DA Den Europæiske Unions Tidende C 167/1

UDTALELSE nr 4/2005

om forslag til Rådets afgørelse om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter og forslag til Rådets forordning om gennemførelsesforanstaltningerne for korrektionen af budgetuligevægte i henhold til artikel 4 og 5 i Rådets afgørelse af (…) om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter

(EF-traktatens artikel 248, stk. 4, andet afsnit, og artikel 279, stk. 2)

(2005/C 167/01)

REVISIONSRETTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 248, stk. 4, andet afsnit, og artikel 279, stk. 2,

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 160 C, stk. 4, og artikel 183,

under henvisning til Rådets afgørelse af 20050512 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (1), særlig artikel 9,

under henvisning til Rådets forordning af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2),

under henvisning til Rådets anmodning af 22. oktober 2004 om Revisionsrettens udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter og til Rådets forordning om gennemførelsesforanstaltningerne for korrektionen af budgetuligevægte i henhold til artikel 4 og 5 i Rådets afgørelse af (…) om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (3), og

ud fra følgende betragtninger:

Det Europæiske Råd forsamlet i Fontainebleau den 25. og 26. juni 1984 fastslog (4) bl.a., at udgiftspolitikken på langt sigt er det vigtigste middel til løsning af problemet med budgetuligevægtene, og at enhver stat, der i forhold til sin relative velstand bærer en for tung budgetbyrde, til sin tid vil kunne opnå en justering.

Det Europæiske Råd forsamlet i Berlin den 24. og 25. marts 1999 konkluderede (5) bl.a., at ordningen for de egne indtægter skal være rimelig, gennemsigtig, omkostningseffektiv og enkel, samt at den bør være baseret på kriterier, som bedst muligt afspejler hver enkelt medlemsstats bidragsevne —

VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE:

I. INDLEDNING

1. Kommissionens forslag er led i en totrinsstrategi (6) for en reform af strukturen i de nuværende egne indtægter. Første trin går ud på at erstatte korrektionen til fordel for Det Forenede Kongerige med en generel korrektionsmekanisme til udligning af for store budgetmæssige skævheder, mens alle andre dele af det nuværende system anvendes uændret. Andet trin går ud på indførelse af en egentlig skatte- eller afgiftsbaseret indtægt senest fra 2014.

2. De konkrete forslag til retsakter, der undersøges her, vedrører første trin. Kommissionen har forelagt to forskellige retsakter for Rådet: for det første et forslag til en afgørelse om ordningen for de egne indtægter og for det andet et forslag til gennemførelsesforanstaltninger for den foreslåede generelle korrektionsmekanisme. Den første retsakt skal vedtages i overensstemmelse med traktatens artikel 269 og skal træde i kraft, efter at hver enkelt medlemsstat har vedtaget den i overensstemmelse med sin forfatning. Den anden retsakt skal vedtages enstemmigt af Rådet i henhold til traktatens artikel 279.

3. Der er endnu ikke fremsat konkrete forslag til gennemførelsen af andet trin i den foreslåede reform. Kommissionen har imidlertid foreslået modeller (7) til en egentlig skatte- og afgiftsbaseret indtægt og opfordret Rådet til at drøfte disse modeller.

4. Det Europæiske Råd forsamlet den 16. og 17. december 2004 godkendte Kommissionens forslag om at fastholde loftet for egne indtægter på det nuværende niveau, nemlig 1,24 % af EU's BNI. Det Europæiske Råd noterede sig »i lyset af de holdninger, der hidtil er givet udtryk for, Kommissionens forelæggelse af rapporten om, hvordan ordningen med egne indtægter fungerer, samt forslaget om at indføre en generel korrektionsmekanisme«. Det opfordrede Kommissionen og Rådet til at fortsætte gennemgangen af alle de spørgsmål, der rejste sig i denne forbindelse, herunder en eventuel forenkling af ordningen.

5. Retten har undersøgt de to retsakter, Kommissionen har foreslået, og har taget konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau i 1984, konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Berlin i 1999 og resultaterne af sine egne revisioner af den nuværende ordning for egne indtægter i betragtning. Retten skal også erindre om sin tidligere kritik af ordningen og påpege, at der i Kommissionens forslag kun delvis tages fat på de kritiserede forhold.

