31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 356/55 
Forslag til Rådets direktiv om samordning af medlemsstaternes love og administrativt fastsatte 
bestemmelser om sanering og likvidation af kreditinstitutter 
KOM(85) 788 endelig udg. 
(85/C 356/10) 
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE 
FÆLLESSKABER HAR — 
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det 
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, 
stk. 2, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen, 
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, 
under henvisning til udtalelse fra det økonomiske og 
sociale Udvalg, og 
ud fra følgende betragtninger: 
I overensstemmelse med traktatens mål skal en harmo­
nisk udvikling af de økonomiske aktiviteter inden for 
hele Fællesskabet fremmes ved at afskaffe enhver be­
grænsning i etableringsfriheden og retten til at udveksle 
tjenesteydelser inden for Fællesskabet; 
parallelt med afskaffelsen af disse begrænsninger bør 
der fastsættes regler med henblik på den situation, der 
kan opstå, når et kreditinstitut kommer i vanskelig­
heder, herunder navnlig når det pågældende kreditinsti­
tut har filialer i andre medlemsstater; 
den nuværende struktur inden for kreditinstitutsekto­
ren, hvor adgangen til at optage og udøve virksomhed i 
samtlige medlemsstater er underkastet myndighedernes 
tilsyn, berettiger, at der indføres foranstaltninger, der 
er specifikke for disse institutter, og som tager sigte på 
sanering og likvidation; 
de i medlemsstaterne gældende lovgivninger og sædva­
ner går i retning af, når et kreditinstitut kommer i 
økonomiske vanskeligheder, at iværksætte sanerings­
foranstaltninger for derved at afværge dets insolvens 
navnlig med det formål at bevare indskydernes tillid til 
banksystemet; 
det ville være meget vanskeligt at få tilvejebragt ensarte­
de lovgivninger og sædvaner uden først at have indført 
en ordning, i henhold til hvilken medlemsstaterne gensi­
digt anerkender de foranstaltninger, de hver især måtte 
træffe for at løse de økonomiske vanskeligheder, som 
institutter i hjemlandet står overfor; 
kompetencen til at iværksætte saneringsforanstaltnin­
ger over for et kreditinstitut, der opererer i flere 
medlemsstater, bør henhøre under myndighederne i en 
enkelt medlemsstat, nemlig den hvori kreditinstituttet 
har sit hjemsted, og de pågældende myndigheder skal 
være beføjet til at anvende deres egen lovgivning uden 
for det nationale territorium, om end med pligt til i 
passende omfang at høre de kompetente myndigheder 
i andre berørte medlemsstater; 
det med saneringen tilsigtede mål kan kun nås, dersom 
medlemsstaterne afskaffer enhver retlig bestemmelse, 
der er til hinder for, at saneringsforanstaltninger truffet 
af myndighederne ved kreditinstituttets hjemsted kan 
finde anvendelse på dets filialer; en bekendtgørelse, hvorved kreditorer og aktionærer 
får meddelelse om iværksættelse af visse saneringsfor­
anstaltninger, er ønskelig og undertiden også nødvendig 
i de lande, hvor der findes filialer, og herunder navnlig 
dersom de pågældende foranstaltninger kan begrænse 
visse af disse personers rettigheder; 
det er nødvendigt at forudse en procedure, der åbner 
mulighed for en hurtig tilpasning af direktivet til den 
udvikling, som på nationalt plan og i lyset af de gjorte 
erfaringer til stadighed finder sted med hensyn til 
medlemsstaternes lovgivning vedrørende sanerings­
foranstaltninger; 
med henblik herpå er det ønskeligt, at Det rådgivende 
Udvalg, der blev nedsat i henhold til Rådets direktiv 
77I7%QIE®¥{1), får tillagt øgede beføjelser, således at 
Udvalget herefter får mulighed for at afgive en udtalelse 
om, hvorvidt en påtænkt ændring skal godkendes eller 
afvises på fællesskabsplan; 
træffes der ikke saneringsforanstaltninger eller mislyk­
kes de, skal et kriseramt kreditinstitut likvideres; i så 
fald må dér fastsættes visse bestemmelser med henblik 
på at få koordineret banktilsynsmyndighedernes opga­
ver i forbindelse med likvidationens gennemførelse; 
de kompetente myndigheder spiller ikke alene en vigtig 
rolle før likvidationens påbegyndelse, derved at de for­
inden iværksætter saneringsforanstaltninger, men også 
efter likvidationens påbegyndelse, idet de skal sikre en 
korrekt afvikling af likvidationen; 
en tilbagekaldelse af tilladelsen til at drive bankvirk­
somhed er en af de nødvendige konsekvenser, når kre­
ditinstituttet træder i likvidation; i visse særlige tilfælde 
kan de kompetente myndigheder dog opretholde tilla­
delsen af hensyn til likvidationens gennemførelse; 
på kreditinstitutområdet betragtes et kreditinstitut sam­
men med dets filialer — sålænge de driver virksomhed 
— som en enhed, der med hensyn til likviditeten og 
solvensen er underkastet tilsyn af de kompetente myn­
digheder ved hjemstedet; det ville være uhensigtsmæs­
sigt at opgive denne regel på det tidspunkt, hvor kre­
ditinstituttet træder i likvidation; 
en ligebehandling af kreditorerne kan kun sikres, der­
som kreditinstituttet likvideres under overholdelse af 
princippet om likvidationens enhed og universalitet, 
således at kun én stats administrative og judicielle myn­
digheder har kompetence, at kun hjemlandets lovgiv­
ning vedrørende likvidation finder anvendelse, og at 
likvidationen kan få ekstra-territoriale virkninger; 
men likvidationen bør dog være underkastet særlige 
regler, dersom instituttet er solvent; frivillig likvidation 
(') EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30. 
