EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den1.6.2018 COM(2018) 394 final 2018/0218(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af forordning (EU) nr. 1308/2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter, (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer, (EU) nr. 251/2014 om definition, beskrivelse, præsentation, mærkning og beskyttelse af geografiske betegnelser for aromatiserede vinprodukter, (EU) nr. 228/2013 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i Unionens fjernområder og (EU) nr. 229/2013 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav. {SWD(2018) 301 final}

{SEC(2018) 305 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål Kommissionen fastlægger i sit forslag til den flerårige finansielle ramme ("FFR") for 2021-2027 ("FFR-forslaget") de budgetmæssige rammer og vigtigste retningslinjer for den fælles landbrugspolitik. På denne baggrund fremlægger Kommissionen en række forordninger om lovgivningsmæssige rammer for den fælles landbrugspolitik i perioden 2021-2027 sammen med en konsekvensanalyse af alternative scenarier for udviklingen af politikken. I disse forslag fastsættes den 1. januar 2021 som ikrafttrædelsesdato. Forslagene fremlægges for EU-27 i overensstemmelse med Det Forenede Kongeriges meddelelse om at udtræde af Den Europæiske Union og Euratom i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union, som Rådet modtog den 29. marts 2017. Den sidste reform af den fælles landbrugspolitik blev vedtaget i 2013 og gennemført i 2015. Siden da er den kontekst, som reformen blev udarbejdet i, ændret betydeligt. Navnlig: Landbrugspriserne er faldet betydeligt, presset ned af makroøkonomiske faktorer, geopolitiske spændinger og andre kræfter. De handelspolitiske forhandlinger har skiftet mere åbenlyst fokus fra multilaterale aftaler til bilaterale aftaler, og EU er blevet mere åben for verdensmarkedet. EU har indgået nye internationale forpligtelser — f.eks. i forbindelse med modvirkning af klimaforandringer (gennem COP21) og de bredere aspekter af international udvikling (gennem FN's mål for bæredygtig udvikling) såvel som bestræbelser på bedre at reagere på andre geopolitiske udviklinger, herunder migration. Disse skift har sat gang i en offentlig debat om, hvorvidt 2013-reformerne går langt nok i bestræbelserne på at understøtte den fælles landbrugspolitik tilstrækkeligt til, at den kan imødegå de nuværende brede udfordringer inden for områder som en økonomisk sund landbrugssektor, omtanke for miljøet, tiltag vedrørende klimaforandringer og en stærk socioøkonomisk struktur i EU's landdistrikter – navnlig i lyset af nye muligheder for tiltag på områder såsom handel, bioøkonomi, vedvarende energi, den cirkulære økonomi og den digitale økonomi. Den fælles landbrugspolitik skal moderniseres for at kunne imødegå alle disse udfordringer, forenkles for at mindske den administrative byrde herved så meget som muligt og strømlines endnu mere med andre EU-politikker med henblik på at maksimere bidraget til Kommissionens ti politiske prioriteter og målsætningerne for bæredygtig udvikling. Som Kommissionen henviste til i sin meddelelse om FFR vil en moderne fælles landbrugspolitik således skulle støtte omstillingen til en fuldt ud bæredygtig landbrugssektor og udviklingen af dynamiske landdistrikter og samtidig sørge for sikre fødevarer af høj kvalitet til mere end 500 millioner forbrugere. Europa har brug for en intelligent, robust, bæredygtig og konkurrencedygtig landbrugssektor for at sikre produktionen af sikre, nærende og varierede fødevarer af høj kvalitet til overkommelige priser til fordel for borgerne og en stærk socioøkonomisk struktur i landdistrikterne. En moderniseret fælles landbrugspolitik skal øge sin europæiske merværdi ved at øge ambitionerne på miljø- og klimaområdet og ved at leve op til borgernes forventninger til deres sundhed såvel som til miljøet og klimaet. Som omhandlet i arbejdsprogrammet for 2017 har Kommissionen gennemført brede høringer om forenklingen og moderniseringen af den fælles landbrugspolitik med henblik på at maksimere dens bidrag til dens egne ti politiske prioriteter og målene for bæredygtig udvikling. Fokus har været på specifikke politiske prioriteter for fremtiden, uden at berøre tildelingen af midler til den fælles landbrugspolitik under den næste FFR. Processen har omfattet en bred høring samt en analyse af tilgængelig dokumentation og den fælles landbrugspolitiks performance, herunder relevante udtalelser fra Refitplatformen. Resultatet blev præsenteret i meddelelsen "Fremtiden for fødevarer og landbrug", der blev vedtaget den 29. november 2017. Meddelelsen fremmer en struktureret dialog om den fælles landbrugspolitiks fremtid både inden for EU-institutionerne og med interesserede parter. Den beskriver udfordringer, målsætninger og mulige veje til en "fremtidssikret" fælles landbrugspolitik, som bør være mere enkel, mere intelligent og mere moderne, og som fremmer overgangen til et mere bæredygtigt landbrug. Kommissionen udpegede især et højere ambitionsniveau på miljø- og klimaområdet, mere målrettet EU-støtte og større afhængighed af forbindelsen mellem forskning, innovation og rådgivning som topprioriteter for den fælles landbrugspolitik efter 2020. Med henblik på at forbedre den fælles landbrugspolitiks performance foreslås der også en ny gennemførelsesmodel, der skal flytte politikkens fokus fra overholdelse til performance, og ændrer balancen mellem EU's ansvarsområder og medlemsstaternes ansvarsområder under henvisning til nærhedsprincippet. Den nye model har til formål at forbedre opfyldelsen af EU's målsætninger ved hjælp af strategisk planlægning, bred politisk intervention og fælles performanceindikatorer og derved forbedre politiksammenhængen på tværs af hele den fælles landbrugspolitik og med andre EU-målsætninger. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Målene for den fælles landbrugspolitik er fastsat i artikel 39 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ("TEUF"): ·at forøge landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling, ved rationalisering af landbrugsproduktionen og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, især arbejdskraften ·herigennem at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer ·at stabilisere markederne ·at sikre forsyningerne

·at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer. Nærværende forslag er fuldt i overensstemmelse med målsætningerne for den fælles landbrugspolitik fastsat i traktaten. Det moderniserer og forenkler den måde, som bestemmelserne i traktaten gennemføres på. Sammenhæng med Unionens politik på andre områder Landbrug og skovbrug dækker 84 % af Unionens område. Begge sektorer er afhængige af og har betydning for miljøet. En række af de foreslåede specifikke målsætninger under den fælles landbrugspolitik vil derfor medføre miljø- og klimaforanstaltninger i overensstemmelse med de respektive EU-politikker. Det er velkendt, at forbrugsmønstre har indvirkning på folkesundheden. Gennem landbrugspolitikkernes sammenhæng med fødevarer og sommetider også med den måde, fødevarer produceres på, er de knyttet til sundhedspolitikkerne. Med forslagene styrkes sammenhængen med sundhedspolitikken, navnlig hvad angår sund kost og nedbringelse af brugen af antimikrobielle stoffer. EU er den største importør af råvarer og en eksportør af værdifulde landbrugs- og fødevareprodukter og har derfor en indvirkning på fødevaresystemer uden for EU. Forslaget tager i overensstemmelse med artikel 208 i TEUF hensyn til EU's udviklingssamarbejdes målsætninger om fattigdomsbekæmpelse og bæredygtig udvikling i udviklingslandene, navnlig ved at sikre, at EU's støtte til landbrugere ikke har nogen eller kun minimal indvirkning på handelen. Endelig kan landbruget og landdistrikterne ligesom andre sektorer gøre bedre brug af ny teknologi og viden, navnlig digitale teknologier. Med forslagene styrkes sammenhængen med forskningspolitikken, idet tilrettelæggelse af videnudveksling får en fremtrædende plads i modellen til politikgennemførelse. På samme måde er den vægt, der lægges på digitalisering, med til at skabe sammenhæng med EU's digitale dagsorden. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Artikel 43, stk. 2, i TEUF, for så vidt angår ændringer af forordning (EU) nr. 1308/2013, og artikel 114 i TEUF og artikel 118, stk. 1, i TEUF, for så vidt angår ændringer af forordning (EU) nr. 1151/2012 og (EU) nr. 251/2014, og artikel 43, stk. 2, og artikel 349, for så vidt angår ændringer af forordning (EU) nr. 228/2013, og artikel 43, stk. 2, for så vidt angår forordning (EU) nr. 229/2013. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Ifølge traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er kompetencen med hensyn til landbruget delt mellem Unionen og medlemsstaterne, samtidig med at der fastlægges en fælles landbrugspolitik med fælles målsætninger og en fælles gennemførelse. Det nuværende system til gennemførelse af den fælles landbrugspolitik beror på detaljerede krav på EU-plan og omfatter strenge kontroller, sanktioner og revisionsordninger. Disse bestemmelser er ofte meget præskriptive, helt ned på bedriftsniveau. Da landbruget i Unionen er meget forskelligartet og drives under forskellige klimatiske vilkår, er hverken en topstyret tilgang eller en standardtilgang hensigtsmæssig, når det drejer sig om at levere de ønskede resultater og give større merværdi for EU. I gennemførelsesmodellen i dette forslag fastlægger Unionen de grundlæggende politiske parametre (den fælles landbrugspolitiks målsætninger, overordnede interventionstyper og grundlæggende krav), mens medlemsstaterne påtager sig en større rolle og et større ansvar for, hvordan målsætningerne opfyldes og de aftalte mål nås. Mere nærhed vil i videre udstrækning gøre det muligt at tage hensyn til lokale forhold og behov og fastsætte sådanne målsætninger og mål. Medlemsstaterne får ansvaret for at skræddersy interventioner under den fælles landbrugspolitik for at yde det størst mulige bidrag til opfyldelsen af EU's målsætninger. Samtidig med, at de nuværende forvaltningsstrukturer, som fortsat er nødvendige for at sikre en effektiv overvågning og håndhævelse med henblik på at opfylde alle politiske målsætninger, bevares, får medlemsstaterne større indflydelse på udarbejdelsen af den ramme for overholdelse og kontrol, der finder anvendelse på støttemodtagerne (herunder kontroller og sanktioner). •Proportionalitetsprincippet De økonomiske, miljømæssige og sociale udfordringer, som EU's landbrugssektor og landdistrikter står over for, kræver en væsentlig reaktion, der svarer til disse udfordringers EU-dimensionen. Den større valgfrihed, som medlemsstaterne får til at udvælge og tilpasse de politiske værktøjer, der er tilgængelige under den fælles landbrugspolitik, med henblik på at opfylde målsætningerne i en mere resultatbaseret model, bør gøre det endnu mindre sandsynligt, at den fælles landbrugspolitik overskrider et passende niveau af indgriben. •Valg af retsakt Da de oprindelige retsakter alle er Europa-Parlamentets og Rådets forordninger, skal ændringerne indføres ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

