Nr. C 230/18 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 10. 9. 81 
Udtalelse  om automobilsektoren 
Udvalgets  udtalelse  har ingen  tekst  som  grundlag. 
A. UDTALELSENS  JURIDISKE  GRUNDLAG 
Udvalget  besluttede  på sin 185.  plenarforsamling  den 25. og 26. februar  1981,  på forslag  fra sit 
præsidium  at afgive  en udtalelse  om det nævnte  emne. 
B. DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALGS  UDTALELSE 
Det økonomiske  og sociale  Udvalg  vedtog  på sin 189.  plenarforsamling,  afholdt  i Bruxelles, 
den 1., 2. og 3. juli 1981,  sin udtalelse  om det nævnte  emne. 
Udtalelsens  ordlyd  er følgende: 
DET  ØKONOMISKE  OG  SOCIALE  UDVALG  HAR  -
under  henvisning  til forretningsordenens  artikel  20, 
stk. 4, 
under  henvisning  til beslutning  truffet  af Udvalget  den 26. 
februar  1981  efter  forslag  fra præsidiet  om  at afgive 
initiativudtalelse  om  automobilsektoren  og  pålægge 
afdelingen  for industri,  handel,  håndværk  og tjeneste-
ydelser  at varetage  det forberedende  arbejde, 
under  henvisning  til udtalelse  vedtaget  af afdelingen  for 
industri,  handel,  håndværk  og tjenesteydelser  på mødet 
den 2. og 3. juni  1981, 
under  henvisning  til mundtlig  beretning,  aflagt  af ord-
føreren,  Antoine  Laval,  og 
under  henvisning  til forhandlingerne  på den  189.  plenar-
forsamling  den 1., 2. og 3. juli 1981,  mødet  den  1. juli 
1981  -
med 50 stemmer  mod  34,  mens  6 undlod  at stemme 
VEDTAGET  FØLGENDE  UDTALELSE: 
1.1. Blandt  de mange  industrigrene,  som  i de senere  år 
har været  inde  i en omstruktureringsproces,  indtager 
automobilindustrien  en fremtrædende  plads  i kraft  af 
dens  betydning  for beskæftigelsen  og samfundsøkonomi-
en, idet  den  i mange  år har været  en drivfjeder  bag den 
økonomiske  vækst.  Den  tegner  sig for 5 - 8 % af indu-
striens  samlede  produktion;  bileksporten  udgør  i alt 
8 - 12 % af EFs  industrieksport.  Den  beskæftiger  direkte omtrent  2 mio  mennesker,  mens  6 mio  arbejder  i 
tilknyttede  erhverv  (bl.a.  forhandling,  vedligeholdelse  og 
reparation  af biler  samt  komponentfremstilling). 
1.2. På  grund  af servicevirksomhedens  økonomiske 
og sociale  betydning  finder  Udvalget  det nødvendigt,  at 
man betragter  beskæftigelsen  inden  for automobilpro-
duktionen  og inden  for reparations-  og vedligeholdelses-
sektoren  under  ét. Det  udtrykker  ønske  om,  at der bliver 
foretaget  en helhedsvurdering  af de beskæftigelsesmæssi-
ge konsekvenser  af de tekniske  fremskridt  på automobil-
området  med  den  øgede  holdbarhed,  som  energi-  og 
råstofbesparelserne  medfører  for automobilerne. 
1.3. Sektorens  nuværende  vanskeligheder  er dels  kon-
junkturbetingede,  dels  strukturbetingede.  Spørgsmålet 
er, om sektoren  kan  fastholde  sin nøglebetydning  med  de 
udfordringer,  som  er affødt  af energikrisen  og visse 
tredjelandes  fremtrængen  på såvel  EF-  som  verdensmar-
kedet.  I den nuværende  situation  er det i øvrigt  svært  at se, 
hvilken  anden  sektor  der skulle  kunne  træde  i bilindustri-
ens sted  og give  lige så store  muligheder  for beskæftigelse 
og afsætning  og dermed  fungere  som  drivkraft  for 
samfundsøkonomien. 
1.4. Alle  disse  problemer  er allerede  blevet  behandlet  i 
forskellige  organer;  i særdeleshed  har  Kommissionen  til 
brug  for Europa-Parlamentet  udarbejdet  et dokument, 
som indeholder  en vurdering  af bilindustriens  situation. 
