Forslag til Rådets forordning (EF) om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (96/C 52/01) KOM(95) 434 endelig udg. - 95/0247(CNS)

(Forelagt af Kommissionen den 10. november 1995)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 42 og 43,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg, og

und fra følgende betragtninger:

På grund af et samspil af forskellige faktorer og de heraf følgende ændringer befinder frugt- og grøntsagssektoren sig i en ny situation, som producenterne må tilpasse sig; grundreglerne for den fælles markedsordning for denne sektor bør derfor have et andet sigte; da Rådets forordning (EØF) nr. 1035/72 af 18. maj 1972 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (1) senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1363/95 (2), er blevet ændret gentagne gange, bør forordningen for klarheds skyld afløses af en ny forordning;

det vil være hensigtsmæssigt at indsætte de væsentligste bestemmelser i følgende forordninger i denne nye forordning: Rådets forordning (EØF) nr. 3285/83 af 14. november 1983 om almindelige bestemmelser for udvidelse af anvendelsesområdet for visse regler, der er udstedt af producentorganisationer for frugt og grøntsager (3), senest ændret ved forordning (EØF) 220/92 (4), Rådets forordning (EØF) 1319/85 af 23. maj 1985 om udbygning af kontrolordningen vedrørende anvendelsen af fællesskabsforskrifterne for frugt og grøntsager (5), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 404/93 (6), Rådets forordning (EØF) 2240/88 af 19. juli 1988 om fastsættelse for så vidt angår ferskner, citroner og appelsiner af gennemførelsesbestemmelserne til artikel 16b i forordning (EØF) nr. 1035/72 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (7), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1327/95 (8), Rådets forordning (EØF) nr. 1121/89 af 27. april 1989 om indførelse af en interventionstærskel for æbler og blomkål (9), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1327/95, og Rådets forordning (EØF) nr. 1198/90 af 7. maj 1990 om oprettelse af en fortegnelse over citrusfrugtdyrkningsarealer i Fællesskabet (10), disse forordninger bør derfor ophæves;

en klassificering af produkterne efter bindende fælles normer, der både gælder for frugt og grøntsager, der afsættes inden for EF, og for produkter, der udføres til tredjelande, udgør en referenceramme, der bidrager til loyal samhandel og markedsgennemsigtighed, ligesom ordningen betyder, at produkter, der ikke er af tilfredsstillende kvalitet, fjernes fra markedet; overholdelse af disse normer medvirker således til, at selve produktionen bliver mere rentabel;

med henblik på forenkling bør de normer, der er fastlagt inden for De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa, anvendes som normer for den fælles markedsordning, for så vidt angår de produkter, der er dækket af denne organisation; det er nødvendigt at fastlægge de nærmere betingelser for, hvorledes de internationale normer kan tilpasses Fællesskabets særlige behov;

ordningen med normer kan kun få fuld virkning, hvis normerne anvendes i alle afsætningsled og ab produktionsområdet; der kan dog fastsættes undtagelser for visse transaktioner, der enten er meget marginale og punktvise eller finder sted ved begyndelsen af markedsføringen eller for produkter til forarbejdning; der bør endvidere tages hensyn til muligheden for vareknaphed; forbrugerkravene, hvad angår frugternes og grøntsagernes kendetegn, nødvendiggør, at mærkningen omfatter oplysninger om produkternes oprindelse helt frem til detailhandelsleddet;

ved produktionen og afsætningen af frugt og grøntsager bør der tages hensyn til miljøet, både inden for dyrkningspraksis og ved forvaltningen af udtjent materiale og bortskaffelsen af produkter, der er trukket ud af produktionen; navnlig bør der sigtes på at beskytte vandkvaliteten, opretholde den biologiske alsidighed og vedligeholde landskabet;

producentorganisationerne udgør grundelementet i den fælles markedsordning, idet de varetager en decentraliseret forvaltning af ordningen; da efterspørgslen i stigende grad koncentreres, er det mere end nogen sinde en økonomisk nødvendighed, at udbuddet koncentreres inden for disse organisationer for at styrke producenternes markedsposition; sammenslutningen bør ske på frivilligt grundlag og motiveres af den fordel, der kan opnås på grund af omfanget og effektiviteten af de tjenester, som producentorganisationerne kan yde deres medlemmer;

en producentorganisation skal anerkendes af medlemsstaten, for at den kan bidrage til virkeliggørelsen af den fælles markedsordnings mål, og anerkendelsen kræver, at organisationen opfylder en række betingelser, som den ved sine vedtægter forpligter sig selv og sine medlemmer til at overholde; producentsammenslutninger, der ønsker at opnå status som producentorganisation efter denne forordning, bør kunne indrømmes en overgangsperiode, hvor der kan ydes finansiel støtte fra medlemsstaten og fra Fællesskabet, forudsat at sammenslutningerne indgår og overholder bestemte forpligtelser;

der bør gælde en overgangsperiode for de producentorganisationer, der allerede er anerkendt ifølge forordning (EØF) nr. 1035/72, men som ikke straks kan opfylde de krav, der er fastsat i nærværende forordning for anerkendelse; disse organisationer bør godtgøre, at de har forudsætninger for at kunne gennemføre den fornødne omlægning;

for at sikre, at producentorganisationerne handler ansvarsfuldt, især i forbindelse med deres finansielle beslutninger, og for at de offentlige midler, der anvendes til organisationerne, udnyttes langsigtet, bør det fastsættes, på hvilke betingelser disse midler kan anvendes; medfinansiering af driftsfonde, som etableres af producentorganisationerne, vil være en hensigtsmæssig løsning;

for at sikre driftsfondenes eksistens og korrekte virkemåde er det nødvendigt, at producentorganisationerne overtager hele frugt- og grøntsagsproduktionen fra deres medlemmer;

for at styrke producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf yderligere og for at sikre at markedet har den ønskede stabilitet, bør medlemsstaterne på bestemte betingelser kunne pålægge alle producenter i et område, der ikke er medlemmer, at følge de regler, som organisationen eller sammenslutningen i det pågældende område har fastsat for sine medlemmer, især reglerne om produktion, afsætning og miljøbeskyttelse; nogle af de udgifter, der er forbundet med reglernes udvidede anvendelse, bør, når de er dokumenterede, kunne pålægges de pågældende producenter, eftersom de drager fordel af virkningerne;

brancheorganisationer, der er dannet på initiativ af individuelle eller allerede sammensluttede erhvervsdrivende, og som repræsenterer en betydelig del af erhvervskategorierne inden for frugt- og grøntsagssektoren, kan bidrage til en bedre hensyntagen til markedets realiteter og fremme en udvikling i den økonomiske adfærd, der tilsigter en forbedring af kendskabet til og af tilrettelæggelsen af produktionen samt præsentationen og afsætningen af produkterne; eftersom disse brancheorganisationers virke generelt kan bidrage til, at målene i traktatens artikel 39 og navnlig i denne forordning nås, bør der, når de forskellige former for indsats er fastlagt, indrømmes en specifik anerkendelse til disse organisationer, når de godtgør, at de er repræsentative, og at de gennemfører aktioner, der er gunstige for ovennævnte mål; bestemmelserne om udvidet anvendelse af de regler, producentorganisationerne eller sammenslutningerne har fastsat, og om delvis dækning af de udgifter, som denne udvidede anvendelse medfører, bør også gælde for branchevirksomhed, da der sigtes mod ensartede mål;

for at stabilisere priserne er det ønskeligt, at producentorganisationerne kan intervenere på markedet, især ved at beslutte, at bestemte produktmængder ikke udbydes til salg i bestemte perioder; sådanne tilbagekøb må ikke kunne opfattes som en afsætningsmulighed, der træder i stedet for markedsføring; derfor bør EF-finansieringen af disse tilbagekøb kun omfatte en bestemt procentdel af produktionen, og der bør kun ydes nedsat EF-godtgørelse, uden at dette i øvrigt berører anvendelsen af driftsfondene; med henblik på forenkling bør der anvendes en fælles lineær EF-godtgørelse for hvert produkt; for at nedsættelsen kan blive sammenlignelig i omfang for produkterne som helhed, er en vis differentiering påkrævet;

interventionen kan kun få fuld virkning, hvis de produkter, der er tilbagekøbt fra markedet, ikke på ny bringes ind i den for sådanne produkter sædvanlige handel; det bør derfor fastlægges, hvilke forskellige bestemmelses- eller anvendelsesformer der opfylder denne betingelse, så det så vidt muligt undgås, at de tilbagekøbte produkter destrueres;

den nye forvaltning af tilbagekøb gør det samtidig muligt at ophæve de gældende bestemmelser vedrørende konsekvenserne i tilfælde af tærskeloverskridelse; princippet bør dog opretholdes i en overgangsperiode, og Kommissionen bør have beføjelse til at anvende det, hvis det bliver påkrævet;

ved Rådets forordning (EØF) nr. 3290/94 (11) fastsættes de tilpasninger og overgangsforanstaltninger, der er nødvendige inden for landbrugssektoren med henblik på gennemførelsen af de aftaler, som er indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi, herunder en ny ordning for samhandelen med tredjelande med frugt og grøntsager; bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1035/72, som ændret ved bilag XIII til forordning (EF) nr. 3290/94, bør indsættes i nærværende forordning; når produkterne indføres til Fællesskabet til forarbejdningsindustrien, sælges de imidlertid ikke i kommission; indgangsprisen kan da konstateres på grundlag af andre elementer end en fast værdi; der bør fastsættes yderligere bestemmelser herom;

den fælles markedsordnings bestemmelser skal overholdes af alle de erhvervsdrivende, som de gælder for, da deres virkning ellers fordrejes med alle de følger, dette vil få både for de offentlige midler og for konkurrencen mellem de erhvervsdrivende; der bør derfor oprettes et særligt EF-inspektørkorps for sektoren; af såvel budgetmæssige som effektivitetsmæssige grunde bør korpset bestå af ansatte ved Kommissionen og repræsentanter fra medlemsstaterne;

en af de afgørende forudsætninger for en korrekt forvaltning af den fælles markedsordning er et nøjagtigt kendskab til markedet; der bør derfor træffes de fornødne foranstaltninger i denne forbindelse;

det indre marked vil blive bragt i fare, hvis der ydes visse former for støtte; de bestemmelser i traktaten, der gør det muligt at vurdere medlemsstaternes støtteforanstaltninger og forbyde de støtteforanstaltninger, der er uforenelige med det fælles marked, bør derfor anvendes inden for denne sektor;

i forbindelse med den fælles markedsordning for frugt og grøntsager bør der på passende måde tages hensyn til både de i traktatens artikel 39 og 110 nævnte mål;

for at lette iværksættelsen af de planlagte foranstaltninger bør der fastlægges en procedure for et snævert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for en forvaltningskomité -

