10.12.81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 322/3 
II 
(Forberedende retsakter) 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG 
Udtalelse om Fællesskabets konkurrencepolitik set i lyset af den nuværende økonomiske 
og sociale situation 
Udvalgets udtalelse har ingen tekst som grundlag. 
A. UDTALELSENS JURIDISKE GRUNDLAG 
Udvalget besluttede på sin 170. plenarforsamling den 17. og 19. juli 1979 på forslag fra 
sit præsidium af afgive en udtalelse om det nævnte emne. 
B. DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALGS UDTALELSE 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 187. plenarforsamling, afholdt i 
Bruxelles den 29. og 30. april 1981, sin udtalelse om det nævnte emne. 
Udtalelsens ordlyd er følgende: 
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG HAR — 
under henvisning til Udvalgets forretningsorden, 
artikel 20, stk. 4, 
under henvisning til sin beslutning truffet den 16. juli 
1979 på forslag af præsidiet om at afgive en initiativ­
udtalelse om fællesskabets konkurrencepolitik set i 
lyset af den nuværende økonomiske og sociale situa­
tion og pålægge Afdelingen for industri, handel, 
håndværk og tjenesteydelser at varetage det forbere­
dende arbejde, 
under henvisning til udtalelse vedtaget af Afdelingen 
for industri, handel, håndværk og tjenesteydelser på 
mødet den 8. april 1981, 
under henvisning til beretning aflagt af ordføreren, 
Bagliano, og medordføreren, Neumann, og under henvisning til forhandlingerne på den 187. 
plenarforsamling den 29. og 30. april 1981, mødet 
den 30. april 1981— 
med 95 stemmer for, mens 16 undlod at stemme, 
VEDTAGET FØLGENDE UDTALELSE: 
1. Konkurrencepolitik i et åbent marked under inte­
grering 
1.1. Baggrunden fo r den fo religgende udtalelse 
Den alvorlige økonomiske og sociale situation i slut­
ningen af 70erne og begyndelsen af 80erne må 
tilskynde Det økonomiske og sociale Udvalg til at 
foretage en helhedsvurdering af EFs konkurrence­
politik og navnlig af dennes fremtidsudsigter. 
Nr. C 322/4 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10. 12.81 
Initiativet til denne udtalelse beror på en dybtbun-
dende, erfaringsbestemt overbevisning om, at EFs 
politik på samtlige områder og på et tidspunkt med så 
alvorlige og vedvarende økonomiske og sociale vanske­
ligheder bør gennemføres så effektivt som muligt med 
den bedst mulige koordinering og med rimelig 
hurtighed. 
I denne forbindelse må man rette blikket bagud, og 
samtidig bør man ikke alene gøre objektiv status over 
og opmærksomt analysere den nuværende sociale og 
økonomiske situation, men også (og især) gøre et 
fornyet forsøg på at forestille sig fremtiden; større 
sammenhæng i beslutningernes og aktionernes 
gennemførelse er i den forbindelse en nødvendighed. 
Det er på tide, at der gives nye impulser til EFs 
politik på alle områder; dette gælder også konkurren­
cepolitikken, som spiller en særlig, aktiv og grund­
læggende rolle i en kontekst, som er kendetegnet ved 
ændring af de økonomiske forbindelser og erhvervs­
strukturen, ved koncentration og »multinationalise-
ring« af kapitalen i visse sektorer samt ved ændring af 
forholdet mellem stat og erhvervsliv. 
I denne kontekst får de statsejede virksomheder øget 
betydning, ligesom der kan konstateres stærkere 
forsøg på direkte statsindgreb og endnu flere anmod­
ninger til EF om støtte og beskyttende indgreb, og 
samtidig vokser konkurrencen i form af import fra 
tredjelande; alt dette finder sted, alt imens forbindel­
serne med udviklingslandene bliver stadig mere 
udbyggede. 
Hensigten med denne udtalelse er ikke at gentage de 
analyser, som Europa-Parlamentet hvert år fore­
lægger Kommissionen til kritisk overvejelse, men at 
anlægge et helhedssyn på konkurrencepolitikken og 
tage særlig hensyn til de omskiftelige forhold inden 
og uden for EF. 
1.2. Traktatens mal og midler: Konkurrenceregler 
Blandt de mange foranstaltninger, som tilsigter reali­
seringen af de i traktatens artikel 2 nævnte målsæt­
ninger, omtales i artikel 3 »gennemførelse af en 
ordning, der sikrer, at konkurrencen inden for 
Fællesmarkedet ikke fordrejes«. 
Følgelig er konkurrencereglerne (artikel 85 ff.) et af 
»instrumenterne« til gennemførelse af »det fælles 
marked«. I øvrigt er gennemførelsen af det fælles marked inden 
for EF imidlertid også et middel (artikel 2), til at 
»fremme« traktatens formål, som jo er følgende: 
a) harmonisk udvikling, 
b) øget stabilitet, 
c) hurtigere højnelse af levestandarden (artikel 2) 
Det fremgår klart, at der er tale om økonomiske' og 
sociale mål, hvorfor det kun er rimeligt og hensigts­
mæssigt, at konkurrencereglerne i stadig højere grad 
også anskues »i lyset af den nuværende økonomiske og 
sociale situation«, hvilket da også foreslås i forelig­
gende udtalelse. 
1.3. Konkurrencepolitikken 
I den nuværende økonomiske og sociale situation 
såvel inden som udenfor EF er det nødvendigt, at 
gennemførelsen af konkurrencereglerne beror på 
principper og strategier, som formår at etablere en 
egentlig konkurrencepolitik. (For øvrigt er hele 
kapitlet »konkurrencereglerne« — lige fra reglerne 
for virksomhederne til statsstøtte — anbragt i trakta­
tens tredje del: »Fællesskabets politik«.) 
Det gælder så meget desto mere som den oprindelige 
referenceramme — den økonomiske og sociale situa­
tion i 60erne — specielt i 70erne blev udsat for radi­
kale ændringer ligesom integrationsprocessen på 
enhedsmarkedet hører til EFs primære mål, alt imens 
mange former for hindringer, forskelle og skævheder 
medlemsstaterne imellem vedbliver at bestå. 
