et godt stykke under rekordhøsten i 1999 (på 186,5 mio. hl). 2002-produktionen i både Frankrig og Italien (med fald på henholdsvis ca. 5 % og 12 % i forhold til 2001) blev påvirket af dårligt vejr, navnlig kraftig nedbør i det sydlige Frankrig, som ødelagde visse vinmarker. Der forventes ligeledes kraftige fald i produktionen i Grækenland og Portugal. Derimod skønnes vinproduktionen at være steget markant i Tyskland (med 19 %) og Spanien (med 7-10 %) i 2002 efter de store fald året før.

1.2.2. Animalske produkter

28. Produktionen af okse- og kalvekød var i 2002 fortsat kraftigt påvirket af de seneste års kriser og uro i sektoren. De lave priser, som gjorde sig gældende på markedet fra efteråret 2002 og frem, og som fortsatte det meste af 2001, tilligemed usikkerheden omkring den vigende og ustadige efterspørgsel synes at have resulteret i en efterfølgende nedgang i produktionskapaciteten. Hertil kommer, at de særforanstaltninger, der blev besluttet i juni 2001 for at stabilisere markedet, forventes at have reduceret incitamenterne til at producere okse- og kalvekød yderligere. Følgen har været, at stigningen i okse- og kalvekødsproduktionen i 2002 forventes at have været forholdsvis begrænset med en anslået nettoproduktion i 2002 på 7,5 mio. t, hvilket kun er en stigning på 2,9 % i forhold til året før og stadigvæk ca. 3 % mindre end i 1999.

29. Efter stabiliseringen af produktionen i 2001 tyder aktuelle skøn på en meget lille stigning i svinekødsproduktionen i 2002 til ca. 17,7 mio. t, hvilket kun er 1 % mere end i 2001. Den samlede udvikling i produktionen af svinekød i EU har været kraftigt påvirket af den indskrænkning af kapaciteten, der har fundet sted i de seneste år i tre medlemsstater (som følge af et øget pres for skærpede miljøkrav i Belgien og Nederlandene og mund- og klovesygeepidemien i Det Forenede Kongerige i 2001), hvor svinebestanden nu er ca. 10 % mindre end i 2000, og som ikke var i stand til at reagere på den positive prisudvikling, der blev registreret i 2000 og en del af 2001. Resultatet var, at den samlede produktion i 2002 fortsat var ca. 1,5 % under det høje niveau i 1999.

30. Efter stigningen i produktionen af fjerkrækød i 2001 (+1,9 % i forhold til 2000), som hovedsagelig skyldtes ændringen i efterspørgslen bort fra oksekød efter den seneste BSE-krise, hvilket især kom fjerkræsektoren til gode, faldt produktionen af fjerkræ kød en smule i 2002 (-0,5 % i forhold til 2001). Denne opbremsning af væksten i sektoren kan til dels tilskrives skærpet konkurrence fra lande som Brasilien og Thailand samt stigningen i efterspørgslen efter oksekød.

31. Produktionen af fåre- og gedekød forventes kun at være kommet delvist op igen i 2002 efter det voldsomme fald året før (da produktionen faldt med 9,4 % i forhold til 2000) og skulle i 2000 nå op på ca. 1,03 mio. t (kun 1 % mere end i 2001). Det skal ses i forlængelse af de alvorlige kriser i sektoren i 2001, da udbruddet af mund- og klovesyge i Det Forenede Kongerige og i visse andre europæiske lande medførte store tab som følge af nedslagtninger og handelsrestriktioner. At der kun har været tale om et begrænset genopsving i produktionen i 2002 skyldes primært genopbyg ningen af fårebestanden i Det Forenede Kongerige, der betød, at hunlam blev holdt tilbage til avl. Situationen rettede sig noget i 2002, men den samlede produktion i EU er fortsat væsentligt lavere end det høje niveau i begyndelsen af 1990'erne.

1.2.3. Mælk og mejeriprodukter

32. Den fortsatte indskrænkning af malkekvægbestanden, som dog går væsentligt langsommere end de foregående år, betyder, at EU's malkekvægbestand forventes at være faldet til ca. 20,1 mio. dyr i slutningen af 2002, hvilket er en lille nedgang på 0,4 % i forhold til året før. Mælkeproduktionen skulle stige med ca. 1,2 %, hvilket er væsentligt mindre end stigningen på 3,3 % året før, og den samlede mælkeproduktion i 2002 forventes at ligge tæt på 121,6 mio. t, hvilket er næsten uændret i forhold til 2001 og en fortsættelse af tidligere års stabiliseringstendens. De samlede leverancer til mejerierne var også stort set de samme som i 2001 uden væsentlige ændringer medlemsstaterne imellem.

33. I modsætning til nedgangen de to foregående år skønnes smørproduktionen at være steget i 2002 med ca. 3,5 % i forhold til 2001 som følge af store produktions stigninger i Belgien, Irland og især Spanien og proportionalt med en kraftig stigning i eksporten. Osteproduktionen fortsatte med at stige i 2002 (med 0,8 % i forhold til 2001), men dog langt mindre end i 2000 og 2001. Stigningen kan tilskrives det voksende forbrug og en mindre stigning i eksporten. Produktionen af skummet mælkspulver forventes at være steget mærkbart i 2002 med ca. 8 % i forhold til 2001.

1.3. Producent- og markedspriser

1.3.1. Producentpriser

34. I henhold til de tal, der forelå i slutningen af december 2002, skønnes prisindekset for landbrugsproduktionen i EU i 2002 at være faldet en smule med gennemsnitligt 1,4 % i faste priser i forhold til året før. Denne begrænsede nedgang er primært resultatet af et fald på 5,6 % i priserne på levende dyr og animalske produkter og har ikke kunnet opveje en stigning på 2,8 % i de samlede priser på markafgrøder. De største fald i priserne på animalske produkter blev registreret for svinekød (-17,7 %, i skarp kontrast til de store prisstigninger de foregående år), fårekød (-7,9 %) og fjerkræ (-7,7 %), medens mælkepriserne også faldt mærkbart (-4,5 %). I modsætning hertil steg priserne på okse- og kalvekød kraftigt (med henholdsvis 8,5 % og 10,1 %), hvilket er udtryk for at denne sektor er kommet sig delvist efter de seneste års uro på markedet og de meget lave priser i 2001. Med hensyn til priserne på markafgrøder blev de største stigninger registreret for grøntsager (friske grøntsager +8,5 %, tørrede grøntsager +9,6 %), oliven og olivenolie (+8,3 %) og frugt (+7,0 %). Gennemsnits priserne på korn og ris faldt med 6,7 % som følge af kraftige fald i priserne på blød hvede og byg på mellem 8 og 10 %. Også kartoffelpriserne faldt kraftigt (-14 %) i forhold til året før.

35. Når der er taget højde for inflationen, skønnes producentprisindekset for EU som helhed at være faldet med ca. 4 % i forhold til året før. De største fald blev registreret i Østrig (-5,7 %), Belgien (-7,8 %), Danmark (-10,4 %), Irland (-8,6 %), Portugal

(-7,4 %), Spanien (-5,1 %) og Sverige (-5,4 %). Producentpriserne faldt også i de fleste andre medlemsstater: i Finland (-3,7 %), Tyskland (-4,3 %), Frankrig

(-4,7 %), Luxembourg (-4,9 %), Nederlandene (-3,8 %) og Det Forenede Kongerige (-4,6 %). Kun i to medlemsstater var der tale om en stigning i producentprisindekset i faste priser, nemlig Grækenland (+3,0 %) og Italien (+0,8 %).

1.3.2. Markedspriser

36. Efter de seneste års nedsættelser i henhold til Agenda 2000 lå interventionsprisen for korn for produktionsåret 2002/03 uændret på samme niveau som for produktionsåret 2001/02 (101,31 EUR/t). Også støtten for korn, som var steget de seneste år, forblev uændret på 63 EUR/t for referenceudbyttet for 2002/03. Den obligatoriske braklægning lå fortsat på 10 %, men i september 2002 blev der givet dispensation herfra i de medlemsstater, som blev hårdt ramt af oversvømmelserne i august. På denne baggrund resulterede de gode udsigter til en forbedret kornhøst i EU i produktions året 2002/03 i forhold til 2001/02 kombineret med virkningerne af meget konkurrencedygtig eksport fra visse tredjelande, navnlig republikkerne i det tidligere Sovjetunionen, i et generelt fald i de gennemsnitlige markedspriser på korn i EU i de første otte måneder af året, dog med majspriserne som en væsentligt undtagelse. Priserne for mange kornarter steg dog noget igen i sidste del af 2002 efter nedjusteringer af de oprindelige skøn for høsten i EU for de pågældende afgrøder og i forventning om ændringer i EU's importordning for korn i 2003.

37. Med udsigterne til en stor hvedehøst i EU i 2002 faldt de gennemsnitlige markedspriser på brødhvede i årets første del fra ca. 141 EUR/t i starten af året til tæt ved 120 EUR/t i august, men steg så igen til ca. 127 EUR/t fra sidst i september frem til årets slutning, dvs. et samlet fald på 10 % i forhold til priserne i starten af året. Priserne på hård hvede fulgte en tilsvarende udvikling, dvs. de toppede i marts, hvorefter de faldt brat frem til udgangen af juni og nåede helt ned på 153 EUR/t, før de stabiliserede sig i juli og august. Derefter steg priserne til ca. 180 EUR/t i december, dvs. et fald på 7 % i forhold til priserne i starten af året. I modsætning hertil forblev gennemsnitspriserne på majs nogenlunde uændrede (mellem 131 EUR og 136 EUR/t) i årets første halvdel med forventninger om en produktion i EU i 2002 nogenlunde på linje med produktionen i 2001. Majspriserne steg igen kraftigt fra juli til midten af august op til 154 EUR/t (en stigning på ca. 13 % i forhold til priserne i starten af året). Majspriserne faldt imidlertid brat igen i resten af august tilbage til 130 EUR/t og forblev tæt på dette niveau resten af året. Med hensyn til bygpriserne faldt de gennemsnitlige markedspriser i EU på maltbyg fra 141 EUR/t i starten af 2002 til ca. 110 EUR/t i august, men steg igen kraftigt i de følgende måneder, således at priserne i november var nået op på niveauet fra starten af året. Gennemsnits priserne på brødrug svingede fra 117 EUR til 125 EUR/t indtil slutningen af juli, hvorefter priserne faldt brat til ca. 106 EUR/t og derefter gradvist steg igen, da man tog hul på det nye produktionsår, til ca. 120 EUR/t fra slutningen af november og resten af året som reaktion på en meget begrænset rughøst i Tyskland.