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING

Artikel 1

1. Ved denne forordning oprettes der en fælles markedsordning for frugt og grøntsager.

2. Markedsordningen gælder for følgende produkter:

>TABELPOSITION>

3. Produktionsåret for de i stk. 2 nævnte produkter fastsættes efter proceduren i artikel 45.

AFSNIT I

KLASSIFICERING AF PRODUKTERNE

Artikel 2

1. Produkter, der er bestemt til levering i frisk tilstand til forbrugeren, kan klassificeres ud fra et system af normer.

2. De ECE/FN-normer for friske frugter og grøntsager, der er anbefalet af arbejdsgruppen vedrørende normer for letfordærvelige produkter og kvalitetsforbedring under Den Økonomiske Kommission for Europa, og som er gældende på denne forordnings ikrafttrædelsesdato, vedtages efter proceduren i artikel 45 for gennemførelsen af den fælles markedsordning for de produkter, der er nævnt i bilag I. Indtil denne vedtagelse sker, finder de normer, der er fastlagt i henhold til artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1035/72, fortsat anvendelse.

3. Bliver det nødvendigt at fravige de normer, der er vedtaget efter stk. 2, for at særlige krav i den fælles markedsordning kan imødekommes, vedtages disse undtagelser efter proceduren i artikel 45.

Artikel 3

1. Produkter, der er fastsat normer for, må kun udstilles med henblik på salg, udbydes til salg, sælges, leveres eller i øvrigt bringes i handelen inden for Fællesskabet, såfremt de opfylder de nævnte normer.

Medlemsstaterne kan fritage følgende produkter fra at være undergivet kvalitetsnormer eller bestemte nationale bestemmelser:

a) produkter, der udstilles med henblik på salg, udbydes til salg, sælges, leveres eller i øvrigt af producenten bringes i handelen på engroshandelscentre, navnlig producentmarkeder, beliggende i dyrkningsområdet

b) produkter, der fra disse engroshandelscentre sendes til sorterings-, emballerings- eller lagervirksomheder inden for samme dyrkningsområde.

Såfremt andet afsnit bringes i anvendelse, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen herom og giver den meddelelse om de foranstaltninger, som den har truffet i så henseende.

2. Følgende produkter er ikke undergivet kvalitetsnormer inden for dyrkningsområdet:

a) produkter, der af producenten sælges eller leveres til sorterings- og emballeringsvirksomheder eller til lagervirksomheder eller fra producentens bedrift sendes til disse virksomheder

b) produkter, der fra lagervirksomheder sendes til sorterings- og emballeringsvirksomheder.

3. Følgende produkter er ikke undergivet kvalitetsnormer:

a) produkter, der sendes til forarbejdningsvirksomheder, idet der dog eventuelt efter proceduren i artikel 45 fastsættes minimumskrav til kvaliteten af produkter, som er bestemt til industri forarbejdning.

Det skal godtgøres, at de pågældende produkter opfylder de fastlagte betingelser, navnlig med hensyn til deres anvendelse

b) produkter, som af producenten på hans bedrift overdrages til forbrugeren til dennes personlige brug, eller som sælges i detailhandelen i et givet område for at tilgodese en bestemt forbrugstradition.

4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 45.

Artikel 4

Er de produkter, der opfylder kvalitetsnormerne, ikke tilstrækkelige til at dække forbrugerbehovet, træffes der for en begrænset periode og efter proceduren i artikel 45 foranstaltninger, der afviger fra anvendelsen af disse normer.

Artikel 5

1. De angivelser, som kvalitetsnormerne fastsætter med hensyn til mærkning, skal med letlæselig og synlig skrift være anbragt på en af emballagens sider, enten som et direkte påtryk, som ikke kan slettes, eller som en etiket, der indgår i selve pakken.

2. For produkter, der afsendes uemballeret, løst læsset i et transportmiddel, skal de i stk. 1 omhandlede angivelser være anført i et dokument, som ledsager varen, eller på en seddel, der er anbragt synligt i transportmidlet.

Artikel 6

Tilbydes produkterne i detailhandelen i emballage eller færdigpakning, jf. Rådets direktiv 79/112/EØF (12), skal de angivelser, som er fastsat med hensyn til mærkning, være anbragt på en tydelig og letlæselig måde.

Produkterne kan tilbydes uden emballage, såfremt detailhandleren forsyner de til salg udbudte produkter med et skilt, som med meget tydelig og letlæselig skrift angiver de i kvalitetsnormerne foreskrevne oplysninger vedrørende:

- sort

- produktets oprindelse

- kvalitetsklasse.

Artikel 7

Til konstatering af, om produkter, der er fastlagt kvalitetsnormer for, opfylder bestemmelserne i artikel 3-6, foretager de af de enkelte medlemsstater udpegede organer i alle handelsled samt under transporten en kontrol ved hjælp af stikprøver i overensstemmelse med bestemmelserne i afsnit VI.

Kontrollen skal fortrinsvis finde sted forud for transporten fra dyrkningsområderne, ved produktets emballering eller indladning.

Medlemsstaterne giver de øvrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om, hvilke organer de har udpeget som ansvarlige for kontrollen.

Artikel 8

1. Produkter, der er fastlagt normer for, må kun indføres fra tredjelande, hvis de opfylder disse normer eller normer af mindst tilsvarende art.

2. Artikel 3-7 anvendes for produkter, der er blevet indført til Fællesskabet efter opfyldelse af formaliteterne ved indførsel i henhold til de gældende EF-importbestemmelser.

Artikel 9

1. Produkter, der er fastlagt normer for, må kun udføres til tredjelande, hvis de opfylder disse normer.

Under hensyntagen til kravene på destinationsmarkederne kan der dog indrømmes undtagelser efter proceduren i artikel 45.

2. Produkter, der er bestemt til udførsel til tredjelande, skal underkastes en kvalitetskontrol, inden de forlader Fællesskabets toldområde.

Artikel 10

Foranstaltninger, der skal sikre en ensartet anvendelse af bestemmelserne i dette afsnit, vedtages efter proceduren i artikel 45.

Foranstaltningerne kan for produkter, der skal indføres til Fællesskabet, omfatte godkendelse af officielle kontroltjenester i eksporttredjelandet.

AFSNIT II

PRODUCENTORGANISATIONER

Artikel 11

1. I denne forordning forstås ved »producentorganisation« en juridisk person,

a) der er oprettet på initiativ af producenterne af de i artikel 1, stk. 2, nævnte frugter og/eller grøntsager med navnlig det formål:

1) at sikre planlægning af produktionen og tilpasning til efterspørgslen, navnlig hvad angår mængde og kvalitet

2) at fremme koncentrationen af udbuddet gennem markedsføring af medlemmernes produktion

3) at reducere produktionsomkostningerne og regulere priserne

4) at fremme dyrkningsformer og metoder for produktion og affaldshåndtering, der er miljøvenlige, navnlig hvad angår beskyttelsen af kvaliteten af vand, jord og landskab og fremme af biologisk mangfoldighed

b) hvis vedtægter bl.a. forpligter de tilsluttede producenter til:

1) med hensyn til kendskab til produktionen, produktion og afsætning samt miljøbeskyttelse at anvende de regler, som producentorganisationen har vedtaget

2) for en given bedrift kun at være medlem af én enkelt producentorganisation

3) at afsætte deres samlede produktion gennem producentorganisationen. Hvis producentorganisationen tillader det, må de tilsluttede producenter dog på vilkår, der fastsættes af producentorganisationen:

- foretage direkte salg fra deres bedrift til forbrugeren til dennes personlige brug af højst 10 % af deres produktion

og derudover

- selv eller gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen producentorganisation, afsætte produkter, som udgør en beskeden mængde i forhold til den mængde, der kan afsættes gennem deres egen producentorganisation

- gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen producentorganisation, afsætte produkter, som på grund af deres kendetegn ikke normalt hører med til deres egen organisations forretningsmæssige aktiviteter

4) at meddele producentorganisationen de oplysninger, som den ønsker til statistiske formål, og som bl.a. kan vedrøre areal, høst, udbytte og direkte salg

5) at betale de vedtægtsbestemte bidrag til iværksættelse og finansiering af driftsfonden, jf. artikel 15

c) hvis vedtægter fastsætter:

1) de nærmere bestemmelser om fastlæggelse, vedtagelse og ændring af bestemmelserne i litra b), nr. 4

2) de bidrag, der kræves til finansieringen af producentorganisationen

3) bestemmelser, der sikrer, at de tilsluttede producenter på demokratisk vis udøver kontrol med deres organisation og styrer dens beslutninger

4) sanktioner for overtrædelse såvel af de vedtægtsbestemte forpligtelser, bl.a. manglende betaling af bidrag, som af de regler, producentorganisationen har fastlagt

5) bestemmelser om optagelse af nye medlemmer, herunder en minimumsperiode for medlemskab, og

d) som er anerkendt af den berørte medlemsstat i henhold til stk. 2.

