FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 37/98 fastlagt af Rådet den 4. juni 1998 med henblik på vedtagelse af Rådets direktiv 98/. . ./EF af . . . om indførelse af sikkerhedskontrol af tredjelandes luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (98/C 227/03)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),

i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (3), og

ud fra følgende betragtninger:

(1) I de af Europa-Parlamentet den 15. februar 1996 (4) samt den 17. juli 1997 (5) vedtagne beslutninger og i Rådets konklusioner af 17. juni 1996 understreges behovet for, at Fællesskabet indtager en mere aktiv holdning og udvikler en strategi med henblik på at øge sikkerheden for de borgere, der rejser med fly, eller som bor tæt ved lufthavne;

(2) Kommissionen har tilstillet Rådet og Europa-Parlamentet en meddelelse med titlen »Fastlæggelse af en fællesskabsstrategi til forbedring af flyvesikkerheden«;

(3) i denne meddelelse konkluderes det, at sikkerheden vil kunne øges på afgørende måde, hvis man sørger for, at luftfartøjerne er i fuld overensstemmelse med de internationale sikkerhedsnormer, der er indeholdt i konventionen angående international civil luftfart, der blev undertegnet i Chicago den 7. december 1944 og i bilagene hertil;

(4) der er behov for at sikre, at internationale sikkerhedsnormer altid overholdes; Fællesskabets luftfartøjers overholdelse af strengere sikkerhedsnormer omhandles i forordning (EØF) nr. 3922/91 (6) og falder derfor ind under fællesskabsprocedurerne; Fællesskabets medlemsstater bør kontrollere luftfartøjer fra tredjelande i deres lufthavne, når der er grund til at formode, at de ikke opfylder internationale normer;

(5) under hensyntagen til nærhedsprincippet bør regler og fremgangsmåder for rampcheck af luftfartøjer, herunder udstedelse af startforbud, harmoniseres, så man sikrer et ensartet niveau i alle lufthavne, hvilket igen vil begrænse luftfartsselskabernes bevidste anvendelse af bestemte lufthavne med henblik på at undgå den nødvendige kontrol; hvis medlemsstaterne indfører en ensartet måde til effektivt at håndhæve disse internationale normer, undgår man konkurrenceforvridning og kan drage fordel af en styrket fælles holdning til tredjelande;

(6) af ovennævnte grunde er der på fællesskabsplan behov for at indføre en procedure for kontrol af udenlandske luftfartøjer og for en dertil hørende samarbejdsordning medlemsstaterne imellem med henblik på at videregive og analysere oplysninger og drage de nødvendige konklusioner;

(7) de luftfartøjer, der på et hvilket som helst tidspunkt lander i Fællesskabets lufthavne, skal underkastes kontrol, såfremt der er mistanke om, at de ikke er i overensstemmelse med de internationale sikkerhedsnormer;

(8) der bør indføres et system til gensidig udveksling af oplysninger; de oplysninger, der indsamles i hver medlemsstat, bør efter behov stilles til rådighed for alle de andre medlemsstater og Kommissionen, så man sikrer en så effektiv kontrol som muligt af, at tredjelandes luftfartsselskaber opfylder de internationale sikkerhedsnormer;

(9) disse oplysningers følsomme karakter kræver, at man sikrer korrekt anvendelse heraf, og at kilderne til sådanne oplysninger i vid udstrækning anonymiseres, når det er relevant;

(10) enhver manglende overensstemmelse med de internationale sikkerhedsnormer må afhjælpes; de luftfartøjer, der har behov for at få afhjulpet visse mangler, skal - i tilfælde af, at manglerne helt klart indebærer en sikkerhedsrisiko - pålægges startforbud, indtil disse mangler er blevet afhjulpet;

(11) faciliteterne i kontrollufthavnen kan være af en sådan art, at den kompetente myndighed vil være nødt til at give luftfartøjet tilladelse til at flyve videre til en mere passende lufthavn, forudsat at betingelserne for en sikker overførelse af luftfartøjet, uden fragt eller betalende passagerer, er opfyldt;

