A4-0450/98

Beslutning om harmonisering af andre former for beskyttelse end flygtningestatus i Den Europaeiske Union

Europa-Parlamentet,

* der henviser til traktaten om Den Europaeiske Union, saerlig afsnit VI,

* der henviser til Amsterdam-traktaten af 2. oktober 1997,

* der henviser til den europaeiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder af 4. november 1950,

* der henviser til Genève-konventionen om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951, som aendret ved New York-protokollen af 31. januar 1967,

* der henviser til verdenserklaeringen om menneskerettigheder af 10. december 1948,

* der henviser til FN's konvention mod tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedvaerdigende behandling eller straf af 10. december 1984,

* der henviser til meddelelse fra Kommissionen til Raadet og Europa-Parlamentet om indvandrer- og asylpolitikken (KOM(94)0023-C3-0107/94),

* der henviser til sin beslutning af 21. september 1995 om ovennaevnte meddelelse ((EFT C 269 af 16.10.1995, s. 156.)),

* der henviser til Raadets resolution om en harmoniseret holdning til spoergsmaalene vedroerende modtagertredjelande af 30. november/1. december 1992, Raadets konklusioner vedroerende lande, hvor der generelt ikke er nogen alvorlig risiko for forfoelgelse af 30. november/1. december 1992, Raadets resolution om aabenbart grundloese asylansoegninger af 30. november/1. december 1992,

* der henviser til Raadets resolution om mindstegarantier for behandling af asylsager af 20. juni 1995 ((EFT C 274 af 19.09.1996, s. 13.)),

* der henviser til Raadets faelles holdning vedroerende harmoniseret anvendelse af definitionen af udtrykket flygtning af 4. marts 1996 ((EFT L 63 af 13.03.1996, s. 2.)),

* der henviser til Raadets resolution af 14. oktober 1996 om fastsaettelse af prioriteter for samarbejdet om retlige og indre anliggender for perioden 1. juli 1996 til 30. juni 1998 ((EFT C 319 af 26.10.1996, s. 1.)),

* der henviser til Dublin-konventionen af 15. juni 1990 om fastsaettelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansoegning, der indgives i en af Den Europaeiske Unions medlemsstater,

* der henviser til forslag om en faelles aktion i medfoer af artikel K.3 stk.2, litra b), i traktaten om Den Europaeiske Union vedroerende midlertidig beskyttelse af fordrevne personer (KOM(98)0372 - C4-0505/98 - 97/0081(CNS) og KOM(98)0372 - C4-0506/98 - 98/0222(CNS)),

* der henviser til Raadets resolution om af 18. december 1997 om fastsaettelse af prioriteter for samarbejdet om retlige og indre anliggender for perioden 1. januar 1998 til Amsterdam-traktatens ikrafttraeden ((EFT C 11 af 15.01.1998, s. 1.)),

* der henviser til andragende 0852/97 af Friedrich Magirius, tysk statsborger, m.fl. om Den Europaeiske Unions asylpolitik,

* der henviser til betaenkning fra Udvalget om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender og udtalelse fra Udvalget om Kvinders Rettigheder (A4-0450/98),

A. der henviser til, at ifoelge verdenserklaeringen om menneskerettigheder har enhver ret til beskyttelse mod forfoelgelse og til at faa asyl inden for enhver stat, og at denne grundlaeggende ret indgaar i de europaeiske staters tradition for respekt for det enkelte menneske,

B. der henviser til, at flygtninges status er omhandlet i Genève-konventionen, som alle medlemsstaterne i Den Europaeiske Union har undertegnet, og at staterne i denne konvention har forpligtet sig til at beskytte enhver, som frygter at blive forfulgt paa grund af sin race, religion, nationalitet eller sit tilhoersforhold til en samfundsgruppe eller sine politiske anskuelser, forudsat ingen af de i konventionens artikel 1, stk. F. indeholdte undtagelsesbestemmelser finder anvendelse,

C. der henviser til, at en flygtning i Genève-konventionen defineres som en person, der som foelge af velbegrundet frygt for forfoelgelse paa grund af sin race, religion, nationalitet, sit tilhoersforhold til en bestemt social gruppe eller sine politiske anskuelser befinder sig uden for det land, i hvilket han har statsborgerret,

