sift.-"* 
'S KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 20.09.1996 
KOM(96) 428 endelig udg. 
yjÈÈà. 
./Ma AT 
'•»"i 
ISM j 
BR 
i BERETNING FRA KOMMISSIONEN 
TIL RÅDET, EUROPA-PARLAMENTET, 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
OG REGIONSUDVALGET 
Evaluering af den første fase 
af TEMPUS-programmet 
1990/91 - 1993/94 
S 
*1till!w 

Evaluering af den første fase 
af TEMPUS-programmet 
1990/91 -1993/94 
1. RESEARCH, METODER OG PROCEDURER 
TEMPUS-programmet blev vedtaget af Rådet for De Europæiske Fællesskaber den 
7. maj 1990. Målet med programmet var at fremme en reform af den højere 
uddannelsessektor og at yde en effektiv støtte til de central- og østeuropæiske landes 
(CØE's) tilpasning til markedsøkonomien. Det var tanken, at et samarbejde mellem 
CØE-partnerlandene, EU-medlemsstaterne og andre G-24 lande inden for de 
videregående uddannelser, baseret på samarbejde, vidensoverførsel, støtte til indkøb 
af udstyr, strukturudvikling og udvikling af læseplaner samt udveksling af studerende 
og af personale, skulle skabe de nødvendige forudsætninger for, at uddannelses- og 
undervisningssystemet kunne indfri de nye krav. 
For at opfylde målsætningen om en vidtspændende evaluering og en præcis oversigt 
er det nødvendigt at give en beskrivelse og foretage en gennemgang af 
programaktiviteterne med hensyn til opbygning, administrativ støtte og reel 
gennemførelse på de videregående uddannelsesinstitutioner. Nærværende studie 
fokuserer således på følgende områder: 
TEMPUS-programmets politiske rammer: En beskrivelse af 
hovedprincipperne i TEMPUS-programmet. Hvem er de ansvarlige for 
udformningen af politikken på det nationale og det overnationale plan? 
Hvilken rolle spiller disse rent faktisk? En beskrivelse af de nationale 
prioriteringer i CØE-partnerlandene og af deres funktion, osv. 
Administrationen af TEMPUS-programmet på nationalt og overnationalt 
plan: En beskrivelse af hovedopgaverne for EF-TEMPUS-kontoret og for 
de nationale TEMPUS-kontorer i CØE-partnerlandene. Mængden og 
kvaliteten af informationerne om TEMPUS-relaterede emner. Kvaliteten af 
den rådgivning og hjælp, der ydes ansøgerne. Varetager kontorerne en 
spredning af resultaterne? Fungerer den arbejdsgang, der er fastlagt for 
TEMPUS-administrationen korrekt? osv. 
De deltagende institutioner og de institutionelle rammer: Hvilken type 
institutioner deltager i TEMPUS-programmet? I hvilke lande er 
institutionerne placeret? Hvilken rolle spiller de videregående 
uddannelsesinstitutioner fordelt efter størrelse og type i CØE-landene for 
deltagelsen i TEMPUS-programmet? Hvilken rolle spiller den centrale 
instans på de videregående uddannelsesinstitutioner med hensyn til at 
fremme TEMPUS-aktiviteterne? Hvilken støtte yder institutionerne de 
fælleseuropæiske TEMPUS-projekter? osv. 
De finansielle forhold omkring de fælleseuropæiske TEMPUS-projekter 
(JEP'er): Hvor stor en del af TEMPUS-budgettet anvendes på JEP'er? 
Hvorledes kontrolleres budgettet af JEP-partnerne? En gennemgang af de 
større finansielle problemer, JEP-partnerne og de centrale instanser i 
institutionerne har været ude for, osv. 
Samarbejdet internt i JEP'erne: Hvilken rolle spiller partnerne fra de 
vestlige lande og fra CØE-landene i forbindelse med etableringen af JEP'er? 
En beskrivelse af de indledende kontakter mellem JEP-partnerne. En 
redegørelse for grundene til at deltage i JEP'erne. En undersøgelse af hvor 
mange partnere, der deltager i JEP'erne, og af hvilke(t) sprog, de 
kommunikerer på. Hvorfra har partnerne modtaget informationer om 
TEMPUS-programmet, osv. 
Forvaltningen af JEP'erne: I hvilke lande er JEP-ledelsesfunktionerne, JEP-
koordinatoren og JEP-kontrahenten placeret? Hvor mange timer ugentligt 
anvender partnerne på administrativt arbejde under TEMPUS-programmet? 
Hvilken type informationer om den overordnede administration af JEP'erne 
har partnerne adgang til? På hvilket grundlag tildeles JEP-støtten? osv. 
Undervisningsaktiviteter: En beskrivelse af de undervisningsaktiviteter 
(f.eks. samarbejdsforanstaltninger inden for undervisning og uddannelse, 
strukturudvikling, personalets og de studerendes mobilitet), der gennemføres 
inden for rammerne af JEP'erne. En redegørelse for formålene med de 
individuelle aktiviteter. En analyse af de emneområder, der behandles inden 
for rammerne af JEP'erne. En beskrivelse af hovedproblemerne, osv. 
TEMPUS-p ro grammets resultater og virkninger: I hvilken udstrækning 
gennemføres JEP'ernes målsætninger? Hvorledes bedømmer JEP-partnerne 
virkningen på det pågældende institut/den pågældende institution? Er der et 
indbyrdes samspil mellem de forskellige uddannelsesaktiviteter? Er der 
nogen indirekte virkninger af JEP-aktiviteterne? Fortsætter JEP-partnerne 
samarbejdet, efter at TEMPUS-støtten til JEP'en er ophørt? osv. 
For at kunne dække det brede spektrum af emner i forbindelse med evalueringens 
hovedmålsætninger og sikre stærkt pålidelige og repræsentative resultater blev der 
gennemført to forskellige undersøgelser. Endvidere blev de tilgængelige statistiske 
data gennemgået på ny, der blev gennemført interview med TEMPUS-programmets 
hovedaktører i alle CØE-partnerlandene, og et bredt udvalg af officielle dokumenter 
og skriftligt materiale blev gennemgået. Nærmere bestemt er evalueringen baseret på 
følgende metoder: 
Undersøgelser: For det første blev alle deltagere i de fælleseuropæiske 
TEMPUS-projekter (koordinatorer, kontrahenter og partnere) anmodet om 
at gøre rede for deres erfaringer og vurderinger. For det andet fik alle de 
videregående uddannelsesinstitutioner i de central- og østeuropæiske lande, 
der deltager i TEMPUS-programmet, tilsendt et spørgeskema hovedsagelig 
vedrørende indvirkningerne af TEMPUS-programmet på omstruktureringen 
og udviklingen af institutionerne. 
I 
Interviews: For få et overblik over beslutningsprocessen og den 
administrative opbygning er der blevet gennemført interviews i de central-
og østeuropæiske partnerlande med de ansvarlige for TEMPUS og PHARE 
i ministerierne, repræsentanterne for Europa-Kommissionen og direktørerne 
for de nationale TEMPUS-kontorer. Der er desuden blevet gennemført 
interview med hovedaktørerne på en række videregående 
uddannelsesinstitutioner og institutter, som deltager i TEMPUS-programmet. 
Sidst men ikke mindst er studerende og personale, der var omfattet af 
mobilitetsfremmende foranstaltninger, blevet udspurgt om deres erfaringer. 
Analyse af databaser: Der er - i den udstrækning det har været muligt -
blevet foretaget en analyse af databaserne på Det Europæiske 
Erhvervsuddannelsesinstitut i Torino med henblik på at fremskaffe 
grundlæggende kvantitative data om de forskellige institutioner og 
foranstaltninger, der er omfattet af TEMPUS-programmet. 
"Desk research ": med henblik på at underbygge egne forskningsresultater 
og fremskaffe den nødvendige baggrundsinformation om TEMPUS-
programmet, er eksisterende dokumenter og skriftligt materiale 
(retningslinjer, årsberetninger, landestudier, evalueringer osv.) blevet 
gennemgået. 
2. BAGGRUNDSOPLYSNINGER OM TEMPUS-PROGRAMMET 
I kølvandet på de politiske ændringer i 1989 i Central- og Østeuropa vedtog Rådet 
for De Europæiske Fællesskaber et vidtspændende program vedrørende økonomisk 
bistand og ekspertise med henblik på at hjælpe de central- og østeuropæiske lande, 
der var interesseret i at omstrukturere deres økonomier og politiske systemer. Således 
blev PHARE-programmet, der danner rammen omkring fællesskabsstøtten til 
økonomiske og sociale reformprocesser i Central- og Østeuropa, lanceret i 1989. 
Aktiviteterne under PHARE-programmet startede i 1990. 
I januar 1990 oversendte Kommissionen Rådet og Parlamentet to forslag, dels 
vedrørende TEMPUS-programmet, dels vedrørende oprettelsen af Det Europæiske 
Erhvervsuddannelsesinstitut. 
TEMPUS-formålene er baseret på PHARE-programmets formål. Hovedformålene med 
TEMPUS I er følgende: 
at lette koordineringen af bistanden til CØE-partnerlandene på udvekslings-
og mobilitetsområdet, især for universitetsstuderende og -lærere, uanset om 
bistanden ydes af Fællesskabet, dets medlemsstater eller tredjelandene i G-
24 gruppen, 
at bidrage til en forbedret uddannelse i CØE-partnerlandene samt at 
tilskynde disse lande til samarbejde med partnere i Del Europæiske 
Fællesskab, idet der tages hensyn til behovet for, at alle Fællesskabets 
regioner i videst muligt omfang deltager i foranstaltningerne, 
at øge mulighederne i CØE-partnerlandene for undervisning og indlæring af 
de sprog, der anvendes i Fællesskabet, og som er omfattet af LINGUA-
programmet, og vice versa, 
at sætte studerende fra CØE-partnerlandene i stand til at tilbringe en bestemt 
studieperiode ved et universitet eller en praktikperiode ved en virksomhed 
i Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater, idet der sikres lige muligheder 
for mandlige og kvindelige studerende med hensyn til deltagelsen i sådanne 
mobilitetsfremmende foranstaltninger, 
at sætte studerende fra Fællesskabet i stand til at gennemføre en tilsvarende 
form for studie- eller praktikophold i et CØE-partnerland, 
at fremme større udveksling af og mobilitet for undervisningspersonalet som 
led i samarbejdsprocessen. 
TEMPUS finansieres af CØE-landene via den støtte, de modtager inden for 
rammerne af PHARE-programmet. PHARE-budgettet for de enkelte CØE-lande 
fastsættes hvert år af Kommissionen på grundlag af faste kriterier og i samråd med 
partnerlandenes nationale myndigheder. Tildelingen af midler over det nationale 
budget fastsættes af de nationale myndigheder på grundlag af nationale 
indikativprogrammer, der udarbejdes under hensyntagen til de målsætninger, der skal 
gennemføres gennem PHARE-programmet. En vis del af PHARE-budgettet allokeres 
til TEMPUS-programmet på årsbasis af de nationale myndigheder i samråd med 
Kommissionen. De nationale myndigheder i CØE-partnerlandene, der medvirker i 
denne proces, er undervisningsministerierne, de nationale PHARE-koordinatorer og 
andre ministerier, der medvirker i PHARE-aktiviteterne, og som regel EU-Rådet, der 
træffer afgørelse om den endelige støtte. 
Forvaltningen af TEMPUS-programmet er en decentraliseret aktivitet, der omfatter 
hovedaktører på forskellige niveauer. Kommissionens Task Force for Menneskelige 
Ressourcer, Uddannelse og Ungdomsanliggender, som nu er blevet til 
Generaldirektorat XXII (GD XXII) har fået overdraget det overordnede ansvar for 
TEMPUS-programmet. Der er med hensyn til TEMPUS-programmet en tæt 
forbindelse mellem Task Force/GD XXII og GD I, der forestår gennemførelsen af 
PHARE-programmet. 
På fællesskabsplan bistås Kommissionen med gennemførelsen af TEMPUS-
programmet og i forbindelse med alle vigtige beslutninger vedrørende programmet 
af et udvalg, der består af to repræsentanter udpeget af hver medlemsstat, og som har 
Kommissionens repræsentant som formand. Udvalget bistår endvidere Kommissionen 
gennem udtalelser vedrørende og vedtagelse af de generelle retningslinjer for 
TEMPUS-programmet, herunder de generelle retningslinjer for den finansielle støtte, 
samt alle spørgsmål i forbindelse med den samlede geografiske og indholdsmæssige 
balance i TEMPUS-aktiviteterne og ordninger for overvågning og evaluering af 
programmet. Med hensyn til den faglige bistand ved styringen af programmet blev 
der oprettet et EF-TEMPUS-kontor, først i Bruxelles, og siden 1995 har en særlig 
afdeling af Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut i Torino overtaget ansvaret 
for ydelsen af faglig bistand til programmet. 
I de enkelte medlemsstater i Den Europæiske Union blev der oprettet et nationalt 
kontaktpunkt, som har til opgave at yde bistand, information og rådgivning til alle 
institutioner og organisationer, der er interesseret i at deltage i TEMPUS-
programmet. I de enkelte CØE-partnerlande blev der oprettet et nationalt TEMPUS-
kontor, der har til opgave at administrere TEMPUS i det pågældende land og at yde 
al nødvendig hjælp og støtte til de deltagende institutioner. 
TEMPUS-programmet består af tre foranstaltninger, der hver især dækker en række 
aktiviteter. Under foranstaltning 1 ydes tilskud til fælleseuropæiske projekter 
(JEP'er); under foranstaltning 2 ydes tilskud til individuelle mobilitetsfremmende 
stipendier, og under foranstaltning 3 ydes tilskud til supplerende aktiviteter eller 
foranstaltninger. 
Fælleseuropæiske projekter (JEP'er), der udgør ca. 90 % af det samlede TEMPUS-
budget, er sammenslutninger bestående af mindst én videregående 
uddannelsesinstitution fra et CØE-partnerland og partnerorganisationer fra mindst to 
forskellige EU-medlemsstater, hvoraf den ene skal være en videregående 
uddannelsesinstitution. Formålet med tilskuddene til JEP'er er at fremskynde 
udviklingen og reformen af de videregående uddannelser i CØE-landene og at 
fremme samarbejdet mellem videregående uddannelsesinstitutioner i CØE-landene og 
videregående uddannelsesinstitutioner, virksomheder og andre organisationer i EU-
medlemsstaterne. Institutioner, organisationer og virksomheder fra G-24 lande kan 
deltage som partnere i et JEP. Aktiviteterne kan foregå inden for fire hovedområder: 
strukturudvikling, samarbejde vedrørende undervisningsaktiviteter samt udveksling 
af personale og studerende. 