En kortfattet historisk analyse af 60erne vil vise, at 
konkurrencereglernes gennemførelse i overvejende 
grad blev styret af formelle eller retlige kriterier ('). 
Da perioden med de første meddelelser om forhand-
lingsaftaler og det deraf følgende »masseproblem« 
(meddelelse om titusinder af aftaler, navnlig enefor-
handlingsaftaler) var overstået, fastlagde Kommissi­
onen efterhånden grænserne for samarbejde mellem 
virksomheder og fastslog visse tilfælde af misbrug af 
dominerende stilling. 
(') Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens 
Syvende Beretning om Konkurrencepolitikken, EFT nr. 
C 261 af 6. 11. 1978, s. 49, pkt. 4. 
10.12.81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 322/5 
De behandlede fænomeners stadig mere komplicerede 
beskaffenhed tillige med den betydelige og stadig 
større sammenhæng med mangfoldige andre 
spørgsmål, har i de seneste år bevirket;, at Kommissi­
onen har måttet beskæftige sig med situationer, som 
fordrede værdidomme og et mere overordnet syn på 
kendsgerningerne, konsekvenserne og forudsætnin­
gerne. 
Bl.a. på grundlag af erfaringer med visse konkrete 
tilfælde bør »konkurrencereglerne« — jf. Rom-trakta­
tens artikel 85, 86 og 92 ff samt artikel 42 — 
gennemføres effektivere ved hjælp af en helhed af 
aktioner, bestemmelser og henstillinger, som er 
forenelige med og indgår i hele EFs virksomhed ('); 
dette indebærer med andre ord en kompleks og nuan­
ceret, egentlig konkurrencepolitik, hvori der tages 
hensyn til den indbyrdes afhængighed og til samspillet 
mellem forskelligartede initiativer og situationer, det 
være sig generelle eller sektorielle, såvel inden som 
uden for EF. Denne tendens bør fremmes. 
1.4. Et åbnet falles marked 
I traktatens foretoges et præcist valg: 
»Ved at oprette en toldunion har medlemsstaterne 
til hensigt i fælles interesse at bidrage til en 
harmonisk udvikling af verdenshandelen, en 
gradvis afskaffelse af restriktionerne i den interna-
tionele handel og en sænkning af toldskrankerne. 
Den fælles handelspolitik skal tage hensyn til den 
gunstige indflydelse, som afskaffelse af tolden 
mellem medlemsstaterne kan udøve med hensyn 
til at styrke konkurrenceevnen hos medlemssta­
ternes virksomheder.« (artikel 110.) 
Den herskende situation viser, at dette valg var rigtigt 
set, og at det er nødvendigt at arbejde videre hen 
imod de ovennævnte målsætninger. 
Et tilsvarende princip findes i traktatens præambel, 
hvor det erklæres, at hensigten med EF er »gennem 
en fælles handelspolitik at bidrage til gradvis op-
(') Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens 
Femte Beretning om Konkurrencepolitikken, EFT nr. 
C 238 af 11. 10. 1976, s. 35, pkt. 2, 3 og 4. hævelse af restriktionerne i den internationale 
samhandel«. 
Det følger heraf, at vi ud over enhver dogmatisk 
indfaldsvinkel står over for den erkendelse, at det 
falles marked er åbent, eftersom det indgår i den bredere 
kontekst, som verdensøkonomien og den internationale 
samhandel udgør. 
Udvalget er derfor helt enig i følgende betragtninger 
som indleder Kommissionens Ottende Beretning om 
Konkurrencepolitikken : 
»En væsentlig forudsætning for, at fællesmarkedet 
kan fungere tilfredsstillende, er, at der opbygges 
et stort internt marked i et fællesskab, der i vid 
udstrækning er åbent udadtil. Et stort marked, 
hvor virksomhederne konkurrerer om at opnå de 
bedste økonomiske resultater uden unødige hind-
ringer, er en absolut forudsætning for økonomisk 
udvikling. Én udvidelse af den økonomiske akti­
vitet inden for geografisk snævrere grænser er i 
dag ikke længere tænkelig.« 
Noget tilsvarende kommer til udtryk i indledningen 
til den niende beretning, hvor det hedder: »at der i 
EFs politik i hvert enkelt tilfælde må tages hensyn til 
den konkurrencemæssige sammenhæng på et fælles 
forenet marked, der er åbent udadtil.« 
Derfor må en konkurrencepolitik tage sigte på trakta­
tens målsætninger, det vil sige et fælles marked, som 
ikke er isoleret, men åbent for international handel og 
konkurrence i disse begrebers fulde betydning (2). 
2. Indbyrdes afhængighed og konsekvenser — EFs 
konkurrenceevne — relevant marked 
2.1. Indbyrdes afhængighed på verdensplan og EFs 
konkurrenceevne 
Markedernes stadig stigende indbyrdes afhængighed 
må nødvendigvis føre til en ny international 
arbejdsdeling. 
Det europæiske Fællesskab er mere end noget andet 
område udsat for denne indbyrdes afhængighed, 
hvorfor dét første konkrete svar på denne udfordring 
kun kan bestå i øget og udvidet konkurrenceevne, 
som understøttes af en målrettet konkurrencepolitik, 
der er forenelig med traktatens målsætninger, og 
(2) Europa-Parlaments beslutning om den europæiske auto-
mobilindustri, EFT nr. C 28 af 9. 2. 1981, s. 20, pkt. 13. 
Nr. C 322/6 ^ De Europæiske 
hvori der hen ad vejen kan foretages de justeringer, 
der måtte vise sig påkrævede (x). 
Linjerne i en sammenhængende konkurrencepolitik 
på et åbent marked må i højere grad udvikles ud fra 
et realistisk syn på en global indbyrdes afhængighed på 
verdensplan. Denne økonomiske indbyrdes afhæn­
gighed omfatter samtlige de led, som tager sigte på 
mere velafbalancerede relationer mellem nord og syd 
og mellem øst og vest: fra råvarestrømmen til den 
handelsmæssige og teknologiske udveksling. 