Europa-Parlamentet  selv  har i en beslutning  fra januar 
1981  taget  stilling  til den  europæiske  bilindustri;  det 
analyserede  spørgsmålets  forskellige  sider  og henstillede, 
at der på EF-plan  opstilledes  en strategi,  så bilindustrien 
kunne  imødegå  udfordringerne  og vanskelighederne. 
Europa-Parlamentet  giver  et klart  svar  på spørgsmålet  om 
bilindustriens  rolle  fremover,  idet Parlamentet  er overbe-
10. 9. 81 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 230/19 
vist om,  at det vil være  muligt  for automobilindustrien  at 
sikre  den europæiske  økonomi  en ny dynamik  og udvik-
ling. 
1.5. Udvalget  udtrykker  tilfredshed  med: 
a) Europa-Parlamentets  initiativ  og hovedlinjerne  i dets 
beslutning,  hvor  der slås  til lyd for en fællesskabsstra-
tegi (ekstern  handelspolitik,  fællesmarked,  forskning 
og udvikling,  industriens  struktur  og socialpolitik); 
b) at Kommissionen,  efter  en erklæring  fra de ansvarlige 
kommissionsmedlemmers  side,  har  taget  hensyn  til 
beslutningen  og vil udarbejde  et nyt  dokument  om 
automobilindustrien. 
1.6. Udvalget  skal  imidlertid  belyse  nogle  aspekter, 
fremdrage  andre  og fremsætte  supplerende  forslag: 
a) i lyset  af de seneste  analyser  af situationen  i de sidste 
par måneder  og den  forventede  udvikling; 
b) på baggrund  af Kommissionens  erklæring  af 10. juli 
1981  vedrørende  den  europæiske  automobilindustri, 
som bør  tages  op til indgående  behandling; 
c) i betragtning  af Japans  kraftige  eksportfremstød,  både 
i EF og tredjelande; 
d) i lyset  af de foranstaltninger,  som  USA  har truffet  og 
genetableringen  af de amerikanske  firmaers  konkur-
renceevne  på kort  og mellemlang  sigt; 
e) på baggrund  af de importbegrænsninger,  som  Japan 
selv er gået  med  til at foretage  i eksporten  til det 
amerikanske  marked; 
f) ud fra det princip,  at et større  samarbejde  mellem  de 
europæiske  fabrikanter,  EFs  medlemsstater  og EF-
instanserne  er påkrævet  på en række  områder. 2.2. På  baggrund  af denne  situation  og de forskellige 
strukturelle  forhold,  i kraft  af hvilke  den  japanske 
industri  har  erobret  et forspring,  som  umuligt  kan 
indhentes  på kort  sigt,  samt  de frivillige  eksportbegræns-
ningsaftaler,  som  er indgået  mellem  USA  og Japan,  finder 
Udvalget  det nødvendigt,  at Japan  selv  frivilligt  begræn-
ser sin eksport  for at lægge  en dæmper  på sit ekspansio-
nistiske,  markedsforstyrrende  fremstød  og for at undgå 
protektionistiske  reaktioner.  EFs  industri  som  helhed  må 
og skal  have  et tilstrækkelig  langt  pusterum  til at genfinde 
en ny dynamik  og dermed  vinde  sin konkurrenceevne 
tilbage. 
2.3. Udvalget  ser med  tilfredshed  på, at Japan  efter 
handelsforhandlingerne  i juni anerkender  den meget  store 
betydning  af det  moderniseringsprogram,  den  euro-
pæiske  bilindustri  er gået  ind  i, og at Japan  over  for 
Kommissionen  har forsikret,  at eksporten  af biler  til EF 
vil blive  dæmpet  i 1981,  således  at der  ikke  sker  en 
omledning  af biler  til det europæiske  marked  som  følge  af 
foranstaltninger,  truffet  over  for USA  og Canada. 
Udvalget  noterer  også,  at Japan  fornylig  har  givet 
yderligere  garantier  med  hensyn  til salg  i Forbunds-
republikken  Tyskland,  Belgien  og Nederlandene. 
