5. 6. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 139/9 
på afsnit 2(a) i Bilag III, som handler om mousserende 
vine. Dette indeholder i øjeblikket værdierne 0,125 og 
0,2 liter. 
Bryssel, den 30. marts 1989. 
ØSU tilslutter sig målsætningen med det fremlagte for­
slag til Rådets beslutning. Det forventer ikke, at denne 
vil føre til en nedgang i det samlede energiforbrug i 
Fællesskabet, men nok til en reduktion i væksttempoet 
i forbruget. Ikke desto mindre vil beslutningen, dersom 
Kommissionens beregninger i øvrigt er korrekte, kunne 
bidrage til en realisering af de energibesparelsesmål-
sætninger, Fællesskabet har sat sig. 
Forslagenes udformning og indhold fremkalder følgen­
de bemærkninger: 
1. Indledning 
1.1. Forslaget til beslutning skal ses som et led i 
virkeliggørelsen af de energipolitiske målsætninger for 
1995, som Rådet fastsatte i september 1986 (2). I disse 
målsætninger indgik en forbedring af effektiviteten i 
den endelige energiefterspørgsel med mindst 20 %. 
I1) EFT nr. C 307 af 2. 12. 1988, s. 6. 
(2) Rådets resolution af 16. september 1986 (EFT nr. C 241 af 
25. 9. 1986, s. 1). Kommissionen bør også tage de øvrige skalaer op til 
revision for at øge transparensen og sikre forbrugerne 
størst mulig valgfrihed. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
1.2. Kommissionen begrunder sit forslag med, at der 
er et betydeligt energibesparelsespotentiel på elforbru­
gets område. Elforbruget tegner sig for ca. 17% af EF's 
endelige energiefterspørgsel og repræsenterer ca. 35 % 
af det samlede forbrug af primærenergi (eller 367 
Mtoe) (3) i Fællesskabet. Elforbrugets andel af den sam­
lede endelige energiefterspørgsel forudses at være oppe 
på 20 % ved år 2000. 
1.3. Det EF-handlingsprogram, Kommissionen fore­
slår, har et dobbelt sigte: 
— at påvirke forbrugernes adfærd hen imod valget af 
de mest energieffektive elapparater og hen imod en 
optimal udnyttelse af disse, 
— at sikre en stadig forbedring af effektiviteten af 
elapparater og elbaserede processer samt en hen­
sigtsmæssig markedsføring af højeffektive elappa­
rater. 
1.4. Konkret rummer EF-handelsprogrammet for­
slag til aktiviteter på følgende fire områder: 
— forbrugernes adgang til information, 
— elapparaters effektivitet, 
(3) Mtoe = millioner tons olieækvivalenter. Udtalelse om forslaget til Rådets beslutning om Fællesskabets handlingsprogram til forbedring 
af elektricitetsudnyttelsen (!) 
(89/C 139/04) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 11. november 1988 under henvisning 
til EØF-traktatens artikel 235 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Der forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for energi, kernekraft og forskning, 
som udpegede Gerrit C. van Dam til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 3. marts 
1989. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 264. plenarforsamling den 30. marts 1989 
uden stemmer imod og med 2 stemmer hverken for eller imod følgende udtalelse. 
Nr. C 139/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 5. 6. 89 
— støtte til demonstration af nye og mere effektive 
apparater og teknologier samt spredning af resulta­
terne heraf, 
— analyse af de faktorer, som er afgørende for effekti­
viteten i eludnyttelsen, og blotlæggelse af områder, 
hvor det vil være hensigtsmæssigt at træffe supple­
rende foranstaltninger, samt andre støtteforan­
staltninger. 
2. Generelle bemærkninger 
2.1. I betragtning af, at elektricitetsforbruget fortsat 
udviser stigning, og da situationen omkring anvendelse 
af kernekraft ikke er afklaret i en række medlemsstater, 
er det fremlagte programs forslag til besparelser på 
elområdet af stor betydning. 
2.2. ØSU er af den opfattelse, at Kommissionens 
forslag bør ses som led i en resolut politik, der tager 
sigte på energibesparelser i al almindelighed. Det mener 
imidlertid, at det er nødvendigt, at der arbejdes hen 
imod større eleffektivitet, uanset at der også er bestræ­
belser i gang hen imod en effektiv udnyttelse af andre 
energikilder. 