Mobilitetsfremmende stipendier har til formål at fremme mobiliteten i begge retninger 
for universitetspersonale, virksomhedsansatte og studerende. I løbet af TEMPUS I-
programmets andet år ophørte tildelingen af individuelle mobilitetsstipendier til 
studerende. Derefter er der kun blevet ydet støtte til studerendes mobilitet inden for 
rammerne af et JEP. 
Under TEMPUS I-programmets supplerende aktiviteter ydes der støtte til fire - i det 
sidste år af TEMPUS I-programmet - fem grupper af aktiviteter. Projekter med 
supplerende aktiviteter inden for de tre første grupper - kaldet CME - omfatter 
informationsspredning om TEMPUS-relaterede spørgsmål og forskningsaktiviteter 
omkring disse samt integrering af CØE-sammenslutninger i vestlige 
sammenslutninger; aktiviteter inden for den fjerde gruppe udgøres af 
ungdomsudvekslingsprojekter (YEX), og projekter inden for den femte gruppe, som 
blev indført i 1993/94, gennemføres inden for rammerne af fælleseuropæiske netværk 
5 
(JEN'er). 
Der er tre grupper af lande, der er berettigede til at deltage i TEMPUS/PHARE-
programmet: 
11 central- og østeuropæiske lande, der modtager støtte under PHARE-
programmet, 
i begyndelsen 12, siden 15 EU-medlemsstater, 
og de øvrige G-24 lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union, 
nemlig Australien, Canada, Island, Japan, Liechtenstein, New Zealand, 
Norge, Schweiz, Tyrkiet og USA. 
Der er tre grupper af institutioner eller organisationer, der er berettigede til at deltage 
i TEMPUS/PHARE-programmet: 
"Universiteter": universiteter og andre videregående 
uddannelsesinstitutioner, der er godkendt i de respektive lande, og 
sammenslutninger af videregående uddannelsesinstitutioner, såsom 
ERASMUS ICP'er eller COMETT UETP'er, 
Virksomheder: virksomheder eller selskaber i snæver forstand, 
Organisationer: andre typer organisationer, som f.eks. faglige eller 
videnskabelige organisationer, erhvervsorganisationer, fagforbund, 
arbejdsgiverorganisationer, handelskamre osv. 
Lige fra TEMPUS-programmets start har man først og fremmest godkendt 
ansøgninger, hvor formålet er at udvikle og gennemføre aktiviteter på såkaldte 
prioriterede områder, der er blevet udvalgt af de central- og østeuropæiske lande. 
De prioriterede områder skal være tæt forbundet med PHARE-prioriteter, og skal 
dernæst omsættes til områder og discipliner inden for universitetsstudier. Efterhånden 
er prioriteringsprocessen blevet ikke kun mere og mere kompleks, idet den er 
kommet til at omfatte en høringsprocedure, der omfatter en række beslutningstagere 
i CØE-partnerlandene og i Kommissionen, men prioriteringerne i sig selv er også 
ofte blevet mere og mere detaljerede og er blevet tillagt en stadig større betydning 
i forbindelse med godkendelsen af ansøgningerne. Prioriteringerne er således blevet 
mere udførlige og udformet som en blanding af strukturmæssige eller 
emneorienterede prioriteringer. 
Udvælgelsesproceduren for JEP-ansøgninger er en fælles beslutningsproces, som 
Kommissionen og CØE-partnerlandene deltager i på forskellige stadier. 
Som regel bedømmes JEP-ansøgningerne ud fra fire forskellige synsvinkler. I 
forbindelse med den tekniske bedømmelse vurderes det, hvorvidt alle skemaer er 
udfyldt korrekt, og det kontrolleres, at alle påtegningsblanketter er fremsendt. Den 
første kvalitetsbedømmelse er en første kontrol af, om der er overensstemmelse med 
hensyn til det akademiske niveau for de foreslåede aktivitete, samt af fordelingen af 
opgaver, af niveauet for samarbejdet mellem partnerne og al* styringen al det 
foreslåede projekt. For det tredje vurderer en række akademiske eksperter, om der 
er sammenhæng mellem de nationale behov og forslagenes akademiske kvalitet. 
Endelig vurderes det, om der er overensstemmelse mellem ansøgningerne og de 
overordnede TEMPUS- og PHARE-målsætninger samt de nationale politikker inden 
for de videregående uddannelser; i denne bedømmelse deltager de nationale 
TEMPUS-kontorer, PHARE-ansvarlige samt CØE-landenes ministre for videregående 
uddannelse og Kommissionen. 
Udvælgelsen af ansøgninger til individuelle mobilitetsfremmende stipendier indebærer 
også en række stadier, men proceduren er knap så kompleks. Det nationale 
TEMPUS-kontor modtager og bedømmer ansøgningerne fra det akademiske personale 
i det pågældende land, og EF-TEMPUS-kontoret modtager og bedømmer 
ansøgningerne fra det akademiske personale i EU-medlemsstaterne. EF-TEMPUS-
kontoret koordinerer dernæst fremsendelsen af alle ansøgninger om individuelle 
mobilitetsfremmende stipendier til Kommissionen med henblik på godkendelse af de 
ansøgninger, der er blevet indstillet til støtte. Når Kommissionen har godkendt 
forslagene, udstedes kontrakterne af EF-TEMPUS-kontoret. Kontrakterne vedrørende 
det akademiske personale fra CØE-landene sendes til de respektive nationale 
TEMPUS-kontorer, som sender dem videre til de enkelte modtagere. 
3. DEN KVALITATIVE OG STRUKTURELLE UDVIKLING I DE 
FÆLLESEUROPÆISKE PROJEKTER 
I løbet af de første tre år af TEMPUS-programmet steg antallet af fælleseuropæiske 
projekter, antallet af deltagende organisationer og antallet af partnere støt. I løbet 
af det fjerde år blev der imidlertid kun ydet støtte til få nye aktiviteter. Alt i alt har 
749 fælleseuropæiske projekter modtaget støtte. Ca. 6.150 partnere fra 2.200 
organisationer har deltaget i TEMPUS I-JEP'er. 
/ gennemsnit har ca. 8 partnere deltaget i de fælleseuropæiske projekter. To til tre 
af disse partnere kom fra central- og østeuropæiske lande, medens hovedparten kom 
fra vestlige lande. Ca. 80% af partnerne repræsenterede videregående 
uddannelsesinstitutioner, 8% virksomheder og 12% andre organisationer. 
Den forholdsmæssige andel af fælleseuropæiske projekter med deltagelse af partnere 
fra virksomheder har været forholdsvis stabil i hele perioden (ca. en fjerdedel). 
Imidlertid øgedes den forholdsmæssige andel af JEP'er med deltagelse udelukkende 
af videregående uddannelsesinstitutioner fra 44% i TEMPUS-programmets første år 
til 62% i 1993/94. Den forholdsmæssige andel af JEP'er med deltagelse af andre 
organisationer faldt fra 48 til 28%. 
De videregående uddannelsesinstitutioner har i gennemsnit deltaget i fire 
fælleseuropæiske projekter. Som kontrast hertil har deltagelse i mere end et JEP 
gennemgående været undtagelsen for virksomheder og andre organisationer. 
Lidt over en tredjedel af JEP'erne havde deltagelse af et central- og østeuropæisk 
land og to vestlige lande, dvs. minimumskravet for TEMPUS-støtte. Et enkelt CØE-
land og tre eller flere partnere fra EU eller andre G-24 lande har deltaget i 42% af 
JEP'erne (se Skema 3.1). Ca. en femtedel af JEP'erne har været "multi-CØE-
JEP'er", dvs. omfattede organisationer fra to eller flere CØE-lande. Andelen afmulti-
CØE-JEP'er var størst (37%) i 1990/91 og faldt støt til kun 8% af de nystartede 
JEP'er i 1993/94. 
Skema 3.1 
Landesammensætningen i fælleseuropæiske TEMPUS-projekter, efter startår (% af 
JEP'er*) 
Startår 
1990/91 1991/92 1992/93 1993/94 
1 CØE- og 2 EU-
metllemsslater 
1 CØE- og 3 eller flere EU-
eller andre vestlige lande 
Multi-CØE 
lait 
(antal) 32 
32 
36 
100 
(152) 36 
44 
20 
100 
(318) 43 
42 
15 
100 
(240) 23 
69 
8 
100 
(39) lait 
37 
42 
21 
100 
(749) 
* JEP-sammensætningen i det første år med støtte under TEMPUS-programmet. Omfatter ikke mulige 
ændringer i sammensætningen i det andet eller tredje år. 
Kilde: Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstituts database 
I absolutte tal er Polen, Ungarn og det tidligere Tjekkoslovakiet de øst- og 
centraleuropæiske lande, der oftest har deltaget i fælleseuropæiske projekter, medens 
de baltiske lande og Albanien hver især har deltaget i kun ca. 2% af JEP'erne. 
Blandt EU-medlemsstaterne har Det Forenede Kongerige oftest deltaget i de 
fælleseuropæiske TEMPUS-projekter (62%). Tyskland deltog i 47% og Frankrig i 
41% af JEP'erne. Nederlandene (31%) har også været stærkt repræsenteret. De 
enkelte ikke-EU G-24 lande, der ikke har modtaget TEMPUS-støtte til deres 
aktiviteter, har deltaget i mindre end 5% af JEP'erne (se Skema 3.2). 
Alt i alt har ca. en fjerdedel af de fælleseuropæiske TEMPUS-projekter været 
8 
koordineret af partnere fra de central- og østeuropæiske lande. Den respektive 
procentvise andel steg fra 28% af de JEP'er, der startede i TEMPUS-programmets 
andet år, til 32% i det tredje år og 52% i det fjerde år. Partnere fra Ungarn (6%), 
Rumænien (5%) og Polen (4%) har oftere optrådt i rollen som koordinatorer af 
JEP'erne end partnere fra de andre CØE-lande. Rollen som "kontrahent" er kun i få 
tilfælde (4%) blevet indtaget af partnere fra Central- og Østeuropa. 
Partnere fra Det Forenede Kongerige var klart dominerende med hensyn til rollen 
som JEP-koordinatorer og/eller -kontrahenter. Mange andre koordinatorer og 
kontrahenter var fra Frankrig, Tyskland og Nederlandene, hvorved engagementet i 
ledelsesfunktionerne for EU-medlemsstaternes vedkommende i det store og hele 
afspejlede engagementet i projektindholdet. 
To emneområder blev kraftigt understøttet i de fælleseuropæiske projekter under 
TEMPUS I: ingeniørvidenskaber/anvendte videnskaber (20%) og 
virksomhedsledelse/handelsstudier (18%). De central- og østeuropæiske lande har 
utvivlsomt betragtet disse to områder som de vigtigste for den økonomiske udvikling. 
Alle andre områder var repræsenteret med mindre end 10% hver: 
samfundsvidenskaber (9%), informatik (8%), medicinske videnskaber og 
miljøbeskyttelse (7%) hver, medens humaniora, kunst og design, 
arkitektur/byplanlægning og jura befandt sig i den nederste ende af skalaen (1-2% 
hver) (se Skema 3.3). 
Skema 3.2 
Antallet af fælleseuropæiske TEMPUS-projekter, partnere og organisationer 1990/91 
1993/94 for CØE-Iande samt vestlige lande (i absolutte antal og i %*) 
Fælleseuropæiske projekter 
Antal % 
ALB 
BG 
CZ 
CS1' 
GDR0 
EE 
H 
LT 
LV 
PL 
RO 
SK 
SLO 
YU" 
B 
D 
DK 
E 
F 
GR 
I 
IRL 
L 
NL 
P 
UK 
AT 
AUS 
CDN 
CH 
FI 
J 
N 
SE 
TR 
USA 
lait 14 
89 
81 
170 
12 
18 
211 
18 
20 
258 
109 
46 
44 
71 
203 
349 
97 
168 
304 
117 
85 
219 
2 
231 
81 
467 
34 
4 
7 
11 
36 
3 
14 
32 
3 
29 
749 1,9 
11,9 
10,8 
22,7 
1,6 
2,4 
28,2 
2,4 
2,2 
34,4 
14,6 
6,1 
5,9 
9,5 
27,1 
46,6 
13,0 
22,4 
40,6 
15,6 
11,3 
29,2 
0,3 
30,8 
10,8 
62,3 
4,5 
0,5 
0,9 
1,5 
4,8 
0,4 
1,9 
4,3 
0,1 
3,9 
100,0 Partnere 
Antal % 
16 
177 
168 
143 
19 
24 
512 
27 
32 
514 
209 
62 
68 
62 
317 
634 
148 
236 
668 
164 
379 
98 
2 
366 
101 
798 
4 
4 
7 
12 
38 
4 
16 
36 
3 
35 
6.146 0,3 
2,9 
2,7 
u 2,3 
0,3 
0,4 
8,3 
0,4 
0,5 
8,4 
3,4 
1,0 
1,1 
1,0 
5,2 
10,3 
2,4 
3,8 
10,9 
2,7 
6,2 
1,6 
0,0 
6,0 
1,6 
13,0 
0,1 
0,1 
0,1 
0,2 
0,6 
0,1 
0,3 
0,6 
0,0 
0,6 
100,0 Organisationer 
Antal % 
4 
60 
56 
39 
10 
9 
130 
13 
12 
163 
77 
22 
24 
27 
100 
228 
64 
74 
354 
60 
131 
24 
2 
105 
34 
243 
21 
2 
5 
8 
16 
2 
8 
16 
3 
30 
2.171 0,2 
2,9 
2,6 
1,8 
0,5 
0,4 
6,0 
0,6 
0,6 
7,5 
3,5 
1,0 
1,1 
1,1 
4,6 
10,5 
2,9 
3,4 
16,3 
2,8 
6,0 
1,1 
0,1 
4,8 
1,6 
11,2 
1,0 
0,1 
0,2 
0,3 
0,7 
0,1 
0,4 
0,7 
0,1 
1,4 
100,0 
* Alle partnere og organisationer inklusive dem, der ikke har deltaget i hele perioden. 