II. DEN NUVÆRENDE ORDNING FOR EGNE INDTÆGTER OG MANGLERNE HERVED

6. Den nuværende ordning for egne indtægter består af: i) traditionelle egne indtægter, især told opkrævet af medlemsstaterne på EU's vegne (10 857,2 millioner euro (8)) ii) momsindtægter beregnet på basis af medlemsstaternes statistiske harmoniserede momsgrundlag (21 260,1 million euro) iii) BNI-indtægter beregnet som en ensartet procentsats af hver medlemsstats bruttonationalindkomst (51 235,2 millioner euro) iv) en særlig budgetkorrektionsmekanisme til fordel for Det Forenede Kongerige (5 184,9 millioner euro).

7. Ved flere lejligheder har Retten påtalt manglerne ved dette system, der er meget komplekst og forbundet med en lang række problemer; systemet er navnlig vanskeligt at administrere, og det er inkonsekvent og ugennemsigtigt. De følgende punkter indeholder en kort beskrivelse af de vigtigste problemer, som Retten har konstateret.

8. I 2003 beløb de traditionelle egne indtægter sig til 10 857,2 millioner euro efter fradrag af 25 %, som medlemsstaterne tilbageholder til dækning af omkostninger ved opkrævning af traditionelle egne indtægter. Retten anførte allerede i sin udtalelse nr. 8/99 (9), at opkrævningsomkostningerne i realiteten er en udgift, og at de bør opføres som udgifter i Fællesskabets regnskaber, og de bør behandles som udgifter, når der skal beregnes nettosaldi.

9. Med udjævningen af momsgrundlaget til en procentdel af BNI er momsindtægternes andel af budgetfinansieringen blevet mindre. Momsindtægterne faldt fra 35 192,5 millioner euro (40,0 %) i 2000 til 21 260,1 million euro (25,4 %) i 2003. Udjævningen understregede denne indtægts makroøkonomiske karakter gennem koblingen til BNI. Retten mener stadig, at indtægter baseret på borgernes afgiftspligtige forbrug ikke har nogen berettigelse, medmindre de baseres direkte på et beskatningsgrundlag (10).

10. Skatteunddragelse, navnlig »karruselsvig« (11), som den nuværende ordning med opkrævning af momsen i forbrugslandet giver adgang til, økonomisk aktivitet, der ikke opgives til skattevæsenet, og det faktum, at de nationale myndigheder ikke er lige effektive til at opkræve moms og forebygge svig, kan endvidere stadig indvirke på medlemsstaternes finansielle byrde (12).

11. Dertil kommer, at resultaterne af Rettens revision (13) rejser tvivl med hensyn til, om medlemsstaternes momsoversigter, der kompileres efter komplicerede beregninger, der kræver betydelige administrative ressourcer, er rigtige og pålidelige.

12. BNI-indtægten steg fra 37 580,5 millioner euro (42,7 %) i 2000 til 51 235,2 millioner euro (61,3 %) i 2003 og udgør således langt den største andel af de egne indtægter.

13. Retten har konstateret (14), at Kommissionen kun i begrænset omfang foretager direkte kontrol af de underliggende nationale regnskaber, som medlemsstaternes tal i BNI-spørgeskemaerne stammer fra, og som bruges som grundlag for beregningen af BNI-indtægten. Det skyldes uklarheder i reglerne om Kommissionens forpligtelser og beføjelser på dette område (15).

14. I konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau hed det, at enhver stat, der i forhold til sin relative velstand bærer en for tung budgetbyrde, kunne anmode om en justering, men i den gældende afgørelse om egne indtægter gives der kun en bestemt medlemsstat mulighed for en sådan korrektion. Der er ingen mekanisme, der gør det muligt for andre medlemsstater at drage fordel af en sådan korrektion, og der er ikke fastlagt en procedure til kontrol af, om korrektionen stadig er berettiget (16).

15. Bortset fra det problem, der omtales i punkt 14, tages der ikke fat på nogen af ovennævnte mangler i Kommissionens forslag. Retten skal understrege, at det er nødvendigt at få afhjulpet disse mangler.

III. DEN FORESLÅEDE GENERELLE KORREKTIONSMEKANISME

16. Kommissionen foreslår, at problemet med for store budgetuligheder løses ved indførelse af en generel korrektionsmekanisme, der skal bygge på den nuværende korrektion til fordel for Det Forenede Kongerige. Den foreslår, at denne mekanisme indføres med virkning fra begyndelsen af de næste finansielle overslag. Mekanismen skal udløses, hvis nettobidragene overstiger en bestemt tærskel udtrykt som en procentdel af hver medlemsstats BNI. Når nettosaldoen overstiger denne tærskel, vil der kunne ydes en delvis refusion, og der vil blive fastlagt et maksimalt beløb for de samlede korrektioner. Alle medlemsstater skal deltage i finansieringen af det samlede beløb for sådanne korrektioner og deres bidrag beregnes på grundlag af deres relative velstand.