2.3. Efter ØSU's opfattelse tages der i forslagene for 
lidt højde for den relativt ringe vægt, langt de fleste 
brugere tillægger apparaters energieffektivitet i forhold 
til de øvrige omkostninger i forbindelse med brug af 
elapparater. Et års længere levetid for f.eks. en vaske­
maskine sparer forbrugeren for flere omkostninger end 
en ny, mere elbesparende vaskemaskine. Energibespa­
relsesmuligheder, som ikke fører til håndgribelige om­
kostningsbesparelser, vil rumme et for svagt incitament 
til, at man opnår de ønskede resultater. Derfor må der 
lægges klar vægt på den omkostningsbesparelse, der 
knytter sig til apparatets levetid. 
2.4. For storforbrugere af elektricitet gælder i prin­
cippet det samme. Mere eleffektive apparater kan imid­
lertid tænkes at medføre så store omkostningsbesparel­
ser, at disse brugere alene af denne grund beslutter sig 
for en udskiftning. 
2.5. For langt de fleste brugeres vedkommende vil 
det derfor alene have nogen mening at interessere sig 
for eleffektiviteten, når de står over for at skulle anskaf­
fe sig nye elapparater. Hvor det drejer sig om anskaffel­
se af husholdningsapparater, er forbrugeroplysning i 
form af mærkning, der angiver energiforbruget (der 
henvises til direktivet herom, offentliggjort i EFT 
nr. L 145 af 13. 6. 1979, s. 1.), vigtig. Men også her må 
faktoren »eleffektivitet« konkurrere med andre kvalite­
ter ved apparatet, som brugeren lægger vægt på. 
2.6. Et andet incitament til forbedring af eleffektivi­
teten vil være indførelsen af enklere og for brugeren 
gennemsigtige eltariffer, som gør det muligt for bruge­
ren at få et lettere overblik over de omkostningsbespa­
relser, eleffektiviteten medfører. En mere effektiv an­
vendelse af elektricitet vil endvidere kunne fremmes yderligere gennem særligt tilpassede tariffer, som f.eks. 
de allerede bestående nat- og weekend-tariffer. 
2.6.1. Introduktionen af sådanne tariffer må imidler­
tid ikke bevirke, at forbruget stiger, da dette ville stride 
mod målet med Kommissionens forslag. ØSU skal her 
henvise til de bemærkninger, det fremførte i sin udtalel­
se af 13. maj 1987 om »Forslag til Rådets resolution 
om fortsættelse og gennemførelse af en fællesskabspoli­
tik og et handlingsprogram for miljøet (1987-1992)« (1). 
2.7. Inden ØSU går over til en vurdering af forslage­
ne, vil det gerne knytte nogle bemærkninger til appara­
ters energieffektivitet: 
— eleffektivitet kan også opnås gennem bedre vedlige­
holdelse af apparaterne, 
— bortskæring af overflødig anvendelse af apparater 
bidrager til eleffektiviteten; der bør sættes ind med 
en kraftig indsats for at dæmme op for overflødig 
brug af apparater, 
— regulering af elapparaters ydeevne ud fra den skif­
tende effekt, der ønskes, en tilpasning af belysningen 
i større bygninger, på vejene og i byerne kan også 
fremme eleffektiviteten, 
— for mindre virksomheder kan eleffektivitet spille en 
større rolle, end de selv er klare over, 
— visse produktionsprocesser må vurderes ud fra den 
effektivitet, hvormed forskellige produktionsfakto­
rer, herunder elektricitet, anvendes, idet der dog her 
også skal tages højde for indvirkningen på miljøet, 
— også forbedring af brændselsudnyttelsesgraden i el­
værker, hvilket er muligt på teknikkens nuværende 
stade, vil kunne yde et bidrag til en reduktion i 
forbruget af primærenergi af samme størrelsesorden 
som den reduktion, Kommissionen skønner mulig 
på baggrund af en mere effektiv eludnyttelse, 
— introduktion af ny teknologi, såsom f.eks. superled­
ning, kan under visse omstændigheder bidrage til 
en mindskelse af transmissionstabet i forbindelse 
med transmission af større mængder strøm. 
2.8. ØSU opererer med to hovedkategorier af bruge­
re af elapparater: 1) forbrugerne, som overvejende bru­
ger elapparaterne i husholdningen, 2) brugere, som 
overvejende anvender elapparater og -udstyr i erhvervs­
mæssigt øjemed. De to kategorier må behandles hver 
for sig. 
(!) EFT nr. C 180 af 8. 7. 1987. 
5. 6. 89 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 139/11 
2.9. Den sondring, Kommissionen foretager mellem 
forbrugeroplysning og teknisk rådgivning, stemmer 
ikke overens med dagligdagens praksis, som forbruge­
ren oplever den. Forbrugeroplysning og teknisk rådgiv­
ning er for forbrugeren et og det samme og ydes gennem 
såvel leverandøren, forbrugerorganisationen som elfor-
syningsvirksomheden. 
