A4-0193/97

Beslutning om de fremskridt, der er gjort med ivaerksaettelsen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik (januar-december 1996)

Europa-Parlamentet,

- der henviser til artikel J.7 i traktaten om Den Europaeiske Union,

- der henviser til artikel 92, stk. 4, og artikel 148 i forretningsordenen,

- der henviser til sine beslutninger af 18. maj 1995 ((EFT C 151 af 19.06.1995, s. 223.)) om gennemfoerelsen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolik (november 1993 - december 1994), af 18. juli 1996 ((EFT C 261 af 09.09.1996, s. 154.)) om de fremskridt, der er gjort med ivaerksaettelsen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik (januar-december 1995)og af 16. januar 1997 ((EFT C 33 af 03.02.1997, s. 66.)) om den generelle ramme for et udkast til revision af traktaterne,

- der henviser til sine beslutninger, der fastlaegger dets holdning til den igangvaerende regeringskonference,

- der henviser til betaenkning fra Udvalget om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender (A4-0193/97),

A. der henviser til, at Parlamentet i henhold til artikel J.7, stk. 2, i TEU skal afholde en aarlig droeftelse om de fremskridt, der er gjort med ivaerksaettelsen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP),

B. der henviser til maalsaetningerne for denne politik, jf. artikel J.1, i TEU og bestemmelserne i artikel C om sammenhaeng i hele Unionens optraeden udadtil og Raadets og Kommissionens ansvar herfor,

C. der henviser til Det Europaeiske Raads og Raadets anvendelse af de i TEU fastsatte instrumenter, herunder navnlig de faelles aktioner og faelles holdninger og til bestemmelserne i artikel J.4, stk. 1, om udformningen af en faelles sikkerhedspolitik,

D. der henviser til, at der er opstaaet relevante udfordringer, og at der udbrudt nye kriser, som kraever en staerkere og mere effektiv indsats fra EU's side med hensyn til konfliktforebyggelse og fredelig loesning af konflikter,

E. der henviser til manglen paa en interinstitutionel aftale om den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik og til Raadets ringe hensyntagen til Parlamentets vurderinger og henstillinger,

F. der henviser til, at Parlamentet konstant maa goere sin egen rolle og optraeden i FUSP til genstand for kritisk vurdering for at opnaa stoerst mulig indflydelse og oege den demokratiske kontrol med FUSP,

G. der erindrer om, at den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik ikke er et maal i selv, men et middel hvormed EU kan bidrage til freden og den internationale sikkerhed, til tolerance og respekt for de borgerlige, sociale og oekonomiske rettigheder og friheder samt til fremme og udvikling af de europaeiske vaerdier for demokrati, frihed og solidaritet,

H. der henviser til, at fred og sikkerhedspolitik ikke er blevet tilstraekkelig hoejt prioriteret, og at udformning og udvikling af ikke- militaere foranstaltninger til forebyggelse, styring og loesning af konflikter vil blive en opgave af altoverskyggende betydning i de kommende aar,

I. der i denne forbindelse paapeger, at de bestemmelser om menneskerettigheder og demokrati, der boer indgaa i alle oekonomiske aftaler med tredjelande udgoer et betydningsfuldt instrument til beskyttelse af og stoette for saadanne vaerdier,

J. der henviser til, at det med henblik paa den kommende reform af TEU og i forbindelse med analysen af begivenhederne i 1996 vil vaere hensigtsmaessigt at analysere de almindelige tendenser i udviklingen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik siden dens indfoerelse i november 1993,

Analyse af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik generelt

1. mener, at de fremskridt, der har vaeret i udviklingen af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik siden dens ivaerksaettelse har vaeret skuffende med hensyn til styrkelse af Unionens organisation, synlighed og handleevne; i saa henseende bestaar der stadig hos Unionens borgere en opfattelse af, at starten paa denne politik ikke har vaeret saerlig glansfuld;

2. mener, at selv om udnaevnelsen af saerlige udsendinge i specielle tilfaelde styrker EU's indsats i de store konflikter, er disse i sig selv ikke nok til at sikre, at EU fuldt ud kommer til at spille en rolle;

3. beklager, at anvendelsen af faelles aktioner og faelles holdninger med faa undtagelser har vaeret begraenset til specifikke spoergsmaal, og at man ikke ved hjaelp af dem har vovet at udforme fuldstaendige og langsigtede strategier i forbindelse med de store verdensomspaendende problemer; beklager, at der tre aar efter gennemfoerelsen af traktaten om Den Europaeiske Union har vaeret saa faa faelles aktioner og faelles holdninger i forhold til erklaeringer, selv om det er dem, der er de egentlige instrumenter for FUSP;