38. Olivenolieprisen forblev nogenlunde stabil i 2002, men lå generelt lidt højere end året før. Tallene for slutningen af november 2002 viser, at priserne på ekstra jomfru olivenolie og bomolie fra Italien lå noget højere (henholdsvis ca. 9 % og 3 %) end tolv måneder tidligere og holdt sig et godt stykke over udløsningsprisen for privat oplagring. For spansk olivenolie var der tale om en stigning på 3,5 % for bomolie i forhold til det tilsvarende tidspunkt i 2001, medens priserne på ekstra jomfruolie var nogenlunde uændrede og kun lå lige over udløsningsprisen for privat oplagring.

39. Generelt steg vinpriserne i 2002 fra det lave niveau året før, men det skyldtes primært de voldsomme prisstigninger i årets sidste del i Frankrig og Italien i forventninger om en langt mindre høst i 2002 i disse lande. I begyndelsen af december 2002 var markedspriserne på rødvin i forhold til samme periode året før steget med 24 % i Frankrig, 14 % i Italien og 12 % i Spanien. Også priserne på hvidvin var højere end i 2001, og priserne i starten af december viste stigninger på 8 % i Frankrig, 27 % i Italien og 8 % i Spanien i forhold til tolv måneder tidligere. Men medens priserne steg ganske jævnt i løbet af 2002 i Spanien og Italien, svingede de meget i Frankrig i årets løb.

40. Den generelle forbedring af situationen i oksekødssektoren afspejledes i priserne på okse- og kalvekød i 2002. Den kraftige vækst i efterspørgslen i 2002 medførte en væsentlig forbedring af navnlig priserne på kokød, som i september var steget til ca. 190 EUR/100 kg sammenholdt med 160 EUR året før. Selv om priserne på kokød derefter faldt igen i sidste del af året, holdt de sig væsentligt over de tilsvarende niveauer i 2001. Også priserne på slagtekroppe af ungtyre steg generelt i 2002 og kom tæt på niveauet for 1999 og holdt sig et godt stykke over de tilsvarende priser i 2001 året igennem. Kun priserne på slagtekroppe af stude klarede sig dårligere i 2002 sammenlignet med 2001 og faldt generelt i årets løb og forblev under de tilsvarende priser i 2001.

41. Efter det kraftige fald i priserne i løbet af 2001 (et fald på ca. 20 % fra de rekordhøje priser i februar/marts 2001 (på næsten 170 EUR/100 kg) til priserne i december 2001), som primært skyldtes, at den seneste BSE-krise ikke længere havde positive konsekvenser for fjerkræsektoren, udviklede priserne for fjerkrækød sig mere traditionelt i løbet af 2002 og fulgte nøje det gennemsnitsmønster, der har tegnet sig de seneste år. I starten af året lå priserne på ca. 134 EUR/100 kg, hvorefter de steg yderligere frem til starten af oktober helt op til ca. 145 EUR/100 kg, før de igen faldt i resten af 2002 tilbage til prisniveauet fra starten af året.

42. I 2002 var gennemsnitspriserne i EU for svinekød ret stabile sammenholdt med de store udsving de seneste år og holdt sig generelt mellem 127 EUR og 147 EUR/100 kg. Priserne lå hele året et godt stykke under de ekstraordinært høje priser i 2001, hvilket kan tilskrives, at opsvinget i forbruget af oksekød også indvirkede på priserne på svinekød. I starten af året lå priserne på ca. 136 EUR/100 kg og steg til det højeste niveau på tæt ved 147 EUR/100 kg i marts, hvorefter de svingede omkring en generelt faldende tendens ned til ca. 127 EUR/100 kg i slutningen af november. På baggrund af udviklingen og for at støtte markedet for svinekød blev der den 9. december 2002 indført støtte til privat oplagring.

43. På baggrund af den meget begrænsede stigning i produktionen i 2002 forblev markedspriserne på fåre- og gedekødsprodukter som helhed på samme historisk høje niveauer som året før. I første halvdel af 2002 faldt priserne generelt fra det høje niveau i starten af året til ca. 450 EUR/100 kg og nåede midt på året ned på det laveste niveau på ca. 380 EUR/100 kg. I juli begyndte gennemsnitspriserne at stige igen og var tilbage på ca. 430 EUR/100 kg i starten af september og holdt sig derefter resten af året mellem 415 EUR og 435 EUR/100 kg. Medens priserne i starten af december i de fleste medlemsstater var lavere end tolv måneder før, var de væsentligt højere i Italien, Sverige og Det Forenede Kongerige.

44. Efter det bemærkelsesværdige fald i priserne i andet halvår af 2001 forblev gennemsnitspriserne i EU på smør på et relativt lavt niveau i hele 2002 - tæt ved

90-92 % af interventionsprisen hele året og et godt stykke under niveauet i de seneste år. Gennemsnitspriserne i EU på skummetmælkspulver startede i 2002 lige over interventionsprisen. Det fald i priserne, der gjorde sig gældende i slutningen af 2001, fortsatte i 2002 på baggrund af den kraftige stigning i produktionen, og gennemsnits priserne nåede først i slutningen af maj det laveste niveau på ca. 2,4 % under inter ventionsprisen. Først fra september steg priserne mere stabilt igen, og gennemsnits priserne lå generelt over interventionsprisen i årets sidste del, efterhånden som den udenlandske efterspørgsel efter mælkepulver fra EU steg som reaktion på den lave tørkeramte produktion i Australien.

1.4. Priser på produktionsmidler

45. Prisindekset for varer og tjenesteydelser, der anvendes i landbruget, forblev næsten uændret i 2002 med en stigning på kun 0,1 % i nominelle priser i forhold til året før. De mest markante stigninger gjaldt vedligeholdelse og reparation af redskaber (+4,4 %) og bygninger (+2,1 %), såsæd og planter (+2,2 %) og generalomkostninger (+2,3 %), men disse stigninger blev kraftigt opvejet af fald i prisindekserne for gødning og energi (henholdsvis -3,3 % og -3,0 %), medens foderstoffer holdt sig nogenlunde uændret i forhold til året før.

46. Når der tages hensyn til inflationen, faldt prisindekset for de varer og tjenesteydelser, der anvendes i landbruget, med godt 2 % i faste priser i forhold til 2001 for EU som helhed. Det skyldtes primært det kraftige fald i priserne på gødning og energi (for begges vedkommende en nedgang på over 5 % i faste priser). Der blev konstateret fald over gennemsnittet i Østrig (-3,0 %), Finland (-2,5 %), Irland (-3,3 %), Neder landene (-2,9 %), Portugal (-8,3 %) og Spanien (-2,7 %). Priserne på produktions midler faldt ligeledes i Belgien (-1,3 %), Frankrig (-1,9 %), Tyskland (-1,5 %), Grækenland (-1,6 %), Italien (-2,2 %), Luxembourg (-1,6 %) og Det Forenede Kongerige (-1,5 %) og forblev nogenlunde uændrede i Danmark og Sverige.

1.5. Udviklingen i landbrugsindkomsterne

47. Ifølge Eurostats første prognoser, der er udarbejdet på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne frem til begyndelsen af december 2002, faldt landbrugs indkomsterne (målt som reel nettoværditilvækst i faktorpriser pr. årlig arbejdsenhed) med gennemsnitligt 3,0 % i EU som helhed i forhold til det foregående år. Der forventes faldende indkomster i langt størsteparten af medlemsstaterne, medens der kun forventes stigninger i fem medlemsstater. De største fald forventes i Danmark

(-26,3 %), Tyskland (-18,0 %), Irland (-11,4 %), Belgien (-7,7 %) og Nederlandene (-7,5 %). Det kraftige fald i priserne på svinekød og mælk er de vigtigste fælles faktorer, der ligger til grund for faldet i landbrugsindkomsterne i disse lande. De øvrige medlemsstater, hvor indkomsterne faldt - men dog i mindre omfang - var Østrig (-2,8 %), Frankrig (-0,9 %), Italien (-1,6 %), Portugal (-2,2 %) og Sverige

(-1,5 %). I modsætning hertil steg indkomsterne i Grækenland (+5,7 %), Luxembourg (+1,0 %), Finland (+7,3 %), Spanien (+1,2 %) og Det Forenede Kongerige (+3,9 %); hovedparten af disse lande kunne samtidig registrere en kraftig nedgang i arbejds styrken i landbruget.

48. Det generelle fald i den gennemsnitlige landbrugsindkomst dækker over store udsving afhængigt af driftsform. Ifølge de første skøn fra Informationsnettet for Landøkonomisk Bogføring skulle gennemsnitsindkomsterne være faldet mest markant i forhold til 2001 på de landbrug, der er specialiseret i svine- og fjerkræ produktion (-38,7 %), medens der ligeledes forventes fald for blandet produktion (planteavl og husdyrhold) (-15,9 %) og mælkeproduktion (-7,3 %). Også vinbrugene oplevede et fald i gennemsnitsindkomsterne (-7,5 %), medens landbrug, der er specialiseret i blandet planteavl oplevede en kraftig indkomststigning på ca. 18,6 %. Også landbrug med græssende husdyr havde en indkomststigning (+10,5 %), og gartneribrug oplevede en indkomststigning på ca. 11,7 %. Endelig forventes indkomsten også i 2002 at forblive næsten uændret for agerbrug.

Ændringer i de nominelle producentpriser for landbrugsprodukter i 2002 og 2001

(%)

>TABELPOSITION>

Ændringer i de nominelle priser på landbrugsproduktionsmidler i 2002 og 2001

(%)

>TABELPOSITION>

Deflateret produktionsindeks for landbrugsprodukter

(1995=100)

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

Udviklingen i landbrugsindkomsterne i EU i 1980-2002,

årlig ændring (%) og kumuleret stigning (1980 = 100)

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Kilde: Eurostat og Generaldirektoratet for Landbrug

Udviklingen i landbrugsindkomsterne i EU's medlemsstater i 2002

(ændring i % i forhold til 2001)

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Kilde: Eurostat og Generaldirektoratet for Landbrug

>TABELPOSITION>

1.6. Informationsnettet for Landøkonomisk Bogføring (INLB)

49. INLB anvendes til at beregne produktion, omkostninger og indkomster i erhvervs landbrugene i EU på grundlag af oplysninger, der indsamles som led i en under søgelse af standardiserede bedriftsregnskaber. Undersøgelsen giver værdifulde oplysninger om de forskelle i landbrugsindkomsterne, som ikke fremgår af de globale gennemsnit i resultaterne for landbrugssektoren som helhed. Dette afsnit indeholder nogle oplysninger efter driftsform og medlemsstat.