Den fælles landbrugspolitik er dybt rodfæstet i opbygningen og udviklingen af Den Europæiske Union ("EU"). Den blev oprettet i begyndelsen af tresserne omkring mål, der er fastlagt i traktaten, og har efterfølgende undergået flere reformbølger for at forbedre landbrugssektorens konkurrenceevne, fremme udviklingen i landdistrikterne, imødegå nye udfordringer, og imødekomme samfundets krav bedre. Den sidste store reform blev vedtaget i 2013. I 2013-reformen blev de overordnede målsætninger for den fælles landbrugspolitik strømlinet omkring tre blokke: i. Bæredygtig fødevareproduktion ii. Bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimapolitik iii. Afbalanceret territorial udvikling. Med henblik på at vurdere fremskridtene i forhold til at nå ovennævnte målsætninger og udpege fremtidige udfordringer afholdtes en bred høringsproces, som gav anledning til en struktureret debat med alle interessenter, herunder aktører uden for landbruget. Derudover blev der indsamlet dokumentation om resultaterne af den fælles landbrugspolitik fra en stor mængde tilgængelig information om den fælles landbrugspolitik (kort sammenfattet i boks 1 nedenfor), der dannede baggrund for en vurdering af den fælles landbrugspolitiks resultater og mangler gennem årene, dog især med hensyn til den seneste reform. Dette vedrører navnlig: ·dokumentation, der er indsamlet gennem den fælles overvågnings- og evalueringsramme, som tjener til måling af resultaterne af den fælles landbrugspolitik ·en række evalueringer, der er planlagt under den nuværende flerårige finansielle ramme (2014-2020) med henblik på at vurdere de nuværende målsætninger for den fælles landbrugspolitik, idet de første resultater foreligger i 2017/18. Resultater vedrørende fremskridt hen imod mål og tilsvarende bevillingsrammer, der er tilgængelige i de årlige gennemførelsesrapporter for udvikling af landdistrikterne. ·Der er offentliggjort yderligere baggrundsdokumenter, data, fakta og tal, der har relevans for konsekvensanalysen, på GD AGRI's websted. •Høringer af interesserede parter Der blev afholdt en åben offentlig høring med mere end 322 000 bidrag, struktureret dialog med interessenter, fem ekspertworkshopper, REFIT-platformens udtalelser og bidrag fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og de nationale parlamenter. I processen blev der også taget hensyn til henstillingerne fra taskforcen vedrørende landbrugsmarkederne og konferencen i Cork om udvikling af landdistrikterne (2016). •Indhentning og brug af ekspertbistand Med henblik på at indsamle dokumentation/viden fra eksperter om spørgsmål vedrørende den fælles landbrugspolitik blev der afholdt en række specialiserede workshopper mellem marts 2017 og februar 2018. Disse workshopper gav mulighed for at udveksle synspunkter mellem eksperter og Kommissionens medarbejdere og gøre fremskridt med hensyn til udformningen af de vigtigste konklusioner/spørgsmål med henblik på at tage højde for moderniserings- og forenklingsprocessen. De fem spørgsmål, der skulle behandles på workshopperne, blev udvalgt med henblik på at dække de mest relevante områder, hvor der var konstateret videngab og uenighed om politiske tilgange. Workshopperne blev udformet ud fra en lignende metode baseret på følgende: 1.indhentning af den senest tilgængelige dokumentation fra eksperter, akademikere, fagfolk og internationale institutioner 2.fokus på praktiske erfaringer på stedet 3.vurdering af potentialet i nye teknologier/tilgange til at forbedre den fremtidige politikudformning på det særlige område, som dækkes. Sammendrag af workshopperne og præsentationerne er tilgængelige på:

https://ec.europa.eu/agriculture/events/cap-have-your-say/workshops_da Workshop 1: Bedste praksis vedrørende miljø- og klimabehov (23.-24. marts 2017) Der blev på denne todagesworkshop inddraget en lang række eksperter vedrørende de miljø- og klimamæssige udfordringer. Der blev set på: ·de værktøjer, der er til rådighed til at vurdere de miljømæssige behov ·metoder til forbedring af anvendelsen af foranstaltningerne (med fokus på den rolle, som adfærdsmæssige tilgange spiller). Workshop 2: Risikostyring (18.-19. maj 2017) Denne todagesworkshop havde til formål at fremme indsamlingen af dokumentation i debatten om de værktøjer, der kan støtte landbrugerne i at imødegå produktions-, pris- og indkomstrisici bedre. Der blev set på: ·udfordringerne ved EU-markedets sikkerhedsnet og den seneste udvikling i det risikostyringssystem, der gælder i USA ·futures-markeder i EU, EU-sektoren for landbrugsforsikring og landbrugsgenforsikring, et offentlig-privat partnerskab og en afgrødeforsikringsordning ·adfærdsmæssige aspekter af risikostyring. Workshop 3: Fødevarer og beslægtede spørgsmål (31. maj 2017) På workshoppen om fødevarer og beslægtede spørgsmål blev der set på den fælles landbrugspolitiks tilpasning til sundhedspolitikken og dens evne til at lette landbrugernes tilpasning til ændringer i forbrugsmønstre. Navnlig antimikrobiel resistens fortjener øget opmærksomhed. Workshop 4: Socioøkonomiske spørgsmål (9. juni 2017) Workshoppen om socioøkonomiske spørgsmål havde fokus på analyser af vækst- og beskæftigelsesdynamikken i EU's landbrugsfødevaresektor. Der blev set på sammenhængen mellem globale værdikæder for landbrug og fødevarer i EU både fra et begrebsmæssigt perspektiv og et praktisk perspektiv baseret på casestudier. Workshop 5: Måling af den fælles landbrugspolitiks performance på miljø- og klimaområdet (26. februar 2018)

På workshoppen blev det undersøgt, hvilke grundlæggende politiske mål der kan fastsættes på EU-plan, hvordan de kan gennemføres på medlemsstatsplan, og hvorledes de kan overvåges, kontrolleres og evalueres. •Konsekvensanalyse Konsekvensanalysen, som ledsager de lovgivningsmæssige forslag, samt udtalelser fra Udvalget for Forskriftskontrol, findes på følgende websted: Liste over konsekvensanalyser og ledsagende udtalelser fra Udvalg for Forskriftskontrol Udvalget for Forskriftskontrol afgav først en negativ udtalelse. Selv om Udvalget for Forskriftskontrol værdsatte ambitionen om at modernisere og forenkle den fælles landbrugspolitik og den dybtgående analyse af forskellige scenarier, som med fordel fremhæver kompromiser mellem de politiske målsætninger, fandt Udvalget, at rapporten burde være bedre til at forklare rationalet bag og gennemførligheden af den nye gennemførelsesmodel, og hvordan modellen fungerer. De krævede tillæg blev tilføjet i konsekvensanalyserapporten, herunder i et særligt bilag om forslagene til den nye gennemførelsesmodel. På dette grundlag afgav Udvalget for Forskriftskontrol en positiv udtalelse med forbehold. Udvalget anerkendte forbedringerne i rapporten, men anmodede om yderligere specifikationer af de nøjagtige sikkerhedsforanstaltninger til afbødning af de konstaterede risici. I bilag 1 i konsekvensanalyserapporten (arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene) fastlægges de tilpasninger, der er foretaget for at opfylde Udvalgets krav. De forskellige politiske løsningsmodeller præsenteres og diskuteres i konsekvensanalysen. Der er i konsekvensanalysen ingen løsningmodeller, der foretrækkes. I stedet blev forskellige kombinationer af forslagenes elementer afprøvet i forbindelse med de forskellige løsningsmodeller for at se, om der kan opnås et optimalt mix. Løsningsmodellerne tester grundlæggende kontrasterede tilgange til at nå de fastlagte målsætninger: 1.forskellige grader af miljø- og klimamæssige ambitioner, med fokus på de potentielle virkninger af obligatoriske og frivillige gennemførelsessystemer. 2.forskellige måder at støtte landbrugsindkomsterne og navnlig fordelingen mellem forskellige landbrugere, med fokus på de potentielle virkninger for små og mellemstore bedrifter. 3.bredere samfundsøkonomiske interventioner, navnlig inden for rammerne af politikken for udvikling af landdistrikterne samt tværgående tilgange til modernisering. Den første løsningsmodel tester en frivillig øko-ordnings potentiale til at øge de miljø- og klimamæssige ambitioner. Den undersøger ligeledes den potentielle rolle, som risikostyringsredskaber med lavere direkte betalinger spiller i forhold til at støtte landbrugeres indkomst. To delløsningsmodeller afspejler forskellige medlemsstaters miljømæssige ambitioner og tilgange til direkte betalinger inden for rammerne af den nye gennemførelsesmodel. I en anden løsningsmodel er direkte betalinger mere målrettede, og gennemførelsen af konditionalitet er mere ambitiøs for at forbedre den fælles landbrugspolitiks fælles økonomiske og miljømæssige performance samt tackle klimaudfordringerne. Der er også udarbejdet delløsningsmodeller for at belyse eventuelle forskelle i medlemsstaternes ambitioner vedrørende miljø- og klimamålsætninger. En sidste løsningsmodel lægger stor vægt på miljøbeskyttelse og beskæftigelse og flytter fokus på små og mellemstore landmænd som et middel til at bevare beskæftigelse i landdistrikterne. Medlemsstaterne er forpligtede til at afsætte 30 % af betalingerne under søjle I til at yde supplerende betalinger til fire ordninger, som ville være frivillige for landbrugere — økologisk landbrug, permanente græsarealer, områder med naturbetingede begrænsninger og lineære landskabselementer — med henblik på yderligere at fremme klimaindsatsen og en bæredygtig forvaltning af naturressourcerne. I konsekvensanalysen påpeges de vanskelige kompromiser, der er forbundet med en politik, der har så mange forskellige målsætninger, når grundlæggende parametre ændres væsentligt. Et vigtigt grundlæggende parameter er støtteniveauet under den fælles landbrugspolitik. Den nedskæring på 5 %, som Kommissionen foreslog i sin meddelelse fra maj 2018 for den flerårige finansielle ramme for 2021-2027, ligger inden for det niveau, som overvejes i konsekvensanalysen. Hvad angår landbrugsindkomster, har både niveau og fordeling af støtte betydning. Det er fortsat et vigtigt element for fremtiden at sikre et tilstrækkeligt støtteniveau og dermed landbrugsindkomster for at garantere fødevaresikkerhed, ambitioner på miljø- og klimaområdet og vitalitet i landdistrikterne. Bedre målretning af støtten til små og mellemstore bedrifter og områder med naturbetingede begrænsninger kan bidrage til at fastholde job på bedrifterne og landbrugsaktiviteter i hele området og dermed styrke landdistrikternes socioøkonomiske struktur. Lofter og konvergens kan forbedre fordelingen af de direkte betalinger. Det er klart, at enhver løsningsmodel, der i væsentlig grad omfordeler direkte betalinger til bedrifter og regioner med lavere produktivitet, på kort sigt medfører en forringelse af EU's konkurrenceevne, samtidig med at den forbedrer beskyttelsen af miljøet. Imidlertid er det mindre klart, hvad der er den mest hensigtsmæssige kombination af foranstaltninger, der kan afbøde de negative indkomstvirkninger, samtidig med at den på en bedre måde kan tage fat på de udfordringer, der også er relevante for landbruget, såsom miljø og klima eller samfundsmæssige forventninger. Dette kræver motiverende tilpasninger, der forbedrer såvel den socioøkonomiske som den miljømæssige performance i sektoren. Bidrag fra høringen af de interesserede parter og analyser viser, at dette er muligt, forudsat at de nødvendige ledsagende foranstaltninger, der er rettet mod et højere ambitionsniveau for indsatsen på miljø- og klimaområdet, muliggør vedtagelsen af bedste praksis (i både konventionelle og andre former for landbrug), der omfatter viden, innovation og den seneste relevante teknologi. Baseret på antagelserne og valgene i analysen er der potentielle kompromiser i forhold til opnåelsen af den fælles landbrugspolitiks økonomiske, miljømæssige og sociale målsætninger samt i forhold til den ønskede modernisering og forenkling. Kort sagt kan omfordeling føre til håndterbare indkomstvirkninger og støtte det ønskede øgede ambitionsniveau for miljø- og klimaindsatsen og andre af den fælles landbrugspolitiks synergier. Dette vil dog kræve, at sektoren og politikken griber de muligheder, som innovation og teknologier, som allerede muliggør modernisering og forenkling, giver.

