Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kommissionens forslag til Rådets forordning (EF) om indføjelse af bestemmelser om animalsk produktion i forordning (EØF) nr. 2092/91 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler« (97/C 133/11)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 11. september 1996 under henvisning til EF-traktatens artikel 43 og 198 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's Sektion for Landbrug og Fiskeri, som udpegede Jan Olsson til ordfører. ØSU vedtog sin udtalelse den 6. februar 1997.

Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 343. plenarforsamling den 26. og 27. februar 1997, mødet den 26. februar 1997, med 88 stemmer for, 2 imod og 17 hverken for eller imod følgende udtalelse.

1. Generelle bemærkninger

1.1. ØSU bifalder Kommissionens forslag om at indføre fælles regler for økologisk husdyrproduktion, men bemærker samtidig, at forslaget fremlægges med stor forsinkelse. Dette har medført, at der er blevet indført nationale regler, som er vanskelige at overskue for de europæiske forbrugere.

1.2. Den økologiske produktion er for øjeblikket i fremgang som følge af en øget efterspørgsel. Udviklingen på dette felt er imidlertid yderst forskellig fra medlemsland til medlemsland. Det nye marked virker også tillokkende på useriøse producenter og distributører.

1.3. ØSU finder derfor, at man bør øge forbrugernes tillid til økologiske produkter, ligesom man generelt bør fremme miljøvenlige metoder i landbruget.

1.4. Når forbrugerne køber økologiske husdyrprodukter, træffer de først og fremmest et bevidst valg om at støtte en produktionsform, som er baseret på et naturligt kredsløb, hvor begrænsede ressourcer anvendes så effektivt og skånsomt som muligt. Økologisk produktion kan dermed blive spydspids for en udvikling hen imod et samfund, som lægger vægt på kredsløbsprincippet og et bæredygtigt forbrug.

1.5. Dyreetik og hensynet til dyrenes sundhed og trivsel er også stærkt medvirkende til, at mange forbrugere vælger økologiske produkter.

1.6. Hvis den økologiske produktion skal vinde forbrugernes tillid, må den opfylde visse klare kriterier, som er ensartede i alle medlemsstater og der må være en pålidelig kontrol med, at disse kriterier overholdes.

1.7. Et øget udbud af økologiske produkter til rimelige priser er i forbrugernes interesse. Økologisk producerede madvarer skal ikke være nicheprodukter for nogle få forbrugere, men noget, man finder på enhver borgers spisebord.

1.8. ØSU understreger derfor, at en forordning på dette område ikke må lægge urimelige hindringer - i henseende til regler og omkostninger - i vejen for landmænd, som ønsker at gå over til økologisk landbrug. I afsnit 2 fremsættes der forslag, som tager sigte på at fjerne nogle af disse hindringer.

1.9. ØSU konstaterer, at forordningsforslagets bestemmelser i mange henseender er alt for generelle og ikke afviger fra de regler og den gode praksis, der gælder for den konventionelle produktion.

1.10. Alt for upræcise og generelle regler for økologisk produktion svækker forordningens retskraft.

1.11. Samtidig mener ØSU, at forordningen på enkelte punkter er alt for detaljeret. Som eksempel kan nævnes reglerne for, hvor gamle dyrene mindst skal være, når de slagtes.

1.12. ØSU foreslår derfor, at forordningen og dens bilag begrænses til blot at opstille de minimumskrav, der skal opfyldes for at en produktion kan markedsføres som økologisk. Disse krav præciseres i afsnit 2.

1.13. ØSU er imidlertid klar over de store regionale variationer, der er i EU mht. naturlige forudsætninger og klima. Der er også forskel fra dyreart til dyreart. Dette umuliggør en fuldstændig harmonisering. Der kræves derfor en vis fleksibilitet, som gør det muligt for medlemsstaterne at indføre nationale bestemmelser, som ikke er i modstrid med de hovedkrav, der stilles til økologisk produktion, og som heller ikke medfører konkurrenceforvridning. De nationale certificeringsorganer bør opfylde kravene i de europæiske standarder EN 45011 og 45012.

1.14. ØSU mener, at beslutninger om regler, som er begrundet i sådanne forskelle, bør træffes af den nationale kontrolmyndighed i samarbejde med de berørte producentorganisationer, kontrolorganer og forbrugerrepræsentanter. Beslutningerne bør derefter meddeles Kommissionen og de øvrige medlemsstater med henblik på eventuelle indvendinger, og hvis sådanne fremsættes, indledes en procedure i henhold til artikel 14 i forordning (EØF) nr. 2092/91.

1.15. En ændring af forordningen efter ovennævnte principper vil være et skridt hen imod en ønskelig forenkling af reglerne inden for EU's landbrugspolitik og vil skabe større forståelse og tillid blandt forbrugerne og befolkningen i al almindelighed. I tilgift vil en forenkling, som bygger på klare kriterier, gøre det nemmere for EU at indgå en international aftale om handel med økologiske produkter, som er tilfredsstillende for både producenter og forbrugere og sikrer lige konkurrencevilkår for tredjelandeprodukter og EU-produkter.