50. På tidspunktet for trykningen af denne rapport forelå nogle af resultaterne for Nederlandene for 2000 endnu ikke, og for visse andre medlemsstaters vedkommende var resultaterne foreløbige.

51. De store forskelle mellem gennemsnitsindkomsterne i EU's forskellige medlems stater hænger sammen med selve landbrugsstrukturen i disse lande. De medlems stater, der tegner sig for de højeste gennemsnitsindkomster, er normalt dem, der har mange store bedrifter, som er specialiseret på et område som f.eks. markafgrøder eller malkekvæg eller inden for de mindre regulerede produktionssektorer (svin, fjer kræ, gartneri osv.). De sydeuropæiske medlemsstater, der har mange mindre bedrifter med blandet landbrug (planteavl og husdyrhold) eller med "andre permanente beplantninger" (blandet planteavl), har gennemsnitsindkomster under EU-gennemsnittet.

52. Tabel 1 viser det store udsving i de økonomiske resultater for hver driftsform i de enkelte medlemsstater målt som landbrugets nettoværditilvækst. I 1999 oplevede Sverige en negativ nettoværditilvækst i kødkvægsektoren.

53. Tabel 2 viser indvirkningen af tilskuddenes og afgifternes saldo på landbrugets netto værditilvækst. I 1999 udgjorde tilskuddene eksklusive skatter 35 % af landbrugets nettoværditilvækst i de 15 EU-lande, men der var betydelige forskelle mellem medlemsstaterne og mellem de forskellige driftsformer. I nævnte år havde Finland og Sverige en gennemsnitlig nettoværditilvækst, som var lavere end tilskuddenes og afgifternes saldo. Det betyder, at indtægterne fra markedet ikke var tilstrækkelige til at dække produktionsomkostningerne. Tilskuddenes andel af indkomsten var derimod lavest i Nederlandene, efterfulgt af Italien, Belgien og Spanien. Der er også betydelige forskelle mellem driftsformerne. Nettotilskuddet til kødkvægbrug, agerbrug og blandede driftsformer var det højeste i forhold til indkomsten. Gartneri- og vinbrug var helt klart de driftsformer, der modtog færrest tilskud. I 2000 var det blandt de lande, for hvilke der forelå tal, kun Finland, der havde en gennemsnitlig nettoværditilvækst i landbruget, som var mindre end tilskuddenes og afgifternes saldo. Belgien, Danmark, Spanien og Italien var de lande, hvor tilskuddene var lavest i forhold til landbrugets nettoværditilvækst.

54. INLB-data kan også anvendes til at analysere graden af koncentration i landbrugs sektoren. Det fremgår af tabel 3 og 4 med data for 1999. For at undgå problemer som følge af visse negative værdier for nettoværditilvæksten er den variabel, man har anvendt, de samlede indtægter fra landbrug, dvs. indtægter både fra markedet og fra tilskud.

55. Tabel 3 viser fordelingen på de 20 % af landbrugene, der har de højeste samlede indtægter, efter driftsform og land og for EU som helhed. For EU som helhed og for alle driftsformer under ét tegner de 20 % med de højeste indtægter sig for 67 % af de samlede indtægter i landbruget. I de enkelte lande er koncentrationsgraden imidlertid lavere, og kun Portugal, Italien, Danmark og Det Forenede Kongerige når op på 60 %. Luxembourg, Østrig og Finland er de lande, hvor koncentrationsgraden er lavest. Pr. driftsform i EU som helhed er koncentrationsgraden størst for almindelige markafgrøder, gartneri, vinbrug og blandet planteavl. Den laveste koncentration finder vi inden for kvæghold med malkekvæg, opdræt og opfedning, mejeri produkter, får og geder og olivendyrkning. I de enkelte lande er mejeriprodukter den mindst koncentrerede eller en af de mindst koncentrerede driftsformer i stort set alle landene. De driftsformer, hvor koncentrationen er højest, varierer betydeligt fra land til land.

56. Tabel 4 viser koncentrationsgraden udregnet efter, hvor stor en andel de 50 % af landbrugene med de højeste indtægter har af de samlede indtægter i landbruget. I EU som helhed og for alle driftsformer er denne andel 91 %, medens den i de enkelte lande ligger mellem 71 % i Luxembourg og 87 % i Italien og Portugal. Efter driftsform er mejeriprodukter, kvæghold med malkekvæg, opdræt og opfedning de mindst koncentrerede driftsformer efterfulgt af olivendyrkning. I den anden ende af skalaen finder vi den højeste koncentration inden for blandet husdyrhold, primært græssende dyr.

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

2. Den politiske udvikling og lovgivningsinitiativer i 2002

2.1. Midtvejsrevision af den fælles landbrugspolitik

57. Kommissionen udsendte den 10. juli en meddelelse [1], hvori den foreslog en midtvejsrevision af den fælles landbrugspolitik i overensstemmelse med de målsætninger og den generelle ramme (Agenda 2000), der blev vedtaget af Det Europæiske Råd i Berlin i 1999 [2] og i Göteborg i 2001. Formålet med forslaget er at stabilisere markederne og forbedre de fælles markedsordninger (første søjle i den fælles landbrugspolitik), at indføre en mere enkel og bæredygtig direkte støtte, at sørge for bedre balance i støtten til bæredygtigt landbrug og bæredygtig udvikling af landdistrikter og at konsolidere og styrke udviklingen af landdistrikterne (anden søjle i den fælles landbrugspolitik). For at nå disse mål foreslår Kommissionen, at sammenhængen mellem produktion og direkte støtte fjernes, at støtten gøres betinget af krydsoverensstemmelse med kriterier for miljø, fødevaresikkerhed, dyrevelfærd og sikkerhed på arbejdspladsen, at støtten øges betydeligt gennem en graduering af de direkte betalinger, at der indføres et system for bedriftsrevision, og at der træffes nye foranstaltninger for udviklingen af landdistrikterne for at forbedre produktionens kvalitet, fødevaresikkerheden og dyrevelfærden og for at dække omkostningerne i forbindelse med bedriftsrevision. For så vidt angår markedspolitikken foreslår Kommissionen endvidere med henblik på at øge EU-landbrugets konkurrenceevne at afslutte den reformproces, der blev påbegyndt i 1992 [3], bl.a. gennem nedskæringer på en række interventionsområder.

[1] KOM(2002) 394 af 10.7.2002 og Bull. 7/8-2002, punkt 1.3.100.

[2] Den almindelige beretning for 1999, nr. 6 og 495-501.

[3] 26. almindelige beretning, nr. 506-512.

58. Kommissionen tog aktivt del i den omfattende debat, meddelelsen affødte i Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget, de rådgivende komitéer inden for den fælles landbrugspolitik og civilsamfundet. Debatten blev yderligere stimuleret af kontakter med landbrugs- og industrikredse, forbrugere og ikke-statslige organisationer i medlemsstaterne.

2.2. Kvalitetspolitik

2.2.1. Forslag om ændring af forordning (EØF) nr. 2081/92 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler

59. Geografiske betegnelser har siden 1994 været omfattet af Verdenshandelsorganisationens TRIPS-aftale (om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder). Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 bør imidlertid bringes i fuldstændig overensstemmelse med denne aftale. I marts 2002 vedtog Kommissionen et forslag til en forordning om ændring af forordning (EØF) nr. 2081/92. Hovedformålet er dels at give statsborgere fra WTO-medlemsstaterne ret til at gøre indsigelse, dels at anspore tredjelande til at medvirke i EU's registreringssystem på grundlag af ligestillings- og gensidighedskriterierne.

60. Kommissionens forslag blev drøftet af Europa-Parlamentet, der afgav en positiv udtalelse i december 2002 og fremsatte en række overvejende konstruktive ændringsforslag. En arbejdsgruppe i Rådet har sideløbende debatteret forslaget ved flere lejligheder.

2.2.2. Den internationale scene

61. Kommissionen videreførte forhandlingerne i 2002 for at opnå enighed under TRIPS-aftalen om oprettelse af et multilateralt register over geografiske betegnelser og om udvidelse af beskyttelsen af geografiske betegnelser for andre produkter, så den svarer til den, der gælder for vin og spiritus. Herudover har EU inden for rammerne af WTO's landbrugsaftale fremlagt et forslag med henblik på at forbedre beskyttelsen af visse betegnelser, som er omfattet af undtagelserne i artikel 24 i TRIPS-aftalen, og som er udsat for misbrug i tredjelande.

62. Med hensyn til de bilaterale forbindelser har det blandede udvalg, der er nedsat i medfør af associeringsaftalen mellem EU og Schweiz, besluttet at foreslå Rådet, at der nedsættes en arbejdsgruppe, som skal forhandle om en bilateral aftale om gensidig beskyttelse af geografiske betegnelser. Arbejdsgruppen vil bl.a. skulle diskutere, om betegnelsen "Emmental" skal registreres som en beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB) i Schweiz.

63. Kommissionen har desuden iværksat indledende drøftelser med henblik på at fastlægge grundlaget for de kommende bilaterale forhandlinger med Kina om beskyttelse af geografiske betegnelser.

2.2.3. Registrering af betegnelser i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 og nr. 2082/92

64. EU arbejdede i 2002 videre med udviklingen af systemer til registrering og beskyttelse af betegnelser for kvalitetsprodukter. Der blev i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 og nr. 2082/92 registreret 27 betegnelser, heraf 10 beskyttede oprindelsesbetegnelser, 14 beskyttede geografiske betegnelser (BGB) og 3 garantier for traditionel specialitet (GTS). Disse betegnelser bringer det samlede antal betegnelser i EU's register over beskyttede geografiske betegnelser og beskyttede oprindelsesbetegnelser op på 604 og antallet af betegnelser i EU's register over traditionelle specialiteter op på 13.

