Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ensartede principper for almene tilladelser og enkeltlicenser for teletjenester« (96/C 204/06)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 14. marts 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Transport og Kommunikation, som udpegede Bernardo Hernandez Bataller til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 10. april 1996.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 335. plenarforsamling af 24.-25. april 1996, mødet den 24. april 1996, med 108 stemmer for, 1 imod og 3 hverken for eller imod, følgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. I Kommissionens grønbog om liberalisering af teleinfrastruktur og kabel-tv-net (KOM(94) 682 endelig udg.) behandles bl.a. spørgsmålet om procedurer for udstedelse af licenser, udvælgelseskriterier og vilkår, som må knyttes til infrastrukturlicenser.

1.2. I grønbogen fremlægges de generelle principper vedrørende licensudstedelse for infrastruktur; licensudstedelse for infrastruktur, sammenholdt med tjenesteområdet; licensudstedelsesprocedurer; udvælgelseskriterier for udstedelse af licenser og tilladelser; vilkår, som må knyttes til infrastrukturlicenser, herunder krav om varetagelse af offentlige servicefunktioner i form af regulering af forretningsvilkårene, samt andre aspekter i forbindelse med infrastrukturlicenser, f.eks. deres varighed, licensafgifter, overdragelse af licenser, teleoperatørernes frigørelse fra forpligtelser, der ikke umiddelbart hænger sammen med televirksomhed, og bedre forhold for konkurrencebaseret udbud af tjenester.

1.3. Den 3. maj 1995 udsendte Kommissionen en meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet om høringsperioden for licensudstedelse, hvori der skelnes mellem licenser til infrastruktur og licenser til tjenester.

1.4. ØSU har afgivet en udtalelse om Kommissionens grønbog (). Udtalelsen støtter Kommissionens målsætning om at etablere et stabilt retsgrundlag, men erkender samtidig, at liberalisering af teleinfrastrukturerne er afgørende for en fortsat økonomisk og social modernisering af Europa.

1.5. Rådets resolution af 18. september 1995 om det fremtidige lovgrundlag for telesektoren konstaterer, at det i denne forbindelse er af største betydning, at der udarbejdes fælles principper for medlemsstaternes ordninger for almene tilladelser og enkeltlicenser, som er baseret på kategorier af velafbalancerede rettigheder og pligter, at der ikke sker nogen ubegrundet begrænsning af adgangen til markedet, at der anvendes objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende tildelingskriterier og -procedurer, samt at de væsentlige ressourcer, særlig frekvenser, kaldenumre og transitrettigheder, forvaltes effektivt, således at der sikres en ligelig behandling af markedets forskellige aktører under tilsyn af de kompetente nationale myndigheder.

2. Kommissionens forslag

2.1. Kommissionen vil med sit forslag til direktiv opstille ensartede principper for udstedelse af tilladelser i de forskellige medlemsstater. De vigtigste principper er følgende:

a) Forbud mod en forhåndsbegrænsning af antallet af tilladelser for alle kategorier af teletjenester og teleinfrastruktur, medmindre en sådan begrænsning er nødvendig for at garantere en effektiv fordeling af radiofrekvenser.

b) Skelnen mellem almene tilladelser (der ifølge definitionen udstedes i henhold til generelle regler uden krav om forudgående særskilt ansøgning om tilladelse til at indtræde på markedet) og enkeltlicenser (der ifølge definitionen kræver forudgående kontrol). Almene tilladelser bør foretrækkes frem for enkeltlicenser for at sikre samfundsmæssige målsætninger.

c) Definition af ensartede principper, etablering af en fremgangsmåde for harmonisering af såvel procedurerne som betingelserne for udstedelse af tilladelser samt indførelse af bestemmelser, der gør det lettere at udbyde tjenester på tværs af grænserne.

d) Medlemsstaterne får mulighed for at undlade at gøre markedsadgang betinget af forudgående tilladelse.

3. Generelle bemærkninger

3.1. ØSU hilser Kommissionens forslag velkommen og understreger endnu en gang, at proceduren for udstedelse af licenser bør være så ubureaukratisk og så enkel som overhovedet muligt.

3.2. Ordningen for udstedelse af såvel almene tilladelser som enkeltlicenser skal respektere principperne vedrørende almenhedens interesse og offentligt tjenesteudbud.

3.2.1. ØSU er enig i, at der bør være mulighed for at knytte særlige betingelser til de tilladelser, der udstedes til operatører, som ønsker adgang til de offentlige net.

3.3. Men der skal være god ligevægt mellem rettigheder og forpligtelser, og de operatører, der får adgang til markedet, må ikke pålægges unødige forpligtelser.

