RAPPORT FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET - Gennemførelse af EF-rammebestemmelserne for indsamling og forvaltning af fiskeridata, der er nødvendige til gennemførelse af den fælles fiskeripolitik

1. Indledning

Systematisk indsamling af pålidelige grundlæggende data for fiskeriet spiller en afgørende rolle for gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik.

Allerede i 1993 erkendte Rådet "nødvendigheden af at opretholde, udvide eller skabe en hensigtsmæssig database omfattende biologiske, økologiske, tekniske og socioøkonomiske aspekter som afgørende for gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik." [1]

[1] Rådets dokument SN 3289/1/93 af 24. juli 1993.

Der blev indført EF-rammebestemmelser for indsamling og forvaltning af sådanne data i 2000 med vedtagelsen af en rådsforordning [2] og en rådsbeslutning [3] efterfulgt af en kommissionsforordning [4] om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelserne i 2001.

[2] Rådets forordning (EF) nr. 1543/2000 af 29. juni 2000 om fastlæggelse af en EF-ramme for indsamling og forvaltning af fiskeridata, der er nødvendige til gennemførelse af den fælles fiskeripolitik - EFT L 176 af 15.7.2000, s. 1 (herefter "Rådets forordning (EF) nr. 1543/2000").

[3] Rådets beslutning 2000/439/EF af 29. juni 2000 om Fællesskabets medfinansiering af udgifter, som medlemsstaterne afholder til indsamling af data, og finansiering af undersøgelser og pilotprojekter til støtte for den fælles fiskeripolitik - EFT L 176 af 15.7.2000, s. 42.

[4] Kommissionens forordning (EF) nr. 1639/2001 af 25. juli 2001 om udformning af det minimale og det udvidede EF-program for indsamling af data i fiskerisektoren og om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1543/2000 - EFT L 222 af 17.8.2001, s. 53 (herefter "Kommissionens forordning (EF) nr. 1639/2001").

Disse rammebestemmelser har til formål at konsolidere og udbygge den eksisterende dataindsamling i medlemsstaterne. Bedre koordinering af og samarbejde om disse aktiviteter vil øge effektiviteten af dataindsamling og -forvaltning, og med finansiel støtte fra EF skulle det blive lettere at gennemføre dataindsamlingen.

I henhold til artikel 10 i Rådets forordning "forelægger Kommissionen for hver treårig periode og første gang inden den 31. december 2003 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport, hvori den vurderer de af hver medlemsstat anvendte midler, de anvendte metoders tilstrækkelighed og de opnåede resultater med indsamling og forvaltning af dataene omhandlet i denne forordning. I denne rapport skal den også vurdere Kommissionens anvendelse af de indsamlede data". Ifølge samme artikel "undersøger Kommissionen inden den 31. december 2003 hensigtsmæssigheden af at udvide området for de dataindsamlinger, der er omhandlet i denne forordning".

Denne rapport opfylder dette lovfæstede krav og er baseret på medlemsstaternes oplysninger om de opgaver, der blev udført i løbet af 2002. Selv om der ikke er gjort så mange erfaringer med rammebestemmelserne for dataindsamling som oprindelig forudset, er en undersøgelse på et tidligt tidspunkt på sin plads for at justere de teknisk komplekse EF-rammebestemmelser for dataindsamling.

Den forbedring af rammebestemmelserne for indsamling og forvaltning af data, der er nødvendig for at evaluere fiskeressourcernes og fiskerisektorens situation, er et grundlæggende skridt, når det gælder gennemførelsen af den fælles fiskeripolitik. Man må normalt regne med problemer, når en så ambitiøs og teknisk kompliceret proces begynder. Fra starten gik Kommissionen ud fra, at oprettelsen af nationale programmer for systematisk indsamling af data, herunder økonomiske data, ville blive en virkelig udfordring for medlemsstaterne og Kommissionen. Til trods for de problemer, der er indkredset i denne rapport, mener Kommissionen, at arbejdet har fået en god start, og der forventes positive virkninger på lang sigt for hver enkelt medlemsstat og for Kommissionen.

2. Erfaringerne til dato

2.1. Medlemsstaternes programmer

Medlemsstaterne forelagde deres første nationale programmer i 2001 for året 2002. Programmerne blev evalueret med bistand fra eksterne eksperter, Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) og Kommissionens tjenestegrene, der førte til den formelle vedtagelse af Kommissionens beslutning om det finansielle bidrag til medlemsstaternes udgifter i august 2002. Den samme procedure blev fulgt for 2003.

På grundlag af erfaringerne i 2002 og efter anbefaling fra STECF vedrørende de videnskabelige programmer og fra Kommissionen vedrørende indførelse af standardiserede finansielle oversigter er der sket en væsentlig forbedring af proceduren for 2003 og 2004. Denne stadige forbedring af kvaliteten af meddelelserne fra medlemsstaterne er opmuntrende. Nogle programmer er dog fortsat dårligt integreret som følge af manglende koordinering på nationalt og internationalt plan.

2.2. Koordinering mellem Kommissionen og medlemsstaterne

Koordineringen mellem Kommissionens tjenestegrene og medlemsstaterne foregår næsten udelukkende via nettet af udpegede nationale kontaktorganer, der mødes flere gange om året på formelle møder i Forvaltningskomitéen for Fiskeri og Akvakultur for at fremlægge deres synspunkter og på uformelle møder for at udveksle oplysninger.

