ARCHIVES HISTORIQUES 
DE LA COMMISSION 
 
 
 
COLLECTION RELIEE DES 
DOCUMENTS "COM" 
 
 
 
 
COM ( 83) 501 
 
 
 
Vol. 19 83/0190 
  
 
Disclaimer  
Conformém ent au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique 
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, 
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003 
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents 
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit 
règlem ent. 
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 
concerning the openi ng to the public of the historical archives of the European Econom ic 
Community and the European Atomic Energy Communit y (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as 
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243, 
27.9.2003, p. 1), this f ile is open to the public. Where necessary, classified documents in this 
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.  
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom  1. 
Februar 198 3 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen 
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgem einschaft (ABI. L 43 vom  15.2.1983, 
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. Septem ber 2003 
(ABI. L 243 vom 27 .9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit 
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5 
der genannten Verordnung freigegeben.  
 
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
K0MC83) 501 endelig udg.  
Bruxelles, den 28. juli 1983
RAPPORT OG FORSLAG  
OM MULIGHEDERNE FOR AT ØGE  
EF-STRUKTURFONDENES EFFEKTIVITET
(Meddelelse til Rådet fra Kommissionen)
K0MC83) 501 endelig udg.

-  1 -
INDLEDNING
De vedvarende strukturelle skævheder i  Fællesskabet, forældelsen af indu­
strianlæggene, udviklingen pi landbrugsområdet og udviklingen af Fælles­
skabets politik pi forskellige områder gør det mere end nogen sinde  
nødvendigt, at Fællesskabet ved hjælp af sine fonde yder en indsats med  
strukturelt sigte.
Dette er grunden til, at Kommissionen i  februar gennem sin formand i  
Parlamentet stillede forslag om en fordobling af strukturfondenes udgifter  
i  faste priser, samtidig med at den kædede denne målsætning sammen med  
gennemførelsen af de foreslåede reformer og dermed en forøgelse af  
fondenes effektivitet set ud fra et fællesskabssynspunkt.
Som led i  beslutningen om at "gøre en kraftig indsats for at udbygge EF-  
samarbejdet" har Det europæiske Råd i  Stuttgart for nylig - også ud fra  
ønsket om en forøget effektivitet - anmodet Kommissionen om at forelægge  
det en rapport, ledsaget af forslag.
Inden der gøres rede for Kommissionens tanker herom, gives der en kort  
beskrivelse af disse fonde samt deres finansielle og tekniske karakteristika.
- Strukturfondene
Der er ved EØF-traktaten oprettet to strukturfonde:
- Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget - udviklings­
sektionen, der har sin hjemmel i  artikel 40, og som tager sigte på at  
opfylde målsætningerne for den fælles landbrugspolitik, herunder først
og fremmest en forøgelse af landbrugets produktivitet gennem en rationali­
sering af landbrugsproduktionen og den bedst mulige anvendelse af  
produktionsfaktorerne, især arbejdskraften.
- Den europæiske Socialfond, der er oprettet i  medfør af artikel 123, og  
som skal 'forbedre arbejdskraftens beskæftigelsesmuligheder inden for  
fællesmarkedet og således bidrage til en højnelse af levestandarden ..."
I 1975, dvs. 17 år efter Fællesskabets oprettelse, kom en tredje struktur­
fond til. Det drejer sig om Den europæiske Fond for Regionaludvikling,  
der har til opgave "at afhjælpe de væsentligste regionale skævheder i  
Fællesskabet, som især er begrundet i  landbrugets dominerende stilling,  
industrielle forandringer og en strukturel underbeskæftigelse"(2).
1) I bilaget til denne rapport gives en mere detaljeret beskrivelse af hver  
af Fællesskabets strukturfonde.
2) Rådets forordning (EØF) nr. 724/75 af 18. marts 1975, artikel 1.

-  2 -
Ud over de strukturfonde, der berøres af Stuttgart-erkLæringen, rader  
Fællesskabet over andre finansielle instrumenter med strukturelt sigte.
Det drejer sig om:
- Den europæiske Investeringsbank, der er oprettet i  henhold til EØF-  
traktatens artikel 129, og som ifølge artikel 130 har til opgave "at  
bidrage til en afbalanceret og gnidningsløs udvikling af fælles­
markedet _" ved gennem ydelse af lån at lette finansieringen af projek­
te
r og først og fremmest af sådanne, "som har ophjælpning af mindre  
udviklede områder for øje" (1).
- en række instrumenter, der er omhandlet i  EKSF-traktaten:  industri lån  
(artikel 54), støtte til omskoling af arbejdstagere (artikel 56) og  
omstillingslån med rentenedsættelse (artikel 56).
- De finansielle midler og udviklingen i  disse (2)
Taget under ét er væksten i  de finansielle midler, der står til rådighed  
for Fællesskabets strukturfonde, ganske imponerende. Den samlede nominelle  
værdi af tilskud og lån er blevet 12-doblet i  løbet af de seneste 10 år,  
mens den reelle værdi er blevet firdoblet.
Det skal imidlertid bemærkes, at Fællesskabets indsats på det strukturelle  
område er af forholdsvis ny dato. Først fra 1975 har der været anvendt  
finansielle midler af betydning til dette formål.
1) Hertil er senere kommet en udbygning af mulighederne for lånoptagelse/  
långivning via Euratorn-traktaten og NIC samt siden 1979 rentegodtgørelser  
for de mindre velstående Lande i  forbindelse med EMS.
2) I bilaget findes en række tabeller, der viser fordelingen af forpligtelser  
og betalinger på de enkelte medlemsstater i  perioden 1974-1982 for så vidt  
angår EUGFL-udviklingssektionen, Socialfonden og Regionalfonden, samt  
siden 1979 rentegodtgørelser inden for EMS.

- 3 -
Udviklingen i  interventionerne med strukturelt sigte
År TiIskud * 
(mio ECU)År Lan ** 
(mio ECU)
1973 351,3 1968-1972 324,7
(irsgennemsnit)
1975
1977
1980
1982827,5
1 197,5
2 765,3 
4 235,6(Irsgennemsnit)1973-1977
1980
19822 950,8 
4 244,2966,6
* (EUGFL-udviklingssektionen, Socialfonden, EFRU) forpligtelser
** Lan af EIB's egne midler inden for Fællesskabet samt NIC-lin fra og  
med 1979 (undertegnede lin)
Sideløbende med forøgelsen af de finansielle midler er der sket en meget  
klar koncentration af interventionerne om de dårligst stillede lande og  
regioner: de mindre velstillede landes andel (Italiens, Irlands, Det  
forenede Kongeriges og Grækenlands) er for tilskuddenes vedkommende steget  
fra 40 til 70% i  perioden 1974-1982, og de samme lande har mellem 1958 og  
1982 modtaget 75% af lånene fra EIB.
Selv om der er tale om relativt beskedne midler - sammenlagt udgør Fælles­
skabets støtte med strukturelt sigte omkring 0,3% af Fællesskabets BNP -  
bliver disse betydelige, når de koncentreres om præcise mål. Man kan  
f.eks. konstatere, at Fællesskabets interventioner (tilskud og lån) i  
visse af de dårligst stillede regioner i  de seneste år har nået et betyde­
ligt intensitetsniveau både fra et indkomstmæssigt synspunkt (2-4% af BNP  
pr. capita) og fra et investeringsmæssigt synspunkt (9-14% af de faste  
bruttoinvesteringer) (1).
- EF-strukturfondenes karakteristika
Inden der foretages en vurdering af EF-strukturfondenes effektivitet, skal
der erindres om følgende:
1) Jf. tabel 10 i  bilaget, der viser effekten i  visse ugunstigt stillede  
regioner af Fællesskabets finansieringer med strukturelt sigte.

- 4 -
- fondenes interventioner hænger nært sammen med medlemsstaternes egne  
foranstaltninger og politik, hvoraf de finansielt set kun udgør en ringe  
del (1). De er således et supplerende element.
- de regler og betingelser, der kan knyttes til Fællesskabets interven­
tioner - dvs. Fællesskabets mulighed for at sikre sig, at den fastsatte  
målsætning følges, og dets mulighed for at anlægge egne effektivitets-  
kriterier for interventionerne - begrænses eller neutraliseres af flere  
faktorer :  den snævre margen for Kommissionens ret til selv at bestemme;  
vanskelighederne med at tilpasse interventionerne til de specielle  
forhold, der gør sig gældende i  visse situationer; forholdet mellem  
fællesskabsudgifter og nationale udgifter (støttebeløb og støttesatser).
- der er meget store forskelle mellem fondene (retsgrundlag, specifikke  
målsætninger, niivendeIsesområde, forbindelse med Fællesskabets politik  
inden for forskellige områder, de særlige træk ved deres virksomhed og  
reglerne herfor).
- de foranstaltninger og støttetyper (erhvervsmæssige investeringer, infra-  
strukturkategorier, lønninger, indkomster, erhvervsuddannelsesomkost­
ninger, immaterielle investeringer), der anvendes af fondene, er meget  
forske11i gartede.
1) Til orientering kan oplyses, at i  forhold til de nationale offentlige  
udgifter på de samme områder udgør Fællesskabets interventioner gennem  
EUGFL, udviklingssektionen - 6,5% (i 1977)
EFRU, den kvotabestemte afdeling (produktive investeringer) - 4-6%
ESF (erhvervsuddannelse) - 10-12%.

- 5 -
Strukturfondenes effektivitet, der er et nøglepunkt i  den undersøgelse, 
hvis resultater skal forelægges Det europæiske Rid, kan vurderes ud 
fra følgende to synspunkter:
1) Et "egentligt EF--synspunkt", hvorved der tænkes pi den merværdi, 
Fællesskabets interventioner tilfører de nationale foranstalt­
ninger under forfølgelsen af de af Fællesskabet fastlagte mål;
2) Et forvaltningsmæssigt synspunkt, herunder muligheden for at sikre 
deres indbyrdes koordination.
Effektiviteten mi anskues fra begge disse synspunkter samtidig, og 
der vil blive fremsat forslag til forbedring i  begge tilfælde.
Kommissionen tillægger det første synspunkt den allerstørste betyd­
ning. Det er her, man kan konstatere de største mangler, og de kan 
ikke udbedres uden en gennemgribende ændring af det eksisterende 
grundlag.
Med hensyn til det andet synspunkt lægger Kommissionen særlig vægt 
på at få gennemført så mange forbedringer som muligt. Det gør imidler­
tid opmærksom på, at selve den mekanisme, der styrer fondene - i  vid 
udstrækning automatisk beslutningsprocedure vedrørende de projekter, 
som medlemsstaterne forelægger, og som de har ansvaret for at ud­
arbejde, kontrollere og motivere - begrænser mulighederne for en 
væsentlig forøgelse af effektiviteten fra et forvaltningsmæssigt 
synspunkt.