Nr. C 356/56 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
efter de i vedtægterne fastsatte regler forudsætter såle­
des, at instituttet er solvent; der bør fastsættes en be­
stemmelse om, at de ansvarlige myndigheder har kom­
petence til — sålænge likvidationen står på — at påse, 
at instituttet er solvent; 
en koordination af de kompetente myndigheders opga­
ver i forbindelse med sanering og likvidation skulle ved 
hjælp af visse tilpasninger ligeledes være mulig for så 
vidt angår filialer af kreditinstitutter, hvis hjemsted er 
beliggende uden for Fællesskabet; 
indskydernes interesser skal i tilfælde af likvidation af 
et insolvent kreditinstitut sikres gennem de i medlems­
staterne eksisterende garantiordninger, dvs. inden for 
samme land uden diskrimination mellem filialer af 
indenlandske kreditinstitutter og filialer af kreditinsti­
tutter fra andre EF-lande og subsidiært inden for samme 
institut uden diskrimination mellem indskud, foretaget 
i kreditinstituttets hjemland, og indskud foretaget i de 
af kreditinstituttets filialer, der er etableret i andre 
stater, for så vidt der i sidstnævnte ikke findes nogen 
indskudsgarantiordning — 
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: 
AFSNIT I 
Anvendelseområde og definitioner 
Artikel 1 
1. Dette direktiv finder anvendelse på kreditinstitut­
ter og deres filialer, som defineret i artikel 1, første og 
tredje led, i direktiv 77/780/EØF, og under hensyntagen 
til de betingelser og undtagelser, der er fastsat i samme 
direktivs artikel 2. 
2. Nærværende direktivs bestemmelser om filialer af 
et kreditinstitut med hjemsted uden for Fællesskabet 
finder kun anvendelse, når det pågældende kreditinsti­
tut har filialer i mindst to af Fællesskabets medlems­
stater. 
Artikel 2 
1. Ved saneringsforanstaltninger forstås i nærværen­
de direktiv de foranstaltninger, som træffes med henblik 
på at opretholde eller genoprette et kreditinstituts finan­
sielle situation, og som opfylder følgende betingelser: 
a) de skal være opført på den liste, der er indeholdt i 
bilaget, 
b) de skal have til formål at forhindre, at kreditinstitut­
tet træder i likvidation, 
c) de skal være vedtaget, før kreditinstituttet erklæres 
insolvent. 
2. Foranstaltninger, der træffes a) inden for rammerne af et normalt tilsyn med kre­
ditinstitutter, jf. artikel 7 i direktiv 77/780/EØF, 
eller med det formål at skride ind over for en over­
trædelse af den gældende lovgivning, 
b) inden for rammerne af konkurs, akkord eller enhver 
anden allerede iværksat likvidationsprocedure, 
betragtes ikke som saneringsforanstaltninger, uanset 
om de er medtaget på den liste, der er indeholdt i 
bilaget. 
3. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger og de 
myndigheder, der har kompetence til at iværksætte 
dem, fastsættes i den i bilaget nævnte lovgivning. 
Artikel 3 
I dette direktiv forstås ved: 
— hjemland: den medlemsstat, hvori et kreditinstitut 
har sit hjemsted; 
— værtslande: enhver medlemsstat, bortset fra hjem­
landet, hvori et kreditinstitut, der har hjemsted i 
en anden medlemsstat, har oprettet en filial, som 
defineret i artikel 1, tredje led, i direktiv 77/780/ 
EØF; 
— kompetente myndigheder: de myndigheder, som har 
kompetence til at meddele og inddrage tilladelsen 
og/eller føre tilsyn med kreditinstitutternes virksom­
hed, jf. artikel 3, 4, 6, 7 og 8 i direktiv 77/780/ 
EØF, samt enhver anden myndighed, der er nævnt i 
bilaget til nærværende direktiv, og som har til opga­
ve at iværksætte saneringsforanstaltninger. 
AFSNIT II 
Saneringsforanstaltninger 
A. Kreditinstitutter med hjemsted inden for Fællesskabet 
Artikel 4 
1. Hjemlandets myndigheder og domstole har kom­
petence til, i overensstemmelse med de dér gældende 
bestemmelser, regler og praksis, at træffe beslutning om 
iværksættelse af en eller flere saneringsforanstaltninger i 
et kreditinstitut og dets filialer. 
2. De saneringsforanstaltninger, der iværksættes af 
de kompetente myndigheder eller den kompetente dom­
stol i hjemlandet, finder også anvendelse på kreditinsti­
tuttets filialer i de øvrige medlemsstater og får således 
fuld virkning over for disse filialers ledere og kreditorer, 
uanset om de regler i værtslandet, som disse er underka­
stet, ikke hjemler sådanne foranstaltninger, og uanset 
om de betingelser, der er gældende herfor i værtslandet, 
ikke er opfyldt. 