(12) det er nødvendigt at drage omsorg for, at der kan træffes foranstaltninger til forbedring af sikkerheden i forbindelse med de særlige tilfælde, der indebærer sikkerhedsrisici; det bør også være muligt for Kommissionen hurtigt at træffe foranstaltninger til opfyldelse af de krav, der stilles i artikel 4, 5 og 6; der bør nedsættes et udvalg med henblik herpå og fastlægges en procedure for et snævert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for rammerne af dette udvalg;

(13) dette udvalg udveksler oplysninger om foranstaltninger, der skønnes nødvendige, hvis en medlemsstat beslutter at udelukke en bestemt operatør eller operatører i et bestemt tredjeland fra dets lufthavne eller at indføre operationelle betingelser for denne eller disse operatører;

(14) senest to år efter direktivets ikrafttræden udarbejder Kommissionen en rapport om de erfaringer, der er blevet gjort under anvendelsen af direktivet; rapporten ledsages eventuelt af forslag til ændring af direktivet -

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1 Formål

Formålet med dette direktiv er at bidrage til en forbedring af flyvesikkerheden ved at sikre,

- at der indsamles og videregives oplysninger, således at der kan fremskaffes tilstrækkeligt bevismateriale til at træffe afgørelse om, hvilke foranstaltninger der er nødvendige for at sikre sikkerheden både for flypassagerer og mennesker på landjorden

- at tredjelandes luftfartøjer, deres besætning og hvordan de opereres, bliver kontrolleret, når der foreligger begrundet mistanke om, at internationale sikkerhedsnormer ikke overholdes, og at sådanne fartøjer pålægges flyveforbud, hvis sikkerheden umiddelbart tilsiger det

- at der træffes afgørelse om gennemførelse af passende foranstaltninger for at afhjælpe de konstaterede mangler.

Artikel 2 Anvendelsesområde

Dette direktiv finder anvendelse på tredjelandes luftfartøjer, der lander i lufthavne beliggende i Fællesskabets medlemsstater.

Statsluftfartøjer, som defineret i konventionen angående international civil luftfart, der blev undertegnet i Chicago den 7. december 1944, i det følgende benævnt Chicago-konventionen, og luftfartøjer, hvis højeste tilladte startvægt er under 5 700 kg, og som ikke anvendes til erhvervsmæssig lufttransport, falder uden for direktivets anvendelsesområde.

Dette direktiv begrænser dog ikke medlemsstaternes rettigheder - under behørig overholdelse af de retsregler, der finder anvendelse - til at udføre kontrol af, udstede startforbud for, udelukke eller pålægge betingelser for et hvilket som helst luftfartøj, der lander i deres lufthavne.

Artikel 3 Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

- udstedelse af startforbud: udstedelse af et formelt forbud imod, at et luftfartøj forlader en lufthavn og de nødvendige skridt til at tilbageholde det

- internationale sikkerhedsnormer: de sikkerhedsnormer, der er indeholdt i Chicago-konventionen med bilag som gældende på tidspunktet for kontrollen

- rampcheck: en undersøgelse af tredjelandes luftfartøjer i overensstemmelse med bilag II

- tredjelands luftfartøj: et luftfartøj, der ikke benyttes eller opereres under kontrol af en kompetent myndighed i en medlemsstat.

Artikel 4 Indsamling af oplysninger

Medlemsstaterne indfører en ordning til indsamling af enhver oplysning, der anses for nyttig for opfyldelsen af det i artikel 1 beskrevne formål, herunder:

a) vigtige tilgængelige sikkerhedsoplysninger, bl.a. i form af

- pilotrapporter

- rapporter fra den organisation, der forestår vedligeholdelsen

- rapporter om flyvehændelser

- andre organisationer, der er uafhængige af medlemsstaternes kompetente myndigheder

- klager

b) oplysninger om de foranstaltninger, der træffes som følge af et rampcheck, såsom

- udstedelse af startforbud for et luftfartøj

- udelukkelse af et luftfartøj eller operatør fra det pågældende land

- krav om afhjælpning af mangler

- etablering af kontakter til den kompetente myndighed, der fører tilsyn med operatører

c) opfølgende oplysninger om operatører, bl.a. om

- gennemførelsen af foranstaltninger til afhjælpning af mangler

- fornyet konstatering af manglende overensstemmelse med internationale normer.