65. Registreringerne er sket ifølge den sædvanlige fremgangsmåde i artikel 6 i forordning (EØF) nr. 2081/92. Det gælder dog ikke for betegnelsen "feta". Grækenland ansøgte nemlig om registrering af denne betegnelse efter den forenklede fremgangsmåde i artikel 17. Registreringen, der fandt sted i 1996, blev annulleret af De Europæiske Fællesskabers Domstol, efter at flere af medlemsstaterne havde anlagt sag. Kommissionen noterede sig Domstolens argumenter om, at spørgsmålet om, hvorvidt der var tale om en artsbetegnelse, ikke var blevet tilstrækkeligt belyst. Den foretog derfor en omfattende rundspørge blandt medlemsstaterne. Spørgsmålet blev herefter forelagt for Det Videnskabelige Udvalg for Oprindelsesbetegnelser, Geografiske Betegnelser og Specificitetsattestering, som ikke mente, der var tale om en artsbetegnelse.

66. Da Forskriftsudvalget for Beskyttede Oprindelsesbetegnelser og Geografiske Betegnelser ikke afgav nogen udtalelse, sendte Kommissionen sit forslag om registrering til Rådet, der ikke fulgte op på det. Kommissionen foretog herefter den pågældende registrering, der blev offentliggjort i oktober 2002.

Liste over BOB, BGB og GTS registreret i 2002

>TABELPOSITION>

2.2.4. Vertikale direktiver

67. Kommissionen har i medfør af artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 2991/94 af 5. december 1994 om handelsnormer for visse smørbare fedtstoffer forelagt en beretning for Rådet, hvori den gør status over anvendelsen af specifikationerne for angivelser, der indikerer et reduceret fedtindhold, fem år efter gennemførelsen af denne forordning. Det fremgår af beretningen, at det som helhed betragtet vil være hensigtsmæssigt at bevare disse angivelser, der imødekommer producenternes, distributørernes og forbrugernes behov, og at der ikke har været konkrete problemer med at anvende dem. Rådet var generelt positivt indstillet over for beretningen.

68. Kommissionen orienterede medlemsstaterne om sin holdning (forklarende noter) til to spørgsmål vedrørende mærkning i forbindelse med gennemførelsen af Rådets direktiv 2000/36/EF om kakao- og chokoladevarer. Kommissionen orienterede Rådet om sin holdning til de igangværende forhandlinger som led i Codex Alimentarius vedrørende den internationale standard for frugtsaft.

2.3. Økologisk landbrug

69. Den 15. marts 2002 vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 473/2002 [4], der ajourfører de tekniske bilag I, II og IV til forordning (EØF) nr. 2092/91 [5] og fastsætter nærmere bestemmelser vedrørende meddelelse af oplysninger om anvendelse af kobberforbindelser.

[4] EFT L 75 af 16.3.2002, s. 21.

[5] EFT L 198 af 22.7.1991, s. 1.

70. Den 26. juni 2002 vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 1113/2002 [6] om ændring af forordning (EF) nr. 1788/2001 om kontrolattesten for import fra tredjelande. Attesten skal sammen med produkterne forelægges for importmedlemsstatens myndigheder, og den træder i kraft den 1. november 2002.

[6] EFT L 168 af 27.6.2002, s. 31.

71. Den 25. oktober 2002 vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 1918/2002 [7] om ændring af forordning (EF) nr. 1788/2001 om kontrolattesten for import fra tredjelande. Hensigten med forordningen er at præcisere, hvilke oplysninger der skal angives i attesten.

[7] EFT L 289 af 26.10.2002, s. 15.

72. Efter vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1804/1999 [8] om indføjelse af bestemmelser om animalsk produktion i forordning (EØF) nr. 2092/91 iværksatte Kommissionen et arbejdsprogram, der skal afklare en række spørgsmål vedrørende økologisk animalsk produktion, som Rådet fremførte i forbindelse med vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1804/1999. De vigtigste punkter i programmet er:

[8] EFT L 222 af 24.8.1999, s. 1.

- afstemning om en forordning om mærknings- og kontrolkrav for foder i Den Stående Komité for Økologisk Landbrug i december 2002

- tilføjelser til afsnit A og B af bilag VI, for så vidt angår bestanddele med oprindelse uden for landbruget og de hjælpemidler, der anvendes ved forarbejdning af animalske produkter; et forslag herom vil blive forelagt for den stående komité i første halvdel af 2003

- tilsætning af syntetiske vitaminer til foder

- vurdering af behovet for konventionelle fodermidler og fodertilskud

- spørgsmål vedrørende størrelsen af den økologiske husdyrbestand.

73. Den løbende ajourføring af bilagene til forordning (EØF) nr. 2092/91 omfattede drøftelser af:

- dispensation for anvendelse af uorganiske frø

- anvendelse af substrater inden for økologisk landbrug.

74. Mulighederne for at opstille en EU-handlingsplan for økologiske fødevarer og økologisk landbrug blev drøftet yderligere, og Kommissionen udarbejdede et internt arbejdsdokument [9] herom.

[9] SEK(2002) 1368 af 12.12.2002.

75. Vurderingen af ligestillingskriterierne for en lang række tredjelande i henhold til artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2092/91 fortsætter. Den 28. juni 2002 vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 1162/2002 [10] om ændring af forordning (EØF) nr. 94/92 om nærmere regler for indførsel fra tredjelande som omhandlet i Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 med henblik på at optage New Zealand på listen over tredjelande. Den 30. december 2002 vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 2382/2002 [11] om ændring af forordning (EØF) nr. 94/92 med henblik på at forlænge optagelsen af de tredjelande, der opregnes i bilaget til denne forordning.

[10] EFT L 170 af 29.6.2002, s. 44.

[11] EFT L 358 af 31.12.2002, s. 120.

76. En arbejdsgruppe er gået i gang med at harmonisere betingelserne for udstedelse af importtilladelser i overensstemmelse med artikel 11, stk. 6.

2.4. Salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter

77. I forbindelse med den nye ordning for oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked, der blev indført ved Rådets forordning (EF) nr. 2826/2000, godkendte Kommissionen i august 2002 40 af de 123 programmer, som erhvervsorganisationerne har indgivet gennem de nationale myndigheder.

78. Kampagnerne henvender sig primært til forbrugere inden for EU. De omfatter især ost og mejeriprodukter, friske og forarbejdede frugter og grøntsager, blomster og grønne planter og vin samt oplysning om økologiske fødevarer. EU finansierer 50 % af udgifterne svarende til et beløb på 32,1 mio. EUR over tre år, heraf 17,5 mio. EUR i kampagnens første år.

79. De særlige foranstaltninger for oksekødssektoren og de salgsfremmende foranstaltninger for landbrugsprodukter i tredjelande, der for begges vedkommende blev vedtaget i 2001, blev videreført i 2002. Der vil i januar 2003 blive truffet afgørelse om en ny serie kampagner i tredjelande.

2.5. Forenkling af landbrugslovgivningen

2.5.1. Indledning

80. Kommissionens indsats for at forenkle landbrugslovgivningen har været fokuseret på to hovedaspekter: for det første at gøre landbrugslovgivningen så klar, transparent og lettilgængelig som muligt, og for det andet at nedbringe den administrative arbejdsbyrde, som den fælles landbrugspolitik pålægger landbrugerne og de administrative myndigheder.

81. Forenklingen af landbrugslovgivningen er blevet drøftet af den ekspertgruppe om forenkling, som Kommissionen oprettede på foranledning af konklusionerne fra mødet i Rådet (landbrug) i oktober 2000. Gruppen mødtes flere gange for at diskutere og nå til enighed om emner som iværksættelse af ordningen for mindre landbrugere, forenkling af politikken for udvikling af landdistrikter, CAP-ED-projektet (om udarbejdelse af en elektronisk ordbog over de koder, der anvendes i forbindelse med den fælles landbrugspolitik, med henblik på at lette og forenkle den elektroniske udveksling af oplysninger mellem Kommissionen og medlemsstaterne) og forenkling af medlemsstaternes indberetningsforpligtelser.

2.5.2. Landbrugslovgivningens transparens og tilgængelighed

82. Arbejdet med at konsolidere landbrugslovgivningen fortsatte året igennem. Det er hensigten at konsolidere landbrugslovgivningen på alle officielle sprog i EU og lægge den ud på Internettet, så den brede offentlighed kan få adgang til den. Ændringer i retsakterne på landbrugsområdet indarbejdes i grundteksten, så det bliver muligt at konsultere en enkel og ajourført, men ikke juridisk bindende udgave.

83. Kommissionen har desuden iværksat et tværgående projekt med henblik på at kodificere EU's "regelværk" inden udgangen af 2005. Landbrugslovgivningen indgår også i dette arbejde, og der vil i løbet af de kommende måneder blive vedtaget juridisk bindende kodificerede landbrugsretsakter.

2.5.3. Forenklingsforanstaltninger i de forskellige sektorer

84. De ændrede politiske foranstaltninger, der blev foreslået i forbindelse med midtvejsrevisionen, medfører en væsentlig forenkling af den fælles landbrugspolitik. Kommissionen har foreslået, at visse former for direkte støtte samles i en enkelt afkoblet indkomstbetaling pr. bedrift, hvilket vil resultere i en betydelig forenkling af støtten til landbrugerne i EU, eftersom den gøres uafhængig af produktionen.

85. GD for Landbrug er inden for rammerne af landdistriktspolitikken og i tilknytning til drøftelserne om en forenkling af strukturfondene gået i gang med at overveje, hvordan man kan forenkle EU's politik for udvikling af landdistrikter. Drøftelserne har fortrinsvis drejet sig om den nuværende programperiode fra 2000 til 2006. Målet er for det første at forenkle de love og administrative bestemmelser, der gør det vanskeligt at iværksætte EU's politik for udvikling af landdistrikter og virkeliggøre målsætningerne for denne politik, og for det andet at pege på mulige løsninger. Debattens vigtighed understreges også af, at kandidatlandene træder ind i EU inden programperiodens udgang (2002-2006).