3. Har hjemlandets kompetente myndigheder eller 
kompetente domstol truffet beslutning om iværksættel­
se af en eller flere saneringsforanstaltninger, kan de 
kompetente myndigheder eller den kompetente domstol 
31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 356/57 
i værtslandet ikke iværksætte eller opretholde sane­
ringsforanstaltninger af den i artikel 2 omhandlede 
art, medmindre hjemlandets kompetente myndigheder 
bestemmer andet. 
Artikel 5 
De kompetente myndigheder i hjemlandet skal, før de 
træffer beslutning om iværksættelse af saneringsforan­
staltninger — på den ene eller anden måde — underrette 
værtslandets kompetente myndigheder herom og ind­
hente disses udtalelse om foranstaltningens virkninger i 
værtslandet, medmindre den pågældende foranstaltning 
helt klart ikke vil få væsentlige virkninger for en filial 
i en anden medlemsstat. 
Artikel 6 
Finder værtslandets kompetente myndigheder det nød­
vendigt på deres område at iværksætte en eller flere af 
de i artikel 2 omhandlede saneringsforanstaltninger, 
har de pligt til at underrette hjemlandets kompetente 
myndigheder herom. 
Skønner hjemlandets kompetente myndigheder efter at 
have modtaget denne underretning, at de vanskelig­
heder, den pågældende filial befinder sig i, ikke giver 
anledning til at bringe artikel 4, stk. 1 og 2, i anvendelse 
meddeler de dette til værtslandets myndigheder, som 
da kan træffe beslutning om iværksættelse af en eller 
flere saneringsforanstaltninger på deres område. 
Artikel 7 
1. Såfremt iværksættelsen af saneringsforan­
staltninger vedtaget i henhold til artikel 4, stk. 1 og 2, 
direkte berører kreditorer i et værtsland, og såfremt der 
i hjemlandet findes retsmidler mod beslutningen om 
iværksættelse af saneringsforanstaltningen, kan hjem­
landets myndigheder, dersom de finder noget sådant 
nødvendigt, for kreditinstituttets regning lade et eks­
trakt af denne beslutning bekendtgøre i De Europæiske 
Fællesskabers Tidende samt i to landsdækkende dagbla­
de i hvert værtsland. 
2. Hjemlandets kompetente myndigheder kan, hvis 
de finder det hensigtsmæssigt, give de kreditorer, hvis 
rettigheder berøres, og som er bosiddende i Fælles­
skabet, direkte og individuel meddelse om denne foran­
staltning. 
3. Bekendtgørelsen eller den særskilte meddelelse 
skal på de berørte medlemstaters nationale sprog inde­
holde oplysning om den vedtagne beslutnings formål 
og retsgrundlag, om klagefrister samt nøjagtig angivelse 
af adressen på de myndigheder eller den domstol, for 
hvilken klage kan indbringes. 
4. Beslutningen om saneringsforanstaltninger træder 
i kraft, uanset om den i stk. 1 til 3 omhandlede bekendt­
gørelse har fundet sted, og får umiddelbar virkning over for kreditorerne, medmindre de kompetente myn­
digheder i hjemlandet eller den dér gældende lovgivning 
om sådanne foranstaltninger fastsætter andet. 
5. Medmindre der gives særskilt meddelelse til kredi­
torerne, regnes klagefristen fra datoen for bekendtgørel­
sen i De Europæiske Fællesskabers Tidende. 
B. Kreditinstitutter med hjemsted uden for Fællesskabet 
Artikel 8 
1. Så længe der ikke er foretaget samordning af 
medlemsstaternes lovgivning om filialer af kreditinsti-. 
tutter med hjemsted uden for Fællesskabet, kan 
værtslandets myndigheder og domstole over for disse 
filialer iværksætte saneringsforanstaltninger i henhold 
til de bestemmelser, regler og praksis, der er gældende 
på deres område, medmindre andet er fastsat i aftaler 
indgået med hjemlandet i overensstemmelse med trakta­
ten og på grundlag af princippet om gensidighed. 
2. Finder den kompetente myndighed i en medlems­
stat, der er værtsland for en filial af et kreditinstitut 
med hjemsted uden for Fællesskabet, det nødvendigt at 
iværksætte en eller flere saneringsforanstaltninger af 
den i artikel 2 nævnte art, skal myndigheden imidlertid 
før vedtagelsen af sådanne foranstaltninger — på den 
ene eller anden måde — underrette de kompetente 
myndigheder i de andre medlemsstater, hvor det pågæl­
dende kreditinstitut har filialer, der er opført på den i 
artikel 3, stk. 7, i direktiv 77/780/EØF omhandlede 
liste, som hvert år offentliggøres i De Europæiske Fæl­
lesskabers Tidende. 
3. Er det nødvendigt at gribe ind omgående, kan 
en meddelelse om den pågældende foranstaltning, der 
opholdelig tilstilles de andre værtslandes kompetente 
myndigheder, træde i stedet for den i stk. 2 omhandlede 
underretning. 
4. De kompetente myndigheder i et andet værtsland 
kan beslutte, at de saneringsforanstaltninger, de har 
fået underretning om, jf. stk. 2 eller 3, også skal gælde 
for filialer beliggende i dette værtsland og således have 
fuld virkning for disse filialers ledere og kreditorer, 
uanset om de bestemmelser, de i henhold til stk. 1 er 
underkastet, ikke hjemler sådanne foranstaltninger, og 
uanset om de fastsatte betingelser herfor ikke er opfyldt, 
medmindre aftaler af den i ovenstående stk. 1 nævnte 
art finder anvendelse. 