Udvalget  henstiller  alligevel,  at Kommissionen  ikke  svæk-
ker sin  overvågning  af den  japanske  import  og sine 
bestræbelser  for om muligt  at opnå  en EF-aftale  med 
Japan  om frivillig  japansk  begrænsning  fra 1982  af det 
samlede  salg  til EF af alle former  for motorkøretøjer,  idet 
der særlig  passes  på de markeder,  hvor  penetrationen  er 
over gennemsnittet. 
2.4. EF-instanserne  må derfor  følge  nøje  med  i udvik-
lingen  omkring  alle  de frivillige  eksportbegrænsnings-
aftaler,  der om  muligt  skal  indeholde  klare  regler  for, 
hvordan  den  samlede  importmængde  skal  fordeles  over 
perioden,  således  at de kan  gribe  ind  i tilfælde  af, at 
aftalerne  - ligesom  for  skibsbygningsindustriens  ved-
kommende  - alligevel  ikke  bliver  overholdt  (eventuelt 
kan der træffes  direkte  beskyttelsesforanstaltninger). 
2. Handelspolitik  og forbindelserne  med  tredjelande 
2.1. Udvalget  må med  beklagelse  fastslå,  at der ikke 
findes  nogen  egentlig  fælles  handelspolitik  inden  for 
automobilsektoren.  De handelsmæssige  problemer,  som 
opstår  i forholdet  til tredjelande,  løses  for  øjeblikket 
hovedsagelig  af medlemsstaterne  selv.  EF står  følgelig 
svagt  over  for de lande,  fra hvilke  importpresset  er størst; 
dette  gælder  især  Japan,  som  udnytter  den  manglende 
enhed  til dels  at trænge  ind i EF via de mest  åbne  markeder 
- hovedsagelig  i de lande,  som  ikke  råder  over  nogen 
automobilindustri  - og  dels  mere  generelt  at vinde 
indpas  på samtlige  købedygtige  markeder. 2.5. Udvalget  understreger,  at industrien  simpelthen 
må have  et så langt  pusterum,  at der kan samles  kræfter  til 
et nyt opsving;  tiden  skal  ikke  kun  udnyttes  til at foretage 
de nødvendige  strukturelle  og tekniske  tilpasninger;  også 
salgsapparatet  må tilføres  mere  dynamiske  og videnska-
belige  elementer. 
Ser man  på spørgsmålet  med  forbrugerøjne,  er det 
Udvalgets  opfattelse,  at de europæiske  firmaer  ville  stå 
stærkere  i konkurrencen,  hvis  de indrømmede  deres 
kunder  de samme  fordele,  som  visse  producenter  i 
tredjelande  normalt  tilbyder  med  hensyn  til f.eks. 
garantiperiodens  længde,  »alt  inklusive«-priser  osv. 
Nr. C 230/20 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende 10. 9. 81 
2.6. Blandt  de øvrige  tredjelande  har også  Spanien, 
som ønsker  at blive  optaget  i EF, en omfattende  automo-
bilindustri.  Med  udsigt  til, at Spanien  får lettere  adgang  til 
EF-markedet,  og med  de deraf  følgende  forskelle  mellem 
toldafgifterne  understreger  Udvalget,  at de spanske  told-
afgifter  på import  af færdigmonterede  automobiler  må 
sænkes  så meget,  at de ikke  ligger  højere  end de eksterne 
toldsatser,  som  EF anvender  over  for Spanien;  dette  må 
ske, inden  Spanien  bliver  medlem  af EF. 
Også  hvad  angår  Spaniens  holdning  i spørgsmålet  om 
import  fra Japan,  er en vis form  for samordning  påkræ-
vet. 
2.7. Dette  hindrer  ikke,  at en global  balance  mellem 
de tre vigtigste  produktionsområder  - USA,  Japan  og EF 
— fortsat  bør tilstræbes  på det handelspolitiske  område 
og inden  for det industrielle  samarbejde. 
3. Den  endelige  gennemførelse  af det fælles  marked  -
fjernelsen  af de endnu  eksisterende  tekniske  hindrin-
ger for EF-samhandelen 
3.1. Selv  om der  er gjort  betydelige  fremskridt  med 
fjernelsen  af de tekniske  samhandelshindringer  inden  for 
EF, er der fortsat  en række  uløste  problemer,  som  kræver 
en politisk  beslutning. 