Andre antagelser og valg vil utvivlsomt ændre de detaljerede resultater, men ikke det bagvedliggende hovedbudskab om, at den foretrukne løsningsmodel for den fremtidige fælles landbrugspolitik bør kombinere de mest velfungerende elementer fra de forskellige løsningsmodeller, men undgå deres svagheder ved at indføre de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger for at sikre lige vilkår i EU. Dette indebærer et behov for klare kriterier for niveauet for og fordelingen af indkomststøtte (f.eks. lofter og/eller gradvis nedsættelse), ambitionsniveauet på klima- og miljøområdet, konditionalitet, incitamenter til modernisering og en passende grad af nærhed/forenkling. •Målrettet regulering og forenkling Kompleksiteten af den nuværende politikgennemførelse er i vid udstrækning forbundet med den vægt, der lægges på overholdelse af nærmere bestemmelser fastsat på EU-plan. Den foreslåede nye gennemførelsesmodel vil fjerne kriterierne for støtteberettigelse på EU-plan, hvilket vil gøre det muligt for medlemsstaterne at definere de støtteberettigelsesbetingelser, der passer bedst til deres særlige situation. Dette ventes at føre til en betydelig forenkling. Historisk set har den fælles landbrugspolitik gennem en række reformer udviklet sig til forskellige instrumenter. Undertiden har koordineringen af disse instrumenter vist sig vanskelig. I henhold til det nuværende forslag er alle den fælles landbrugspolitiks forskellige elementer samlet i en enkelt og sammenhængende ramme, hvilket vil mindske den administrative byrde forbundet med den fælles landbrugspolitiks gennemførelse. •Grundlæggende rettigheder I dette forslag overholdes de grundlæggende rettigheder og de principper, som bl.a. Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Kommissionens forslag om den flerårige finansielle ramme for 2021-2027 (COM(2018) 322 final) foreskriver, at en betydelig del af EU's budget fortsat bør afsættes til landbruget, som er en fælles politik af strategisk betydning. I løbende priser foreslås det således, at den fælles landbrugspolitik bør fokusere på sine kerneaktiviteter med 286,2 mia. EUR tildelt til EGFL og 78,8 mia. EUR til ELFUL. Disse landbrugsmidler suppleres af yderligere finansiering fra Horisont Europa, eftersom den foreslåede finansieringsramme for dette program omfatter 10 mia. EUR til forskning og innovation inden for fødevarer, landbrug, udvikling af landdistrikterne og bioøkonomi. Der vil blive oprettet en ny reserve i EGFL til finansiering af yderligere støtte til landbrugssektoren. Uudnyttede beløb i reserven i et givet år kan fremføres til det følgende år. For så vidt angår fordelingen af de direkte betalinger mellem medlemsstaterne, foreslås det, at den proces, der blev begyndt i perioden 2014-2020, fortsat vil gælde for alle medlemsstater med direkte betalinger på under 90 % af EU-gennemsnittet, med det formål at lukke 50 % af det eksisterende hul op til 90 % Alle medlemsstater skal bidrage til finansieringen af denne eksterne konvergens af niveauet for direkte betalinger. Medlemsstaternes tildelinger for direkte betalinger i forordningen om strategiske planer under den fælles landbrugspolitik er beregnet på dette grundlag. For så vidt angår udvikling af landdistrikterne, foreslås det at genskabe balancen i finansieringen mellem EU-budgettet og medlemsstaternes budgetter. I overensstemmelse med, hvad der er fastsat for de europæiske struktur- og investeringsfonde, vil en forhøjelse af de nationale medfinansieringssatser gøre det muligt at lade den offentlige støtte til de europæiske landdistrikter være stort set uændret. Fordelingen af ELFUL-støtte er baseret på objektive kriterier, der er knyttet til de politiske målsætninger og tager hensyn til den nuværende fordeling. Som det er tilfældet i dag, bør mindre udviklede regioner fortsat kunne få højere medfinansieringssatser, der også vil gælde for bestemte foranstaltninger såsom Leader-programmet og betalinger for forvaltningsforpligtelser. En vis grad af fleksibilitet for overførsler mellem tildelinger vil blive tilbudt til medlemsstaterne. Op til 15 % af de respektive direkte betalinger kan overføres til ELFUL-tildeling og omvendt. Der kan overføres en højere procentdel fra direkte betalinger til ELFUL-tildeling til interventioner, der er målrettet miljø- og klimamålsætninger og etableringsstøtte til unge landbrugere. Oplysninger om de finansielle følger af forslaget til den fælles landbrugspolitik er anført i den finansieringsoversigt, der ledsager forslaget. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Et skift hen mod en mere performanceorienteret politik kræver, at der er oprettet en solid performanceramme, som på baggrund af et sæt fælles indikatorer vil gøre det muligt for Kommissionen at vurdere og overvåge politikkens performance. Den nuværende fælles overvågnings- og evalueringsramme og det nuværende overvågningssystem for direkte betalinger og udvikling af landdistrikterne vil blive brugt som grundlag for overvågningen og vurderingen af politikkens performance, men de skal strømlines og videreudvikles (herunder sammenhængen mellem de to søjler). Yderligere investeringer i udviklingen af passende indikatorer og sikre tilstrækkelige datastrømme vil være nødvendig. En ny ramme for performance, overvågning og evaluering vil dække alle instrumenter i den fremtidige fælles landbrugspolitik: de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik ("strategiske planer") samt de dele af den fælles landbrugspolitik, som ikke er omfattet af de strategiske planer (visse dele af den fælles markedsordning, specifikke ordninger). Performance vil blive målt i forhold til politikkens specifikke målsætninger ved hjælp af et sæt fælles indikatorer. Den nye model vil blive tilrettelagt omkring følgende principper: ·Kontekstindikatorer er stadig vigtige, fordi de afspejler relevante dele af de overordnede tendenser i økonomien, miljøet og samfundet og forventes at påvirke resultaterne. ·Der bør udvælges et begrænset, men mere målrettet sæt indikatorer på en sådan måde, der gør det muligt at vælge dem, der så nøjagtigt som muligt afspejler, hvorvidt den støttede intervention bidrager til de fastsatte målsætninger sammenlignet med referencescenariet og ved hjælp af klare definitioner.

·Politikkens overordnede performance vil blive vurderet på flerårig basis på grundlag af effektindikatorer. Den årlige opfølgning af politikkens performance vil afhænge af den fulde liste over resultatindikatorer. ·Outputindikatorer vil årligt forbinde udgifter med politikgennemførelsens performance. Sidstnævnte gennemføres årligt og er baseret på en liste over (primært allerede tilgængelige) outputindikatorer. ·Pålideligheden af relevante performanceindikatorer kan fremmes ved hjælp af synergier mellem statistiske og administrative data, men kræver tilstedeværelse af et system til kvalitetskontrol. Det, der foreslås, er i det væsentlige en flytning af ansvar og muligheder inden for en fælles ramme, der er klart defineret og håndhævet, for at opfylde mere end en målsætning samtidig, nemlig forenkling, resultatorientering (snarere end overholdelse) og effektiviteten og virkningsfuldheden af politikken. Der er planlagt en årlig performancegennemgang som et centralt element i den løbende overvågning og styring af gennemførelsen af politikken. For at kunne gøre en årlig performancegennemgang operationel, vil tilstrækkelige outputindikatorer og resultatindikatorer skulle indgives i fællesskab en årlig rapport om gennemførelsen af den strategiske plan, den såkaldte årlige performancegennemgang. Medlemsstaterne vil hvert år rapportere om de faktisk opnåede output og udgifter samt afstanden til de fastsatte mål for hele perioden, udtrykt i værdierne af resultatindikatorer. Evalueringen foretages i overensstemmelse med punkt 22 og 23 i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning, hvori de tre institutioner bekræftede, at evalueringer af eksisterende lovgivning og politik bør danne grundlaget for konsekvensanalyser af muligheder for yderligere tiltag. Evalueringerne har til formål at vurdere programmets konkrete virkninger baseret på programindikatorer/-mål og en detaljeret analyse af, i hvor høj grad programmet kan anses for relevant, effektivt og virkningsfuldt, og af om det giver tilstrækkelig merværdi for Unionen og er i overensstemmelse med andre EU-politikker. Der vil blive set på tidligere erfaringer med henblik på at afdække eventuelle mangler/problemer eller et eventuelt potentiale til at forbedre foranstaltningerne eller deres resultater yderligere og hjælpe med at sikre en maksimal udnyttelse/virkning. •Forklarende dokumenter (for direktiver) Ikke relevant. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Forslaget vedrører tre forordninger: ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning om regler for støtte til strategiske planer, der udarbejdes af medlemsstaterne under den fælles landbrugspolitik og finansieres gennem Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 (i det følgende benævnt "forordningen om strategiske planer") · Europa-Parlamentets og Rådets forordning om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1306/2013 (i det følgende benævnt "den horisontale forordning") ·Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) nr. 1308/2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter, (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer, (EU) nr. 251/2014 om definition, beskrivelse, præsentation, mærkning og beskyttelse af geografiske betegnelser for aromatiserede vinprodukter, (EU) nr. 228/2013 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i Unionens fjernområder og (EU) nr. 229/2013 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav (i det følgende benævnt "ændringsforordningen"). Med disse tre forordninger tilpasses den fælles landbrugspolitik, idet målsætningerne bringes i overensstemmelse med Jean-Claude Junckers prioriteter og målene for bæredygtig udvikling, samtidig med at gennemførelsen af politikken forenkles. Betingelserne for støtteberettigelse på EU-plan ophæves, og dermed vil den fælles landbrugspolitik bedre kunne afpasses efter lokale forhold. Medlemsstaterne vil kunne fastlægge de fleste betingelser for støtteberettigelse på nationalt plan, så de passer bedre til deres særlige omstændigheder. Samtidig vil den administrative byrde i forbindelse med kontrol vil blive nedbragt, ved at den direkte forbindelse mellem betingelser for støtteberettigelse på EU-niveau og de endelige støttemodtagere begrænses. Med det formål yderligere at styrke en bæredygtig udvikling af landbruget, fødevaresektoren og landdistrikterne, lægges der i den fælles landbrugspolitiks overordnede målsætninger særlig vægt på bedrifternes økonomiske levedygtighed, robusthed og indkomst, på at forbedre resultaterne på miljø- og klimaområdet, og på at styrke landdistrikternes socioøkonomiske struktur. Derudover er fremme af viden, innovation og digitalisering i landbruget og i landdistrikterne en tværgående målsætning. Den nye fælles landbrugspolitik har følgende specifikke målsætninger: (a)at støtte en rentabel landbrugsindkomst og modstandsdygtighed i hele Unionen med henblik på at øge fødevaresikkerheden (b)at styrke markedsorienteringen og øge konkurrenceevnen, herunder lægge større vægt på forskning, teknologi og digitalisering (c)at forbedre landbrugernes position i værdikæden (d)at bidrage til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer samt bæredygtig energi