5. Den bekendtgørelse, der i henhold til artikel 7, 
stk. 1 og 2, normalt skal finde sted på foranledning af 
hjemlandets kompetente myndigheder, skal ved anven­
delse af stk. 4 i nærværende artikel i stedet finde sted 
på foranledning af den i stk. 2 omhandlede kompetente 
myndighed i værtslandet. 
Nr. C 356/58 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
C. Tilpasning af direktivet til ændringer i medlemsstaternes lov­
givning 
Artikel 9 
1. Den i bilaget indeholdte liste over saneringsforan­
staltninger ændres og suppleres efter den i denne artikel 
fastlagte fremgangsmåde. 
2. Ønsker en medlemsstat at ændre eller supplere den 
i bilaget indeholdte liste over foranstaltninger, meddeler 
den Kommissionen den påtænkte foranstaltning med 
angivelse af, om foranstaltningen medfører dispositio­
ner, der kan berøre kreditorernes rettigheder eller ej. 
3. En repræsentant for Kommissionen anmoder for­
manden for Det rådgivende Udvalg for Banklovgivning, 
som blev nedsat ved direktiv 77/780/EØF, — i det 
følgende benævnt Udvalget — om at forelægge den 
foreslåede foranstaltning for Udvalget og anmoder, så­
fremt dette skønnes nødvendigt, om at Udvalget indkal­
des til hastemøde. 
4. Udvalget afgiver udtalelse om denne foranstalt­
ning med kvalificeret flertal på to tredjedele af stemmer­
ne; såfremt den påtænkte ændring vedrører en foran­
staltning, der kan berøre kreditorernes rettigheder, afgi­
ver Udvalget dog sin udtalelse med enstemmighed. 
5. Afgiver Udvalget en positiv udtalelse om den til 
listen foreslåede ændring, vedtager Kommissionen den 
påtænkte foranstaltning. 
6. Afgiver Udvalget ikke positiv udtalelse, forelægger 
Kommissionen omgående Rådet, der træffer afgørelse 
med kvalificeret flertal, et forslag til den foranstaltning, 
der skal træffes. Har Rådet ikke truffet afgørelse efter 
udløbet af en frist på seks måneder fra den dag, hvor 
det fik sagen forelagt, vedtager Kommissionen den fore­
slåede foranstaltning. Denne bestemmelse finder ikke 
anvendelse, når foranstaltningen vil kunne berøre kredi­
torernes rettigheder. I dette tilfælde forelægger Kom­
missionen Rådet et forslag til direktiv efter reglerne i 
traktaternes artikel 149. 
7. Medlemsstaterne kan uden at afvente Udvalgets 
og Rådets beslutninger vedtage den pågældende foran­
staltning; bestemmelserne i nærværende direktiv, navn­
lig artikel 4, stk. 2 og 3, finder imidlertid ikke anvendel­
se på de beslutninger, der træffes i forbindelse med 
denne foranstaltning. 
Artikel 10 
Hver medlemsstat drager omsorg for, at der ikke er 
nogen retlige hindringer for, at de saneringsforan­
staltninger, der i henhold til artikel 4 måtte blive vedta­
get af hjemlandets kompetente myndigheder eller kom­
petente domstol, kan finde anvendelse på de filialer af 
kreditinstitutter med hjemsted i en anden medlemsstat, der er oprettet på deres område; med henblik herpå 
vedtager de under overholdelse af de almindelige prin­
cipper i deres respektive lovgivninger de fornødne love 
og administrative bestemmelser. 
AFSNIT III 
Likvidation 
A. Kreditinstitutter med hjemsted inden for Fællesskabet 
Artikel 11 
1. De kompetente myndigheder i hjemlandet høres 
om enhver anmodning fra kreditorer, debitorer eller 
offentlige myndigheder om iværksættelse af retslig likvi­
dation. 
2. Kreditinstituttet likvideres i overensstemmelse 
med hjemlandets lovgivning, medmindre andet er fast­
sat i nærværende direktiv eller i konventionen om kon­
kurs, akkord og tilsvarende bobehandlinger. 
3. En beslutning om likvidation af et kreditinstitut, 
der træffes af de administrative myndigheder, af dom­
stole eller likvidationsmyndigheder, har ligeledes rets­
virkning over for kreditinstituttets filialer i andre 
medlemsstater og bevirker, at der over for disse ikke 
kan iværksættes andre likvidationsprocedurer, jf. dog 
artikel 12, stk. 2. 
Artikel 12 
1. De kompetente myndigheder i hjemlandet høres, 
inden et kreditinstituts vedtægtsmæssige organer træf­
fer enhver beslutning om frivillig likvidation. 
2. Frivillig likvidation af et kreditinstitut er ikke til 
hinder for, at der efter anmodning fra hjemlandets 
kompetente myndigheder iværksættes en administrativ 
eller retslig likvidation, såfremt de vedtægtsmæssige 
organer ikke gennemfører den frivillige likvidation på 
tilfredsstillende måde, eller1 såfremt der er begrundet 
frygt for, at kreditinstituttet ikke er i stand til at indfri 
sine forpligtelser over for sine kreditorer. 
Artikel 13 
1. Når der, uden at der forinden har været vedtaget 
saneringsforanstaltninger, eller uden at de vedtagne sa­
neringsforanstaltninger har ført til det ønskede resultat, 
iværksættes likvidation af et kreditinstitut, inddrager 
hjemlandets kompetente myndigheder kreditinstituttets 
tilladelse efter den i artikel 8 i direktiv 77/780/EØF 
fastsatte fremgangsmåde. 