2.5.4. Ordning for mindre landbrugere

86. I slutningen af 2001 vedtog Kommissionen gennemførelsesbestemmelserne til ordningen for mindre landbrugere [12]. Italien var i kalenderåret 2002 det eneste land, der anvendte ordningen Efter at der var truffet de fornødne nationale foranstaltninger til at gennemføre ordningen (database, nationale regler, skemaer mv.), modtog Italien ansøgninger fra 2 000 landbrugere, der ønskede at deltage i ordningen. Årsagen til det relativt beskedne antal deltagere er ifølge de italienske myndigheder, at der er brug for en række administrative justeringer for at iværksætte ordningen. Der ventes et stigende antal deltagere i 2003.

[12] Kommissionens forordning (EF) nr. 1/2002 af 28. december 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 for så vidt angår den forenklede ordning for betalinger til landbrugere under visse støtteordninger (EFT L 1 af 3.1.2002, s. 1).

2.6. Statsstøtte

2.6.1. Nye rammebestemmelser for statsstøtte til bortskaffelse af slagteriaffald og døde dyr samt til testning for transmissible spongiforme encephalopatier (TSE).

87. Den 27. november 2002 vedtog Kommissionen nye rammebestemmelser for statsstøtte til bortskaffelse af slagteriaffald og døde dyr samt til testning for transmissible spongiforme encephalopatier (TSE) [13]. De nye regler præciserer og ændrer EU's politik for statsstøtte til disse områder. De var nødvendige, fordi de forskellige politikker, som medlemsstaterne følger, indebar en alvorlig risiko for konkurrencefordrejning.

[13] EFT C 324 af 24.12.2002, s. 2.

88. BSE-lovgivningen har ført til en grundlæggende ændring af de økonomiske vilkår med hensyn til slagteriaffald. Et tidligere værdifuldt produkt betragtes nu som affald, som det tilmed er dyrt at skaffe sig af med.

89. Kommissionen har givet tilladelse til, at der ydes betydelig offentlig støtte til denne sektor, så den kan tilpasse sig til de ændrede forhold. Det kan imidlertid føre til en alvorlig fordrejning af konkurrencen. Nogle medlemsstater yder nemlig betydelig støtte, mens andre ikke gør det. Det var derfor nødvendigt at tage politikken på dette område op til fornyet overvejelse. I de nye regler tages der således hensyn til behovet for at beskytte menneskers og dyrs sundhed og for at beskytte miljøet. Det kræver, at der ydes støtte hertil, men må ikke resultere i urimelig konkurrencefordrejning.

90. De nye rammebestemmelser indskrænker ikke medlemsstaternes muligheder for at yde statsstøtte eller deres forpligtelse ifølge Rådets særforordninger til at yde kompensation for de tab, landmændene påføres, hvis deres dyr viser sig at være ramt af BSE eller lignende sygdomme. Hensigten er i stedet at reducere de løbende omkostninger, som det generelle krav om testning og fjernelse af risikomateriale fra raske dyr giver anledning til.

91. Der vil fremover ikke kunne ydes offentlig støtte til omkostninger ved bortskaffelse af nogen former for slagteriaffald. Medlemsstaterne vil undtagelsesvis kunne fortsætte med at yde støtte på op til 50 % af omkostningerne ved bortskaffelse af specificeret risikomateriale og af kød- og benmel, som produceres i 2003, og som ikke længere kan udnyttes kommercielt.

92. Hvad angår testning for TSE må medlemsstaternes støtte til BSE-testning af kvæg, der slagtes til konsum efter 1. januar 2003, højst andrage 40 EUR. Der var ikke tidligere fastlagt noget maksimumsbeløb. Beløbet omfatter de samlede omkostninger ved testningen, dvs. testkit, udtagning, transport, analyse, opbevaring og destruktion af prøven. Det bemærkes, at EU i øjeblikket af disse 40 EUR betaler de 15 (10,5 EUR i 2003). Dette maksimumsbeløb menes at være tilstrækkeligt til at dække de priser, de mest konkurrencedygtige EU-leverandører beregner sig for testkit. Grænsen på 40 EUR skal forhindre konkurrencefordrejning og anspore de leverandører, der er dyrest, til at sænke deres priser. Hvad angår de andre TSE-tests (som f.eks. foretages på dødt kvæg eller døde svin) har Kommissionen besluttet, at der fortsat kan ydes statsstøtte på op til 100 % af omkostningerne uanset beløbet.

93. Forudsat der er tale om dyr, som er døde på bedriften, kan medlemsstaterne desuden yde offentlig støtte på op til 100 % af omkostningerne ved bortskaffelse (indsamling og transport) og 75 % af omkostningerne ved destruktion (oplagring, bearbejdning, destruktion og endelig bortskaffelse). Der kan i særlige tilfælde ydes støtte på 100 % til destruktion, bl.a. hvis støtten finansieres via gebyrer eller bidrag, der pålægges kødsektoren. For at medlemsstaterne kan ændre deres nuværende finansieringsregler tillader Kommissionen, at der indtil udgangen af 2003 ydes støtte på op til 100 % af omkostningerne.

94. Rammebestemmelserne vil gælde for ny statsstøtte, herunder verserende anmeldelser fra medlemsstaterne, fra den 1. januar 2003. Kommissionen foreslår medlemsstaterne at ændre deres eksisterende ordninger for statsstøtte for at bringe dem i overensstemmelse med rammebestemmelserne senest den 31. december 2003. Rammebestemmelserne anvendes indtil den 31. december 2013.

2.6.2. Oversigt over året

95. Kommissionen modtog 341 anmeldelser af planlagt statsstøtte inden for landbrugssektoren og den agroindustrielle sektor. Kommissionen indledte også en undersøgelse af 34 støtteforanstaltninger, der ikke var blevet anmeldt tidligere under artikel 88, stk. 3, i EF-traktaten. Der blev ikke indledt eller afsluttet undersøgelser af eksisterende støtteforanstaltninger efter EF-traktatens artikel 88, stk. 1. Kommissionen gjorde ikke indsigelse mod 250 foranstaltninger. Mange af foranstaltningerne blev godkendt, efter at de pågældende medlemsstater enten havde ændret dem eller havde forpligtet sig til at ændre dem for at bringe dem i overensstemmelse med EU's bestemmelser om statsstøtte. Kommissionen indledte proceduren i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, i fem sager, hvor de pågældende foranstaltninger rejste alvorlig tvivl om foreneligheden med fællesmarkedet. Kommissionen afsluttede proceduren i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, i fire sager, idet den i tre af tilfældene traf en endelig negativ beslutning. I alle de tilfælde, hvor der blev truffet en negativ beslutning, og den pågældende medlemsstat allerede havde udbetalt statsstøtten, forlangte Kommissionen, at den udbetalte støtte blev tilbagebetalt.

96. Nedenstående oversigt omfatter nogle af de sager, der rejste de mest interessante spørgsmål i forbindelse med statsstøttepolitikken inden for landbrugssektoren og den agroindustrielle sektor i 2002. Af hensyn til overskueligheden er sagerne opdelt efter emne.

2.6.2.1. Tyskland

Støtteordninger til kompensation for skader som følge af de seneste oversvømmelser i Tyskland

97. Europa-Kommissionen har godkendt fem støtteordninger, der sigter mod at kompensere ofre i landbrugssektoren for skader som følge af de seneste oversvømmelser i Tyskland.

98. Kommissionen foretog en hasteundersøgelse af ordningerne og konkluderede, at Tyskland kunne udbetale hele den foreslåede kompensation. Foranstaltningerne ansås for at være forenelige med traktatens artikel 87, stk. 2, litra b), hvori det bestemmes, at Kommissionen kan give tilladelse til støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer. Der er tale om følgende foranstaltninger:

- Økonomisk kompensation på op til 20 % (30 % i ugunstigt stillede områder) til landbrugere, der har mistet indtægter som følge af oversvømmelser og skader på landbrugsjorden [14].

[14] Sag nr. N 567/2002.

- Øjeblikkelig støtte på op til 50 % for skader som følge af oversvømmelser og navnlig for tab og ødelæggelse af og skader på aktiver såsom bygninger, maskiner, landbrugsjord og husdyr. Landbrugerne vil både få erstatning for omsætningsaktiver og for evakueringsomkostninger [15].

[15] Sag nr. N 581/2002.

- Der vil også blive ydet støtte til hel eller delvis eftergivelse af investeringslån med henblik på at videreføre driften [16].

[16] Sag nr. N 595/2002.

- Den tyske landbrugsstøtteordning (Gemeinschaftsaufgabe) omfatter et særprogram for skader som følge af oversvømmelser. Programmet omhandler især støtte til genopbygning af landsbyer, veje i landområder samt skovdrift og akvakultur. Der lægges særlig vægt på miljøvenlig genopbygning [17].

[17] Sag nr. N 647/2002.

99. Der ydes kaution på op til 80 % for lån fra Landwirtschaftliche Rentenbank, som optages af virksomheder inden for land- og skovbrug for at skaffe likvide midler eller midler til investeringer [18].

[18] Sag nr. N 682/2002.

Autoriseret kvalitetsmærke for oksekød i Bayern

100. Den 13. februar 2002 gav Kommissionen Tyskland (Bayern) tilladelse til at yde støtte til en værdi af i alt 3,5 mio. EUR for 2002 til indførelse af et nyt kvalitetsmærke. For årene 2003 og 2004 er der godkendt en årlig beløbsramme på over 2 mio. EUR. Kvalitetsmærket indgår i et omfattende program for kvalitetssikring og -kontrol, der er iværksat for at genskabe forbrugernes tillid efter det drastiske fald i salget af oksekød i kølvandet på BSE-krisen. Alle virksomheder i EU kan benytte kvalitetsmærket, såfremt de opfylder kravene i programmet.

101. Støtten skal dække udgifter til en lang række enkeltstående foranstaltninger, heriblandt:

- kontrol og certificering af virksomheder, der deltager i programmet

- kampagner til oplysning af forbrugerne om mærket og om fordelene ved det

- salgsfremmende foranstaltninger og reklamefremstød.

102. Støtten ydes til grupper, der anvender kvalitetsmærket, såsom salgsforeninger eller andre virksomheder inden for fødevareproduktion. Brugerne af mærket skal opfylde betingelserne vedrørende produktion, forarbejdning og afsætning af kvæg og oksekød og overholde en række kontrolstandarder, der er klart højere end normalt. Det forventes, at mærket på et senere tidspunkt vil blive udvidet, så det også kommer til at omfatte andre produkter end oksekød.

