DA Den Europæiske Unions Tidende C 182/60

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgsom Håndtering af udfordringerne knyttet til olie

(2009/C 182/13)

Hovedordfører: Frederic Adrian OSBORN

Europa-Parlamentet besluttede den 21. november 2008 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om:

Håndtering af udfordringerne knyttet til olie.

Den 12. november 2008 henviste Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs præsidium det forberedende arbejde til Den Faglige Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet.

På grund af sagens hastende karakter udpegede Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg på sin 450. plenarforsamling den 14.-15. januar 2009, mødet den 14. januar 2009, Frederic Adrian OSBORN til hovedordfører og vedtog følgende udtalelse med 140 stemmer for, 6 imod og 2 hverken for eller imod.

1. Sammenfatning og konklusioner

1.1 De to faktorer, som vil være afgørende for olieindustriens udvikling i de kommende årtier, er:

— De tiltagende klimaændringer, som i vidt omfang skyldes stigende CO2-emissioner fra afbrændingen af fossile brændstoffer.

— Verdens begrænsede energireserver og de gradvist stigende tekniske og politiske vanskeligheder med at få sikker og let adgang til de resterende reserver.

1.2 Samspillet mellem disse to faktorer leder på nuværende tidspunkt verden ud i en stadig mere usikker situation, idet stigende CO2-emissioner sætter yderligere fart på klimaændringerne, og fordi et øget olieforbrug bringer os tættere på det tidspunkt, hvor et begrænset udbud kan føre til kritisk mangel og økonomiske forstyrrelser.

1.3 Den eneste rigtige løsning på klimakrisen er, at verdensøkonomien foretager en hurtig omlægning af energigrundlaget og ændrer den nuværende situation, hvor afhængigheden af fossile brændstoffer er for stor. Det er nødvendigt, at den globale efterspørgsel efter olie om et par år holder op med at stige, og at den derefter falder støt til et meget lavere niveau i midten af dette århundrede. Denne udfordring er særligt presserende for Europa, fordi det er så afhængigt af olieimport.

1.4 Fund af nye oliekilder bliver mere og mere sjældne og er ofte ledsaget af politiske og miljømæssige problemer. Verden generelt (og Europa i særdeleshed) vil være bedre stillet og mere sikker, hvis olieafhængigheden kan mindskes.

1.5 Europas efterspørgsel bør inden 2050 nedbringes med mindst 50 % og sandsynligvis endnu mere.

1.6 Markedet kan ikke selv gennemføre overgangen til andet end olie.

1.7 Skattemæssige foranstaltninger, der sigter mod at øge prisen på olie (1) (og andre fossile brændstoffer) i forhold til andre energikilder ved at beskatte kul og olie eller handlen med CO2-tilladelser, har en vigtig rolle at spille og bør videreudvikles. Men der vil desuden være behov for andre sektorspecifikke foranstaltninger.

1.8 Den Europæiske Unions emissionshandelsordning bør udformes således, at der fastsættes en mindstepris for CO2 for at gøre markedet mere sikkert. Mindsteprisen bør derefter over de kommende tre årtier hæves gradvist, så der lægges større og større markedspres på samtlige aktører til at gå bort fra fossile brændstoffer.

1.9 I transportsektoren er der behov for følgende vigtige ændringer:

— Storbyer, byer og andre beboelsesområder skal planlægges således, at rejseafstande og — tider mindskes mest muligt.

— Fortsat forbedring af energieffektivitet og CO2-præstationer i fly, skibe, toge og alle former for vejtransportmidler.

— Der skal i højere grad satses på — Jernbaner frem for fly; — Offentlig transport frem for privat transport; — El- eller brintdrevne køretøjer frem for køretøjer med forbrændingsmotorer; — Cykling og gang i så vid udstrækning som muligt.

1.10 I private boliger og andre bygninger vil brugen af olie (og andre fossile brændstoffer) til opvarmning, nedkøling og madlavning gradvist skulle erstattes af elektricitet fra grønne energikilder.