(e)at fremme bæredygtig udvikling og effektiv forvaltning af naturressourcer såsom vand, jord og luft (f)at bidrage til beskyttelsen af biodiversitet, forbedre økosystemtjenesterne og bevare habitater og landskaber (g)at tiltrække unge landbrugere og fremme virksomhedsudviklingen i landdistrikterne (h)at fremme beskæftigelse, vækst, social inklusion og lokal udvikling i landdistrikterne, herunder bioøkonomien og bæredygtigt skovbrug (i)at forbedre det europæiske landbrugs reaktion på samfundets krav til fødevarer og sundhed, herunder kravene til sikre, nærende og bæredygtige fødevarer samt til dyrevelfærd. For at opfylde disse målsætninger skal medlemsstaterne sikre, at EU-landbrugsstøtten forenkles, og at den giver de forventede resultater. De skal tilrettelægge interventioner, der passer til deres særlige forhold, på grundlag af de interventionstyper, der nævnes i forordningen. Medlemsstaterne skal lægge særlig vægt på de miljø- og klimarelaterede specifikke målsætninger, på generationsskifte og på en modernisering af gennemførelsen af politikken ved at fokusere på en bedre udnyttelse af viden og rådgivning samt nye (digitale) teknologier. Medlemsstaterne skal forelægge de interventioner, de påtænker at gennemføre for at nå de specifikke EU-målsætninger, i en strategisk plan under den fælles landbrugspolitik. Lovgivningen fastsætter bestemmelser om indholdet af sådanne strategiske planer, der skal gennemgås og godkendes af Kommissionen. De strategiske planer vil omfatte størstedelen af den fælles landbrugspolitiks støtteinstrumenter, der finansieres gennem EGFL (herunder de sektorspecifikke programmer, der hidtil er blevet fastlagt under fusionsmarkedsordningen) og ELFUL. På denne måde kan medlemsstaterne hver især lægge en enkelt sammenhængende interventionsstrategi. I de strategiske planer skal medlemsstaterne fastsætte mål for, hvad de vil opnå i programmeringsperioden, på grundlag af et fælles sæt resultatindikatorer. Når de strategiske planer er lagt fast, skal medlemsstaterne årligt aflægge rapport om deres fremskridt med gennemførelsen ud fra et fælles sæt indikatorer. Medlemsstaterne og Kommissionen skal overvåge fremskridtene og evaluere interventionernes effektivitet. Følgende afsnit indeholder nærmere oplysninger om indholdet af de tre forordninger. Forordningen om strategiske planer I afsnit I fastsættes anvendelsesområdet for forordningen samt en række definitioner. I afsnit II præsenteres de overordnede og specifikke målsætninger for den fælles landbrugspolitik, som skal forfølges ved hjælp af interventioner, der fastlægges af medlemsstaterne i deres strategiske planer. I afsnit III indføres en række fælles krav til de strategiske planer samt elementer, der gælder for flere interventioner. De fælles krav vedrører overholdelse af almindelige principper og grundlæggende rettigheder såsom forebyggelse af konkurrenceforvridning, respekt for det indre marked og ikkediskrimination samt overholdelse af WTO's regler om hjemmemarkedsstøtte. De omfatter også krav vedrørende specifikke elementer, der skal fastlægges i de strategiske planer såsom definitionerne af landbrugsareal, landbrugsaktivitet, egentlig landbruger og ung landbruger. Denne afdeling omhandler konditionalitetsforpligtelser (de krav alle modtagere af arealbaserede betalinger skal overholde i forbindelse med god landbrugspraksis, men også forpligtelser, der udspringer af EU-lovgivning), og behovet for at have velfungerende bedriftsrådgivningstjenester. Endelig omhandler dette afsnit de interventionstyper, som medlemsstater kan bruge i forbindelse med gennemførelsen af de strategiske planer. Interventionstyper er brede kategorier af interventioner, som medlemsstaterne kan bruge i deres strategiske planer. I afsnit IV fastsættes der finansielle bestemmelser. Der er navnlig tale om finansielle tildelinger pr. medlemsstat og pr. fond, og der fastsættes bestemmelser om fleksibilitet hvad angår overførsel af bevillinger mellem fonde. Der fastsættes bidragssatser for ELFUL for så vidt angår offentlige udgifter i medlemsstaterne, og der fastsættes minimums- og maksimumsbeløb for tildelinger til specifikke formål. Afsnit V indeholder reglerne om de strategiske planer under den fælles landbrugspolitik. Det nævnes bl.a., hvilke elementer medlemsstaterne skal tage højde for ved udarbejdelsen af den strategiske plan, og hvad planen som et minimum skal indehold, herunder mål og finansiel planlægning. Det fastsættes også i dette afsnit, hvilke regler der gælder for Kommissionens godkendelse af de strategiske planer, og hvordan disse planer kan ændres. I afsnit VI fastsættes de nødvendige regler for koordinering og forvaltning. Medlemsstaternes myndigheder pålægges ansvaret for specifikke opgaver i forbindelse med de strategiske planer. Der fastsættes bestemmelser om nedsættelse af en overvågningskomité med henblik på at inddrage alle berørte parter. Der oprettes ligeledes netværk med henblik på at lette en vellykket gennemførelse af de strategiske planer. Netværkene skal oprettes både på nationalt plan og på EU-plan. Endelig fastsættes der ved dette afsnit et europæisk innovationspartnerskab med henblik på at fremme udvekslingen af viden og innovation. Ved afsnit VII indføres der en performanceovervågnings- og evalueringsramme med bestemmelser om, hvornår medlemsstaterne skal rapportere de fremskridt, der gøres med deres strategiske planer, og hvilke oplysninger disse rapporter skal indeholde, samt bestemmelser om, hvordan disse fremskridt skal overvåges og evalueres. Dette afsnit indeholder navnlig også regler om en performancebonus, der tildeles for god performance på miljø- og klimaområdet. Endelig vedrører afsnit VIII og IX konkurrencereglerne. Det fastsættes navnlig, hvordan statsstøttereglerne skal anvendes, og der fastsættes afsluttende bestemmelser om, hvilke forordning der ophæves, og fra hvilken dato forordningen finder anvendelse. Den horisontale forordning Det er hensigten at bevare den fælles landbrugspolitiks nuværende struktur med to søjler, dvs. årlige foranstaltninger, der anvendes generelt, i søjle I, suppleret med foranstaltninger, der afspejler de særlige nationale og regionale forhold og tilrettelægges med flerårig programmering, i søjle II. I udformningen af den fælles landbrugspolitik for perioden efter 2020 lægges der imidlertid øget vægt på nærhedsprincippet, idet det er formålet at give medlemsstaterne bedre mulighed for at skræddersy gennemførelsesforanstaltningerne under begge søjler til de nationale forhold og de konkrete vilkår for landbrugerne. Øget vægt på nærhedsprincippet indebærer, at ansvaret for forvaltningen af den fælles landbrugspolitik skal omfordeles, og der skal skabes en ny balance mellem Den Europæiske Union, medlemsstaterne og landbrugerne.

På dette grundlag tilpasses den horisontale forordning til den nye gennemførelsesmodel. Forordningsforslaget afspejler således målsætningen om at give medlemsstaterne større fleksibilitet i gennemførelsen af politikken (i overensstemmelse med de lokale behov), mindske bureaukratiet for støttemodtagerne og gøre politikken mere performancebaseret. Overgangen på EU-plan fra en overholdelsesorienteret politik til en politik, hvor vægten ligger på performance, forudsætter en klar identifikation af de mål, som politikken skal opfylde: disse mål vil blive fastlagt på EU-plan. For at nå frem til en mere resultatorienteret politisk model skal der, i stedet for at vægten ligger på at opnå sikkerhed for lovligheden og den formelle rigtighed af de underliggende transaktioner, lægges vægt på at opnå sikkerhed for performance og overholdelse af grundlæggende EU-krav, bl.a. gennem det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IFKS) eller forvaltningsorganerne (betalingsorganer, koordineringsorganer, kompetente myndigheder og certificeringsorganer). De robuste og pålidelige forvaltningsstrukturer, der kendetegner den fælles landbrugspolitik, bevares. Ud over finansieringsbestemmelser vil den horisontale forordning fortsat indeholde bestemmelser om generelle principper for kontrol og sanktioner, konditionalitetskontrol og IFKS. Følgelig fastlægges der regler om finansiering, forvaltnings- og kontrolsystemer, afslutningsprocedurer (årlig finansiel regnskabsafslutning og årlig performanceafstemning) og en procedure for efterprøvende regnskabsafslutning. Forordningen indebærer forskellige forenklingselementer. Først og fremmest afspejler den nye årlige performanceafstemning forskydningen af fokus fra den enkelte støttemodtagers overholdelse af reglerne til resultaterne af politikken i medlemsstaterne. Desuden indebærer forordningen en reduktion i antallet af betalingsorganer og en styrkelse af koordineringsorganets og certificeringsorganets rolle i overensstemmelse med den nye gennemførelsesmodel. Dette vil gøre systemet mere gennemskueligt og mindre byrdefuldt for såvel nationale myndigheder som Kommissionen. I overensstemmelse med finansforordningen indføres der bestemmelser om modellen med én enkelt revision, så antallet af revisioner fra Kommissionens side kan reduceres. Ændringsforordningen I meddelelsen "Fremtiden for fødevarer og landbrug" bekræftes det, at markedsorientering er et vigtigt element i den fælles landbrugspolitik, men der fremhæves også en række udfordringer vedrørende miljømæssig bæredygtighed og klimaforandringer. Derudover placerer den landbrugssektoren midt i debatten om fødevarer og borgernes bekymringer i den forbindelse, idet der mindes om, at "politikkens vigtigste opgave er at hjælpe landbrugerne med at foregribe udviklingen inden for kostvaner og tilpasse deres produktion efter markedssignalerne og forbrugernes efterspørgsel". Eftersom der på EU-plan er fastsat detaljerede bestemmelser, der kan blokere for nødvendige tilpasninger, giver reformen en mulighed for at indføre nødvendige ændringer. Den fælles landbrugspolitik bør desuden imødekomme borgernes bekymringer vedrørende bæredygtig landbrugsproduktion. Det forventes derfor, at strukturen og de centrale elementer i forordning (EU) nr. 1308/2013 bibeholdes, men at et begrænset antal bestemmelser ændres i lyset af den økonomiske, miljø- og samfundsmæssige udvikling siden nævnte forordning trådte i kraft i 2014. For det første slettes bestemmelserne om sektorspecifikke interventioner, der tidligere har været fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013, eftersom interventionerne i den nye fælles landbrugspolitik reguleres i forordningen om strategiske planer og bliver en del medlemsstaternes strategiske planer med henblik på at sikre bedre sammenhæng mellem de forskellige interventioner under den fælles landbrugspolitik. For det andet er der, på trods af at målsætningerne for 2008- og 2013-reformerne af vinpolitikken overordnet set er nået med en økonomisk aktiv vinsektor til følge, opstået nye økonomiske, miljø- og klimamæssige udfordringer. Forordningen indeholder derfor en række specifikke ændringer til eksisterende bestemmelser, som skal tage hånd om disse udfordringer. For det tredje blev der i meddelelsen "Fremtiden for fødevarer og landbrug" slået til lyd for, at geografiske betegnelser gøres mere attraktive for landbrugere og forbrugere, og at det gøres nemmere at forvalte systemet. Det foreslås derfor at ændre de gældende bestemmelser om geografiske betegnelser, fordelt på fire basisretsakter, med henblik på at forenkle systemet, lette registreringen af geografiske betegnelser og effektivisere godkendelsen af ændringer af varespecifikationer. Disse ændringer har til formål at forenkle systemet for geografiske betegnelser, så det bliver mere forståeligt for forbrugerne, nemmere at markedsføre, og således at de administrative omkostninger ved forvaltningssystemet reduceres. Hvad angår bestemmelserne om geografiske betegnelser for vine vil en begrænsning af EU's gennemgang af ansøgninger med henblik på at sikre, at de ikke indeholder åbenlyse fejl, adskillelse af bestemmelserne om intellektuel ejendomsret fra andre krav i varespecifikationen samt muligheden for at medlemsstaterne selv kan træffe beslutning om ændringer, der ikke har nogen betydning på EU-plan, være med til at strømline godkendelser, afkorte behandlingstiden og rationalisere ressourcerne i overensstemmelse med nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet. I samme stil forventes det, at forenkling af visse specifikke procedurer, f.eks. indsigelsesproceduren, vil gøre godkendelsesproceduren mere effektiv. En præcisering af definitionen af "beskyttet oprindelsesbetegnelse " for vine vil gøre det muligt for sammenslutninger af producentorganisationer at anvende nye sorter, et behov der er opstået som følge af klimaændringer, og fremme behørigt begrundede ansøgninger i overensstemmelse med den gældende kontekst for vinavl og ønologi. Det foreslås også at styrke beskyttelsen af geografiske betegnelser mod forfalskning på internettet og i transit. Den foreslåede forenkling for vine med geografiske betegnelser bør også anvendes på landbrugsprodukter og fødevarer med henblik på at sikre et rimeligt niveau af sammenhæng mellem ordningerne og så producenterne af geografiske betegnelser i denne sektor også får gavn af ovennævnte fordele. Ordningen for geografiske betegnelser for aromatiserede vine, som kun har 5 ud af de i alt 3 350 geografiske betegnelser, kan ikke være operationelt og bør lægges sammen med en anden ordning, og det skønnes, at ordningen for landbrugsprodukter og fødevarer er passende, idet den allerede dækker andre alkoholiske drikkevarer. Derudover indeholder forordningen bestemmelser, der udelukkende vedrører interne lovgivningsforpligtelser for EU og medlemsstaterne inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationens seneste ministerbeslutninger, navnlig hvad angår eksportsubsidier. Endelig foreslås det at ophæve en række bestemmelser om ordningen til regulering af produktionen og krav til sukkersektoren, der udløb ved udgangen af produktionsåret 2016/2017. 2018/0218 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om ændring af forordning (EU) nr. 1308/2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter, (EU) nr. 1151/2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer, (EU) nr. 251/2014 om definition, beskrivelse, præsentation, mærkning og beskyttelse af geografiske betegnelser for aromatiserede vinprodukter, (EU) nr. 228/2013 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i Unionens fjernområder og (EU) nr. 229/2013 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav.