Protektionisme må ikke benyttes, hvorfor den eneste 
mulige strategi ligger i omstrukturering af produkti­
onsapparatet og fremme af positive strukturtilpas­
ninger, under medvirken af hele erhvervslivet og 
samtlige samfundsgrupper, alt imens konkurrencepoli­
tikken i den bredeste og mest dynamiske forstand skal 
spille en aktiv, beskyttende og stimulerende rolle, 
mens der i stadig højere grad tages hensyn til de 
overordnede mål for EFs politik. 
Man må imidlertid huske på, at konkurrencevilkårene 
på mange eksportmarkeder er forskellige — endog 
væsensforskellige — fra konkurrencevilkårene i EF; 
særlig agtpågivenhed, passende, herunder midlerti­
dige, foranstaltninger samt i visse tilfælde etapevise 
indgreb vil derfor være nødvendige for at forebygge 
uheldige konsekvenser for EFs virksomheder. 
2.2. Konkurrence og samarbejde 
Da Det europæiske Fællesskab hører til de udviklede 
områder, der er meget afhængig af forbindelserne 
med tredjelande, bør man tillige formå at etablere 
»konkurrence/samarbejde« mellem Fællesskabet og 
store tredjelandebmråder, med det formål at befordre 
en varig velstandsstrøm mellem nord og syd — og 
mellem vest og øst — beroende på afbalancerede 
fremskridt i de enkelte sektorer og under iagttagelse 
af princippet om rimelig gensidighed. 
I en velovervejet konkurrencepolitik bør man forlige 
konkurrence og samarbejde såvel i produktionssektoren 
som i samhandelen, forhindre fordrejninger inden for 
det fælles marked, forebygge illoyal adfærd og 
C) EFT nr. C 283 af 3. 11. 1980, s. 7-8, skriftlig fore­
spørgsel nr. 562/80. Fællesskabers Tidende 10. 12. 81 
fremme et nyttigt, foreneligt samarbejde som led i 
Fællesskabets samlede udvikling. 
2.3. Relevant marked 
Denne udvikling i EFs økonomi og i verdensøkono­
mien omfatter — udover kriteriet »påvirke handelen 
mellem medlemsstater« (artikel 85, stk. 1) — tillige et 
bredere kriterium, hvori der nøje og konkret tages 
hensyn til forbindelserne mellem EF-markedet som 
helhed 0|g tredjelande. 
Man bør følgelig tilslutte sig og befordre den tendens 
— som både Kommissionen og Domstolen går ind 
for — hvorefter artikel 85 også gælder for aftaler, 
som er indgået af virksomheder med hovedsæde uden 
for EF, når aftalerne har betydning for EFs territo­
rium. 
Det vil fremover være nødvendigt — og set ud fra 
ethvert synspunkt rimeligt — at vurdere den konkur­
rencebegrænsende effekt af aftaler mellem EF-virk-
somheder og virksomheder med hjemsted i tredje­
lande; ligeså nødvendigt og rimeligt er det — hår 
man vurderer situationen på et bestemt marked — 
ikke at begrænse analyserne (produktion, salg, erstat­
nings- og lignende produkter osv.) til det fælles 
marked. 
Det er velkendt, at vurderingen af det såkaldte »rele­
vante marked« er af betydning for anvendelsen af 
artikel 85 og 86 (2). 
Vurderingen skal ikke blot omfatte en stadig mere 
omhyggelig analyse af den enkelte virksomheds stil­
ling set i forhold til konkurrenter inden for EFs terri­
torium, men snarere set i forhold til importstrømme 
fra tredjelande. Vurderingen af den konkurrencemæs­
sige stilling og af »relevant marked« må ikke kunstigt 
begrænses til kun at omfatte EFs territorium. 
Kun på denne måde kan man tale om et effektivt, 
fuldstændigt og sammenhængende åbent fælles 
marked. 
Disse tendenser i konkurrencepolitikken bør styrkes 
yderligere. 
(2) Samling af Domstolens Afgørelser 1973, s. 216. 
10.12.81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 322/7 
3. Den økonomiske og sociale ramme, samordning af 
EFs politik på forskellige områder 
3.1. De økonomiske og sociale aspekters betydning 
Traktatens målsætninger tager i første række sigte på 
økonomiske og sociale forhold (jf. pkt. 1.2). 
De dårlige konjunkturer og den inflation, som EF-
landene i øjeblikket er ramt af, opretholdelse af 
beskæftigelsen, behovet for teknologiske fremskridt 
og innovation, den vedvarende oliekrise, den forskel­
ligartethed, som man endnu støder på i den nationale 
lovgivning inden for mange nøglesektorer. Alle disse 
faktorer, hvoraf vi her blot har fremdraget de 
vigtigste, må ikke overses, når man skal vurdere virk­
somhedernes og staternes adfærd med sigte på 
gennemførelse af artikel 85 og 86 samt 92 ff. 
Konkurrencepolitikken må ikke bygge på hverken 
abstrakte eller teoretiske kriterier, men skal tage 
hensyn til de forskellige landes og regioners reelle 
vilkår og behov. I dag er den oprindelige reference­
ramme (spirende integrering i en økonomi med høj 
vækstrate), som kendetegnede den periode, hvor man 
begyndte at iværksætte konkurrencereglerne, ændret. 
Der er i de seneste år sket store ændringer i den 
økonomiske udvikling inden for både EF og på 
verdensplan, hvilket har bevirket omsving med over­
ordentlig dybtvirkende følger for samfund og 
erhvervsliv, og det i et Fællesskab, som endnu ikke er 
integreret. 
Følgelig må konkurrencereglerne ikke være et 
område, hvor økonomiske eller samfundsmæssige 
faktorer forhindres i at spille ind (jf. pkt. 3.3); tværti­
mod skal der i konkurrencereglerne tages hensyn til 
de nye »rammevilkår«, inden for hvilke EFs dynamik 
som helhed udvikler sig. 
Det vil derfor være ønskeligt, om Kommissionen især 
informerer og rådfører sig med arbejdsgiver- og 
arbejdstagerorganisationerne, når det gælder konkur­
rencepolitikken. I denne forbindelse udgør Det 
økonomiske og sociale Udvalg et privilegeret forum 
for information og høring af samtlige samfunds- og 
erhvervsgrupper. 