2. Medlemsstaterne anerkender producentsammenslutninger, der anmoder herom, som producentorganisationer i henhold til denne forordning, hvis:

a) de opfylder betingelserne i stk. 1 og i den henseende bl.a. godtgør, at de repræsenterer et mindsteantal producenter og en mindstemængde af den markedsegnede produktion, som fastlægges efter proceduren i artikel 45

b) de frembyder tilstrækkelig garanti med hensyn til gennemførelsen, varigheden og effektiviteten af deres indsats

c) de dels reelt yder de tilsluttede producenter teknisk bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrkningsmetoder og stiller tekniske faciliteter til deres rådighed til oplagring, emballering og afsætning af produkterne, dels sikrer en passende handels- og regnskabsmæssig forvaltning af de opgaver, de påtager sig.

Artikel 12

1. Medlemsstaterne:

a) træffer beslutning om anerkendelse senest tre måneder efter indgivelsen af ansøgningen med samtlige støttedokumenter

b) træffer om fornødent beslutning om tilbagekaldelse af anerkendelsen på grundlag af den kontrol, som de med korte mellemrum skal foretage, og som vedrører producentorganisationernes overholdelse af betingelserne for anerkendelse, og de fastsætter de sanktioner, der skal anvendes over for disse organisationer på grund af tilbagekaldelsen af anerkendelsen

c) giver inden for to måneder Kommissionen meddelelse om enhver beslutning om indrømmelse, afvisning eller tilbagekaldelse af anerkendelse.

2. Reglerne for, hvordan medlemsstaterne aflægger beretning til Kommissionen om producentorganisationernes aktiviteter, vedtages efter proceduren i artikel 45.

Kommissionen sikrer ved kontrol i overensstemmelse med afsnit VI, at artikel 11 overholdes, og den anmoder på grundlag af kontrollen eventuelt medlemsstaterne om at tilbagekalde anerkendelser.

Artikel 13

1. Producentorganisationer, der pr. 30. juni 1995 er anerkendt i henhold til artikel 13 og 13a i forordning (EØF) nr. 1035/72, og som ikke uden en overgangsperiode kan anerkendes i henhold til artikel 11 i nærværende forordning, er omfattet af bestemmelserne i afsnit IV i de to år, der følger efter dens ikrafttrædelse, såfremt de pågældende organisationer fortsat opfylder betingelserne i de nævnte artikler i forordning (EØF) nr. 1035/72.

2. Den i stk. 1 omhandlede periode på to år kan forlænges til fire år, hvis den pågældende organisation

a) senest på en given dato inden udløbet af den i stk. 1 nævnte periodes udløb forelægger en handlingsplan for anerkendelse i henhold til artikel 11, stk. 2, for medlemsstaten, der skal godkende eller afvise den

b) i forbindelse med fremlæggelsen af planen godtgør, at den har oprettet en driftsfond, jf. artikel 15

c) forpligter sig til at gennemføre handlingsplanen, inden de fire år er gået, idet den ved manglende gennemførelse udsætter sig for sanktioner, der fastlægges af medlemsstaten.

3. Hvis en producentorganisation ikke længere opfylder betingelserne i stk. 2, mister den uanset årsagen og tidspunktet sin status på de betingelser, der er fastsat i artikel 12, stk. 1. litra b).

Anvendelsen af første afsnit berører dog ikke de individuelle rettigheder, som producentorganisationen måtte have erhvervet i medfør af forordning (EØF) nr. 1035/72.

Artikel 14

1. Producentsammenslutninger, der er nye, eller som ikke er blevet anerkendt i henhold til forordning (EØF) nr. 1035/72, kan indrømmes en overgangsperiode på højst fire år til at opfylde betingelserne i artikel 11.

Med henblik herpå forelægger de medlemsstaten en anerkendelsesplan med en tidsplan, hvis godkendelse bevirker, at den i første afsnit nævnte frist på fire år begynder, idet godkendelsen gælder som en foreløbig anerkendelse.

2. I de fire år, der følger efter datoen for den foreløbige anerkendelse, kan medlemsstaterne yde de i stk. 1 omhandlede producentsammenslutninger:

a) støtte for at fremme deres oprettelse og lette deres administration

b) støtte - direkte eller gennem kreditinstitutter - i form af særlige lån til delvis dækning af de investeringer, der er nødvendige for anerkendelsen, og som er opført som sådanne i den plan, der er nævnt i stk. 1, andet afsnit.

3. Den i stk. 2 nævnte støtte refunderes af Fællesskabet i overensstemmelse med artikel 51, stk. 2.

4. Inden medlemsstaten giver den foreløbige anerkendelse, underretter den Kommissionen om sin hensigt og de finansielle følger.

5. At en producentsammenslutning forelægger medlemsstaten en anerkendelsesplan, indebærer for sammenslutningen, at den forpligter sig til at underkaste sig national kontrol og EF-kontrol i overensstemmelse med afsnit VI, navnlig hvad angår den korrekte forvaltning af de offentlige midler.

6. Medlemsstaterne fastsætter sanktionerne over for producentsammenslutninger, der ikke overholder deres forpligtelser.

Artikel 15

1. På de i denne artikel fastsatte betingelser ydes der en finansiel støtte til producentorganisationer, der opretter en driftsfond, som finansieres af bidrag fra de sammensluttede producenter på grundlag af de frugt- og grøntsagsmængder, der reelt er markedsført. Den finansielle støtte supplerer driftsfonden.

2. Den i stk. 1 nævnte driftsfond har følgende formål:

a) finansiering efter stk. 3 af dels tilbagekøb fra markedet dels forarbejdning af citrusfrugter

b) finansiering af et driftsprogram, der er forelagt de nationale myndigheder og godkendt efter stk. 6.

Fonden kan dog helt eller delvis anvendes til finansiering af den handlingsplan, producentorganisationerne fremlægger, jf. artikel 13.

3. Driftsfonden kan kun anvendes til finansiering af dels tilbagekøb dels forarbejdning af citrusfrugter, hvis der foreligger et driftsprogram, der er godkendt af de nationale myndigheder. Anvendelse kan ske på en af følgende to måder:

a) udbetaling af godtgørelse ved tilbagekøb af produkter, der ikke er nævnt i bilag II

b) ydelse af et tillæg til EF-godtgørelsen ved tilbagekøb

c) ydelse af et tillæg til minimumsprisen til producenten for citrusfrugter, der leveres til forarbejdning i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 1035/77 (13) og Rådets forordning (EØF) nr. 3119/93 (14).

Medlemsstaterne kan fastsætte loftet for den godtgørelse eller de tillæg, der således træffes beslutning om, inden for grænserne af de maksimale tilbagekøbspriser, der anvendes for produktionsåret 1995/96 i overensstemmelse med artikel 16, stk. 3a, artikel 16a og 16b og artikel 18, stk. 1, litra a), første led, i forordning (EØF) nr. 1035/72.

Den del af driftsfonden, der kan anvendes til finansiering af tilbagekøb, må ikke overstige 40 % det første år, 35 % det andet år, 30 % det tredje år, 20 % det fjerde år og 10 % det femte år og derefter, regnet fra den dato, hvor de nationale myndigheder har godkendt det første driftsprogram, der er forelagt af den pågældende producentorganisation for myndighederne og godkendt af disse.

4. Det i stk. 2, litra b), nævnte driftsprogram skal opfylde følgende betingelser:

a) det skal have til formål at forbedre produkternes kvalitet, øge deres handelsværdi, iværksætte salgsfremmende foranstaltninger over for forbrugerne og etablere driftsgrene med økologiske produkter

b) det skal omfatte foranstaltninger til fremme af, at de tilsluttede producenter anvender miljøvenlige teknikker, både inden for dyrkningspraksis og ved forvaltningen af udtjent materiale

c) det skal i finansieringsbestemmelserne fastsætte de fornødne tekniske og menneskelige midler til at sikre kontrollen med overholdelsen af normerne og bestemmelserne om plantesundhed og tilladte maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer.

Ved miljøvenlige teknikker forstås navnlig sådanne, der gør det muligt at nå de mål, der er fastsat i artikel 1, litra a), b) og c), i Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 (15), samt om naturpleje.

5. Den i stk. 1 nævnte finansielle støtte er lig med beløbet for de i samme stykke nævnte bidrag, der reelt er betalt, idet den dog begrænses til 50 % af beløbet for de udgifter, der reelt er afholdt efter stk. 2.

Denne procentsats forhøjes til 60 %, hvis et program eller en del af et driftsprogram forelægges:

a) enten af flere producentorganisationer, der udøver deres virksomhed i flere forskellige medlemsstater, for tværnationale foranstaltninger, undtagen de i stk. 2, litra a), nævnte transaktioner

b) eller af en eller flere producentorganisationer for foranstaltninger, der skal gennemføres af en branche.

6. Medlemsstaterne finansierer 20 % og Fællesskabet 80 % af den stk. 5 nævnte støtte.

Medlemsstaterne finansierer dog 10 % og Fællesskabet 90 % af støtten, når det drejer sig om producentorganisationer, der udøver deres virksomhed i mål nr. 1-regioner, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88 (16).