17. Indførelsen af en generel korrektionsmekanisme for for store budgetuligheder som foreslået af Kommissionen ville være mere i overensstemmelse med princippet fastsat i konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Fontainebleau i 1984, nemlig at enhver medlemsstat, der i forhold til sin relative velstand bærer en for tung budgetbyrde, vil kunne opnå en justering.

18. Retten konstaterer, at der som et led i den foreslåede mekanisme defineres kriterier, der vil gøre det muligt hvert år at foretage en vurdering af, om medlemsstaterne har ret til en korrektion. Med hensyn til finansieringen af korrektionerne vil den forskelsbehandling af medlemsstaterne, som den gældende mekanisme afføder i dag, være bragt ud af verden. Det vil ikke længere være nødvendigt at beregne en såkaldt »fastfrossen sats« (17). Det vil heller ikke være nødvendigt at beregne effekten af kommende afgørelser om egne indtægter og effekten af senere udvidelser.

19. På den anden side konkluderede Det Europæiske Råd på mødet i Berlin i marts 1999 bl.a., at ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter skulle være gennemsigtig og enkel, samt at den burde være baseret på kriterier, som bedst muligt afspejler hver enkelt medlemsstats bidragsevne. Enhver korrektionsmekanisme vil imidlertid gøre ordningen for egne indtægter mere kompliceret og mindre gennemsigtig. Navnlig beregningen af nettosaldi forudsætter, at der træffes en lang række valg (hvilke poster, der skal medtages, referenceperioder og regnskabsmetoder), og alle disse valg gør enhver korrektionsmekanisme temmelig besværlig. Dertil kommer, at nettosaldiene ikke er egnede indikatorer til vurderingen af de samlede fordele ved fællesskabspolitikkerne, fordi der i disse indikatorer ikke er taget højde for politikkernes multiplikatoreffekt (18).

20. Rettens særlige bemærkninger til den foreslåede generelle korrektionsmekanisme findes i del V og VI i denne udtalelse.

IV. DEN VIDERE UDVIKLING

21. Kommissionen foreslår, at Rådet pålægger den at forelægge et forslag til ændring af strukturen for ordningen for egne indtægter og at indføre en egentlig skatte- eller afgiftsbaseret indtægt, der skal fungere fra 1. januar 2014.

22. Kommissionen har foreslået forskellige modeller til en skatte- og afgiftsbaseret indtægt i sin rapport om, hvordan ordningen med egne indtægter fungerer (19). Det er ikke Rettens opgave at fremsætte bemærkninger til de forskellige modeller på dette tidspunkt. Retten vil dog gerne understrege, at de valg, der træffes, skal begrundes klart, og at den ordning, der vælges, skal opfylde de kriterier, som Rådet har fastslået (dvs. at den skal være retfærdig, gennemsigtig, omkostningseffektiv og enkel), samt at der skal være indbygget garantier og procedurer i ordningen, der gør den både pålidelig og kontrollerbar.

V. SÆRLIGE BEMÆRKNINGER TIL FORSLAGET TIL RÅDETS AFGØRELSE

Artikel 2, stk. 7

Kommissionens forslag: 7. Med henblik på anvendelse af denne afgørelse beregnes årets BNI af Kommissionen i markedspriser ved anvendelse af ENS 95, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 2223/96. Hvis ændringer af ENS 95 medfører væsentlige ændringer i BNI, som den er beregnet af Kommissionen, beslutter Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet, om disse ændringer skal gælde for denne afgørelse.

23. I forslaget hedder det, at årets BNI beregnes af Kommissionen i markedspriser ved anvendelse af ENS 95. Ifølge forslaget skal ændringer i ENS 95, der medfører væsentlige ændringer i BNI, som den er beregnet af Kommissionen, imidlertid kun gælde ved beregningen af egne indtægter, hvis Rådet beslutter det. Retten kan godt forstå, hvorfor der foreslås en sådan bestemmelse, men den skal understrege, at denne procedure kan føre til en situation, hvor der ikke er overensstemmelse mellem de BNI-tal, der anvendes til beregningen af egne indtægter og de offentliggjorte nationale tal, og det medfører mindre gennemsigtighed.