3.2. Inflation, sociale problemer og energikrise 
Den nuværende økonomiske og sociale situation er 
bl.a., men især, kendetegnet ved den vedvarende infla­
tion og stigningen i ledigheden, samt ved energikri­
sens mangfoldige følgevirkninger. I konkurrencepoli­
tikken bør man i særdeleshed have opmærksomheden henledt på disse tre kritiske aspekter af den nuvæ­
rende konjunktur. 
Inflationen: En aktiv konkurrencepolitik kan bidrage 
til at bremse inflationen, bl.a. ved at fremme rationali­
sering i produktionsleddet og ved at fremme mobili­
teten for både arbejdskraft og kapital, hvilket vil 
påvirke såvel omkostninger som priser i positiv 
retning, og endelig ved at forstærke den kontrol, som 
skal forhindre misbrug, samt fjerne samtlige de 
kunstige hindringer, som skaber konkurrenceforvrid­
ninger ('). 
De sociale problemer: Inden for EF bør omalloke-
ringen af arbejdskraft ledes i retning af vækstsektorer. 
Man bør endvidere sætte endnu mere ind på at 
harmonisere (2) de sociale sikringsordninger (3), og 
man må ikke overse betydningen af de forskellige 
former for forbindelser mellem arbejdsmarkedets 
parter, særlig ikke når det gælder de problemer, som 
udvidelsen af EF vil afstedkomme. 
I konkurrencepolitikken bør man tillige være 
opmærksom på de overordentlig store prisforskelle på 
energi de enkelte medlemsstater imellem (4). Også i 
denne henseende er det nødvendigt at tilstræbe 
harmonisering af beskatning på dette område, samt at 
fremme det internationale samarbejde, så der kan 
foretages mere præcise vurderinger af behovene og 
tilvejebringes en tilfredsstellende balance mellem 
udbud og efterspørgsel. 
3.3. Domstolens retningslinjer 
Både Kommissionen og Domstolen har vist forståelse 
for de økonomiske og sociale krav (5). Det er en 
sådan realistisk og langsigtet politik, der bør følges. 
Det er eksempelvis erkendt, at definitionen på »at 
fremme den tekniske eller økonomiske udvikling« 
(traktatens artikel 85, stk. 3) bl.a. omfatter følgende: 
a) mulighed for mere præcis langtidsplanlægning af 
produktion og afsætning samt mulighed for at 
(') Fjerde program for økonomisk politik på mellemlang sigt 
(1976-1980), tredje del, pkt. B, EFT nr. L 101 af 25. 4. 
1977, s. 22. 
O EFT nr. C 205 af 14. 8. 1979, s. 4, skriftlig forespørgsel 
nr. 15/79, svarets pkt. 5. 
O EFT nr. C 301 af 3. 12. 1979, s. 29, skriftlig forespørgsel 
nr. 649/79, svarets fjerde og femte afsnit. 
O EFT nr. C 131 af 2. 6. 1980, s. 35, skriftlig forespørgsel 
nr. 1708/79. 
(5) Samling af Domstolens Afgørelser 1980, s. 2691. 
Nr. C 322/8 De Europæiske 
begrænse risikoen for svingninger på markedet og 
for at sænke produktions-, lager og afsætningsom-
kostninger; 
b) opretholdelse af beskæftigelsen som led i en mere 
generel stabiliseringsplan, særlig under ugunstige 
konjunkturer ('). 
Domstolen har — under fastholdelse af det primære 
krav om effektiv konkurrence (Workable competi-
tion) (2) — også udtrykkeligt erkendt, at »konkurren­
cens karakter og intensitet kan variere, afhængig af 
hvilke varer eller tjenesteydelser, der er tale om og 
afhængig af de berørte sektormarkeders økonomiske 
struktur«. Om priser har Domstolen også bemærket, 
at konkurrence og priser ikke bør gives absolut prio­
ritet under alle omstændigheder (3). 
Disse synspunkter er et vidnesbyrd om, at Domstolen 
er sig vel bevidst, at konkurrencereglerne nødven­
digvis må ses på baggrund af en given økonomisk og 
samfundsmæssig kontekst. 
Der kan i særdeleshed ikke herske tvivl om, at EFs 
virksomheder i de forskellige medlemslande »de 
facto« ikke har samme vilkår med hensyn til 
følgende: adgang (til det nationale og internationale 
lånemarked, til arbejdsmarkedet og til forskning og 
udvikling), størrelse (produktion og afsætning), skat­
tesystemer og sociale sikringsordninger, infrastruk­
turer, transport samt energiressourcer. 
Konkurrencepolitikken kan gennemføres mere effek­
tivt, jo mere man kender og tager hensyn til disse 
forskellige vilkår, uden at man dog af den grund skal 
undlade at tilvejebringe gunstigst mulige vilkår for de 
nødvendige omlægninger. 
3.4. Koordinering af politikken på de forskellige 
omrader 
Er der enighed om, at forholdene må anskues globalt 
og som værende indbyrdes sammenhængende samt 
om nødvendigheden af at tage hensyn til de forskel­
lige vilkår, som de økonomiske og sociale forskelle 
inden for EF indebærer, må der også herske enighed 
om, at en ikke-fordrejet konkurrence indenfor EF — 
for gennemførelse af traktatens målsætninger — er en 
(') Samling af Domstolens Afgørelser 1977, s. 1914. 
(*) Samling af Domstolens Afgørelser, s. 1901-1903. 
(*) Samling af Domstolens Afgørelser, s. 1903. Fællesskabers Tidende 10. 12. 81 
nødvendig forudsætning for strukturtilpasningen af 
erhvervslivet, som i stadig højere grad vil mærke 
konkurrence på et åbent marked. 
En konkurrencepolitik, der går i den ovenfor 
beskrevne retning, stimulerer EF-virksomhedernes 
konkurrenceevne og letter en modig, langsigtet struk­
turpolitik, som i første række skal styrke erhvervsli­
vets struktur i EF. 
Absolut påkrævet er snæver samordning, i særde­
leshed med industripolitikken, globalt og sektorielt 
betragtet, med social-, regional- (4) og handelspoli­
tikken samt med den fælles landbrugspolitik. 