3.4. Forslaget burde bygge på et generelt princip om, at der altid skal kræves enten almen eller specifik tilladelse. Det forekommer ikke rimeligt, at der i en så strategisk vigtig sektor som telesektoren åbnes mulighed for at udbyde teletjenester i medlemsstaterne uden forudgående tilladelse, medmindre det skønnes at være formålstjenligt.

3.5. Det bør præciseres, at tilladelserne - også selvom de er almene - ikke uden videre kan omfatte enhver form for teletjenester, men kun de nærmere angivne.

3.6. Nogle af de tjenester, der er omfattet af de almene tilladelser, er så komplicerede, at de nationale tilsynsmyndigheder får alt for kort tid til at vurdere, om operatørerne opfylder betingelserne. Fristerne bør derfor stå i et rimeligt forhold til de pågældende tjenesters karakter.

3.7. Som ØSU tidligere har påpeget, må borgernes interesser ikke tilsidesættes til fordel for tekniske og kommercielle interesser. Ud fra arbejdstagernes synspunkt skal et fremskridtsvenligt, men samtidig solidarisk informationssamfund være baseret på arbejde og uddannelse samt gode arbejdsvilkår. Kun således kan der opnås bred støtte i Europa til en moderne og fremskridtsvenlig telepolitik og en styrkelse af den europæiske økonomi.

3.8. ØSU er generelt enig med Kommissionen i, at de tjenester, der kræver adgang til knappe ressourcer, skal kunne underkastes et krav om enkeltlicenser, mens man for de øvrige tjenesters vedkommende kan nøjes med almene tilladelser.

3.8.1. Det er dog hensigtsmæssigt at skelne mellem tjenester, der kræver samtrafik med telefonnettet, og de øvrige. Alle de tjenester, der har ret til samtrafik med det offentlige net, kan underkastes en ordning med enkeltlicenser.

3.9. ØSU anser det for nødvendigt at indføre forsyningspligt i form af regulering af forretningsvilkårene, men de vilkår, der knyttes til licenserne, skal være i overensstemmelse med EU-lovgivningen om fri etableringsret og frit salg af tjenester, sikre en udstrakt forbrugerbeskyttelse og respektere konkurrencereglerne.

4. Særlige bemærkninger

4.1. Hvis offentlighed i proceduren for udstedelse af tilladelser fastlås som et generelt princip, forekommer bestemmelsen i artikel 9, stk. 2, ikke rimelig, da den tvinger medlemsstaterne til at udstede tilladelser, inden proceduren med offentliggørelse er afsluttet, medmindre særlige forhold gør en midlertidig undtagelse berettiget. Den fastsatte frist er alt for kort, når man tager i betragtning, hvor komplicerede tjenester der kan være tale om.

4.2. Ifølge direktivforslaget skal medlemsstaterne tage en eventuel begrænsning af antallet af enkeltlicenser op til revision. Det skal påpeges, at dette kan skabe uklarhed på markedet til skade for såvel licensindehavere som nye operatører. Derfor bør en revision af antallet af nye operatører være tilknyttet en række betingelser, således at der tages hensyn til den planlægning, som virksomhederne har foretaget under andre forudsætninger.

4.2.1. Selvom det er et generelt princip i forslaget, at forhåndsbegrænsning af antallet af tilladelser skal forbydes, bør det overvejes at tillade begrænsning af tilladelserne, når der er tale om etablering af infrastrukturer, navnlig hvis der i denne forbindelse lægges beslag på offentlig ejendom, som også kan være en knap ressource. Man bør heller ikke tillade uhensigtsmæssige investeringer, som kan føre til, at virksomheder går fallit, med de sociale og økonomiske konsekvenser, dette kan få.

4.2.2. ØSU er enig med Kommissionen i, at der må knyttes en række særlige vilkår til udstedelsen af enkeltlicenser, hvis det er berettiget og står i et rimeligt forhold til de tilstræbte målsætninger. Der kan blandt andet være tale om bestemmelser, der har at gøre med tjenestens og/eller nettets kvalitet, disponibilitet og permanens, herunder ansøgerens økonomiske, ledelsesmæssige og tekniske kompetence, samt betingelser vedrørende en mindsteperiode for driften.

4.3. Ifølge forslaget skal alle de tilladelser, der gælder ved direktivets ikrafttræden, være bragt i overensstemmelse med dette inden den 1. januar 1999, men der kan blive tale om en overgangsperiode. Det bør understreges, at en sådan overgangsperiode ikke må benyttes til at opretholde en række forpligtelser, der i dag påhviler visse operatører, og som begrænser den kommercielle frihed og følgelig er uforenelige med et konkurrencebaseret marked.