Artikel 4, stk. 1

Kommissionens forslag: 1. Enhver medlemsstat, der har en negativ budgetuligevægt, der overstiger en tærskelværdi svarende til en vis procentdel af dens BNI, indrømmes en korrektion. Det samlede korrektionsbeløb i et givet år må ikke overstige et maksimalt disponibelt refusionsbeløb, udtrykt i euro. Rådet fastsætter, i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i EF-traktatens artikel 279, stk. 2, gennemførelsesforanstaltningerne vedrørende beregningen af korrektionerne og deres finansiering, bl.a. tærskelværdien og det maksimale disponible refusionsbeløb. Korrektionerne fastsættes ved: a) for hver medlemsstat at beregne budgetuligevægten som forskellen, i et regnskabsår, mellem: — den pågældende medlemsstats procentvise andel i summen af de samlede indbetalinger af egne indtægter på grundlag af moms og BNI, og — den pågældende medlemsstats procentvise andel i de samlede fordelte udgifter b) at multiplicere den således beregnede forskel med de samlede fordelte udgifter c) fra det under litra b) fremkomne resultat at trække værdien af medlemsstatens BNI multipliceret med tærskelværdien d) hvis det under litra c) fremkomne resultat er positivt, at multiplicere dette resultat med en refusionssats, der maksimalt kan udgøre 0,66 %, og som om nødvendigt nedsættes proportionalt for at kunne overholde det maksimale disponible refusionsbeløb.

24. I teksten bør det klart angives, at de »samlede fordelte udgifter«, der skal anvendes, er et begreb, der er defineret i Rådets forordning om gennemførelsesforanstaltningerne for korrektionen af budgetuligevægte.

Artikel 8, stk. 2

Kommissionens forslag: 2. Uden at foregribe revisionen af regnskaberne og kontrollen af retmæssigheden og den formelle rigtighed i henhold til EF-traktatens artikel 248 og Euratom-traktatens artikel 160 C, idet denne revision og kontrol først og fremmest skal vedrøre pålideligheden og effektiviteten af de nationale systemer og procedurer til fastlæggelse af grundlaget for de egne indtægter fra merværdiafgiften og fra BNI, og uden at foregribe de kontrolforanstaltninger, der træffes i medfør af EF-traktatens artikel 279, stk. 1, litra b), og Euratom-traktatens artikel 183, litra c), vedtager Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed efter forslag fra Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet, de bestemmelser, som er nødvendige for gennemførelsen af denne afgørelse, samt bestemmelserne vedrørende kontrollen med opkrævningen, overdragelsen til Kommissionen og indbetalingen af de i artikel 2 og 5 nævnte indtægter.

25. Retten må igen understrege (20), at som Rettens kontrol og revision er fortolket i artikel 8, stk. 2, i forslaget til afgørelse, er der tale om en ændring af traktatens bestemmelser uden om den procedure, der er fastlagt for sådanne ændringer. Følgende ordlyd bør udgå: »… idet denne revision og kontrol først og fremmest skal vedrøre pålideligheden og effektiviteten af de nationale systemer og procedurer til fastlæggelse af grundlaget for de egne indtægter fra merværdiafgiften og fra BNI, …«. Det er under alle omstændigheder Rettens opfattelse, at en sådan bestemmelse ikke kan begrænse Rettens revisionsbeføjelser i henhold til traktaten.

26. Retten mener, at alle bestemmelser, der er nødvendige til gennemførelse af denne afgørelse, bør vedtages i medfør af EF-traktatens artikel 279 og Euratom-traktatens artikel 183, og at der ikke er behov for en særlig procedure for vedtagelse af de nødvendige bestemmelser om gennemførelse af denne afgørelse og om kontrol af inkasseringen af de egne indtægter, og af overdragelsen til Kommissionen og betalingen af de egne indtægter.

VI. SÆRLIGE BEMÆRKNINGER TIL FORSLAGET TIL RÅDETS FORORDNING OM GENNEMFØRELSESFORANSTALTNINGERNE FOR KORREKTIONEN AF BUDGETULIGEVÆGTE

Artikel 1, stk. 1, litra a)

Kommissionens forslag: 1. Korrektionsbeløbets størrelse fastsættes på grundlag af medlemsstaternes budgetuligevægte i år t i henhold til artikel 4 i Rådets afgørelse (…) ved: a) for hver medlemsstat at beregne budgetuligevægten som forskellen mellem: — den pågældende medlemsstats procentvise andel af de samlede indbetalinger af egne indtægter baseret på moms og BNI i år t, og — den pågældende medlemsstats procentvise andel af de samlede fordelte udgifter.