D. der henviser til, at alle - og navnlig kvinder - der har vaeret eller naerer begrundet frygt for at blive ofre for systematisk koensbestemt forfoelgelse i forbindelse med krig eller alvorlige borgerlige uroligheder, som medlemmer af en samfundsgruppe skal anerkendes som flygtninge i henhold til Genève-konventionen,

E. der paa baggrund af de seneste kriser mener, at aarsagerne til disse flygtningestroemme paa ingen maade maa forveksles med aarsagerne til andre befolkningsbevaegelser, og at asylpolitikkens saerlige kendetegn kraever, at der skelnes klart mellem asylpolitik og indvandrerpolitik,

F. der henviser til, at Raadet er ved at forberede en fremtidig strategi for Den Europaeiske Union paa indvandrer- og asylomraadet, og at der ikke i denne forbindelse skelnes tilstraekkeligt klart mellem indvandrer- og asylspoergsmaal, og at Parlamentet omgaaende boer hoeres herom,

G. der henviser til, at indrejse, ophold og status for personer, der soeger international beskyttelse paa medlemsstaternes omraade, ikke kan reduceres til et spoergsmaal om disse staters indre sikkerhed, men at disse forhold vedroerer politiske og moralske vaerdier, som er garanteret af de internationale konventioner, staterne har undertegnet,

H. der henviser til, at asylpolitikken ikke laengere kan haandteres udelukkende paa nationalt niveau, og at der derfor paa grundlag af Amsterdam-traktatens afsnit IV boer fastlaegges en fremgangsmaade for effektiv beskyttelse af alle, som har behov for international beskyttelse,

I. der henviser til, at det ogsaa med en saadan fremgangsmaade boer vaere muligt paa laengere sigt at eliminere eller begraense aarsagerne til, at der opstaar flygtningestroemme, eller at personer soeger international beskyttelse, hvilket baade forudsaetter et mere intensivt samarbejde med transitlandene og de vigtigste oprindelseslande, overvejelser af, hvordan udviklingssamarbejdet og den oekonomiske hjaelp kan udvides, et hoejere niveau for overholdelse af menneskerettighederne i de paagaeldende lande og bekaempelse af den organiserede menneskesmugling,

J. der henviser til, at der i de senere aarsom helhed betragtet i gennemsnit har vaeret en faldende tendens i antallet af asylansoegninger i Den Europaeiske Union, hvilket ikke udelukker meget store forskelle mellem medlemsstaterne, og en stagnation i tildelingen af flygtningestatus i flere lande, som ikke kan forklares med en forbedring af menneskerettighedssituationen i verden,

K. der henviser til, at flere medlemsstater i de seneste aar har skaerpet deres asyl- og indvandrerpolitik, saa personer, der soeger international beskyttelse i EU-landene, udsaettes for stadig mere rigoristiske vilkaar, og der bliver stadig flere betingelser, som asylansoegere skal opfylde for at faa adgang til procedurerne for tildeling af flygtningestatus,

L. der henviser til, at medlemsstaterne ikke har haft en faelles fremgangsmaade i spoergsmaalet om den »passende beskyttelse i overensstemmelse med national ret« for personer, som ikke kan paaberaabe sig flygtningestatus, selv om deres grundlaeggende rettigheder trues i tilfaelde af udvisning, som er omtalt i Raadets faelles holdning af 4. marts 1996, og at den ordning om midlertidig beskyttelse af fordrevne, der for oejeblikket behandles i Raadet, ikke er relevant for disse personers situation,

M. der henviser til, at denne situation i flere af Unionens medlemsstater giver sig udslag i et juridisk tomrum mellem hhv. bestemmelserne i Genève-konventionen og ordningen om midlertidig beskyttelse, som kun gaelder krisesituationer og massiv tilstroemning af fordrevne,