4. beklager, at EU ofte har vaeret ude af stand til at anvende de bestemmelser om menneskerettigheder og demokrati, som burde vaere indeholdt i oekonomiske aftaler med tredjelande, og har lukket oejnene for de aabenlyse kraenkelser af internationale konventioner, der har fundet sted i nogle af disse lande;

5. konstaterer, at formandskabets og den nuvaerende trojkas intensive politiske og diplomatiske arbejde ikke kanaliseres gennem en solid og sammenhaengende institutionel ramme, hvilket goer Unionens optraeden udadtil mindre fast og effektiv, og finder det noedvendigt at erstatte trojkaens nuvaerende struktur med en mere stabil trojka bestaaende af Raadets formand, det for udenrigspolitikken ansvarlige kommissionsmedlem og Raadets generalsekretaer;

6. konstaterer, at selv om FUSP har vaeret gaeldende i flere aar, udformes de interesser, der ligger bag den, stadig paa mellemstatsligt niveau; fremhaever i denne forbindelse, at Kommissionen tilsyneladende undlader at goere brug af den ret, den i henhold til artikel J.8 i TEU har til at fremsaette forslag paa dette omraade;

7. erindrer om, at erfaringen har vist den stadig stoerre politiske betydning, som Unionens faelles initiativer har i forhold til initiativer fra landene enkeltvis;

8. beklager, at visse medlemsstater regelmaessigt overtraeder artikel J.1, stk. 4 i TEU og dermed undergraver effektiviteten af FUSP;

9. erindrer om noedvendigheden af at udvikle en undersoegelses- og analyseenhed - sammensat af tjenestemaend fra Kommissionen og Raadet og embedsmaend fra de enkelte medlemsstater, der kan vurdere risici og trusler ud fra en europaeisk synsvinkel, samt af at tilpasse medlemsstaternes diplomatiske korps og informationstjenester til maalsaetningen for FUSP;

10. anmoder om, at Unionens medlemsstater faar mulighed for i de tredjelande, hvor de ikke har nogen diplomatisk repraesentation, at anvende Kommissionens delegationer til at repraesentere deres egne og ikke blot Unionens interesser;

11. beklager langsommeligheden i udviklingen af en faelles sikkerhedspolitik, i koordineringen af forsvarspolitikkerne og i konsolideringen af forbindelserne mellem WEU og EU;

12. opfordrer til, at Unionen, naar den skal fastlaegge sine sikkerhedsinteresser, ikke laengere laegger vaegten paa sikkerhed i egentlig militaer forstand, men ogsaa paa et koncept, der frem for alt haenger sammen med oekonomisk og social stabilitet ved at daempe etniske spaendinger og fremme igangvaerende integration;

13. gentager sit forslag om, at der inden for rammerne af en faelles sikkerhedspolitik tages hensyn til muligheden af at oprette et europaeisk civilt fredskorps med henblik paa at styrke den humanitaere indsats, naa frem til fredelige loesninger paa konflikter, forebygge nye konflikters opstaaen og tilvejebringe de noedvendige tillidsskabende foranstaltninger paa grundlag af de foreliggende erfaringer som f.eks. ECMM (European Community Monitor Mission) i det tidligere Jugoslavien;

14. beklager, at Raadet endnu ikke har kunnet opnaa enighed om en faelles og snaever fortolkning af de otte kriterier for overfoersler af vaaben som fastlagt paa Det Europaeiske Raads moeder i Luxembourg (juni 1991) og Lissabon (juni 1992);

15. konstaterer, at FUSP ikke har udviklet sig som forudset i TEU, og opfordrer medlemsstaterne til at gennemfoere de noedvendige institutionelle aendringer til at goere FUSP effektiv og sammenhaengende;

16. glaeder sig over, at idéen om integration af WEU i Den Europaeiske Union, som visse lande har foreslaaet, vinder udbredelse;

17. beklager Raadets manglende anvendelse af artikel J.3, stk. 2, og opfordrer Raadet til at prioritere fremskridt paa dette omraade;

18. beklager, at det ikke har vaeret muligt at naa frem til en interinstitutionel aftale om anvendelse af artikel J.7 i TEU, og at Raadet stadig undlader at underrette Parlamentet regelmaessigt og skriftligt om udviklingen i den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik;

19. mener, at FUSP's effektivitet og gennemsigtighed i hoej grad ville blive forbedret, hvis de operationelle udgifter ved FUSP normalt blev bogfoert paa Faellesskabets budget;