Disse oplysninger skal opbevares, idet der anvendes en standardrapport, der skal indeholde de punkter, der er beskrevet i formularen i bilag I.

Artikel 5 Rampcheck

1. Hver medlemsstat tager passende midler i brug for at sikre, at tredjelandes luftfartøjer, der er mistænkt for ikke at være i overensstemmelse med de internationale sikkerhedsnormer, og som lander i en hvilken som helst lufthavn i medlemsstaten, der normalt er åben for international lufttrafik, underkastes rampcheck. Ved gennemførelsen af sådanne procedurer skal de kompetente myndigheder især være opmærksomme på luftfartøjer,

- for hvilke der er modtaget oplysninger om et ringe vedligeholdelsesniveau, eller som har åbenbare skader eller mangler

- for hvilke der er blevet rapporteret unormal manøvrering efter indflyvning i medlemsstatens luftrum, som giver anledning til alvorlige betænkeligheder angående sikkerheden

- der tidligere har været underkastet et rampcheck, som har afsløret visse mangler, der giver anledning til stærk tvivl om, hvorvidt luftfartøjet er i overensstemmelse med internationale sikkerhedsnormer, hvis medlemsstaten har grund til at mene, at manglerne måske endnu ikke er afhjulpet

- for hvilke der er tegn på, at de kompetente myndigheder i det land, hvor luftfartøjet er registreret, eventuelt ikke udfører egentlige sikkerhedscheck, eller

- hvor oplysninger indsamlet i henhold til artikel 4 giver anledning til betænkelighed med hensyn til operatøren, eller hvis et tidligere rampcheck af et luftfartøj, der anvendes af samme operatør, har afsløret mangler.

2. Medlemsstaterne sikrer gennemførelsen af passende rampcheck og andre overvågningsforanstaltninger, som fastlagt i artikel 9, stk. 3.

3. Et rampcheck udføres i overensstemmelse med den i bilag II beskrevne procedure og under anvendelse af en formular til rampcheckrapport, der mindst omfatter de punkter, der er beskrevet i formularen, der indgår i dette bilag. Ved afslutningen af et rampcheck underrettes luftfartøjschefen om indholdet af rampcheckrapporten, og hvis der påvises mangler, sendes rapporten til luftfartsforetagendet og til den pågældende kompetente myndighed.

4. Ved udførelsen af et rampcheck i henhold til dette direktiv bestræber den kompetente myndighed sig på så vidt muligt at undgå, at det kontrollerede luftfartøj bliver unødigt forsinket.

Artikel 6 Udveksling af oplysninger

1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder deltager i en gensidig udveksling af oplysninger.

2. Alle de i artikel 4 omhandlede standardrapporter og de i artikel 5, stk. 3, omhandlede rampcheckrapporter stilles efter anmodning straks til rådighed for medlemsstaternes kompetente myndigheder og Kommissionen.

3. Hvis det fremgår af en standardrapport, at der består en potentiel sikkerhedsrisiko, eller det fremgår af en rampcheckrapport, at et luftfartøj ikke er i overensstemmelse med de internationale sikkerhedsnormer, og at det derfor kan udgøre en potentiel sikkerhedsrisiko, videresendes rapporten straks til hver enkelt kompetent myndighed i medlemsstaterne og til Kommissionen.