Artikel 16

1. Det i artikel 15, stk. 2, litra b), nævnte driftsprogram forelægges de nationale myndigheder, som godkender det, afviser det eller kræver det ændret under iagttagelse af bestemmelserne i nærværende forordning.

Medlemsstaterne fastsætter nationale regler for udarbejdelsen af udbudsbetingelserne for de i artikel 15, stk. 4, litra b), omhandlede foranstaltninger. De fremsender udkastet til sådanne regler til Kommissionen, der kan kræve det ændret inden for en frist på tre måneder, hvis den konstaterer, at udkastet ikke gør det muligt at nå de mål, der er fastsat i traktatens artikel 130 R og i Det Europæiske Fællesskabs program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling.

2. Producentorganisationerne giver senest den 31. januar hvert år medlemsstaten meddelelse om driftsfondens størrelse. Medlemsstaten meddeler producentorganisationen størrelsen af den finansielle støtte inden for de i artikel 15, stk. 5, fastsatte lofter.

3. En sammenslutning af producentorganisationer, der er anerkendt af den pågældende medlemsstat, kan træde i stedet for sine medlemmer ved forvaltningen af deres driftsfonde, jf. artikel 15, stk. 1, samt ved udarbejdelsen, iværksættelsen og forelæggelsen af de driftsprogrammer, der er nævnt i artikel 15, stk. 2, litra b). I så fald modtager sammenslutningen den finansielle støtte og foretager den i stk. 2 i nærværende artikel nævnte meddelelse.

4. Driftsprogrammet og dets private og offenlige finansiering er flerårig inden for mindst tre år og højst fem år.

5. At en producentorganisation eller, jf. stk. 3, en sammenslutning af producentorganisationer forelægger medlemsstaten et driftsprogram, indebærer, at denne organisation eller sammenslutning forpligter sig til at underkaste sig national kontrol og EF-kontrol i overensstemmelse med afsnit VI, for så vidt angår den korrekte anvendelse af de offentlige midler.

Artikel 17

Hvis den fælles markedsordnings almindelige instrumenter ikke er tilstrækkelige eller er uegnede for produkter nævnt i artikel 1, der er af stor økonomisk, økologisk, lokal eller regional betydning, og som er udsat for en stærk international konkurrence, kan der efter proceduren i artikel 45 vedtages særlige foranstaltninger til fremme af produkters konkurrenceevne og deres afsætning.

Disse foranstaltninger kan navnlig omfatte de aktioner, som er nævnt i artikel 19, stk. 1, litra c).

Artikel 18

1. Såfremt en producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer, der har vedtaget de samme regler, og som udøver sin virksomhed i et bestemt økonomisk område, anses for at være repræsentativ i dette område for produktionen og producenterne af et givet produkt, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra denne organisation eller sammenslutning forpligte de producenter, der er i etableret i området, og som ikke er tilsluttet en af de ovennævnte organisationer, til at anvende

a) reglerne i artikel 11, stk. 1, litra b), nr. 1

b) de regler, organisationen eller sammenslutningen har fastsat for tilbagekøb,

under forudsætning af at disse regler

- har været anvendt i mindst et år

- er anført i den udtømmende liste i bilag III

- er gjort bindende for højst tre produktionsår.

2. I denne artikel forstås ved »økonomisk område« et geografisk område, der omfatter dyrkningsområder, som grænser op til eller ligger nær ved hinanden, og som har ensartede produktions- og afsætningsvilkår.

3. En producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer anses for at være repræsentativ efter artikel 1, hvis den omfatter mindst to tredjedele af producenterne i det økonomiske område, hvori den virker, og mindst to tredjedele af produktionen i dette område.

4. Regler, der bliver gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område:

a) må ikke skade andre producenter, hverken i medlemsstaten eller i Fællesskabet

b) anvendes ikke for produkter, medmindre reglerne specielt gælder disse, der leveres til forarbejdning ifølge en kontrakt, der er underskrevet inden produktionsårets begyndelse, undtagen hvad angår reglerne om kendskab til produktionen, jf. stk. 1, litra a)

c) må ikke stride mod EF-bestemmelserne.

5. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område.

Kommissionen beslutter, at medlemsstaten skal tilbagekalde den udvidelse af reglernes anvendelsesområde, den har vedtaget:

a) hvis den konstaterer, at en sådan udvidelse medfører, at konkurrencen udelukkes inden for en væsentlig del af det indre marked, eller at den frie samhandel skades, eller at målene i traktatens artikel 39 bringes i fare

b) hvis den konstaterer, at traktatens artikel 85, stk. 1, finder anvendelse på den aftale, vedtagelse eller praksis, for hvilken udvidelsen er vedtaget. Kommissionens beslutning vedrørende denne aftale, vedtagelse eller praksis anvendes først fra tidspunktet for konstateringen

c) hvis den på grundlag af den efterfølgende kontrol i henhold til afsnit VI konstaterer, at bestemmelserne i nærværende artikel ikke er overholdt.

6. Anvendes stk. 1, kan den pågældende medlemsstat på grundlag af dokumentation beslutte, at de ikke-tilsluttede producenter skal betale organisationen eller i givet fald sammenslutningen den del af det bidrag, som de tilsluttede producenter betaler, og som anvendes til at dække:

a) de administrative omkostninger i forbindelse med den i stk. 1 omhandlede ordning

b) de udgifter til forskning, markedsundersøgelser og salgsfremmende foranstaltninger, som organisationen eller sammenslutningen gennemfører, og som hele områdets produktion drager fordel af.

7. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen den i stk. 2 nævnte liste over økonomiske områder. Senest en måned efter meddelelsen godkender Kommissionen listen eller træffer efter samråd med den pågældende medlemsstat beslutning om de ændringer, som denne skal foretage heri.

AFSNIT III

BRANCHEORGANISATIONER OG BRANCHEAFTALER

Artikel 19

1. I denne forordning forstås ved »anerkendt brancheorganisation«, i det følgende benævnt »brancheorganisation«, en juridisk person:

a) der er en sammenslutning af repræsentanter for erhvervsaktiviteterne inden for produktion, forarbejdning og afsætning af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2

b) der er oprettet på initiativ af alle eller en del af de organisationer eller sammenslutninger, den består af

c) der i en eller flere af Fællesskabets regioner udøver en række af nedenstående aktiviteter, om nødvendigt under hensyntagen til forbrugernes interesser:

- forbedring af kendskabet til produktionen og markedet og af produktions- og markedsgennemsigtigheden

- medvirken til en bedre koordinering af markedsføringen af frugt og grøntsager, bl.a. ved markedssøgning eller markedsundersøgelser

- udarbejdelse af standardkontrakter, der er i overensstemmelse med EF-reglerne

- udvikling af forædlingen af frugt og grøntsager

- informering og forskning, der er nødvendig for produktionsomlægning til produkter, der bedre tilgodeser markedets behov og forbrugernes smag og ønsker, navnlig hvad angår produktkvalitet og miljøbeskyttelse

- søgning efter metoder, der gør det muligt at begrænse anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler og andre rå- og hjælpestoffer, samtidig med at produktkvaliteten sikres og jorden og vandet beskyttes

- udvikling af metoder og midler til forbedring af produktkvaliteten

- udnyttelse og beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser

- for så vidt angår de regler for produktion og afsætning, som er opregnet i bilag III, fastsættelse af strengere regler end de nationale bestemmelser eller EF-bestemmelserne

d) der er anerkendt ifølge stk. 2.

2. Medlemsstaterne anerkender organisationer, der anmoder herom, og som er etableret på deres område, som brancheorganisationer, såfremt:

a) de udøver deres aktiviteter i en eller flere regioner i dette område

b) de repræsenterer en betydelig andel af produktionen, forarbejdningen og eventuelt afsætningen af frugt og grøntsager og af forarbejdede frugter og grøntsager i den eller de pågældende regioner, og i tilfælde af at en brancheorganisation dækker flere regioner, såfremt den godtgør en minimumsrepræsentativitet for hver omfattet erhvervsgren i hver af de omfattede regioner

c) varetager flere af de i stk. 1, litra c), nævnte aktiviteter

d) ikke selv foretager produktion, forarbejdning eller afsætning af frugt og grøntsager eller af forarbejdede frugter og grøntsager.

3. Inden anerkendelse meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvilke brancheorganisationer der har anmodet om anerkendelse, og giver alle relevante oplysninger om, hvor repræsentative de er, hvilke aktiviteter de udøver, samt alle øvrige oplysninger, der er nødvendige for en vurdering.

Kommissionen kan gøre indsigelse imod anerkendelsen inden for en frist på to måneder regnet fra det tidspunkt, den får meddelelsen.

4. Medlemsstaterne:

a) træffer beslutning om anerkendelse senest tre måneder efter indgivelsen af ansøgningen med samtlige støttedokumenter

b) træffer om fornødent beslutning om tilbagekaldelse af anerkendelsen på grundlag af den kontrol, som de med korte mellemrum skal foretage, og som vedrører brancheorganisationernes overholdelse af betingelserne for anerkendelse, og de fastsætter sanktionerne over for disse i tilfælde af tilbagekaldelse af anerkendelsen

c) giver inden for to måneder Kommissionen meddelelse om alle beslutninger om indrømmelse, afvisning eller tilbagekaldelse af anerkendelser.

5. Reglerne for, hvordan medlemsstaterne aflægger beretning til Kommissionen om brancheorganisationernes aktiviteter, vedtages efter proceduren i artikel 45.

