DA Den Europæiske Unions Tidende C 183/12

Resumé af Kommissionens beslutning

af 17. oktober 2008

om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81

(Sag COMP/D1/38.606)

(meddelt under nummer K(2007) 5060 endelig)

(Kun den franske udgave er autentisk)

2009/C 183/07

1. Den 17. oktober 2008 vedtog Kommissionen en beslutning om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81. Kommissionen offentliggør hermed beslutningens hovedindhold og den berørte parts navn, dog således at virksomhedens berettigede interesse i, at dens forretningshemmeligheder beskyttes, er sikret. En ikke-fortrolig udgave af hele beslutningen findes på det autentiske sprog (fransk) og på engelsk på webstedet for Generaldirektoratet for Konkurrence på følgende adresse: http://ec.europa.eu/comm/competition/antitrust/cases/index.html

2. Overtrædelsen bestod i en beslutning truffet af Groupement des Cartes Bancaires »CB«(GCB) hvorved der blev truffet en række prisfastsættelsesforanstaltninger (1), som tog sigte på og resulterede i en begrænsning af konkurrencen til fordel for de store franske banker, der kontrollerer GCB. Ved at øge omkostningerne i forbindelse med betalings- og kreditkort udstedt af nye medlemmer har de foranstaltninger, der er truffet af GCB, i praksis haft den konsekvens, at priserne for betalingskort i Frankrig er blevet fastholdt over et niveau, der ville have været resultatet af fri konkurrence, og at antallet af bankkort, der er udstedt til konkurrencedygtige priser, er blevet begrænset.

3. I forbindelse med sin beslutning analyserer Kommissionen grundigt indholdet af gebyrforanstaltningerne og konkluderer, at de både tager sigte på og resulterer i begrænsning af konkurrencen. Den hensigt, der blev givet udtryk for af topledelsen af de store banker og af GCB under forberedelsen af foranstaltningerne, udgør yderligere bevis (hidrørende fra kontroller foretaget den 20. og 21. maj 2003), der styrker denne konklusion (2).

4. Kommissionen har set nærmere på de anvendte priser og antallet af kort, der blev udstedt af nye medlemmer og de store ledende banker. Resultaterne beviser, at de nye medlemmer, der var omfattet af foranstaltningerne, var ude af stand til at udstede kort til de lavere priser, som de oprindeligt havde planlagt at fastsætte (fordi foranstaltningerne ikke gjorde det muligt), og de har ikke udstedt så mange kort som de havde planlagt, før foranstaltningerne blev vedtaget. Det fremgik desuden, at de ledende banker ikke havde været nødt til at sænke priserne som følge af konkurrencepres fra de nye medlemmer.

5. I sin beslutning argumenterer Kommissionen også nøje for, at der foreligger et frihjulsproblem (free-riding) mellem kortudstederne og de handlende, der tilsluttes. Det påvises i beslutningen, at MERFA ikke tilskynder til tilslutning, i modsætning til hvad banksammenslutningen hævder. Markedet for tilslutning af handlende domineres næsten udelukkende af de ledende banker, og der er betydelige hindringer for adgang til det (3).

6. GCB's påstand om, at betingelserne i artikel 81, stk. 3, i EF-traktaten vil blive opfyldt, er ikke dokumenteret. Der er ingen effektivitetsgevinster eller fordele for forbrugerne — snarere tværtimod. GCB's argument (med hensyn til foranstaltningernes nødvendighed) om, at der ikke ville være nogen anden mekanisme til afbalancering af kortudstedelse og tilslutning end MERFA modsiges af andre indlæg fra GCB om, at de franske interbankgebyrer, ud over at være en betaling for tjenesteydelser, udgør en mekanisme, der afbalancerer tilslutning og udstedelse.

7. Der pålægges ikke bøder som følge af denne beslutning, eftersom foranstaltningerne blev anmeldt til Europa-Kommissionen, og klagepunktsmeddelelsen ikke omhandlede bøder.

(1) En mekanisme til regulering af tilslutningsfunktionen (benævnt »MERFA« med de franske initialer), en ændring af gebyret for medlemskab af GCB, et yderligere medlemskabsgebyr og et såkaldt gebyr for »sovende medlemmer, der vågner op«.

(2) De store banker, der formelt vedtog foranstaltningerne i deres egenskab af medlemmer af GCB's bestyrelse, deltog i mere end et år i forberedelse og tilpasning af foranstaltningerne.

(3) De faste investeringsomkostninger er meget høje. For at udvikle tilslutningen på den måde, som det kræves for at undgå MERFA, vil en bank desuden skulle opretholde forbindelser med et stort antal små handlende, hvilket ikke er muligt for online-banker og bankafdelingerne under store detailhandelsvirksomheder, fordi de ikke har noget branchenetværk. Hertil kommer, at de mest indbringende handlende og de mest indbringende placeringer for pengeautomater ikke længere er tilgængelige.