Artikel 7 Beskyttelse af oplysninger

1. De oplysninger, der udveksles i overensstemmelse med artikel 6, må kun anvendes til at opfylde formålet med dette direktiv. Hvis det drejer sig om fortrolige oplysninger fra en medlemsstat, vil adgangen til dem blive begrænset til de involverede kompetente myndigheder og Kommissionen. Hver medlemsstat afgør, om oplysninger indsamlet på dens territorium må videregives til andre internationale organisationer.

2. Den fortrolige karakter af de oplysninger, der afgives frivilligt, bl.a. af luftfartøjets besætning under et rampcheck, vil blive sikret derved, at kilden til sådanne oplysninger i vid udstrækning gøres anonym.

Artikel 8 Udstedelse af startforbud for et luftfartøj

1. Når manglende overensstemmelse med internationale sikkerhedsnormer helt klart indebærer en sikkerhedsrisiko, udsteder den kompetente myndighed, der udfører et rampcheck, startforbud for luftfartøjet, så længe den pågældende sikkerhedsrisiko ikke er fjernet.

2. Hvis et luftfartøj får startforbud, underretter den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen har fundet sted, straks de kompetente myndigheder for den berørte operatør og i luftfartøjets registreringsstat.

3. Hvis risikoen er af en sådan art, at luftfartøjet, uden fragt eller betalende passagerer, kan flyve under flyvesikkerhedsmæssige acceptable forhold, fastlægger den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen fandt sted, i samråd med det land, der er ansvarligt for luftfartøjets drift, de nødvendige betingelser, hvorunder luftfartøjet, uden fragt eller betalende passagerer, kan få tilladelse til, under flyvesikkerhedsmæssige acceptable forhold, at flyve til en lufthavn, hvor manglerne kan afhjælpes, og underretter de stater, der vil blive overfløjet af luftfartøjet.

Artikel 9 Sikkerhedsforbedrende foranstaltninger og gennemførelsesforanstaltninger

1. Medlemsstaterne giver de øvrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de operationelle foranstaltninger, de har truffet, og de ressourcer, de har afsat til opfyldelse af de i artikel 4, 5 og 6 opstillede krav.

2. På grundlag af de oplysninger, der er indsamlet i medfør af stk. 1, kan Kommissionen i overensstemmelse med proceduren i artikel 11 træffe de nødvendige foranstaltninger til at fremme gennemførelsen af artikel 4, 5 og 6, såsom:

- udarbejdelse af en liste over de oplysninger, der skal indsamles

- fastlæggelsen af enkelthederne med hensyn til indholdet af og procedurerne for rampcheck

- fastlæggelse af formen for oplagring og videregivelse af data

- etablering af eller ydelse af støtte til passende strukturer for styring og forvaltning af de nødvendige redskaber til indsamling og udveksling af oplysninger.

3. På grundlag af de oplysninger, der er modtaget i medfør af artikel 4, 5 og 6, og i overensstemmelse med den i artikel 11 fastlagte procedure kan der træffes beslutning om:

- at gennemføre passende rampcheck og andre overvågningsforanstaltninger, navnlig over for en bestemt operatør eller operatører i et bestemt tredjeland, indtil den kompetente myndighed i det pågældende tredjeland har vedtaget tilfredsstillende foranstaltninger til afhjælpning af manglerne

- at etablere kontakter med tredjelande for at tilbyde en sikkerhedsvurdering af deres kompetente myndigheder.

Artikel 10 Udelukkelse af operatører eller operationelle betingelser

Hvis en medlemsstat beslutter at udelukke en bestemt operatør eller operatører i et bestemt tredjeland fra dets lufthavne eller pålægge dette eller disse bestemte operationelle betingelser, indtil den kompetente myndighed i det pågældende tredjeland har vedtaget tilfredsstillende foranstaltninger til afhjælpning af manglerne,

a) skal medlemsstaten meddele Kommissionen de trufne foranstaltninger

b) skal det i artikel 12 omhandlede udvalg drøfte, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne finder nødvendige.