Kilde: Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstituts database 
10 
Skema 3.3 
Rnineområder i fælleseuropæiske TEMPUS-projekter, efter startår (.% af JEP'er) 
Startår 
1990/91 1991/92 1992/93 1993/94 
Landbrugsvidenskab/landbrugshold 
Humaniora/filologi 
Samfundsvidenskaber 
Virksomhedsledelse og erhvervsstudier 
Naturvidenskaber og matematik 
Medicinske videnskaber 
Ingeniorvidenskaber/anvcndle videnskaber 
Informatik 
Miljøbeskyttelse 
Arkitektur, by- og regionalplanlægning 
Kunst og design 
Sprog 
Læreruddannelse 
Jura 
Andre fagområder 
I alt 
(antal) 4 
1 
7 
24 
7 
6 
18 
8 
7 
1 
1 
7 
3 
3 
5 
100 
(152) 6 
2 
9 
17 
6 
7 
23 
8 
5 
2 
2 
7 
3 
2 
2 
100 
(318) 6 
1 
10 
16 
6 
9 
19 
8 
8 
3 
0 
4 
5 
2 
3 
100 
(238) 15 
3 
8 
13 
10 
10 
13 
10 
3 
3 
0 
3 
8 
0 
3 
100 
(39) I alt 
6 
1 
9 
18 
6 
7 
20 
8 
7 
2 
1 
6 
4 
2 
3 
100 
(747) 
Kilde: Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstituts database 
Den forholdsmæssige andel af fælleseuropæiske projekter, der er blevet igangsat på 
de forskellige emneområder, har ændret sig betragteligt igennem årene. Den 
forholdsmæssige andel af nyligt igangsatte JEP'er inden for virksomhedsledelse og 
erhvervsstudier faldt fra 24% i 1990/91 til 13% i 1993/94. Den forholdsmæssige 
andel af JEP'er inden for ingeniørvidenskaber voksede fra 18% i TEMPUS-
programmets første år til 23% i det andet år og faldt derefter til 19% i det tredje år 
og til 13% i det fjerde år. På den anden side steg den forholdsmæssige andel af 
JEP'er inden for landbrug, medicinske videnskaber og læreruddannelse støt. 
De fleste JEP'er omfattede aktiviteter på flere støtteområder: 15 % modtog TEMPUS-
11 
støtte på alle tre områder (samarbejde vedrorende undervisningsaktiviteter. COM 
institutioners strukturudvikling samt udveksling af studerende og personale), og over 
halvdelen på to områder hver; 22% inden for samarbejde vedrørende 
undervisningsaktiviteter og mobilitet for studerende og personale, og 7% inden for 
strukturudvikling og mobilitet for studerende og personale. De resterende 34% af 
JEP'erne modtog kun TEMPUS-støtte på et enkelt område. 
Aktiviteterne varierede alt efter hvilket emneområde, der var tale om. 
Fælleseuropæiske projekter inden for informatik (68%), ingeniørvidenskaber (55%) 
og naturvidenskaber (48%) tog oftest sigte på at forbedre faciliteterne, hvorimod 
dette kun spillede en marginal rolle inden for lærerundervisning (13%), kunst og 
design (14%), virksomhedsledelse (16%) og samfundsvidenskab (17%). Der blev 
ydet støtte til mobilitet for studerende og personale for alle JEP'er inden for kunst 
og design og til 79% inden for sprogstudierne, men kun til 38% inden for jura. 
Udvikling af læseplaner var mest udbredt inden for arkitektur (83%) og 
ingeniørvidenskab (68%) og mindst udbredt inden for kunst og design (43%) og 
læreruddannelse (45%). 
Alt i alt har 16.891 studerende modtaget mobilitetsstipendier inden for rammerne af 
fælleseuropæiske projekter. Langt de fleste stipendier (87%) blev tildelt studerende 
fra Central- og Østeuropa med henblik på studier i en EU-medlemsstat. Det var fra 
starten af meningen, at TEMPUS først og fremmest skulle komme studerende fra 
CØE-landene til gode. Antallet af mobilitetsstipendier til studerende voksede fra 
1.218 i 1990/91 til 6.408 i 1992/93 og faldt derefter en smule til 6.166. Polen og 
Ungarn udskilte sig klart med hensyn antallet af studerende, som fik et studieophold 
i EU, men også hvad angår antallet af studerende, som disse to lande tog imod fra 
EU-medlemsstaterne. 
Der er blevet tildelt TEMPUS-mobilitetsstipendier til akademisk og administrativt 
personale med henblik på et bredt spektrum af aktiviteter. Alt i alt har ca. 26.000 
medlemmer af det akademiske og administrative personale modtaget stipendier under 
TEMPUS-programmets første fase. Ca. 60% var personale fra de central- og 
østeuropæiske lande, som gennemførte studieophold i EU-medlemsstater. Vest-Øst-
mobiliteten var betydeligt større for personale end for studerende. Antallet af 
mobilitetsstipendier, som blev tildelt medlemmer af det akademiske og administrative 
personale voksede fra 1.308 i 1990/91 til 9.870 i 1992/93 og faldt derefter en smule 
til 9.518 i 1993/94. Polen, Ungarn og Rumænien har været de mest aktive lande, for 
så vidt angår udveksling af personale. 
Da støtten, der ydes under TEMPUS-programmet, er en fuld støtte, og da de 
aktiviteter, der støttes, er ambitiøse og dyre, har de fælleseuropæiske projekter 
modtaget ca. 400 000 ECU i gennemsnit over en treårig periode. Den gennemsnitlige 
årlige støtte steg fra 100 000 ECU i det første år til 150 000 ECU i det andet og 
166 000 ECU i det tredje projektår (se Skema 3.4). 
12 
Skema 3.4 
Den gennemsnitlige TEMPUS-støtte, der er tildelt fælleseuropæiske projekter i de enkelte 
projektår fordelt efter startåret (gennemsnit i ECU) 
Starlår 
Projektår 1990/91 1991/92 1992/93 1993/94 
Første år 
Andet år 
Tredje år 105.279 
(152) 
158.484 
(134) 
180.169 
(126) 86.042 
(315) 
146.829 
(275) 
159.096 
(242) 122.356 
(237) 
149.906 
(220) 
* 111.072 
(39) 
* 
* 1 all 
102.874 
(743) 
150.388 
(629) 
166.311 
(368) 
Kilde: Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstituts database 
* Ingen tilgængelig information 
Tilskuddene under TEMPUS-programmet til administrative aktiviteter inden for 
rammerne af fælleseuropæiske projekter steg en smule fra ca. 44 000 ECU i det 
første projektår til ca. 50 000 ECU i det tredje år, hvorved den forholdsmæssige 
andel af det samlede årlige budget faldt fra 48 til 35%. 
Tilskuddene under TEMPUS-programmet til anskaffelse af udstyr indenfor rammerne 
af fælleseuropæiske projekter har været mere eller mindre af samme størrelse i alle 
projektårene (ca. 30 000 ECU årligt). 
Imidlertid faldt den forholdsmæssige andel af tilskuddene under TEMPUS-
programmet til anskaffelse af udstyr fra 30% i det første projektår til 20% i det 
tredje år. Tilskuddene til mobilitetsfremmende foranstaltninger steg betragteligt fra 
30 000 ECU i gennemsnit i det første projektår til 86 000 ECU i det tredje år, dvs. 
fra 22 til 45% i det samlede årlige budget. De mobilitetsfremmende foranstaltninger 
indtog en betydeligt større plads i de fælleseuropæiske projekter, der blev igangsat 
i 1992/93 eller 1993/94. 
I hvert af de første tre TEMPUS-programår modtog ca. 40 projekter hver støtte til 
supplerende aktiviteter (ungdomsudveksling ikke inklusive). I 1993/94, dvs. 
TEMPUS I-programmets sidste år, faldt antallet af projekter til 19. Knap halvdelen 
af projekterne i forbindelse med supplerende aktiviteter vedrørte undersøgelser og 
studier, ca. en tredjedel vedrørte publikations- og informationsvirksomhed, og ca. en 
fjerdedel af projekterne modtog støtte til oprettelse af og støtte til sammenslutninger 
af videregående uddannelsesinstitutioner. 
Under TEMPUS-programmets første fase er der blevet tildelt stipendier til 
ungdomsudveksling mellem CØE-partnerlande og vestlige lande. Da denne aktivitet 
i almindelighed blev anset for ikke at have særlig megen forbindelse til andre 
13 
aktiviteter under TEMPUS-programmet bortfaldt aktiviteten ved TEMPUS I-
programmets ophør. Antallet af ungdomsudvekslmgsprojekter var 65 i 1990/91, 66 
i 1991/92, lOo i 1992/93 og 114 i 1993/94.1 gennemsnit deltog ca. 300 unge i hvert 
af disse projekter. Der findes ingen tilgængelige informationer om, hvilket land 
deltagerne kom fra, og om, i hvilke lande aktiviteten blev gennemført. 
4. FORVALTNINGEN AF TEMPUS-PROGRAMMET I CØE-
PARTNERLANDENE 
TEMPUS-programmet værdsættes højt og kan betragtes som en succes i CØE-
partnerlandene. Ikke desto mindre er EU's rolle undertiden stadig lidt for 
dominerende - i en sådan grad, at EU-landene ikke følger parolen om "gradvis at 
erstatte bistand med partnerskab". EU-hovedaktørerne har ikke altid i tilstrækkelig 
grad påskønnet og tilgodeset den øgede ekspertise, der kan konstateres i en række 
CØE-partnerlande med hensyn til den viden og de færdigheder, der er nødvendige 
for, at deltagelsen i de europæiske uddannelsesprogrammer bærer frugt, og for at 
disse programmer kan forvaltes på lokalt plan. 
I betragtning af at TEMPUS omfatter emner, der indgår i de nationale politiske 
beslutningsprocesser, og eftersom de aktører, der er involveret i de forskellige 
processer og procedurer, afspejler forskellige interesser, kan TEMPUS-programmet 
karakteriseres som et program, der har behov for en fortsat formel og uformel dialog 
mellem alle de implicerede parter. De procedurer, der er blevet fastlagt i alle CØE-
partnerlande med henblik på at træffe de nødvendige politiske beslutninger indebærer 
ikke en klar sondren mellem aktører og beslutningstagningsniveauer (f.eks. 
overnationalt, nationalt og institutionelt niveau), men har snarere forstærket 
anstrengelserne inden for koordinering og samarbejde. 
I alle CØE-lande er der blevet udarbejdet de samme strukturer og procedurer for at 
sikre den nødvendige koordination. I alle landene er der blevet oprettet organer -
kaldet TEMPUS-rådgivningsudvalg/-tilsynsråd eller TEMPUS-forvaltningskomitéer -
i hvilke alle relevante aktører og grupper af aktører er repræsenteret. Disse organers 
hovedopgave er at tilgodese de forskellige interesser ligeligt i forbindelse med 
forvaltningen af TEMPUS-programmet og at give de politiske beslutninger under 
TEMPUS-programmet den nødvendige troværdighed. 
De nationale TEMPUS-kontorer spiller en stor rolle i beslutningsprocessen under 
TEMPUS-programmet, som går langt ud over de officielle og fortrinsvis 
administrative opgaver, som disse kontorer skal varetage. De nationale TEMPUS-
kontorer har ofte indtaget en mæglerrolle i tilfælde af uenighed mellem TEMPUS-
programmets hovedaktører. Hvad der imidlertid er endnu vigtigere, så har disse 
kontorer i mange CØE-lande uformelt fået overdraget den opgave at forberede alle 
større politiske beslutninger gennem udarbejdelse af forslag eller henstillinger, som 
i vid udstrækning accepteres af de øvrige aktører. Dette kan tilskrives en øget 
dygtighed og professionalisme. 
14 
Henimod slutningen af TEMPUS I-perioden har man kunnet konstatere, at den 
politiske beslutningstagning fungerede forholdsvis gnidningsløst med deltagelse af alle 
relevante aktører, og at TEMPUS-programmet blev forvaltet fornuftigt og rutineret 
i alle CØE-lande. Som følge af de nationale TEMPUS-kontorers øgede 
professionalisme og arbejdet i de nationale TEMPUS-rådgivningsudvalg/-tilsynsråd 
har man kunnet konstatere en høj grad af stabilitet og kontinuitet i indsatsen på 
nationalt plan. 
Eksemplet med Kommissionens Repræsentation i Rumænien viser, at Kommissionens 
Repræsentationer i CØE-partnerlandene har en vis rolle at udfylde under TEMPUS-
programmet, som ikke er begrænset til bistand med juridiske spørgsmål, selv om der 
også er et behov og ydes støtte på dette område i en række lande. I det omfang der 
ydes en synlig indsats inden for rammerne af den nationale TEMPUS-politik i form 
af ekspertrådgivning snarere end programstyring eller administrativ forvaltning, har 
det sandsynligvis bidraget til at forbedre forbindelserne mellem PHARE og TEMPUS 
og dermed til at øge TEMPUS-programmets effekt. 
Undervisningsministrenes rolle i den politiske beslutningsproces under TEMPUS-
programmet varierer fra land til land, men er normalt ikke særlig proaktiv. Mange 
af opgaverne i denne forbindelse overdrages til TEMPUS-rådgivningsudvalgene/-
tilsynsrådene, der sædvanligvis ledes af en repræsentant for Undervisningsministeriet. 
Mangelen på udviklingsplaner i den nationale politik inden for videregående 
undervisning i de fleste CØE-partnerlande har bidraget til, at der ikke er en reel basis 
for en specifik, overordnet strategi for fastlæggelse af rammer for TEMPUS-
aktiviteterne. I en vis grad synes Undervisningsministeriernes interesse for at bidrage 
til TEMPUS-aktiviterne også af afhænge af TEMPUS-programmets støtte til det 
samlede budget for videregående uddannelse i de enkelte CØE-partnerlande. 
Hvad angår PHARE-repræsentanternes reelle indflydelse på TEMPUS-programmet, 
kan der drages tre delvis indbyrdes modstridende konklusioner: 
I visse CØE-lande er der uenighed mellem PHARE- og TEMPUS-aktørerne 
om ledelsen og forvaltningen af TEMPUS-programmet, men det forholdsvis 
uproblematiske samarbejde med hensyn til TEMPUS-budgetlægningen var 
gennemgående bemærkelsesværdigt. I sammenligning med andre 
underprogrammer har PHARE allokeret betragtelige midler til TEMPUS, 
hvilket kan ses som et tegn på den store betydning, der tillægges reformen 
og fornyelsen af de videregående uddannelser på nationalt plan. I løbet af 
TEMPUS I-perioden et det samlede TEMPUS-budget vokset både i absolutte 
tal og i procent af det nationale PHARE-budget. 
Indholdsrelaterede kriterier eller betingelser havde ikke nogen større 
betydning i forbindelse med budgetforhandlingerne. Selv om der i en vis 
udstrækning er blevet taget hensyn til PHARE-programmets prioriteringer 
ved TEMPUS-rådgivningsudvalgenes henstillinger eller beslutninger, er 
allokereringen af TEMPUS-budgettet sket i form af fastsættelsen af et fast 
beløb på basis af TEMPUS-budgettet i det foregående år og det årlige 
15 
PHARE-indikativprogram. Den tidsmæssige forskydning i den løbende 
beslutningsproces i henholdsvis PHARE- og TEMPUS-programmet har 
bidraget ri- valget af løsningen med tildelingen af et fast beløb frem for en 
direkte allokering af beløb til bestemte projekter og aktiviteter, således som 
det er tilfældet med andre PHARE-underprogrammer. 