3.2. Rådet  mangler  endnu  at vedtage  vigtige  direkti-
ver (f.eks.  direktiverne  om dæk  og vindskærme),  før der 
kan indføres  en egentlig  EF-typegodkendelsesprocedure 
for færdigmonterede  privatkøretøjer.  Denne  forsinkelse 
skyldes  ikke  længere  primært  tekniske  årsager:  når først 
disse  sidste  direktiver  er blevet  vedtaget,  træder  EF-type-
godkendelsesproceduren  i funktion,  og den  skal  således 
ikke kun  anvendes  på EF-produkter,  men  også  på 
produkter  fra tredjelande. 
3.3. I  sin udtalelse  om godkendelse  af motorkøretøjer 
og anhængere  hertil  (*) anmodede  Udvalget  Kommissio-
nen om at sikre  den  størst  mulige  samordning  medlems-
staternes  myndigheder  imellem  forud  for enhver  godken-
delse  af motorkøretøjer  fra tredjelande,  og på baggrund 
af de konsekvenser,  som  en typegodkendelse  efter  denne 
procedure  har  for  hele  Fællesskabet,  skal  Udvalget 
gentage  denne  anmodning. 
3.4. Udvalget  understreger  desuden,  at denne  proce-
dure  kun  bør  anvendes,  hvis  der samtidig  indføres  en 
klausul  om,  at EF-produkter  skal  sikres  en tilsvarende 
behandling  i tredjelande.  Denne  klausul  skal  have  generel 
gyldighed,  men  er især  relevant  for områder,  hvor  disse lande  fortsat  opretholder  handelshindringer,  som  kan 
vanskeliggøre  eksporten  fra EF (jf. ØSUs  udtalelse  om 
fællesskabscertificering  (2). 
3.5. Endvidere  må  de allerede  vedtagne  direktiver 
tilpasses  efter  den tekniske  udvikling  langt  hurtigere,  end 
tilfældet  er nu, såfremt  en sådan  tilpasning  er nødvendig 
af hensyn  til den praktiske  anvendelse  af nye teknologier. 
Da tilpasningen  kan  virke  omkostningsfordyrende  for 
producenterne,  bør  der  forinden  foretages  indgående 
undersøgelser  af behovet,  gennemførelsesmulighederne 
og de finansielle  følgevirkninger;  tilpasningerne  vil især 
være  koncentreret  omkring  energibesparelser,  sikkerhed, 
støjniveau  og forureningsbekæmpelse.  Det  vil være  at 
foretrække,  om undersøgelserne  foretages  af Kommissio-
nen og de berørte  producenter  i fællesskab. 
3.6. Desuden  bør harmoniseringen,  som  indtil  nu har 
været  koncentreret  omkring  de tekniske  aspekter,  efter-
hånden  også  inddrage  andre  områder  (skattelovgivning, 
toldværdi,  miljøproblemer  og forsikring). 
4. Konkurrencepolitik  — aftaler  mellem  virksomheder 
- forskning  og udvikling  — investeringer  - offent-
lige foranstaltninger  til støtte  for industrien 
4.1. Udvalget  henviser  til sin nyligt  fremsatte  udtalelse 
om konkurrencepolitikken  og anmoder  bl.a.  om,  at 
situationen  inden  for automobilsektoren  ikke  kun  bliver 
vurderet  ud fra EF-markedet,  men  i en langt  bredere 
sammenhæng.  Begrebet  »relevant  market«  bør  defineres 
ud fra en global  synsvinkel.  De aftaler,  som  EF-virksom-
heder  kan  træffe  indbyrdes  eller  med  virksomheder  i 
tredjelande,  bør  derfor  anskues  ud fra dette  kriterium. 
Det er således  afgørende  nødvendigt,  at anvendelsen  af 
konkurrencereglerne  tilpasses  under  hensyntagen  til den 
globale  sammenhæng  og til den yderst  kritiske  situation, 
som EFs  automobilindustri  befinder  sig i. 
4.2. Den  japanske  automobilindustri  har kunnet  øge 
produktiviteten  i kraft  af sine  lave  produktionsomkost-
ninger,  som  bl.a.  skyldes  den  efterhånden  vidt  udbredte 
anvendelse  af robotteknik,  og samtidig  kan  også  sving-
ningerne  i valutakurserne  medføre  konkurrencefordele, 
således  at det under  de nuværende  omstændigheder  er 
meget  vanskeligt  for EF-producenterne  virkelig  at kon-
kurrere  med  de japanske  produkter  på det prismæssige 
område.  En øget  forsknings-  og udviklingsindsats  med 
henblik  på at forbedre  produktionsmetoderne  og produk-
tionsteknologien  vil kunne  hjælpe  EF-producenterne  til at 
genvinde  konkurrenceevnen. 