27. I andet led bør der tilføjes »i år t«, så det kommer til at stemme overens med bestemmelsen i første led.

Artikel 2, stk. 2

Kommissionens forslag: 2. Det maksimale refusionsbeløb (MARV), der henvises til i artikel 1, udgør 7,5 mia. EUR.

28. En ordning med et maksimalt refusionsbeløb (MARV), der er fastsat vilkårligt til 7,5 milliarder euro, vil ikke give ensartede resultater over tid, da enhver variation i BNI vil indvirke på korrektionernes relative størrelse. Fastholdelse af den »reelle« værdi vil kræve en ny rådsaftale og nye forhandlinger. Hvis det er nødvendigt med sådan et maksimalt refusionsbeløb, kunne det udtrykkes som en procentsats af BNI.

Artikel 4

Kommissionens forslag: 1. De udgifter, der skal medtages i beregningen af korrektionerne, svarer til de faktiske betalinger (udnyttelse af betalingsbevillinger) i det pågældende år (år t) på grundlag af årets bevillinger til betalinger samt betalinger på grundlag af fremførsler af ikke-udnyttede bevillinger til betalinger til det følgende år (fra år t til år t+1). Kun udnyttede bevillinger til betalinger, dvs. faktisk gennemførte betalinger, medregnes. 2. Udgifterne fordeles mellem medlemsstaterne efter følgende regler: Generelt fordeles betalingerne til den medlemsstat, hvor hovedmodtageren er bosat. I tilfælde, hvor Kommissionen har kendskab til, at den pågældende modtager handler som formidler, skal betalinger, når det er muligt, imidlertid fordeles til den eller de medlemsstater, hvor den eller de endelige modtagere er bosat, i overensstemmelse med deres andel af disse betalinger. De samlede fordelte udgifter baseres på de samlede udgifter i henhold til Den Europæiske Unions almindelige budget eksklusive følgende to hovedkategorier af udgifter: — Udgifter til eksterne politikker, herunder førtiltrædelsesudgifter eller udgifter i forbindelse med udvidelsen i ikke-medlemsstater samt andre udgifter til modtagere uden for EU, f.eks. udgifter til udviklingssamarbejde, forskningsudgifter uden for EU, administrative udgifter til modtagere uden for EU osv. — Udgifter, der ikke kan fordeles eller identificeres på grund af begrebsmæssige eller andre vanskeligheder, f.eks. udgifter til repræsentation, tjenesterejser og formelle møder og andre møder samt betalinger i forbindelse med grænseoverskridende fællesskabsinitiativer, fremme af aktioner vedrørende interregionalt samarbejde og andre grænseoverskridende foranstaltninger.

29. Traditionelle egne indtægter er indtægter på EU-budgettet, og opkrævningsomkostningerne bør behandles som EU-udgifter til medlemsstaterne, som i den generelle korrektionsmekanisme indgår i de fordelte udgifter (jf. punkt 8).

30. Termen »betalingerne« i artikel 4, stk. 2, bør erstattes med »udgifterne«.

31. I første og andet led i artikel 4, stk. 2, er de udgifter, der ikke skal medtages i de samlede fordelte udgifter, defineret i en negativ, men ikke udtømmende liste, der giver mulighed for ændringer fra et år til det næste i sammensætningen af de fordelte udgifter. For at sikre, at de fordelte udgifter hvert år beregnes på samme måde og på en gennemsigtig måde, foreslår Retten, at der til denne artikel tilføjes en bestemmelse om, at Kommissionen hvert år fremlægger en rapport om fordelingen af udgifterne på medlemsstaterne og om de udgifter, der ikke kan fordeles.