N. der henviser til, at der er betydelige forskelle paa medlemsstaternes nationale bestemmelser om personer, som ikke kan paaberaabe sig flygtningestatus, selv om deres grundlaeggende rettigheder er truet i tilfaelde af udvisning; i nogle tilfaelde er der tale om et egentligt supplement til flygtningestatus, mens der i andre lande ikke findes andre former for bestemmelser om beskyttelse som alternativ til den, der hviler paa Genève-konventionen,

O. der henviser til, at disse uensartede retlige bestemmelser i medlemsstaterne kan neutralisere Unionens nuvaerende bestraebelser paa at indfoere en bedre ansvarsfordeling, naar det gaelder modtagelse af og ophold for personer, som soeger beskyttelse, ligesom de kan skade solidariteten mellem medlemsstaterne,

P. der henviser til, at en stoerre tilnaermelse af andre former for beskyttelse end flygtningestatus i Den Europaeiske Union i de paagaeldende personers og medlemsstaternes interesse boer forberedes allerede nu, og at ansoegerlandene maa inddrages i dette arbejde,

1. fastslaar, at ansoegning om asyl er udoevelse af en grundlaeggende rettighed, og minder om, at de europaeiske stater ikke kun har pligt til at bekaempe aarsagerne til, at der opstaar flygtningestroemme, men at de ogsaa i overensstemmelse med deres traditioner for respekt for individet og overholdelse af de internationale forpligtelser, som de har paataget sig, har pligt til effektivt at gennemfoere denne ret;

2. konstaterer, at Raadet siden begyndelsen af 90'erne uden at hoere Parlamentet har truffet flere afgoerelser om asylspoergsmaal, som navnlig har medfoert formalisering af visse kriterier for naegtelse af asylansoegeres adgang til behandling af deres anmodning om flygtningestatus, ogsaa selv om der kun har vaeret tale om resolutioner og henstillinger uden retsvirkning;

3. konstaterer, at selv om en harmoniseret anvendelse af udtrykket flygtning i Genève-konventionens artikel 1 var noedvendig i forbindelse med, at asylpolitikken overgik til at blive et faellesskabsanliggende, har Raadets faelles holdning vedroerende harmoniseret anvendelse af definitionen af udtrykket flygtning af 4. marts 1996 medfoert, at nogle medlemsstaters mere restriktive fortolkning af Genève-konventionen er blevet godkendt;

4. beklager, at niveauet med hensyn til tildelingen af flygtningestatus i henhold til Genève-konventionen varierer staerkt fra land til land trods bestraebelserne paa at harmonisere kriterierne for indrejsetilladelse;

5. fastslaar paa ny, at Genève-konventionen ogsaa boer gaelde for personer, der udsaettes for forfoelgelse fra tredjemands side, hvis staten er ude af stand til at beskytte sine borgere;

6. understreger, at behandlingen af asylsagerne boer afsluttes inden for en rimelig frist, hvilket paa nuvaerende tidspunkt i flere medlemsstater langtfra er tilfaeldet;

7. beklager, at Amsterdam-traktaten ikke indeholder en udbygning af det teoretiske fremskridt, som foelger af en overfoerelse af asylpolitikken fra tredje til foerste soejle, i form af indfoerelse - ved dens ikrafttraeden - af egentlige ordninger for demokratisk og retlig kontrol, saaledes at Europa-Parlamentet kunne inddrages snaevert i forberedelsen af afgoerelserne;

8. opfordrer Kommissionen til omgaaende at ivaerksaette en harmonisering af medlemsstaternes lovgivninger om de forskellige aspekter af asylpolitikken, saa der kan fremsaettes forslag herom, naar Amsterdam-traktaten traeder i kraft;

9. kraever, at disse forslag er i overensstemmelse med aand og bogstav i Genève-konventionen, konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og De Forenede Nationers konvention mod tortur, baade med hensyn til procedurerne, grundig behandling af asylansoegningerne og indholdet af de tildelte rettigheder, og at ethvert udkast til en harmoniseret anvendelse af definitionen af udtrykket flygtning er i overensstemmelse med De Forenede Nationers Flygtningehoejkommissariats haandbog om procedurer og kriterier for tildeling af flygtningestatus, idet alene dette organ har bemyndigelse til at fortolke Genève-konventionen;