Medens det vigtigste overordnede formål med TEMPUS-programmet er at 
støtte reformer og fornyelse inden for de videregående uddannelser i CØE-
partnerlandene, er det andet overordnede formål at bidrage til den 
økonomiske omstrukturering af de involverede CØE-lande. Under TEMPUS 
I-fasen blev de ansvarlige for PHARE-programmet i stigende grad 
interesseret i sidstnævnte formål, og der er blevet udfoldet bestræbelser med 
henblik på bedre at kortlægge forbindelserne mellem TEMPUS og PHARE. 
Ikke desto mindre kan det konstateres, at man forholdsvis ofte forsøger at 
undgå overlapninger og komplementaritet mellem TEMPUS-projekter og 
andre PHARE-aktiviteter. Der er ikke i nogen af CØE-landene konstateret 
et bevidst forsøg på at sammenkoble TEMPUS-ressourcerne og andre 
PHARE-ressourcer eller at påbegynde et projektsamarbejde (f.eks. på 
områder såsom miljøbeskyttelse, byplanlægning eller transport). PHARE-
repræsentanterne er hovedsagelig blevet inddraget i forbindelse med 
diskussioner vedrørende fastlæggelsen af den overordnede uddannelsespolitik 
under TEMPUS-programmet. Muligheden for sektor- eller emnespecifikke 
relationer mellem PHARE- og TEMPUS-aktiviteterne er ikke blevet 
betragtet som et spørgsmål af speciel vigtig karakter. 
Repræsentanter for de videregående uddannelsesinstitutioner er sædvanligvis 
inddraget i TEMPUS-strategilægningen gennem deres medlemskab af TEMPUS-
rådgivningsudvalg/-tilsynsråd. På det institutionelle niveau er der blevet tilvejebragt 
en vis grad af infrastrukturstøtte og -tjenesteydelser for TEMPUS-aktiviteterne på 
fakulteterne og institutterne. Bortset fra en formel accept ved underskrivelsen af 
påtegningsblanketterne, har det kun undtagelsesvis været muligt at konstatere 
iværksættelsen af en forvaltningsstrategi, som integrerede TEMPUS-aktiviteterne i 
en institutionel udviklingsplan. Dette skyldes i stor udstrækning, at fakulteterne og 
institutterne har en høj grad af selvstændighed og ofte foretrækker selv at 
tilrettelægge TEMPUS-relaterede forhold. 
TEMPUS-støtten under TEMPUS I-fasen havde en tendens til at fokusere på 
bestemte modtagere eller modtagergrupper og dermed skabe en kløft mellem dem, der 
har, og dem, der ikke har, både med hensyn til institutioner, fakulteter og institutter, 
ja endog med hensyn til de enkelte medlemmer af det akademiske personale, hvad 
angår akkumulering af ny viden og internationale kontakter. 
Forsøget på at skabe en rimelig balance er oftere resultatet i de CØE-lande, hvor de 
akademiske eksperter samarbejder omkring bedømmelsen af TEMPUS-aktiviteterne 
og som gruppe skal nå til enighed vedrørende henstillingerne. En satsning på kvalitet 
uanset muligheden for en manglende balance i udvælgelsen af ansøgninger og i 
fordelingen af støtten er ofte resultatet i de CØE-lande, i hvilke navnene på de 
16 
akademiske eksperter holdes hemmelige, og i hvilke eksperterne ikke kender 
hinanden. 
Henimod slutningen af TEMPUS I-fasen er der blevet opnået en bredere dækning af 
emneområder gennem indførelsen af reguleringsmekanismer i prioriteringerne (dvs. 
supplerende prioriteringer og betingelser) eller gennem rotationsordninger. 
Processen med etableringen af nationale TEMPUS-prioriteringer er blevet forbedret 
i de fleste CØE-lande i TEMPUS I-fasen og der er en bred tilslutning til 
prioriteringerne. Der er kun blevet udtrykt bekymring om gyldigheden af de 
offentliggjorte prioriteringer ved udvælgelsen af ansøgningerne i de to tilfælde, hvor 
prioriteringerne er blevet ændret af Kommissionen og dernæst offentliggjort uden 
tilbagemelding til de nationale aktører. 
Finansieringsniveauet for TEMPUS-aktiviteterne er gennemgående tilstrækkeligt og 
tilfredsstillende. Der er skabt flere problemer ved forsinkelser i overførslen af 
stipendier og støtte. En positiv udvikling har været den voksende opmærksomhed 
med hensyn til at træffe foranstaltninger for det tidspunkt, hvor TEMPUS-støtten 
ville ophøre, således at det vundne ikke gik tabt. 
Virkningerne af programændringer som f.eks. indførelsen af nye JEP-typer og 
opgivelsen af disse efter en kort tid kan ødelægge strukturen og sammenhængen i 
programmet som sådant og danne hindring for opbygningen af en stabil viden og 
rutiner i forbindelse med planlægningen af ansøgningerne. 
Selv om hovedparten af ansøgerne og JEP-partnerne følte og stadig føler sig 
velinformerede om de TEMPUS-aspekter, der er mest relevante for dem, kommer 
oplysninger om nationale TEMPUS-prioriteringer ofte lidt for sent til, at ansøgerne 
kan udforme ansøgningerne således, at de er helt i overensstemmelse med 
prioriteringerne. 
5. UNDERVISNINGSAKTIVITETER I JEP'ERNE 
5.1. Vurderingen af de politiske rammer 
Ved de fleste central- og østeuropæiske universiteter blev TEMPUS-
programmet helt klart - især i programmets første par år - opfattet som 
manna fra himlen-, man kunne ikke helt forklare, hvorfor og hvorledes den 
faldt, der kom en stor mængde (for de heldige), og den faldt kun på de få 
udvalgte. 
Den komplekse udformning af TEMPUS-programmets generelle regler, 
Kommissionens årlige ændringer og specificerede redegørelser, de ofte 
årlige ændringer i de nationale prioriteringer (både de fremtrædende og de 
mere sekundære elementer) og de mange rygter om de tilgrundliggende 
17 
"reelle" politiske intentioner og udvælgelseskriterier skabte i starten en høj 
grad af irritation. For det første var der hyppige klager over mangelen på 
informationer, navnlig i de første år hvor de respektive lande modtog støtte 
under TEMPUS-programmet. I starten var der en betragtelig mængde 
ansøgninger, hvor ansøgerne tydeligvis ikke havde været klar over 
målsætningerne, de nationale prioriteringer og de offentligt kundgjorte 
udvælgelseskriterier. For det andet bliver tildelingen af støtte stadig betragtet 
som værende noget vilkårlig i kraft af de skarpe grænser omkring støtten, 
inddragelse af emneområde x og udelukkelse af emneområde y, den store 
støtte til aktivitet a og den fuldstændigt manglende interesse for aktivitet b. 
Mange potentielle deltagere fra CØE-lande anså det for altafgørende at finde 
dygtige, ansete og indflydelsesrige partnere i Vesten, selv om partnernes 
indsigt med hensyn til behovene hos partnerne i CØE-landene var 
begrænset. Mange håbede, at de rette forbindelser til den nationale regering 
eller til de forskellige lag af TEMPUS-administrationen var afgørende. 
Kommissionens hovedretningslinjer for TEMPUS-støtten blev gennemgående 
betragtet som forudsætninger, der ikke kunne rokkes ved. I visse henseender 
blev donoren betragtet som for almægtig til at blive kritiseret. Imidlertid 
betragtede mange støttemodtagere og også mange af taberne i kampen om 
støtte de umiddelbare behov i form af udstyr og muligheden for kontakt med 
videregående uddannelsesinstitutioner i Vesten som vigtigere end opfyldelsen 
af heroiske mål såsom udvikling af læseplaner, omstrukturering af fakultetet 
eller udveksling af studerende. Dette var mest iøjnefaldende i lande, hvor 
TEMPUS-programmet i starten eller endog indtil i dag mere eller mindre 
har været den eneste kilde til anskaffelse af nyt udstyr. Nogle bukkede 
opportunistisk, mange accepterede efterhånden støttepakken som en fornuftig 
strategi for deres udvikling. Et enkelt område har skilt sig ud, hvor 
forundringen og kritikken fortsatte, selv efter at den første usikkerhed var 
forsvundet, nemlig den store vægt, Kommissionen har lagt på støtte til 
undervisning uden samtidig støtte til forskning. 
Hovedparten af dem, der har ønsket at modtage støtte under TEMPUS-
programmet delte ikke i starten synspunktet om, at TEMPUS havde en 
"bottom-up-indfaidsvinkel". De følte i høj grad, at de var prisgivet en 
overbygning af betingelser og begrænsninger, hvad enten disse blev opfattet 
som en udvækst af målrettede politikker fra oven, tilfældige hindringer eller 
begrænsninger, der beroede på inerti. Men igennem årene har 
støttemodtagerne i CØE-landene noteret sig, at støttebetingelserne var 
relativt åbne og gav mulighed for særlige innovative tiltag. 
Det er næppe muligt at generalisere med hensyn til de måder, hvorpå 
universiteterne har oplevet og opfattet de nationale TEMPUS-politikker, som 
er blevet ført af de støtteberettigede CØE-regeringer. De blev betragtet som 
alt for uensartede, i den udtrækning de var målrettede eller uklare, eller i 
den udstrækning de imødekom eller anfægtede synspunkterne hos de 
18 
forskellige repræsentanter for de videregående uddannelsesinstitutioner eller 
for fakulteterne og institutterne på disse. Imidlertid kan det alt i alt 
konstateres, at hyppige regeringsskift og uklare nationale politikker oftere 
er blevet kritiseret i interviewene end klart målrettede regeringspolitikker, 
men vi kan ikke udelukke en skævhed i interviewene i denne henseende, 
fordi der blandt de interviewede var et større antal heldige TEMPUS-
støtteansøgere end uheldige. 
De nervøse diskussioner og de hyppige politiske ændringer i en række lande 
har skadet den fortsatte støtte igennem tre år til JEP'er i langt mindre grad, 
end man oprindeligt frygtede. Som det allerede er vist, har den 
forholdsmæssige andel af PHARE-støtten til TEMPUS være forholdsvis stabil 
i de fleste lande, og ændringer i de nationale prioriteringer har sjældent ført 
til nedsættelse eller ophør af støtten til allerede eksisterende JEP'er efter det 
første eller andet støtteår. 
Alt i alt kan man konstatere en høj grad af tillid hos de videregående 
uddannelsesinstitutioner, for så vidt angår information, rådgivning og støtte 
fra de fleste nationale TEMPUS-kontorer. Disse er generelt blevet betragtet 
som meget hjælpsomme over for de institutter, der har anmodet om bistand, 
og jo senere deltagerne modtog TEMPUS-støtte for første gang, jo mere har 
de understreget det nationale TEMPUS-kontors rolle i forbindelse med 
ansøgningen. Der er ydermere en tendens til at betragte de nationale 
TEMPUS-kontorer som en klippe i de forskellige politiske storme, der kan 
påvirke TEMPUS-støtten. 
5.2. De institutionelle rammer 
Hovedparten af de implicerede og af de udenfor stående observatører lader 
til at være enige om, at det i TEMPUS-programmets første fire år mere 
eller mindre har været de respektive fakulteter eller institutter i CØE-
partnerlandene, der har stået for de aktiviteter, der har modtaget støtte. 
Universitet som institution har ikke spillet nogen større rolle i CØE-landene. 
Undertiden er rektoren eller en anden topembedsmands anseelse og 
politiske indflydelse blevet betragtet som afgørende for indflydelsen 
på de nationale TEMPUS-politikker eller for opbakningen bag 
beslutningen om at yde støtte til det respektive JEP og institut. 
Midlerne til administrativ støtte blev hovedsagelig tilvejebragt i 
kraft af beslutninger på de respektive institutter, og der blev kun i 
meget begrænset omfang tilvejebragt supplerende støtte til 
TEMPUS-finansierede aktiviteter. 
Universitetsadministrationen blev ikke sjældent betragtet som 
uerfaren i disse sager og blev anset for ikke at være særlig 
hjælpsom i sin holdning. I visse lande synes der imidlertid at være 
19 
en holdningsændring på vej henimod en mere aktiv støtte til de 
institutter, der er inddraget i internationalt samarbejde. 
De institutter, der har modtaget TEMPUS-støtten, har været 
placeret i et institutionelt miljø, der var fremherskende i de fleste 
CØE-lande, og som i høj grad var karakteriseret ved, at fakultetet 
traditionelt havde en stor formel kompetence og indflydelse. 
På en række institutioner har man kunnet konstatere en styrkelse af de 
internationale kontorer. Dette blev i en vis udstrækning betragtet som 
gavnligt på det informationsmæssige plan og for forbedringen af visse 
administrative processer. Det var imidlertid kun et fåtal, der mente, at dette 
ville have en afgørende betydning for udviklingen af de pågældende 
universiteters internationale politik. 
Der var mindre uenighed om de respektive faktuelle forhold end om 
spørgsmålet om, hvorvidt en mere proaktiv rolle fra 
universitetsadministrationens side var et minus eller ej, om, hvor vigtigt det 
var med modforanstaltninger, og om, hvad disse modforanstaltninger skulle 
bestå i. 
5.3. Finansielle betingelser 
Som svar på et spørgsmål herom anså størsteparten af partnerne i de 
fælleseuropæiske projekter fra de central- og østeuropæiske lande, at støtten 
var "generøs". Imidlertid var den forholdsmæssige andel af dem, der så 
positivt på de finansielle betingelser klart mindre end den forholdsmæssige 
andel af dem, der roste de undervisningsmæssige resultater af JEP-
aktiviteterne. Selv om beløbene forekommer imponerende, især i de lande, 
hvor TEMPUS fortsat er den største finansieringskilde ud over 
finansieringen af de grundlæggende institutionelle behov, vil der altid være 
tale om visse begrænsninger i den forstand, at flere midler ville være 
velkomne. Ikke desto mindre bekræfter interviewene også, at glæden over 
den modtagne støtte blandt modtagerne af TEMPUS-støtte i regelen er større 
end beklagelserne over manglerne. 
Det er helt klart, at støttemodtagernes bekymringer vedrørende de finansielle 
aspekter først og fremmest har tilknytning til åen finansielle forvaltning. I 
den forbindelse er der specielt fem punkter, som påkalder 
opmærksomheden: 
Forsinkelsen i Kommissionens tilvejebringelse af støtte blev 
betragtet som den største ulempe. Svarene på spørgeskemaet viser, 
at deltagerne også anfører forsinkelser forårsaget af JEP-
koordinatorerne og JEP-kontrahenterne, bankproblemer og 
universitetsadministrationen i CØE-landene, men forsinkelser, der 
kan tilskrives Kommissionen, blev klart betragtet som den største 
20 
ulempe (se Skema 5.1). 