Kommissionen sikrer sig ved kontrol i overensstemmelse med afsnit VI, at stk. 2 overholdes, og kan på grundlag af kontrollen anmode medlemsstaterne om at tilbagekalde anerkendelser.

6. Anerkendelsen indebærer tilladelse til at varetage de i stk. 1, litra c), anførte aktiviteter på de i denne forordning fastsatte betingelser.

Artikel 20

1. Hvis en brancheorganisation, der udøver sin virksomhed i en eller flere regioner, for et bestemt produkts vedkommende anses for at være repræsentativ for produktionen, forarbejdningen og eventuelt afsætningen af dette produkt, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra organisationen i en begrænset periode forpligte de i regionen/regionerne etablerede erhvervsdrivende - hvad enten de er individuelle eller ej - som ikke er tilsluttet organisationen, til at følge bestemte beslutninger eller aftaler, der er opnået enighed om inden for organisationen.

2. En brancheorganisation anses for at være repræsentativ efter stk. 1, når den omfatter mindst to tredjedele af produktionen, forarbejdningen og eventuelt afsætningen af frugt og grøntsager i den eller de pågældende regioner. Hvis en ansøgning om at udvide reglernes anvendelsesområde dækker flere regioner, skal brancheorganisationen godtgøre en minimumsrepræsentativitet for hver omfattet erhvervsgren i hver af de pågældende regioner.

3. De regler, hvis anvendelsesområde kan søges udvidet,

a) må kun vedrøre et af følgende emneområder:

- kendskab til produktionen og markedet

- strengere regler for produktion end dem, der i givet fald er fastsat i EF-bestemmelserne og de nationale bestemmelser

- regler for afsætning

- regler for miljøbeskyttelse

- foranstaltninger til salgsfremme og forøgelse af produktværdien

- indsats for beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser.

Reglerne i andet, tredje og fjerde led må kun være de i bilag III anførte

b) skal have været gældende i mindst et år

c) må kun være bindende i højst tre år

d) må ikke skade andre erhvervsdrivende, hverken i medlemsstaten eller i Fællesskabet.

Artikel 21

1. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle producenter i en eller flere regioner.

Kommissionen beslutter, at medlemsstaten skal tilbagekalde den udvidelse af reglerne, medlemsstaten har vedtaget, i de i artikel 18, stk. 5, andet afsnit, omhandlede tilfælde.

2. Hvis regler i medfør af nærværende artikel gøres bindende for erhvervsdrivende, der ikke er tilsluttet en brancheorganisation, kan medlemsstaten på grundlag af dokumentation beslutte, at de ikke-tilsluttede erhvervsdrivende, hvad enten de er individuelle eller ej, skal betale organisationen hele eller en del af det bidrag, som de tilsluttede erhvervsdrivende betaler.

AFSNIT IV

INTERVENTIONSORDNING

Artikel 22

1. Producentorganisationer eller sammenslutninger heraf kan undlade at udbyde produkter, der er leveret af de tilsluttede, til salg, idet de selv afgør, hvilke af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, hvilke mængder og hvilke perioder der skal være omfattet.

2. Producentorganisationerne eller sammenslutningerne skal disponere over de i henhold til stk. 1 tilbagekøbte produkter på en sådan måde, at den normale afsætning af de pågældende produkter ikke hindres, og således at miljøet beskyttes, navnlig vandets og landskabets kvalitet.

3. Hvis stk. 1 anvendes, betaler producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf for hvert af de produkter, der er anført i bilag II, og som er i overensstemmelse med normerne, de tilsluttede producenter den EF-tilbagekøbsgodtgørelse, der er fastsat i henhold til artikel 25, for indtil 10 % af den markedsførte produktion.

Loftet på 10 % i første afsnit anvendes for den produktion, der afsættes udelukkende af medlemmerne af den pågældende producentorganisation, eller af en anden organisation i tilfælde af anvendelse af artikel 11, stk. 1, litra b), nr. 3, andet og tredje led, men eksklusive tilbagekøb, der er foretaget efter artikel 23.

4. Loftet på 10 % i stk. 3 gælder fra det femte produktionsår regnet fra denne forordnings ikrafttrædelsesdato. De tilbagekøb, der gennemføres i overgangsperioden i de fire foregående produktionsår, må i det første, andet, tredje og fjerde produktionsår højst omfatte henholdsvis 50 %, 40 %, 30 % og 20 % af den markedsførte produktion, der fastlægges efter proceduren i artikel 45.

For citrusfrugt er andelen dog på 30 % det første produktionsår, 25 % det andet, 20 % det tredje og 15 % det fjerde.

Bestemmelserne i stk. 3, andet afsnit, anvendes på dette stykke.

Artikel 23

For de produkter, der er nævnt i bilag II, skal producentorganisationerne lade artikel 22 gælde for de landbrugere, der ikke er tilsluttet nogen af de i denne forordning omhandlede organisationer, og som anmoder herom.

EF-tilbagekøbsgodtgørelsen reduceres dog med 10 %. Endvidere tages der ved det betalte beløb hensyn, på grundlag af dokumentation, til de samlede tilbagekøbsudgifter, der afholdes af de tilsluttede. Godtgørelsen kan højst ydes for 10 % af landbrugerens markedsførte produktion.

Artikel 24

Producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf giver alle oplysninger om anvendelsen af artikel 22 og 23, navnlig om foranstaltningerne til beskyttelse af miljøet ved tilbagekøb, til de nationale myndigheder, der meddeler dem til Kommissionen.

De oplysninger, der skal meddeles, vedtages om fornødent efter proceduren i artikel 45.

Medlemsstaterne fastsætter nationale regler for udarbejdelse af udbudsbetingelserne for miljøvenlige tilbagekøbsmetoder. De fremsender udkastet til sådanne regler til Kommissionen, der kan kræve det ændret inden for en frist på tre måneder, hvis den konstaterer, at udkastet ikke gør det muligt at nå de mål, der er fastsat i traktatens artikel 130 R og i Det Europæiske Fællesskabs program for politik og handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling.

Artikel 25

1. For det første produktionsår efter nærværende forordnings ikrafttræden er EF-tilbagekøbsgodtgørelsen for hvert af de i bilag II nævnte produkter undtagen citrusfrugter lig med gennemsnittet af de laveste månedlige tilbagekøbspriser, der anvendes i produktionsåret 1995/96 ifølge artikel 16, stk. 3a, artikel 16a og 16b og artikel 18, stk. 1, litra a), første led, i forordning (EØF) nr. 1035/72.

Fra det femte produktionsår regnet fra nærværende forordnings ikrafttræden er EF-tilbagekøbsgodtgørelsen for hvert af de pågældende produkter lig med 85 % af den godtgørelse, der er fastsat i henhold til første afsnit.

Forskellen mellem den i første afsnit omhandlede godtgørelse og den i andet afsnit omhandlede godtgørelse afvikles i lige store trancher fra det andet til det femte produktionsår regnet fra nærværende forordnings ikrafttræden.

2. For citrusfrugter er EF-tilbagekøbsgodtgørelsen for det første produktionsår efter nærværende forordnings ikrafttræden for hvert af produkterne, undtagen satsumas, lig med den laveste tilbagekøbspris, der anvendes i produktionsåret 1995/96 ifølge artikel 16a og 16b og artikel 18, stk. 1, litra a), første led, i forordning (EØF) nr. 1035/72, og den højeste tilbagekøbspris for satsumas.

Fra det femte produktionsår regnet fra denne forordnings ikrafttrædelse er EF-tilbagekøbsgodtgørelsen for hvert af produkterne lig med den laveste tilbagekøbspris for klementiner som fastlagt efter bestemmelserne i første afsnit.

Forskellen mellem den i første afsnit nævnte godtgørelse og den i andet afsnit nævnte godtgørelse afvikles i lige store trancher fra det andet til det femte produktionsår regnet fra nærværende forordnings ikrafttræden.

3. EF-tilbagekøbsgodtgørelsen er et enhedsbeløb, der gælder for hele Fællesskabet.

4. De i denne artikel omhandlede beløb fastsættes, om fornødent, efter proceduren i artikel 45 ved begyndelsen af de i stk. 1 og 2 nævnte produktionsår.

Artikel 26

1. Hvis markedet for et produkt, der er nævnt i bilag II, er ramt af eller kan forudses at blive ramt af generel og strukturel uligevægt, der medfører eller kan medføre for store tilbagekøb efter artikel 22, fastsættes der efter proceduren i artikel 45 inden begyndelsen af produktionsåret for dette produkt en interventionstærskel, hvis overskridelse, der vurderes efter produkt på grundlag af tilbagekøbene i et produktionsår eller en tilsvarende periode eller ud fra den gennemsnitlige intervention i flere produktionsår, gør producenterne finansielt medansvarlige.

En overskridelse af interventionstærsklen medfører, at EF-tilbagekøbsgodtgørelsen nedsættes for det følgende produktionsår. Denne nedsættelse tages ikke i betragtning i senere produktionsår.

2. Efter proceduren i artikel 45 vedtages:

a) følgerne af tærskeloverskridelsen for hvert af de berørte produkter

b) om fornødent den nedsatte EF-tilbagekøbsgodtgørelse og gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel.

3. Denne artikel anvendes for de fire produktionsår, der følger efter nærværende forordnings ikrafttrædelse.

Artikel 27

1. Medlemsstaterne underretter hver markedsdag i hvert af de pågældende produktionsår Kommissionen om de noteringer, som konstateres på deres repræsentative producentmarkeder for bestemte produkter, der fastlægges med hensyn til handelskendetegn, såsom sort eller type, kvalitetsklasse, størrelsessortering og emballering.