Artikel 11 Udvalgsprocedure

Når der henvises til proceduren i denne artikel, bistås Kommissionen af det udvalg, der er omhandlet i artikel 12.

Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Udtalelsen vedtages med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.

Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.

Har Rådet inden for en frist på tre måneder, regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet, ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.

Artikel 12 Udvalg

1. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.

Udvalget, der handler i overensstemmelse med proceduren i artikel 11, bistår Kommissionen med

- at træffe passende foranstaltninger, som omhandlet i artikel 9, stk. 2

- at træffe beslutninger, som omhandlet i artikel 9, stk. 3.

2. Desuden skal udvalget udveksle oplysninger om de foranstaltninger vedrørende flyvesikkerhed, som medlemsstaterne træffer i henhold til artikel 10.

Artikel 13 Gennemførelse

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest et år efter direktivets ikrafttræden eller senest den 31. december 1999, idet den tidligste af disse to datoer er gældende. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 14 Rapport

Senest . . . (7*) udarbejder Kommissionen en rapport om anvendelsen af direktivet og navnlig af artikel 10, hvori der bl.a. tages hensyn til udviklingen i Fællesskabet og i internationale fora. Rapporten ledsages eventuelt af forslag om ændring af direktivet.

Artikel 15 Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 16

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i . . .

På Rådets vegne

Formand

(1) EFT C 124 af 21.4.1997, s. 39, og EFT C 122 af 21.4.1998, s. 10.

(2) EFT C 19 af 21.1.1998, s. 20.

(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 19. november 1997 (EFT C 371 af 8.12.1997, s. 64), Rådets fælles holdning af 4. juni 1998 og Europa-Parlamentets beslutning af . . . (endnu ikke offentliggjort i Tidende).

(4) EFT C 65 af 4.3.1996, s. 172.

(5) EFT C 286 af 22.9.1997, s. 251.

(6) Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart, ændret ved forordning (EF) nr. 2176/96 (EFT L 291 af 14.11.1996, s. 15).

(7*) To år efter direktivets ikrafttræden.

BILAG I

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

BILAG II

I. Et rampcheck bør omfatte alle, eller et udsnit af, følgende aspekter, alt efter hvor megen tid der er til rådighed.

1. En kontrol af tilstedeværelsen og gyldigheden af de for internationale flyvninger nødvendige dokumenter, såsom: registreringsbevis, logbog, luftdygtighedsbevis, besætningens personlige certifikater, radiotilladelse, liste over passagerer og fragt, etc.

2. En kontrol af, at flyvebesætningens sammensætning og kvalifikationer er i overensstemmelse med de krav, der stilles i bilag 1 og 6 til Chicago-konventionen (ICAO-bilagene).

3. En kontrol af den driftsmæssige dokumentation (flyvedata, driftsflyveplan, teknisk log) og af forberedelse af flyvningen i et omfang, der godtgør, at flyvningen er forberedt i overensstemmelse med ICAO, bilag 6.

4. Kontrol af, om følgende elementer, der i henhold til ICAO, bilag 6, er påkrævet i forbindelse med international flyvning, er i orden:

- air operator's certificate

- Noise and Emission Certificate

- operations manual (AOM), herunder minimum equipment list (MEL), og flight manual

- sikkerhedsudstyr

- sikkerhedsudstyr i kabinen

- det udstyr, der er nødvendigt for den enkelte flyvning, herunder radiokommunikations- og radionavigationsudstyr - flight recorders

- release to service.

5. En kontrol af luftfartøjets og dets udstyrs tilstand (herunder skader og reparationer), så det sikres, at det til stadighed er i overensstemmelse med normerne i ICAO, bilag 8.

II. Efter hvert rampcheck udfærdiges der en rampcheckrapport, og denne skal omfatte de standardiserede generelle oplysninger, der er beskrevet nedenfor, og en liste med de elementer, der er kontrolleret, tillige med angivelse af de mangler, der er konstateret for hvert af disse elementers vedkommende, om nødvendigt ledsaget af særlige bemærkninger.