Nettet af nationale kontaktorganer har stor betydning for gennemførelsen af rammebestemmelserne for dataindsamling. Der er mange bilaterale kontakter året igennem, og alle nationale programmer tillige med rapporter fra de eksterne eksperter og STECF er til rådighed for alle interesserede parter for at garantere fuld gennemsigtighed.

Gennemførelsen af dataindsamlingsforordningen har været en stor udfordring, både for medlemsstaterne og Kommissionen. Erfaringerne med programmerne for 2002, det eneste år, for hvilket der foreligger tekniske og finansielle rapporter, viste, at nettet af nationale kontaktorganer har fungeret effektivt. Deres arbejde har i almindelighed givet godt resultat til trods for, at nogle medlemsstater har undervurderet disse kontaktorganers arbejdsbyrde. Dette gælder navnlig de medlemsstater, hvor mange partnere (oceanografiske institutter, universiteter) er involveret.

2.3. Bidragene fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF), Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur (ACFA) og Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES)

2.3.1. STECF

Lige fra dataindsamlingsprogrammets start har STECF været stærkt engageret i dets gennemførelse.

I periodens forløb blev der afholdt fire møder for at analysere fravigelser og manglende overensstemmelser i dataindsamlingsprogrammerne (marts og december 2002), analysere dataindsamlingen vedrørende fangst pr. indsatsenhed (CPUE) i de nationale programmer fra 2003 og fremefter (marts 2003) og gennemføre revisionen af dataindsamlingsforordningen (juli 2003).

Rapporter om disse møder blev forelagt og drøftet på STECF's plenarmøder og derefter - med nogle yderligere kommentarer og overvejelser - godkendt af STECF [5].

[5] STECF, 2002. Rapport fra STECF's undergruppe vedrørende forskningsbehov: Evaluering af nationale programmer. Bruxelles, 4.-7. marts 2002. 46 sider. STECF, 2002. Rapport fra STECF's undergruppe vedrørende forskningsbehov: Analyse af fravigelser og manglende overensstemmelser i dataindsamlingsprogrammer for 2003 og yderligere evaluering af genopretningsplan for spidstandet blankesten. Bruxelles, 9.-13. december, 69 sider. STECF, 2003. Rapport fra STECF's undergruppe vedrørende forskningsbehov: Analyse af indsamlingen af data for CPUE i nationale programmer i 2003 og fremefter og deres nytte i perioden 1995-2000. Bruxelles, 24.-28. marts, 51 sider. STECF, 2003. Rapport fra STECF's undergruppe vedrørende forskningsbehov: Midtvejsrevision. Bruxelles, 7.-11. juli, i trykken. STECF, 2002. 14. rapport fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri. Bruxelles, 22.-26. april, 120 sider. STECF, 2002. 15. rapport fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri. Bruxelles, 4.-8. november, 140 sider. STECF, 2003. 16. rapport fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri. Bruxelles, 31. marts-4. april, 84 sider. STECF, 2003. 17. rapport fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri. Bruxelles, 3.-7. november, i trykken.

2.3.2. ACFA

ACFA blev først underrettet om dataindsamlingsarbejdet i maj 2001 [6]. Komitéen blev informeret om den aktuelle situation og udvikling under dens møder i 2002.

[6] ACFA, 2001. Kort referat af mødet i ACFA's arbejdsgruppe I (ressourcer) den 4. maj 2001 i Bruxelles, 9 sider.

ACFA var meget positiv over for dataindsamlingsprogrammet og ønskede at blive inddraget i dataindsamlingsprocessen. Komitéen accepterede at deltage aktivt i indsamlingen af økonomiske data på betingelse af, at Kommissionen ville garantere, at disse data blev sikret fortrolighed.

2.3.3. ICES

Forskersamfundet i almindelighed og nogle internationale videnskabelige organer, såsom ICES, har reageret positivt på EF's dataindsamlingsinitiativ. Data, der indsamles inden for rammebestemmelserne for dataindsamling, betragtes som yderst relevante for ICES' arbejde med at vurdere fiskebestandenes tilstand og rådgive om forvaltningen. ICES og Kommissionen har fælles interesser på dette område, og ICES har efterfølgende oprettet en planlægningsgruppe for kommercielle fangster, genudsætninger og biologisk prøveudtagning (Planning Group on Commercial Catch, Discards and Biological Sampling) (PGCCDBS) [7], der har holdt to møder, siden forordningen trådte i kraft. Medlemmer af STECF og tjenestemænd fra Kommissionen deltog i disse to møder.

[7] ICES, 2002. Rapport fra Planning Group on Commercial Catch, Discards and Biological Sampling (PGCCDBS). ICES CM 2002/ACFM: 07, 102 sider. ICES, 2003. Rapport fra Planning Group on Commercial Catch, Discards and Biological Sampling (PGCCDBS). ICES CM 2003/ACFM: 16, 38 sider.

Endvidere har flere ICES-arbejdsgrupper [8] siden vedtagelsen af rammebestemmelserne for dataindsamling fremsat spontane kommentarer og forslag til dataindsamlingsordningen. Som slutbrugere af de indsamlede data er deres input til stor gavn, og Kommissionen vil fremsætte en officiel anmodning til alle ICES-arbejdsgrupper om at komme med tilbagemeldinger om kvaliteten af de fremskaffede data.

[8] ICES, 2002. Rapport fra Working Group on the Nephrops stocks. ICES CM 2002/ACFM: 15, 246 sider ICES, 2003. Rapport fra International Bottom Trawl Survey Working Group. ICES CM 2003/D: 05 , 79 sider.