31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 356/59 
2. I særlige tilfælde kan den eller de personer, der 
har til opgave at likvidere kreditinstituttet, uanset tilla­
delsens inddragelse fortsætte med at udøve visse af 
kreditinstituttets aktiviteter under tilsyn af hjemlandets 
kompetente myndigheder og med disses samtykke, så­
fremt dette er nødvendigt af hensyn til likvidationen. 
Denne bestemmelse finder kun anvendelse i værtslan­
det, for så vidt den dér gældende lovgivning om inddra­
gelse af tilladelsen til at udøve bankvirksomhed ikke 
fastsætter andet. 
3. Ved frivillig likvidation kan den i artikel 3 i direk­
tiv 77/780/EØF omhandlede tilladelse opretholdes ind­
til likvidationens afslutning på betingelse af, at institut­
tet fortsat opfylder de betingelser, der er knyttet til 
tilladelsen. 
Artikel 14 
1. Likvidationen gennemføres under tilsyn af de 
kompetente myndigheder i hjemlandet i samarbejde 
med de kompetente myndigheder i værtslandet. 
2. Likvidatorerne er bemyndiget til på samtlige 
medlemsstaters område at udøve alle de beføjelser, de 
er bemyndiget til at udøve på det lands område, hvor 
likvidationen iværksættes. Uanset om lovgivningerne i 
den medlemsstat, hvori likvidationen iværksættes, ikke 
indeholder hjemmel til at udpege flere likvidatorer, kan 
de kompetente myndigheder i et værtsland, såfremt de 
finder dette nødvendigt, anmode om udpegelse af en 
likvidator blandt de personer, der fungerer som likvida­
torer på deres eget område; tilsvarende gælder, at så­
fremt der i lovgivningen i den medlemsstat, hvor likvi­
dationen iværksættes, er hjemmel til at delegere visse 
beføjelser til andre personer, skal disse på begæring 
af de kompetente myndigheder i værtslandet udpeges 
blandt de personer, der i dette land kan fungere som 
likvidatorer. 
B. Kreditinstitutter med hjemsted uden for Fællesskabet 
Artikel 15 
1. Såfremt lovgivningen i et værtsland indeholder 
hjemmel til at likvidere en filial af et kreditinstitut med 
hjemsted uden for Fællesskabet, iværksættes likvidatio­
nen af de kompetente myndigheder eller domstole i 
dette værtsland. 
2. De i stk. 1 omhandlede myndigheder i værtslandet 
inddrager denne filials tilladelse, hvis den pågældende 
filial var meddelt særskilt tilladelse, jf. artikel 4, stk. 4, 
i direktiv 77/780/EØF. 
3. De i stk. 1 og 2 nævnte kompetente myndigheder 
underretter de kompetente myndigheder i andre 
værtslande om inddragelsen af tilladelsen og iværksæt­
telsen af likvidationen. 4. De kompetente myndigheder i de andre værtslan­
de — udover det i stk. 1 og 2 nævnte — hvor et 
kreditinstitut har filialer, kan i givet fald inddrage den 
særskilte tilladelse, der måtte være udstedt til filialen 
på deres område. 
5. I særlige tilfælde kan den eller de personer, der 
har fået til opgave at gennemføre likvidationen, uanset 
tilladelsens inddragelse, med myndighedernes samtykke 
og/eller under de kompetente domstoles opsyn, fortsæt­
te med at udøve visse af filialens aktiviteter, såfremt 
der findes hjemmel herfor i værtslandets lovgivning. 
6. Tilladelsens inddragelse har ikke til følge, at de 
kompetente myndigheder i værtslandet ophører med at 
føre tilsyn med filialens virksomhed. 
AFSNIT IV 
Indskudsgarantiordning 
Artikel 16 
1. Hver medlemsstat påser, at de indskudsgaran­
tiordninger, der findes på deres område, også dækker 
indskuddene i de derværende filialer af kreditinstitutter 
med hjemsted i en anden medlemsstat. 
2. I en overgangsperiode — så længe der ikke findes 
en indskudsgarantiordning i alle medlemsstater — påser 
disse, at de indskudsgarantiordninger, hvori kreditinsti­
tutterne med hjemsted på deres område deltager på 
samme vilkår, som er gældende for indskud i hjemlan­
det, kan dække indskuddene i filialer i medlemsstater, 
hvor der ikke findes nogen garantiordning. 
AFSNIT V 
Afsluttende bestemmelser 
Artikel 17 
1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og 
administrative bestemmelser for senest den 1. januar 
1990 at efterkomme dette direktiv. 
De underretter straks Kommissionen herom. 
Medlemsstaterne kan fastsætte, at nævnte bestemmelser 
først finder anvendelse to år efter nævnte dato. 
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vig­
tigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det 
område, der er omfattet af dette direktiv. 
Artikel 18 
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. 
Nr. C 356/60 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
BILAG 
Lister over de saneringsforanstaltninger, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, i udkast til direktiv om samordning af 
medlemsstaternes love og administrativt fastsatte bestemmelser om sanering og likvidation af kreditinstitutter 
BELGIEN 
Banker 
— Undersøgelser på stedet og ekspertvurderinger 
Artikel 19, afsnit 3, nr. 2, afsnit 4, i décret royal nr. 185 af 9. juli 1935 om tilsyn med banker og regler 
for emission af obligationer og værdipapirer (straffebestemmelse: artikel 42, nr. 9 i nævnte décret royal). 