103. Kommissionen har godkendt denne støtte i henhold til de nye rammebestemmelser for statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter, der trådte i kraft den 1. januar 2002. Med de nye rammebestemmelser er det for første gang blevet muligt benytte et mærke, der både oplyser om produktets kvalitet og om dets oprindelse. Det mærke, Kommissionen nu har godkendt, at der ydes statsstøtte til, gør det muligt for producenter fra hele EU at angive deres produkters forskellige oprindelser.

2.6.2.2. Grækenland

Støtte til kompensation for tab forårsaget af naturkatastrofer

104. Den 26. september 2002 godkendte Kommissionen en omfattende støtteordning, der har til formål at yde kompensation for tab som følge af naturkatastrofer i Grækenland [19]. Tabene beregnes ikke ud fra den samlede produktion i referenceårene, som er den overordnede beregningsmetode, der anbefales i EU's rammebestemmelser for statsstøtte i landbrugssektoren, men ud fra det regionale udbytte (det er ifølge de nævnte rammebestemmelser muligt at benytte andre beregningsmetoder end den nævnte, såfremt det godtgøres, at de er rimelige). Der er afsat meget store beløb til denne ordning: over 171 mio. EUR i form af statsstøtte og over 126 mio. EUR, som de græske myndigheder har søgt om medfinansiering af fra EU, og som stadig er under behandling.

[19] Sag nr. N 143/2002.

2.6.2.3. Spanien

Støtteforanstaltninger til den spanske landbrugssektor som følge af prisstigninger på brændstof

105. Den 11. december 2002 traf Kommissionen en endelig delvis negativ beslutning om de støtteforanstaltninger, Spanien har iværksat som følge af høje brændstofpriser, og som den havde indledt den formelle undersøgelsesprocedure for i april 2001 [20]. Kommissionen fandt, at flere af de foranstaltninger, der var truffet i direkte tilknytning til prisstigningen, ikke var omfattet af reglerne om statsstøtte. Den mente imidlertid ikke, at Spanien havde godtgjort, at to af foranstaltningerne i den fremlagte pakke (rentetilskud og sikkerhedsstillelse samt visse skattefordele) kun sigtede mod at kompensere for de tab, stigningen i brændstofpriserne havde resulteret i. Kommissionen betragtede derfor disse foranstaltninger som driftsstøtte, der er uforenelig med konkurrencereglerne.

[20] Støtte C 22/01.

106. Kommissionen fastslog, at følgende foranstaltninger ikke var støtte i henhold til traktaten:

- Ændring af loven om merværdiafgift.

- Fiskale foranstaltninger til fordel for landbrugskooperativer.

- Fiskale foranstaltninger vedrørende indkomstbeskatningen af fysiske personer og merværdiafgiften:

- For regnskabsåret 2000 anvendes der et korrektionsindeks for foder, der erhverves fra tredjemand, for visse aktiviteter i forbindelse med opdræt, der er omfattet af særordningen for mindre landbrug.

- For regnskabsåret 2001 nedsættes nettoudbyttet under særordningen for mindre landbrug vedrørende indkomstbeskatningen af fysiske personer, for så vidt angår landbrugsaktiviteter og husdyravl.

- For regnskabsåret 2001 nedsættes procentsatsen til fastlæggelse af de kvartalsvise momsbetalinger under den forenklede ordning for visse landbrugsaktiviteter, samtidig med at der iværksættes en fiskal foranstaltning med henblik på at forhøje procentsatsen for udgifter, der vanskeligt kan dokumenteres, inden for rammerne af indkomstbeskatningen af fysiske personer.

107. Til gengæld har Kommissionen fastslået, at den statsstøtte, der er ydet til ejere af landbrugsbedrifter i form af rentetilskud og sikkerhedsstillelse, og udvidelsen for regnskabsåret 2000 og 2001 af skattefordelene vedrørende indkomstbeskatningen af fysiske personer ved overdragelse af visse landbrugsarealer og -bedrifter er uforenelig med fællesmarkedet. Spanien har for disse foranstaltninger ikke kunnet godtgøre, at der er nogen sammenhæng mellem stigningen i benzinprisen og de tab, landbrugerne har lidt.

108. Da der er tale om ulovlige støtteforanstaltninger, skal Spanien indstille disse foranstaltninger og omgående kræve, at modtagerne tilbagebetaler støtten. Spanien skal inden for to måneder meddele Kommissionen, hvilke forholdsregler der er truffet for at indstille støtten og forlange den tilbagebetalt.

Støtte til virksomheder, der udvinder, raffinerer og aftapper olie af olivenpresserester

109. Den 14. marts 2002 besluttede Kommissionen at indlede undersøgelsesproceduren for statsstøtte med hensyn til en spansk støtteordning til fordel for virksomheder, der udvinder, raffinerer og aftapper olie af olivenpresserester [21].

[21] Støtte C 21/02 (ex NN 14/2002).

110. Støtten består af lån til et samlet beløb på højst 5 000 mio. ESP (30,05 mio. EUR) med rentegodtgørelse fra landbrugsministeriet, der også vil kunne kautionere for disse lån.

111. Kommissionen mener på nuværende stade, at støtten udgør statsstøtte, der skal forbedre virksomhedernes finansielle situation, men som ikke bidrager på nogen måde til udviklingen af sektoren. Disse foranstaltninger skal derfor anses for driftsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet. Støtten vil desuden kunne gribe ind i EU's regler (de fælles markedsordninger).

Støtte til sammenslutninger af olivenolieproducenter

112. Den 19. juli 2002 besluttede Kommissionen at indlede undersøgelsesproceduren over for statsstøtte i forbindelse med en regional støtteordning (Extremadura) til fordel for sammenslutninger af olivenolieproducenter. Støtten, der ydes i form af et tilskud beregnet ud fra antallet af fremsendte ansøgninger om støtte til produktion af olivenolie og spiseoliven, supplerer den støtte, der ydes fra EU i henhold til forordning (EØF) nr. 136/66.

113. Kommissionen mener på nuværende stade, at støtte til producentsammenslutninger, der beregnes ud fra antallet af fremsendte ansøgninger om støtte til produktionen af olivenolie og spiseoliven, udgør statsstøtte, der skal forbedre sammenslutningernes finansielle situation, men som ikke bidrager på nogen måde til udvikling af sektoren. Støtten skal derfor anses for driftsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet. Støtten vil desuden kunne gribe ind i de mekanismer, der ligger til grund for de fælles markedsordninger, og være en overtrædelse af dem og dermed også af EU's regler.

2.6.2.4. Frankrig

Støtte til finansiering af offentlig destruktion

114. Den 10. juli 2002 besluttede Kommissionen at indlede den formelle undersøgelsesprocedure over for visse aspekter af den franske ordning for destruktionsafgifter [22]. Kommissionen havde modtaget flere klager over, at destruktionsafgiften var konkurrencefordrejende.

[22] Støtteforanstaltning C 49/02.

115. Destruktionsafgiften har til formål at finansiere en offentlig tjeneste, som består i indsamling og destruktion af døde dyr og slagteriaffald, der er klassificeret som uegnet til konsum og foder. Afgiften, der er indført med virkning fra den 1. januar 1997, omfatter køb af kød og andre nærmere specificerede produkter og skal betales af enhver, der foretager detailsalg af sådanne produkter, idet grundlaget for afgiftsberegningen er værdien, ekskl. moms, af de købte produkter, uanset hvorfra de kommer.

116. Kommissionens undersøgelse fokuserer især på den omstændighed, at den destruktionsafgift, der er indført for at finansiere ordningen, også pålægges kød, der indføres fra andre medlemsstater, selv om dette kød ikke er omfattet af destruktionsordningen. Den vederlagsfri ydelse medfører angiveligt også, at dem, der direkte nyder godt af den, dvs. slagterier, opdrættere og virksomheder, der opbevarer kød- og benmel, friholdes for udgifter til destruktion af det affald, der produceres i forbindelse med driften. Ordningen synes at indebære en ulovlig statsstøtte til disse erhvervsdrivende.

117. Kommissionen undersøger også den omstændighed, at afgiften fastsættes ud fra virksomhedens samlede omsætning og ikke ud fra salget af kød. Det betyder nemlig, at visse virksomheder fritages for afgiften, selv om de måske sælger mere kød end en anden virksomhed, hvis omsætning af andre varer er større. Denne fritagelse synes at indebære en ulovlig statsstøtte til de virksomheder, der ikke er afgiftspligtige.

118. De Europæiske Fællesskabers Domstol er i øvrigt blevet anmodet om at træffe præjudiciel afgørelse om fortolkningen af traktatens artikel 87, stk. 1 [23], i relation til destruktionsafgiften.

[23] Ministre de l'économie, des finances et de l'industrie mod S.A. GEMO, sag C-126/01.

2.6.2.5. Italien

Skattefradrag for investeringer i landbrugssektoren

119. Den 25. juli 2002 godkendte Kommissionen en italiensk støtteordning vedrørende "skattefradrag" for landbrugssektoren [24]. Ordningen består af en række støtteforanstaltninger til fordel for investeringer i landbrugsbedrifter, der producerer landbrugsvarer, og i alle virksomheder, der forarbejder landbrugsvarer. Ordningen gælder dog ikke for de investeringer med henblik på forarbejdning af produkterne i bilag I til traktaten, som foretages i italienske regioner, der er omfattet af undtagelserne i artikel 87, stk. 3, litra a), og i de områder i regionerne Abruzzo og Molise, der er omfattet af undtagelserne i traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), og som er genstand for en anden beslutning (sag nr. N 324/02). Rammebeløbet for ordningen andrager 155 mio. EUR om året indtil 2006.

[24] Sag nr. N 220/2002.

Støtteordning for SMV'er finansieret af sammenslutningen af handelskamre

120. Den 13. maj 2002 godkendte Kommissionen en støtteordning [25] til fordel for virksomheder i landbrugssektoren, som finansieres af den nationale sammenslutning af handelskamre. Den årlige beløbsramme (for det første år) for denne ordning, der har til formål at fremme udviklingen af SMV'er i landbrugssektoren, er på ca. 30 900 000 EUR. Støtten gives til investeringer inden for produktion, forarbejdning og afsætning, til diversificering af landbrugsaktiviteter, til betaling af forsikringspræmier, til fremme af produktion og afsætning af landbrugsprodukter af høj kvalitet, til faglig bistand, til husdyrsektoren, til oplysningsaktiviteter og reklame, til etablering af risikokapitalfonde og til sikkerhedsstillelse.