Kommissionen har i visse tilfælde bevist, at den tager 
hensyn til dette krav. (5) 
I programmerne for 1978 og 1979 blev der lagt vægt 
på en strukturinterventionspolitik for kriseramte 
sektorer (jern- og stålindustri, skibsbygning, tekstiler, 
fodtøj, papir) og på udarbejdelse af rapporter samt 
truffet initiativer for »vækstsektorer« for at fremme 
væksten ved at øge beskæftigelsesmulighederne i 
industrien og den tertiære sektor (alternative energi­
kilder, luftfart, telekommunikation, databehandling, 
elektronik). 
En konkurrencepolitik bør befordre en koordineret, 
målrettet afdækning og løsning af sådanne problemer. 
3.5. Regionale skævheder og omstrukturering 
Det må endvidere absolut undgås, at der sker en 
skærpelse af den institutionelle usmidighed, som 
hæmmer omstruktureringen af produktionsapparatet. 
Regionale skævheder inden for EF hører til de alvor­
ligste og mest afgørende årsager til denne manglende 
smidighed. 
På regionalt plan bør konkurrencepolitikken på den 
ene side opfylde visse afgørende krav, men på den 
anden side også bidrage til, at de regionale behov for 
genskabelse af balance og for udvikling klart indgår i 
(") Europa-Parlaments beslutning om Kommissionens 
Ottende Bretning om Konkurrencepolitikken, EFT nr. 
C 85 af 8. 4. 1980, s. 43, pkt. 21. 
(») EFT nr. C 316 af 17. 12. 1979, s. 45-46, skriftlig fore­
spørgsel nr. 710/79, svarets pkt. 1 og 2. 
10.12.81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 322/9 
en samlet politik, som også socialpolitikken skal være 
en del af, og modsætninger og forsinkelser bør 
undgås. 
For realistisk at kunne tage hensyn til den økono­
miske og sociale situation bør konkurrencepolitikken 
bygge på graduerede og konsekvente kriterier med 
henblik på opfyldelsen af såvel mere generelle som 
mellemfristede mål. Der må derfor foretages en koor­
dinering og harmonisering på et nyt niveau af de af 
konkurrencepolitikken direkte berørte generaldirekto­
rater for at muliggøre samlede overvejelser og under­
søgelser, inden Kommissionen træffer sin endelige 
afgørelse (x). 
4. Blandingsøkonomi — Gennemsigtighed — Støtte 
4.1. Blandingsøkonomi 
Det er i dag en kendsgerning, at økonomien i mange 
lande præges af offentlige indgreb af forskellig art og 
omfang. 
I nogle lande er sådanne indgreb historisk 
begrundede, har socio-politiske rødder længere 
tilbage i tiden, og betinger på forskellig vis de pågæl­
dende landes økonomiske og politiske foranstalt­
ninger. 
Det er en historisk kendsgerning, at staten i mange 
lande, via helt eller delvis statsejede virksomheder, 
allerede for længe siden i varierende grad begyndte at 
deltage aktivt i erhvervslivet. 
Medlemsstaternes ret til — bl.a. via helt eller delvis 
offentligt ejede virksomheder — at tilstræbe økono­
miske og sociale fremskridt kan ikke drages i tvivl. 
Det må imidlertid erkendes, at konkurrencereglerne 
også må finde anvendelse hér, naturligvis medmindre 
der er tale om såkaldte offentlige tjenesteydelser af 
almindelig økonomisk interesse. 
O Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om forslag 
til Rådets forordning om kontrol med virksomhedssam­
menslutninger, EFT nr. C 88 af 26. 7. 1974, s. 21, pkt. 
VI. Det er således forståeligt, at der rejses et spørgsmål 
— af afgørende betydning for hele systemets korrekte 
funktion — om lige behandling af private og offent­
lige virksomheder, når disse konkurrerer på ét og 
samme marked (2). En sådan ligebehandling kan kun, 
sikres ved at fjerne eksisterende beskatningsmæssig og 
finansiel forskelsbehandling, begunstigelser o.lign. 
Også på dette område spiller konkurrencepolitikken 
en afgørende rolle. 
4.2. Gennemsigtigbed 
I særdeleshed bør de finansielle forbindelser mellem 
offentlige myndigheder og virksomheder med. 
offentlig kapital være gennemsigtige både m.h.t. 
direkte og indirekte offentlige tilskud og m.h.t. disse 
midlers anvendelse i praksis. Dette nås delvis med et 
nyligt direktiv fra Kommissionen (3). 
Kravet om gennemsigtighed må imidlertid hverken 
fortolkes eller anvendes således, at der bliver tale om 
diskriminering mellem offentlige og private virksom­
heder. Gennemsigtighedskravet er blot et udtryk for 
det princip, at også virksomheder med offentlig 
kapital skal give en række oplysninger om deres 
finansielle forbindelser med staten, også selv om der 
ikke er fordringsfulde aktionærer, der kræver det. 
Lige markedsmæssige vilkår mellem offentlige og 
private virksomheder vil befordre en øget konkur­
rence uden forvridninger. Hvor behov af social 
karakter — på virksomheds-, regionalt eller sektorielt 
plan — tildeles prioritet, bør man kunne få klar 
besked om årsagen hertil samt kunne kræve en tids­
plan for gradvis afvikling af eventuelle lempelser over 
et rimeligt tidsrum. 
Hvis visse sektorer i starten undtages, således som der 
er hjemmel for i det for nyligt vedtagne direktiv, bør 
der udelukkende være tale om en overgangsforan­
staltning; gennemsigtighedskravet bør snarest udvides 
til at omfatte eksempelvis kreditformidling, forsik­
ringsbranchen og energidistribution. 
(2) Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens 
Ottende Beretning om Konkurrencepolitikken, EFT nr. 
C 85 af 8. 4. 1980, s. 42, pkt. 16. 
(J) Kommissionens direktiv af 25. juni 1980 om gennemsig­
tighed i de finansielle forbindelser mellem medlemssta­
terne og deres offentlige virksomheder, EFT nr. L 195 af 
29. 7. 1980, s. 35. 
Nr. C 322/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.12.81 
4.3. Konkurrencepolitik og støtte 5. Virksomhedernes adfærd 
De principielle forbud mod støtte, som er nedfældet i 
traktatens artikel 92, stk. 1, skal naturligvis over­
holdes, men EFs nuværende økonomiske og sociale 
situation kræver ikke desto mindre ny fortolkning og 
anvendelse af støttebegrebet. I særdeleshed må artikel 
92, stk. 3, til stadighed håndhæves konsekvent og 
strengt, idet der dog skal tages hensyn til støttens 
formål og særlige nationale og regionale forhold. 