20. understreger, at Europa-Parlamentets rolle i den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik ikke kan begraenses til, at det blot bliver informeret; der maa indfoeres bestemmelser, som sikrer Parlamentet en passende deltagelse i fastsaettelsen af retningslinjer for og i den politiske kontrol med gennemfoerelse af FUSP-foranstaltninger;

21. oensker, at regeringskonferencen foerer til en strukturel forbedring af FUSP i overensstemmelse med Parlamentets tidligere beslutninger, ved at der indfoeres flertalsafgoerelser, som kan goere Den Europaeiske Unions indsats mere synlig og foere til et samarbejde paa forsvarsomraadet;

22. beklager ligeledes, at Raadet stadig ikke hoerer Parlamentet forud for vedtagelsen af faelles holdninger og aktioner og heller ikke reagerer politisk paa Parlamentets henstillinger til Raadet; anmoder i denne forbindelse om, at disse henstillinger formelt optages paa Raadets dagsorden.

23. anmoder Raadet om at acceptere, at medlemmer af Parlamentet indgaar i EU- delegationer under internationale forhandlinger paa ministerplan;

24. ser frem til et taettere samarbejde og oeget informationsudveksling med udvalget af formaend for udenrigsudvalgene i medlemsstaternes parlamenter med henblik paa at udvide den demokratiske kontrol over udviklingen i den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik;

25. understreger den vigtige rolle, som spilles af Parlamentets formand, Udenrigsudvalget og de andre af Parlamentets udvalg, som beskaeftiger sig med eksterne forbindelser, af de blandede parlamentariske udvalg og interparlamentariske delegationer med hensyn til kontrol med FUSP, men fastholder noedvendigheden af, at Parlamentet hoeres og faar fuldstaendig skriftlig information om udviklingen af denne politik, herunder vedtagelse og anvendelse af faelles aktioner og faelles holdninger; understreger, at Parlamentets rolle i den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik ikke kan begraenses til, at det blot bliver informeret, og at der maa indfoeres bestemmelser, som sikrer Parlamentet en passende deltagelse i fastsaettelsen af retningslinjer for og i den politiske kontrol med gennemfoerelse af FUSP- foranstaltninger;

26. beklager, at det ikke fuldt ud har udnyttet den ret, som Parlamentet har til at fremsaette henstillinger til Raadet om FUSP; udtrykker imidlertid tilfredshed med de 113 beslutninger om menneskerettigheder og FUSP, som blev vedtaget i 1996 som led i den aktuelle og uopsaettelige debat, medens det paapeger noedvendigheden af at sikre sammenhaeng mellem denne procedure og arbejdet i de af Parlamentets udvalg, der beskaeftiger sig med eksterne forbindelser; mener, at Parlamentet og dets relevante udvalg maa tilstraebe at finde metoder til forbedring af disse instrumenters effektivitet og opfoelgning; disse metoder skal vedroere de ovennaevnte beslutninger, henstillinger og debatter med Kommission og Raad i tilknytning til raadssamlinger;

27. fastholder noedvendigheden af at bibeholde finansieringen af FUSP som »ikke- obligatorisk« udgift for at sikre en passende parlamentarisk kontrol;

28. bekraefter Parlamentets engagement i forsvaret af dets nuvaerende rettigheder i forbindelse med samstemmende udtalelse paa det udenrigspolitiske omraade, som er et vaesentligt instrument for demokratisk kontrol;

Analyse af udviklingen i den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik i 1996

29. konstaterer, at de faelles aktioner om det tidligere Jugoslavien ikke har vaeret egentlige initiativer, men snarere en opfoelgning af initiativer fra 1995; beklager, at der ikke er vedtaget en faelles holdning om Bosnien- Hercegovina eller fastlagt en faelles holdning om betingelserne for en forbedring af de politiske og oekonomiske forbindelser med Den Foederative Republik Jugoslavien;

30. opfordrer Raadet til at oege det diplomatiske og oekonomiske pres paa Dayton- aftalens parter med henblik paa at sikre fuld gennemfoerelse af aftalen, navnlig med hensyn til udlevering til krigsforbrydelsesdomstolen i Haag af personer, der er tiltalt for krigsforbrydelser, og lokalisering af massegrave og forsvundne personer;

31. beklager EU's ineffektive reaktion paa den albanske krises foerste udbrud og giver atter udtryk for, at det under ingen omstaendigheder kan vaere meningen, at en virkelig faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik skal bestaa i summen af enkeltstaaende geopolitiske interesser;

32. konstaterer, at Kosovo stadig er et af de europaeiske problemomraader, som har behov for en varig loesning, og beklager, at der heller ikke i 1996 blev taget effektive initiativer til omfattende droeftelser mellem alle parter uden forhaandsbetingelser;