[25] Sag nr. N 241/2001.

Italiensk støtte til reklame

121. Den 1. marts 2002 godkendte Kommissionen en national støtteordning til oplysningsaktiviteter og reklame [26]. Ordningen ændrer en række tilsvarende ordninger, som Kommissionen godkendte i forbindelse med sag nr. N 558/2000 [27] og N 729/A/2000 [28], med henblik på at bringe dem i overensstemmelse med reglerne i EU's rammebestemmelser for statsstøtte til reklame for produkter opført i EF-traktatens bilag I og visse produkter uden for bilag I [29].

[26] Sag nr. N 30/2002.

[27] Jf. skrivelse SG(2001) D/286564 af 28.2.2001.

[28] Jf. skrivelse SG(2001) D/286847 af 13.3.2001.

[29] EFT C 252 af 12.9.2001, s. 5.

122. Der er tale om et af de første storstilede tiltag (ordningen gælder for alle sammenslutninger af landbrugsproducenter) til at iværksætte de nævnte rammebestemmelser. Ordningens gennemførelse vil blive kontrolleret ved hjælp af de årlige rapporter, som de italienske myndigheder skal fremlægge.

2.6.2.6. Nederlandene

Støtteordning til rationalisering af svineslagterier i Nederlandene

123. Den 28. december 2001 besluttede Europa-Kommissionen at indlede en formel undersøgelsesprocedure for statsstøtte med hensyn til en anmeldt rationaliseringsordning for nederlandske svineslagterier [30]. På baggrund af den dom, som Retten i Første Instans har afsagt i sagen Weyl Beef Products BV m.fl. mod Kommissionen [31] forekom det også nødvendigt at undersøge, om den anmeldte foranstaltning, der vedrørte en aftale om begrænsning af slagteriernes kapacitet, var i overensstemmelse med artikel 81 EF. Kommissionen fandt det tvivlsomt, at foranstaltningen kunne undtages som et krisekartel, eftersom der øjensynligt ikke fandtes nogen strukturel overkapacitet i sektoren, og det desuden ikke forekom sandsynligt, at foranstaltningen ville fremme produktionen. Kommissionen var desuden heller ikke sikker på, at den foreslåede foranstaltning var forenelig med reglerne i afsnit 9 i rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren. De nederlandske myndigheder har i en skrivelse af 5. august 2002 trukket anmeldelsen af den pågældende foranstaltning tilbage. Der vil derfor ikke blive truffet nogen endelig beslutning i denne sag.

[30] Støtteforanstaltning C 96/2001 (ex N 568/2001), EFT C 37 af 9.2.2002, s. 17.

[31] Forenede sager T-197/97 og T-198/97 af 31.1.2001.

2.6.2.7. Portugal

Tilbagesøgning af ulovlig støtte til svinesektoren: artikel 88, stk. 2, i traktaten, sag C-110/02, Kommissionen mod Rådet

124. Den 27. februar besluttede Kommissionen at anlægge sag ved Domstolen med påstand om annullation af Rådets beslutning [32] af 21. januar 2002 om tilladelse til, at Portugal yder statsstøtte på højst 16,3 mio. EUR til svineavlere. Støtten svarer til det beløb, som 2 116 svineavlere skulle tilbagebetale i henhold til to endelige negative beslutninger vedtaget af Kommissionen den 25. november 1999 [33] og den 4. oktober 2000 [34].

[32] Beslutning 2002/114/EF af 21. januar 2002 (EFT L 43 af 14.2.2002, s. 18).

[33] EFT L 66 af 14.3.2000, s. 20.

[34] EFT L 29 af 31.1.2001, s. 49.

125. Kommissionen mente, at foranstaltningerne måtte anses for uforenelige med traktatens artikler om statsstøtte (artikel 87 og 88) og forlangte derfor, at Portugal traf foranstaltninger til at tilbagesøge den ulovligt udbetalte støtte. Beslutningerne blev ikke anfægtet, eftersom Portugal ikke indbragte sagen for Domstolen.

126. De portugisiske myndigheder indledte en procedure til inddrivelse af den ulovlige støtte, men ændrede mening og anmodede i en skrivelse af 23. november 2001 formelt Rådet om tilladelse til efter proceduren i traktatens artikel 88 at yde støtte på i alt 16,3 mio. EUR til de 2 116 støttemodtagere, der var omfattet af Kommissionens to negative beslutninger.

127. Ministerrådet vedtog den 21. januar 2002 en positiv beslutning om at tillade, at der blev ydet den pågældende støtte. Kommissionen mener, at denne beslutning, der formelt er vedtaget med hjemmel i traktatens artikel 88, stk. 2, i den foreliggende sag betegner et misbrug af denne bestemmelse. Rådet vedtog beslutningen over 15 måneder efter, at Kommissionen havde vedtaget sine beslutninger. Det er første gang, Rådet har benyttet denne usædvanlige fremgangsmåde til at godkende en støtteforanstaltning, der udelukkende har til hensigt at ophæve de økonomiske følger af to endelige beslutninger vedtaget af Kommissionen. Kommissionen mener, at Rådets beslutning udgør en alvorlig trussel mod retssikkerheden i forbindelse med EU's beslutninger.

128. Når Rådet anvender proceduren i traktatens artikel 88 til reelt at ophæve de økonomiske følger af de to nævnte endelige beslutninger, har det efter Kommissionens opfattelse følgende effekt:

- det udgør et uacceptabelt indgreb i retssikkerheden for samtlige berørte parter

- det betyder, at Rådet optræder som appelinstans og dermed indskrænker Kommissionens beslutningskompetence og Domstolens prøvelseskompetence

- det rejser et principielt spørgsmål om Kommissionens reelle beføjelse til at træffe beslutninger om statsstøtte og om kompetencefordelingen mellem institutionerne som fastlagt i traktaten.

Den forelagde derfor sagen for Domstolen [35].

[35] Sag C-110/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske Union.

2.6.2.8. Retspraksis

Sag T-152/99 - Hijos de Andrés Molina SA (HAMSA) mod Kommissionen

129. Den 11. juli 2002 traf De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afgørelse i en sag med påstand om annullation af Kommissionens beslutning 1999/484/EF [36] af 3. februar 1999 om, at den spanske regerings statsstøtte til virksomheden Hijos de Andrés Molina SA (HAMSA) var ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet, som var anlagt af dette selskab med støtte fra Spanien.

[36] EFT L 193 af 26.7.1999, s. 1.

130. Virksomheden (HAMSA) havde modtaget forskellige former for støtte siden 1993, heriblandt en række lån og garantier ydet af det offentlige organ IFA, kapitalisering af en del af gælden til IFA og eftergivelse af gæld til flere offentlige myndigheder.

131. Sagsøgeren fremsatte i enighed med den spanske stat otte anbringender til støtte for påstanden om annullation af Kommissionens beslutning. Retten tog kun det anbringende, der omhandlede støtte i form af eftergivelse af gæld til statslige organer, til følge

132. Retten fastslog i sin dom, at Kommissionen havde "vurdere[t] de offentlige kreditorers samlede situation i forhold til de private kreditorers og [...] baseret sin afgørelse på en simpel sammenligning af den samlede gæld til offentlige kreditorer og med den samlede gæld til private kreditorer og af den gennemsnitlige procentvise gældseftergivelse fra henholdsvis offentlige og private kreditorer, såvel som på grundlag af konstateringen af, at de offentlige kreditorer, til forskel fra hovedparten af de private kreditorer, havde en priviligeret stilling eller pantesikkerhed". Retten fandt, at det "tilkom [...] Kommissionen - for hver af de offentlige organer og under hensyn til ovennævnte faktorer - at afgøre, om gældseftergivelsen var klart mere omfattende end den, som en tænkt privat kreditor, der i videst muligt omfang antages at indtage den samme stilling i forhold til sagsøgeren som det pågældende offentlige organ, og som søger at inddrive de beløb, han har til gode, ville være gået med til". På grund af Kommissionens "lidet nuancerede" fremgangsmåde blev denne del af beslutningen derfor annulleret.

133. Til gengæld forkastede Retten alle de øvrige anbringender, sagsøgeren havde fremført, og navnlig anbringendet om, at princippet om et regionalt regelsæt ikke gælder for ad hoc-støtte til en bestemt sektor, og anbringendet om, at påvirkningen af samhandelen alene støttes på generelle oplysninger og ikke på en konkret analyse.

Sag C-113/00 og sag C-114/00, Det Forenede Kongerige mod Kommissionen

134. Domstolen er blevet anmodet om at påkende to sager med påstand om annullation af Kommissionens beslutning nr. 2000/237/EF [37] og nr. 2000/240/EF [38] af 22. december 1999, hvori det fastslås, at to spanske støtteordninger, der i det første tilfælde vedrører produktion af grøntsager til industriel forarbejdning og i det andet tilfælde finansiering af driftskapital, er uforenelige med traktaten.

[37] EFT L 75 af 24.3.2000, s. 54.

[38] EFT L 76 af 25.3.2000, s.16

135. Domstolen har i begge sager fastslået, at den omstændighed, at en støtte er forholdsvis ubetydelig, eller at den støttemodtagende virksomhed er af beskeden størrelse, ikke på forhånd udelukker, at samhandelen mellem medlemsstaterne kan være påvirket, og understreget, at de minimis-reglen ikke gælder for landbrugsstøtte.

136. Hvad angår den manglende begrundelse for påvirkningen af samhandelen bemærkede Domstolen, at Kommissionen ikke er forpligtet til at godtgøre, hvilken virkning støtten har. Den understregede samtidig, at de anfægtede beslutninger indeholdt talmæssige oplysninger om samhandelen mellem de øvrige medlemsstater og Spanien og dermed også om den sammenhæng, støtten indgik i, samt oplysninger om støttens generelle indvirkning på produktionsomkostningerne og på den eksisterende fælles markedsordning.