-  6 -
I. FORBEDRING AF STRUKTURFONDENS EFFEKTIVITET MED HENBLIK PÅ EN UDVIKLING 
AF FÆLLESSKABET
Hvis Fællesskabets strukturfonde skal være effektive midler til at ud­
vikle Fællesskabet, er det ikke nok, at de råder over tilstrækkelige 
pengemidler.
Der skal også være en række politiske og institutionelle betingelser til 
stede. Dette er imidlertid slet ikke tilfældet i  øjeblikket. Man kan ikke 
for alvor tale om effektivitet på EF-plan, så længe Fællesskabets beføjel­
ser til at styre og evaluere strukturfondenes anvendelse er så snævre, som 
de er.
Tværtimod er forudsætningen for en øget effektivitet, at følgende princip- 
per erkendes:
- Fællesskabets strukturfonde skal være midler til at udvikle og tilpasse 
strukturerne snarere end økonomiske omfordelingsmekanismer
- Fællesskabets strukturfonde skal bidrage til at gennemføre ikke alene 
de mål, som Fællesskabet selv har fastlagt, dvs. de i  traktaterne og 
fondsforordningerne nedfældede mål, men også dem;, der i  dag påtvinges 
Fællesskabet som følge af krisen eller udviklingen i  fællesskabspolitik­
ken på andre områder
- EF-strukturfondenes mekaniske funktion, der begrænser Fællesskabets op­
gave til blot at sikre, at reglerne overholdes, skal derfor afskaffes.
1.1. Almindelige forudsætninger for effektivitet på EF-plan
Den første betingelse for, at strukturfondene kan virke effektivt på 
EF-plan, er, at deres støtte underkastes hensigtsmæssige regler.
Dette er efter Kommissionens opfattelse et af de vigtigste punkter 
i  denne rapport.
Det er ikke tilstrækkeligt blot at kontrollere, at foranstaItningei—  
ne opfylder målene og kriterierne i  grundforordningerne.
Derimod skal der normalt føres en dialog mellem Kommissionen og den 
pågældende medlemsstat med henblik på at koordinere fællesskabs- 
prioriteter og de nationale, således at der kan iværksættes fælles 
foranstaltninger.

- 7 -
Kommissionen, der har ansvaret for, at Fællesskabets interesser til­
godeses, skal kunne være med til at træffe beslutningerne for at 
undersøge, om foranstaltningerne svarer til Fællesskabets specifikke 
mil, og om de opfylder effektivitetskravet.
Hvis det skal være muligt at undersøge disse to forhold, skal Fælles­
skabet satse på finansiere programmer overalt, hvor det lader sig 
gøre. Det er nemlig snarere i  forbindelse med programmer end med 
enkeltprojekter, at man bedst kan tilvejebringe overensstemmelse 
mellem Fællesskabets og det pågældende lands prioriterede foran­
staltninger samt yde en fælles indsats, enten ved programkontrakter 
mellem Fællesskabet og de pågældende medlemsstater eller ved en 
fælles strategi, idet det væsentligste i  denne forbindelse er, at 
medlemsstaterne godkender selve Fællesskabet som partner i  struktur­
foranstaltningerne.
Denne første betingelse for effektivitet på EF-plan fører til, at 
der må stilles en anden betingelse, nemlig at strukturfondene skal 
have et specifikt europæisk sigte.
Hvis man ikke erkendte, at Fællesskabets strukturfonde havde andre 
opgaver end at deltage i  finansieringen af nationalpolitiske foran­
staltninger, ville de blot virke som omfordelingsmekanismer, uden at 
der kunne konstateres en værditiIvækst som følge af en fællesskabs­
indsats.
Fondene har tværtimod til opgave at bidrage til virkeliggørelse af 
mål, som Fællesskabet selv har fastlagt.
En tredje betingelse for, at strukturfondene kan virke effektivt, er, 
at deres støtte koncentreres kraftigt for at undgå en for stor spred­
ning af midler og foranstaltninger.
Støtten kan koncentreres på følgende tre måder, der eventuelt kan 
kombineres:
- geografisk koncentration om visse regioner, hvis problemer (ved­
rørende beskæftigelse, forsinket udvikling, omstilling osv.) er 
de mest akutte set i  relation til hver enkelt fonds specifikke 
mal;

_ 8 _
- "koncentration” af målene i  forhold til de områder, Fællesskabet 
selv prioriterer højest. I forbindelse med opstillingen af disse 
prioriterede mål skal der skabes større sammenhæng mellem struk­
turfondenes grundlæggende mål, som beskrevet i  traktaterne, og 
de mål, der opstilles på andre områder af fællesskabspolitikken, 
og som falder sammen med fondenes interventionsområder;
- koncentration af de finansielle midler, især gennem forhøjelse af 
satserne for fællesskabsfondenes interventioner til fordel for 
foranstaltnigner, der finansieres sammen med medlemsstaterne, når 
disse satser er for lave til, at Fællesskabets indsats får nogen 
mærkbar virkning.
En passer,Je kombination af disse måder, hvorpå støtten kan koncen­
treres, vil gøre indsatsen langt mere effektiv.

- 9 -
1.2. Gerinemføre Isen af disse principper inden for de tre strukturfonde
Fællesskabets tre strukturfonde har alle deres egne specifikke målsæt­
ninger og funktionsregler, ligesom de er tilpasset til Fællesskabets 
og medlemsstaternes politik på forskellige områder. Disse specifikke 
træk bør bevares. På denne baggrund kan der fremsættes følgende for­
slag, der illustrerer, hvorledes ovennævnte generelle principper skal 
gennemføres inden for de enkelte fonde.
Hvis forslagene vedtages af Rådet, betyder det, at de tre fonde, i  og 
med at de praktiserer de samme regler og betingelser, kommer til at 
fungere bedre sammen, og at der indbyrdes mellem disse kan gennemføres 
integrerede udviklings- og omst i  11 i  ngs.akt i  oner nemmere og mere effek­
tivt, end det er muligt på nuværende tidspunkt.
1.2.1. EUGFL - udviklingssektionen
De forhold, under hvilke udviklingssektionen fungerer, viser en lang 
række positive aspekter: der er en klar sammenhæng med en fællesskabs­
politik, og der er fastlagt veldefinerede regler og betingelser i  de 
forordninger og direktiver, der er bestemmende for støtten.
Kommissionen må imidlertid konstatere, at de effektivitetsforudsætnin­
ger, der således er til stede inden for udviklingssektionen, med de 
disponible midler ikke kan udnyttes fuldt ud. Antallet af udviklings­
sektionens opgaver er nemlig vokset med tiden. Til de sædvanlige hori­
sontale aktioner er der siden slutningen af 70'erne kommet en række 
regionaliserede aktioner af forskellig art. Midlerne har ikke kunnet 
følge med forøgelsen af opgaverne, hvilket har gjort det nødvendigt 
at indføje en række tekniske begrænsninger i  forordningerne. Disse 
begrænsninger har ikke nødvendigvis været forenelige med målsætninger­
ne (1) og dette har også medført en spredning af midlerne (2).
(1) Et typisk eksempel er begrænsningen af de arealer, hvori et vinmark­
omlægningsprogram eller en skovplantningsaktion kan gennemføres.
(2) Eftersom der til gennemførelsen af direktiverne om landbrug i  bjerg­
områder bruges 47% af de forpligtelsesbevillinger, der i  1983 er af­
sat til aktioner i  ugunstigt stillede områder (kapitel 32), fordeles 
resten (dvs. 25% af de samlede bevillinger til udviklingssektionen)
på 24 regionale programmer, der strækker sig lige fra skovbrugs- eller 
vandingsaktioner og omlægning af visse regionale produktioner til pro­
grammet for integreret udvikling af dette eller hint landdistrikt!

-  1 0  -
Kommissionen foreslår derfor, at EUGFL's indsats i  højere grad koncen­
treres om visse prioriterede opgaver, således at midlerne ikke spre­
des :
- investering i  modernisering og omlægning af landbrugsbedrifter bør 
fremmes
- der bør lægges større vægt på forarbejdning og afsætning af land­
brugsprodukter
- ikke-produktive områder i  landdistrikter bør bevares og anvendes 
bedre (f.eks. udvikling af skovbruget)
- landbrugets indkomst i  de mest ugunstigt stillede områder bør for­
bedres .
En sådan koncentrering er yderst vigtig, nu hvor EUGFL står ved en kors­
vej. Tilpasningen af den fælles landbrugspolitik kræver en forstærket, 
men mere selektiv, indsats inden for EUGFL's horisontale aktioner.
Samtidig nødvendiggør visse områders langsommere udvikling - der foi— 
værres af den generelle økonomiske udvikling - og rationaliseringen 
af pris- og markedspolitikken nu mere end nogen sinde, at der sættes 
ind over for disse områder, blandt andet fordi landbrugserhvervet her 
fortsat er en vigtig indtægtskilde.
For at disse specifikke prioriteter inden for udviklingssektionen kan 
få fuld virkning, bør de indgå i  en bredere regionaludviklingsramme 
sideløbende med og samordnet med de øvrige fonde. Dette er den grund­
læggende tankegang bag Kommissionens integrerede middelhavsprogrammer.
Det er under disse omstændigheder klart, at en koncentrering af de op­
gaver, der pålægges udviklingssektionen, må ledsages af en forøgelse 
af dennes finansielle midler, hvad enten dette sker med henblik på mid­
delhavsprogrammerne (hvorom der allerede er stillet forslag) eller i  
en anden sammenhæng.

-  11  -
Denne forøgelse ma finde sted i  forbindelse med, at finansieringen af 
rent nationale strukturpolitiske foranstaltninger overgår til EF-poli- 
tikken som resultat af beslutningerne om tilpasning af den fælles land­
brugspolitik (1).
En sådan EF-politik, der er afgørende for, hvorledes produktionen sty­
res gennem prisfastsættelser, garantitærskler og markedsordninger, 
kræver nødvendigvis solidaritet inden for Fællesskabet med hensyn til 
de midler, der skal bidrage til landbrugets omlægning.
(1) Denne margen findes allerede, eftersom Fællesskabets udgifter til 
landbrugsstrukturerne kun udgør ca. 6% af de beløb, medlemsstaterne 
bruger til dette formål.