3. De indsamlede data

Forordningen om dataindsamling omfatter to sæt data, obligatoriske data, der indsamles i henhold til kontrolforordning (EF) nr. 2090/98 [9], (EØF) nr. 2807/83 [10], (EF) nr. 2847/93 [11] og (EF) nr. 104/2000 [12] (fx fiskerikapacitet, fiskeriindsats og fangster og indsats), og andre data, der ikke tidligere systematisk blev indsamlet af alle medlemsstaterne, men som er nødvendige for at evaluere fiskeressourcernes og fiskerisektorernes situation (fx genudsætninger, fritidsfiskeri, fangst pr. indsatsenhed, undersøgelser, længde- og alderssammensætning, biologiske parametre og økonomiske data vedrørende flåderne og forarbejdningsindustrien).

[9] Kommissionens forordning (EF) nr. 2090/98 af 30. september 1998 om Fællesskabets fortegnelse over fiskerfartøjer EFT L 266 af 1.10.1998, s. 27.

[10] Kommissionens forordning (EØF) nr. No 2807/83 af 22. september 1983 om nærmere bestemmelser for registrering af oplysninger om medlemsstaternes fangster EFT L 276 af 10.5.1983, s. 1.

[11] Rådets forordning (EF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik EFT L 261 af 20.10.1993, s. 1.

[12] Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter EFT L 017 af 21.1.2000, s. 22.

Det første sæt data blev inkluderet i forordningen for at give videnskabsmændene adgang til disse data og således gøre det muligt at opnå en bedre analyse af bestandenes status og større viden om fiskeriet.

Hvad angår det andet datasæt, blev det besluttet at opretholde de sædvanlige videnskabelige net til brug for de traditionelle slutbrugere (fx ICES, ICCAT, NAFO og GFCM). I 2003 blev de data, der blev indsamlet i 2002 i henhold til forordningen om rammebestemmelser for dataindsamling, anvendt af de videnskabelige arbejdsgrupper, der står for bestandsvurderingerne.

Analyserne af de nationale programmer og deres resultater for 2002 har vist, at de nationale programmer i almindelighed er i overensstemmelse med dataindsamlingsforordningens ordninger og mål for fremskaffelse af mere præcise data. Alle medlemsstaterne har opfyldt forpligtelserne til at sørge for, at målene i rammebestemmelserne for dataindsamling kan opfyldes.

1/ Der er dog ikke altid blevet forelagt oplysninger om de anvendte metoder, og kun nogle få medlemsstater har redegjort for den statistiske baggrund for deres strategier for prøveudtagning og forelagt skøn for det opnåede præcisionsniveau.

2/ Medlemsstaterne har navnlig undervurderet problemerne med og omkostningerne ved at opstille skøn for genudsætninger. De første erfaringer tyder på, at omkostningerne ved de prøveudtagningsstrategier, der er nødvendige for korrekt at vurdere genudsætninger, var højere end forventet, navnlig fordi der generelt blev anvendt en flådebaseret strategi. Da genudsætninger normalt vurderes ved prøveudtagning om bord, har manglende national lovgivning, der pålægger fartøjsførerne at acceptere videnskabsmænd om bord, desuden resulteret i skævheder i skønnene for genudsætninger. De fleste medlemsstaters prøveudtagningsmetoder afveg fra stikprøveprincipperne ved udvælgelsen af fartøjer.

3/ Da gennemførelsen af dataindsamlingsforordningen startede, betragtedes aktiviteten, når det gælder fritidsfiskeri, som lav. Erfaringerne viste, at dets betydning var større end forudset, og der blev anmodet om gennemførelse af flere pilotundersøgelser i medlemsstaterne (fx af torsk i Nordsøen).

4/ Forordningens gennemførelse bekræftede, at omkostningerne ved undersøgelser på havet vejede tungt i det samlede budget for rammebestemmelserne for dataindsamling (se afsnit 6 i rapporten). Man bør huske på, at disse undersøgelser er til stor nytte, da de er den eneste måde, hvorpå der kan opnås direkte oplysninger om fiskeriet (skøn for middelrette indekser for bestandsstørrelse). Endvidere gav disse undersøgelser oplysninger om fiskenes fordeling over tid og ændringer i økosystemet på grund af fiskeriaktiviteterne. Endelig anvendes de til prøveudtagning af biologisk materiale (kønskirtler, øresten m.v.) fra de arter, der fanges.

Data for økonomien efter fartøjskategori indgår i dataindsamlingsforordningens minimale program, men forpligtelsen til at overholde bestemmelserne fuldt ud gælder først fra januar 2004. De fleste medlemsstater har dog forsøgt at gennemføre dataindsamlingsprogrammer for nogle fartøjskategorier. Dataindsamlingen vedrørende forarbejdningsindustrien bliver først obligatorisk i 2006.

4. Dataforvaltning

Det første sæt data vedrørende input (fiskerikapacitet og fiskeriindsats) forvaltes allerede af Kommissionen i henhold til kontrolforordning (EF) nr. 2807/8310 med anvendelse af FIDES 2 til kommunikationsformål. Hvad angår det andet sæt data (genudsætninger, fritidsfiskeri, fangst pr. indsatsenhed, undersøgelser, længde- og alderssammensætning, biologiske parametre og økonomiske data for flåderne og forarbejdningsindustrien), blev det besluttet at bibeholde de sædvanlige videnskabelige net under gennemførelsen af forordning (EF) nr. 1639/20014 til at overføre disse data til de traditionelle slutbrugere (videnskabelige organer, regionale fiskeriorganisationer). Denne procedure resulterede i en styrkelse af disse net.

