Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om "Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter"

(2001/C 123/10)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 25. oktober 2000 under henvisning til EF-traktatens artikel 95 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Göran Lagerholm til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 7. december 2000.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 378. plenarforsamling af 24.-25. januar 2001, mødet den 24. januar 2001, følgende udtalelse med 82 stemmer for og 2 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Kommissionens forslag

1.1. Det foreliggende direktivforslag, der skal ses på baggrund af direktivforslaget om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester(1), sigter mod at harmonisere reglerne om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter. Formålet er at opstille et regelsæt for forholdet mellem leverandører af net og leverandører af tjenester med henblik på at skabe bæredygtig konkurrence, interoperabilitet mellem tjenester og fordele for forbrugerne.

1.2. Direktivet skaber retssikkerhed, idet det opstiller klare kriterier for myndighedernes indgriben og klare grænser og betingelser for de forpligtelser, der kan fastlægges i forskellige forbindelser, samtidig med at der skabes tilstrækkelig fleksibilitet.

1.3. Alle udbydere af elektroniske net har ret og, hvis andre virksomheder med en tilsvarende tilladelse anmoder derom, også pligt at indgå indbyrdes aftaler om samtrafik med henblik på at stille de pågældende tjenester til rådighed, så det sikres, at tjenesterne kan udbydes og er driftskompatible overalt i EU.

1.4. Medlemsstaterne viderefører hidtidige forpligtelser i henhold til direktiv 97/33/EF(2), 98/10/EF(3) og 92/44/EF(4) om netadgang og samtrafik, samt forslaget til forordning om adgang til abonnentnet(5), så længe resultaterne af markedsanalyser(6) viser, at det er berettiget.

1.5. De bemyndigede nationale tilsynsorganer skal anspore til og sørge for, at der etableres den fornødne netadgang og samtrafik, og at der sikres interoperabilitet mellem tjenesterne. De kan efter en markedsanalyse forpligte operatører med en stærk markedsposition til gennemskuelighed, særskilte regnskaber og ikke-diskriminering og forlange, at virksomheden offentliggør et referenceudbud, der er tilstrækkelig detaljeret. Endvidere kan de nationale tilsynsmyndigheder pålægge operatører at give adgang til og at anvende specifikke netfaciliteter og tilhørende tjenester. Endelig kan de indføre priskontrol og kræve, at priserne skal være omkostningsægte, samt stille krav om udarbejdelse af omkostningsregnskaber. I den forbindelse skal de tage hensyn til operatørernes investeringer og til de risici, der er forbundet hermed.

2. Bemærkninger

2.1. I udtalelsen om revurderingen af kommunikationslovgivningen i 1999 bemærkede ØSU følgende i tilknytning til adgang og samtrafik: "Efter ØSU's opfattelse er reguleringstiltag kun legitime, hvis der skal rettes op på markedets manglende evne til at sikre en effektiv, sund konkurrence på infrastrukturområdet. Hvor der er mangler på markedet, skal reguleringen sigte specifikt mod det konstaterede problem og være effektiv og tidsbegrænset."

2.2. ØSU udtalte endvidere følgende: "Hvis det skønnes nødvendigt at vedtage midlertidige foranstaltninger for at regulere adgangsvilkårene (f.eks. i forbindelse med særskilt udbud af abonnentkredsløb), bør disse i første række sigte mod at få aftaler i stand mellem virksomheder. Hvis dette ikke er muligt, bør prissætningsstrategien i forbindelse med særskilt udbud skabe incitamenter til investeringer i infrastruktur (f.eks. ved tidsbegrænsning af specifikke omkostningsberegningsfaktorer) og anvendes konsekvent overalt i medlemsstaterne. Udviklingen af alternative adgangsmuligheder skal overvåges nøje, og henstillinger til de nationale reguleringsmyndigheder vedrørende adgang bør omfatte en henstilling om at undgå reguleringstiltag, når der findes alternative adgangsmuligheder."

2.3. ØSU konstaterer, at Kommissionens forslag i store træk stemmer overens med ØSU's synspunkter i ovennævnte udtalelse.

2.4. Direktivforslaget om adgang og samtrafik er formodentlig det vigtigste forslag, når det gælder konkurrence og investeringslyst. Den grundlæggende tillid til konkurrencelovgivningen i netop denne del af forslaget vil efter ØSU's opfattelse formodentlig skabe en god balance mellem lovbestemmelser og markedsvilkår for både brugerne og tjenesteudbyderne.

2.5. I direktivforslaget anføres det, at samtrafik formodentlig vil blive praktiseret på mange forskellige måder mellem forskellige applikationer, og at det derfor måske ikke er så oplagt at træffe traditionelle lovgivningsforanstaltninger. Der synes dog at være et stort spring fra dette generelle synspunkt til praktiske konklusioner om, hvornår samtrafik fortsat er relevant, og hvornår der er behov for regulering.

2.5.1. I udtalelsen om det foreslåede rammedirektiv (punkt 4.10.5) fremhæver ØSU, at der må forventes at ske en hurtig etablering af parallelle, konkurrerende moderne kommunikationsnet. Den overordnede tendens må forventes at gå i retning af åbenhed for at maksimere nettrafikken. I lighed med den udvikling, der allerede er sket på Internet-området, løses eventuelle praktiske problemer mellem de parter, der er konfronteret med problemerne, eller trafikken søger andre veje. Sidstnævnte har kun i sjældne tilfælde været muligt i forbindelse med traditionelle telefoninet, og det har givet anledning til en eventuel regulering af samtrafikken via indgreb. Efter ØSU's opfattelse bør man vente med tilsvarende forsøg med at regulere de nye net, til det har vist sig, om nettenes egne alternative løsninger fungerer tilfredsstillende. Dertil kommer, at en eventuel regulering i IP-verdenen (IP = internet protocol) nødvendigvis vil blive betydeligt mere kompleks end på telefoniområdet og derfor risikerer at skabe alvorlige forstyrrelser på markedet. IP-verdenen har i modsætning til den traditionelle telefonisektor ikke nogen fast vifte af tjenester, der kan specificeres med klare kvalitetsmål.

2.6. Internettet er f.eks. baseret på adgang for alle slutbrugere, der råder over det nødvendige udstyr. Den grundlæggende tanke bag aktiviteterne på nettet er, at nettet skal holdes åbent for alle. Hvis en aktør ikke opfylder dette, får han ingen netkunder, eller han kan ikke sælge sine reklamepladser. ØSU ser derfor ingen tungtvejende grunde til at inkludere Internettet i en regulering af samtrafikken. En slutbruger har desuden flere forskellige muligheder for at koble sig på nettet til lave priser i sit hjemland eller på internationalt plan. Den mest almindelige adgang tilbydes gennem den forsyningspligtige telefonitjeneste, som giver mulighed for nettilkobling via et modem.

2.7. ØSU havde gerne set flere detaljerede eksempler, som kunne have gjort det lettere at forstå, hvornår de nye regler for samtrafik efter Kommissionens opfattelse kan anvendes.

2.8. ØSU betvivler på ingen måde, at Kommissionen selv i princippet fuldt ud støtter den nye strategi, der går ud på at afstå fra sektorspecifik regulering i videst muligt omfang og i stedet satse på øget anvendelse af den generelle konkurrencelovgivning. På enkelte punkter indeholder det foreslåede direktiv om adgang og samtrafik imidlertid formuleringer, som kunne opfattes som et tegn på, at Kommissionen alligevel ikke fuldt ud sætter sin lid til denne strategi.

2.8.1. F.eks. konstateres det i strategiafsnittet i begrundelsen til direktivforslaget, at monopolfordele, der ikke er afskaffet, fortsat kan påvirke konkurrencen negativt. Der er ikke mange, der vil hævde det modsatte, men i næste åndedrag bruger Kommissionen lignende argumenter for en sektorspecifik regulering af mobilmarkeder, hvor der kun er fire eller fem operatører. ØSU mener ikke, at man kan anstille sådanne generelle antagelser, før konkurrencens effektivitet er vurderet i lyset af de nye regler. Det bør også påpeges, at det begrænsede antal licenser i visse lande snarere synes at bero på brister i forvaltningen end på knappe spektrumressourcer.

2.8.2. Der synes også at være en risiko for, at retssikkerheden undergraves af formuleringen i artikel 8, hvor det hedder, at Kommissionen i særlige tilfælde kan give tilladelse til, at de nationale tilsynsmyndigheder pålægger operatører forpligtelser, som er mere vidtrækkende end forpligtelserne i artikel 9-13, såfremt alle de pågældende forpligtelser er "berettigede set i forhold til de målsætninger, der er fastsat i nærværende direktivs artikel 1". Efter ØSU's opfattelse er det tvivlsomt, om det er forsvarligt at skabe en sådan usikkerhed om, hvilke forhåndsregulerende foranstaltninger der kan komme på tale. Hvis en operatør med en stærk markedsposition misbruger sin indflydelse, kan man jo tage den generelle konkurrencelovgivning i anvendelse.

Bruxelles, den 24. januar 2001.

Göke Frerichs

Formand for

Det Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) KOM(2000) 393 endelig, ØSU's udtalelse CES 50/2001. Jf. også ØSU's udtalelse i EFT C 204 af 18.7.2000 om "Fastlæggelse af nye rammebestemmelser for elektronisk kommunikationsinfrastruktur og tilhørende tjenester - Revurdering af kommunikationslovgivningen i 1999" (KOM(1999) 539 endelig udg.).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne, EFT L 199 af 26.7.1997, ændret i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/61/EF af 24. september 1998 for så vidt angår nummerportabilitet mellem operatører samt fast operatørvalg, EFT L 268 af 3.10.1998.

(3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 26. februar 1998 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser på teleområdet under konkurrenceforhold, EFT L 101 af 1.4.1998.

(4) Direktiv 92/44/EF af 5. juni 1992 om etablering af ONP-vilkår for faste kredsløb, EFT L 165 af 19.6.1992, ændret i henhold til direktiv 97/51/EF, EFT L 295 af 29.10.1997, og Kommissionens beslutning 98/80/EF af 7. januar 1998.

(5) KOM(2000) 394 endelig; ØSU's udtalelse i EFT C 14 af 16.1.2001.

(6) I henhold til artikel 14 i direktivforslag KOM(2000) 393 endelig.