-  1 2  -
1.2.2. Socialfonden
Rådet opstillede på sit møde den 2. juni 1983 fælles retningslinjer for re­
visionen af fonden. Når det samråd, som Parlamentet har anmodet om, er af­
sluttet, vil Rådet færdigbehandle den nye basisafgørelse samt gennemførel­
sesforordningen hertil, der forventes at træde i  kraft i  begyndelsen af 
regnskabsåret 1984.
I de nævnte retningslinjer gav Rådet udtryk for, at det havde til hensigt 
at vedtage bestemmelser, ifølge hvilke
- 40% af de bevillinger, der er disponible til generelle foranstaltninger, 
skal anvendes til projekter på Grønland og i  Grækenland, de franske ovei— 
søiske departementer, Irland, Syditalien og Nordirland. De resterende be­
villinger skal anvendes i  andre regioner med særlig stor arbejdsløshed 
eller udbredt largcidsledighed, og/elleri regioner, hvis erhvervsliv er un­
der hel eller delvis omstrukturering. Det skal fortsat være Kommissionen, 
der foretager den nærmere fastlæggelse af disse områder i  forbindelse med 
sin forvaltning af fonden;
- mindst 75% af de disponoble bevillinger skal anvendes til fremme af be­
skæftigelsen af unge under 25 år, hvilket ligger på linje med Socialfon­
dens nuværende bestræbelser og genspejler medlemsstaternes og Fællesska­
bets politiske initiativer på beskæftigelses- og erhvervsuddannelsesom­
rådet .
Der er endvidere planer om andre ændringer, ifølge hvilke fondens struktur 
forenkles, og procedurerne for indgivelse og godkendelse af ansøgninger 
samt udbetalingssystemet forbedres. Disse ændringer vil sætte Kommissionen 
i  stand til at spille en mere aktiv rolle end hidtil med hensyn til kontrol 
med og evaluering af projekternes gennemførelse, støtte til fornyelser, der 
stemmer overens med Fællesskabets handlingsprogrammer, og videregivelse af 
informationer og resultater.
Rådets retningslinjer følger i  det store hele Kommissionens forslag om at 
stramme betingelserne for ydelse af tilskud og i  højere grad sætte ind der, 
hvor behovet er størst.
Revisionen af fonden er for Kommissionen en lejlighed til i  højere grad at 
knytte Socialfondens virksomhed til Fællesskabets beskæftigelses- og ei— 
hvervsuddannelsespoliti k.

- 13 -
Kriterierne for godkendelse af ansøgninger om fondstilskud vil hovedsagelig 
bygge på, om vedkommende projekter eller programmer ligger på linje med de 
generelle målsætninger for Fællesskabets politik på disse områder, især med 
den såkaldte "ungsomsgaranti", hvorved de unge skal sikres hensigtsmæssig 
erhvervsuddannelse og beskæftigelse.
Men herudover vil Kommissionen som led i  en stramning af tildelingskriteri­
erne ved udarbejdelsen af retningslinjerne for fondens forvaltning give 
særlig høj prioritet til foranstaltninger, der er i  overensstemmelse med 
den fælles politik, f.eks. projekter vedrørende erhvervsuddannelse inden 
for de nye informationsteknologier, hvorved visse mangler, som Fællesskabet 
er blevet opmærksom på, udbedres.
Endelig er det Kommissionens hensigt at samarbejde med medlemsstaterne om 
en kvalitativ og kvantitativ forbedring af de nationale erhvervsuddannelses­
systemer og forskellige former for beskæftigelsesstøtte - ikke alene i  for­
bindelse med den årlige udarbejdelse af retningslinjerne for fondsforvalt­
ningen, men også i  mere langsigtet øjemed for at planlægge og bedømme de na­
tionale og regionale programmer.

- 14 -
1.2.3. EFRU
Virkningerne af den nuværende krise i  de regioner af Fællesskabet, hvor der 
gør sig særlig alvorlige strukturproblemer gældende, viser, at EFRU's 
traditionelle rolle, nemlig at være instrument for en harmonisk udvikling 
af Fællesskabet, er mere aktuel end nogensinde. Tilpasningerne i  forbindelse 
med tilbagegangen inden for visse industrisektorer har undertiden haft meget 
alvorlige følger, og dette har medført nye arbejdsopgaver for EFRU.
Formålet med de forslag, som Kommissionen forelagde i  oktober 1981, var at 
sætte EFRU i  stand til at løse disse nye arbejdsopgaver og samtidig forøge 
sin effektivitet.
Derfor foreslog Kommissionen i  overensstemmelse med de principper, der er 
anført i  denne rapport, en række kvalitative forbedringer af fondens 
forvaltning. De gik først og fremmest ud på, at man i  stedet for som nu at 
støtte enkeltprojekter gradvis skulle gå over til at samfinansiere infra­
st rukturprogrammer og regionale støtteordninger på grundlag af programkon­
trakter, der skulle fastlægges mellem den pågældende medlemsstat og Kommis­
sionen. Samtidig foreslog den, at der burde ske en stærkere koncentration 
af målsætningerne, lægges større vægt på at yde direkte støtte til udnyttel­
sen af regionernes egne udviklingsmuligheder og skabes en juridisk ramme 
samt fastsættes særlige støttesatser for de integrerede foranstaltninger. 
Endvidere foreslog den, at samordningen af de enkelte medlemsstaters regio­
nalpolitik blev lagt i  fastere juridiske rammer.
For bedre at kunne tilpasse fonden til udviklingen i  dens arbejdsopgaver, 
for at udnytte de kvalitative forbedringer bedst muligt og for at undgå en 
for stor spredning af støtten foreslog Kommissionen desuden, at der skulle 
ske en fundamental omorganisering af den måde, fondens midler bliver 
udnyttet på. Koncentrationen af interventionerne i  henhold til den kvota­
bestemte afdeling, der indskrænkes til at omfatte 80% af fondens midler, 
skulle medføre, at de dårligst stillede regioner i  de mindre velstående 
lande sikres samme støtteniveau som med den nuværende fordeling. Til gengæld 
skulle den kvotafrie afdeling, der udvides til at omfatte 20% af fondens 
midler, gøre det muligt på en mere smidig måde at løse de i  Fællesskabet 
eksisterende regionale problemer, herunder de nye arbejdsopgaver i  forbin­
delse med omstillingen af industrien. Den foreslåede styrkelse af den 
finansielle solidaritet, der i  øvrigt er af beskedent omfang, var således 
kun ét af de tilsigtede mål, idet det andet gik ud på at opnå en bedre til­
pasning af instrumentet til de arbejdsopgaver, det skal løce.

- 15 -
Under de hidtidige drøftelser i  Rådet er der gjort fremskridt på en række 
væsentlige punkter. Det gælder især samordningen af medlemsstaternes regio­
nalpolitik, finansieringen af programmer frem for enkeltprojekter, fremme 
af regionernes egne muligheder og af integrerede foranstaltninger. Disse 
fremskridt er imidlertid ikke tilstrækkelige til, at de foreslåede fornyel­
ser kan få deres fulde virkning.
På andre meget væsentlige punkter, det gælder især kravet om en større kva­
litativ koncentration af interventionerne og samtidig en højere støttesats 
i  forbindelse med prioriterede foranstaltninger, har drøftelserne ikke ført 
til et tilfredsstillende resultat.
Desuden er forhandlingerne hidtil kørt fast i  spørgsmålet om koncentrationen 
af den kvotabestemte afdeling og omfanget af den kvotafrie afdeling. Som 
månederne er gået, er den oprindelige helhedsvision smuldret og er blevet 
afløst af endeløse drøftelser om marginale ændringer af de eksisterende 
kvoter. Kommissionen, der har medvirket i  forsøget på at finde rimelige og 
konstruktive kompromisløsninger, vil ikke acceptere, at forhandlingerne 
udelukkende kommer til at dreje sig om den del af EFRU's virksomhed, der 
vedrører omfordelingen af de finansielle midler. Det er stadig vigtigt, at 
der sker en større koncentration af fondens midler, således at disse for­
trinsvis ydes til de dårligst stillede regioner, især i  de mindst velstil­
lede lande, men en sådan koncentration må ikke være det eneste mål; indgår 
den ikke i  en sammenhængende reform, er der nemlig risiko for, at der blot 
bliver tale om en finansiel overførsel.
For sit vedkommende varetager Kommissionen den normale forvaltning af 
fonden, indtil Rådets beslutning foreligger (1). Den ønsker, at drøftelserne 
genoptages på et nyt grundlag og foreslår nogle retningslinjer, som, hvis 
de accepteres af Rådet, vil kunne føre til en virkelig forøgelse af Fælles­
skabets effektivitet. Dette forudsætter, at Rådet går ind på i  fuldt omfang 
at tage hensyn til de uadskillelige krav om fællesskabssolidaritet og effek­
tivitet i  forbindelse med opfyldelse af målsætninger, der opstilles af 
Fællesskabet selv.
(1) Den forventer desuden, at Radet snarest træffer beslutning om den anden 
række kvotafrie aktioner.