For at forbedre det nuværende system, lette adgangen til oplysninger og forbedre udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne, mellem medlemsstaterne og Kommissionen og mellem medlemsstaterne og de videnskabelige slutbrugere (regionale fiskeriorganisationer, videnskabelige organer) må der udvikles en informatikplatform.

For at fastlægge denne fælles platform for dataoverførsel som led i rammebestemmelserne for dataindsamling blev der oprettet en fælles arbejdsgruppe med deltagelse af Kommissionen, STECF og indkaldte eksperter i april 2002. Mandatet omfattede udformning af databaser og dertil knyttede systemer til lagring af de krævede oplysninger og forbedring af adgangen hertil for Kommissionen og dertil bemyndigede repræsentanter fra andre medlemsstater.

Arbejdsgruppen foreslog en første analyse med henblik på at specificere systemkravene og foreslå en teknisk løsning. Denne opgave blev udført af en ekstern konsulent i løbet af 2003. Resultaterne skulle være brugbare inden udgangen af 2004.

I betragtning af, at kommunikationssystemet dækker en lang række datatyper og geografiske områder, og for at sikre, at der tages hensyn til erfaringerne fra disse forskellige områder, oprettede Kommissionen en støttegruppe. Denne støttegruppe har først og fremmest til formål at rådgive om systemkrav, herunder kommunikationsprotokollen, databasen og programmellet.

Uafhængigt af indførelsen af informatikplatformen vil Kommissionen foretage kontrol i 2004 for at efterprøve, at dataene ligger i medlemsstaternes databaser. Der kan blive tale om en simpel kontrol (stikprøvekontrol af data) eller en mere detaljeret kontrol (systematisk kontrol af databaserne i udvalgte medlemsstater eller anmodninger om data til at vurdere bestemte bestandes eller fiskeriers situation).

5. Undersøgelser og pilotprojekter

For at slå bro over perioden mellem vedtagelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1543/20002 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EF) nr. 1639/20014 iværksatte Kommissionen en indkaldelse af forslag i henhold til artikel 5 i Rådets beslutning 439/2000/EF3. Denne mulighed tillod medlemsstaterne at videreføre de dataserier, der var indsamlet under det tidligere system, og samtidig at forberede sig på at udarbejde et detaljeret nationalt program for dataindsamling.

På grundlag af den sidste indkaldelse af forslag i 2000 blev der finansieret treogtyve undersøgelser i 2001. De fleste af disse undersøgelser vedrørte undersøgelsesdata, fritidsfiskeri, bifangster og økonomiske data.

Desuden giver artikel 9 i Rådets beslutning 439/2000/EF3 også mulighed for at finansiere undersøgelser, der vedrører veldefinerede forskningsbehov. Der er i alt foretaget syv undersøgelser, som dækker forskellige områder: flerårige begrænsninger for truede bestande, anvendelse af kontrol- og overvågningssystemer og miljø- og bifangstanalyser.

Endelig blev der i 2001 gennemført i alt 30 undersøgelser i henhold til artikel 5 og 9 i Rådets beslutning 439/2000/EF til et beløb af 11,3 mio. EUR.

6. Finansielle aspekter

I henhold til Rådets beslutning 439/2000/EF3 udgør EF's finansielle støtte i perioden 2000 til 2005 132 mio. EUR.

Medlemsstaterne forelagde for første gang deres nationale programmer i 2001, som omfattede året 2002, sammen med overslag over de årlige udgifter for perioden januar 2002 til december 2006. De havde måttet overvinde alvorlige problemer for at kunne udarbejde og forelægge budgetterne. Dette skyldtes manglende erfaring med forelæggelse af sådanne integrerede dataindsamlingsprogrammer og den omstændighed, at de fleste af medlemsstaterne ikke vidste, hvor store omkostninger der var forbundet med en ny specifik opgave (for eksempel genudsætninger eller økonomiske data) og med det globale program for dataindsamling. Som følge heraf var medlemsstaternes programmer hovedsagelig baseret på deres begrænsede erfaringer som partnere i tidligere undersøgelsesprojekter, der var blevet gennemført for at indsamle data. Dette gav anledning til alvorlige problemer. Som eksempel herpå kan nævnes, at nogle medlemsstater ved udgangen af den første periode ikke havde brugt de halvtreds procent af deres samlede budget for 2002, og at én medlemsstat på grund af forsinkelser i de interne procedurer ikke kunne overføre dataindsamlingsbudgettet til forskningsinstitutterne.

Et af de vigtigste resultater af dataindsamlingsprogrammet er, at man for første gang fik et samlet overblik over de nationale programmer for alle de europæiske lande, der er involveret i den fælles fiskeripolitik, med de dermed forbundne omkostninger (se tabel 1 til 4).

Analysen af udgifterne til de dataindsamlingsprogrammer, som medlemsstaterne opstillede for 2002, viser, at de hænger nøje sammen med de nationale flåders eller landingers størrelse (Det Forenede Kongerige, Frankrig, Spanien og Italien tegner sig for de største budgetter). Undersøgelser (ca. 45 % af det minimale program og 75 % af det udvidede program) og genudsætninger (ca. 15 % af det minimale program) tegner sig for størstedelen af budgettet. I de tilfælde, hvor en medlemsstat forelagde et program for økonomiske data, var det dertil hørende budget lille. Det var ikke muligt at foretage en sammenligning af budgetter for økonomiske data, da kun nogle få medlemsstater forelagde et program på dette område (se tabel 1 til 4).