Kompetent myndighed, der træffer beslutning om iværksættelse af en undersøgelse eller en vurdering: 
Bankkommissionen (»Commission Bancaire«). 
Kompetente myndigheder, der gennemfører undersøgelsen eller vurderingen: Bankkommissionen og 
Banque Nationale de Belgique efter anmodning fra Bankkommissionen. 
— Beskikkelse af en særlig tilsynsførende 
Artikel 25, stk. 1, afsnit 1 og 2, nr. 1, og stk. 2, i décret royal nr. 185 af 9. juli 1935 (straffebestemmelse, 
der kan bringes i anvendelse, dersom der foretages dispositioner uden forudgående tilladelse fra den 
særlige tilsynsførende: artikel 42, nr. 2a, i nævnte décret royal). 
Kompetent myndighed, der beskikker den særlige tilsynsførende: Bankkommissionen. 
— Hel eller delvis suspension af et kreditinstituts aktiviteter 
Artikel 25, stk. 1, afsnit 1 og 2, nr. 2, og stk. 3, i décret royal nr. 185 af 9. juli 1935 (straffebestemmelse, 
der kan bringes i anvendelse, dersom der foretages dispositioner i strid med en beslutning om suspension 
af kreditvirksomhed: artikel 42, nr. 2a, i nævnte décret royal). 
Kompetent myndighed, der træffer beslutning om suspension af virksomhed: Bankkommissionen; en 
beslutning om suspension kan påklages til finansministeriet, som stadfæster eller omstøder beslutningen. 
Private sparekasser 
— Undersøgelser på stedet og ekspertvurderinger 
Artikel 16, stk. 4, nr. 2, og stk. 5, i bestemmelserne om tilsyn med private sparekasser, kodificeret ved 
décret royal af 23. juni 1967 (straffebestemmelse: artikel 35 i de kodificerede bestemmelser). 
Kompetent myndighed, der træffer beslutning om iværksættelse af en undersøgelse eller ekspertvurdering: 
Bankkommissionen. 
Kompetente myndigheder, der forestår undersøgelsen eller ekspertvurderingen: Bankkommissionen og 
Banque Nationale de Belgique, efter anmodning fra Bankkommissionen. 
— Beskikkelse af en særlig tilsynsførende 
Artikel 17a, stk. 1, afsnit 1 og 2, nr. 1, og stk. 2, i de kodificerede bestemmelser (straffebestemmelse: 
artikel 32, nr. 4, i de kodificerede bestemmelser). 
Kompetent myndighed: Bankkommissionen. 
— Hel eller delvis suspension af et kreditinstituts aktiviteter 
Artikel 17a, stk. 1, afsnit 1 og 2, nr. 2, og stk. 3, i de kodificerede bestemmelser (straffebestemmelse: 
artikel 32, nr. 4, i de kodificerede bestemmelser). 
Kompetent myndighed og klageinstans: Bankkommissionen; en beslutning om suspension kan påklages 
til finansministeriet, som stadfæster eller omstøder beslutningen. 
— Den udøvende myndighed kan i henhold til dekretet tilbagekalde en privat sparekasses tilladelse til at 
drive sparekassevirksomhed med henblik på at træffe egnede foranstaltninger til sikring af indskydernes 
rettigheder (navnlig overførsel af særlig beskyttede opsparingsmidler og behæftede aktiver). 
Artikel 23 i de kodificerede bestemmelser. 
Selskaber, der falder ind under kapitel 1 i loven af 10. juni 1964 
— Undersøgelser på stedet og ekspertvurderinger 
Artikel 6, stk. 1, afsnit 3, nr. 2, og afsnit 4, i lov af 10. juni 1964 om kapitalfremskaffelse ved henvendelse 
til offentligheden (straffebestemmelse: artikel 13, nr. 4, i loven). 
31. 12. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 356/61 
Kompetent myndighed, der træffer beslutning om iværksættelse af en undersøgelse eller ekspertvurdering: 
Bankkommissionen. 
Kompetente myndigheder, der forestår undersøgelsen eller ekspertvurderingen: Bankkommissionen og 
Banque Nationale de Belgique efter anmodning fra Bankkommissionen. 
— Beskikkelse af en særlig tilsynsførende 
Artikel 9a, stk. 1, afsnit 1 og 2, nr. 2, og stk. 2, i loven (straffebestemmelse: artikel 13, nr. 5, i loven). 
Kompetent myndighed: Bankkommissionen. 
— Hel eller delvis suspension af et kreditinstituts aktiviteter 
Artikel 9a, stk. 1, afsnit 1 og 2, nr. 2, og stk. 3, i loven (straffebestemmelse: artikel 13, nr. 5, i loven). 
Kompetent myndighed og klageinstans: Bankkommissionen; en beslutning om suspension kan påklages 
til finansministeriet, som stadfæster eller omstøder beslutningen. 
Offentlige kreditinstitutter 
Sparekasse for den almindelige opsparings- og pensionskasse (»Caisse d'Épargne de la Caisse Générale 
d'Épargne et de Retraite«) 
— Undersøgelser på stedet og ekspertvurdering 
Artikel 1, stk. 2, i arrété royal nr. 2 om tilsyn med Caisse d'Épargne de la Caisse Générale d'Épargne et 
de Retraite. 