2. Særlige bemærkninger

På baggrund af ovenstående mener ØSU, at indledningen og bilagene blot bør indeholde de hovedkrav, som stilles til økologisk produktion, samt fastsætte betingelser for nationale undtagelser. Helt generelle bemærkninger, som også vedrører den konventionelle produktion, og som ikke har nogen juridisk relevans, bør udelades i den foreslåede tekst til forordning.

2.1. Generelle principper

2.1.1. ØSU mener, at der i dette afsnit først og fremmest bør opstilles en række krav til den økologiske produktion, således at der foretages en klar sondring mellem denne og konventionel produktion.

2.1.2. Efter ØSU's opfattelse bør der være tale om følgende krav:

- dyrene skal hovedsagelig opdrættes med økologisk dyrkede vegetabilske produkter,

- dyrene skal sikres den bevægelsesfrihed og de omgivelser, som deres natur kræver,

- syge dyr skal kunne behandles med allopatiske midler i overensstemmelse med de almindelige dyreværnsbestemmelser og hensynet til dyrene,

- antallet af dyr pr. arealenhed må begrænses, således at alle former for forurening undgås, og nitratdirektivets bestemmelser om højst 2 storkreaturenheder pr. hektar overholdes. Den nationale kontrolmyndighed skal kunne fastsætte en lavere belægningsgrad, end hvad direktivets maksimalgrænse for kvælstoftilførsel indebærer (170 kg N/ha),

- de økologiske landmænd, som ikke har mulighed for at producere alt foderet selv, eller som ikke har jord nok til at kunne komme af med deres gødning, skal samarbejde med andre økologiske landmænd inden for en rimelig geografisk afstand, således at den økologiske produktion bliver et lukket kredsløb,

- embryotransplantation, anvendelse af syntetiske vækstfremmende stoffer samt genteknologiske indgreb skal forbydes,

- genmanipulerede planter og dyr skal forbydes i økologisk produktion i såvel foder som levnedsmidler,

- konventionel opdræt på samme produktionsenhed skal kun være tilladt i omlægningsperioden og skal være klart adskilt fra økologisk opdræt. Denne periode skal kunne udvides til fem år, så at omlægningen ikke bliver for dyr for landmanden,

- mutilation af dyr kan kun tillades, hvis det sker af sikkerhedshensyn eller for at forbedre dyrenes sundhed, trivsel og hygiejniske forhold. Den nationale kontrolmyndighed skal kunne tillade kastrering og afhorning, dersom en bestemt produktionstype kræver det,

- økologisk opdrættede dyr skal kunne identificeres ved slagtningen. Den mærkningsordning, som Kommissionen for nylig fremsatte forslag om, vil være med til at gøre dette nemmere. Dyrenes identitet skal fremgå af samtlige dele af slagtekroppen, således at forædlingsindustrien kan anvende dem som råvarer ved produktionen af sammensatte økologiske fødevarer.

2.2. Dyrenes oprindelse

2.2.1. ØSU godkender principielt forslaget om at begrænse den andel af konventionelt opdrættede hundyr, som kan indsættes i en eksisterende besætning, til højst 10 %. Kontrolmyndigheden skal kun i særlige tilfælde have mulighed for at øge denne sats til højst 30 % for at fremme en hurtigere tilvækst i den økologiske produktion. Dette skal dog ske under overholdelse af bestemmelserne i kommissionsforslaget.

2.2.2. ØSU godkender Kommissionens forslag om indsættelse af konventionelt opdrættede liggehøns, kyllinger, kalve, smågrise og bier, men mener, at overgangsperioden bør løbe helt frem til den 31. december 2005.2.3. Omlægningsperiode

2.3.1. ØSU mener, at det foder, dyrene gives i omlægningsperioden, skal kunne komme fra græsarealer og arealer med foderafgrøder, der er under omlægning til økologisk drift.

2.3.2. Det betyder, at landbrugsbedriften vil være i stand til at omlægge den animalske og den vegetabilske produktion på én og samme tid.

2.3.3. Dette vil ligeledes kræve en regelmæssig kontrol af selve omlægningperioden.

2.3.4. Omlægningsperioden for vegetabilsk produktion bør efter ØSU's mening fastsættes til ét år. Den nationale kontrolmyndighed har allerede mulighed for at gøre dette, men en klart fastsat grænse på ét år vil tydeliggøre reglerne og ikke mindst fjerne behovet for et mærkningssystem i omlægningsperioden, som alligevel er vanskeligt at gennemskue.