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, artikel 114, artikel 118, første afsnit, og artikel 349, under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten, efter den almindelige lovgivningsprocedure, og ud fra følgende betragtninger: (1)Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget med titlen "Fremtiden for fødevarer og landbrug" af 29. november 2017 handler om den fremtidige fælles landbrugspolitiks udfordringer, målsætninger og retning i tiden efter 2020. Disse målsætninger omfatter blandt andet behovet for, at den fælles landbrugspolitik er mere resultatorienteret, fremmer modernisering og bæredygtighed, herunder økonomisk, miljømæssig og klimamæssig bæredygtighed i landbruget, skovbruget og landdistrikterne og mindsker den EU-relaterede administrative byrde for støttemodtagerne. (2)Det er nødvendigt at skærpe den fælles landbrugspolitiks reaktion på udfordringer og muligheder, i takt med at de opstår på EU-plan, internationalt, nationalt, regionalt og lokalt plan samt på den enkelte bedrift, og det er derfor nødvendigt at strømline styringen af den fælles landbrugspolitik, forbedre opfyldelsen af EU's målsætninger, og lette den administrative byrde betydeligt. Unionen bør under en fælles landbrugspolitik baseret på performance ("gennemførelsesmodellen") fastlægge de grundlæggende politiske parametre, såsom den fælles landbrugspolitiks målsætninger og grundlæggende krav, mens medlemsstaterne bør påtage sig et større ansvar for, hvordan målsætningerne opfyldes og de aftalte mål nås. Øget nærhed vil i videre udstrækning gøre det muligt at tage hensyn til lokale forhold og behov og skræddersy støtten med henblik på at maksimere bidraget til opfyldelse af Unionens målsætninger. (3)For at sikre sammenhæng i den fælles landbrugspolitik bør alle interventioner under den fremtidige fælles landbrugspolitik være en del af en strategisk støtteplan, som omfatter visse sektorbestemte interventioner, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013. (4)Der er i bilag II til forordning (EU) nr. 1308/2013 fastsat visse definitioner vedrørende sektorer, der er omfattet af nævnte forordnings anvendelsesområde. De definitioner vedrørende sukkersektoren, der er fastsat i del II, afsnit B, i nævnte bilag, bør udgå, da de ikke længere finder anvendelse. For at ajourføre definitionerne vedrørende andre sektorer, der er omhandlet i nævnte bilag, i lyset af ny videnskabelig viden eller udviklingen på markedet bør Kommissionen få delegeret beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår ændringen af de pågældende definitioner. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet. Den individuelle beføjelse, der er delegeret til Kommissionen i del II, afsnit A, punkt 4, i nævnte bilag med henblik på at ændre definitionen af inulinsirup, bør derfor udgå. (5)Del I i forordning (EU) nr. 1308/2013 bør forenkles. Overflødige og forældede definitioner og bestemmelser, der giver Kommissionen beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter, bør udgå. (6)De grænser for EU-støtte til uddeling af frugt og grøntsager og mælk og mejeriprodukter i uddannelsesinstitutioner, der er fastsat i artikel 23, litra a), i forordning (EU) nr. 1308/2013, bør ajourføres. (7)De bestemmelser vedrørende støtteordninger, der er fastsat i del II, afsnit I, kapitel II, afdeling 2-6, i forordning (EU) nr. 1308/2013, bør udgå, da alle interventionstyper i disse sektorer vil blive fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) …/… ("forordningen om strategiske planer"). (8)I betragtning af faldet i det faktiske vindyrkningsareal i flere medlemsstater i årene 2014-2017 og i betragtning af det potentielle tab i den efterfølgende produktion bør medlemsstaterne ved fastsættelse af arealet for tilladelser til nyplantning, jf. artikel 63, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1308/2013, kunne vælge mellem det eksisterende grundlag og en procentdel af det samlede areal, der reelt er beplantet med vinstokke på deres territorium den 31. juli 2015, forhøjet med et areal svarende til de plantningsrettigheder i henhold til forordning (EF) nr. 1234/2007, der kan konverteres til tilladelser i den pågældende medlemsstat den 1. januar 2016. (9)Reglerne for medlemsstaternes klassificering af druesorter til vinfremstilling bør ændres til at omfatte druesorterne Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton og Herbemont, som tidligere var udelukket. For at sikre, at vinproduktionen i Unionen udvikler en større modstandsdygtighed over for sygdomme, og at den anvender druesorter, der er bedre tilpasset til de ændrede klimaforhold, bør det fastsættes, at sorter af arten Vitis Labrusca og sorter, der stammer fra krydsninger mellem Vitis vinifera, Vitis Labrusca og andre arter af slægten Vitis, kan plantes med henblik på vinproduktion i Unionen. (10)For at give producenterne mulighed for at anvende druesorter, der er bedre tilpasset til de ændrede klimaforhold og mere modstandsdygtige over for sygdomme, bør der fastsættes bestemmelser, der tillader produkter, der anvender oprindelsesbetegnelser ikke kun fra druesorter, der tilhører arten Vitis vinifera, men også fra druesorter, der stammer fra en krydsning af arten Vitis vinifera med andre arter af slægten Vitis. (11)Bestemmelserne vedrørende attester om overholdelse og analyseerklæringer for import af vin bør anvendes i lyset af de internationale aftaler, der er indgået i overensstemmelse med traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ("TEUF").

(12)Definitionen af en oprindelsesbetegnelse bør bringes i overensstemmelse med definitionen i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder ("TRIPS-aftalen"), der blev godkendt ved Rådets afgørelse 94/800/EF, særlig med artikel 22, stk. 1, idet navnet skal identificere, at produktet har oprindelse i en bestemt region eller et bestemt sted. (13)For at sikre en sammenhængende beslutningstagning for så vidt angår ansøgninger om beskyttelse og indsigelse i forbindelse med den forudgående nationale procedure, der er omhandlet i artikel 96 i forordning (EU) nr. 1308/2013, bør Kommissionen underrettes rettidigt og regelmæssigt, når der indledes procedurer ved nationale domstole eller andre organer vedrørende en ansøgning om beskyttelse, som medlemsstaten har fremsendt til Kommissionen, jf. artikel 96, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1308/2013. Kommissionen bør tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på at suspendere behandlingen af ansøgningen under de omstændigheder, og hvor det er relevant, indtil den nationale domstol eller et andet nationalt organ har truffet afgørelse vedrørende indsigelsen mod medlemsstatens vurdering af ansøgningen i den forudgående nationale procedure. (14)Det bør gøres enklere og hurtigere at registrere geografiske betegnelser ved at adskille vurderingen af, om reglerne om intellektuel ejendomsret er overholdt, fra vurderingen af, om produktspecifikationerne overholder de krav, der er fastsat i handelsnormerne og mærkningsreglerne. (15)Den vurdering, der foretages af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, er et væsentligt led i proceduren. Medlemsstaterne har viden, ekspertise og adgang til data og fakta, hvilket gør dem bedst placeret til at kontrollere, om oplysningerne i ansøgningen er korrekte og sandfærdige. Derfor bør medlemsstaterne garantere, at resultatet af den pågældende vurdering, som skal registreres korrekt i et enhedsdokument, der sammenfatter de relevante elementer af produktspecifikationen, er pålideligt og nøjagtigt. Under hensyntagen til nærhedsprincippet bør Kommissionen derefter gennemgå ansøgningerne for at sikre, at de ikke indeholder åbenlyse fejl, og at der er taget hensyn til EU-retten og interesserne hos interessenter uden for ansøgningsmedlemsstaten. (16)Den periode, i hvilken der kan gøres indsigelse, bør forlænges til tre måneder, således at det sikres, at alle interesserede parter har tilstrækkelig tid til at analysere ansøgningen om beskyttelse og mulighed for at indgive indsigelse. For at sikre, at den samme procedure for indsigelser gælder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 og forordning (EU) nr. 1151/2012, og dermed sætte medlemsstaterne i stand til at fremsende indsigelser fra fysiske eller juridiske personer, der har bopæl eller er etableret på deres område, til Kommissionen på en koordineret og effektiv måde bør indsigelser fra fysiske eller juridiske personer fremsendes via myndighederne i den medlemsstat, hvor de er bosiddende eller etableret. For at forenkle indsigelsesproceduren bør Kommissionen tillægges beføjelser til at afvise uantagelige indsigelser i gennemførelsesretsakten om beskyttelse. Artikel 111 i forordning (EU) nr. 1308/2013, der tillægger Kommissionen gennemførelsesbeføjelser til at afvise indsigelser i en særskilt gennemførelsesretsakt, bør derfor udgå. (17)For at øge procedurens effektivitet og for at sikre ensartede betingelser for tildeling af beskyttelse af oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter, som tildeler beskyttelse uden at gøre brug af undersøgelsesproceduren i tilfælde, hvor der ikke er indgivet en antagelig indsigelse mod ansøgningen om beskyttelse. Hvis der er indgivet en indsigelse, der kan antages, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter i overensstemmelse med undersøgelsesproceduren og enten tildele beskyttelse eller afvise ansøgningen om beskyttelse. (18)Beskyttelsen i henhold til artikel 103, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1308/2013 bør udvides til også at omfatte varer, der er i transit gennem EU's toldområde, og varer, der sælges over internettet eller ved hjælp af andre midler til elektronisk handel, under behørig hensyntagen til TRIPS-aftalen, særlig artikel 22 og 23, og den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel ("GATT-aftalen"), navnlig artikel V om transitfrihed, som begge blev godkendt ved Rådets afgørelse 94/800/EF og sigter mod at styrke beskyttelsen af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, og for at bekæmpe forfalskning mere effektivt. (19)Det bør være muligt at annullere beskyttelsen af en oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, når de ikke længere er i brug, eller hvis den ansøger, der er omhandlet i artikel 95 i forordning (EU) nr. 1308/2013, ikke længere ønsker at bevare denne beskyttelse. (20)I lyset af den stadigt stigende forbrugerefterspørgsel efter innovative vinavlsprodukter, som har et lavere virkeligt alkoholindhold end det minimale virkelige alkoholindhold, der er fastsat for vinavlsprodukter i del II i bilag VII til forordning (EU) nr. 1308/2013, bør det også i Unionen være muligt at fremstille sådanne innovative vinavlsprodukter. (21)Det er nødvendigt at fastsætte definitioner af alkoholfri vinavlsprodukter og delvis alkoholfri vinavlsprodukter. Disse definitioner bør tage hensyn til de definitioner, der er fastsat i Den Internationale Vinorganisations (OIV) resolutioner, OIV-ECO 433-2012, "Beverage Obtained By Partial Dealcoholisation of Wine", og OIV-ECO 523-2016, "Wine With An Alcohol Content Modified by Dealcoholisation". (22)Kommissionen bør få delegeret beføjelse til at vedtage retsakter i henhold til artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med henblik på at sikre, at reglerne for mærkning og præsentation af produkter i vinsektoren også finder anvendelse på alkoholfri eller delvis alkoholfri vinavlsprodukter, for at fastsætte regler for processerne til fjernelse af alkohol ved produktion af visse alkoholfri eller delvis alkoholfri vinavlsprodukter i Unionen og regler vedrørende betingelserne for anvendelse af lukkeanordninger i vinsektoren for at sikre, at forbrugerne er beskyttet mod vildledende anvendelse af visse lukkeanordninger, der er forbundet med visse drikkevarer, og mod farlige materialer til lukkeanordninger, der kan kontaminere drikkevarerne. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning. For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. (23)Reglerne for produktion og kravene til sukkersektoren udløb ved udgangen af produktionsåret 2016/2017. Artikel 124 og artikel 127-144 i forordning (EU) nr. 1308/2013 er nu forældet og bør udgå. (24)De foranstaltninger og regler vedrørende import af hamp, der er fastsat i artikel 189 i forordning (EU) nr. 1308/2013, er overflødige og forældede og bør udgå. (25)Artikel 192 og 193 i forordning (EU) nr. 1308/2013 bør udgå, da sådanne foranstaltninger ikke længere er nødvendige i lyset af udløbet af reguleringen af produktion i sukkersektoren. For at sikre, at EU-markedet forsynes tilstrækkeligt ved import fra tredjelande, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser til at suspendere importtolden for sukkerrørs- og sukkerroemelasse. (26)Ministerafgørelsen af 19. december 2015 om eksportkonkurrence på den 10. ministerkonference i Nairobi fastsætter bestemmelser om eksportkonkurrenceforanstaltninger. For så vidt angår eksportsubsidier, forpligtes WTO-medlemmerne til at afskaffe deres ret til eksportsubsidier fra datoen for nævnte afgørelse. De EU-bestemmelser om eksportrestitutioner, der er fastsat i artikel 196-204 i forordning (EU) nr. 1308/2013, bør derfor udgå. (27)Hvad angår eksportkreditter, eksportkreditgarantier og forsikringsprogrammer, landbrugsprodukteksporterende statsforetagender og international fødevarehjælp, kan medlemsstaterne vedtage nationale foranstaltninger, der overholder EU-retten. Da Unionen og dens medlemsstater er medlemmer af WTO, bør sådanne nationale foranstaltninger også overholde de regler, der er fastsat i den pågældende WTO-ministerafgørelse af 19. december 2015, da det er et spørgsmål om EU-ret og international ret. (28)Kommissionens forældede indberetningspligt vedrørende mælk og mejeriprodukter, udvidelsen af anvendelsesområdet for skoleordningen og konkurrencereglernes anvendelse på landbrugssektoren bør udgå. Indberetningspligten vedrørende biavlssektoren bør integreres i den fælles landbrugspolitik i forordning (EU) .../... ("forordningen om strategiske planer"). (29)Med henblik på ophævelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 ved forordning (EU) .../... ("forordningen om strategiske planer") bør bestemmelser om kontrol og sanktioner i forbindelse med handelsnormer og beskyttede oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser integreres i forordning (EU) nr. 1308/2013. (30)De bestemmelser vedrørende reserven til kriser i landbrugssektoren, der er fastsat i del V, kapitel III, i forordning (EU) nr. 1308/2013, bør udgå, da ajourførte bestemmelser vedrørende landbrugsreserven er fastsat i Rådets og Europa-Parlamentets forordning (EU) …/… ("den horisontale forordning"). (31)Med henblik på det begrænsede antal registreringer af geografiske betegnelser for aromatiserede vine i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 251/2014 bør den retlige ramme for beskyttelse af geografiske betegnelser for de pågældende produkter forenkles. Aromatiserede vine og andre alkoholholdige drikkevarer med undtagelse af spiritus og de vinavlsprodukter, der er opført i del II i bilag VII til forordning (EU) nr. 1308/2013, bør have samme retsregler og procedurer som andre landbrugsprodukter og fødevarer. Anvendelsesområdet for forordning (EU) nr. 1151/2012 bør udvides til at omfatte de pågældende produkter. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 251/2014 bør ændres for at tage hensyn til denne ændring for så vidt angår dens titel, anvendelsesområde, definitioner og bestemmelser vedrørende mærkning af aromatiserede vinprodukter. Der bør sikres en gnidningsløs overgang for betegnelser, der er beskyttet i henhold til forordning (EU) nr. 251/2014.