1.11 Brugen af vedvarende energikilder til fremstilling af elektricitet skal øges så hurtigt som muligt. Fossile brændstoffer vil dog uvægerligt i de næste mange år blive ved med at være det vigtigste brændstof til elektricitetsproduktion, og det er derfor afgørende at udvikle og installere CO2-opsamling og –lagring så hurtigt som muligt. Brugen af olie som brændstof til el-produktion bør ophøre, men i det omfang olie fortsat bruges, bør der ligesom ved brug af kul anvendes CO2-opsamlingsteknologi.

1.12 En ny generation af atomkraftværker kan muligvis i nogle lande spille en rolle med at lette overgangen til en kulstoffattig økonomi. Men investering i denne sektor bør ikke få lov til at aflede ressourcer og den politiske opmærksomhed fra udviklingen af vedvarende energi.

1.13 Den Europæiske Union og dens medlemsstater er på et tidligt tidspunkt gået i spidsen med at omlægge politikker i den rigtige retning på alle disse områder, men der er fortsat behov for en mere vidtrækkende og hurtigere omstilling. EU er også nødt til at søge at få lignende tilsagn fra andre udviklede lande og afsætte omfattende finansielle ressourcer til at fremme tilsvarende tiltag i udviklingslandene.

1.14 Civilsamfundet skal i langt højere grad og mere systematisk inddrages i arbejdet med at skabe bevidsthed om og accept af de nødvendige forandringer, specielt når det gælder livsstil og adfærd.

1.15 På verdensplan står olieindustrien for fremtiden over for en dobbelt udfordring:

— Den skal hjælpe verden med at tilpasse sig en situation med en støt faldende olieafhængighed;

— Den skal anvende sine store ressourcer i form af viden, ekspertise og finansiel vægt til at blive (eller hjælpe andre med at blive) pionerer på området for de nye ikke-fossile brændstofteknologier.

2. Kulstofudledninger og klimaændringer

2.1 Risikoen for ødelæggende klimaforandringer forårsaget af tiltagende drivhusgasudledninger er en af verdens største udfordringer i det 21. århundrede.

2.2 IPCC har slået fast, at hvis man vil begrænse den globale temperaturstigning forårsaget af drivhusgasudledninger til højst 2o C over det førindustrielle niveau, skal stigningen af CO2-udledningerne inden for 5-10 år ophøre og derefter frem til år 2050 falde støt med mellem 50 og 85 % i forhold til 2000-niveauet.

2.3 Dette vil kræve en radikal ændring af de nuværende forbrugsmønstre og produktionsmetoder i hele verden af et sådant omfang, at det svarer til en ny industriel revolution. Nedbringelser af emissioner fra olieforbrænding skal bidrage til den overordnede begrænsning af CO2-emissionerne. Det ville hjælpe, hvis der blev etableret et generelt accepteret forløb eller benchmark for den gradvise sænkning af den globale efterspørgsel efter olie i de kommende fire årtier og i den forbindelse også et nærmere specificeret forløb for Europa. Europas olieforbrug skal inden 2050 nedbringes med mindst 50 % og sandsynligvis endnu mere.

2.4 For øjeblikket stiger det globale olieforbrug stadig år for år, men er nu primært forårsaget af den hastigt stigende efterspørgsel fra vækstøkonomierne. Selv om efterspørgslen i Europa nu er tættere på et stabilt niveau, er vi endnu ikke kommet ind på den nedadgående kurve, som vil være nødvendig.

2.5 Den slags foranstaltninger, som EU nu er ved at indføre med energipakken, er et godt udgangspunkt, men EØSU mener, at Kommissionen snart vil være nødt til at fremsætte forslag om endnu en pakke for at nå det rette reduktionsomfang.

2.6 EU tegner sig for mindre end 20 % af den globale efterspørgsel efter olie. Det vil være lige så vigtigt at sikre lignende tilsagn om at sænke efterspørgslen fra de øvrige udviklede lande og fra vækstøkonomierne i de igangværende forhandlinger om klimaforandringerne.

3. Olieforsyning

3.1 Verdens oliereserver er begrænsede og kan ikke vare evigt. Der gøres fortsat nye oliefund rundt om i verden, men de nye fund er typisk mindre og vanskeligere at udnytte, og de findes somme tider i politisk ustabile eller fjendtligt stemte dele af verden. De kan være dyrere at få i drift.