Kompetent myndighed, der træffer beslutning om iværksættelse af en undersøgelse eller ekspertvurdering: 
Bankkommissionen. 
De kompetente myndigheder, der forestår undersøgelsen eller ekspertvurderingen: Bankkommissionen og 
Banque Nationale de Belgique efter anmodning fra Bankkommissionen. 
— Andre foranstaltninger 
Ingen specielle foranstaltninger; Parlamentets og regeringens ansvarsområde. 
DANMARK 
§ 46 i lov nr. 35 af 30. januar 1981. 
Tilsynet med banker og sparekasser kan træffe beslutning om betalingsstandsning for banker eller sparekasser, 
når det er nødvendigt af hensyn til indskydernes interesser. Beslutningen om betalingsstandsninger kan ikke 
ophæves af banken eller sparekassen uden tilsynsmyndighedernes godkendelse. 
Beslutningen skal anmeldes til »Skifteretten«, som er en del af domstolssystemet. 
FRANKRIG 
Foranstaltningerne i lov nr. 84/46 af 24. januar 1984 om kreditinstitutters virksomhed og tilsyn med 
kreditinstitutter. 
Foranstaltninger, som iværksættes af Bankkommissionen (»Commission bancaire«): 
— påbud (artikel 43); 
— beskikkelse af en midlertidig administrator (artikel 44); 
— forbud mod visse transaktioner og andre begrænsninger i udøvelsen af bankvirksomhed (artikel 45, stk. 3); 
— midlertidig suspension eller afskedigelse af én eller flere af de personer, der reelt er ansvarlige for den 
førte politik med hensyn til kreditinstituttets virksomhed (artikel 45, stk. 4 og 5). 
Foranstaltninger, der skal iværksættes af Nationalbankdirektøren: 
— organisering af de øvrige kreditinstitutters bistand med sigte på foranstaltninger, der er nødvendige for 
at beskytte indskydernes og tredjeparters interesser, 
— sikre banksystemets funktion og bevare det lokale bankvæsens omdømme (artikel 52). 
TYSKLAND 
Foranstaltninger i medfør af § 46 i bankloven (K.W.G.): 
— instrukser til ledelsen; 
— forbud mod eller begrænsninger i adgangen til at modtage indskud eller yde lån; 
— forbud mod ejernes eller ledelsens fortsatte udøvelse af virksomhed eller begrænsninger heri; 
— beskikkelse af personer, der skal føre tilsyn med instituttet. 
Nr. C 356/62 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31. 12. 85 
Foranstaltninger i medfør af § 46 a i bankloven (K.W.G.) (l): 
— forbud mod at foretage betalinger eller afhændelse af aktiver; 
— standsning af den løbende kundeekspedition; 
— forbud mod at modtage betalinger, som ikke er bestemt til betaling af gæld over for et kreditinstitut. 
Kompetent myndighed: Forbundsbanktilsynet (Bundesaufsichtsamt fik das Kreditwesen). 
GRÆKENLAND 
Foranstaltninger, der er fastsat i 
a) lov 1665/1951 om banktilsyn, likvidation af banker ved det offentliges foranstaltning, beskikkelse af en 
tilsynsførende, frivillig likvidation og tilbagekaldelse af tilladelse; 
b) lov 236/75 om beskikkelse af en midlertidig tilsynsførende i særlig alvorlige tilfælde, der kræver hurtigt 
indgreb; 
c) lov 431/76 om tvungen forhøjelse (med 100%) af bankers aktiekapital i visse situationer, hvor der 
foreligger insolvens; 
d) lov 2292/1953 (særlig artikel 10 til 12) om tvungen sammenslutning af bankselskaber. 
A. Foranstaltninger,, der skal iværksættes af Den græske Nationalbank i henhold til den almindelige lov 
nr. 1266/1982 
i) tvungen forhøjelse af aktiekapitalen i banker (lov 1665/1957, artikel 6); 
ii) beskikkelse af en tilsynsførende (lov 1665/1951, artikel 8); 
iii) beskikkelse af en midlertidig tilsynsførende i særlig alvorlige tilfælde, der kræver hurtigt indgreb (lov 
236/75); 
iv) tvungen forhøjelse (med 100%) af aktiekapitalen i banker, der gentagne gange har været sat under 
administration eller midlertidig administration, og hvis aktiekapital og reserver er mindre end 1/70 af 
den samlede indskudsmasse (lov 431/76). 
B. Foranstaltninger, der skal iværksættes af regeringen (Ministerrådet og handelsministeren) 
Tvungen sammenslutning af banker og tvungen forhøjelse af den oprindelige aktiekapital med mindst 1/3 
(lov 2292/1953, artikel 10 til 12). 
IRLAND 
Foranstaltninger vedrørende godkendte banker, hvor retsgrundlaget er Central Bank Aet af 1971, og hvor 
den kompetente myndighed er Central Bank of Ireland: 
— forbud mod at modtage indskud og foretage betalinger (§21); 
— begrænsning af tilladelsen (§ 10); 
— forbud mod eller begrænsninger i adgangen til at reklamere med henblik på modtagelse af indskud (§ 22). 