Denne første periode har vist, at rammebestemmelserne for dataindsamling er et udmærket middel til at skabe større gennemsigtighed i omkostningerne ved dataindsamling, så alle medlemsstaterne og Kommissionen bliver opmærksomme på dem. I fremtiden kan der opnås færre overlapninger mellem nationale programmer, og de offentlige midler kan anvendes mere effektivt efter opgave og område. Desuden kan større gennemsigtighed og sammenlignelighed, når det gælder omkostninger, resultere i større effektivitet.

7. Den fremtidige udvikling

Nu, hvor det er godtgjort, at rammebestemmelserne for dataindsamling er relevante og nødvendige, bør der først og fremmest sættes ind på at forbedre dem. Dette kan opnås ved hjælp af gennemførelsesbestemmelser, der styrker det eksisterende system uden at kræve indsamling af nye data eller ændre forordning (EF) nr. 1639/20014 (se afsnit 7.1 nedenfor), men det kan også være på sin plads at foretage nogle ændringer på kort sigt for at forbedre systemet og tage hensyn til de videnskabelige anbefalinger fra STECF under midtvejsrevisionen (se afsnit 7.2 nedenfor). I 2006 indtræder der to sammenfaldende begivenheder: budgetrevisionen for den seksårige periode 2007-2012 (se artikel 4, stk. 1, i Rådets beslutning 439/2000/EF3) og, baseret på Kommissionens treårsrapport, de eventuelle ændringer af Rådets forordning (EF) nr. 1543/20002 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1639/20014. Denne lejlighed kan benyttes til at foretage mere vidtrækkende ændringer af de nuværende rammebestemmelser for dataindsamling med hensyn til den samlede budgetbalance efter opgave og område og den type data, der skal indsamles, med mulighed for at medtage nye, hvis det er nødvendigt (se afsnit 7.3 nedenfor).

7.1. Styrkelse af den nuværende forordning ((EF) nr. 1639/20014)

1/ Koordineringen inden for nationale programmer har været effektiv i de tilfælde, hvor der er oprettet styringskomitéer til at koordinere og forvalte dem, som fx i Danmark og Nederlandene. En sådan komité eller gruppe bør oprettes i hver enkelt medlemsstat.

2/ Det internationale samarbejde bør forbedres. For at opnå dette vil en regional strategi være den mest hensigtsmæssige, når de regionale rådgivende råd er blevet indført. De vigtigste regioner, der kommer i betragtning for dataindsamling under hensyntagen til geografien og fordelingen af de regionale rådgivende råd, er Østersøen, Nordsøen, den vestlige del af Atlanterhavet, Middelhavet og andre farvande (indbefattet de oversøiske områder). Der bør mindst en gang om året afholdes regionale koordineringsmøder med deltagelse af tjenestemænd fra Kommissionen for at undersøge gennemførelsen af de nationale programmer i regional sammenhæng og koordinere disse programmer medlemsstaterne imellem.

3/ Mere gennemsigtige metoder. For at harmonisere prøveudtagningsstrategierne og gøre det lettere at analysere resultaterne må enhver dataindsamlingsproces beskrives af medlemsstaterne på en sådan måde, at den er gennemsigtig. Medlemsstaterne må også beskrive procedurerne for beregning af de skøn, der opstilles på grundlag af dataene (fx med angivelse af, hvordan ekstrapoleringer foretages, hvordan eventuelle problemer med manglende data løses, eller hvordan forskellige skøn kombineres). Data, der fremskaffes på det laveste opdelingsniveau (fx pr. flåde), bør lagres og fremsendes, hvis det er nødvendigt.

Når der opstilles skøn, kræves der elementer, som gør det muligt at vurdere pålideligheden (eventuelle forskelle mellem målpopulation og prøvepopulation, eventuelle skævheder, varianser, konfidensintervaller på 5 % og andre tærskler). Selv om præcisionsniveauet kræves for hele flåden eller et gennemsnit af en række flåder, må præcisionsniveauet dog bestemmes for individuelle flåder (genudsætninger, landingernes sammensætning).

4/ Delvis aggregerede databaser. Erfaringerne med anvendelsen af de aktuelle data har vist, at der er et modsætningsforhold mellem de grundlæggende data på laveste opdelingsniveau (hvor der ofte er problemer med fortroligheden) og data, der er så aggregerede (fx en medlemsstats samlede fangst af en bestand), at de kun er til ringe gavn for videnskaben. Gennemførelsen af genopretningsplaner for bestemte bestande har vist, hvor svært det er rettidigt at opnå fangst- og indsatsdata med en tilstrækkeligt nøjagtig stratificering. Der er derfor et stort behov for delvis aggregerede data (fx sammenfatninger for indsats og fangster efter flåde og art pr. statistisk rektangel og måned). Delvis aggrerede data vil i høj grad medvirke til at løse problemerne med fortroligheden. Denne gennemførelsesproces skal omfatte samtlige data (fra kontrolforordningen og videnskabelige undersøgelser, selv om forskningsstrukturernes og administrationernes respektive roller må defineres omhyggeligt). Aggregeringsniveauerne må fastsættes og adgangsreglerne fastlægges efter høring af STECF.