3.2 Nogle af de nye oliekilder ligger i miljømæssigt sårbare områder som f.eks. de arktiske områder. Andre som f.eks. det canadiske tjæresand vil være vanskeligere at have med at gøre, og selve udvindingsprocessen vil i sig selv give anledning til omfattende CO2-emissioner. Det ville være bedst om muligt at undgå at bruge disse kilder eller i det mindste udskyde brugen heraf, indtil man kan anvende bedre miljøsikkerhedsforanstaltninger og CO2-opsamling.

3.3 EU står over for særlige olieforsyningsproblemer. Oliekilderne i Europa er ved at være udtømte, og Europa bliver stadig mere afhængigt af import, som nu tegner sig for mere end 80 % af forsyningerne.

3.4 Europas situation risikerer at blive vanskeligere i fremtiden. Olieforsyningerne kan tænkes at blive vanskeligere tilgængelige eller blot meget dyrere. Udsvingene på udbuds- og prissiden kan også tænkes at tage til.

3.5 Dette mulige problem på forsyningssiden understreger, hvor vigtigt det er, at vi i EU gør hastige fremskridt med at gøre os mindre afhængige af olie. Jo hurtigere vi kan sænke den overordnede efterspørgsel og omstille os til at bruge andre mere lettilgængelige energikilder, jo større uafhængighed og sikkerhed vil vi få, og jo større pres kan vi lægge på andre for at få dem til at gøre en indsats for at mindske efterspørgslen med det sigte at bekæmpe klimaforandringerne.

4. Hvad skal der gøres? — Omstilling til andre energikilder end olie

4.1 Olie anvendes primært i transportsektoren, men der anvendes ligeledes en væsentlig mængde til opvarmning af boliger og til madlavning, til opvarmning og nedkøling af andre bygninger, til el-produktion og som råmateriale i den petrokemiske industri. På alle disse områder vil det være nødvendigt at reducere eller fjerne afhængigheden af olie så hurtigt som muligt.

4.2 I transportsektoren er der behov for tre ændringer

— Storbyer, byer og andre boligområder skal planlægges således, at rejseafstande og — tider mindskes mest muligt.

— Fortsat forbedring af energieffektivitet og CO2-præstationer i fly, skibe, toge og alle former for vejtransportmidler.

— Der skal i højere grad satses på — Jernbaner frem for fly — Offentlig transport frem for privat transport; — El- eller brintdrevne køretøjer frem for køretøjer med forbrændingsmotorer; — Cykling og gang i så vid udstrækning som muligt.

4.3 Luftfarten er muligvis nødt til fortsat fortrinsvis at anvende olie til væsentlige formål i de kommende to-tre årtier. Den skal dog foretage så mange effektivitetsforbedringer som muligt, og i videst muligt omfang bør udvidelse af højhastighedstognettet gives forrang frem for lufttransport. Man bør ligeledes søge at modvirke yderligere stigninger inden for lufttransporten og udvidelse af lufthavne.

4.4 Inden for skibsfarten bør man konstant søge at forbedre effektiviteten, og man bør aktivt fremme innovative ideer som f.eks. brug af supplerende vindenergi med henblik på at reducere brændstofforbruget.

4.5 Husholdningernes olieforbrug

Det vil være nødvendigt at udfase direkte afbrænding af fossile brændstoffer i ildsteder, kedler og komfurer, og husholdningerne vil som standardbrændstof skulle bruge elektricitet (som i stigende grad trækker på lokalt baseret vedvarende energiproduktion såvel som el-nettet) eller lokalt produceret bæredygtigt brænde. Det er nødvendigt at opstille en tidsplan for denne omstilling.

4.6 Oliesituationen i erhvervslivet

Det vil være nødvendigt med en tilsvarende omstilling i industrien og handelssektoren, hvad angår alle former for opvarmning og andre anvendelser. I de tilfælde, hvor der i de industrielle processer fortsat anvendes fossile brændstoffer som råmateriale, skal der i de enkelte sektorer foretages en analyse for at afdække, i hvilket omfang kulstofudledninger fra disse processer kan opsamles og lagres, og hvor det er muligt erstattes med ikke-fossile brændstoffer.