- 16 -
Forslagene omfatter følgende uadskillelige hovedelementer:
1. Fællesskabet pålægger EFRU følgende to hovedopgaver, der er direkte 
forbundet med de grundlæggende målsætninger for Fællesskabets struktur­
politik:
- udvikling og strukturtilpasning i  regioner, der er bagud i  udviklingen
- omstilling i  industriområder, der er i  tilbagegang.
2. EFRU's interventioner på disse to prioriterede områder skal ske i  form
af programkontrak+er, der samfinansieres med de pågældende medlemsstater.
sådanne programkontrakter skal vedrøre programmer for udvikling eller 
regional omstilling samt andre sammenhængende foranstaltninger, som 
Fællesskabet må prioritere højt som følge dels af krisen (f.eks. omstil­
ling inden for jern- og stålindustrien), dels af udviklingen inden for 
landbruget, eller som er en følge af fællesskabspolitikken, særlig på 
energi-, innovations-, miljø og transportområdet
3. Gennemførelsen af disse programmer vil blive nøje samordnet med de 
øvrige finansieringsinstrumenter med strukturelt sigte, især fællesskabs­
lånene. På det punkt fastholder Kommissionen sit forslag fra 1981 om at 
fremme ydelsen af lån med rentegodtgørelse i  forbindelse med produktive 
investeringer, hvis andet af fondens interventioner den ønsker at forøge (1). 
I samme ånd undersøger Kommissionen muligheden af at indføre en meka­
nisme af typen "revolverende fond".
4. Tidligere erfaringer sammenholdt med udsigten til Fællesskabets udvidelse 
taler for, at indførelsen af disse nye bestemmelser bør ske gradvis.
I første fase, der vil komme til at strække sig over nogle år, skal 
de af EFRU finansierede foranstaltninger indgå:
- enten i  fællesskabsprogrammer, for hvilke der fastsættes passende 
juridiske retningslinjer, som i  hovedtræk nedfældes i  grundforordningen,
- eller i  nationale programmer, der er af interesse for Fællesskabet, og 
som opfylder de i  grundforordningen fastlagte kriterier.
(1) Under alle omstændigheder kræves der af investoren en deltagelse 
med et mindstebeløb.

- 17 -
I en senere fase skal alle EFRU's interventioner ske i  form af program­
mer, der tager sigte på at opfylde specifikke fællesskabsmålsætninger, 
og som på grundlag af en rammeforordning, forvaltes efter retsforskrif­
ter, der tilpasses de forskellige typer af programmer.
Kommissionen lægger den største vægt på, at de beslutningsprocedurer, 
der fastlægges gennem disse retsforskrifter, er forenelige med kravet 
om en effektiv forvaltning af strukturpolitikken.
5. I alle tilfælde skal EFRU's intervention bygge på en dialog mellem de 
nationale myndigheder og Fællesskabet; parterne skal efter en forudgå­
ende vurdering af programmets betydning, set fra et fællesskabssynspunkt, 
og af dets rentabilitet, indgå en programkontrakt.
6. Fællesskabet bør råde over de finansielle og praktiske midler, der er 
nødvendige for at kunne yde de nationale og regionale myndigheder, der 
anmoder herom, faglig bistand og information med henblik på at hjælpe 
dem med udarbejdelsen af deres udviklings- eller omstillingsprogrammer 
og på at gøre det lettere for dem at finde ud af, hvilke muligheder 
der er for at opnå støtte fra Fællesskabets strukturfonde og øvrige 
finansieringsinstrumenter.
7. Sondringen mellem en kvotafri og en kvotabestemt afdeling ophæves.
8. De eksisterende kvoter vil med tiden blive overflødige. I overgangsperio­
den kunne den geografiske fordeling af fondens interventioner foregå 
efter kvantitative retningslinjer, der indebærer en vis koncentration i  
forhold til den nuværende fordeling. Der kunne f.eks. fastsættes beløbs­
intervaller, der omtrentligt angiver den del af fondens midler, der er 
beregnet til hver enkelt medlemsstat over en bestemt periode. Under alle 
omstændigheder afviser Kommissionen, at en kvote kan betragtes som en
så godt som ubetinget trækningsret.
i  slutfasen vil retningslinjerne for den geografiske fordeling af 
fondens interventioner i  vidt omfang være givet på forhånd, idet:
- det i  rammeforordningen for EFRU understreges, at fonden ved vare­
tagelsen af sine to fundamentale opgaver skal prioritere de dårligst 
stillede regioner højest
- anvisningerne i  fællesskabsprogrammerne kommer til at indeholde 
retningslinjer for arten og lokaliseringen af påtænkte foranstaltninger.

II. FORBEDRING AF KOORDINERINGEN OG FORVALTNINGEN AF FÆLLESSKABETS FONDE
Fællesskabet bør bestræbe sig pa at effektivisere koordineringen og 
forvaltningen af de forskellige fonde. Det gælder især, hvis Rådet 
vælger den fremgangsmåde, som Kommissionen har foreslået, idet denne 
automatisk vil øge det ansvar og de forpligtelser, som påhviler Fæl­
lesskabets instanser.
2.1. Problemer i  forbindelse med koordineringen: komplementaritet, 
overlapninger, kumulering
Kommissionen er overbevist om, at en bedre koordinering af Fælles­
skabets fonde først og fremmest kræver en styrkelse af komplemen­
tar! tet-.ri mellem de forskellige fondes interventioner.
Dette var sigtet med de første integrerede programmer og foran­
staltninger (1 )  , og Kommissionen foreslår Rådet at følge samme 
fremgangsmåde i  forbindelse med integrerede middelhavsprogrammer. 
Kommissionen følger selv denne fremgangsmåde ved anvendelsen af 
forskellige instrumenter (EKSF, EFRU, Socialfonden) til at over­
vinde de alvorlige sociale problemer og omstillingsproblemer i  
de regioner, som er ramt af krisen i  jern- og stålindustrien.
Det er også én af grundene til, at Kommissionen i  del I har fore­
slået at skabe en bedre sammenhæng mellem strukturfondenes hoved­
målsætninger og de prioriteringer, som følger af Fællesskabets 
politik på andre områder, som til dels er sammenfaldende med 
fondenes anvendelsesområder.
Skal der være konsekvens i  Fællesskabets indsats, er det i  øvrigt 
nødvendigt, at det i  sin politik på disse områder også tager 
hensyn til eksistensen af betydelige strukturelle skævheder i  EF. 
Herved tjener koordineringen af fondene og udvidelsen af deres 
interventionsmuligheder en udviklingsmålsætning, som integrerer 
problemernes sektormæssige, regionale og sociale dimensioner.
(1) Napoli, Belfast, Western Iles, Lozére og det sydvestlige Belgien.

- 19 -
I forbindelse med komplementariteten opstar problemet med overlapning 
mellem fondene. Overlapning finder sted, når en kategori af foranstalt­
ninger i  princippet kan modtage støtte fra flere fonde. Ville det ideelle 
ikke være at foretage en skarp afgrænsning af fondenes interventions- 
muligheder for at undgå sådanne overlapninger?
Det er det ikke efter Kommissionens opfattelse, sådanne forenklinger 
passer nemlig ikke ind i  realiteternes verden. Problemerne er sjældent 
udelukkende af landbrugsmæssig, social eller regional art. De tre fondes 
særlige karakter bør derfor bibeholdes, men man bør udnytte alle mulig­
heder for samvirke mellem strukturfondene indbyrdes og medlemsstaternes 
og Fællesskabets øvrige finansieringsinstrumenter. Man må således styrke kom­
plementariteten mellem instrumenterne, hvor det er nødvendigt og ønskeligt, 
og samtidig undgå inkonsekvens og overlapninger, som medfører ødslen med 
offentlige midler.
Overlapninger indebærer mulighed for kumulering, når en foranstaltning på 
samme tid kan støttes af flere forskellige finansieringski Ider(1).
En sådan kumulering af støtte kan i  visse tilfælde være ønskelig, idet 
den giver mulighed for at gennemføre eller fremskynde en økonomisk be­
grundet foranstaltning. Men det må så sikres, at den er undergivet 
stramme regler. Bortset fra sådanne tilfælde bør kumulering af støtte 
ganske simpelt være forbudt.
En gennemgang af Fællesskabets retsforskrifter viser, at kumulering af 
støtte normalt er forbudt. Eksempelvis er kumulering ikke tilladt i  hen­
hold til de forskellige forordninger for så vidt angår infrastruktur­
investeringer i  landdistrikter (elektricitet, drikkevand, veje), som i  
visse regioner enten kan finansieres af EFRU eller af EUGFL, udviklings­
sektionen.
Hvor der ikke foreligger udtrykkelige retsforskrifter herom, er mulig­
hederne for kumulering af støtte udelukket (2), eller også er der fastsat 
regler herom i  de interne bestemmelser for forvaltningen. For så vidt 
angår investeringer hviler disse bestemmelser på to grundprincipper:
(1) F.eks. tilskud og lån.
(2) Kumulering af støtte er således i  realiteten udelukket, på grund 
af arbejdsdelingen mellem fondene, når f.eks. EFRU deltager i  
finansieringen af et større kunstvandingsprojekt i  Mezzogiorno, 
medens EUGFL tager sig af de investeringer, som står direkte i  
forbindelse med landbruget, men i  et senere led.

-  20  -
- for den offentlige sektors investeringer (infrastrukturer) kan Fælles­
skabets finansiering - omfattende såvel tilskud som lån - og den nationale 
finansiering tilsammen aldrig overstige 100% af de støtteberettigede 
investeringsomkostninger. Generelt ligger Fællesskabets samlede støtte 
væsentligt under denne grænse;
- for investeringer i  produktive aktiviteter må den samlede støtte fra 
Fællesskabet og medlemsstaterne ikke medføre, at investorernes eget 
finansielle ansvar bortfalder, og Fællesskabets regler for statsstøtte 
skal overholdes.
Med henblik herpå er der opstillet retningslinjer for forvaltningen, 
når strukturfondene kombineres med låneinstrumenterne, og når låneinstrumen­
terne kombineres med hinanden. Ligesom de interne regler for fondenes 
forvaltning sikrer disse retningslinjer smidighed i  instrumenternes anven­
delse samtidig med, at risikoen for ukontrolleret kumulering af støtte 
undgås.
Der er dog fortsat en række tilfælde, bl.a. på områderne erhvervsuddannelse 
og støtte til små og mellemstore virksomheder, hvor kumulering af støtte 
ikke er udelukket, og hvor der heller ikke eksisterer bestemmelser herom.
I teorien kan der ske misbrug, men man søger at forebygge det gennem 
den snævre operationelle samordning, som Kommissionen sikrer i  forvalt­
ningen af de tre fonde via den task force, der har til opgave at sam­
ordne de strukturelle finansieringsinstrumenter.
På denne måde sikrer Kommissionen, at retsforskrifterne og de interne 
regler vedrørende kumulering af støtte overholdes. I den forbindelse 
har den foretaget en systematisk analyse af alle forordninger med henblik 
på at indkredse eventuelle overlapninger mellem de forskellige kategorier, 
af fondsinterventionen. Analysematerialet står til rådighed for Rådet og 
dets ekspertgrupper.
Endvidere har Kommissionen besluttet at oprette et centralt register 
over projekter eller programmer, som modtager finansiel støtte fra struk­
turfondene og andre EF-instrumenter med henblik på at føre kontrol med 
mulighederne for kumulering af støtte. Dette skulle i  vid udstrækning 
kunne lette det evaluerings- og kontrolarbejde, der er omtalt i  det føl­
gende.