Problemerne med overførsel af midler til CØE-landene var store, 
især i de første år, men fortsatte i en række lande i en længere 
periode. Midlerne måtte ofte transporteres som kontante penge, 
udstyret måtte leveres personligt, billetter måtte købes i Vesten og 
sendes osv. Dette gav ekstra administrative byrder og bevirkede 
ofte, at man måtte skære i de oprindeligt planlagte 
undervisningsaktiviteter. 
Mange af deltagerne fra CØE-landene var forbløffede over at 
konstatere, at en betydelig andel af TEMPUS-midlerne i sidste ende 
havnede i Vesten. Dette spørgsmål vil blive behandlet nærmere 
nedenfor (se 5.4). 
En række partnerne kritiserede i interviewet TEMPUS-
administrationen for ikke at tillade, at midler, der oprindeligt var 
øremærket til visse aktiviteter, i sidste ende blev anvendt til andre 
aktiviteter. 
Der var ofte en følelse af usikkerhed med hensyn til, om støtten 
ville fortsætte. I praksis modtog de JEP'er, der var igangsat under 
TEMPUS I, støtte i gennemsnitlig 2,8 år. Desuden blev uvisheden 
fjernet i det sidste år af TEMPUS I-fasen ved indførelsen af en 
flerårig støtteordning. 
Endelig er der spørgsmålet om treårsgrænsen for støtte. Denne regel synes 
rimelig, når støtten betragtes som et middel til at igangsætte reformer, men 
mange støttemodtagere gjorde gældende, at der var ulemper ved denne 
regel. En biblioteksstøtte med henblik på køb af udenlandske tidsskrifter 
betragtedes f.eks. som spild, hvis abonnementet senere må opgives. I 
spørgeskemaundersøgelsen havde lidt over 10% af respondenterne fra CØE-
landene allerede konstateret defekter ved laboratoriet eller på kontorudstyret. 
Defekterne var sandsynligvis størst for de mest ambitiøse reformprojekters 
vedkommende. Udveksling af personale kunne være gavnligt, hvis den ikke 
blev begrænset til en kort periode. Sidst men ikke mindst bemærkede en stor 
del af deltagerne fra CØE-landene, at udviklingen af undervisningsmateriale 
ikke nåede at blive fuldt gennemført, fordi der ikke var nogen penge tilbage 
til trykning eller anden reproduktion af materialet, specielt hvad angik 
lærebøger. 
21 
Skema 5.1 
Finansielle problemer, som de institutter, der deltager i JEP'erne, har gjort gældende, 
efter respondentens status (%*) 
Forsinkelse i 
Kommissionens 
tilvejebringelse af 
støtten 
Forsinkelse i bankens 
tilvejebringelse af 
støtten 
Forsinkelse i JEP-
kontrahentens 
tilvejebringelse af 
støtten 
Forsinkelse i instituttets 
tilvejebringelse af 
sløtten 
Problemer med 
institutionens 
forvaltning af støtten 
Problemer med 
forvaltningen af støtten 
i JEP'erne 
Skæv fordeling af 
midlerne mellem 
partnerne Koordinator 
og 
kontrahent 
31 
18 
1 
7 
14 
8 
4 Koordinator 
27 
24 
12 
6 
10 
8 
4 Kontrahent 
19 
17 
2 
18 
25 
12 
5 Partner 
23 
20 
16 
5 
10 
7 
8 lait 
24 
20 
14 
6 
11 
8 
7 
* Anslået til 1 eller 2 på en skala fra 1 = "i et meget betydeligt omfang" til 5 = "overhovedet ikke" 
Spørgsmål 4.14: Anfør venligst, i hvilken udstrækning dit institut er stødt på problemer på følgende 
områder. 
Kilde: Undersøgelsen "Experiences of JEP Contractors/Coordinators/Partners in the First Phase og 
TEMPUS" 
Alt i alt kan man notere, at TEMPUS-støtten ved slutningen af TEMPUS I-
fasen spillede en helt forskellig rolle i de forskellige CØE-lande inden for de 
globale rammer for finansiel støtte til reformer i den højere 
uddannelsessektor. Medens støtten i nogle lande var et led i en række 
tilgængelige støttekilder med henblik på innovation og fornyelse, udgjorde 
22 
den i andre lande den eneste finansielle kilde ud over den blotte overlevelse. 
5.4. Samarbejde internt i JEP'erne 
Støtten under TEMPUS-programmet er hovedsagelig blevet allokeret til 
undervisningsaktiviteter inden for rammerne af netværk med deltagelse af 
partnere fra CØE-partnerlandene og de vestlige lande. I de fleste tilfælde 
blev samarbejdet internt i de fælleseuropæiske projekter positivt bedømt af 
de ansvarlige personer i de deltagende institutter i de central- og 
østeuropæiske lande. 
Initiativet til samarbejde udgik ofte fra de vestlige partnere. De fleste af de 
deltagere fra CØE-landene, der blev interviewet, understregede da også, at 
de vestlige partnere dominerede scenen i starten. Mc nge deltagere fra CØE-
landene var taknemlige for de vestlige partneres initiativ, inspiration og 
anstrengelser. 
Imidlertid blev der ikke sjældent udtrykt visse forbehold. Der var mange 
tilfælde af stor ros, men også nogle tilfælde af bitter kritik. Der blev navnlig 
udtrykt visse forbehold på fem områder: 
Ifølge CØE-partnerne indtog de vestlige partnere ofte en alt for 
dominerende rolle, især i begyndelsen af samarbejdet. Visse CØE-
partnere understregede, at de ukritisk havde accepteret reformidéer 
og forslag til aktiviteter, som de senere fortrød, efterhånden som 
de fik kendskab til andre valgmuligheder. Kommunikationen var 
ofte karakteriseret ved en manglende balance. Hvis CØE-partnerne 
opdagede, at den vestlige støtte var af ringe akademisk kvalitet, 
vovede de ofte ikke at give udtryk for deres bekymring, endsige 
afbryde samarbejdet med den pågældende partner. 
Som allerede nævnt, har et betragteligt antal CØE-partnere med 
forbløffelse noteret, at deres vestlige partnere selv lagde beslag på 
en stor del af TEMPUS-støtten, sew om det var tydeligt, at CØE-
partnerne havde stærkt brug for midlerne. CØE-partnerne 
forventede helt klart mere solidaritet i forbindelse med problemerne 
på universiteterne i CØE-landene. 
På den anden side gjorde hovedparten af de vestlige partnere 
gældende, at deres administrative arbejde kun blev delvis godtgjort, 
og at TEMPUS-programmet ikke var økonomisk attraktivt. 
Som svar på spørgeskemaet anførte ca. en tredjedel af CØE-
deltagerne, at de ikke var fuldt informeret om detaljerne i de 
finansielle oversigter og indberetninger, og at de ikke modtog kopi 
af de rapporter, der blev fremsendt til Kommissionen. Omkring en 
tiendedel udtrykte skarp kritik af den manglende balance i 
23 
allokeringerne til de forskellige partnere. 
Endelig havde mange institutter ved CØE-institutionerne problemer 
med at tiltrække partnere fra Vesten. 
Der var helt klart en grundlæggende dynamik i samarbejdet mellem 
partnerne: 
Kravet om mindst to partnere fra EF-landene blev ofte ikke opfyldt 
i praksis, idet kun den ene vestlige partner var aktiv, medens den 
anden tjente som "inaktiv partner" for at opfylde de officielle 
betingelser. 
Jo flere partnere, der officielt deltog i netværket, jo mindre var den 
forholdsmæssige andel af partnere, som deltagerne fra de central-
og østeuropæiske lande aktivt samarbejdede med. 
I en række CØE-lande blevflere partnere fra samme land inddraget 
i samarbejdet. 
Samarbejdet mellem institutter fra forskellige CØE-lande blev kun 
i begrænset omfang stimuleret af TEMPUS-samarbejdet. Den 
forholdsmæssige andel af "regionale" eller multi-CØE-JEP'er var 
ringe fra begyndelsen og blev yderligere reduceret, selv om 
undersøgelsen viser, at de "regionale" JEP'er var lidt mere 
succesrige. 
Andre partnere, f.eks. virksomheder eller andre organisationer 
(f.eks. forskningsinsitutioner) var ofte officielle partnere internt i 
JEP'erne, men det var klart, at ingen af dem spillede en central 
rolle ved forvaltningen af JEP'en eller i de større JEP-aktiviteter. 
Denne dynamik er så åbenbar, at den giver anledning til fornyet overvejelse. 
Skulle en enkelt vestlig partner være tilstrækkelig? Skulle man fremme 
samarbejdet med andre partnere? Hvad er ulemperne og mulighederne ved 
"regionale" JEP'er? 
Gennemgående har der ofte manglet balance i samarbejdet, fordi mange 
vestlige repræsentanter betragtede sig selv ikke kun som donorer og 
informationsbærere, men også som akademisk overlegne. Igennem årene har 
denne holdning ændret sig noget. 
24 
5.5. JEP-deltagernes administrative funktioner 
Forvaltningen af de TEMPUS-relaterede aktiviteter betragtedes 
gennemgående som en særdeles vigtig opgave i CØE-landene. Rektorer, 
dekaner, vicedekaner, institutbestyrere, deres stedfortrædere eller 
indflydelsesrige professorer forestår normalt denne forvaltning. Partnere fra 
CØE-landene uden koordinerende pligter har anført, at de i gennemsnit 
anvendte mere end seks timer om ugen på administrative opgaver i 
forbindelse med TEMPUS-programmet. Dem, der forestod koordineringen, 
brugte i gennemsnit det dobbelte antal timer. Nogle mente, at denne 
funktion gavnede deres akademiske karriere, medens andre så det som en 
ulempe, fordi det beskar deres muligheder for at være aktive og produktive 
på det akademiske plan. En gradvis overdragelse af funktionerne som 
koordinator og kontrahent fra de vestlige partnere dl CØE-partnerne blev 
betragtet som en selvfølge. 
Mange af deltagerne fra CØE-landene ønskede, at administratorerne på 
deres institut forestod forvaltningen af TEMPUS-aktiviteterne frem for 
administratorerne på det centrale niveau på det pågældende universitet. De 
var af den opfattelse, at det var nødvendigt at instruere administratorerne og 
at opretholde en nær kontakt med disse. 
5.6. Undervisningsaktiviteterne 
Størsteparten af deltagerne i de fælleseuropæiske projekter var officielt 
involveret på alle de fire hovedområder for undervisningsaktiviteter, der 
modtog støtte under TEMPUS I-fasen, nemlig 
uddannelsesreformforanstaltninger, strukturudvikling samt mobilitet for 
personale og studerende. Der var helt klart nogen, der betragtede en 
sideløbende deltagelse i de forskellige aktiviteter som en fordelagtig 
reformmetode. Andre foretrak helt klart nogle enkelte aktiviteter, men blev 
involveret i de andre i kraft af programmets indre dynamik og endte med at 
lægge vægt på en kombination af aktiviteterne. Der er også deltagere, som 
vedblev med kun at interessere sig for nogle få aktiviteter, og de andre 
aktiviteter blev kun gennemført på papiret eller - hvis mere end på selve 
papiret - alene med henblik på at opnå støtte til de aktiviteter, de anså for 
de væsentligste. 
Alt i alt var der stor forskel på, i hvilken udstrækning ambitiøse 
reformmålsætninger blev forfulgt, men ikke gennemført - eller snarere 
forfulgt på skrømt. Imidlertid lader de fleste observatører til at være enige 
om, at den forholdsmæssige andel af egentlige succeshistorier er 
bemærkelsesværdig, og at man i de fleste tilfælde kunne konstatere 
forandringer i den rigtige retning. Over 90% af JEP-deltagerne fra CØE-
landene udtrykte en høj grad af tilfredshed med de resultater, der blev 
opnået i sidste instans (se Skema 5.2). 
25 
Skema 5.2 
En samlet vurdering af resultaterne af JEP'erne, efter landegruppe (%)' 
Landegruppe 
CØE-land Vestligt land 
Meget tilfreds 
2 
3 
4 
Meget utilfreds 
lait 
(antal) 59 
33 
7 
1 
0 
100 
(685) 32 
45 
15 
5 
2 
100 
(963) lait 
43 
41 
12 
4 
1 
100 
(1648) 
Spørgsmål 10.10: Hvor tilfreds er du alt i alt med de resultater, som er blevet opnået gennem dette JEP? 
Kilde: Undersøgelsen "Experiences of JEP Contractors/Coordinators/Partners in the First Phase of 
TEMPUS" 
Udviklende aktiviteter og intensive kurser for personale blev hyppigt anset 
for nyttige som kollektive foranstaltninger, hvor man lærer partnerne i andre 
lande, deres aktiviteter og deres tænkemåde at kende. I almindelighed 
betragtes de som lige så nyttige som mobilitet for personalet. Virkningerne 
af at erhverve en grundlæggende viden og deltage i internationale 
akademiske netværk blev ofte anset for mere vigtige og for at have en større 
chance for at blive en realitet end det officielle formål med de individuelle 
foranstaltninger. 
Udviklingen af læseplaner og produktionen af undervisningsmateriale 
varierede / intensitet. Over halvdelen af respondenterne i 
spørgeskemaundersøgelsen anførte, at de gennemførte store ændringer. Der 
var også et ret stort antal respondenter, som blot havde gennemført 
ændringer i individuelle kurser eller produceret tekster af mindre betydning 
for de respektive kurser. I enkelte tilfælde var der ikke tale om meget mere 
end en franchiserelation, hvor de vestlige partnere blot overførte deres egne 
metoder og materialer til CØE-partnerne. 
De respektive institutter i CØE-landene var stolte over det nye udstyr; 
udstyret vakte ofte misundelse blandt de andre på det pågældende 
universitet, ja endog undertiden blandt partnerne i Vesten. Medens udstyret 
i visse tilfælde var tæt knyttet til de respektive undervisningsaktiviteter, blev 
det i de fleste tilfælde betragtet som en forbedring, der under alle 
omstændigheder var nyttig, f.eks. med hensyn til at forbedre undervisningen 
26 
generelt, fremme et fremtidigt internationalt samarbejde, støtte 
forskningsinfrastrukturen osv. Der var bred enighed om, at støtten til 
strukturudvikling var den vigtigste. 
Der var en tendens til at betragte udveksling af studerende som meget nyttig 
for dem, der rent faktisk gennemførte studieophold i udlandet, men denne 
aktivitet var i det store og hele mindre integreret i de andre 
reformaktiviteter. Der var tilsyneladende kun få tilfælde af en tæt forbindelse 
mellem udveksling af studerende og hovedelementerne i 
undervisningsreformen, især fordi en regelmæssig udveksling for de fleste 
studerendes vedkommende ikke betragtedes som et realistisk mål. I visse 
tilfælde blev der ydet støtte til studerende eller doktorkandidater, som 
forventedes at ville søge stilling som undervisningsassistenter, når de vendte 
tilbage. I den forbindelse er det værd at bemærke, at "hjerneflugteffekten" 
af TEMPUS-programmet i almindelighed betragtedes som værende af ringe 
omfang. 