Artikel 5

Kommissionens forslag: 1. Korrektionsbeløbene opføres på budgettet i to trin: a) Resultatet af den første foreløbige beregning af korrektionsbeløbene for år t opføres i det foreløbige budgetforslag for år t+1. Beregningen baseres på de seneste disponible data for såvel indtægter som udgifter. b) Resultatet af den endelige beregning af korrektionsbeløbene for år t opføres i et ændringsbudget for år t+3. Beregningen skal baseres på data om momsgrundlagene, BNI og fordelte udgifter i år t, som de foreligger pr. 31. december i år t+2, som i givet fald omregnes til euro til den årlige gennemsnitlige vekselkurs i år t. For at beregne den enkelte medlemsstats andel af summen af de samlede moms- og BNI-baserede indbetalinger af egne indtægter foretages der en ny beregning af budgettet for år t på grundlag af udnyttelsen af bevillinger til betalinger i år t, med fradrag af andre indtægter i år t (eksklusive balancen for foregående regnskabsår eller andre balancer eller justeringer fra tidligere år) og de faktiske traditionelle egne indtægter, der er stillet til rådighed i år t. Det resterende beløb finansieres af de momsbaserede egne indtægter op til den ensartede indkaldelsessats for moms og af de BNI-baserede indtægter op til det beløb, der er nødvendigt for at skabe balance på budgettet. 2. Finansieringen af de korrektioner, der henvises til i stk. 1, litra a), beregnes på grundlag af de seneste data om medlemsstaternes BNI i år t, der foreligger på det tidspunkt, hvor det foreløbige budgetforslag udarbejdes. 3. Der foretages endvidere en endelig beregning af finansieringen af de korrektioner for år t, der henvises til i punkt 1, litra b). Beregningen baseres på data om medlemsstaternes BNI i år t, som de foreligger pr. 31. december i år t+2, i givet fald omregnet til euro til den årlige gennemsnitlige vekselkurs i år t. De endelige finansieringsdata sammenlignes med de indbetalinger i forbindelse med korrektionerne for år t, der allerede er opført på budgettet i år t+1. Forskellene pr. medlemsstat opføres under et passende kapitel i det ændringsbudget, der henvises til i stk. 1, litra b), og omregnes til national valuta på grundlag af den årlige gennemsnitlige vekselkurs i år t.

32. I artikel 5 i forslaget er både den endelige beregning af korrektionsbeløbene og af medlemsstaternes finansiering heraf i år t baseret på moms- og BNI-data, som de foreligger i december i år t+2. Retten mener, at det ville være bedre at bruge moms- og BNI-dataene for år t+4, fordi disse data vil være endelige (21).

Vedtaget af Revisionsretten i Luxembourg på mødet den 12. maj 2005. På Revisionsrettens vegne Hubert WEBER Formand

(1) EFT L 253 af 7.10.2000, s. 42.

(2) EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

(3) KOM(2004) 501 endelig af 14. juli 2004.

(4) Jf. EF-bulletin 6-1984.

(5) Jf. EU-Bulletin 3-1999.

(6) Jf. Rapport fra Kommissionen »Finansieringen af Den Europæiske Union — Kommissionens rapport om hvordan ordningen med egne indtægter fungerer«, KOM(2004) 505 endelig af 14. juli 2004, Del I, s. 13.

(7) Jf. KOM(2004) 505 endelig af 14. juli 2004, Del I, s. 10-12.

(8) Alle tal vedrører 2003. For yderligere oplysninger se skema V i Rettens årsberetning for regnskabsåret 2003, EUT C 293 af 30.11.2004, s. XVI.

(9) Jf. punkt 11-15 i udtalelse nr. 8/99 (EFT C 310 af 28.10.1999, s. 1).

(10) Jf. særberetning nr. 6/98, punkt 5.5 (EFT C 241 af 31.7.1998, s. 58).

(11) Jf. årsberetningen for regnskabsåret 2001, punkt 1.50-1.55 (EFT C 295 af 28.11.2002, s. 1).

(12) Jf. særberetning nr. 6/98, punkt 4.1 og 4.2 (EFT C 241 af 31.7.1998, s. 58).

(13) Jf. f.eks. årsberetningen for regnskabsåret 2003, punkt 3.61 og årsberetningen for regnskabsåret 2002, punkt 3.44-3.46 (EUT C 286 af 28.11.2003, s. 1).

(14) Jf. årsberetingen for regnskabsåret 2003, punkt 3.48.

(15) Jf. udtalelse nr. 7/2003, punkt 3 (EUT C 318 af 30.12.2003, s. 1).

(16) Jf. særberetning nr. 6/98, punkt 3.25 og 3.26 (EFT C 241 af 31.7.1998, s. 58).

(17) Den »fastfrosne« sats er det beløb fra momsindtægterne, som skal dække finansieringen af korrektionen til fordel for Det Forenede Kongerige, og som udtrykkes som en procentdel af momsgrundlaget.

(18) Jf. særberetning nr. 6/98, punkt 3.29-3.33.

(19) »Finansiering af Den Europæiske Union«, KOM(2004) 505 endelig af 14. juli 2004.

(20) Jf. udtalelse nr. 8/99, punkt 34.

(21) Medmindre der er taget forbehold.