5/ Endelig bør der med jævne mellemrum afholdes workshop for uddannelse i grundlæggende prøveudtagningsteknik og statistisk bearbejdning (validering) og workshop for analyse af resultaterne af gennemførelsen af rammebestemmelserne for dataindsamling (fx sammenligninger af de forskellige metoder til opstilling af skøn for genudsætninger, skøn for landingerne i det ikke industrialiserede fiskeri - under 12/10 m - og fritidsfiskeriet).

Der bør til stadighed afholdes kurser i opstilling af grundlæggende biologiske parametre, såsom aldersklassificering og klassificering af kønsmodenhed, for at opretholde niveauet for knowhow og praksis og for at uddanne de forskere, der beskæftiger sig med den biologiske prøveudtagning. Der bør afholdes særlige workshop for opstilling af skøn for sådanne parametre, når der indføres nye arter.

7.2. Umiddelbare forbedringer af forordning (EF) nr. 1639/20014 (2004)

Baseret på anbefalingerne fra STECF under midtvejsrevisionen af rammebestemmelserne for dataindsamling i juli 20035 har Kommissionen til hensigt at foreslå følgende ændringer af den nuværende forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling tidligt på året 2004:

1/ Præcisionsniveauer for parametre bør fastlægges i form af mål, der skal opfyldes. Det kan kun lade sig gøre, hvis alle de nødvendige elementer til beregning af skønnenes præcision foreligger (udtømmende beskrivelse af prøveudtagningsproceduren og af metoden til beregning af skønnene). I de tilfælde, hvor der er brug for oplysninger fra flere medlemsstater, bør der fastlægges en regel om, hvordan arbejdsbyrden fordeles ligeligt, navnlig på grundlag af fangstmængderne. I nogle tilfælde er det, hvis det forekommer ønskeligt at bevare prøveudtagningsniveauet som en målsætning, nødvendigt at have en klausul i rammebestemmelserne, som begrænser risikoen for en alt for omfattende prøveudtagning.

2/ Genudsætninger fra fiskeri efter bestande, som vurderes ved hjælp af data for genudsætning, bør indsamles en gang om året frem for hvert tredje år.

3/ Indførelse af nye arter. Nogle dybhavsarter, bruskfiskarter og ålearter bør tages med i forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling. ICES [13] udtalte for nylig, at nogle bestande på nuværende tidspunkt anses for at befinde sig uden for sikre biologiske grænser, og det er i nogle tilfælde blevet anbefalet, at der hurtigt udvikles en genopretningsplan. Desuden er der ifølge Rådets forordning (EF) nr. 2347/2002 [14] pligt til at udtage prøver af de dybhavsarter, der fiskes efter.

[13] ICES, 2002. Rapport fra Working Group on biology and assessment of deep-sea fisheries, ICES CM 2002/ACFM : 16, 253 sider. ICES, 2002. Rapport fraWorking Group on Elasmobranch Fishes, ICES CM 2002/G: 8, 123 sider ICES, 2003. Rapport fra ICES/EIFAC Working Group on Eels, ICES CM 2003/ACFM: 06, 87 sider

[14] Rådets forordning (EF) nr. 2347/2002 af 16. december 2002 om særlige adgangskrav og dertil knyttede betingelser for fiskeri efter dybhavsbestande - EFT L 351 af 28.12.2002, s. 6.

4/ Indførelse af nye undersøgelser. Undersøgelser, der tager sigte på dybhavsarter, blåhvilling og bundfisk, bør medtages. Det er nødvendigt at estimere middelrette indekser for forekomst (dvs. uafhængigt af oplysninger fra erhvervsfiskerflåden), som anvendes til bestandsvurderinger. Endvidere er der behov for at undersøge fiskeriets miljømæssige indvirkning på disse dybhavsøkosystemer, som vides at være følsomme.

5/ Konsekvenser af gennemførelsen af genopretningsplaner. Når målbestanden er omfattet af en genopretningsplan, bør kravene til prøveudtagning i det udvidede program, også gælde for det minimale program. Det samme gør sig gældende for undersøgelser og fritidsfiskeri. Disse regler vil kun gælde i genopretningsplanens løbetid.

6/ Kommerciel fangst pr. indsatsenhedsserie (CPUE). De minimale programmer bør kun indeholde dataserier for fangster og indsats for flåder, som er blevet anvendt i bestandsvurderinger fra 1995 og fremefter, fiskerier, hvor der ikke er nogen bestandsvurdering, men hvor CPUE var den eneste måde, hvorpå den internationale arbejdsgruppe kunne vurdere udviklingen i bestandsforekomst fra 1995 og fremefter, og fiskerier, hvor der gælder krav, som er fastsat af internationale organisationer (fx ICCAT, hvad angår store pelagiske fiskerier). De udvidede programmer bør indeholde dataserier for fangster og indsats for flåder, som ikke er blevet anvendt i bestandsvurderinger, men hvor der forventes foretaget bestandsvurderinger i nær fremtid (fx Middelhavet, navnlig for demersale fiskerier, såsom kulmule, og for dybhavsarter), flåder, hvor dataindsamlingen først er påbegyndt inden for de seneste år og dataene endnu ikke anvendes i bestandsvurderinger, og flåder, for hvis vedkommende dataserierne kun anvendes til biologiske formål (længde og alderssammensætning).