2.4. Foder

2.4.1. Forslaget har som hovedprincip, at bedriften skal producere sit eget foder. Man bør dog efter ØSU's mening tage særligt hensyn til geografiske og klimatiske forhold og tillade transport af økologisk foder samt handel dermed, det være sig kommercielt eller ej, mellem bedrifterne.

2.4.2. ØSU går ind for, at dyrenes indtagelse af økologisk foder bør være mindst 70 % pr. dag med mindst 90 % i gennemsnit på årsbasis.

2.4.3. ØSU godkender Kommissionens forslag om, at andelen af grovfoder skal udgøre mindst 60 %, men mener, at den nationale kontrolmyndighed skal have mulighed for at acceptere 50 %, hvis produktionen kræver det.

2.4.4. Forordningens bilag indeholder lister over tilskudsfoder, tilladte tilsætningsstoffer samt andre produkter, der kan anvendes til økologisk opdræt.

2.4.5. Erfaringen har vist, at det er kompliceret at opstille og ændre sådanne positivlister. Udviklingen af nye produkter hindres, og der tages i listerne ikke tilstrækkeligt hensyn til de forskellige naturlige forudsætninger og traditioner i de enkelte regioner.

2.4.6. I visse regioner er det af klimatiske grunde nødvendigt at anvende foderkonserveringsmidler såsom myresyre og propionsyre for at opretholde en økologisk produktion. Indførelse af en sådan dispensationsmulighed kræver, at medlemsstaterne anvender den procedure, som ØSU foreslår i pkt. 1.14.

2.4.7. Det bør efter ØSU's mening være tilladt at anvende foder til grise og fjerkræ, som giver disse dyr en naturlig og tilstrækkelig mængde animalske proteiner. Subsidiært bør anvendelse af syntetiske aminosyrer være tilladt. Dette vil nemlig mindske udsivningen af kvælstof til det omkringliggende miljø, eftersom dyrkning af proteinrige afgrøder kræver mindre arealer. Animalske økologiske fødevarer, som fremstilles på den måde, bør mærkes.

2.4.8. ØSU opfordrer Kommissionen til først og fremmest at opstille nogle mere præcise kriterier for, hvilke krav dyrefoder og andre tilsætningsstoffer skal opfylde for at blive opført på listen over tilskudsfoder. Med den i pkt. 1.14 foreslåede procedure kan der tages hensyn til regionale og artsmæssige særtræk.

2.5. Sygdomsforebyggelse og veterinærpleje

2.5.1. ØSU tilslutter sig Kommissionens forslag om at forbyde forebyggende allopatisk behandling, men mener, at de veterinære myndigheder skal kunne dispensere herfra, hvis hele besætningens helbredstilstand kræver det, eller for at imødegå livstruende epidemier.

2.5.2. ØSU understreger, at syge dyr skal have den nødvendige behandling under veterinærkontrol efter gældende dyreværnsbestemmelser.

2.5.3. ØSU tilslutter sig Kommissionens forslag om, at karenstiden efter behandling med syntetiske produkter skal være dobbelt lang som inden for konventionel produktion.

Foretages der mere end to behandlinger inden for et år bør produktionen ikke kunne sælges som økologisk, og det relevante kontrolorgan skal udrede årsagerne til sygdomstilfældene og sikre, at landmanden fjerner årsagerne.

2.5.4. Forordningen indeholder desuden et forbud mod anvendelse af vækstfremmende stoffer. ØSU understreger, at dette forbud absolut bør gælde for hele besætningen, uanset dyreart.

2.5.5. Inden for biavl bør ingen andre stoffer end myresyre være tilladt.

2.6. Stalde og løbegårde m.v.

ØSU mener, at Kommissionens forslag om stalde og løbegårde samt anlæg til opbevaring af husdyrgødning og ensilage udgør en udmærket overordnet ramme. De forhold, husdyrene opdrættes under, har afgørende betydning for kødkvaliteten, og der bør stilles strenge krav til økologisk mærkning. Klimatiske forskelle m.m. tilsiger dog, at medlemsstaterne gives et vist spillerum, som imidlertid ikke må virke konkurrenceforvridende.

Bruxelles, den 26. februar 1997.

Tom JENKINS

Formand for Det Økonomiske og Sociale Udvalg

BILAG til Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende ændringsforslag blev forkastet under debatten:

Punkt 2.1.2, første tankestreg

Affattes således:

»- græsædende dyr skal udelukkende, så snart dette er muligt, opdrættes med økologisk dyrkede, vegetabilske produkter«.

Begrundelse

Med den nuværende formulering risikerer man, at forbrugerne ikke får den fornødne garanti.

Afstemningsresultat

For: 33, imod: 39, hverken for eller imod: 17.

Punkt 2.1.2, fjerde tankestreg

»således at alle former for forurening undgås« erstattes af »således at forureningen reduceres«.

Begrundelse

Det er ikke altid muligt at undgå forurening, men den kan reduceres.

Afstemningsresultat

For: 31, imod: 40, hverken for eller imod: 18.