(32)De procedurer i forbindelse med registrering af beskyttede oprindelsesbetegnelser, beskyttede geografiske betegnelser og garanterede traditionelle specialiteter, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1151/2012, bør strømlines og forenkles for at sikre, at nye betegnelser kan registreres inden for kortere tidsperioder. Indsigelsesproceduren bør forenkles. (33)Der bør fastsættes specifikke undtagelsesbestemmelser, som gør det muligt at anvende andre betegnelser sideløbende med den registrerede betegnelse for en garanteret traditionel specialitet. Kommissionen bør fastsætte overgangsperioder for anvendelsen af betegnelser, der indeholder betegnelser for garanterede traditionelle specialiteter, i overensstemmelse med de betingelser for sådanne overgangsperioder, der allerede findes for beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser. (34)Den procedure for godkendelse af ændringer af produktspecifikationerne, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1151/2012, bør forenkles ved at indføre en sondring mellem EU-ændringer og standardændringer. Medlemsstaterne bør i overensstemmelse med nærhedsprincippet være ansvarlige for godkendelse af standardændringer, og Kommissionen bør fortsat være ansvarlig for godkendelse af EU-ændringer af produktspecifikationerne. (35)Beløbene for de finansielle midler, der er til rådighed til finansiering af foranstaltninger under Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 228/2013 og forordning (EU) nr. 229/2013, bør ajourføres. (36)Forordning (EU) nr. 1308/2013, (EU) nr. 1151/2012, (EU) nr. 251/2014, (EU) nr. 228/2013 og (EU) nr. 229/2013 bør derfor ændres. (37)Der bør indføres overgangsordninger for ansøgninger om beskyttelse og for registrering af beskyttede oprindelsesbetegnelser, beskyttede geografiske betegnelser og garanterede traditionelle specialiteter, som er indgivet inden datoen for denne forordnings ikrafttræden, og for udgifter afholdt inden den 1. januar 2021 under de støtteordninger for olivenolie og spiseoliven, frugt og grøntsager, vin, biavl og humle, der er fastsat i artikel 29-60 i forordning (EU) nr. 1308/2013. (38)For at sikre en gnidningsløs overgang til den nye retlige ramme, der er fastsat i forordning (EU) …/… ("forordningen om strategiske planer"), bør bestemmelserne om ændring af forordning (EU) nr. 1308/2013, for så vidt angår visse støtteordninger og reserven til kriser i landbrugssektoren, og bestemmelserne om ændring af forordning (EU) nr. 228/2013 og (EU) nr. 229/2013 anvendes fra den 1. januar 2021 — VEDTAGET DENNE FORORDNING: Artikel 1

Ændringer af forordning (EU) nr. 1308/2013 I forordning (EU) nr. 1308/2013 foretages følgende ændringer: (1)I artikel 3 foretages følgende ændringer: (a)Stk. 2 udgår (b)Stk. 3 og 4 affattes således: "3.De definitioner, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) …/…* [Horizontal Regulation] og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) …/…** [CAP Plan Regulation], finder anvendelse i nærværende forordning, medmindre andet er fastsat i nærværende forordning. 4.Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 227 om ændring af definitionerne i sektorerne i bilag II i det omfang, det er nødvendigt for at ajourføre definitionerne i lyset af markedsudviklingen. ---------------------------- *Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) …/… om finansiering og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1306/2013 (EUT L... af..., s....). **Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) …/… af …. om regler for støtte til strategiske planer, der udarbejdes af medlemsstaterne under den fælles landbrugspolitik og finansieres gennem Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 (EUT L... af..., s....)." (2)Artikel 5 affattes således: "Artikel 5

Omregningssatser for ris

Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter, der fastsætter omregningssatserne for ris på de forskellige forarbejdningstrin. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 229, stk. 2." (3)Artikel 6 udgår (4)I del II, afsnit I, kapitel II, foretages følgende ændringer: (a)Titlen affattes således: "KAPITEL II Støtte til uddeling af frugt og grøntsager og af mælk og mejeriprodukter i uddannelsesinstitutioner" (b)Overskriften "Afdeling 1" og titlen udgår (c) I artikel 23a foretages følgende ændringer: i)Stk. 1 affattes således: "1.Med forbehold af stk. 4 må den støtte, der inden for skoleordningen tildeles til uddeling af produkter, pædagogiske ledsageforanstaltninger og dermed forbundne omkostninger som omhandlet i artikel 23, stk. 1, ikke overstige 220 804 135 EUR pr. skoleår. Inden for denne overordnede grænse må støtten ikke overstige: (a)til skolefrugt og -grøntsager: 130 608 466 EUR pr. skoleår (b)til skolemælk: 90 195 669 EUR pr. skoleår" ii)I stk. 2, tredje afsnit, udgår sidste punktum iii)Stk. 4 affattes således: "4.Uden at overskride den i stk. 1 fastlagte overordnede grænse på 220 804 135 EUR kan en medlemsstat én gang hvert skoleår overføre op til 20 % af en af sine vejledende tildelinger." (d) Afdeling 2-6, der omfatter artikel 29-60, udgår (5)Artikel 63, stk. 1, affattes således: "1.Medlemsstaterne stiller hvert år tilladelser til nyplantning af vinstokke til rådighed svarende til enten:

a)1 % af det samlede areal, der reelt er beplantet med vinstokke på deres territorium som målt den 31. juli det foregående år eller b)1 % af et areal, som udgør det areal, der reelt er beplantet med vinstokke på deres territorium som målt den 31. juli 2015, og det areal, der er omfattet af de plantningsrettigheder, som blev tildelt producenterne på deres territorium i henhold til artikel 85h, artikel 85i eller artikel 85k i forordning (EF) nr. 1234/2007, og som kan konverteres til tilladelser den 1. januar 2016, jf. artikel 68 i nærværende forordning." (6)Artikel 81, stk. 2, affattes således: "2.Medlemsstaterne klassificerer de druesorter til vinfremstilling, der må plantes, genplantes eller podes på deres respektive områder med henblik på produktion af vin, jf. dog stk. 3. Medlemsstaterne kan klassificere druesorter til vinfremstilling, hvor: a)den pågældende sort tilhører arten Vitis vinifera eller Vitis Labrusca eller b)den pågældende sort er en krydsning mellem arten Vitis vinifera, arten Vitis Labrusca og andre arter af slægten Vitis. Hvis en druesort til vinfremstilling udgår af klassificeringen i første afsnit, skal den ryddes senest 15 år efter, at den er udgået." (7)Artikel 90, stk. 3, affattes således: "3. Medmindre andet er fastsat i internationale aftaler indgået i overensstemmelse med TEUF, skal der ved import af produkterne i stk. 1 fremlægges: a) en attest, der godtgør, at bestemmelserne i stk. 1 og 2 er opfyldt, og som er udstedt af en kompetent myndighed, der er opført på en liste, som skal offentliggøres af Kommissionen, i produktets oprindelsesland b) en analyseerklæring udarbejdet af et organ eller en myndighed, som er udpeget af produktets oprindelsesland, hvis produktet er bestemt til direkte konsum." (8)I del II, afsnit II, kapitel 1, afdeling 1, tilføjes følgende underafdeling 4: "Underafdeling 4a Kontrol og sanktioner Artikel 90a

Kontrol og sanktioner i forbindelse med markedsføringsregler 1.Uden at det berører retsakter vedrørende vinsektoren vedtaget i henhold til artikel 57 i forordning (EU) […/…] ("den horisontale forordning"), anvender medlemsstaterne i tilfælde af overtrædelse af Unionens regler i vinsektoren administrative sanktioner, som står i et rimeligt forhold til overtrædelsen, er effektive og virker afskrækkende, i overensstemmelse med afsnit IV, kapitel I, i nævnte forordning ("den horisontale forordning"). 2.For at beskytte Unionens midler og beskytte Unionens vines identitet, herkomst og kvalitet tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 227 vedrørende: a)oprettelse af en analysedatabank for isotopdata, der skal hjælpe med at afsløre svig, og som skal opbygges på basis af prøver, som medlemsstaterne udtager b)regler for kontrolinstanser og gensidig bistand mellem dem

c)regler om fælles brug af medlemsstaternes resultater. 3.Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter, der fastsætter alle nødvendige foranstaltninger vedrørende: a)procedurerne vedrørende medlemsstaternes egne databanker og analysedatabanken for isotopdata, der kan gøre det lettere at afsløre svig b)procedurerne vedrørende samarbejde og bistand mellem kontrolmyndigheder og organer c)regler om udførelse af overensstemmelseskontrollen med handelsnormer, regler for de myndigheder, der har ansvaret for at udføre kontrollerne, og for hvilket indhold, med hvilken hyppighed og i hvilket afsætningsled en sådan kontrol skal foretages, for så vidt angår forpligtelsen i stk. 3. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 229, stk. 2." (9)I artikel 93 foretages følgende ændringer: (a)Stk. 1, litra a), affattes således: "a)"en oprindelsesbetegnelse": betegnelse, der identificerer et produkt, jf. artikel 92, stk. 1: i)hvis kvalitet eller karakteristika hovedsagelig eller fuldstændig kan tilskrives et geografisk miljø med dets naturbetingede faktorer og, hvor det er relevant, menneskelige faktorer ii)som har oprindelse et bestemt sted, i en region eller, i undtagelsestilfælde, i et land iii)som er fremstillet af druer, der udelukkende hidrører fra det geografiske område iv)der produceres i det geografiske område, og v)der er fremstillet af druesorter, der tilhører arten Vitis vinifera eller en krydsning af Vitis vinifera-arten med andre arter af slægten Vitis." (b)Stk. 2, litra c), affattes således: "c)opfylder kravene i stk. 1, litra a), nr. i)-v), og" (c)Stk. 4 affattes således: "4.Produktion som omhandlet i stk. 1, litra a), nr. iv), og litra b), nr. iii), omfatter alle processer lige fra druehøsten til afslutningen af vinfremstillingsprocesserne undtagen eventuelle processer efter produktionen." (10)I artikel 94, stk. 1, affattes indledningen således: "Ansøgninger om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser skal bl.a. indeholde:"