Hvad angår indsamlingen med henblik på biologiske parametre (kønsmodenhed, vækst, vægt efter alder osv.), er det opfattelsen, at anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling i højere grad må præciseres for at undgå overlapning med undersøgelser og forskningsprojekter. Da det endelige mål for rammebestemmelserne for dataindsamling er direkte anvendelse af dataene for bestandsvurderinger, er det ikke opfattelsen, at indsamling af biologiske data med henblik på metodeudvikling og teknologisk udvikling bør inkluderes og finansieres. STECF vil blive anmodet om at evaluere, om disse forslag som led i nationale programmer (fx mærkning, genanalyse) bør være støtteberettigede i henhold til forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling eller under et forskningsprogram.

Forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling kommer til at gælde for de fremtidige medlemsstater efter udvidelsen. Syv nye medlemsstater er direkte berørt af denne forordning, nemlig Litauen, Estland, Letland, Polen, Slovenien, Malta og Cypern. Videnskabsmænd fra de tiltrædende baltiske lande har allerede deltaget i ICES-arbejdsgrupper for at vurdere bestande og i ICES-planlægningsgrupperne for kommerciel fangst, genudsætninger og biologisk prøveudtagning (ICES Planning Groups on Commercial Catch, Discards and Biological Sampling (PGCCDBS)). De har også været engageret i internationale projekter for prøveudtagning af fangster i Østersøen og opstilling af skøn for indekser for forekomst fra koordinerede undersøgelser af bundlevende arter. For Middelhavets vedkommende er et sådant internationalt samarbejde netop startet (med undtagelse af MEDITS-projektet, som har løbet siden 1994).

7.3. Forberedelse af den fremtidige udvikling (2006)

Selv om Kommissionen må afvente resultaterne af gennemførelsen i de kommende år, inden den udarbejder sit forslag, er der en række spørgsmål, som allerede kan indkredses, og som må tages op til behandling.

Andre prøveudtagningsstrategier end dem, der for øjeblikket anvendes i forbindelse med undersøgelserne eller for prøveudtagning på fiskemarkeder, må undersøges nærmere (herunder ved bedre anvendelse af markedskategorierne). Ud over disse traditionelle klassiske undersøgelser kan det blive nødvendigt at tage den samlede udgiftsbalance op til fornyet overvejelse for hovedkategoriernes vedkommende.

1/ Uden derved at stræbe efter en standardisering over en bred front vil en begrænsning af metodeforskellene til det, de forskellige situationers særpræg reelt kræver, blive det næste skridt i forbindelse med forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling. Med henblik herpå bør der foretages en udveksling af metoder mellem medlemsstaterne. Workshop for uddannelse i prøveudtagningsteknik og statistisk bearbejdning og analyse af data er et middel til at opnå større harmonisering.

2/ Forskellen i prøveudtagningsindsatsens fordeling på områder og afsnit i forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling bør begrænses. Det vil være nødvendigt at foretage en sammenlignende analyse af fordelene ved de forskellige prøveudtagningsstrategier, der anvendes til fremskaffelse af de samme oplysninger med det samme præcisionsniveau. Forholdet mellem omkostninger og præcision vil derved blive fastslået. Fordelene ved de eventuelle ændringer af prøveudtagningsstrategierne vil blive analyseret, og hvis det er relevant, bør fordelingen på strataene (område/afsnit) ændres. Det vil medføre en nedsættelse af de samlede omkostninger ved rammebestemmelserne for dataindsamling og en ændring af omkostningsfordelingen på afsnittene.

3/ Desuden bør der for at undgå dobbeltarbejde foretages en klarere fordeling af opgaverne mellem medlemsstaterne (fx mellem medlemsstater, hvor de pågældende fartøjer er hjemmehørende, og medlemsstater, hvor landingerne finder sted, eller mellem medlemsstater, hvis flåder mere eller mindre svarer til hinanden).

4/ Når det gælder økosystemerne, er en analyse af samspillet mellem fiskeri og miljø en prioriteret opgave. Denne analyse bør omfatte fiskeriets indvirkning på miljøet og tillige den indvirkning, samspillet mellem forskellige elementer i det marine økosystem har på fiskeriet. Det er nødvendigt at måle fiskeriets indvirkning på andre arter end målarter, såsom bentiske organismer og samfund, havpattedyr og havfugle og andre fisk end målarter. Fiskeriets indvirkning på habitaterne, samspillet mellem havpattedyr og fiskeri og samspillet mellem akvakultur og miljø bør undersøges. Langtidsvirkningerne på de marine økosystemer og scenarier for genoprettelse af de nedbrudte marine habitater bør også analyseres [15]. Med henblik herpå bør forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling også omfatteen oversigt over de nøglevariabler, som det er nødvendigt at måle, fastlagt på grundlag af resultaterne af igangværende undersøgelsesprojekter.

[15] Jf. resolutionerne fra verdenstopmødet for bæredygtig udvikling: Rapport om verdenstopmødet for bæredygtig udvikling i Johannesburg, Sydafrika (26. august - 4. september 2002), punkt 29, 30, 31. A/conf 199/20. De Forenede Nationer. New York, 2002, 173 sider.

5/ Ud over alle anvendelsesformålene for dataene for traditionelle vurderinger bør der foretages en sammenfatning af alle dataenes anvendelsesformål og af det materiale, der indsamles under undersøgelserne.