137. Domstolen bemærkede i begge domme, at:

- anvendelsen af ordene "usædvanlig" og "alvorlig" i undtagelsesbestemmelsen i artikel 87, stk. 3, litra a), viser, at denne bestemmelse kun angår områder, hvor den økonomiske situation er meget dårlig i forhold til Fællesskabet som helhed. Undtagelsesbestemmelsen i litra c) har derimod en større rækkevidde, idet den indeholder hjemmel til at fremme udviklingen i bestemte områder af en medlemsstat, som er dårligere stillet end det nationale gennemsnit. Domstolen bemærkede videre, at i forbindelse med driftsstøtte, som ikke ydes i form af regionalstøtte for at fremme nye investeringer eller beskæftigelsen, og som ikke er omfattet af en anden ordning som f.eks. ordningen for driftslån, er det endnu vigtigere at analysere de den sektorbestemte virkning end den regionale virkning.

- de pågældende støtteordninger indebar et økonomisk incitament til at sælge og købe råvarer inden for regionen og derfor måtte anses for hindringer af de frie varebevægelser og i de konkrete tilfælde udgjorde foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative udførselsrestriktioner, der er forbudt i henhold til traktaten. De kunne derfor ikke erklæres for forenelige med fællesmarkedet. Støtteordningerne påvirkede den pågældende fælles markedsordning.

2.7. Støtte til de socialt dårligst stillede i EU

138. I årets løb ydede EU 200 mio. EUR til et hjælpeprogram for de dårligst stillede personer i form af landbrugsprodukter, der blev leveret fra interventionslagre til velgørenhedsorganisationer. Da Tyskland, Østrig, Nederlandene, Sverige og Det Forenede Kongerige havde givet afkald på at anvende programmet i 2002, blev beløbet fordelt mellem de øvrige medlemsstater.

2.8. Regionerne i EU's yderste periferi

139. Rådet vedtog den 28. juni 2001 en række forordninger om ophævelse og afløsning af tidligere bestemmelser på basis af programmerne med henblik på at udligne disse regioners fjernhed og økarakter (POSEIDOM, POSEIMA og POSEICAN). Det drejer sig om forordning (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001 og (EF) nr. 1454/2001 [39], der gælder for de oversøiske franske departementer, Madeira, Azorerne og De Kanariske Øer, hvortil kommer de nødvendige ændringer af forordning (EF) nr. 1455/2001 om den fælles markedsordning for oksekød [40].

[39] EFT L 198 af 21.7.2001, s. 11-57. De afløser henholdsvis forordning (EØF) nr. 3763/91 (POSEIDOM) for de oversøiske departementer, forordning (EØF) nr. 1600/92 (POSEIMA) for Madeira og Azorerne og forordning (EØF) nr. 1601/92 (POSEICAN) for De Kanariske Øer.

[40] EFT L 198 af 21.7.2001, s. 58. Denne fælles markedsordning blev senest ændret ved forordning (EF) nr. 1254/1999.

140. Kommissionen blev i 2002 færdig med at føre nyskabelserne i forordningerne fra 2001 ud i livet. Det skete bl.a. med vedtagelsen af Rådets forordning (EF) nr. 43/2003 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001 og (EF) nr. 1454/2001 for så vidt angår støtten til den lokale produktion af vegetabilske produkter i regionerne i EU's yderste periferi [41] og vedtagelsen af forordning (EF) nr. 98/2003 af 20.1.2003 om fastsættelse af foreløbige forsyningsopgørelser og EF-støtte til levering af vigtige produkter til konsum, forarbejdning og anvendelse som rå- og hjælpestoffer og til levering af levende dyr og æg til regionerne i den yderste periferi i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001 og (EF) nr. 1454/2001 [42].

[41] EFT L 7 af 11.1.2003, s. 25.

[42] EFT L 14 af 21.1.2003, s. 32.

141. Kommissionen har i forordning (EF) nr. 43/2003 samlet alle de bestemmelser, der i øjeblikket er fordelt på 11 forskellige gennemførelsesforordninger vedrørende alle former for vegetabilsk produktion i regionerne i EU's yderste periferi, som der ydes støtte til i henhold til forordning (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001 og (EF) nr. 1454/2001. Ud over at forene de nævnte tidligere bestemmelser omfatter den nye forordning også et nyt afsnit vedrørende systemet for forvaltning og kontrol af støtteordninger, hvori reglerne for regionerne i den yderste periferi bringes i overensstemmelse med de regler, der gælder for resten af EU i henhold til forordning (EF) nr. 3508/92.

142. Kommissionen har i forordning (EF) nr. 98/2003 taget højde for resultaterne af reformen af POSEI-ordningerne i 2001. For produkter, der er omfattet af den særlige forsyningsordning, fastsættes der støtte til levering til regionerne i den yderste periferi, navnlig i form af faste minimumsbeløb til dækning af ekstraomkostninger ved forsendelse, mens der for rå- og hjælpestoffer og produkter til forarbejdning fastsættes støtte som følge af regionernes beliggenhed i den yderste periferi eller status som øsamfund, når den støtte, der svarer til de restitutioner, som ydes ved eksport af tilsvarende produkter til tredjelande, ikke dækker ekstraomkostningerne.

2.8.1. Oversøiske lande og territorier (OLT)

143. Den 27. november 2001 traf Rådet en ny afgørelse (2001/822/EØF) om de oversøiske landes og territoriers associering med Fællesskabet ("OLT-afgørelsen").

144. I løbet af 2002 vedtog Kommissionen de fornødne gennemførelsesbestemmelser for ris- og sukkersektoren (forordning (EF) nr. 174/2002 [43] og (EF) nr. 192/2002 [44]).

[43] EFT L 30 af 31.1.2002, s. 33.

[44] EFT L 31 af 1.2.2002, s. 55.

2.9. Oplysning om den fælles landbrugspolitik

145. I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 814/2000 [45] kan der gennemføres oplysningskampagner om den fælles landbrugspolitik både inden for og uden for EU. Kommissionens forordning (EF) nr. 2208/2002 [46] (der erstatter Kommissionens forordning (EF) nr. 1390/2000 [47]) indeholder nærmere bestemmelser om gennemførelsen og væsentlige forbedringer i form af en mere enkelt og gennemskuelig ordning, bedre evaluering af de foreslåede informationsforanstaltninger, bedre fastlæggelse af de budskaber, der skal formidles, og bedre formidlingsmetoder.

[45] EFT L 100 af 20.4.2000, s. 7.

[46] EFT L 337 af 13.12.2002, s. 21.

[47] EFT L 158 af 30.6.2000, s. 17.

146. Det er hensigten at redegøre for spørgsmål i forbindelse med den fælles landbrugspolitik, at fremme EU's landbrugsmodel, at informere landbrugerne og andre parter i landdistrikterne og at gøre den brede befolkning bekendt med følgerne af og målene for landbrugspolitikken.

147. Med vedtagelsen af Kommissionens forslag bliver det muligt at finansiere tre typer foranstaltninger:

- årlige aktivitetsprogrammer, der bl.a. foreslås af landbrugsforeninger, organisationer i landdistrikterne, forbrugerorganisationer og miljøbeskyttelsesorganisationer

- punktforanstaltninger, der især gennemføres af offentlige myndigheder i medlemsstaterne, medierne og universiteterne

- aktiviteter, der iværksættes på Kommissionens initiativ.

148. Foranstaltningerne fordeler sig på to hovedgrupper:

- foranstaltninger i form af programmer eller punktforanstaltninger, der på initiativ af tredjepartsorganisationer foreslås medfinansieret af EUGFL

- foranstaltninger, der iværksættes på Kommissionens initiativ og finansieres fuldt ud af EUGFL.

2.9.1. Tilskud

149. En analyse af ansøgningerne fra samtlige femten EU-lande i 2000, 2001 og 2002 viser en stadig årlig stigning (fra 66 til 145 til 199, hvoraf 27, 54 og 40 var ansøgninger om medfinansiering af programmer og 39, 91 og 159 ansøgninger om punktforanstaltninger i hvert af de tre år).

150. Hovedparten af de medfinansierede programmer kom fra Belgien, hvilket skyldes, at der findes en række europæiske paraplyorganisationer i landet, bl.a. COPA, CEJA og AEFPR. For punktforanstaltninger er spredningen større med et betydeligt antal medfinansierede foranstaltninger i Frankrig, Spanien og Italien. En tilsvarende tendens ses i antallet af anmodninger om besøg i Bruxelles fra franske, spanske og italienske grupper og i antallet af breve og elektroniske forespørgsler til GD for Landbrug.

151. De individuelle organisationer, der opnåede medfinansiering af deres informationsprogrammer, omfatter de traditionelle modtagere af støtte til informationspolitik "før forordning 814/2000", såsom COPA-COGECA, AEFPR og CEJA, men også nationale forbrugerorganisationer, nationale journalist organisationer, europæiske miljøorganisationer og grupper, der arbejder for udvikling af landdistrikter. En række nationale organisationer, der er medlemmer af europæiske paraplyorganisationer, opnåede også tilskud, og det samme gjorde visse amtslige/regionale organisationer og akademiske organer.

2.9.2. Aktiviteter på Kommissionens initiativ

152. Kommissionen deltog i flere landbrugsmesser inden for EU, heriblandt Grüne Woche i Berlin, Salon de l'Agriculture i Paris, Salon Alimentaria i Barcelona og AGRIBEX i Bruxelles og i messer i Verona (Italien) og Hameelina (Finland).

153. Et nyt aspekt i forbindelse med standene var det frivillige samarbejde med nationale og lokale landbrugs- og brancheorganisationer om præsentation ikke alene af vort informationsmateriale, men også af konkrete eksempler på kvalitetsprodukter fra landbruget i disse lande. Samarbejdstilag af denne art viser klart, hvordan Kommissionens generelle informationsforanstaltninger i medfør af Rådets forordning nr. 814/2000 supplerer de foranstaltninger, der træffes på grundlag af andre forordninger vedrørende information om landbrugsprodukter.

154. En anden partner var landdistrikternes Carrefour-netværk, der hjalp Kommissionens personale med at levere information på standen. Kommissionen fik via sin stand på landbrugsmesserne mulighed for at medvirke i en række andre oplysningsaktiviteter i forbindelse med messerne, hvor pressen og de faglige organisationer også var til stede.

155. Der blev afholdt konferencer i Bruxelles for landbrugspressen og landdistrikternes Carrefours og ydet tilskud til en konference om landbrug i bjergområder fra GD for Landbrug og GD for Regionalpolitik. Der blev afholdt to større informationsmøder i Riga og Prag med deltagelse a