(11)I artikel 96 tilføjes følgende stk. 6 og 7: "6. Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om enhver procedure, der indledes ved en national domstol eller et andet nationalt organ, vedrørende en ansøgning om beskyttelse, som medlemsstaten har fremsendt til Kommissionen i henhold til stk. 5. 7.Kommissionen kan, hvor det er relevant, vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at suspendere behandlingen af den ansøgning, der er omhandlet i artikel 97, stk. 2, indtil en national domstol eller et andet nationalt organ har truffet afgørelse vedrørende en indsigelse mod en ansøgning om beskyttelse, når medlemsstaten i en forudgående national procedure i henhold til stk. 5 har fundet, at kravene er opfyldt. Gennemførelsesretsakterne vedtages uden anvendelse af proceduren i artikel 229, stk. 2 eller 3." (12)Artikel 97, stk. 2, 3 og 4, affattes således: "2.Kommissionen undersøger de ansøgninger om beskyttelse, som den har modtaget i henhold til artikel 94 og artikel 96, stk. 5. Den gennemgår dem for åbenlyse fejl under hensyntagen til resultaterne af den forudgående nationale procedure, som den pågældende medlemsstat har gennemført. Kommissionens gennemgang bør ikke tage mere end seks måneder fra datoen for modtagelsen af ansøgningen fra medlemsstaten. Hvis denne tidsfrist overskrides, underretter Kommissionen ansøgeren skriftligt om årsagerne til forsinkelsen. 3.Finder Kommissionen på grundlag af den gennemgang, den har foretaget i henhold til denne artikels stk. 2, at betingelserne i artikel 93, 100 og 101 er opfyldt, vedtager den gennemførelsesretsakter vedrørende offentliggørelsen af det enhedsdokument, der er nævnt i artikel 94, stk. 1, litra d), samt af henvisningen til den offentliggørelse af produktspecifikationen, der fandt sted under den indledende nationale procedure, i Den Europæiske Unions Tidende. Gennemførelsesretsakterne vedtages uden anvendelse af proceduren i artikel 229, stk. 2 eller 3. 4.Finder Kommissionen på grundlag af den gennemgang, den har foretaget i henhold til denne artikels stk. 2, at betingelserne i artikel 93, 100 og 101 ikke er opfyldt, vedtager den gennemførelsesretsakter, der afviser ansøgningen. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 229, stk. 2." (13)Artikel 98 og 99 affattes således: "Artikel 98

Indsigelsesprocedure Inden for tre måneder fra datoen for offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende af det enhedsdokument, der er nævnt i artikel 94, stk. 1, litra d), kan myndighederne i en medlemsstat eller i et tredjeland eller enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, som er bosiddende eller etableret i et tredjeland, indgive indsigelse mod den foreslåede beskyttelse til Kommissionen. En indsigelse skal være behørigt begrundet. Enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, der er bosiddende eller etableret i en anden medlemsstat end den medlemsstat, der fremsendte ansøgningen om beskyttelse, kan indgive indsigelsen via myndighederne i den medlemsstat, hvor den pågældende er bosiddende eller etableret, inden for en frist, der gør det muligt at indgive indsigelse inden for det i stk. 1 nævnte frist. Artikel 99

Afgørelse om beskyttelse 1.Hvis Kommissionen ikke har modtaget en indsigelse, der kan antages i henhold til artikel 98, vedtager den gennemførelsesretsakter, der tildeler beskyttelsen. Gennemførelsesretsakterne vedtages uden anvendelse af undersøgelsesproceduren i artikel 229, stk. 2 eller 3. 2. Hvis Kommissionen har modtaget en indsigelse, der kan antages, vedtager den gennemførelsesretsakter, der enten tildeler beskyttelse eller afviser ansøgningen. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 229, stk. 2. 3. Beskyttelse i henhold til denne artikel berører ikke de pågældende produkters overholdelse af andre EU-bestemmelser, navnlig for så vidt angår omsætning af produkter, markedsføring og mærkning af fødevarer." (14)I artikel 103 tilføjes følgende stk. 4:

"4.Den i stk. 2 omhandlede beskyttelse finder også anvendelse på varer, der indføres i Unionens toldområde, uden at disse overgår til fri omsætning inden for Unionens toldområde, og på varer, der sælges ved hjælp af elektronisk handel i Unionen." (15)Artikel 106 affattes således: "Artikel 106

Annullering Kommissionen kan på eget initiativ eller efter behørigt begrundet anmodning fra en medlemsstat, et tredjeland eller en fysisk eller juridisk person med en legitim interesse vedtage gennemførelsesretsakter, der annullerer beskyttelsen af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse i en eller flere af følgende omstændigheder: (a)hvor det ikke længere er garanteret, at den tilsvarende produktspecifikation er overholdt (b)hvor der ikke er bragt noget produkt i omsætning med oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse i mindst syv på hinanden følgende år (c)hvor en ansøger, der opfylder betingelserne i artikel 95, erklærer, at vedkommende ikke længere ønsker at opretholde beskyttelsen af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 229, stk. 2." (16)Artikel 111 udgår (17)I del II, afsnit II, kapitel I, afdeling 2, tilføjes følgende underafdeling 4: "Underafdeling 4 Kontrol vedrørende oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser Artikel 116a

Kontrol 1.Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at bringe ulovlig anvendelse af beskyttede oprindelsesbetegnelser, beskyttede geografiske betegnelser og beskyttede traditionelle benævnelser som omhandlet i denne forordning til ophør. 2.Medlemsstaterne udpeger den kompetente myndighed, der er ansvarlig for at udføre kontrol af de forpligtelser, der er fastsat i denne afdeling. Med henblik herpå finder artikel 4, stk. 2, artikel 4, stk. 4, artikel 5, stk. 1, artikel 5, stk. 4, og artikel 5, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/625* anvendelse. 3.Inden for Unionen kontrolleres overholdelsen af produktspecifikationen under vinfremstillingen og under og efter aftapningen en gang om året af den i stk. 2 omhandlede kompetente myndighed eller af et eller flere organer med delegerede opgaver som defineret i artikel 3, nr. 5), i forordning (EU) 2017/625, der fungerer som produktcertificeringsorgan i overensstemmelse med de kriterier, der er fastsat i afsnit II, kapitel III, i nævnte forordning. 4.Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende: (a)den meddelelse, som medlemsstaterne skal give Kommissionen (b)regler for den myndighed, der er ansvarlig for kontrollen af overholdelsen af produktspecifikationen, herunder hvis det geografiske område er i et tredjeland (c)tiltag, som skal gennemføres af medlemsstaterne for at forhindre ulovlig brug af beskyttede oprindelsesbetegnelser, beskyttede geografiske betegnelser og beskyttede traditionelle benævnelser

(d)den kontrol, som medlemsstaterne skal udføre, herunder undersøgelser Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 229, stk. 2. *Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/625 af 15. marts 2017 om offentlig kontrol og andre officielle aktiviteter med henblik på at sikre anvendelsen af fødevare- og foderlovgivningen og reglerne for dyresundhed og dyrevelfærd, plantesundhed og plantebeskyttelsesmidler, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001, (EF) nr. 396/2005, (EF) nr. 1069/2009, (EF) nr. 1107/2009, (EU) nr. 1151/2012, (EU) nr. 652/2014, (EU) 2016/429 og (EU) 2016/2031, Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 og (EF) nr. 1099/2009 samt Rådets direktiv 98/58/EF, 1999/74/EF, 2007/43/EF, 2008/119/EF og 2008/120/EF og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 og (EF) nr. 882/2004, Rådets direktiv 89/608/EØF, 89/662/EØF, 90/425/EØF, 91/496/EØF, 96/23/EF, 96/93/EF og 97/78/EF og Rådets afgørelse 92/438/EØF (forordningen om offentlig kontrol) (EUT L 95 af 7.4.2017, s. 1)." (18)I artikel 119 foretages følgende ændringer: (a)I stk. 1 affattes indledningen således: "Mærkningen og præsentationen af de produkter, der er omhandlet i punkt 1-11, 13, 15, 16, 18 og 19 i del II i bilag VII, og som afsættes i EU eller eksporteres, skal omfatte følgende obligatoriske angivelser:" (b)Følgende tilføjes som stk. 4: "4. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger for at sikre, at de produkter, der omhandles i stk. 1, og som ikke er mærket i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning, ikke bringes i omsætning eller trækkes tilbage fra markedet, hvis de allerede er bragt i omsætning." (19)I artikel 120, stk. 1, affattes indledningen således: "Mærkningen og præsentationen af de produkter, der er omhandlet i punkt 1-11, 13, 15, 16, 18 og 19 i del II i bilag VII, kan navnlig omfatte følgende fakultative angivelser:" (20)I artikel 122, stk. 1, foretages følgende ændringer: (a)I litra b) udgår nr. ii) (b)I litra c) tilføjes følgende nr. iii): "iii)udtryk vedrørende en bedrift og betingelserne for deres anvendelse" (c)Litra d), nr. i), affattes således: "i)betingelserne for at anvende bestemte flaskeformer og lukkeanordninger og en liste over særlige flaskeformer" (21)I del II, afsnit II, kapitel II, afdeling 1 foretages følgende ændringer: (a)Artikel 124 udgår (b)Overskriften "Underafdeling 1" og titlen udgår (c)Underafdeling 2 og 3, der omfatter artikel 127-144, udgår

(22)Artikel 145, stk. 3, første punktum, affattes således: "Senest den 1. marts hvert år forelægger de medlemsstater, hvor omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer indgår i deres strategiske planer under den fælles landbrugspolitik i henhold til artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning (EU) …/…[CAP Strategic Plan Regulation], Kommissionen en ajourført opgørelse over deres produktionskapacitet på grundlag af fortegnelsen over vindyrkningsarealer." (23)Artikel 189 udgår (24)Artikel 192 og 193 udgår (25)I kapitel IV tilføjes følgende artikel 193a: "Artikel 193a

Suspension af importtolden for melasse Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter, der suspenderer anvendelsen af importtold helt eller delvist for melasse henhørende under KN-kode 1703. Gennemførelsesretsakterne vedtages uden anvendelse af proceduren i artikel 229, stk. 2 eller 3." (26)I del III udgår kapitel VI, der omfatter artikel 196-204 (27)I artikel 225 udgår litra a)-d) (28)I del V udgår kapitel III, der omfatter artikel 226 (29)I del II i bilag II foretages følgende ændringer: (a)I afsnit A, punkt 4, udgår andet punktum (b)Afsnit B udgår (30)I bilag III foretages følgende ændringer: (a) Titlen affattes således: "STANDARDKVALITET FOR RIS OG SUKKER OMHANDLET I ARTIKEL 1a I FORORDNING (EU) NR. 1370/2013* *Rådets forordning (EU) nr. 1370/2013 af 16. december 2013 om foranstaltninger til fastsættelse af støtte og restitutioner i forbindelse med den fælles markedsordning for landbrugsprodukter (EUT L 346 af 20.12.2013, s. 12)" (b) I del B udgår afsnit I (31)Bilag VI udgår