4.4. ØSU understreger derfor endnu en gang (), at de sociale og samfundsmæssige konsekvenser er af væsentlig betydning for videreførelsen af liberaliseringen:

»De samfundsmæssige og sociale konsekvenser i forbindelse med yderligere liberaliseringstiltag er af stor betydning. ØSU frygter dog, at skabelsen af arbejdspladser inden for telekommunikation og muligvis også i andre sektorer ikke vil kunne udligne de allerede opståede og kommende jobtab, specielt hos de hidtil offentlige operatører. Det bør nævnes, at teknologiske fremskridt og indførelse af nye teknologier naturligvis også har ført til tab af arbejdspladser. Harmonisering og liberalisering kræver en hårfin balance, bl.a. for at sikre, at fremtidige liberaliseringstiltag bliver socialt bæredygtige af hensyn til de ansatte.«

4.5. Forslaget bør tilstræbe en ensartet behandling af de forskellige aktører på markedet ved at sikre god ligevægt mellem de kommende licensindehaveres rettigheder og forpligtelser og lige muligheder for alle operatører, da det er af afgørende betydning, at alle aktører har den samme handlefrihed.

4.5.1. Ligesom i forslaget til direktiv om samtrafik er pålæggelsen af forpligtelser i det foreliggende direktivforslag baseret på kriteriet om »stærk markedsstilling«.

4.5.1.1. Enhver henvisning til dette kriterium bør udgå og erstattes af de gældende konkurrenceregler og retspraksis vedrørende konkurrence.

4.5.1.2. Kriteriet om »stærk markedsstilling« bryder med symmetriprincippet og giver mulighed for at pålægge visse operatører yderligere forpligtelser på grundlag af deres markedsandel; dermed begrænses de nuværende operatørers frihed og konkurrenceevne. På et konkurrencebaseret marked må en sådan forskelsbehandling undgås, og i licenserne bør der være ligevægt mellem rettigheder og forpligtelser for alle operatører uden at begunstige hverken de etablerede operatører eller de nye aktører, der får adgang til markedet.

4.6. Forslaget redegør ikke klart for de vilkår, der skal gælde for opfyldelsen af forsyningspligten, eller hvorledes den skal finansieres.

4.7. Retten til samtrafik med telefonnettet er af afgørende betydning ved fastlæggelsen af de dertil knyttede forpligtelser. Først når tilladelsen er givet, kan det med sikkerhed konstateres, om de autoriserede selskaber opfylder de generelle betingelser, der er knyttet til tilladelsen, dvs. de forpligtelser, der følger med retten til samtrafik med det offentlige net.

4.7.1. De forpligtelser, der skal opfyldes for at få adgang til at drive samtrafik, skal først og fremmest gå ud på at betjene offentligheden, at opfylde de ufravigelige krav og underkaste sig en række konkurrencebeskyttende regler om gennemskuelighed angående de vilkår, for samtrafikken, som de nye samtrafikpartnere tilbyder hinanden.

4.8. Selvom det indirekte fremgår af definitionen i artikel 2, bør det præciseres, at étstedsbevillingsordningen kun gælder for tjenester, som udbydes i flere forskellige medlemsstater.

4.8.1. Tidsfristerne i forbindelse med étstedsbevillingsordningen bør desuden fastsættes under hensyntagen til tjenesternes kompleksitet.

4.9. ØSU finder det påkrævet, at der oprettes en europæisk tilsynsmyndighed med alle de nødvendige beføjelser, og opfordrer Kommissionen til at fremsætte forslag desangående.

4.10. I Kommissionens forslag oprettes der et EU-teleudvalg med rådgivende funktion.

4.10.1. Kommissionen bør præcisere, hvilke foranstaltninger den kan træffe i henhold til forslagets artikel 13 og 17. EU-teleudvalgets rolle, som beskrevet i artikel 13, forekommer utilfredsstillende, idet der henvises til artikel 17, hvor det blot fastsættes, at Kommissionen kan træffe nogle foranstaltninger, men ikke hvilke, og ikke, hvorledes de skal gennemføres.

4.10.2. Hvorfor kan man ikke forenkle proceduren og direkte pålægge EU-teleudvalget at fastlægge de foranstaltninger, der omtales i artikel 13 og 17, når nu Kommissionens repræsentant allerede har sæde i EU-teleudvalget?

Bruxelles, den 24. april 1996.

Carlos FERRER

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

() EFT nr. C 301 af 13. 11. 1995, s. 24.

() EFT nr. C 301 af 13. 11. 1995, s. 24.