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

>TABELPOSITION>

RÅDETS BEGRUNDELSE

I. INDLEDNING

Kommissionen forelagde den 19. februar 1997 Rådet et forslag til Rådets direktiv om indførelse af sikkerhedskontrol af tredjelandes luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (»rampcheck«) (1).

Europa-Parlamentet afgav førstebehandlingsudtalelse den 19. november 1997 (2). Det Økonomiske og Sociale Udvalg afgav udtalelse den 30. oktober 1997 (3).

På baggrund af udtalelsen fra Europa-Parlamentet ændrede Kommissionen sit forslag og forelagde det for Rådet den 5. marts 1998 (4).

Rådet fastlagde den 4. juni 1998 sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 189 C.

II. FORSLAGETS FORMÅL

Forslaget sigter mod inden for Fællesskabet at afstikke de retlige rammer for indførelse og praktisk gennemførelse af sikkerhedskontrol af tredjelandsfly, der benytter Fællesskabets lufthavne, samtidig med at der gives medlemsstaterne tilstrækkeligt spillerum til at opbygge de dertil hørende mekanismer enkeltvis eller kollektivt, som det synes dem hensigtsmæssigt.

Forslagets hovedformål er at øge sikkerheden for flyrejsende og for beboere i områder nær lufthavne ved at sikre, at flyene fuldt ud opfylder gældende internationale sikkerhedsnormer.

III. ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Den fælles holdning vedrører kun tredjelandes luftfartøjer, dvs. luftfartøjer, hvis brug eller drift ikke kontrolleres af en kompetent myndighed i en medlemsstat; luftfartøjer, der er registreret i Fællesskabet, skal jo ikke kun opfylde gældende internationale sikkerhedsnormer, men også de strengere normer, der er indeholdt i Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 (artikel 1 og 2).

For at sikre effektiv overvågning af, at tredjelandes luftfartsselskaber opfylder de internationale sikkerhedsnormer, indfører den fælles holdning et system for indsamling og udveksling af oplysninger, der anses for nyttige til dette formål, og sikrer samtidig tilstrækkelig beskyttelse af de indsamlede oplysninger (artikel 4, 6 og 7 samt bilag I).

Den fælles holdning forpligter også medlemsstaterne til at indføre et system, der kan sikre, at fly, som mistænkes for ikke at opfylde de relevante internationale sikkerhedsnormer, underkastes rampcheck, som skal udføres efter en standardprocedure (artikel 5 og bilag II).

Hvis et rampcheck viser, at et luftfartsselskabs manglende opfyldelse af en international sikkerhedsnorm helt klart indebærer en sikkerhedsrisiko, skal der udstedes startforbud for luftfartøjet, så længe den pågældende sikkerhedsrisiko ikke er fjernet (artikel 8).

I samarbejde med et udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne kan Kommissionen træffe de nødvendige foranstaltninger til at fremme gennemførelsen af bestemmelserne om indsamling og udveksling af oplysninger og udførelse af rampcheck. Efter samme fremgangsmåde kan rampcheck og andre overvågningsforanstaltninger målrettes mod en bestemt operatør eller operatører fra et bestemt tredjeland (artikel 9, 11 og 12).

Det udvalg, der omtales i det foregående, har også til opgave at udveksle oplysninger om de enkelte medlemsstaters beslutninger om at udelukke en bestemt operatør eller operatører i et bestemt tredjeland fra deres lufthavne eller om at pålægge dem særlige operationelle betingelser. På grundlag af denne informationsudveksling skal udvalget drøfte, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne finder nødvendige (artikel 10, 11 og 12).

Da forholdene inden for luftfartssikkerhed sandsynligvis vil udvikle sig videre på relevante punkter både i Det Europæiske Fællesskab og i internationale fora, indeholder den fælles holdning desuden en revisionsklausul, hvorefter Kommissionen senest to år efter direktivets ikrafttræden skal udarbejde en rapport, som i givet fald skal ledsages af forslag om ændring af direktivet (artikel 14).