5.7. Resultater og virkninger 
Det største og mest betydningsfulde resultat af TEMPUS-aktiviteterne var 
helt klart integreringen af CØE-partnerne - og i visse tilfælde 
administratorerne - i et internationalt akademisk miljø. De tilpassede sig 
dette nye miljø og blev integreret i mindre eller større netværk, og de 
erhvervede sig viden og forbedrede generelt set deres kvalifikationer og 
status. 
Desuden havde TEMPUS-programmet en enorm effekt på de kollegiale 
relationer. Arbejdet med forbedringer blev realisabelt og gennemførligt, var 
anstrengelserne værd. Arbejdet i internationale netværk blev en værdifuld 
innovationsstrategi. 
TEMPUS-støtten sikrede modtagerne en større leverance af udstyr. På 
mange institutter i CØE-landene blev der gennemført en vidtrækkende 
revision af læseplanerne, og det lykkedes i mange tilfælde at udvikle nyt 
undervisningsmateriale af strategisk karakter. Imidlertid var der store 
forskelle i rækkevidden og resultaterne af udviklingen af læseplaner og 
andre undervisningsaktiviteter. 
Resultaterne i CØE-landene afhænger i reglen af mange faktorer. I det store 
hele kan man konstatere, at der er den største påskønnelse af resultaterne 
i lande, institutioner og institutter, som hverken var særlig rige og ansete 
eller særlig fattige og lidet tiltrækkende for de vestlige partnere. Hvis vi 
derfor foretager en sammenligning efter lande, kan det ikke komme som en 
overraskelse for nogen, at det viser sig, at de bedste resultater af TEMPUS-
støtten blev registreret i Bulgarien. 
På denne baggrund kan man i dag se sådan på det, at begrundelserne for at 
27 
støtte visse emneområder frem for andre har været noget tilfældige. De 
nationale politikker har ikke sjældent undergået forandringer, og man kunne 
fremføre gode grunde for og imod støtte til næsten alle emneområder. 
Resultaterne af de TEMPUS-aktiviteter, der rent faktisk blev gennemført, 
varierer kun ganske lidt fra emneområde til emneområde. 
De gode resultater betragtes hovedsagelig som resultater på udvalgte 
enkeltstående innovationsområder, som har haft det held at blive udvalgt 
inden for rammerne af TEMPUS-programmet. Virkningerne på de 
institutionelle rammer har været beskedne og for det meste været marginale 
(se Skema 5.3). Der er imidlertid ingen grund til at formode, at man kan 
forvente større virkninger, herunder indirekte virkninger for den pågældende 
videregående uddannelsesinstitution. Hvis hovedvægten lægges på 
undervisningsmæssig innovation inden for emneområdenetværkerne, vil de 
indirekte virkninger inden for institutionen naturligvis være begrænset. 
Skema 5.3 
Tilgængeligheden af det udstyr, der er indkøbt via TEMPUS-støtten (% af JEP-partnere 
fra CØE-landene, som har anskaffet det pågældende udstyr) 
Tilgængelighed 
Kun til JEP-instituttet 
Andre institutter 
Alle institutionens institutter 
Tilgængeligheden ikke 
specificeret 
I Alt 
(antal) Computere 
44 
31 
23 
2 
100 
(537) Bøger 
21 
20 
56 
3 
100 
(491) Lab. udstyr 
46 
31 
20 
3 
100 
(287) Kontorudstyr 
59 
21 
19 
1 
100 
(278) 
Spørgsmål 7.3: Hvilken type udstyr blev indkøbt, og hvem har adgang til udstyret på den pågældende 
institution? 
Kilde: Undersøgelsen: "Experiences of JEP Contractors/Coordinators/Partners in the First Phase of TEMPUS" 
En stor del af de deltagere, der har været aktivt involveret i regionalt 
samarbejde i de central- og østeuropæiske lande betragtede dette som en 
værdifuld og lovende erfaring. Nogle af de interviewede partnere klagede 
over, at der ikke var gjort ret meget for at udbrede gode erfaringer inden 
for emneområderne i det pågældende CØE-land. Det regionale samarbejde 
var også blevet mere oplagt et par år efter de hurtige politiske forandringer 
og kunne også føre til mere lovende resultater, end det ville have været 
muligt i starten af 1990'erne. 
28 
6. VIDEREGÅENDE UDDANNELSESINSTITUTIONER, SOM HAR DELTAGET 
I TEMPUS-PROGRAMMET 
Der er under TEMPUS-programmet ydet støtte til videregående 
uddannelsesinstitutioner i Central- og Østeuropa, som har oplevet store forandringer 
siden 1990. Ifølge de svar på et spørgeskema, der er modtaget fra en række personer 
placeret på et centralt institutionelt niveau, var ca. 40% af de akademiske grader, 
som man kunne erhverve i 1995, helt nye, knap 30% havde undergået en radikal 
forandring siden 1990, og kun lidt over 30% var forblevet mere eller mindre 
uændrede. 
Ifølge de ansvarlige ledere på centralt niveau på de videregående 
uddannelsesinstitutioner har TEMPUS-programmet i høj grad bidraget til etableringen 
af internationale kontakter og i stort omfang bidraget til udveksling af personale (se 
Skema 6.1). På mange institutioner er TEMPUS-programmets bidrag til forbedringen 
af udstyr og til forskellige undervisningsformål bemærkelsesværdigt stort. 
Programmets effekt har imidlertid været mindre, hvad angår uddannelse af personale, 
reorganisering af læseplaner og universiteternes ledelse. De fakulteter og institutter, 
der deltager i JEP'er, betragtes da også som mere aktive end andre i 
ændringsorienterede uddannelsesaktiviteter, men ikke synderligt mere aktive med 
hensyn til administrative reorganiseringer og forbindelser mellem universiteter og 
erhvervsliv. Alt i alt konkluderede halvdelen af respondenterne, at TEMPUS-
aktiviteterne havde en stor indflydelse på de forandringer, der fandt sted på deres 
institution. 
TEMPUS-aktiviteterne har en vis virkning, der strækker sig videre end til den 
pågældende videregående uddannelsesinstitution. Ikke mindre end halvdelen af 
respondenterne anførte, at det undervisningsmateriale, der var blevet udviklet på 
deres institution inden for rammerne af TEMPUS-samarbejdet, satte standarden i det 
pågældende land, og omkring en tredjedel anførte, at det samme gjorde sig 
gældende, hvad angik de læseplaner, der var blevet udviklet gennem JEP'erne (se 
Skema 6.2). 
Respondenterne anser ikke den centrale instans på de videregående 
uddannelsesinstitutioner i de central- og østeuropæiske lande for passiv, for så vidt 
angår bidrag til forandringer. Således kan det ikke komme som en overraskelse, at 
der nævnes en lang række måder, hvorpå den centrale instans fremmer internationale 
aktiviteter, støtter projektaktiviteter administrativt og erlægger forskellige 
tjenesteydelser i den forbindelse. Det var imidlertid kun undtagelsesvis, at den 
centrale instans ydede økonomisk støtte til de fakulteter, der deltog i JEP'er, og som 
havde brug for ekstra penge. 
Størsteparten af institutionerne hævder, at de udfører strategisk planlægning, inden 
for rammerne af hvilken der lægges stor vægt på enkelte eller samtlige TEMPUS-
aktiviteter. Imidlertid spiller den centrale instans kun en aktiv rolle ved opstillingen 
af målsætninger for TEMPUS-ansøgningerne ved en ud af syv institutioner. På en 
29 
ud af ti institutioner blev ansøgningerne undertiden ikke bekræftet ved en 
påtegningsskrivel se. 
Resultaterne af undersøgelsen viser, at en stærk involvering fra den centrale instans' 
side og en strategisk planlægning, som lægger vægt på TEMPUS-programmet kunne 
være hensigtsmæssig her og der. I gennemsnit lader det til, at den succes, TEMPUS-
aktiviteterne har haft på fakulteterne og institutterne, ikke har været afhængig af den 
udstrækning, i hvilken den centrale institutionelle instans var involveret. 
30 
Skema 6.1 
TEMPUS-programmets bidrag til forandringer på de videregående 
uddannelsesinstitutioner i Central- og Østeuropa (ifølge respondenterne), efter antallet 
af JEP'er (% af institutionerne) 
Et væsentligt bidrag fra TEMPUS til forandringer* 
Antal JEP'er Væsentlige forandringer** 
Antal JEP'er lait 
1-2 3-5 6-10 11 + lait 1-2 3-5 6-10 11 + 
Etablering at" internationale 
akademiske kontakter 
Stigning i udvekslingen af 
personale 
Forbedringer af udstyr, f.eks. 
edb-lokaler, laboratorier og 
biblioteker 
Indførelse af nye 
undervisningsmetoder 
Etablering af læseplaner 
Stigning i udvekslingen af 
studerende 
Indførelse af nye emneområder/ 
nye metoder 
Etablering af et internationalt 
forskningssamarbejde 
Reorganisering af udviklingen 
af personale og efteruddannelse 
Oprettelse af nye 
fakulteter/institutter 
Ændringer i de akademiske 
grader 
Reorganisering af styringen af 
de videregående uddannelser 
Etablering at et samarbejde 
mellem universitet og 
erhvervsliv 
Etablering af 
teknologioverførsel eller 
teknologicentre 
Reorganisering af de 
administrative strukturer og 
procedurer 56 
63 
61 
56 
50 
47 
57 
33 
38 
29 64 
52 
63 
44 
43 
44 
60 
29 
26 
17 
29 
15 
16 71 
68 
62 
55 
70 
53 
52 
30 
27 
29 
25 
10 
11 82 
90 
69 
82 
64 
83 
61 
43 
42 
35 
24 
17 
14 
14 70 
69 
64 
60 
59 
58 
57 
34 
33 
27 
25 
10 76 
67 
76 
53 
75 
63 
62 
50 
38 
56 
43 
13 
21 
29 76 
44 
72 
48 
68 
44 
72 
38 
42 
52 
57 
14 
11 
26 82 
82 
45 
76 
55 
55 
43 
23 
57 
30 
25 
16 
29 
27 86 
72 
79 
59 
67 
83 
74 
64 
35 
59 
42 
38 
16 
13 
22 83 
68 
78 
51 
71 
61 
66 
49 
33 
56 
42 
24 
16 
19 
23 
31 
* Procentdelen af respondenter, der har anført 1 eller 2 på en skala fra 1 = "et meget stort bidrag" til 5 = "intet bidrag 
overhovedet" blandt alle respondenter på det pågældende område 
** Procentdelen af respondenter, der har anført 1 eller 2 på en skala fra 1 = "meget store forandringer" til 5 = "ingen 
forandringer overhovedet" blandt alle respondenter på det pågældende område 
Spørgsmål 3.5: Anfør, i hvilket omfang der er indtruffet forandringer siden ca. 1990 på din videregående 
uddannelsesinstitution på følgende områder, og i hvilket omfang TEMPUS-aktiviteterne har bidraget til disse forandringer. 
Kilde: "Survey on the development and restructuring of institutions participating in TEMPUS" 
32 
Skema 6.2 
Aktiviteter, der er afledt af TEMPUS-aktiviteterne ved de videregående 
uddannelsesinstitutioner, efter antal fuldtidsstuderende (%; flere svar mulige) 
Nuværende antal fuldtidsstuderende 
Optil 1.000 1.001-2.500 2.501-5.000 5.000 + I alt 
Formelle partnerskabsaftaler med 
partnerinstitutionen/-
partnerinstitutionerne 
Undervisningsmateriale udviklet i 
TEMPUS-projekterne sætter 
standarden i landet 
Oprettelse af særlige 
enheder/kurser for 
sprogundervisning 
De udviklede kurser/læseplaner 
blev overtaget af andre 
institutioner i landet 
Indførelse af et system for 
godkendelse af studieophold i 
udlandet 
Gennemførelse af undervisning 
for personale fra 
institutter/institutioner, der ikke 
deltager i TEMPUS-programmet 
Oprettelse af en særlig enhed/et 
særligt kontor for internationale 
aktiviteter 
Instituttets/institutionens 
deltagelse i internationale netværk 
Etablering af lånemuligheder 
mellem bibliotekerne indbyrdes 
Andet 
Intet svar 46 
46 
27 
38 
27 
23 
12 
12 
0 
12 59 
55 
23 
32 
23 
36 
23 
14 
0 
5 48 
48 
31 
38 
38 
28 
21 
17 
14 
3 
3 83 
57 
50 
27 
37 
33 
43 
33 
7 
3 
3 60 
51 
34 
34 
32 
30 
24 
19 
11 
2 
6 
lait 
(antal) 250 
(26) 277 
(22) 290 
(29) 377 
(30) 302 
(107) 
Spørgsmål 3.17: Er der på din videregående uddannelsesinstitution aktiviteter, der er afledt af TEMPUS-
aktiviteter? 
Kilde: "Survey on the development and restructuring of institutions participating in TEMPUS" 
33 
De fleste interne problemer, som blev nævnt i relation til det centrale 
institutionsniveau vedrørte tilvejebringelsen af ressourcer, især med henblik på at 
udrede de udgifter, der ikke blev dækket gennem TEMPUS-midler og tilvejebringe 
foreløbige midler til finansiering af aktiviteterne, fordi TEMPUS-støtten var 
forsinket. 
Hovedparten af de videregående uddannelsesinstitutioner i Central- og Østeuropa var 
gennemgående mere eller mindre tilfredse med kommunikationen med de nationale 
TEMPUS-kontorer og med informationsstrømmen generelt. Hvis der er givet udtryk 
for problemer på informationsplanet, har der for det meste været tale om kritik af 
beslutningerne og beslutningernes gennemsigtighed. På den anden side skønnede 
omkring en tredjedel af respondenterne, at deres institution havde en vis indflydelse 
på opstillingen af prioriteringer, og omkring en fjerdedel anførte, at de havde en vis 
indflydelse på den foreløbige udvælgelse af JEP'er. 
Personer på det centrale niveau på de videregående uddannelsesinstitutioner i CØE-
landene bekræfter det problem, der er nævnt af JEP-partnerne i CØE-landene 
vedrørende forsinkelserne i overførslen af midler. Forsinkelse med hensyn til 
tilvejebringelsen af midler lader til at være den hyppigste kilde til problemer, idet 
forsinkelser, der kan tilskrives Kommissionen, blev nævnt af det største antal 
respondenter (over en tredjedel), medens omkring en fjerdedel har nævnt 
forsinkelser, som er forårsaget af TEMPUS-kontrahenten på partner institutionen. 