-  21  -
2.2. Forvaltningsproblemer: vurdering - kontrol - forskud
Det forhold, at der stilles betingelser i  forbindelse med EF-finansie- 
ringen, indebærer normalt en teknisk, økonomisk og finansiel ex ante- 
vurdering samt en ex post-kontrol af transaktionerne, men det bemærkes, 
at denne kontrol ikke blot består i  en simpel efterprøvning af, om 
støttebeløbene er anvendt korrekt, men også i  en økonomisk vurdering 
af resultaterne (f.eks. investeringernes rentabilitet, effektivitet i  
forhold til de forfulgte målsætninger osv.).
Med hensyn til stærkt begrænsede aktioner, hvor der er opstillet præ­
cise mål samt enkle og veldefinerede støttekriterier, vil en konsta­
tering af, at projekterne opfylder kriterierne, og en efterfølgende 
kontrol af midlernes korrekte anvendelse i  almindelighed være en til­
strækkelig garanti for, at de ønskede resultater opnås. Vurderings- 
og kontrolproceduren behøver derfor kun at bestå i  en undersøgelse af, 
om kriterierne er opfyldt, og i  en finansrevision.
Med hensyn til de mere komplekse transaktioner forudsætter en forsvai— 
lig forvaltning derimod, at der nødvendigvis må foretages en økonomisk 
ex ante-vurdering (cost/benefit-analyse) samt en grundig finansiel og 
økonomisk ex post-kontrol. Dette gælder særlig for samfinansierede 
transaktioner, der indgår som led i  strukturudviklingsprogrammer på 
regionalt, nationalt eller på EF-plan.
Mulighederne for at foretage en vurdering og kontrol er i  praksis for­
skellige fra den ene fond til den anden. De er bedst udbygget for EUGFL, 
udviklingssektionen, som for nogle foranstaltningers vedkommende har 
en lang erfaring, den nødvendige ekspertise (bl.a. i  de "tekniske" af­
delinger, der er ansvarlige for forvaltningen af markedsordningerne og 
landbrugsstrukturerne), et informationsnet på EF-plan, direkte kontak­
ter med støttemodtagerne og - dog inden for snævre grænser - det nød­
vendige personale og ressourcer til at foretage et sådant arbejde. Ex 
post-kontrolforanstaltningerne foretages alligevel ikke tilstrækkelig 
hyppigt til at have en reel virkning med hensyn til at kontrollere ef­
fektiviteten af de indirekte aktioner.
Situationen tager sig anderledes ud for EFRU og Socialfonden. De har i  
de seneste år haft en hurtig vækst, der ikke er blevet ledsaget af en 
tilsvarende udbygning af deres administrative instrumenter. Forvalt­
ningsproblemerne øges desuden derved, at den individuelle behandling 
af projekterne resulterer i  et stort antal sagsakter. Under sådanne 
forhold sker vurderingen af disse talrige projekter næsten udelukkende 
på grundlag af informationer, som de nationale administrationer gene­
relt giver i  en lidet detaljeret form; vurderingen består ofte kun i  
en simpel undersøgelse af, om kriterierne er opfyldt, og i  en efter-

-  22 -
følgende finansrevision .  Dette er endnu en begrundelse for af anbe­
fale, at man i  højere grad anvender projektprogrammer og i  særdeleshed 
intégreredé programmer, hver gerrig transaktionernes karakter muliggør 
det.
Kommissionen har derfor besluttef:
- at øge de midler, som tjenestegrenene anvender til den økonomiske ex ante- 
vurdering for mest muligt at begrænse fej Irisiciene, i  særdeleshed for så 
vidt angår samfinansiering af programmer og direkte aktioner; dette kræver 
til gengæld, at medlemsstaterne giver Kommissionen bedre og mere fuldstæn­
dige oplysninger;
- at oprette en kontrolenhed for økonomisk effektivitet, der er fælles for 
de tre fonde, og som skal supplere finansrevisionen på basis af dokumenter 
med henblik på at oikre, at betingelserne for finansieringen af programmel— 
ne og de vigtigste projekter overholdes 2). Kommissioften vil om nødvendigt
i  denne forbindelse søge ekstern ekspertbistand for at styrke sine egne 
tjenestegrenes kapacitet.
Dog har denne béslutning kun virkelig mening, hvis f f i É f t  følget den i  del I 
foreslåede fællesskabsløsning.
Et andet forvaltningsproblem vedrører anvendelsen af forskuddene.  Kommissi­
onen indførte oprindelig en forskudsordning i  strukturfondene for at øge 
den administrative effektivitet af dens aktion 3).
Resultaterne er imidlertid ikke altid tilfredsstillende. I mange tilfælde 
anvendes forskuddene end ikke, og den forventede fremskyndelse af udgiftei—  
ne har ikke kunnet finde sted. Kommissionen har endvidere i  adskillige til­
fælde været tvunget til at kræve tilbagebetaling af forskuddene, fordi gen­
nemførelsen af de projekter, for hvilke man havde anmodet om forskud, i  alt 
for høj grad var blevet forsinket.
Kommissionen foreslår derfor ikke alene, at der skal betales renter af de 
forskud, der anvendes for sent, eller som ikke anvendes, men også at der 
kan ikendes sanktioner. Til dette formål vil den tilvejebringe de nødvendige 
midler for at kunne gennemføre en systematisk kontrol af den faktiske an­
vendelse af forskuddene.
1) Det bemærkes for perioden 1975-1982, at 80% af de projekter, der blev 
forelagt EFRU (dvs. 17 771 projekter ud af et samlet antal ansøgninger 
på 22 500), og over 82% af de støttebeløb, hvorom der blev indgivet an­
modning, blev godkendt.
2) Dette skal ske sideløbende med, at man i  stigende omfang går over til at 
anvende projektprogrammer, således som det i  øvrigt er blevet anbefalet; 
man kan naturligvis ikke forestille sig en ex post-kontrol af tusindvis 
af enkeltprojekter, end ikke selv om kontrollen blev foretaget på basis 
af stikprøver.
3) I så henseende anmoder Kommissionen om, at medlemsstaterne godkender, at 
de på deres budgetter medtager de tilsvarende administrative omkostninger 
i  rammebeløbet for programmerne.

- 23 -
III. BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER
I en situation, hvor det er nødvendigt at udvise budgetdisciplin, bør 
udviklingen i  strukturudgifterne være forudselig og kontrollabel. Med 
henblik herpå foreslår Kommissionen, at stigningen i  budgetmidlerne 
til strukturudgifter skal fremgå afen indikativ flerårig programmering.
Tildelingerne til Socialfonden og EFRU, der har karakter af ikke-obli- 
gatoriske udgifter, har hidtil hvert år været fastsat af budgetmyndig­
heden, uden at der dermed indgås forpligtelser for det følgende år. 
Stigningen i  midlerne til denne del af EF-budgettet har i  øvrigt været 
betydelig. Uforudseligheden i  ressourcerne hindrer imidlertid en effek­
tiv anvendelse af midlerne og bevirker, at det ikke er muligt klart at 
fastlægge omfanget af og retningen i  den indsats, som Fællesskabet y- 
der. Det ville derfor i  høj grad være ønskeligt, at budgetmyndighedens 
to organer kunne inddrages i  fastlæggelsen af en mellemfristet pro­
grammering, hvori der både tages hensyn til strukturen i  budgettet, 
stigningstakten i  EF's egne indtægter og strukturpolitikkens mål.
Europa-Parlamentet har for sit vedkommende allerede vist sin vilje til 
at gå i  denne retning for at opnå en forsvarlig budgetstyring.
Med hensyn til de finansielle midler, der skal afsættes til fondene i  
de kommende år, bør der tages hensyn til to faktorer: for det første 
har de oprindelige målsætninger for fondene om at reducere de struktu­
relle skævheder i  Fællesskabet fortsat fuld gyldighed, og for det an­
det indebærer forældelsen af industristrukturen, omstruktureringen af 
landbrugspolitikken samt udviklingen af fællesskabspolitikkerne, at der 
kommer en ny dimension til fondenes mission.
Under disse omstændigheder har Kommissionen foreslået, at budgetprogram­
meringen bliver sådan, at andelen af strukturudgifterne i  fællesskabs­
budgettet vokser gradvis. I betragtning af opgavens omfang anbefaler 
Kommissionen en fordobling i  faste priser over en periode på 5 år.

- 24 -
Kommissionen erkender, at væksten i  de offentlige overførsler ikke i  sig 
selv er en garanti for succes. Det er også nødvendigt at sikre sig støtte 
fra det private initiativ, tilslutning fra de berørte samfundsgrupper 
samt et effektivt samarbejde med nationale og regionale administrationer.
De behov, der opstår i  Fællesskabet som følge af kravene om udvikling 
og strukturtilpasning, er af en sådan karakter, at de i  høj grad begrunder, 
at Rådet godkender Kommissionens forslag om en kvalitativ og kvantitativ 
forbedring af fællesskabsfondenes effektivitet, særlig under hensyntagen 
til:
- at der må stilles krav om en stærk fællesskabsindsats for at skabe 
sammenhæng i  de spredte nationale foranstaltninger
- at det er muligt at sikre en rationel anvendelse af medlemsstaternes 
samlede strukturudgifter fra det tidspunkt, hvor de vil vise deres 
finansielle solidaritet med sigte på gennemførelse af visse i  fælles­
skab fastsatte mål.