2. Fortegnelsen over de i stk. 1 omhandlede markeder og produkter vedtages efter proceduren i artikel 45.

Som repræsentative efter stk. 1 anses de af medlemsstaternes markeder, på hvilke der i hele produktionsåret eller i et af de tidsafsnit, hvori produktionsåret er blevet opdelt, afsættes en væsentlig del af den indenlandske produktion af et givet produkt.

Artikel 28

1. Medlemsstaterne yder den i artikel 25 fastsatte EF-tilbagekøbsgodtgørelse til de producentorganisationer eller sammenslutninger heraf, der har gennemført tilbagekøb i henhold til artikel 22 og 23, og som skal udbetale godtgørelsen til deres medlemmer eller til ikke-tilsluttede landbrugere.

Udbetalingerne og forskudsydelserne sker på betingelser, der vedtages efter proceduren i artikel 45.

2. EF-tilbagekøbsgodtgørelsen udbetales, uden at de eventuelle økonomiske følger af en overskridelse af en interventionstærskel berøres heraf.

Godtgørelsen nedsættes desuden med de nettoindtægter, producentorganisationerne eller sammenslutningerne har oppebåret af de produkter, der er trukket tilbage fra markedet.

3. For de produkter, som producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf ikke kan disponere over til et af de anvendelsesformål, som er nævnt i artikel 29, stk. 1, er ydelse af EF-tilbagekøbsgodtgørelsen afhængig af, at produkterne anvendes i overensstemmelse med de bestemmelser, som medlemsstaterne udsteder i henhold til artikel 29, stk. 2, 3 og 4.

Artikel 29

1. De produkter, der inden for rammerne af artikel 22, stk. 3, er trukket tilbage fra markedet og ikke er blevet solgt, afsættes på en af følgende måder:

a) med hensyn til alle produkter ved

- gratis uddeling til velgørende institutioner eller stiftelser, der har medlemsstaternes godkendelse til at tage sig af personer, som i henhold til deres lands lovgivning har krav på offentlig understøttelse, navnlig fordi de ikke råder over tilstrækkelige midler til deres underhold

- gratis uddeling til straffeanstalter, feriekolonier, hospitaler og alderdomshjem, som medlemsstaterne udpeger, idet disse træffer de nødvendige foranstaltninger, så disse mængder uddeles som supplement til de mængder, som normalt indkøbes af disse institutioner

- gratis uddeling uden for Fællesskabet gennem velgørende organisationer, der er godkendt hertil af medlemsstaterne, til fordel for trængende befolkningsgrupper i tredjelande

subsidiært ved

- anvendelse til andre formål end ernæringsformål

- anvendelse som foderstoffer i frisk tilstand eller efter forarbejdning i foderstofindustrien

b) med hensyn til frugt, ved gratis uddeling til skolebørn som supplement til de måltider, der serveres i skolekantinerne

c) med hensyn til æbler, pærer, ferskner, nektariner og blodferskner ved forarbejdning til alkohol med en styrke på over 80 % ved direkte destillation af produktet

d) med hensyn til alle produkter ved overdragelse af visse kategorier af produkterne til forarbejdningsindustrien, på betingelse af, at dette ikke fører til konkurrencefordrejninger for de pågældende industrier i Fællesskabet eller for de indførte produkter. Der træffes beslutning om anvendelsen af denne bestemmelse efter proceduren i artikel 45.

2. Gratis uddeling ifølge stk. 1, litra a), første, andet og tredje led, og litra b), sker under medlemsstaternes ansvar.

Med hensyn til gratis uddeling af frugt til skolebørn kan Kommissionen dog inden for rammerne af foranstaltningerne vedrørende forskning og salgsfremstød tage initiativ til og ansvaret for lokale pilotaktioner.

3. Medlemsstaterne formidler kontakt mellem producentorganisationerne og de velgørende foreninger eller andre organer, der kan anvende de tilbagekøbte produkter inden for deres område til en af de former for gratis uddeling, der er nævnt i stk. 1, litra a) og b).

4. Overdragelse af produkterne til foderstofindustrien foretages ved licitation af det organ, som er udpeget af den pågældende medlemsstat.

Destillation i henhold til stk. 1, litra c), foretages af brænderierne, enten for egen regning eller for det organs regning, som udpeges af den pågældende medlemsstat. I det første tilfælde overdrages produkterne af det nævnte organ til brænderierne ved licitation. I det andet tilfælde overdrager organet ved licitation destillationen til brænderierne.

5. Fællesskabet afholder på betingelser, der skal fastsættes efter proceduren i artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 729/79 (17), dels transportudgifterne i forbindelse med gratis uddeling efter stk. 1, litra a) og b), dels sorterings- og emballeringsomkostningerne i forbindelse med gratis uddeling af æbler og citrusfrugter, når uddelingen foretages over et længere tidsrum som led i kontraktlige aftaler mellem producentorganisationer og de velgørende foreninger eller andre organer, der er nævnt i stk. 3.

6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, bl.a. kriterierne for licitationen, vedtages efter proceduren i artikel 45.

AFSNIT V

ORDNING FOR SAMHANDELEN MED TREDJELANDE

Artikel 30

1. Ved indførsel til Fællesskabet eller ved udførsel fra Fællesskabet af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter kan der kræves fremlagt en import- eller eksportlicens.

Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt berører anvendelsen af artikel 35 og 36.

Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. Licensudstedelsen kan gøres betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre indførslen eller udførslen inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har fundet sted inden for nævnte frist, undtagen i tilfælde af force majeure.

2. Licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 45.

Artikel 31

1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter.

2. Afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af indgangsprisen for det indførte parti, skal rigtigheden af denne pris kontrolleres ved hjælp af en fast importværdi, som beregnes af Kommissionen for hvert enkelt oprindelsesland og hvert enkelt produkt på grundlag af et vejet gennemsnit af priserne på de pågældende produkter på medlemsstaternes repræsentative importmarkeder eller på andre markeder, hvis det er relevant. Der kan dog efter proceduren i artikel 45 vedtages særlige bestemmelser til kontrol af indgangspriserne ved indførsel af produkter, som hovedsagelig er bestemt til forarbejdning.

3. Hvis den oplyste indgangspris for det pågældende parti er højere end den faste importværdi forhøjet med en margen, der fastsættes i overensstemmelse med stk. 5, og som højst må være 10 % over den faste værdi, skal der deponeres en sikkerhed svarende til importtolden, som fastsættes på grundlag af den faste importværdi.

4. Hvis indgangsprisen for det pågældende parti ikke oplyses i forbindelse med toldbehandlingen, afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af den faste importværdi eller af anvendelsen af de relevante bestemmelser i toldforskrifterne på betingelser, der fastlægges i overensstemmelse med stk. 5.

5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 45.

Artikel 32

1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af indførsel af nogle af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, pålægges indførslen til satsen i den fælles toldtarif af et eller flere af disse produkter en tillægsimporttold, hvis betingelserne i artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228 under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi, er opfyldt, undtagen i tilfælde, hvor indførslen ikke risikerer at skabe forstyrrelser på EF-markedet, eller virkningerne ikke står i forhold til det mål, der søges opnået.

2. De udløsningspriser, der kan medføre, at der pålægges en tillægsimporttold, er de priser, Fællesskabet meddeler til Verdenshandelsorganisationen.

De mængder, der skal overskrides, for at der pålægges en tillægsimporttold, fastlægges på grundlag af indførslen til Fællesskabet i de tre år, der går forud for det år, hvori de i stk. 1 nævnte skadelige virkninger opstår eller vil kunne opstå.

3. De importpriser, der tages i betragtning ved pålæggelse af en tillægsimporttold, fastlægges på grundlag af cif-importpriserne for den pågældende sending.

Med henblik herpå kontrolleres cif-importpriserne på grundlag af de repræsentative priser for det pågældende produkt på verdensmarkedet eller EF-importmarkedet.

4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 45. De omfatter navnlig:

a) de produkter, for hvilke der anvendes tillægsimporttold i henhold til artikel 5 i landbrugsaftalen

b) de øvrige kriterier, som er nødvendige for at sikre, at stk. 1 anvendes i overensstemmelse med artikel 5 i nævnte aftale.

Artikel 33

1. De toldkontingenter for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, der følger af de aftaler, der er indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der fastsættes efter proceduren i artikel 45.

2. Forvaltningen af kontingenterne kan gennemføres efter en af følgende metoder eller ved en kombination af disse metoder:

a) en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge af indgivelsen af ansøgninger (efter »først til mølle«-princippet)

b) en metode, der går ud på fordeling i forhold til de mængder, der er indgivet ansøgning for (efter den såkaldte metode med »samtidig behandling«)

c) en metode, hvor der tages hensyn til de traditionelle handelsstrømme (efter den såkaldte metode med »traditionelle/nye mønstre«).

Der kan fastsættes andre metoder.

De må ikke medføre forskelsbehandling af de berørte erhvervsdrivende.

3. Forvaltningsmetoden skal i givet fald tage hensyn til forsyningsbehovene på Fællesskabets marked og nødvendigheden af at sikre ligevægten på dette marked, idet der dog kan tages udgangspunkt i metoder, der tidligere er blevet anvendt til forvaltning af kontingenter svarende til dem, der er omhandlet i stk. 1, uden at dette berører de rettigheder, der følger af de aftaler, der er indgået inden for rammerne af handelsforhandlingerne under Uruguay-runden.

4. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser fastsætter åbning af årlige kontingenter, fastlægger om nødvendigt, med en hensigtsmæssig tidsfordeling, den forvaltningsmetode, der skal anvendes, og omfatter, hvis dette er relevant:

a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted og oprindelse

b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og

c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og disses gyldighedsperiode.

Artikel 34

1. For at muliggøre en i økonomisk henseende betydelig udførsel af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter på grundlag af priserne i den internationale handel for disse produkter og inden for de grænser, der følger af aftaler, der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan forskellen mellem disse priser og priserne i Fællesskabet i fornødent omfang udlignes ved en eksportrestitution.

2. For så vidt angår tildeling af de mængder, der kan eksporteres med restitution, skal den fremgangsmåde, der fastlægges, være:

a) den, der passer bedst til produktets art, og til situationen på det pågældende marked, således at de disponible ressourcer udnyttes så effektivt som muligt under hensyn til EF-eksportens effektivitet og struktur, uden at dette dog må føre til forskelsbehandling mellem små og store erhvervsdrivende

b) den administrativt set mindst byrdefulde for de erhvervsdrivende under hensyn til de forvaltningsmæssige krav

c) af en sådan art, at der ikke sker nogen form for forskelsbehandling mellem de berørte erhvervsdrivende.

3. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet.

Når situationen i den internationale handel eller særlige krav på visse markeder gør det nødvendigt, kan restitutionen for et bestemt produkt differentieres efter det pågældende produkts destination.

Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 45. Fastsættelsen sker med regelmæssige tidsintervaller.

Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan om fornødent ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ.

4. Restitutionerne fastsættes under hensyn til:

a) situationen og den forventede udvikling af

- priserne for frugt og grøntsager og de disponible mængder på Fællesskabets marked

- priserne i den internationale handel

b) afsætningsomkostningerne og minimumsomkostningerne i forbindelse med transporten fra Fællesskabets markeder til Fællesskabets eksporthavne eller andre eksportsteder samt transportomkostningerne mv. til bestemmelseslandet

c) det økonomiske aspekt i forbindelse med den påtænkte udførsel

d) de begrænsninger, der er en følge af de aftaler, der indgås i henhold til traktatens artikel 228.

5. De i stk. 1 nævnte priser på Fællesskabets marked fastsættes under hensyntagen til de priser, som med henblik på udførsel viser sig at være de gunstigste.

De i stk. 1 nævnte priser i den internationale handel fastsættes under hensyntagen til:

a) de faktiske noteringer på tredjelandenes markeder

b) de gunstigste priser ved inførsel til tredjelande, der er bestemmelseslande, fra andre tredjelande

c) de i de eksporterende tredjelande konstaterede producentpriser

d) tilbudspriserne ved Fællesskabets grænse.

6. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den pågældende eksportlicens.

7. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved udførsel af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, er det, der gælder på dagen for licensansøgningen, og hvis der er tale om en differentieret restitution, som gælder samme dag

a) for den i licensen angivne destination

b) for den faktiske destination, hvis denne afviger fra den destination, der er anført på licensen. I så fald må beløbet ikke overstige det beløb, der gælder for den i licensen angivne destination.

For at undgå misbrug af fleksibiliteten i dette stykke kan der træffes passende foranstaltninger.

8. Stk. 6 og 7 kan efter proceduren i artikel 45 fraviges for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse i forbindelse med fødevarehjælp.

9. Restitutionen betales, når det godtgøres, at produkterne

- er udført fra Fællesskabet

- har oprindelse i Fællesskabet, og

- hvis der er tale om en differentieret restitution, har nået den destination, der er anført på licensen, eller en anden destination, for hvilken der har været fastsat en restitution, uden at dette berører stk. 7, litra b). Undtagelser fra denne bestemmelse kan dog fastsættes efter proceduren i artikel 45, såfremt der fastlægges betingelser, der frembyder tilsvarende garantier.

10. Overholdelse af de mængdemæssige begrænsninger, der er en følge af de aftaler, der er indgået i henhold til traktatens artikel 228, sikres på grundlag af de eksportlicenser, der udstedes for de deri fastsatte referenceperioder, og som gælder for de pågældende produkter. For så vidt angår overholdelsen af de forpligtelser, der følger af de aftaler, der er indgået inden for rammerne af handelsforhandlingerne under Uruguay-runden, berøres eksportlicensernes gyldighed ikke af referenceperiodens udløb.

11. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder bestemmelser vedrørende genfordeling af de ikke tildelte eller ikke opbrugte mængder, der kan eksporteres, vedtages efter proceduren i artikel 45.

Artikel 35

1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning eller vedtaget i henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt ved indførsel af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter fra tredjelande:

- opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told

- anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning.

2. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles toldtarif.

Artikel 36

1. Der kan i samhandelen med tredjelande anvendes egnede foranstaltninger, hvis markedet inden for Fællesskabet for et eller flere af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter på grund af indførsel eller udførsel rammes eller trues af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare.

Disse foranstaltninger kan kun anvendes, henholdsvis indtil den faktiske forstyrrelse eller truslen herom er ophørt, eller indtil de mængder, der er trukket ud af handelen eller er opkøbt, er formindsket mærkbart.

Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen efter afstemningsproceduren i traktatens artikel 43, stk. 2, vedtager de generelle gennemførelsesbestemmelser til dette stykke og fastsætter de tilfælde, hvor medlemsstaterne kan træffe beskyttelsesforanstaltninger, samt grænserne herfor.

2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de nødvendige foranstaltninger, som meddeleles medlemsstaterne og straks finder anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage efter begæringens modtagelse.

3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning.

4. Denne artikel anvendes under iagttagelse af de forpligtelser, der følger af de internationale aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2.

AFSNIT VI

NATIONAL KONTROL OG EF-KONTROL

Artikel 37

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre kontrollen med overholdelsen af EF-forskrifterne for markederne for frugt og grøntsager, navnlig inden for de områder, der er anført i bilag IV.

2. Kontrollen foretages systematisk eller i form af stikprøver. Hvis kontrollen foretages i form af stikprøver, skal medlemsstaterne gennem arten og hyppigheden af de foretagne prøver og på grundlag af risikoanalyser sørge for, at kontrollen er repræsentativ for den kontrollerede foranstaltning og for hele deres område, samt at den står i et passende forhold til mængden af de frugt- og grøntsagsprodukter, der markedsføres eller opbevares med henblik på markedsføring.

Anvendelsen af de offentlige midler skal kontrolleres systematisk, uden at kontrollen på andre områder berøres heraf.

3. Medlemsstaterne påser, at de ansvarlige instanser råder over et tilstrækkeligt stort, kvalificeret og erfarent personale til effektivt at kunne udføre kontrollen af navnlig de i bilag IV anførte områder.

Artikel 38

1. Uden at dette i øvrigt berører den kontrol, de nationale myndigheder foretager i henhold til artikel 37, påhviler det Kommissionen at gennemføre eller lade gennemføre kontrol på stedet i samarbejde med den pågældende medlemsstats ansvarlige instanser for at sikre, at EF-forskrifterne for markederne for frugt og grøntsager anvendes på ensartet måde, navnlig på de i bilag IV anførte områder.

2. Kommissionen giver på forhånd den pågældende medlemsstat skriftligt meddelelse om, hvad den planlagte kontrol gælder, hvorfor og hvor den gennemføres, og på hvilken dato den begynder, samt om inspektørernes identitet og beføjelser.

Artikel 39

1. Kommissionen opretter et særligt inspektørkorps for markederne for frugt- og grøntsager, som er sammensat dels af inspektører fra Kommissionen med den fornødne faglige viden, uddannelse og erfaring til at gennemføre deres opgaver, dels af repræsentanter fra medlemsstaterne, jf. artikel 37, stk. 3.

2. Det særlige inspektørkorps udfører følgende opgaver under ledelse af Kommissionen:

a) medvirken ved kontrol, som tilrettelægges og gennemføres af medlemsstaternes ansvarlige instanser

b) gennemførelse på Kommissionens initiativ af kontrol, som den pågældende medlemsstats repræsentanter kan deltage i

c) evaluering af de etablerede nationale kontrolordninger, procedurerne og resultaterne

d) indsamling af alle oplysninger om retlige eller andre foranstaltninger, de kompetente myndigheder har truffet for at forbedre overholdelsen af EF-forskrifterne for markederne for frugt og grøntsager

e) udvikling af samarbejdet og informationsudvekslingen mellem instanserne i de forskellige medlemsstater med henblik på at medvirke til, at forskrifterne for markederne for frugt og grøntsager anvendes på ensartet måde, og at lette omsætningen af sektorens produkter.

3. Kommissionen underretter i god tid, inden den kontrol der er omhandlet i stk. 2, litra b), påbegyndes, den ansvarlige instans i den medlemsstat, på hvis område kontrollen skal finde sted.

4. Kommissionen fastlægger selv de steder, hvor kontrollen skal foretages, samt de praktiske bestemmelser vedrørende kontrollen.

Artikel 40

1. Ved udførelsen af sine opgaver har Kommissionens inspektørkorps følgende rettigheder og beføjelser, med forbehold af de begrænsninger, medlemsstaterne har pålagt deres egne inspektører i forbindelse med udøvelsen af den pågældende kontrol:

a) de har adgang til alle lokaler, lagre, arealer, anlæg og transportmidler, som er relevante for kontrollen

b) de kan anmode om redegørelser fra de berørte erhvervsdrivende

c) de har adgang til alle oplysninger og retlige, regnskabsæssige eller andre dokumenter, der kan gavne kontrollen, og kan anmode om kopier eller udskrifter. Kommissionens inspektører udviser under deres kontrolvirksomhed en optræden, der er forenelig med de regler og den praksis, der gælder for faget i den pågældende medlemsstat, og de har tavshedspligt.