Aktørerne på de centrale niveau på de videregående uddannelsesinstitutioner gik især 
ind for mere fleksibilitet i finansieringsordningerne samt for en fortsat og øget 
TEMPUS-støtte og mindre bureaukrati, for så vidt angår et detaljeret bogholderi og 
en udførlig rapportering. Der kræves en række ændringer i de overordnede 
administrative procedurer, og enkelte foreslår en omprioritering, således at 
hovedparten af støtten anvendes til mobilitet for studerende. 
7. ENDELIG EVALUERING 
(1) Tempusprogrammet er karakteriseret ved en kompleks dynamik af 
beslutningstagning og forvaltning, som skal (a) sikre en balance mellem de 
vestlige initiativtagere og donorer og CØE-partnerlandene; (b) skabe en 
balance mellem de videregående uddannelsesinstitutioners selvstændige 
holdninger og samfundets økonomiske og sociale krav; (c) inddrage en bred 
vifte af aktører; (d) sikre en gnidningsløs koordinering mellem de forskellige 
trin af den programrelaterede beslutningsproces og udvælgelses- og 
støttetildelingsprocessen. I teorien er der en klar model med en række 
beslutningstrin med en hovedaktør for hvert trin. I praksis har de indbyrdes 
relationer mellem de forskellige trin og de konstante overlapninger skabt et 
midtpunktsøgende pres i retning (a) af et enkelt større beslutningstagende 
forum og (b) af en styringsenhed, der tjener som bremse på de fleste vigtige 
administrative processer. De nationale TEMPUS-rådgivningsudvalg/-
34 
tilsynsråd har den førstnævnte og de nationale TEMPUS-kontorer den 
sidstnævnte funktion. Oprettelsen af nationale TEMPUS-rådgivningsudvalg/-
tilsynsråd i alle CØE-landene, der skal fungere som et forum for dialog og 
samarbejde for alle de hovedaktører, der deltager i politiske TEMPUS-
relaterede beslutninger, har vist sig som en fornuftig løsning med henblik 
på sikringen af den nødvendige koordinering. For at disse udvalg og råd kan 
fungere kræver det, at alle aktører er parate til at samarbejde med hinanden. 
Hvis dette ikke er tilfældet, bliver beslutningstagningen og TEMPUS-
programmets funktion vanskeliggjort på det nationale plan. 
(2) Selv om man ofte påpeger TEMPUS-programmets dynamiske natur og 
målsætninger, har egentlige ændringer i programmets struktur og aktiviteter 
været forholdsvis beskedne under TEMPUS I-fasen. To årsager kan have 
bidraget til dette: (a) Som følge af de eksisterende regler og ordninger for 
finansieringen af JEP'erne, er spillerummet for forandringer blevet mindre 
år for år. Nødvendigheden af at finansiere et voksende antal JEP'er i det 
andet og tredje projektår på grundlag af de årligt fornyede ansøgninger har 
gjort, at det beløb, der var til rådighed for finansieringen af nye JEP'er, 
gradvis er blevet beskåret; (b) De overinstitutionelle beslutninger vedrørende 
den årlige omprioritering og omdefinering af foranstaltningerne og 
aktiviteterne under TEMPUS-programmet, greb ikke i den grad forstyrrende 
ind i programmets struktur og logik, at de eksisterende projektaktiviteter 
måtte afbrydes eller helt opgives. 
(3) Hovedområderne for støtte inden for rammerne af JEP'erne var 
opbygget som en aktivitetspakke: strukturudvikling, 
samarbejdsforanstaltninger inden for undervisning og uddannelse samt 
personalets og de studerendes mobilitet. Inden for størsteparten af JEP'erne 
valgte man at iværksætte alle fire aktiviteter, selv om der helt klart var den 
største interesse for leverancer af udstyr og for mobilitet for personalet. 
Kombinationen af alle fire aktiviteter har i høj grad bidraget til de gode 
resultater i forbindelse med reformen af læseplaner. Endvidere er 
aktivitetspakken i dens nuværende sammensætning også den foretrukne 
løsning for fremtiden. Der er imidlertid to skønhedspletter, som falder i 
øjnene. For det første blev det ofte påtalt, at der under TEMPUS-
programmet eksplicit var set bort fra støtte til forskningen. Dette er 
vanskeligt at forstå, fordi TEMPUS tager sigte på at bidrage til 
strukturreformer inden for de videregående uddannelser i lande, hvor der 
tidligere havde været en institutionel skillelinje mellem forskning og 
undervisning, og fordi samordningen af disse to elementer, som er gensidigt 
berigende, betragtes som et af hovedmålene med reformen. For det andet 
har mobiliteten for studerende været den aktivitet, der har været mindst 
integreret i JEP-aktivitetspakken. Den betragtedes som nyttig for dem, der 
tog på studieophold i udlandet, men som værende af mindre betydning, hvad 
angår den kombinerede virkning af de tre øvrige aktiviteter. Således resterer 
der en række åbne spørgsmål vedrørende sammensætningen af 
støtteberettigede aktiviteter inden for rammerne af JEP'erne. 
35 
(4) Selv om vi kan fastslå, at der en vis grad af kontinuitet i de nationale 
politikker og i budgetallokeringsprocedurerne, skabte de årlige ændringer og 
omlægninger af TEMPUS-ressourcerne og nationale prioriteringer og de 
forholdsvis sene afgørelser en vis uro blandt ansøgerne og støttemodtagerne. 
Indtil det sidste øjeblik kunne de ikke være sikre på, om deres ansøgninger 
ville være i overensstemmelse med prioriteringerne, eller om de planlagte 
aktiviteter stadig ville falde i tråd med de politiske beslutninger, og om der 
ville blive bevilget yderligere støtte. 
(5) De nationale TEMPUS-prioriteringer og de årlige ændringer i disse 
afspejler ikke kun forskellen i udviklingen i de forskellige CØE-
partnerlande, men er også bestemmende for ligevægten i deltagelsen, hvad 
angår institutioner og emneområder. I løbet af TEMPUS I-fasen er der 
opnået en bredere repræsentation af videregående uddannelsesinstitutioner 
med hensyn til type og størrelse. Ca. 70% af alle videregående 
uddannelsesinstitutioner i CØE-partnerlandene deltog i TEMPUS. I forhold 
til erhvervsstudiernes og ingeniørvidenskabernes store dominans ved 
TEMPUS-programmets start, kan man konstatere en noget bredere dækning 
af emner i den anden halvdel af TEMPUS I-fasen. Imidlertid er visse fag-
og emneområder stadig forholdsvis underrepræsenteret i TEMPUS-
programmet, hvilket bør ændres i takt med den samfundsøkonomiske 
udvikling. 
(6) Fordelingen af opgaver i forbindelse med styringen af TEMPUS-
programmet har i hoj grad ændret sig i anden halvdel af TEMPUS I-fasen. 
Den gradvise politiske konsolidering og de stadige forandringer, CØE-
partnerlandene undergik kombineret med de nationale TEMPUS-kontorers 
øgede professionalisme, har ført til overdragelse af stadig flere sagsområder 
og opgaver fra EF-TEMPUS-kontoret/TEMPUS-afdelingen på Det 
Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut til de nationale TEMPUS-kontorer. 
Dette har ikke kun påvirket forholdet mellem EF-TEMPUS-
kontoret/TEMPUS-af delingen på Det Europæiske 
Erhvervsuddannelsesinstitut og de nationale TEMPUS-kontorer, men det 
lader til, at tiden er inde til at tage den rolle og de opgaver, som EF-
TEMPUS-kontoret/TEMPUS-afdelingen på Det Europæiske 
Erhvervsuddannelsesinstitut varetager, op til revision. De nationale 
TEMPUS-kontorers større grad af uafhængighed kunne gå hånd i hånd med 
tildelingen af en anden type opgaver til TEMPUS-afdelingen på Det 
Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut. 
(7) Generelt betragtet blev JEP-støtten som helhed anset for generøs af 
størsteparten af modtagerne i CØE-landene, selv om der kunne være visse 
forskelle fra land til land med hensyn til, hvad "generøst" vil sige. Kritikken 
vedrørende størrelsen af støtten til JEP'erne sigtede nærmest på spørgsmålet 
om kontinuiteten i støtten. Det var et typisk træk ved TEMPUS I, at støtten 
kom som "manna fra himlen", og efter tre år standsede den uden mulighed 
for en gnidningsløs overgang fra de fede år til de magre. Med indførelsen 
36 
af JEN'ere i TEMPUS I-fasens sidste år er dette problem til en vis grad 
blevet afhjulpet, men der bør sættes spørgsmåltegn ved enhver radikal 
opstartsløsning, hvad angår TEMPUS-støtten. 
(8) Alt i alt blev den administrative proces vedrørende overførslen af 
TEMPUS-støtte og den manglende fleksibilitet i anvendelsen af midler 
kritiseret af modtagerne. De største kritikpunkter var forsinkelserne i 
overførslen af midler til JEP'erne og af de mobilitetsfremmende stipendier. 
Undertiden blev bankerne, men også JEP-kontrahenterne, gjort ansvarlige 
for disse forsinkelser. Men i de fleste tilfælde blev EF's 
overførselsordninger gjort ansvarlige. Forsinkelser i overførslen af midler 
kombineret med en typisk projektdynamik forværrede problemet med 
manglende fleksibilitet i anvendelsen af midlerne, dvs. umuligheden af at 
anvende midler til andet end de øremærkede udgiftsposter, selv om der var 
forsinkelser i overførslen af øremærkede midler (f.eks til mobilitet), hvis der 
kunne spares penge, fordi der blev brugt mindre på visse aktiviteter end 
oprindeligt forudset, eller hvis der blev foretaget omprioriteringer for visse 
aktiviteters vedkommende som følge af projektets dynamik. 
(9) De videregående uddannelsesinstitutioner er sædvanligvis repræsenteret 
i det nationale TEMPUS-rådgivningsudvalg/-tilsynsråd. Dermed deltager de 
i den årlige fastsættelse og revision af de nationale TEMPUS-prioriteringer 
og kan gøre institutionelle interesser og strategier gældende. Generelt set er 
de videregående uddannelsesinstitutioner ganske godt tilfredse med de 
nationale TEMPUS-kontorer, hvad angår kommunikationen og 
informationen. Der blev ikke givet udtryk for nogen større bekymring med 
hensyn til kommunikationsstrukturernes funktion blandt de videregående 
uddannelsesinstitutioner, JEP-partnerne og JEP-aktørerne på det nationale 
plan. Endvidere findes der tilstrækkelige feedback-muligheder i begge 
retninger: fra det institutionelle niveau til det nationale og omvendt. 
(10) TEMPUS har bidraget til store ændringer på de videregående 
uddannelsesinstitutioner siden 1990. En spørgeskemaundersøgelse viser, at 
kun lidt over 30% af de akademiske grader på institutionerne er forblevet 
uændret siden 1990. TEMPUS har også bidraget kraftigt til etableringen af 
internationale kontakter og til tilrettelæggelsen af udveksling af personale. 
Derimod har TEMPUS betydet mindre for den strategiske planlægning. Alt 
i alt er der i den succes, TEMPUS-aktiviteterne ifølge respondenterne har 
haft på fakulteterne og institutterne, ikke de markante forskelle i forhold til, 
om det centrale institutionelle niveau har deltaget meget eller lidt i 
TEMPUS-aktiviteterne. 
(11) Hvad angår samarbejdet inden for netværkerne, er der fire elementer, 
som bør belyses nærmere: forholdet mellem CØE-partnerne og de vestlige 
partnere, antallet af partnere i JEP'erne, antallet af institutioner fra ét land 
og virksomhedernes rolle. 
37 
Forholdet mellem CØE-partnerne og de vestlige partnere betragtes 
i det store og hele som venligt og præget af samarbejdsånd. Mange 
CØE-partnere er taknemlige for den enorme støtte og indsats fra de 
vestlige partneres side. Samarbejdet har øget den gensidige respekt. 
Ikke desto mindre var der ikke sjældent klager fra CØE-partnernes 
side over visse vestlige partneres dominerende optræden og over de 
høje administrationsudgifter, de vestlige partnere undertiden påstod 
var nødvendige til gengæld for deres indsats. I kontrast hertil 
anførte de vestlige partnere ofte, at TEMPUS-støtten til deres 
administrationsudgifter langt fra dækkede alle direkte og indirekte 
udgifter. 
Problemer vedrørende sammensætningen af partnerne inden for 
rammerne af JEP'erne varierede alt efter JEP'ernes størrelse. Jo 
flere partnere, der officielt deltog i netværket, jo mindre var den 
forholdsmæssige andel af partnere, med hvem deltagerne fra CØE-
landene aktivt samarbejdede. Samarbejdet var mere intensivt i 
JEP'er med et mindre antal partnere. 
I visse CØE-lande støttede den pågældende regering samarbejdet 
mellem flere institutioner fra det pågældende land inden for 
rammerne af én og samme JEP. Dette skete for at mindske risikoen 
for, at resultatet blev få vindere og mange tabere i kampen om 
TEMPUS-støtte og for at give mindre succesrige institutioner 
mulighed for at deltage i TEMPUS-programmet og at erhverve den 
know-how, der er nødvendig, for at ansøgningerne kunne blive 
godkendt og for at sikre en hensigtsmæssig styring af JEP'erne. 
Gennemgående spillede erhvervslivet ikke en særlig fremtrædende 
rolle i JEP-aktiviteterne. Antallet af virksomheder, der deltog i 
JEP'ere faldt i løbet af TEMPUS I-fasen. Ofte var virksomhederne 
blot "inaktive partnere" eller var kun aktive, i og med at de tilbød 
turnusstillinger. De videregående uddannelsesinstitutioner havde 
ikke ret mange kommentarer til omfanget eller betydningen af 
erhvervslivets medvirken i JEP'erne, og de anførte heller ikke, 
hvad de foretrak i den forbindelse. 
(12) JEP'er, i hvilke partnere fra forskellige CØE-lande samarbejdede, dvs. 
multi-CØE-JEP'er eller "regionale" JEP'er, var ret succesrige og frembød 
særlige muligheder for et grænseoverskridende samarbejde. Kombinationen 
af decentralisering og nationalisering i TEMPUS-programmet styrkede de 
nationale prioriteringers indflydelse og ikke kun mindskede multi-CØE-
samarbejdets rolle, men gjorde det også betydeligt vanskeligere at udarbejde 
ansøgninger, som ville kunne godkendes, fordi de skal harmonere med de 
nationale prioriteringer i to eller flere CØE-partnerlande. Denne udvikling 
har til en vis grad forringet mulighederne og kvaliteten i samarbejdet, 
hvilket er et forhold, som bør tages op til fornyet overvejelse. 