- 25 -
KONKLUSIONER
Kommissionens forslag til forbedring af strukturfondenes effektivitet 
indeholder en nyskabelse i  fondenes forholdsvi s kortvar igehi storie.
Kommissionen ønsker ikke, at størstedelen af de finansielle midler fra 
Fællesskabets fonde skal anvendes til finansiering af medlemsstaternes 
politik uden garanti for, at disse politikker reelt bidrager til at skabe 
større samordning i  Fællesskabet.
Kommissionen ønsker heller ikke, at der fortsat afstikkes snævre rammer for 
de midler som anvendes til gennemførelsen af specifikke EF-målsætninger.
I stedet foreslår Kommissionen, at der iværksættes en udviklings- og struktui—  
tilpasningspolitik for Fællesskabet, som imødekommer prioriteringer opstillet 
af Fællesskabet, og som gennemføres ved hjælp af Fællesskabets samlede finan­
sieringsapparat; strukturfondene og de øvrige finansieringsinstrumenter.
Kommissionen ønsker derimod at undgå en løsning, som forvansker EF-fondenes 
målsætninger ved at prioritere fondenes fordelingspolitiske rolle frem for 
deres strukturpolitiske opgaver.
Kommissionen ønsker, at de tre fonde sammen med Fællesskabets låntagnings- 
og långivningsinstrumenter skal bidrage mere effektivt til at skabe en 
økonomisk konvergens i  Fællesskabet. Dette er muligt
- såfremt der skabes en stærkere forbindelse mellem fondenes hovedmålsæt­
ninger og de målsætninger, som følger af Fællesskabets politik på andre 
områder,
- såfremt de tre fonde indgår i  en udviklings- eller omstillingsplan, som den 
Kommissionen har foreslået for middelhavsregionerne,
- såfremt medlemsstaterne giver Fællesskabet retten og midlerne til i  
praksis at gennemføre de målsætninger for Fællesskabet, som de selv har op­
stillet,
- såfremt Fællesskabets indsats modsvares af en reel solidaritet mellem 
medlemsstaterne, således at de er rede til at bevilge midler til gennem­
førelse af strukturpolitikken.

BILAG

ÅRLIGE FORPLIGTELSER OG BETALINGER TIL MEDLEMSSTATERNE: 
EUGFL - UDVIKLINGSSEKTIONEN, SOCIALFONDEN, REGIONALFONDEN, 
EMS-RENTEGODTGØRELSER 
(1974-1982)

INDHOLD
side
I. BESKRIVELSE AF STRUKTURFONDENE
1. EUGFL - udviklingssektionen 1-3
2. Socialfonden 4-5
3. EFRU 6-8
II. FORDELING PÅ MEDLEMSSTATER AF FORPLIGTELSER 
OG BETALINGER FRA STRUKTURFONDENE 
I PERIODEN 1974-1982
Tabel 1-9 9-17
III. ELEMENTER TIL EN VURDERING AF DEN REGIONALE EFFEKT 
AF FINANSIERINGER MED STRUKTURELT SIGTE
Tabel 10 18

BESKRIVELSE AF STRUKTURFONDENE
1. EUGFL - Udviklingssektionen
- Generelle målsætninger
Der er tre grundlæggende målsætninger for EUGFL's udviklingssektion:
- forbedring af forholdene for landbrugsproduktionen
- forbedring af afsætning og forarbejdning af landbrugsprodukter
- tilpasning og styring af landbrugsproduktionen i  overensstemmelse 
med den fælles markedspolitik.
Disse målsætninger er knyttet sammen med den fælles landbrugspolitik 
og svarer overens med dennes mål som fastsat i  EØF-traktatens artikel 
39, stk. 1. De præciseres og konkretiseres normalt i  definitionen af 
de opgaver, der pålægges udviklingssektionen.
- Særlige karakteristika
På grund af den nære tilknytning til den fælles landbrugspolitik be­
handles de enkelte sektorer for det meste separat inden for udviklings­
sektionen. De specifikke opgaver defineres i  forordninger eller i  ad 
hoc-direktiver, der udstedes på grundlag af en rammeforordning. En 
række vigtige direktiver og forordninger udløber ved udgangen af 1983. 
Udviklingssektionen er den eneste af strukturfondene, hvis finansiel­
le midler siden 1. januar 1980 har været begrænset af et flerårigt 
finansieringsloft, der udløber med udgangen af 1984.
- Finansieringsmidler
Udviklingssektionen, der i  1982 disponerede over 759 mio ECU (forplig­
telsesbevillinger) er den mindste af strukturfondene. Dens udgifter 
udgør henved 5% af EUGFL's samlede udgifter og repræsenterer i  henhold 
til et overslag for 1977 (det eneste år, for hvilke der på nuværende 
tidspunkt står tal til rådighed) ca. 6,5% af medlemsstaternes land­
brugsudgifter inden for det sociostrukturelle område, dog fraregnet 
medlemsstaternes udgifter tit landbrugernes sociale sikring.

-  2 -
- Geografisk fordeling
EUGFL's samlede udgiftsbeløb ved udgangen af 1982 viser ikke nogen 
udpræget geografisk koncentration (måske dog en lille koncentration 
til fordel for de nordlige områder). Der har dog siden sidste halv­
del af 70'erne været en voksende tendens i  retning af en regionali­
sering af aktionerne, både på grund af indførelsen af specifikke ak­
tioner og på grund af regional graduering af visse betingelser og støt­
tesatser. Således er der gennem de seneste år indledt en omlægning 
til fordel for de sydlige regioner og Irland.
- Intervent i  onstyper
Ca. halvdelen af udviklingssektionens midler går til finansiering af 
horisontale aktioner. Den anden halvdel anvendes til fælles aktioner 
af regional art. De horisontale aktioner kan opdeles efter følgende 
tre grundlæggende målsætninger: forbedring af forholdene for produk­
tionen (bl.a. modernisering af bedrifter: ca. 25%), forbedring af 
strukturerne for afsætning og forarbejdning (ca. 15%), samt tilpas­
ning og styring af produktionen (ca. 10%).
Med hensyn til de regionale aktioner vedrører den vigtigste landbrug 
i  bjergområder og visse ugunstigt stillede områder. Det direktiv, 
der gælder herfor, berører henved 1  million bedrifter og 25% af Fæl­
lesskabets landbrugsareal og lægger beslag på 30% af budgettet for 
1983. Ud over denne centrale aktion findes et voksende antal (24 i  
1983) specifikke regionale aktioner lige fra skovbrugs- og kunstvan­
dingsaktioner, over programmer for omlægning af visse regionale land­
brugsproduktioner (20% af udbetalingerne for 1983), til programmer 
for integreret udvikling af dette eller hint landdistrikt.
Udviklingssektionens medfinansieringsgrad i  de fælles aktioner veks­
ler mellem 25 og 65%, alt efter hvilken foranstaltning og hvilken 
region der er tale om. Generelt er EUGFL's bidrag dog således absolut 
mere end marginale, i  hvert fald inden for de områder, der dækkes af 
de nævnte aktioner.
*
★ ★
Det kan konkluderes, at en gennemgang af udviklingssektionen afslører 
en række positive aspekter: nær sammenhæng med en fælles politik, 
præcise målsætninger, forudberegnelige finansielle midler, relativ 
fleksibilitet i  de forskellige aktioner, samt veldefinerede regler 
og betingelser.

- 3 -
Der ma dog også noteres et vist antal vanskeligheder og problemer.
Således har visse aktioner ikke haft den forventede succes, delvis
på grund af de ændrede økonomiske forhold i  Løbet af 70'erne, der be­
tød en stor forsinkelse i  landbrugets strukturudvikling, og delvis
på grund af mere specifikke problemer, blandt andet:
- vanskelighederne i  forbindelse med en koordinering mellem Fællesska­
bets og medlemsstaternes aktioner
- de forsinkelser og de vanskeligheder, visse medlemsstater har haft 
i  forbindelse med udarbejdelse og iværksættelse af gennemførelses­
bestemmelser
- visse medlemsstaters vanskeligheder ved at klare den del af finan­
sieringen, der påhvilede dem
- de mangelfulde regionalpolitiske ledsageforanstaltninger til Land­
brugsstrukturpolitikken i  mindre udviklede landdistrikter
- de vanskeligheder i  den praktiske gennemførelse af reglerne og be­
stemmelserne, der skyldes utilstrækkelige vurderings- og kontrol­
midler
- det forhold at, der i  bestemmelserne især for si vidt angår de ho­
risontale aktioner ikke er taget tilstrækkelig højde for visse spe­
cifikke situationer. Direktiverne har derfor ikke fået en tilfreds­
stillende gennemførelse i  de områder, hvor behovene har været størst.
Endvidere kommer udviklingen i  de disponible midler stadig mere ud 
af trit med de øgede arbejdsopgaver, og der er fortsat en betydelig 
skævhed mellem bevillingerne til EUGFL's sektioner. Det bør i  denne 
forbindelse ikke glemmes, at man oprindeligt (forordning 62/25) havde 
håbet på at udviklingssektionen skulle nå op på 25% af EUGFL's sam­
lede udgifter.

- 4 -
2. Socialfonden
- Generel målsætning og særlige karakteristika
I medfør af Rom-traktatens artikel 123 har Socialfonden til opgave at lette 
arbejdskraftens adgang til beskæftigelse og fremme dens geografiske og faglige 
bevægelighed inden for Fællesskabet. Fonden er et beskæftigelsespolitisk 
finansieringsinstrument, der først og fremmest yder tilskud til medlemsstaternes 
foranstaltninger vedrørende erhvervsuddannelse med henblik på indslusning 
på arbejdsmarkedet af førstegangsarbejdssøgende og arbejdsløse og på bekæm­
pelse af ledighed. Endvidere yder den støtte til en række specifikke foi— 
anstaltninger, der omfatter handicappedes erhvervsmæssige integration samt 
mobilitet og social integration for vandrende arbejdstagere og deres familier. 
Herudover har fonden i  de senere år som følge af den nye· udvikling i  medlems­
staternes arbejdsmarkedspolitik spillet en vis rolle i  forbindelse med opret­
telsen af arbejdspladser, især hvor der har været tale om ansættelsespræmier 
og løntilskud til jobs, der imødekommer samfundsbehov.
- Finansieringsmidler
Socialfondens budgetmidler er i  de sidste 5 år blevet kraftigt forøget, hvil­
ket afspejler forværringen af beskæftigelsessituationen og medlemsstaternes 
voksende indsats på de områder, der henhører under fondens virke. Pa trods 
af en forøgelse af budgetmidlerne fra omkring 570 mio ECU i  1978 til næsten 
1  600 mio ECU i  1982, vokser forskellen mellem de beløb, der ansøges om, og de 
disponible bevillinger konstant.
På grundlag af de retningslinjer for forvaltningen af fonden, som Kommissionen 
hvert år opstiller, har budgetforøgelsen været kombineret med en stadig 
større koncentration af midlerne til fordel for de regioner, hvor arbejdsmai— 
kedssituationen er mest graverende og den økonomiske aktivitet ringest.
Som følge heraf bliver den del af fondsmidlerne, der tildeles EFRU-regionerne, 
større år for år. I 1982 udgjorde den næsten 90% af fondens samlede tildeling 
(1 365 mio ECU). Også tildelingerne til dé EFRU-regioner, d'ér har absolut prio­
ritet (1), har været i  konstant stigning målt i  faste priser, nemlig fra 
299 mio ECU i  1979 til 616 mio ECU i  1982, hvilket svarer til en stigning fra 
38% til 40% af de samlede fondsmidler.
(1) De franske oversøiske departementer, Grønland, Grækenland, Syditalien, 
Irland og Nordirland.