(32)I bilag VII, del II, tilføjes følgende punkt 18 og 19: "18)Udtrykket "alkoholfri" kan anvendes sammen med betegnelsen for de vinavlsprodukter, der er omhandlet i punkt 1 og punkt 4-9, hvor produktet: a)er fremstillet af vin som defineret i punkt 1, mousserende vin som defineret i punkt 4, mousserende kvalitetsvin som defineret i punkt 5, aromatisk mousserende kvalitetsvin som defineret i punkt 6, mousserende vin tilsat kulsyre som defineret i punkt 7, perlevin som defineret i punkt 8 eller perlevin tilsat kulsyre som defineret i punkt 9 b)har undergået en behandling til fjernelse af alkohol i overensstemmelse de processer, der er nævnt i bilag VIII, del I, afsnit E, og c)har et totalt alkoholindhold på højst 0,5 % vol. 19)Udtrykket "delvis alkoholfri" kan anvendes sammen med betegnelsen for de vinavlsprodukter, der er omhandlet i punkt 1 og punkt 4-9, hvor produktet: a)er fremstillet af vin som defineret i punkt 1, mousserende vin som defineret i punkt 4, mousserende kvalitetsvin som defineret i punkt 5, aromatisk mousserende kvalitetsvin som defineret i punkt 6, mousserende vin tilsat kulsyre som defineret i punkt 7, perlevin som defineret i punkt 8 eller perlevin tilsat kulsyre som defineret i punkt 9 b)har undergået en behandling til fjernelse af alkohol i overensstemmelse de processer, der er nævnt i bilag VIII, del I, afsnit E, og c)har et totalt alkoholindhold på mere end 0,5 % vol., og det totale alkoholindhold efter de processer, der er nævnt i bilag VIII, del I, afsnit E, er reduceret med mere end 20 % vol. i forhold til det oprindelige totale alkoholindhold". (33)I bilag VIII, del I, tilføjes følgende afsnit E: "E.Processer til fjernelse af alkohol Det er tilladt at reducere en del af eller næsten hele ethanolindholdet i de vinavlsprodukter, der er omhandlet i punkt 1 og punkt 4-9 i del II i bilag VII, via følgende processer til fjernelse af alkohol, anvendt alene eller i kombination: a)delvis vakuumfordampning b)membranteknikker c)destillation. Processerne til fjernelse af alkohol må ikke medføre organoleptiske fejl i vinavlsproduktet. Fjernelse af ethanol i vinavlsprodukter må ikke ske samtidig med forhøjelse af sukkerindholdet i druemosten.". Artikel 2

Ændringer af forordning (EU) nr. 1151/2012 I forordning (EU) nr. 1151/2012 foretages følgende ændringer: (1)Artikel 2, stk. 2 og 3, affattes således: "2.Denne forordning finder ikke anvendelse på spiritus eller vinavlsprodukter som defineret i del II i bilag VII til forordning (EU) nr. 1308/2013, bortset fra vineddike.

3.Denne forordning, særlig de registreringer, der foretages i henhold til artikel 52, berører ikke de pågældende produkters overholdelse af andre EU-bestemmelser, navnlig for så vidt angår omsætning af produkter, markedsføring og mærkning af fødevarer." (2)Artikel 5, stk. 1, litra b), affattes således: "b)hvis kvalitet eller karakteristika hovedsagelig eller fuldstændig kan tilskrives et geografisk miljø med dets naturbetingede faktorer og, hvor det er relevant, menneskelige faktorer" (3)I artikel 7, stk. 1, udgår litra d) (4)I artikel 10, stk. 1, affattes indledningen således: "Rejses der begrundet indsigelse som omhandlet i artikel 51, stk. 1, tages denne kun i betragtning, hvis Kommissionen modtager den inden for fristen angivet i nævnte stykke, og hvis den:" (5)I artikel 13 tilføjes følgende stk. 4: "4.Den i stk. 1 omhandlede beskyttelse finder også anvendelse på varer, der indføres i Unionens toldområde, uden at disse overgår til fri omsætning inden for Unionens toldområde, og på varer, der sælges ved hjælp af elektronisk handel." (6)I artikel 15 foretages følgende ændringer: (a)Stk. 1, andet afsnit, affattes således: "Disse gennemførelsesretsakter vedtages uden anvendelse af undersøgelsesproceduren i artikel 57, stk. 2." (b)I stk. 2 affattes indledningen således: "Med forbehold af artikel 14, kan Kommissionen vedtage gennemførelsesretsakter om forlængelse af overgangsperioden i nærværende artikels stk. 1 i begrundede tilfælde, hvor det kan godtgøres, at:" (7)Følgende indsættes som artikel 16a: "Artikel 16a

Eksisterende geografiske betegnelser for aromatiserede vinprodukter Betegnelser, der er opført i det register, som er oprettet i henhold til artikel 21 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 251/2014*, opføres automatisk i det register, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 11. De tilsvarende varespecifikationer ligestilles med de varespecifikationer, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 7. *Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 251/2014 af 26. februar 2014 om definition, beskrivelse, præsentation, mærkning og beskyttelse af geografiske betegnelser for aromatiserede vinprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1601/91 (EUT L 84 af 20.3.2014, s. 14)." (8)I artikel 21, stk. 1, affattes indledningen således: "Rejses der begrundet indsigelse som omhandlet i artikel 51, stk. 1, tages denne kun i betragtning, hvis Kommissionen modtager den inden for fristen, og hvis den:" (9)Følgende indsættes som artikel 24a:

"Artikel 24a

Overgangsperioder for anvendelsen af garanterede traditionelle specialiteter Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter om fastsættelse af en overgangsperiode på op til fem år for at gøre det muligt for produkter, hvis betegnelse består af eller indeholder en betegnelse, der er i strid med artikel 24, stk. 1, fortsat at anvende den betegnelse, som de har været markedsført under, forudsat at det af en indsigelse, der er antaget i henhold til artikel 49, stk. 3, eller artikel 51, fremgår, at en sådan betegnelse lovligt har været anvendt på EU-markedet i mindst fem år inden offentliggørelse som omhandlet i artikel 50, stk. 2, litra a). Disse gennemførelsesretsakter vedtages uden anvendelse af undersøgelsesproceduren i artikel 57, stk. 2." (10)I artikel 49 tilføjes følgende stk. 8 og 9: "8.Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om enhver procedure, der indledes ved en national domstol eller et andet nationalt organ vedrørende en ansøgning, der er indgivet til Kommissionen i henhold til stk. 4. 9.Kommissionen kan, hvor det er relevant, vedtage gennemførelsesretsakter for at suspendere behandlingen af den ansøgning om registrering, der er omhandlet i artikel 50, indtil en national domstol eller et andet nationalt organ har truffet afgørelse vedrørende en indsigelse mod en ansøgning om registrering, når medlemsstaten har truffet en positiv afgørelse i en national procedure i henhold til stk. 4. Disse gennemførelsesretsakter vedtages uden anvendelse af undersøgelsesproceduren i artikel 57, stk. 2." (11)Artikel 50 affattes således: "Artikel 50

Kommissionens gennemgang af ansøgninger og offentliggørelse med henblik på indsigelser 1.Kommissionen undersøger de ansøgninger om registrering, som den har modtaget i henhold til artikel 49, stk. 4 og 5. Kommissionen gennemgår ansøgningerne for åbenlyse fejl under hensyntagen til resultaterne af den kontrol og den indsigelsesprocedure, som den pågældende medlemsstat har foretaget. Kommissionens gennemgang bør ikke tage mere end seks måneder fra datoen for modtagelsen af ansøgningen fra medlemsstaten. Hvis denne tidsfrist overskrides, underretter Kommissionen ansøgeren skriftligt om årsagerne til forsinkelsen. Kommissionen offentliggør mindst en gang om måneden en liste over de betegnelser, som der er indgivet ansøgning om registrering for, med en angivelse af datoen for indgivelsen. 2.Hvis Kommissionen på grundlag af den gennemgang, den har foretaget i henhold til stk. 1, finder, at betingelserne i artikel 5 og 6 er opfyldt, for så vidt angår registreringsansøgninger inden for rammerne af ordningen i afsnit II, eller at betingelserne i artikel 18, stk. 1 og 2, er opfyldt, for så vidt angår ansøgninger inden for rammerne af ordningen i afsnit III, offentliggør den i Den Europæiske Unions Tidende følgende: a)for ansøgninger, der er indgivet i henhold til ordningen i afsnit II, enhedsdokumentet og henvisningen til den offentliggjorte varespecifikation b)for ansøgninger, der er indgivet i henhold til ordningen i afsnit III, varespecifikationen." (12)I artikel 51 foretages følgende ændringer: (a)Stk. 1 affattes således: "1.Inden for en frist på tre måneder fra datoen for offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende kan myndighederne i en medlemsstat eller i et tredjeland eller fysiske eller juridiske personer med en legitim interesse, som er etableret i et tredjeland, indgive en begrundet indsigelse til Kommissionen. Fysiske eller juridiske personer med en legitim interesse, der er etableret eller har bopæl i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvorfra ansøgningen er indgivet, kan inden for en frist, der giver mulighed for at rejse indsigelse i medfør af første afsnit, indgive en begrundet indsigelse over for den medlemsstat, hvor vedkommende er etableret eller har bopæl." (b)Stk. 2 affattes således:

"2.Kommissionen undersøger, om den begrundede indsigelse kan antages, navnlig baseret på indsigelsesgrundene i artikel 10, for så vidt angår beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, og navnlig baseret på indsigelsesgrundene i artikel 21, for så vidt angår garanterede traditionelle specialiteter." (c)Stk. 3 affattes således: "3.Hvis Kommissionen finder, at den begrundede indsigelse kan antages, opfordrer den senest fem måneder fra datoen for offentliggørelse af ansøgningen i Den Europæiske Unions Tidende, den myndighed eller person, der har rejst den begrundede indsigelse, og den myndighed eller det organ, der har indgivet ansøgningen til Kommissionen, til at indlede konsultationer i et rimeligt tidsrum på højst tre måneder. Den myndighed eller person, som rejste den begrundede indsigelse, og den myndighed eller det organ, som indgav ansøgningen, indleder disse konsultationer uden unødige forsinkelser. De stiller relevante oplysninger til rådighed for hinanden, der gør det muligt at vurdere, om ansøgningen om registrering overholder betingelserne i denne forordning. Hvis der ikke opnås enighed, stilles disse oplysninger til rådighed for Kommissionen. På et hvilket som helst tidspunkt i konsultationsperioden kan Kommissionen efter anmodning fra ansøgeren forlænge fristen for konsultationerne med op til tre måneder." (d)Stk. 5 affattes således: "5. Den begrundede indsigelse og andre dokumenter, der sendes til Kommissionen i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3, affattes på et af Unionens officielle sprog." (13)Artikel 52, stk. 2, affattes således: "2.Modtager Kommissionen ikke nogen begrundet indsigelse, som kan antages i henhold til artikel 51, vedtager den uden at anvende den undersøgelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 57, stk. 2, gennemførelsesretsakter om registrering af betegnelsen." (14)Artikel 53, stk. 2 og 3, affattes således: "2.Ændringer af en varespecifikation inddeles i to kategorier af vigtighed: EU-ændringer, der kræver en indsigelsesprocedure på EU-plan, og standardændringer, der behandles i medlemsstaten eller tredjelandet. En ændring anses for at være en EU-ændring, hvis: a)den omfatter en ændring af navnet på den beskyttede oprindelsesbetegnelse, den beskyttede geografiske betegnelse eller den garanterede traditionelle specialitet b)der er risiko for, at den tilknytning, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra b), for beskyttede oprindelsesbetegnelser og i artikel 5, stk. 2, for beskyttede geografiske betegnelser, ugyldiggøres c)den indfører ændringer i produktionsmetoden eller i anvendelsen af råvarer