IV. EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGSFORSLAG

1. Ændringsforslag fra Parlamentet, som Rådet og Kommissionen har accepteret helt eller delvis

i) Følgende ændringsforslag blev accepteret i deres helhed:

- Ændringsforslag nr. 1 (til betragtning 1)

- Ændringsforslag nr. 3, første afsnit (til definitionen af »internationale sikkerhedsnormer« i artikel 3)

- Ændringsforslag nr. 10 (til artikel 9, stk. 1, første led)

- Ændringsforslag nr. 11 (til artikel 10, stk. 1)

- Ændringsforslag nr. 14 (om en revisionsbestemmelse): Rådet accepterede denne bestemmelse og tilføjede en henvisning til erfaringer med anvendelsen af artikel 10.

ii) Følgende ændringsforslag blev accepteret indholdsmæssigt med mindre ændringer af affattelsen og/eller udformningen:

- Ændringsforslag nr. 15 (til artikel 1): Rådet omformulerede artikel 1 for at få dens bestemmelser sat i en mere logisk rækkefølge.

- Ændringsforslag nr. 3, tredje afsnit (til definitionen af »tredjelands luftfartøj« i artikel 3): Rådet accepterede den tilføjelse, Parlamentet foreslog, men strøg den tekst, som Kommissionen oprindelig havde foreslået for at undgå uklarhed om direktivets anvendelsesområde.

- Ændringsforslag nr. 4 (til artikel 4): For at øge antallet af kilder til klager strøg Rådet ordene »fra passagerer«.

- Ændringsforslag nr. 5 (til artikel 5).

- Ændringsforslag nr. 8 (til artikel 8, stk. 2): Rådet accepterede anden del af ændringsforslaget, men mente, at det ville give for meget bureaukrati også at underrette operatøren skriftligt.

2. Ændringsforslag fra Parlamentet, som Kommissionen har accepteret, men ikke Rådet

Ændringsforslag nr. 6 (til artikel 6, overskrift og stk. 1) blev afvist, fordi man mente, at artikel 6 kun bør omfatte udveksling af oplysninger, mens der åbnes mulighed for samarbejde i de artikler, der handler om sikkerhedsforbedrende foranstaltninger og gennemførelsesforanstaltninger (artikel 9 og 12 i den fælles holdning).

Ændringsforslag nr. 7 og 12 (om offentliggørelse af startforbud) blev afvist, fordi det ikke er muligt at orientere offentligheden forsvarligt om alle de forskellige grunde, der kan føre til startforbud for luftfartøjer, og om de forskellige grader af sikkerhedsrisiko, der er tale om i forbindelse med startforbud. Rådet mente derfor, at man ville risikere misfortolkninger, hvis man offentliggjorde startforbud uden alment forståelige begrundelser.

Ændringsforslag nr. 9 (om artikel 8a) blev afvist, fordi Rådet helt udelod bestemmelsen om »appelret« med den begrundelse, at sådanne rettigheder i overensstemmelse med nærhedsprincippet under alle omstændigheder er fastlagt i de enkelte medlemsstaters lovgivning.

3. Ændringsforslag fra Parlamentet, som Rådet har accepteret, men ikke Kommissionen

Ændringsforslag nr. 13 om udeladelse af artikel 12 om »sanktioner« blev accepteret, eftersom direktivet kun pålægger medlemsstaterne og ikke enkeltpersoner forpligtelser.

V. ÆNDRINGER, SOM RÅDET HAR FORETAGET, MEN SOM IKKE ER FORESLÅET AF PARLAMENTET

Ud over de ændringer, der allerede er redegjort for i det foregående, og en række mindre, redaktionelle ændringer har Rådet ændret Kommissionens forslag på følgende punkter:

Ad betragtningerne

Rådet ændrede affattelsen af præamblen på baggrund af de ændringer, der er foretaget af Kommissionens forslag. Desuden tilføjede Rådet nogle betragtninger svarende til nye bestemmelser i teksten.