- 5 -
- Finansieringsmader
De nuværende bestemmelser for fondens virke omfatter to hovedkategorier af 
tilskudsområder, Den første, der tager udgangspunkt i  specifikke rådsafgø­
relser, har til formål at støtte Fællesskabernes politiske bestræbelser 
(til fordel for forskellige sektorer, persongrupper osv.) gennem arbejdsmarkeds- 
rettede projekter; den anden kategori tilsigter bekæmpelse af arbejdsløshed 
og underbeskæftigelse af strukturel art. I dag omfatter disse to kategorier 
ni tilskudsområder.
Fondstilskuddene tildeles på grundlag af ansøgninger, som via medlemsstaterne 
indgives gruppevis af offentlige eller private organer. Normalt dækkes 50% 
af de tilskudsberettigede udgifter, såfremt et tilsvarende beløb ydes af de 
offentlige myndigheder. Det påhviler Kommissionen blandt de ansøgninger, der 
ifølge de gældende bestemmelser er behørigt indgivet og tilskudsberettigede, 
at foretage udvælgelsen af projekterne. Kriterierne for godkendelse er 
fastsat i  de retningslinjer for fondens forvaltning, som Kommissionen hvert 
år opstiller efter høring af fondsudvalget, der er sammensat af repræsentanter 
for arbejdsmarkedets parter og for regeringerne.
I tilfælde af utilstrækkelige bevilllinger anvendes der vejet nedskæring.
Det beløb, der efter anvendelsen af denne beregningsmåde fremkommer for hver 
enkelt medlemsstat, fordeles på de projekter, som Kommissionen efter høring af 
de berørte medlemsstater anser for de mest støtteværdige.
Vanskelighederne ved at få fonden til at fungere mere effektivt hidrører 
fortrinsvis fra to faktorer: dels er fondens struktur meget kompleks, hvil­
ket skyldes, at der er så mange tilskudsområder med hver deres specifikke 
budget og bestemmelser, dels er beslutningsprocedurerne på trods af den gen­
nemførte automatisering stadigvæk tunge, hvilket medfører, at de fleste 
ansøgninger først godkendes, efter at projekterne er sat i  gang. Kommissionens 
udtalelse om revisionen af fonden er bl.a. udarbejdet under hensyn til behovet 
for at løse disse to problemer.

-  6 -
3. EFRU
- Generelle målsætninger
EFRU, der blev oprettet i  1975, er et af de midler, der skal fremme 
en afbalanceret udvikling af Fællesskabet, da den i  henhold til 
fondsforordningens artikel 1  (1) "har til opgave at afhjælpe de 
væsentligste regionale skævheder i  Fællesskabet, som især er be­
grundet i  landbrugets dominerende stilling, industrielle foran­
dringer og en strukturel underbeskæftigelse".
EIB og EFRU er således de to instrumenter, Fællesskabet generelt kan 
anvende til at støtte den regionale udvikling. De fungerer imidlertid 
pi yderst forskellig vis, fordi der i  det ene tilfælde er tale om en 
bank og i  det snuet om en fond, der forvaltes af Kommissionen og yder 
støtte efter ansøgning fra medlemsstaterne.
- EFRU1  s vigtigste karakteristika
Bevillingen til fonden er siden 1978 hvert år blevet fastsat i  De 
europæiske Fællesskabers almindelige budget og anvendes til finan­
siering af
a) aktioner, der tager sigte pi at støtte de af medlemssaternes ved­
tagne regionalpolitiske foranstaltninger (inden for rammerne af 
et beløb, der svarer til 95% af budgetbevillingen og er opdelt i  
nationale kvoter);
b) særlige fællesskabsaktioner med midler, der ikke er opdelt i  
nationale kvoter og som andrager 5% af den samlede tildeling.
I de støtteberettigede områder og regioner under den kvotabestemte 
afdeling deltager EFRU i  finansieringen af investeringer - hoved­
sagelig vedrørende infrastrukturprojekter, men også projekter inden 
for industri-, håndværks- og servicevirksomhed. Fondens intervention 
sker gennem udbetaling til medlemsstaterne af tilskudsbeløbet (eller 
en tilsvarende rentegodtgørelse), hvis størrelse svarer til en pro­
centuel andel af investeringsudgifterne, som varierer alt efter om 
der er tale om infrastrukturinvesteringer eller produktive investe­
ringer (2).
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 724/75 af 18. marts 1975.
(2) 10% til 40% for infrastrukturinvesteringer. 20% for produktive 
investeringer, uden at beløbet dog kan overstige 50% af den 
nationale støtte.

- 7 -
For nylig har indførelsen af en kvotafri afdeling gjort det muligt at 
iværksætte fællesskabsaktioner og således skabe forbindelse mellem EFRU's 
aktiviteter og Fællesskabets særlige prioriteringer. De budgetmæssige 
begrænsninger (5% af fonden) gør imidlertid, at man ikke kan tale om 
en egentlig ændring af vilkårene for EFRU's aktivitet.
- Finansielle midler
Tre træk kendetegner udviklingen i  og anvendelsen af bevillingerne til 
EFRU siden fondens oprettelse. Det er for det første deres hurtige og 
regelmæssige vækst (betalingerne er steget fra omkring 75 mio ECU det 
første år til næsten 1  mia ECU i  1982). Det er endvidere den stærke kon­
centration i  Fællesskabets mindre velstående lande og regioner (Italien, 
Det forenede Kongerige, Irland, Grækenland). Fra 1975 til 1982 har disse 
lande modtaget mere end tre fjerdedele af det samlede udbetalte beløb, 
medens støtten pr. indbygger i  Fællesskabets dårligst stillede regioner 
i  gennemsnit androg 55 ECU i  1982 mod 26,5 ECU i  perioden 1976-1982.
Det er endelig den særdeles vigtige plads, som infrastrukturprojekterne 
indtager (86% af EFRU-interventi onerne i  1982), især de store projekter, 
således som det fremgår af fordelingen af forpligtelsesbevillingerne 
for 1982 (1).
- Interventionsbestemmelser
I reglerne for tildeling af EFRU-støtte er det fastsat, at Kommissionen 
bistået af fondsudvalget og Udvalget for Regionalpolitik vurderer inve­
steringens bidrag til den regionale udvikling og dens overensstemmelse 
med Fællesskabets programmer og målsætninger. Den sørger ligeledes for 
at samordne de forskellige fællesskabsinterventioner bedst muligt og 
at undgå kumulering. Desuden skal det enkelte projekt indgå i  et regio­
naludviklingsprogram, der opstilles efter et fælles skema, udarbejdet 
af Udvalget for Regionalpolitik.
1) Ud af et samlet antal på 3 269 projekter var der 118 infrastrukturpro­
jekter pa nver 1D mio ECU (vandbygning, transport, energi, telekommuni­
kation), som lagde beslag på over 55% af de samlede midler.
\

-  8 -
Disse bestemmelser gør det i  teorien muligt at afvise et stort antal 
projekter; Kommissionens mulighed for at øve indflydelse begrænses imid­
lertid af eksistensen af faste nationale kvoter, idet medlemsstaterne 
er tilbøjelige til at holde deres ansøgninger om støtte inden for rammerne 
af den nationale kvota, som de har fået tildelt i  forordningen.
*
*  ★
Langt det overvejende flertal af EFRU-interventionerne er aktioner, der 
tager sigte på at støtte regionalpolitiske foranstaltninger, som er ved­
taget på national., plan, uden at man har nogen garanti for, at de vil 
bidrage til en økonomisk konvergens inden for Fællesskabet. I den nuværende 
situation er Kommissionens beføjelser til at koordinere og øve indflydelse 
på disse foranstaltninger derfor stærkt begrænsede. Det er denne konsta­
tering samt det forhold, at de regionale skævheder bliver mere udprægede, 
der ligger til grund for det forslag til en reform af EFRU, som Kommis­
sionen forelagde Rådet i  1981.
Eftersom EFRU-interventionerne har karakter af et supplement til de natio­
nale foranstaltninger, er det vanskeligt at måle deres økonomiske effekt. 
Til orientering er EFRU-interventionerne i  nedenstående tabel sammenholdt 
med visse nøgletal såsom bruttonationalproduktet og de faste bruttoinve- 
steringer i  visse regioner.
* )Prioriterede regioner EFRU-støtte/indb. BNP/indb.
(ECU, gennemsnit 79-82) (ECU, 1980)
Irland 16,6 3 768 (0,4%)
Nordirland ^ 18,1 4 928 (0,36%)
Mezzogiorno 14,5 3 531 (0,4%)
EFRU-interventi oner Faste bruttoinvest.
(mio ECU-1979) (mio ECU-1979)
Irland 62,2 3 442 (1,8%)
Nordi riand 42,5 (ikke oplyst)
Mezzogiorno 394,7 13 400**) (2,9%)
*) ekskl. Grønland og de franske oversøiske departementer
**) ekskl. Marche og Lazio

FORDELINGEN AF TILSKUD MED STRUKTURELT SIGTE 
- 1974 - mio ECU -
Italien UKIrland1
Tyskland FrankrigNeder­
landeneBelgienLuxem­
bourgDanmark De Ni
EUGFL,
udviklingssektionen 
Forpi i  gteIser 
Betalinger53,3
15,91
22,6
i9,8|  68,6 
!  56,955,6
34,118,3
15,615.3
12.4!  1,1
I  0,210,2254,8
135,1
Socialfonden 
Forpligtelser 
Betal i  nger58,3
76,550,9
37,2
i13,8
9,433,1
42,3I51.6
26.67.6
8.67,0
5,50,0
"12,4
.  4,1234,7
210,2
Regionalfonden
Forpligtelser
Betalinger
I_ _ __ _ _ __ _ _ L|i
i!

FORDELINGEN AF TILSKUD MED STRUKTURELT SIGTE 
- 1975 - mio ECU -
Italien UKI riand Tyskland FrankrigNeder­
landeneBelgienLuxem­
bourgDanmark De Ni
EUGFL,
udvi k L  ingssekt i  onen 
Forpligtelser 
Betalinger52,4
28,827,4
12,98,6
1,067,8 
'  64,451,5
46,015,7
17,113,4
10,30,2
0,610,2
6,0247,2
187,1
Socialfonden 
Forpli gteIser 
Betal i  nger73,7 
19,4 |
i82,0
29,516,8
7,2i
50,0 j
12,2 |
I177.1
17.112,6
0,88,8
0,7
i10,0 9,4
0,7330,4
87,5
Regionalfonden
Forpligtelser
BetalingerJ
°5 7 i  ' 134,2 |
______L64,1
1
3,914,8
5,211,4 iiI!I!48,0
16,8 I
I6,5
3,34,40,9
0,24,1
1,6249,9
75,2

FORDELINGEN AF TILSKUD MED STRUKTURELT SIGTE 
- 1976 - mio ECU -
Itali en UKIrland Tyskland FrankrigNeder­
landeneBelgienLuxem­
bourgDanmark De Ni
EUGFL,
udvi klingssektionen 
Forpligtelser 
Betalinger’  62,5 
25,436,7
29,218,1
6,2
.81,9 
|  64,962,9
46,517.3
18.317,6
12,90,1
0,413,3
7,2310,4
211,1
I
Socialfonden
Forpligtelser
Betalinger98,5
25,271.3
44.321,2
7,557,7
77,3 j
I79,6
30,915,4
15,89,2
10,80,1
0,011,5
23,3\l1i
364,4
235,1
l
Regionalfonden 
Forpli gteIser 
Betal i  nger1
137,2
75,895,1
59'223.1
12.1I
25,9
17,479,5 
30,0 j
i12,2
6,77,8
7>10,57,1
4,4387,9
213,2

FORDELINGEN AF TILSKUD MED STRUKTURELT SIGTE 
- 1977 - mio ECU -
Italien UKI riand Tyskland FrankrigNeder­
landeneBelgienLuxem­
bourgDanmark De Ni
EUGFL,
udviklingssektionen 
Forpligtelser 
Betal i  nger50,5
21/344,8
41,717,5
9,485.3
96.464.8
58.818,6
25,717,0
20,30,6
2,713,6
15,9312,7
292,2
i
Soc i  alfonden
Forpligtelser 74,5145,5 30,0 82,0124,6 15,9 11,4 0,0 15,1499,0
Betalinger 55,6 I
I65,2 16,8 52,5 35,2
I10,5
I8,00,1 10,6
i254,5
Regionalfonden
Forpli gteIser 119,3 C1,5 19,3 59,1 70,2 8,1 10,5 0,6 7,2385,8
Betal i  nger 92,8 | 79,5
_______L14,1 3
4,445,4
I7,0 3,50,1 6,3283,1

FORDELINGEN AF TILSKUD MED STRUKTURELT SIGTE 
- 1978 ~ mio ECU -
Italien UKI riand Tyskland FrankrigNeder­
landeneBelgienLuxem­
bourgDanmark De Ni
EUGFL,
udvi ktings sekt ionen 
Forpligtelser 
Betalinger39,1
31,338,8
40,518,9
16,886,1
125,154,8
60,512,6
16,35,7
15,70,5
1,412,6
16,0i
269,2
323,6
Socialfonden
Forpligtelser
Betalinger233,2
30,4111,9
89,544,4
30,957,3
51,686,2
52,09,8
14,411,1
12,20,2
0,114,3
3,7!
.  II
568,3 j  
284,8
Regionalfonden
Forpli gtelser 
Betal i  nger223,2
78,5151,5 
59,0 ;
I35,0 
20,5 j48,7
4 2 ' 2
I82,6
40,6
______________ L8,
2
6,56,2
6,0
10,5
0,25,5i
561,4
254,9

FORDELINGEN AF TILSKUD MED STRUKTURELT SIGTE 
- 1979 - mio ECU -
IItalien UKIrland Tyskland FrankrigNeder­
landeneBelgi enLuxem­
bourgDanmark De Ni
EUGFL,
udvi kLingssektionen 
Forpligtelser 
Betalinger106,8
38,371,0
64,233.1
28.2113,3
118,5111,2
91,4I
27,4
25,324,7
17,12,9
0,616,9
15,1507,3
398,7
Socialfonden 
Forpligtelser 
Betal i  nger281,3
166,8196.4
197.558,1
38,952,9
58,0134,9
93,419,3
10,915,9
5,81,0
0,114,7
24,3774,5
595,7
Regionalfonden 
Forpligtelser 
Betalinger:
394,5 
143,7 |
i245,1
165,:62,2
32,958,5
46,0159,4
103,611,3
8,69.1
3.10,8
0,311,5
9,1970,4
513,1
EMS-rentegodt-
gørelser133,9 -I
66,1
____________________ L-
I- -200,0

FORDELINGEN AF TILSKUD MED STRUKTURELT SIGTE 
- 1980 - mio ECU -
Italien UKa)Irland Tyskland FrankrigNeder­
landeneBelgienLuxem­
bourgDanmark De Ni
EUGFL,
udvi kl ingssekt ionen 
Forpligtelser167,3i
98,2 49,1 99,2|  152,6 22,2 14,7 0,6!
20,8624,7
Betalinger102,0 105,9 45,1143,0!  133,3 26,3 25,3 1,0 24,6607,1
Socialfonden—
Forpligtelser 327,2 236,5 79,7108,0 195,0 18,3 29,3 0,9 19,41.014,2
Betal i  nger
/199,7 162,-8 71,5 74,8193,0 4,4 8,90,2 14,5729,9
^Regionalfonden .
Forpli gteIser 489,7 242,6 77,8 71,1198,8 22,5 11,9 0,5 11,61.126,4
Betal i  nger 249,0 233,2 69,5
I50,4 99,6
i7,7 6,50,9 9,4
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ i72
6,7
EMS-rentegodt-
gørelser129,8 -67,2 j - -- 197,0
a) Ekskl. de supplerende foranstaltninger til fordel for Det forenede Kongerige (i 1980: 193, 5 mio ECU)

FORDELINGEN AF TILSKUD MED STRUKTURELT SIGTE 
- 1981 - mio ECU -
Itali en UKa)I riandGræken­
landTyskland FrankrigNeder­
landeneBelgienLuxem­
bourgDanmark De Ti
EUGFL,
udviklingssektionen 
Forpli gtelser 
Betali nger210,8
84,6115,8
112,571,5
60,417,4 -107,1
134,5138,6
121,426,3
21,916,1
22,12.3
2.319,6
20,9725,4
580,6
Soc i  alfonden 
Forpligtelser 
Betal i  nger341,0
211,9249.1
192.1105,7
60,530,6
6,674,6
68,0141.8
150.812,7
14,223,2
13,80,6
0,524.5
18.61.003,8 
737,2
Regionalfonden 
Forpli gtelser 
Betal i  nger721,9
211,7362,3
255,2108,9 
’  80,3250,2
122,056,5
36,2172,7
66,812,4
5,72,3
9,21,6
1,019,3
10,71.708,9
798,7
EMS-rentegodt-
gørelse126,6 -I
66,6 | - - - - - -193,2
a) Ekskl. de supplerende foranstaltninger til fordel for Det forenede Kongerige (i 1981: 1  244 mio ECU)

FORDELINGEN AF TILSKUD MED STRUKTURELT SIGTE 
- 1982 - mio ECU -
Italien u k3)I riandGræken­
landTyskland FrankrigNeder­
landeneBeige inLuxem­
bourgDanmark De Ti
EUGFL,
udvi klingssektionen,
Forpli gtelser 234,8 71,7 90,5 30,6 96,6 200,7 27,8 13,9 1,6 19,6 787,8
Betal i  nger 131,6 69,6 87,8 14,5 108,3 168,0 32,4 17,9 1,6 |
tt22,0 653,7
Soc i  alfonden
Forpligtelser 461,7 467,7 145,3 60,4 90,0 262,9 16,4 24,0 0,5 27,31.556,2
Betalinger 259,5 271,3 114,9 23,6 80,5 121,9 8,3 16,0 1,1 17,8 914,9
Regionalfonden
Forpligtelser 620,5 463,1 114,3 224,6 55,3 357,0 17,5 19,3 2,2 17,81.891,6
Betalinger 281,8
-225,1 93,5 152,3 61,6 130,0 3,2 10,9 0,1 14,6 973,1
EMS-rentegodt- 
gøre Lser137,2
i
J_________72
,7 - -
j_ _ _ _ _ _ _ _ _ _- - - -20
9,9
a) Ekskl. de supplerende foranstaltninger til fordel for Det forenede Kongerige (i 1982: 1 804 mio ECU).

Den regionale effekt af finansieringer med strukturelt sigte
(1i
Ti Iskud/indb. (b) 
(1978-1930) >  
ECU(2)
Lan/indb. (c) 
(1978-1980)
ECU(3)
BNP/indb.
(1978-1980;
ECU(1)  + ( 2) 
(4) =   %
(3)
Mezzogiorno (a) 33,4 37,4 3.012 2,35
Ir land 53,0 84,9 3.337 4,13
Nordi rland 45,2 34,4 4.014 1,98
(1) (2) (3) (1) + (2)
Ti Iskud Lan Faste bruttoinv. (4) = ---------  %
(1979 mio ECU)(d) (1979 m io ECU)(c) (1979 mio ECU) (3)
Mezzogiorno (a) 540,6 662,8 13.400 8,9
Irland 137,2 353,5 3.442 14,2
Nordi rland 46,5 77,7 (i kke.oplyst)oo
i
(a)
(b)
(c)
(d)Ekskl. Marche og Lazio.
(EUGFL,, udvi klingssekt ionen - *  direkte og specifikke foranstaltninger, ESF, EFRU, EMS-rentegodt- 
gørelser, specifikke energi foranstaltninger).
(EI3, NIC, EKSF, Euratom).
(EUGFL, udviklingssektionen - direkte og specifikke foranstaltninger, EFRU, EMS-rentegodtgørelser, 
specifikke energiforanstaltninger, m e n  ekskl. ESF).