2. Kommissionen opretter relevante kontakter med de ansvarlige instanser i medlemsstaterne med henblik på at udarbejde fælles kontrolprogrammer. Medlemsstaterne samarbejder med Kommissionen, så den lettere kan løse denne opgave.

3. Kommissionen sender hurtigst muligt en meddelelse om resultaterne af inspektørernes arbejde til den pågældende medlemsstats ansvarlige instans. I meddelelsen gøres der rede for de vanskeligheder og overtrædelser af de gældende bestemmelser, der måtte være konstateret.

4. Den berørte medlemsstat meddeler hurtigst muligt Kommissionen, hvilke foranstaltninger den har truffet for at bringe de pågældende vanskeligheder og overtrædelser til ophør.

Artikel 41

De resultater, der meddeles medlemsstaten i henhold til artikel 40, stk. 3, kan sidestilles med dem, der er omhandlet i artikel 5 i forordning (EØF) nr. 729/70.

AFSNIT VII

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 42

Medmindre andet er bestemt i denne forordning, finder traktatens artikel 92, 93 og 94 anvendelse på produktionen af og handelen med de i artikel 1 nævnte produkter.

Artikel 43

1. Medlemsstaterne og Kommissionen udveksler de oplysninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne forordning. De oplysninger, der skal udveksles, fastlægges efter proceduren i artikel 45. Efter samme procedure vedtages de nærmere bestemmelser vedrørende meddelelse og udbredelse af disse oplysninger.

2. Uden at det berører artikel 11 og 19, fastsættes det efter proceduren i artikel 45, hvilke oplysninger om de dyrkede arealer og de mængder, der høstes, afsættes eller ikke markedsføres i henhold til artikel 22, producentorganisationerne skal indsamle blandt deres medlemmer, og på hvilke betingelser en eller flere producentorganisationer, der udpeges af den pågældende medlemsstat, skal indsamle de samme oplysninger hos de individuelle producenter, der ikke er medlemmer af nogen af de organisationer, der er omhandlet i denne forordning.

3. Medlemsstaterne foretager den statistiske behandling af de i stk. 2 nævnte oplysninger. De gennemfører relevante kontrolforanstaltninger for at efterprøve, om de er korrekte. De giver Kommissionen meddelelse om foranstaltningerne.

Artikel 44

Der nedsættes en forvaltningskomité for friske frugter og grøntsager, i det følgende benævnt »komitéen«, som består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand.

Artikel 45

1. Når der henvises til proceduren i denne artikel, indbringer formanden sagen for komitéen, enten på eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats repræsentant.

2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Den udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.

Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af komitéen afgivne udtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. Kommissionen kan da udsætte gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum på højst en måned regnet fra datoen for denne underretning.

Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for en frist på en måned.

Artikel 46

Komitéen kan undersøge ethvert andet spørgsmål, som formanden forelægger den på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstats repræsentant.

Artikel 47

Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning, navnlig til afsnit II, III og VI, vedtages efter proceduren i artikel 45.

Artikel 48

Ved anvendelsen af denne forordning skal der på passende måde tages hensyn til både de i traktatens artikel 39 og 110 fastsatte mål.

Artikel 49

Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at straffe overtrædelser af denne forordning og forebygge og bekæmpe svig.

Artikel 50

Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative bestemmelser, som de vedtager med henblik på anvendelsen af eller i henhold til denne forordning, senest en måned efter deres vedtagelse. Det samme gælder for ændringer af disse bestemmelser.

Artikel 51

1. Udgifterne til betaling af EF-tilbagekøbsgodtgørelsen og EF-finansieringen af driftsfonden, til særforanstaltningerne, efter artikel 17, og kontrolforanstaltningerne, efter artikel 38 og 39, betragtes som interventioner til regulering af landbrugsmarkederne efter artikel 1, stk. 2, litra b), i forordning (EØF) nr. 729/70.

2. Støtte, som ydes af medlemsstaterne i henhold til artikel 14, udgør en fælles aktion, jf. artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88 (18). De skal indgå i de overslag over de årlige udgifter, der er omhandlet i artikel 31, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2328/91 (19).

Artikel 1, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2328/91 gælder for støtte, der er nævnt i nærværende stykke.

3. Udbetalingen af støtten foregår i overensstemmelse med artikel 21 i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 (20). Betalingen af restbeløbet eller refusionen sker dog ud over betingelserne i stk. 4 i nævnte artikel på grundlag af

a) en erklæring om de udgifter, medlemsstaterne har afholdt i et kalenderår, og

b) en rapport om anvendelsen af foranstaltningerne i det pågældende kalenderår udarbejdet ifølge artikel 25, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 4253/88

som skal forelægges for Kommissionen inden den 1. juli i det efterfølgende år.

4. Kommissionen vedtager gennemførelsesbestemmelserne til stk. 2 og 3 efter høring af den komité, der er nævnt i artikel 29 i forordning (EØF) nr. 4253/88.

5. Bestemmelserne i afsnit VI anvendes, uden at dette berører anvendelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 (21).

Artikel 52

Kommissionen forelægger senest den 31. december 2000 Rådet en rapport om, hvorledes denne forordning virker, eventuelt ledsaget af relevante forslag.

Artikel 53

Forordning (EØF) nr. 1035/72, nr. 3285/83, nr. 1319/85, nr. 2240/88, nr. 1121/89 og nr. 1198/90 ophæves.

Henvisninger til nævnte forordninger gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellerne i bilag V.

Artikel 54

Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1996.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

(1) EFT nr. L 118 af 20. 5. 1972, s. 1.

(2) EFT nr. L 132 af 16. 6. 1995, s. 8.

(3) EFT nr. L 325 af 22. 11. 1983, s. 8.

(4) EFT nr. L 24 af 1. 2. 1992, s. 7.

(5) EFT nr. L 137 af 27. 5. 1985, s. 39.

(6) EFT nr. L 47 af 25. 2. 1993, s. 1.

(7) EFT nr. L 198 af 26. 7. 1988, s. 9.

(8) EFT nr. L 128 af 13. 6. 1995, s. 8.

(9) EFT nr. L 118 af 29. 4. 1989, s. 21.

(10) EFT nr. L 119 af 11. 5. 1990, s. 59.

(11) EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 105.

(12) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1.

(13) EFT nr. L 125 af 19. 5. 1977, s. 3.

(14) EFT nr. L 279 af 12. 11. 1993, s. 17.

(15) EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 85.

(16) EFT nr. L 185 af 15. 7. 1988, s. 9.

(17) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13.

(18) EFT nr. L 374 af 31. 12. 1988, s. 25.

(19) EFT nr. L 218 af 6. 8. 1991, s. 1.

(20) EFT nr. L 374 af 31. 12. 1988, s. 1.

(21) EFT nr. L 388 af 30. 12. 1989, s. 18.

BILAG I

>TABELPOSITION>

BILAG II

Produkter, for hvilke der kan ydes EF-tilbagekøbsgodtgørelse jf. artikel 22, stk. 3

Blomkål

Tomater

Auberginer

Abrikoser

Ferskner

Nektariner (herunder blodferskner)

Citroner

Pærer (undtagen pærer til fremstilling af pærecider eller pæresaft)

Druer til spisebrug

Æbler (undtagen æbler til fremstilling af æblecider eller æblesaft)

Satsumas

Mandariner

Klementiner

Appelsiner

BILAG III

Udtømmende liste over regler, der er vedtaget af producentorganisationerne, og hvis anvendelsesområde kan udvides til at omfatte producenter, der ikke er medlemmer, jf. artikel 18, stk. 1

1. Regler for kendskab til produktionen

a) Erklæring om dyrkningshensigter pr. produkt og eventuelt pr. sort.

b) Meddelelse om iværksat dyrkning.

c) Erklæring om de samlede dyrkede arealer med opdeling af arealerne efter produkt og om muligt efter sort.

d) Erklæring om de forventede høstmængder og de sandsynlige høstdatoer pr. produkt og om muligt pr. sort.

e) Regelmæssig erklæring om høstmængder og lagre pr. sort.

f) Oplysning om lagerkapacitet.

2. Regler for produktion

a) Overholdelse af krav om valg af udsæd efter produktets planlagte anvendelse: friskvaremarkedet eller industriforarbejdning.

b) Overholdelse af forskrifterne om udtynding af plantager.

3. Regler for afsætning

a) Overholdelse af datoer, der er fastsat for høstens begyndelse, og overholdelse af afsætningens tidsmæssige fordeling.

b) Overholdelse af minimumskriterier for kvalitet og størrelse.

c) Overholdelse af regler om klargøring, præsentation, emballering og mærkning i første afsætningsled.

d) Angivelse af produktets oprindelse.

4. Regler for miljøbeskyttelse

a) Regler om gødning.

b) Regler om brug af plantebeskyttelsesmidler og andre metoder til beskyttelse af kulturerne.

c) Regler om maksimumsforekomst af reststoffer af plantebeskyttelsesmidler og gødningsstoffer i forbindelse med frugt og grøntsager.

d) Regler om bortskaffelse af biprodukter og udtjent materiel.

e) Regler om destruktion af tilbagekøbte produkter.

5. Regler for tilbagekøb

Regler, der er vedtaget efter artikel 20 på de i artikel 22 fastsatte betingelser.

BILAG IV

>TABELPOSITION>

BILAG V

Sammenligningstabel