Da mangfoldige faktorer skal tages med i billedét, 
ville det imidlertid være ønskværdigt, om medlemssta­
terne og virksomhederne regelmæssigt blev nærmere 
orienteret om, hvilken støtte Kommissionen opfatter 
som værende forenelig med det fælles marked i lyset 
af generelle og sektorielle ændringer i EFs økonomi. 
Heller ikke her vil større gennemsigtighed resultere i 
flere ansøgninger om statsstøtte, men tværtimod 
kunne forebygge skjulte støtteordninger og i højere 
grad bringe interventionen i overensstemmelse med 
traktatens målsætninger. Dette gælder på såvel natio­
nalt som lokalt plan ('). 5.1. Den opdeling og geografiske decentralisering 
af erhversinvesteringerne, som allerede er i gang, og 
som er ønskelig i nogle sektorer, samt den stadig 
større stivhed i strukturererne, som betinger de større 
virksomheders adfærd, lægger op til en konkurrence­
politik, som i højere grad værner om fri markedsad­
gang, forebygger misbrug og fremmer samarbejdet, 
ikke blot mellem små og mellemstore virksomheder 
indbyrdes, men også mellem disse og større virksom­
heder (2). 
Kommissionen har allerede vist, at den bevæger sig i 
denne retning, idet den ikke blot har fjernet visse, 
hindringer af teknisk, administrativ og lovgivnings­
mæssig karakter, men også fremmer samarbejdet 
mellem især små og mellemstore virksomheder. De 
små og mellemstore virksomheder er nemlig den gruppe 
af virksomheder, som er mest mobil og nuanceret, og 
som bedst formår at tilpasse sig såvel til markedskra­
vene som til risikoens og innovationens mangfol­
dighed. 
Udover egentlig »støtte«, dvs. direkte og erklæret 
støtte, opereres der tillige med hel eller delvis tilbage­
betaling af beløb, som af virksomheder — som i juri­
disk henseende er private — er investeret til forskel­
lige anvendelsesformål, herunder forskning og inno­
vation. Deres store antal, deres geografiske spredning tillige 
med deres lederes intiativrigdom vil kunne stimulere 
konkurrencen og gøre det lettere for især bestemte 
grupper af forbrugere at foretage et valg og gøre 
indkøb. 
I den nuværende krise, som kun forbedret konkurren­
ceevne kan bringe en løsning på, bør konkurrencepo­
litikken være så smidig, at der kan ydes passende 
støtte til forskning og innovation, navnlig for at sikre 
EF-virksomhederne samme vilkår som virksomhe­
derne i visse tredjelande, hvor der undertiden er 
hjemlet konkrete incitamenter til fremme af konkur­
renceevnen. 
Dette vil også gøre det lettere at forbedre virksomhe­
dernes konkurrenceevne. 
I alle ovennævnte tilfælde bør der være gennemsig­
tighed; der bør kræves tilsvarende gennemsigtighed 
for privilegerede forbindelser mellem private virksom­
heder på den ene side og banker eller finanskonsor-
tier med overvejende offentlig kapital på den anden. En opvurdering af de små og mellemstore virksomhe­
ders betydning, hvilket ikke forhindrer passende 
støtte og incitamenter, må ske under fuld overhol­
delse af konkurrencereglerene. 
Om end de små og mellemstore virksomheder i kraft 
af deres størrelse hurtigt og med forholdsvis få 
udgifter kan tilpasse sig de skiftende markedsforhold, 
gør netop deres størrelse dem mere sårbare, hvad 
angår adgangen til finansierings- og forsyningsmar-
kedet, og når man i visse tilfælde optræder økono­
misk og kommercielt illoyalt over for dem. Af hensyn 
til bevarelse af ufordrejet faktisk konkurrence bør de 
små og mellemstore virksomheder derfor beskyttes 
mod sådan optræden ved hjælp af lovgivningsmæs­
sige, administrative og retslige foranstaltninger, 
samtidig med at man i højere grad udlægger 
begrebet »relevant marked« til deres fordel, når man 
vurderer de større virksomheders konkurrencemæs­
sige stilling. 
O EFT nr. C 160 af 30. 6. 1980, s. 20-21, skriftlig fore­
spørgsel nr. 1695/79, svarets tredje afsnit. O Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
»Rapport om visse strukturelle aspekter ved væksten«, 
EFT nr. C 146 af 16. 6. 1980, pkt. 2.4.3.3. 
10.12.81 De Europæiske Fællesskabers Tidende ' Nr. C 322/11 
De stadig større vanskeligheder ved at tilpasse sig de 
omskiftelige konkurrencevilkår inden og uden for EF 
gør det nødvendigt for dem at sætte stærkt ind på en 
organisatorisk og produktionsmæssig omstrukturering 
og fordrer tillige en ny strategi for det vertikale og 
horisontale samarbejde for at gennemføre besparelser 
af størst mulig effektivitet; agtpågivenhed over for 
farerne ved produktionsmæssige og finansielle 
koncentrationer er dog påkrævet. 
5.2. Imidlertid findes der mange lovgivnings- og 
beskatningsmæssige forhold, som endnu i dag virker 
hæmmende på de mest effektive samarbejdsformer 
mellem virksomheder, såvel på forsknings- og innova-
ti onsområdet som inden for servicesektoren. 
5.3. De endnu ikke færdigudarbejdede bestem­
melser om gruppedispensation for aftaler om patentli­
censer skal bidrage til en fornuftig løsning på proble­
merne vedrørende anvendelsen af artikel 85, stk. 3. 
Forordningsforslaget skal tillige skabe større juridisk 
klarhed og sikkerhed og navnlig tilveje­
bringe et mere F&U- og teknologioverførselsvenligt 
klima ('). 
Det er derfor ønskeligt, at man med de bestemmelser, 
som for tiden er under udarbejdelse, og som langt fra 
opfordrer virksomhederne til ikke at indgå licensaf­
taler, erkender, at patenter og industriel ejendomsret 
fungerer som konkurrenceinstrumenter og som 
instrumenter i de teknisk-økonomiske fremskridt. 