10. konstaterer, at der er store forskelle paa de enkelte landes lovgivning om anden beskyttelse end flygtningestatus;

11. er bekymret over tendensen til i nogle medlemsstater at lade en midlertidig retsstilling, som er ensbetydende med en status som retsloes, erstatte anerkendelse af egentlig flygtningestatus i henhold til Genève-konventionen;

12. haaber, at Raadet i naert samarbejde med Parlamentet vil gennemfoere punkt 4, litra g): »droeftelse af subsidiaere former for beskyttelse saasom de facto-beskyttelse og humanitaer opholdstilladelse« i sin resolution af 14. oktober 1996, og at denne droeftelse suppleres med et forslag fra Kommissionen;

13. mener, at dette forslag - ledsaget af en tidsplan - boer indebaere en form for supplerende beskyttelse for de personer, som ikke kan opnaa flygtningestatus som defineret i Genève-konventionen, saaledes at medlemsstaterne i overensstemmelse med deres internationale forpligtelser paa menneskerettighedsomraadet faar mulighed for at tildele de paagaeldende en saerlig status;

14. oensker at blive hoert om dette forslag i god tid og foreslaar, at forslagets supplerende beskyttelse med udgangspunkt i de internationale aftaler om beskyttelse af menneskerettighederne isaer kommer til at gaelde for:

* personer, som er flygtet fra deres hjemland, og/eller ikke kan vende tilbage, fordi deres liv, sikkerhed eller frihed er truet af udbredt vold, aggression fra en fremmed magts side, indre konflikter, massive overtraedelser af menneskerettighederne eller andre alvorlige forstyrrelser af den offentlige orden,

* personer, som er flygtet fra deres hjemland, og/eller ikke kan vende tilbage, fordi de med rette kan befrygte, at de vil blive udsat for tortur, seksuel vold eller vold i tilknytning til seksuel orientering, umenneskelig eller nedvaerdigende behandling, doedsstraf eller andre overtraedelser af deres grundlaeggende rettigheder;

15. kraever, at der ved definitionen af de personkategorier, som har behov for beskyttelse i forbindelse med kvinders rettigheder, tages hensyn til koensbestemt brug af vold og undertrykkelse, herunder isaer handel med kvinder, som internationalt anerkendte kriterier; kvinder boer derfor ydes den noedvendige medicinske og psykologiske hjaelp og tildeles egen status uafhaengigt af deres paaroerendes status;

16. mener, at anden beskyttelse end flygtningestatus skal indebaere visse rettigheder for de beroerte personer;

17. finder, at der under hensyntagen til det enkelte tilfaelde skal vedtages foranstaltninger til integrering i samfundet og paa arbejdsmarkedet; der skal traeffes foranstaltninger for at sikre, at der ydes uledsagede mindreaarige boern saerlig beskyttelse i henhold til UNHCR's retningslinjer, herunder en passende indkvartering fra det tidspunkt, hvor ansoegningen om anerkendelse af flygtningestatus indgives;

18. understreger, at de andre former for beskyttelse end flygtningestatus, ikke maa vaere til hinder for en uindskraenket anvendelse af Genève-konventionen, ligesom de boer adskille sig fra ordningen om midlertidig beskyttelse;

19. konstaterer, at det oestrigske formandskab med sit strategipapir om indvandrer- og asylpolitikken har givet en nyttig impuls til en droeftelse paa europaeisk niveau;

20. haaber, at de personer, der anmoder om anden beskyttelse en flygtningestatus, og som afvises i foerste instans, faar mulighed for ved enhver form for tilbagesendelse eller tilbagevisning ved graensen at appellere med opsaettende virkning;

21. haaber, at de nationale parlamenter, parlamenterne i ansoegerlandene, De Forenede Nationers Hoejkommissariat for Flygtninge og de beroerte ngo'er inddrages i droeftelser med henblik paa udarbejdelse af en reel beskyttelse som et supplement til flygtningestatus i Den Europaeiske Union;

22. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og parlamenter samt ansoegerlandenes regeringer og parlamenter.