8. Konklusioner

Resultaterne af arbejdet i 2002 viser, at medlemsstaterne har gjort en stor indsats, når det gælder gennemførelsen af forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling, og har brugt megen tid på at forberede deres programmer. Samtidig fremgår det klart, at disse programmer er meget forskellige med hensyn til kvalitet og fuldstændighed. For nogle medlemsstaters vedkommende kræves der stadig en stor indsats for at opfylde alle forordningens krav. Det vil tage nogen tid at nå frem til et systematisk dataindsamlingsprogram med god kontrol af programkvaliteten.

De nationale programmer er generelt i overensstemmelse med ordningerne og målsætningen for fremskaffelse af mere nøjagtige data i forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling. De fleste medlemsstater har opretholdt den hidtidige prøveudtagningsintensitet for de bestande og arter, der er af betydning for deres fiskerierhverv, og har udviklet prøveudtagningsmetoder for andre. Endvidere er skønnene for genudsætninger blevet udvidet, så nye bestande og nye fiskerier også er omfattet. Herved er det sikret, at de fleste relevante flåder og fiskerier er tilfredsstillende dækket med hensyn til skøn for landinger og genudsætninger. Der skal nu indsamles økonomiske data for flådernes aktivitet og i mindre grad for forarbejdningsindustrien.

Rammebestemmelserne for dataindsamling er blevet positivt modtaget af forskersamfundet i almindelighed og af internationale videnskabelige organer, såsom ICES. I 2003 blev de data, der blev indsamlet i 2002, anvendt af de videnskabelige arbejdsgrupper, der står for bestandsvurderingerne, og de sædvanlige videnskabelig net for udveksling af data er blevet bibeholdt. Den periode, som den første dataindsamling dækkede, var meget kort (kun en enkelt, fuldstændig cyklus er blevet gennemført), så det er endnu ikke muligt for Kommissionen og videnskabsmændene at måle den virkning, som disse rammebestemmelser for dataindsamling har på kvaliteten af bestandsvurderingerne og den videnskabelige rådgivning.

Det kan konkluderes, at medlemsstaterne i almindelighed har opfyldt deres forpligtelse til at træffe foranstaltninger til at opfylde målene i rammebestemmelserne for dataindsamling. Det kan derfor fastslås, at medlemsstaterne med nogle få undtagelser generelt har overholdt artikel 9 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1639/20014.

De fleste af disse medlemsstater har ikke altid forelagt oplysninger om de metoder, de har anvendt til indsamling af dataene, og kun nogle få har redegjort for den statistiske baggrund for deres prøveudtagningsstrategi og forelagt skøn for det opnåede præcisionsniveau som fastsat i artikel 3 i forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling. Derfor har det endnu ikke været muligt at måle hensigtsmæssigheden af de anvendte metoder.

Medlemsstaterne har dog generelt gjort store fremskridt i løbet af en kort periode, og det kan konkluderes, at forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling har vist sin relevans og nødvendighed. Forskersamfundet har stillet sig positivt til dette nye initiativ og giver det sin fulde opbakning. Rammebestemmelserne for dataindsamling bør derfor videreføres.

De eksisterende rammebestemmelser for dataindsamling bør styrkes, uden at dette indebærer indsamling af nye data, navnlig ved at øge datakvalitetskontrollen og udnyttelsen af de indsamlede data og ved at forbedre koordineringen på nationalt og internationalt plan. For at tage hensyn til anbefalingerne fra STECF fra mødet om midtvejsrevisionen i juli 20035 bør der dog foretages nogle ændringer på kort sigt (fx præcisionsniveauet som et mål, indførelse af nye arter og undersøgelser, konsekvenser af gennemførelsen af genopretningsplaner og overvejelser i forbindelse med kommerciel fangst pr. indsatsenhed).

Rækkevidden af de data, der indsamles i henhold til dataindsamlingsforordningen, bør udvides for at tage hensyn til disse anbefalinger. Dette kræver en ændring af Kommissionens eksisterende forordning (EF) nr. 1639/20014.

Denne udvidelse af rækkevidden og gennemførelsen af den internationale koordination vil få omkostningerne ved de nationale programmer til at stige. Desuden får tiltrædelsen af nye medlemsstater indflydelse på det budget, der er nødvendigt for at opfylde målene i rammebestemmelserne for dataindsamling.

Som følge heraf er en forhøjelse af budgettet for 2005 for forordning (EF) nr. 1639/20014 om dataindsamling påkrævet, og Kommissionen vil fremsætte et forslag herom.

9. Liste over forkortelser

ACFA: // Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur

ACFM: // Den Rådgivende Komité for Forvaltning af Fiskeriet

GFP: // Den Europæiske Rådgivende Fiskerikommission

EIFAC: // Fisheries Information data Exchange System

FIDES: // Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet

GFCM: // Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet

ICCAT: // Det Internationale Havundersøgelsesråd

ICES: // Mediterranean International Trawl Survey

MEDITS: // Organisationen for Fiskeriet i Det Nordvestlige Atlanterhav

NAFO: // ICES Planning Group on Commercial Catch, Discards and Biological Sampling

PGCCGS: // Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri

RAC: // Fartøjsovervågningssystemet

STECF: // Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur

VMS: // Den Rådgivende Komité for Forvaltning af Fiskeriet

Tabel 1 Dataindsamlingsbudget 2001 - 2003 (forpligtelser)

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Tabel 2 : Maksimalt EU-bidrag 2002 - 2003 efter medlemsstater og opgaver

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Tabel 3 : Tidsplan for dataindsamlingeren

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

Tabel 4 Tidsplan for medlemsstaternes forelæggelse af dokumenter (indtil medio januar 2004)

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>