4.7 El-produktion

Det vil være nødvendigt at gøre en stor indsats for at udbygge brugen af alle former for vedvarende energi til fremstilling af elektricitet så hurtigt som muligt. De målsætninger, EU har opstillet, er et godt udgangspunkt, men der skal gøres mere for at bringe de forskellige teknologier på markedet til overkommelige priser.

4.8 Kul (og i mindre udstrækning andre fossile brændstoffer) vil i adskillige årtier blive ved med at være et vigtigt brændstof i el-produktionen. Kulstofopsamling og –lagring bør udvikles snarest muligt. Det bør derefter ligeledes gøres obligatorisk at installere denne teknologi på samtlige resterende oliedrevne kraftværker.

4.9 En ny generation af kernekraftværker vil muligvis også kunne spille en rolle. Kernekraftteknologi har imidlertid sine egne problemer med bæredygtighed, og denne sektor bør ikke få lov til at tiltrække ressourcer og aflede den politiske opmærksomhed fra en mere udbredt brug af bæredygtig energi og energieffektivitet, som er de vigtigste mål for omstillingen.

4.10 For at hjælpe alle de berørte parter med at planlægge disse ændringer ville det være en god idé at fastlægge vejledende fremgangsmåder til at nå op på de besparingsniveauer, der skal nås inden for de enkelte delsektorer, som anvender olie, og at fastlægge en forventet tidsplan for disse omstillinger på såvel globalt som regionalt plan.

5. Hvad skal der gøres? Politiske foranstaltninger til at mindske afhængigheden af fossile brændstoffer og til at fremme diversificering af energiforsyningen

5.1 Mange af de foranstaltninger, der skal til for at fremme og promovere omstillingerne, er allerede velkendte. Den vifte af foranstaltninger, der indgår i Kommissionens nylige energipakke, dækker mange af punkterne og bør være et godt udgangspunkt for videreudvikling. Overalt i verden, inklusive i Europa, skal viften af foranstaltninger udvides og gennemføres med større energi og hast.

5.2 Skatteforanstaltninger til korrekt prissætning af CO2-emissioner

Fossile brændstoffer bør bære de samlede omkostninger ved CO2-emissionerne. Det kræver enten beskatning af produkter, der forårsager CO2-emissioner (som f.eks. benzin), eller rationering af CO2-tilladelser eller begge dele.

5.3 EU's CO2-handelsordning bør kraftigt fremhjælpes, så der sendes et klart og vedvarende signal til markedet om, at der er fordele ved at mindske forbruget af fossile brændstoffer og gå over til andre brændstoftyper. Der skal rettes op på uregelmæssighederne, og undtagelserne skal mindskes. Frem for alt skal ordningen udvides til resten af den industrialiserede verden og snarest muligt ligeledes til vækstøkonomierne. Dette bør være en af de vigtigste målsætninger for de internationale klimaforhandlinger.

5.4 Det ville måske være en god idé at udforme ordningen således, at der fastsættes en mindstepris for CO2, så der skabes større sikkerhed på markedet. Mindsteprisen kunne eventuelt derefter over de kommende tre årtier hæves gradvist, så der lægges større og større markedspres på samtlige aktører til at gå bort fra fossile brændstoffer.

5.5 Reguleringsforanstaltninger

Skattemæssige foranstaltninger er ikke i sig selv nok til at opnå den nødvendige omstilling til andet end olie. Efterspørgslen er for uelastisk, og politiske forpligtelser gør det umuligt at hæve priserne på olieprodukter for hurtigt. Der er behov for et omfattende program med reguleringsforanstaltninger, som kan skabe højere standarder og sætte en stopper for ineffektive processer og produkter. Der skal også ydes støtte til forskning, udvikling og indførelse af de nye påkrævede teknologier.