Ad artikel 3 (definitioner)

Rådet udelod definitionen af »kompetent myndighed«, fordi denne term ikke benyttes for samme type myndighed i hele direktivet. Desuden vil det i henhold til nærhedsprincippet være medlemsstaternes opgave at udpege de myndigheder, der skal udføre opgaver på deres vegne. Derfor er udtrykket »medlemsstaternes kompetente myndigheder« i flere artikler erstattes med »medlemsstaterne«.

Rådet udelod definitionen af »fortrolig rapport«, fordi dette begreb også udgik af den relevante artikel. Alle bestemmelser om beskyttelse af oplysninger er indeholdt i artikel 7.

Til definitionen af »udstedelse af startforbud« tilføjede Rådet passagen »og de nødvendige skridt til at tilbageholde det«, fordi den oprindelige definition forekom ufuldstændig.

I definitionen af »rampcheck« erstattede Rådet de sætninger, der beskrev indholdet af et rampcheck generelt, med en henvisning til bilag II, som beskriver proceduren præcist.

Ad artikel 5 (rampcheck)

Ud over ændringerne i Parlamentets ændringsforslag nr. 5 (se ovenfor), indføjede Rådet en begrænsning af rampcheck til lufthavne, »der normalt er åbne for international lufttrafik«, for at tage hensyn til, at mindre lufthavne har begrænsede ressourcer i form af personale og kontrolfaciliteter. Desuden vil mindre, lokale lufthavne normalt ikke være bestemmelsessted for luftfartøjer fra tredjelande.

Ad artikel 7 (beskyttelse af oplysninger)

Rådet ændrede affattelsen af stk. 1 i artikel 7 for at finde den rette balance mellem fortrolighedshensynet og nødvendigheden af maksimal gennemskuelighed.

Ad artikel 8 (udstedelse af startforbud for et luftfartøj)

Ved at samle og omformulere stk. 3 og 4 forenklede Rådet bestemmelserne vedrørende en situation, hvor manglerne ikke kan udbedres helt i kontrollufthavnen.

Ad artikel 9 og 10 (sikkerhedsforbedrende foranstaltninger og gennemførelsesforanstaltninger)

Rådet slog artikel 9 og 10 sammen, fordi de foranstaltninger, der påtænkes her, skal træffes efter samme procedure (hvor Kommissionen bistås af et forskriftsudvalg).

Andet led i den oprindelige artikel 9, som giver mulighed for at udelukke luftfartøjer, eller underlægge driften af dem bestemte betingelser, er udskilt som en selvstændig artikel 10 og dermed lagt ind under en anden procedure. I betragtning af, at sådanne foranstaltninger er politisk følsomme, at de skal kunne forenes med medlemsstaternes internationale forpligtelser, og at der er behov for en hurtig indsats i tilfælde af væsentlige sikkerhedsrisici, erstattede Rådet bestemmelsen om en beslutning efter en udvalgsprocedure med en informations- og samarbejdsmekanisme, som giver medlemsstaterne større spillerum (se også stk. 2 i den nye artikel 12).

Ad artikel 11 og 12 (udvalg)

På baggrund af den politiske betydning af de foranstaltninger, der træffes i medfør af artikel 9 og 10, erstattede Rådet det rådgivende udvalg med et forskriftsudvalg.

Ad artikel 13 (gennemførelse af direktivet)

Da der vil gå nogen tid med at vedtage og gennemføre dette direktiv, erstattede Rådet datoen »1. juli 1998« med »senest et år efter direktivets ikrafttræden eller senest den 31. december 1999, idet den tidligste af disse to datoer er gældende«.

(1) EFT C 124 af 21.4.1997, s. 39.

(2) EFT C 371 af 8.12.1997, s. 64.

(3) EFT C 19 af 21.1.1998, s. 20.

(4) EFT C 122 af 21.4.1998, s. 10.