(!) EFT  nr. C 114  af 11.  5. 1977. (2) EFT  nr. C 205  af 11.  8. 1980,  s. 20. 
10. 9. 81 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 230/21 
F & U-aftaler  bør derfor  ikke  alene  fremmes,  men  også 
samordnes  på europæisk  plan,  og der  bør  ydes  økono-
misk  støtte  hertil  fra  EFs  side.  En EF-forskningsfond 
kunne  have  en effektiv  stimulerende  virkning. 
Kommissionen  bør  i samarbejde  med  industrien  finde 
frem  til, på hvilke  områder  der  kan  åbnes  op for  nye 
muligheder  gennem  fælles  forskningsprogrammer  med 
økonomisk  støtte  fra EF,  for så vidt  angår: 
a) forskning  med  henblik  på sammen  med  industrien  at 
afstikke  fælles  principper  for fremtidige  produktfor-
skrifter; 
b) forskning  med  henblik  på at give  industrien  større 
viden  om de grundlæggende  aspekter  ved automobil-
konstruktion,  som  f.eks.  forbrændingsmotorens 
karakteristika  og  de  aerodynamiske  principper 
(begge  snævert  forbundne  med  energiproblemet) 
samt  produktionsteknologierne. 
4.3. Udvalget  vil gerne  understrege,  at rentesatserne 
fortsat  ligger  for højt,  hvilket  udgør  et handicap  med  det 
store  investeringsvolumen. 5. Sociale  og regionale  aspekter 
5.1. Udvalget  fremhæver  betydningen  af de syns-
punkter,  Europa-Parlamentet  har givet  udtryk  for i denne 
forbindelse,  og skal  især  pege  på forslagene  vedrørende 
information  og høring  af arbejdsmarkedets  parter,  regu-
lering  af arbejdstiden  og udnyttelse  af socialfonden,  hvor 
fondsforordningen  bør  ændres,  således  at der  bliver 
større  interventionsmuligheder.  Interventioner  bør  have 
form  af  subsidier  og  supplere  de  foranstaltnin-
ger, som  træffes  af virksomhederne  og medlemssta-
terne. 
5.2. Formålet  med  informations-  og høringsprocedu-
ren er at opnå  større  indblik  i den industrielle  sektors  og i 
de beskæftigelsesmæssige  problemer.  Under  tilpasnings-
og omstruktureringsprocessen  må man  inden  for automo-
bilind  strien  ligeledes  søge  at holde  fast  ved  en stabili-
tetsfrcmmende,  kvantitativ  og kvalitativ  beskæftigelses-
politik.  Erhvervsuddannelsen  bør  på alle  trin  forbedres 
og tilpasses  efter  de fremtidige  krav.  Større  fleksibilitet 
med hensyn  til såvel  produktion  (hvor  f.eks.  flere  model-
ler kan  produceres  på ét samlebånd)  og arbejdskraft 
(f.eks.  faglig  alsidighed)  vil kunne  bidrage  til at gøre 
beskæftigelsen  mere  stabil. 
Bruxelles,  den  1. juli  1981. 
Tomas  ROSEINGRAVE 
Formand  for 
Det økonomiske  og  sociale  Udvalg 
BILAG 
til Det  økonomiske  og sociale  Udvalgs  udtalelse 
Forkastet  ændringsforslag 
Følgende  ændringsforslag,  som  var  indgivet  i overensstemmelse  med  forretningsordenen,  blev  forkastet 
under  debatten: 
Side 21 - pkt.  5.1. 
Dette  punkt  udgår. 
Begrundelse 
Udvalget  er for øjeblikket  ved  at udarbejde  en særskilt  udtalelse  om informations-  og høringsproblema-
tikken,  og det ville  derfor  være  forhastet  at tage  stilling  til spørgsmålet  på indeværende  tidspunkt. 
Resultatet  af afstemningen 
20 stemte  for,  69 stemte  imod,  13 undlod  at stemme.