5.6 Hvad effektivitet angår, er der akut behov for et omfattende program til forbedring af standarderne for energieffektivitet af alle energiforbrugende produkter og tjenester. Europa har fortsat et stykke vej at gå, både når det gælder om at fastsætte standarder og sikre, at de overholdes. Opvarmning og nedkøling af bygninger foregår f.eks. på en særdeles ineffektiv måde, og der er behov for et stærkt handlingsprogram, hvis man vil sikre hurtige forbedringer.

5.7 Særligt vigtige er standarder for mindskelse af køretøjers CO2-emissioner. EØSU hilser de nye standarder, man nu er enedes om, velkomne, men opfordrer indtrængende til, at der fastsættes endnu strengere normer for de kommende år, således at der lægges en fast plan, som bilindustrien kan indordne sig efter. Det næste skridt, som det nu haster med at foretage, er fastlæggelse af et tilsvarende stramt program for gradvis forbedring af emissioner fra varebiler og tungere godskøretøjer. Også her bør tiltag i EU modsvares af tilsvarende bestræbelser i andre dele af verden.

5.8 Forskning, udvikling og finansiel støtte

Nogle af de nye påkrævede teknologier befinder sig fortsat på udviklingsstadiet og kræver omfattende støtte og fremme fra den offentlige sektors side, hvis man vil sikre, at de indføres snart og udbredes vidt. Opsamling og lagring af CO2, yderligere udvikling af vedvarende energiformer, tredje og fjerde generation af vedvarende energiformer, eldrevne (eller brintdrevne) køretøjer og den dertil nødvendige infrastruktur falder alle inden for denne kategori og kræver alle omfattende offentlig støtte for at få dem ordentligt lanceret på verdensmarkedet så hurtigt som muligt.

5.9 Der er behov for omfattende investeringer i jernbanesektoren for at udbrede elektrificeringen og gøre togrejse til det bedste alternativ til flyrejser på de fleste korte strækninger i Europa og i andre dele af verden.

5.10 Inddragelse af civilsamfundet

Der må gøres meget mere for at bringe den brede offentlighed, erhvervslivet, fagforeninger og andre civilsamfundsorganisationer ind i et partnerskab, så de kan deltage i den fælles indsats.

— Borgerne bør opmuntres og anspores til at spille deres rolle f.eks. via forbedring af husholdningernes effektivitet, brug af grønnere energiformer til belysning, opvarmning, indkøb af mere energieffektive varer og tjenester, og mindskelse af CO2-effekten af deres ordinære færden og i forbindelse med ferier. Efter vores mening er en stigende del af befolkningen og civilsamfundsorganisationerne parate og villige til at træde i aktion, hvis blot de får et stærkt og politisk fingerpeg om, hvad der forventes af dem, ledsaget af passende incitamenter til handling.

— Mange lokale og regionale myndigheder har allerede udstukket visioner og udvist modigt politisk lederskab på dette område. De skal opmuntres og anspores til at gå videre.

— Også erhvervslivet bør anspores til at gøre yderligere fremskridt. Erhvervslivet skal anspores og opmuntres til at forbedre energieffektiviteten i sine transaktioner og skaffe energi fra lav-CO2-kilder. Der bør gøres mere systematisk og kraftigt brug af lovgivning til at øge alle produkttypers og tjenesters energimæssige ydeevne.

— Fagforeninger har også en vigtig rolle at spille. Mange af deres medlemmer står i første række med henblik på at levere energieffektive forbedringer og sprede praktiske oplysninger, og deres potentielle bidrag bør anerkendes og fremmes. Med korrekt forvaltning ventes de nye produktionsformer at give lige så mange beskæftigelsesmuligheder som de gamle CO2-intensive produktionsmetoder.

5.11 Alle disse foranstaltninger vil skulle vedtages og nøje håndhæves i Europa, hvis man vil mindske den overordnede efterspørgsel efter fossile brændstoffer, herunder især olie. Det vil også være nødvendigt at fremme disse foranstaltninger hos andre parter i industrilandene og i stigende grad i vækst- og udviklingsøkonomierne.

5.12 Vækst- og udviklingsøkonomierne har selv mulighed for at blive innovative kræfter og pionerer i den kulstoffattige økonomi, og de bør aktivt opmuntres til at gå i den retning. Handelspolitikker bør ingen steder i verden nogensinde anvendes til at beskytte ældre, mindre CO2-effektive industrier.