Samtlige virksomheder bør, uanset deres størrelse, 
kunne deltage i udvekslingen af teknologi og viden. I 
et system med korrekt beskyttelse af ejendomsretten 
er et mere aktivt licensmarked også forudsætningen 
for den ønskværdige befordring af innovationspro-
cessen, som tillige bør fremmes gennem passende 
forskningsincitamenter. 
5.4. Hvad angår distributionssektoren, bør konkur­
rencepolitikkens primære mål være en rationalisering 
af distributionskanaler og -metoder, således at man 
undgår misbrug, som afspejler sig i detailpriserne. 
Eneforhandling og selektiv distribution bør anskues 
ud fra deres positive funktion for de sektorers 
vedkommende, hvor objektive grunde (i forbindelse 
(') Udkast til Kommissionens forordning (EØF) om anven­
delse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af 
patentlicensaftaler, EFT nr. C 58 af 3. 3. 1979, s. 12. med produktets karakteristika (2) og producentens 
ansvar) berettiger til en særlig veludbygget, kyndig 
distribution. 
Handelsleddet bør fortsat være pluralistisk og de små 
og mellemstore virksomheder bevares. 
5.5. Med hensyn til »aftaler« lægger EFs nuvæ­
rende situation op til en konkurrencepolitik, der — 
som led i omstruktureringen af sektorer og virksom­
heder — indtil der er genetableret en tilfredsstillende 
balance anvender undtagelserne i traktatens artikel 
85, stk. 3, på sådanne eventuelle del-aftaler — også 
mellem konkurrenter — som har til formål at øge 
produkternes konkurrenceevne, især over for tredje­
lande (3). 
Det bør stadig nøje overvåges, at der ikke sker 
misbrug af dominerende stilling. 
5.6. I henseende til virksomhedssammenslutninger 
må man være opmærksom på, at eventuelle 
ordninger, hvis udformning og gennemførelse ikke er 
så fleksibel og gradueret som påkrævet, virker forskel­
ligt. 
I særdeleshed må man være opmærksom på, at der 
medlemsstaterne imellem består historisk eller socio­
økonomisk betingede forskelle, som i de forskellige 
sektorer har affødt en forskelligartet markeds- og 
produktionsstruktur og følgelig har resulteret i mere 
eller mindre snævre sammenslutninger. 
Selv om mange, ikke blot konjunkturbetingede, men 
også strukturelt betingede forhold, som i øvrigt 
hænger sammen med den vanskelige beskæftigelses­
situation, tilskynder til foranstaltninger, som er fri for 
formelle eller juridiske hindringer, hersker der 
enighed om, at en vis kontrol er nødvendig (") (5). 
Det forordningsforslag, som endnu er til behandling i 
Rådet, kan blive en tilfredsstillende referenceramme, i 
den udstrækning der tages realistisk hensyn til spørgs­
målets mangfoldige aspekter (6). 
(2) Samling af Domstolens Afgørelser 1977, s. 1903. 
(J) Europa-Parlamentets beslutning om situationen i den 
europæiske automobilindustri, pkt. 2, EFT nr. C 28 af 
9. 2. 1981, s. 21, pkt. 24. 
(4) EFT C 192 af 10. 8. 1978; s. 21, skriftlig forespørgsel nr. 
210/78, svarets pkt. 1 og 2. 
(5) Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om forslag 
til Rådets forordning om kontrol med virksomhedssam­
menslutninger, pkt. I — »Grundlæggende principper« 
EFT nr. C 8£ af 26. 7. 1974, s. 20. 
(6) EFT nr. C 282 af 12. 11. 1979, s. 5-6, skriftlig forespørg­
sel nr. 225/79. 
Nr. C 322/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.12.81 
5.7 Med hensyn til de direktiver om selskabsret, som 
endnu ikke er vedtaget, bør man snarest fremme 
konsultations- og vedtagelsesproceduren, uden at 
man dog dermed skal tro, at alle problemer kan løses 
samtidig (') (2). 
Kommissionen bør bl.a. sætte alt ind på at få vedtaget 
forordningsforslaget om oprettelse af europæiske 
firmagrupper, som i mange tilfælde er en velegnet 
selskabsform. 
5.8. Gennemførelsen af konkurrencereglerne 
afspejler sig også direkte i virksomhedernes omkost­
ninger p.g.a. de procedurer og den tid, som reglernes 
gennemførelse kræver, idet det kan trække ud med at 
få skabt juridisk klarhed, ligesom parternes interesser 
skades. 
Fremskyndelse af procedurerne ville føre til mindre 
juridisk usikkerhed; men man må dog ikke af den 
grund undlade at undersøge kendsgerningerne 
grundigt og træffe de bedst mulige beslutninger. 
Den juridiske ramme bør som helhed forbedres 
gennem større aktindsigt og bedre information, 
opmærksomhed over for den kendsgerning, at visse 
dokumenter er fortrolige, passende svarfrister, 
mundtlig høring, præcisering af anklager samt en 
mere detaljeret redegørelse for fakta og begrundelser 
0 O-
1 sager, som ikke afsluttes med formelle kendelser, 
bør metoderne og procedurerne også undersøges 
indgående, så beslutninger og information bliver mere 
objektiv. 
5.9. Et vigtigt led i konkurrencepolitikken er 
endvidere overvågeise af, at virksomhedernes reklame­
virksomhed er redelige (5). 
5.10 Om selve lovgrundlaget skal afslutningsvis 
siges, at Domstolen i en række domme har bekræftet, 
at forbudene i artikel 85 og 86 finder direkte anven­
delse i den nationale lovgivning, og at der nu må 
(') Forslag til femte direktiv om aktieselskabers struktur og 
organer (EFT nr. C 131 af 13. 12. 1972, s. 49.) 
(2) Ændret forslag til et syvende direktiv om koncernregn­
skaber (EFT nr. C 14 af 17. 1. 1979) s. 2. 
C) Samling af Domstolens Afgørelser 1979; s. 462; 
(4) Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens 
Ottende Beretning om Konkurrencepolitikken, EFT 
nr. C 85 af 8. 4. 1980, pkt. 20, s. 43. 