38 
(13) Det kan konstateres, at det administrative samarbejde i JEP-netværkerne 
og mellem partnerne samt mellem den centrale instans på de videregående 
uddannelsesinstitutioner og de fakulteter og institutter, der deltager i JEP-
aktiviteterne, ofte er en kilde til uenighed. Imidlertid er det ikke muligt at 
se et system i denne uenighed, og der kan derfor ikke gives nogen klare 
retningslinjer for, hvorledes man kunne ændre denne tingenes tilstand. 
(14) Muligheden for at opbygge personlige kontakter og blive integreret i 
et internationalt akademisk miljø har helt klart været en af de mest synlige 
og højt værdsatte virkninger af TEMPUS-programmet for CØE-partnerne. 
Når sådanne kontakter og et sådant samarbejde er en realitet og blevet 
normen, vil TEMPUS-programmet imidlertid miste sin betydning som den 
eneste eller væsentligste kilde til muligheder for internationale kontakter og 
international integration. 
(15) TEMPUS-programmets virkninger med hensyn til moderniseringen af 
udstyr og fornyelse af undervisning og indlæring er blevet tillagt en stor 
betydning af de fakulteter og institutter, der deltager i TEMPUS. Disse 
virkninger var også mere direkte og synlige end virkningerne på andre 
strukturudviklingsområder, som har modtaget støtte under TEMPUS-
programmet. Det er derfor ikke overraskende, at der f.eks. blev iværksat 
færre store forandringer i de akademiske grader, og at forandringer på dette 
område - i det omfang de blev foretaget - i mindre grad blev betragtet som 
en direkte virkning af TEMPUS-aktiviteterne. 
(16) Det er først henimod slutningen af TEMPUS I-fasen, at interessen for 
mobilitet for studerende på de fakulteter og institutter, der deltager i 
TEMPUS-aktiviteterne, er blevet større. Dette skyldes hovedsagelig 
forventningen om, at deltagelse i SOCRATES-programmet inden længe vil 
blive mulig for de fleste CØE-lande. I den forbindelse betragtes 
mobilitetsfremmende JEP'er som en passende forberedelse. Det bør 
imidlertid bemærkes, at TEMPUS-støtte til mobilitet for studerende ikke kan 
sammenlignes med ERASMUS-programmets mobilitet for studerende. 
TEMPUS-støttet mobilitet for studerende er ikke karakteriseret ved 
gensidighed i udvekslingen; den er ikke så organiseret som i ERASMUS-
programmet og mangler stadig ofte elementer såsom integrering af 
læseplaner og godkendelsesordninger. Mobilitet for studerende under 
TEMPUS-programmet blev imidlertid i en vis udstrækning anvendt med 
succes som et instrument til udvælgelse af aspiranter til 
undervisningsassistentstillinger. 
(17) Der er under TEMPUS-programmet affødt indirekte virkninger af 
undervisningsaktiviteterne og læseplansudviklingen inden for samme emner 
og på lignende institutter på andre videregående uddannelsesinstitutioner i 
det pågældende land. Der kan konstateres en vis grad af spredning af 
resultaterne og overtagelse af læseplaner og lærebogsmateriale, som er 
blevet udviklet inden for rammerne af JEP'erne, selv om en sådan udvikling 
39 
kunne forbedres gennem en øget støtte til spredning og offentliggørelse af 
materiale, der er blevel udviklet inden for rammerne af JEP'erne, og 
gennem eu wget kommunikation og udveksling. Den samme type indirekte 
virkninger var en mulighed i forbindelse med multi-CØE-JEP'erne og kunne 
have ført til udveksling af særlige læseplans innovationer eller af materiale 
og kursusplaner af særlig kvalitet mellem CØE-landene. Alt i alt har der 
under TEMPUS I-programmet ikke været nogen særlig stor understøtning 
af spredningen af resultaterne af JEP-aktiviteterne. Når TEMPUS-støtten til 
JEP'erne ophørte efter tre år, var der ofte ingen midler tilbage eller ingen 
mulighed for ekstra støtte til at udgive det udarbejdede materiale eller til 
planlægningen af spredningen af resultaterne. De indirekte virkninger kunne 
også styrkes, hvis de var et led i TEMPUS-støtten, og hvis der blev anlagt 
en mere målrettet approach med henblik på en spredning af resultaterne. 
(18) Den isolerede karakter af den innovation, der er opnået gennem 
JEP'erne, har været en hyppig og gennemgående konstatering blandt de 
JEP-deltagere og aktører på det centrale institutionsniveau, som blev spurgt, 
om der eventuelt var indirekte virkninger på den institutionelle struktur. 
Dette er forståeligt, for så vidt som emnerelaterede aktiviteter ikke absolut 
fører til indirekte resultater for styringen af institutionen og for institutionens 
administrative strukturer som helhed. Den isolerede karakter kan imidlertid 
også skyldes en modstand imod forandringer fra andre medlemmer af det 
akademiske personale på samme fakultet eller institut og/eller uvilje hos 
dem, der er involveret i JEP'erne, til at dele innovation og nye ressourcer 
med andre som følge af en stærk konkurrence. 
(19) Der er forskellige opfattelser hos JEP-deltagerne på den ene side og det 
centrale institutionsniveau på den anden side med hensyn til den centrale 
instans' servicefunktion i forhold til JEP-aktiviteterne og integreringen af 
JEP-aktiviteterne i en institutionel udviklingsstrategi. JEP-deltagerne opfatter 
den støtte til aktiviteterne, der ydes af den centrale instans på den 
pågældende institution, som betydeligt mindre, end hvad der er den centrale 
instans' egens opfattelse. Forskellige måder at styre institutionerne på lader 
ikke til at have nogen direkte indflydelse på JEP-aktiviteternes succes. Det 
er vanskeligt at vurdere rigtigheden af de forskellige opfattelser, bortset fra 
at begge sider foretrækker at satse på nyudvikling (f.eks. inden for 
rammerne af TEMPUS II) og ikke baserer nyudviklingen særlig meget på 
en evaluering af tidligere udviklingstiltag. 
I modsætning til andre europæiske programmer er TEMPUS-programmet dømt til 
ustabilitet i kraft af sin indre logik, og det af følgende grunde: 
Jo mere succesrig TEMPUS-programmet er, jo mindre betydning får støtten 
til CØE-partnerlandene. 
Som følge dels af en voksende politisk og økonomisk stabilitet, dels af en 
øget professionalisme og selvtillid i international sammenhæng vil CØE-
landenes holdning over for Det Europæiske Fællesskab blive mere selvsikker 
og målbevidst i de relevante beslutningsprocesser. 
På samme måde synes de nationale TEMPUS-kontorers rolle at vokse i 
forhold til TEMPUS-afdelingen på Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut. 
Den ustabilitet, der er indbygget i TEMPUS-programmet afspejles også inden for 
JEP'erne. De fleste JEP'er var aktive på samtlige fire områder, inden for hvilke der 
ydes TEMPUS-støtte, selv om der også - som allerede nævnt - i forskelligt omfang 
blev iværksat individuelle aktiviteter. Ikke desto mindre gav aktivitetspakken 
anledning til mere aktivitet med hensyn til innovation på undervisningsområdet, end 
det oprindeligt var forudset af JEP-partnerne i CØE-landene, således at etableringen 
af en aktivitetspakke kan betragtes som forholdsvis succesrig. Tiden er nu inde til en 
revision af aktivitetspakken, da hovedvægt og mål for reform og fornyelse er begyndt 
at ændre sig i CØE-partnerlandene: 
Efter fire til seks år bør målsætningerne tage højde for ændringerne i 
TEMPUS-programmets karakter af opstarts- og nødmekanisme. 
Programmets nationale dimension suppleres gradvis af en europæisk 
dimension i CØE-partnerlandene. 
Der kan stadig være enkeltstående områder, der behøver støtte uden 
samtidig at blive integreret i en aktivitetspakke. 
Der kan være nye opgaver og aktiviteter, som påkalder sig interesse. 
TEMPUS-programmet har med stor succes bidraget til en betydelig udvikling og 
betragtelige ændringer på de videregående uddannelsesinstitutioner i CØE-
partnerlandene. Som følge af den voksende politiske konsolidering og den sociale og 
økonomiske udvikling har TEMPUS-programmet for hovedparten af CØE-
partnerlandene mistet sin oprindelige karakter af et nødhjælpsprogram. Dette 
indebærer, at tiden er inde til nye grundlæggende beslutninger med hensyn til, 
hvilken retning TEMPUS-programmet skal udvikle sig i. I forbindelse med disse 
beslutninger bør TEMPUS-programmets landvindinger og resultater indtil nu indgå 
i overvejelserne, ligesom de udestående problemer og ændrede forhold i CØE-
partnerlandene. Vores undersøgelser viser, at TEMPUS-programmet kan bevæge sig 
i tre mulige hovedretninger, som vil kunne være udgangspunktet for yderligere 
overvejelser omkring programmets fremtid. 
Den første retning kan karakteriseres ved "decentralisering og 
nationalisering". Tendensen til en overdragelse af TEMPUS-relaterede 
ansvarsområder og opgaver til CØE-partnerlandene fortsætter. Dette vil ikke 
alene være fordelagtigt for de forskellige grader af stabilitet og økonomisk 
udvikling, man har nået i CØE-landene, men også for de forskellige 
brændpunkter for TEMPUS-aktiviteterne. Følgelig ville TEMPUS-
programmet blive meget heterogent. Muligheden for regionale afledte 
41 
resultater og regionalt samarbejde mellem CØE-landene ville blive 
yderligere begrænset, og aktiviteternes europæiske dimension ville forblive 
svag eller blive endnu svagere. 
Den anden retning kan karakteriseres ved "socratisering" og 
'"residualisering". Det betyder, at en række CØE-lande ville bevæge sig i 
retning af deltagelse i SOCRATES (og LEONARDO), således som man 
allerede kan set det, og de tilbageværende CØE-lande ville udgøre resten af 
CØE-partnerlandene i TEMPUS-programmet. Dette scenarium 
imødekommer de omfattende ambitioner hos visse CØE-lande, selv om 
mange undervisningsaktiviteter, der støttes under TEMPUS-programmet, 
ikke er særligt stærkt repræsenteret under SOCRATES-programmet. De 
CØE-lande, som har ambitioner i denne retning er måske endnu ikke i stand 
til at tilvejebringe de ekstra ressourcer, der er nødvendige for at deltage i 
SOCRATES-programmet, men det er ofte et spørgsmål om prestige og om 
følelsen af at omgås de videregående uddannelsesinstitutioner i EU-
medlemsstaterne på lige fod, der spiller ind som en afgørende faktor. 
Den tredje retning kan karakteriseres ved en "europæisering" af TEMPUS-
programmet kombineret med en omstrukturering af opgaver og 
administration. EF kunne gå i spidsen og stimulere aktiviteter, der har en 
stærk europæisk dimension og som minimum en mellemlang livscyklus, 
samtidig med at det lod de enkelte CØE-lande tage sig af den resterende 
opstartsstøtte, som er kortsigtet og national i sin approach. Dette kunne 
bidrage til en højere grad af kontinuitet i TEMPUS-programmet, selv om 
det muligvis ville kræve ekstra økonomisk støtte, som der ikke er taget 
højde for på det nationale PHARE-budget og endnu ikke taget hensyn til i 
de nationale beslutningsprocesser, som er blevet etableret med henblik på 
allokering af PHARE-midler til TEMPUS-programmet. 
8. GENERELLE KONKLUSIONER 
TEMPUS-programmet er højt værdsat og almindelig anerkendt i CØE-
partnerlandene. Selv om kvaliteten af ansøgningerne generelt er steget støt, kunne der 
ikke tildeles støtte til hovedparten af ansøgningerne på grund af det begrænsede 
TEMPUS-budget. 
De projekter, der har modtaget støtte under TEMPUS I, kan i det store og hele 
betragtes som succesrige og vigtige for udviklingen af de videregående uddannelser 
i CØE-partnerlandene. Ikke desto mindre blev ikke alle muligheder udnyttet med 
henblik på at fremme spredningen af resultaterne og de indirekte virkninger af 
projektaktiviteterne ud over de isolerede tilfælde af innovation, som fandt sted i de 
enkelte institutter og fakulteter, som modtog støtte. 
TEMPUS-programpolitikken i CØE-partnerlandene er efterhånden i højere grad 
42 
blevet afpasset efter de enkelte landes behov. Denne udvikling understreger en 
skærpet bevidsthed blandt aktørerne inden for de videregående uddannelser omkring 
TEMPUS-programmets muligheder. 
Forvaltningen af TEMPUS-programmet i CØE-partnerlandene kan betragtes som 
effektiv og hensigtsmæssig over for programmets kompleksitet og nødvendigheden 
af en fortsat tilpasning af dette og trods antallet af involverede institutioner og 
emneområder og mængden af støtteforanstaltninger under programmet. 
Selv om det kan konstateres, at TEMPUS I har ydet et væsentligt bidrag til 
udviklingen af de videregående uddannelser i CØE-partnerlandene, vil det i det 
mindste i visse CØE-partnerlande være nødvendigt med en yderligere indsats med 
henblik på at opnå resultater og fremskridt med hensyn til en fornyelse og 
omstrukturering af de videregående uddannelser, som i højere grad udnytter 
TEMPUS-programmets muligheder med henblik på at opfylde programmets 
målsætninger. 
43 
fc;\ a ^ 
TEMPUS HDIXJI: 1 (MHCU) 
Albania 
Bulgaria 
C/.cch Republic 
Estonia 
'lungary 
Latvia 
Lithuania 
Poland 
Romania 
SJovenia 
Slovakia 
SsïlMoteS 
Regional funds 
fonder DDR 
Yugoslavia 
Grc.rd *otøl 1990 
2.46 
6.18 
12.35 
1.23 
22.23 
0.93 
2J.16 1991 1992 
1.20 
5.00 8.00 
6.00 10.00 
1.00 
12.00 16.00 
... i..'..i.].-» 
1.50 
13.50 i 26.00 
10.00 13.00 
2.30 
3.001 5.00 
49.50 
15(K) 
(i 00 
70.50 85.50 
,2-50 
98.00 1993 
4.90 
15.00 
800 
3.60 
16.00 
4.70 
5.20 
35.00 
18.00 
3.50 
5.00 
118.90 
10.25 
129.15 total 
6.10 
2X00 
26.40 
4.60 
50.18 
6.20 
6.70 
86.85 
41.00 
5.80 
14.23 
276.13 
37.75 
0.93 
6.00 
320.81 
fo 

ISSN um-i«* 
KOM(96) 428 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 16 11 
Katalognummer : CB-CO-96-428-DA-C 
ISBN 92-78-08005-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
fe