6. Tilpasning i olie- og gasindustrien

6.1 Så længe verdensøkonomien fortsat er afhængig af olie, må olieindustrien naturligvis arbejde på at dække det behov. Det ville imidlertid være forkert, hvis olieindustrien bare fortsatte som om intet var hændt. Der er en række områder, hvor den internationale olieindustri kan og bør forventes at bidrage til omstillingen til en mere kulstoffattig økonomi:

— Den skal anerkende, at det er nødvendigt at omstille den globale økonomi til i de kommende årtier at gøre mindre udstrakt brug af fossile brændstoffer og at omlægge tankegang, planlægning og adfærd i overensstemmelse hermed.

— Olieindustrien skal fortsat forbedre sine CO2-præstationer på sit eget virkefelt.

— Den skal bruge biomasse eller andre CO2-neutrale ressourcer i stedet for fossile brændstoffer i sine produkter, hvor det kan lade sig gøre på en bæredygtig måde.

— Olieindustrien skal bruge sin omfattende knowhow og finansielle vægt til at bidrage til andre aspekter af omstillingen og til en så hurtig som mulig udvikling og ibrugtagen af CO2-opsamling og -lagring.

— Den skal arbejde tæt sammen med bilindustrien om at fremskynde overgangen til køretøjer med lave eller ingen CO2-emissioner.

6.2 Den Europæiske Union, medlemsstaterne og andre landes regeringer bør for deres vedkommende opretholde en tæt dialog med den internationale olieindustri for at forsøge at skabe en fælles forståelse for, hvilket forløb der skal følges mod et lavere olieforbrug, og skabe passende incitamenter for at anspore (og om nødvendigt tvinge) industrien til at gøre fremskridt inden for disse fire nøgleområder.

6.3 På investeringssiden så EØSU gerne, at olieindustrien brugte flere kræfter på at hjælpe til med overgangen til en verden med lavere olieefterspørgsel i fremtiden og færre kræfter på at udvikle mere marginale oliekilder, specielt når disse i sig selv vil forårsage alvorlige miljøskader.

6.4 EØSU mener, at der er udviklingsmuligheder på biobrændselsområdet (navnlig større brug af biomasse), men mener, at der bør opstilles kriterier for bæredygtighed, som kan tænkes at begrænse mulighederne for at udvide denne teknologi. Det ser lovende ud for pyrolyse af biomasse til biokul (eller trækul), som kan tilsættes jordbunden, der dermed forbedres og anvendes som CO2-dræn. I transportsektoren ser elektricitet eller hydrogen mere lovende ud som langsigtede løsninger. Der bør fortsat føres indgående diskussioner med de relevante industrisektorer for at søge at fastlægge, hvordan disse omstillinger bedst gennemføres.

6.5 Eftersom olieprisen er steget, har industrien allerede et stærkt økonomisk incitament til at forbedre effektiviteten i forbindelse med udvinding og raffinering og til at minimere transportomkostningerne. Direktivet om brændstoffers kvalitet vil være et yderligere nyttigt incitament i den retning, og det vil desuden være et incitament til at indføre biobrændsel.

6.6 Beskatning af olieprodukter er allerede en væsentlig indtægtskilde for regeringerne, og indtægterne kan tænkes at stige yderligere, når CO2-tilladelser bortauktioneres i videre udstrækning. En del af provenuet herfra bør øremærkes til at fremme udviklingen af de nye energiteknologier, der er brug for. Man kunne også overveje at give olieindustrien selv et incitament til at spille en større rolle i overgangen til den kulstoffattige økonomi ved at tilbyde olieselskaberne skattenedsættelser eller afskrivninger på de nødvendige investeringer.

Bruxelles, den 14. januar 2009 Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg Mario SEPI

(1) EØSU behandler spørgsmålet om oliepriser mere indgående i sin kommende udtalelse CESE 348/2008 Tackling af de højere oliepriser, som er udvalgets reaktion på Kommissionens meddelelse »Tackling af de højere oliepriser«.