(5) Forslag til Rådets direktiv om tilnærmelse af medlemssta­
ternes ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser 
om vildledende og illoyal reklame, EFT nr. C 70 af 
21. 3. 1978, s. 4. herske enighed om, at EF-ret i princippet går forud 
for national ret. 
Nok vil den tiltagende harmonisering af de nationale 
lovgivninger og fællesskabslovgivningen gå i retning 
af at mindske den teoretiske risiko for konflikt, men 
det er dog ønskværdigt, at udviklingen i de nationale 
lovgivninger (som jo er forskellige fra medlemsland til 
medlemsland) bibringer det fornødne supplement til 
en decentral, effektiv konkurrencepolitik som dog må 
rumme mulighed for et snævert samarbejde medlems­
staterne imellem. 
6. Forbrugerbeskyttelse 
Konkurrencepolitikken bør suppleres og nøje 
sammenknyttes med EFs forbrugerbeskyttelses­
politik. (6). 
Information og, mere generelt, markedsgennemsig-
tighed er grundlæggende' garantier for, at også 
forbrugerne — lige så vel som virksomhederne — frit 
kan foretage deres valg. Informationen skal imidlertid 
ikke udelukkende komme fra udbudssiden; der må 
gives forbrugeren mulighed for at bedømme alterna­
tive muligheder ved hjælp af et mere rationelt og 
afbalanceret system. 
I denne henseende er oplysning om priser særlig 
betydningsfuld, eftersom forbrugerne i den nuvæ­
rende økonomiske situation netop tager priserne som 
det tydeligste udtryk for inflationens omfang. 
Samtidig kan det dog ikke hævdes, at konkurrencepo­
litikken alene har haft held til på markedet at skabe 
baggrund for ensartede eller ækvivalente priser på 
ensartede, konkurrerende varer (7) 
Virksomhedernes teknisk-produktionsmæssige for­
hold, distributionsplanlægning og salgspolitik er 
fortsat ret så forskelligartede, ligesom beskatningen 
bestemt heller ikke er ensartet (8). 
(6) EFT nr. C 198 af 4. 8. 1980, s. 75 (skriftlig forespørgsel 
nr. 434/80, svarets første sætning). 
O EFT nr. C 214 af 27. 8. 1979, (skriftlig forespørgsel 
nr. 194/79, svarets pkt. 1). 
(') EFT nr. C 214 af 27. 8. 1979 (skriftlig forespørgsel 
nr. 194/79, svarets pkt. 2). 
10.12.81 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 322/13 
Det er imidlertid ønskeligt, at man i konkurrencepoli­
tikken opmærksomt følger prisudviklingen, navnlig 
dér hvor der konstateres uforklarligt store prisfor­
skelle, og i tide griber effektivt ind, når der er tale om 
egentlig misbrug og forskelsbehandling; prisforskelle 
er dog ikke i sig selv bevis på misbrug eller forskels­
behandling; dette hænger bl.a. sammen med den 
endnu ikke gennemførte integrering af markederne 
og visse samhandelshindringers fortsatte beståen. 
7. Konkurrencepolitikkens grundprincipper 
Da der inden for EF findes »åben« konkurrence, er 
der også behov for en ligeså »åben« konkurrencepo­
litik, dvs. en fleksibel, global, realistisk og dynamisk 
politik, som tager hensyn til de omskiftelige sociale 
og økonomiske forhold inden for EF, til udviklingen i 
den internationale samhandel og til sådanne økono­
miske og produktionsmæssige forhold i tredjelande, 
som øver indflydelse på EFs forbindelser udadtil. 
Man kan dog kun vanskeligt kræve at ville nyde godt 
af frihandelens og dermed en sund og effektiv 
konkurrences fordele uden samtidig at acceptere og 
overholde spillets regler, som strækker sig fra 
korrekte priser og korrekt reklame til opgivelse af 
aftaler og misbrug, som krænker principperne om 
ikke-fordrejet konkurrence eller særlig monopollov­
givning i EF-, nationalt eller regionalt regi (*). 
Selv om en overvågen således ikke er et måj i sig selv, 
er det af afgørende betydning at føre kontrol. 
EF skal i sin konkurrencepolitik drage omsorg for 
effektiv konkurrence mellem produktet og tjenestey­
delser inden for det fælles marked, men skal — i 
Bruxelles, den 30. april 1981. særdeleshed i forholdet til tredjelande — forhindre 
anormal konkurrence, dumping, misbrug, skjulte 
protektionistiske modforholdsregler samt enhver form 
for ændring og fordrejning af konkurrencevilkårene. 
På internationalt plan ville det være ønskeligt, om der 
blev taget initiativer for at forhindre, at tredjelandes 
monopollovgivning fører til konkurrencefordrej­
ninger; her er samarbejde landene imellem ønskeligt. 
Generelt gælder det, at en velgennemtænkt EF-politik 
— hvor man løbende nøje vurderer udviklingen i den 
internationale ressourceallokering og arbejdsdeling — 
kan yde et effektivt bidrag til bekæmpelse af såvel 
inflationen som beskæftigelseskrisen, alt imens der 
levnes et passende spillerum både for konkurrence og 
samarbejde mellem virksomheder inden og uden for 
EF. 
En koordinering af EFs politik på de forskellige 
områder må tillægges stor betydning. Foranstaltnin­
gerne skal være i overensstemmelse med traktatens 
målsætninger og være indbyrdes forenelige. Der bør 
herske tilsvarende overensstemmelse og forenelighed 
mellem de nationale foranstaltninger i de forskellige 
sektorer (2). 
Endelig er det nødvendigt med en passende forøgelse 
af Kommissionens ressourcer, således at Kommissi­
onen kan fungere mere effektivt og får mulighed for 
under kollektivt ansvar at udfylde sin grundlæggende, 
uerstattelige rolle i videreudviklingen i Fællesskabet. 
Tomas ROSEINGRAVE 
Formand 
for Det økonomiske og sociale Udvalg 
(') Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om 
»Rapport om visse strukturelle aspekter ved væksten« 
pkt. 2.2.2.1. EFT nr. C 146 af 16. 6. 1980, s. 11. (2) Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens 
Syvende Beretning om Konkurrencepolitikken, EFT nr. 
C 261 af 6. 11. 1978, s. 50, pkt. 20.