Foranstaltninger angående byggeforeninger, hvor retsgrundlaget er Building Societies Aet 1976, og hvor den 
kompetente myndighed er The Registrar of Friendly Societies: 
— begrænsning af tilladelsen (§ 11); 
— lån fra en forening til en anden (§ 24); 
— fusion af foreninger (§ 25); 
— overførsel af og garantistillelse for indgående engagementer (§ 26); 
— godkendelse og registrering af en fusion, jf. § 25, eller overførsel af indgående engagementer, jf. § 26 (§ 
27); 
— registrator har beføjelse til at udpege en granskningsmand eller indkalde til en ekstraordinær generalfor­
samling (§ 29); 
— registrator kan suspendere indlån og betalinger (§ 31); 
— registrator kan suspendere adgangen til at reklamere og føre kontrol hermed (§ 32). 
(') Disse foranstaltninger figurerer ligeledes i artikel I (b) i protokollen til udkastet til konvention om konkurs, akkord og 
tilsvarende bobehandlinger. 
31. 12. 85 De Europæiske  Fællesskabers  Tidende Nr. C 356/63 
ITALIEN 
a) Anmodning  om  oplysninger  om  kreditinstituttets  eller  dets  filialers  økonomiske  situation  (§31  i 
bankloven). 
Kompetent  myndighed:  Banca  d'Italia. 
b) Inspektion  i kreditinstituttet  og dets  filialer  (§ 31 i bankloven). 
Kompetent  myndighed:  Banca  d'Italia. 
c) Indkaldelse  til møder  med  kreditorerne  og kreditinstituttets  ledelse  med  henblik  på at træffe  specielle 
foranstaltninger  (§ 35 i bankloven). 
Kompetent  myndighed:  Banca  d'Italia. 
d) De  interne  administrative  og ledende  organer  opløses,  og i deres  sted  udpeges  særlige  organer  med  henblik 
på sanering  af kreditinstituttet  (§ 57 i bankloven). 
Kompetent  myndighed:  Finansministeriet  efter  forslag  fra Banca  d'Italia  (for  så vidt  angår  udnævnelsen 
af de særlige  organer,  er det kun  Banca  d'Italia). 
e) Midlertidig  suspension  af betalinger  og af indledte  fuldbyrdelsesskridt  for så vidt  angår  kreditinstituttet 
under  den  særlige  administration,  der er nævnt  under  punkt  d) (§ 63 i banklovén). 
Kompetent  myndighed:  Banca  d'Italia. 
f) Midlertidig  suspension  af de rettigheder,  der  tilkommer  kreditinstituttets  administrative  og ledende 
organer,  og beskikkelse  af en embedsmand  fra banktilsynsmyndigheden  til — i deres  sted  — at varetage 
opgaverne  (§ 66 i bankloven). 
Kompetent  myndighed:  Banca  d'Italia. 
g) Tilbagekaldelse  af tilladelsen  til at drive  bankvirksomhed  med  kreditinstituttets  enkelte  filialer  på grund 
af mangler  ved  ledelsen  (§ 34 i bankloven). 
Kompetent  myndighed:  Tværministeriel  komité  for lån og opsparing  (Comitato  interministeriale  per  il 
credito  ed il risparmio  — CICR). 
LUXEMBOURG 
Foranstaltningerne  i loven  af 10. august  1982,  som  regulerer  følgende: 
1) Institut  Monétaire  Luxembourgeois'  ret til at suspendere  kreditinstitutternes  virksomhed; 
2) suspendere  betalinger;  tilsyn  med  ledelsen  og likvidation  af kreditinstitutterne. 
Foranstaltninger,  der træffes  af Institut  Monétaire  Luxembourgeois: 
— påbud  (i tilfælde  af krise)  (artikel  2); 
— suspension  af ledelsen  (artikel  3) (finder  ikke  anvendelse  på offentlige  institutter  i Luxembourg); 
— hel  eller  delvis  suspension  af kreditinstituttets  aktiviteter  (artikel  3). 
Foranstaltninger,  der træffes  af »Tribunal  d'Arrondissement«,  når  den  fungerer  som  handelsret  (i givet  fald 
efter  anmodning  fra Institut  Monétaire  Luxembourgeois): 
suspension  af betalinger  og tilsyn  med  ledelsen  (artikel  7 til 10) (finder  ikke  anvendelse  på offentlige  institutter 
i Luxembourg). 
NEDERLANDENE 
Foranstaltningerne  i lov af 13. april  1978  om tilsyn  med  kreditinstitutter: 
— påbud; 
— hemmelig  beskikkelse  af en administrator  (del  III, afsnit  24); 
— andre  ekstraordinære  indgreb  (del  V, afsnit  31). 
Kompetent  myndighed:  Centralbanken  (De  Nederlandsche  Bank). 
DET  FORENEDE  KONGERIGE 
Foranstaltninger,  som  Bank  of England  kan  træffe: 
— beføjelse  til at udpege  en eller  flere  kompetente  personer  til at undersøge  eller  afgive  indberetning  om et 
godkendt  instituts  finansielle  stilling  og forretningsførelse.  (Banklov  »Banking  Aet«  1979  § 17); 
— beføjelse  til at tilbagekalde  et instituts  tilladelse  (Banklov  »Banking  Aet«  1979  § 7.1 a); 
— beføjelse  til at tilbagekalde  et instituts  tilladelse  og til i stedet  at udstede  en betinget  tilladelse.  (Banklov 
»Banking  Aet«  1979  7.1 b og § 10); 
— beføjelse  til at give  instrukser  med  hensyn  til forretningsførelse,  når instituttets  tilladelse  tilbageholdes 
fuldstændigt  (Banklov  »Banking  Aet«  1979  § 8 og 9).