33. betragter den faelles aktion i forbindelse med Moratinos' udnaevnelse og befoejelser som EU's saerlige udsending i Mellemoesten som positiv, men savner en mere ambitioes faelles holdning, der fastlaegger Unionens politik paa lang sigt og kan tjene som reference for en eventuel indsats i omraadet;

34. beklager EU-diplomatiets svaghed i forbindelse med begivenhederne paa Cypern og i forholdet til Tyrkiet; mener, at det i denne sammenhaeng er noedvendigt at fastlaegge en faelles holdning om forbindelserne med Tyrkiet, og mener, at moeder som det, der for nylig blev afholdt i Rom mellem fem medlemsstater og Tyrkiet, skal omfatte saa mange medlemsstater som muligt, hvis de skal bidrage til udvikling af den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik og til loesning af de eksisterende problemer;

35. beklager den fuldstaendige mangel paa baade faelles aktioner og faelles holdninger om landene i det sydlige Middelhavsomraade i de sidste to aar, og beklager navnlig handlingslammelsen over for Algeriet;

36. beklager, at EU ikke har kunnet fastlaegge en faelles holdning om udvidelsen af NATO, forbindelserne med Rusland og indvirkningen heraf paa udvidelsesprocessen i Unionen;

37. anser det for rimeligt, at det afrikanske kontinent har vaeret hovedmaalet for den faelles udenrigs- og sikkerhedspolitik via erklaeringer, faelles holdninger og aktioner, men trods de utvivlsomme bestraebelser, der er udfoldet, synes alle EU's aktionsmuligheder ikke at vaere blevet udtoemt;

38. betragter de faelles aktioner om den saerlige udsending til de store soeers omraade og om stoette til overgangen til demokrati i Den Demokratiske Republik Congo som positive, men savner en faelles, veldefineret og dristig politik over for Afrika;

39. mener i denne forbindelse, at der boer fastlaegges en faelles holdning, der tilskynder til afholdelse af en regional konference for de store soeers omraade med henblik paa loesning af flygtningeproblemet, stoette til demokratiseringsprocessen i Den Demokratiske Republik Congo, Burundi og Rwanda, en afbalanceret magtfordeling i Burundi og Rwanda, streng vaabenkontrol i omraadet og en langsigtet udvikling af samarbejdet med EU i dette omraade;

40. beklager, at den transatlantiske erklaering, som blev undertegnet i december 1996, ikke har haft praktiske virkninger med hensyn til koordinering af EU's og USA's politik paa omraader af saa stor betydning som fredsprocessen i Mellemoesten;

41. mener, at en styrkelse af San José-dialogen mellem EU og Mellemamerika er en af de vigtigste maalsaetninger for FUSP og kraever et globalt handlingsprogram for FUSP i forbindelse med Latinamerika, der kan foere til en virkelig »transatlantisk dialog« mellem de to omraader;

42. glaeder sig over skaerpelsen af Unionens faelles optraeden med henblik paa at naa frem til et forbud mod anti-personelminer, men haaber, at Raadet vil udvise et stoerre engagement for at gennemfoere en faelles optraeden;

43. beklager staerkt den oegede splittelse i Unionen om forholdet til Folkerepublikken Kina, som navnlig kom til udtryk under arbejdet i FN's Menneskerettighedskommission;

44. paapeger, at denne splittelse kan foere til en styrkelse af tilhaengerne af »udvikling uden demokrati«, og advarer om de alvorlige konsekvenser, som en saadan model har og kan faa saavel for Folkerepublikken Kina og landene i omraadet som for alle udviklingslandene og for bevarelse af freden i verden;

45. takker Kommissionen for dens indsats og initiativer med henblik paa forbedring af forbindelserne med Indien, og opfordrer Raadet til at foelge dette eksempel;

46. mener, at de faelles holdninger om Burma og Cuba er gode eksempler paa effektiv anvendelse af dette instrument, og opfordrer Raadet til at fortsaette ad denne vej, som bidrager til at afklare og effektivisere Unionens optraeden udadtil;

47. anser situationen paa sikkerhedsomraadet for relativt positiv, for saa vidt angaar fastlaeggelse af koordinerede holdninger paa internationale konferencer og forbedring af arbejdsforbindelserne mellem EU og WEU og deres sekretariater, foerst og fremmest med hensyn til evakuering af EU-borgere og WEU's eventuelle engagement i de store soeers omraade.

48. paalaegger sin formand at sende denne beslutning til Raadet, Kommissionen, medlemsstaternes regeringer og parlamenter og generalsekretaeren for Den Vesteuropaeiske Union.