2.10. Erhvervslivet vil ad anden vej kunne tilskyndes 
til at lægge vægt på effektiviteten af deres elektriske 
apparatur. Der ligger her en opgave for brancheorgani­
sationerne, som over for virksomhederne kan påpege 
det ønskelige i, at der i forbindelse med en optimering 
af produktiviteten også tages højde for effektiviteten af 
elapparater. Specielt vil omkostninger sparet ad denne 
vej være af relativ stor betydning for virksomhedernes 
overskud. Generelt bør erhvervslivet lægge mere vægt 
på en minimering af energiomkostningerne. 
2.11. Ud over den indsats, de to nævnte brugerkate­
gorier kan gøre, må det være elartikelproducenternes 
opgave at gøre deres produkter så energieffektive som 
muligt. Det offentlige kan på sin side spille en stimule­
rende rolle i forhold til disse producenter ved at fremme 
forskning og udvikling (F&U) på eleffektivitetens om­
råde. 
2.12. Ud fra ovenstående overvejelser anbefaler 
ØSU, at hovedansvaret for en aktion til fremme af 
eleffektiviteten lægges hos organer, som allerede findes, 
eller som må oprettes af regeringerne, og som skal have 
til opgave at gennemføre en aktion på energibesparel­
sesområdet i al almindelighed. Disse organers opgaver 
skal mere konkret bestå i: 
a) via så vidt muligt allerede eksisterende organisatio­
ner at oplyse og bevidstgøre forbrugerne om energi­
besparelser med specielt henblik på eleffektivitet; 
b) via erhvervslivets organisationer at fremme interes­
sen for energibesparelser, herunder for eleffektivite­
ten af apparatur, der anvendes i virksomhederne; 
c) at opstille et katalog over de vigtigste muligheder 
for energibesparelser og eleffektivitet; 
d) at videreformidle data vedrørende elapparater via 
brugerorganisationer; 
Bryssel, den 30. marts 1989. e) at prisbelønne særligt eleffektivt og omkostningsbe­
sparende apparatur. 
2.13. Det må høre til Kommissionens opgaver: 
a) at udfærdige et katalog over og, hvor der er behov 
derfor, stimulere forskningsprojekter; 
b) at fremme introduktionen af normer for elappara­
ters effektivitet, ud fra hvilke brugerne sættes i 
stand til at foretage en fornuftig afvejning af de 
energimæssige og de øvrige omkostninger; det må 
tilstræbes, at der bliver tale om europæiske normer; 
c) at foretage en opgørelse over eksisterende databaser 
på energibesparelsesområdet og at fremme en koor­
dinering af disse, også i en EF-sammenhæng, samt 
via rådgivende instanser at fremme brugen af da­
taene. 
ØSU mener ikke, at et rådgivende udvalg af det omfang, 
Kommissionen foreslår, dvs. et udvalg bestående af 
repræsentanter fra samtlige berørte organisationer i 
medlemsstaterne, vil være egnet til at varetage disse 
opgaver. ØSU vil derimod kunne anerkende et rådgi­
vende udvalg af begrænset omfang, sammensat af re­
præsentanter for de vigtigste berørte organisationer, 
hvis opgave skal bestå i at bistå Kommissionen med 
løsningen af de pågældende opgaver. 
Dersom Kommissionen har behov for rådgivning og 
vejledning på eleffektivitetens område, vil Det økono­
miske og sociale Udvalg til enhver tid være rede til at 
løse opgaver, som ligger inden for den almindelige 
energi(besparelses)politiks rammer. 
2.14. ØSU er opmærksom på, at der i adskillige 
medlemsstater allerede gøres en indsats på nogle af de 
nævnte områder. Men så vidt som til en indhentning 
og formidling af informationer herom er det dog ikke 
kommet. Med henblik herpå må ovennævnte nationale 
organer årligt aflægge rapport til Kommissionen om 
deres virksomhed. Kommissionen drager på grundlag 
heraf omsorg for, at relevante oplysninger og resultater 
i disse rapporter formidles videre til de andre organer 
til brug for disses informative opgaver og fremmevirk­
somhed. 
2.15. ØSU går ud fra, at Kommissionen viderefører 
sin opgave med hensyn til at stimulere forsknings- og 
demonstrationsprojekter på området effektiv anvendel­
se af energi. Der må også sættes ind med forskning på 
områder, hvor energiudnyttelsesgraden stadig er relativt 
lav. 
Alberto MASPRONE 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg