[pic] | EUROPA-KOMMISSIONEN |

Bruxelles, den 18.1.2011

KOM(2011) 12 endelig

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET

Udvikling af sportens europæiske dimension

SEK(2011) 68 endeligSEK(2011) 67 endeligSEK(2011) 66 endelig

MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET, DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET

Udvikling af sportens europæiske dimension

1. INDLEDNING

EU-samarbejdet og -dialogen om sporten er forbedret betragteligt takket være Hvidbog om idræt fra 2007[1]. Næsten alle foranstaltningerne i "Pierre de Coubertin-handlingsplanen", som ledsagede hvidbogen, er gennemført eller er under gennemførelse. Hvidbogen indeholder en beskrivelse af idrættens særlige kendetegn og anvendelsen af EU-retten vedrørende f.eks. det indre marked og konkurrencen på idrætssektoren. Ved at implementere hvidbogen om idræt har Kommissionen indsamlet nyttig viden om emner, der i fremtiden bør tages op. Nærværende meddelelse erstatter ikke hvidbogen, men bygger på dens fortjenester.

På en række områder er hvidbogen stadig et passende grundlag for EU-relaterede idrætsaktiviteter. Disse omfatter f.eks. fremme af frivillighed inden for idrætten, beskyttelse af mindreårige og miljøbeskyttelse. Hvidbogen skabte også en struktureret dialog med de berørte parter på idrætsområdet, herunder et årligt EU-idrætsforum, og den har dannet grundlag for integrering af idrætsrelaterede aktiviteter i relevante EU-fonde, -programmer og -initiativer. Den kendsgerning, at visse emner ikke behandles nøjere i denne meddelelse, er ikke ensbetydende med, at de ikke længere prioriteres af Kommissionen, men snarere at hvidbogen fortsat er et tilstrækkeligt grundlag, når de tages op i de kommende år.

Som forklaret i hvidbogen er idrættens forskellige aspekter omfattet af diverse traktatbestemmelser. Desuden tildeler Lissabontraktaten EU en støttende, koordinerende og supplerende kompetence inden for sporten, som indebærer en opfordring til at udvikle sportens europæiske dimension (artikel 165 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF)).

Da hvidbogens struktur - i form af tre bredt anlagte kapitler om henholdsvis idrættens rolle i samfundet, idrættens økonomiske dimension og idrættens organisering - afspejler traktatens bestemmelser om sport, betragtes den som nyttig af de berørte parter på idrætsområdet, og den er blevet til et bredt anerkendt værktøj som ramme for aktiviteter og diskussioner; denne struktur er derfor opretholdt i nærværende meddelelse. Hvert kapitel afsluttes med en illustrativ, ikke-udtømmende liste over spørgsmål, som Kommissionen og medlemsstaterne vil kunne tage op inden for disses respektive kompetenceområder.

1.1. Offentlig høring i hele EU

Ved udformningen af denne meddelelse rådførte Kommissionen sig med en lang række berørte parter med henblik på identificering af centrale spørgsmål, der bør tages op på EU-plan, herunder konsultationer med medlemsstaterne og de vigtigste berørte parter på idrætsområdet (EU-idrætsforummet, bilaterale høringer), en online-høring og en uafhængig ekspertgruppe[2]. Kommissionen har også inddraget resultaterne af undersøgelsen "The Lisbon Treaty and EU Sports Policy", som er bestilt af Europa-Parlamentet[3].

Konsultationerne med medlemsstaterne viste, at der var en høj grad af enighed om, at følgende emner burde prioriteres på EU's dagsorden for idræt: fremme af sundhedsfremmende fysisk aktivitet, bekæmpelse af doping, almen uddannelse og erhvervsuddannelse, frivillig indsats og nonprofit-idrætsorganisationer, social integration gennem idræt, herunder idræt for handicappede og ligestilling mellem kønnene inden for idrætten, holdbar finansiering af breddeidrætten og god forvaltningspraksis.

Den ikke-statslige idrætssektor gjorde desuden opmærksom på følgende emner: deltagelsesniveau i idræt, adgang til idræt og fysisk aktivitet på alle uddannelsesniveauer, anerkendelse af frivillig indsats, bekæmpelse af vold og forskelsbehandling, stabil finansiering og behovet for støtte til netværk og udveksling af god praksis på EU-plan.

1.2. Merværdi på EU-plan for idrætten

Kommissionen anerkender idrætsorganisationernes uafhængighed som et fundamentalt princip, når det gælder organisering af idræt. Den anerkender også medlemsstaternes kompetence på dette område i overensstemmelse med nærhedsprincippet. Ikke desto mindre har implementeringen af hvidbogen bekræftet, at foranstaltninger på EU-plan på en række områder kan frembringe betydelig merværdi.

Foranstaltninger på EU-plan tilsigter at støtte medlemsstaternes foranstaltninger og supplere disse, hvor det er relevant, med henblik på at bekæmpe problemer som vold og intolerance i forbindelse med idrætsbegivenheder eller mangelen på sammenlignelige data vedrørende EU's idrætssektor, der kan anvendes som grundlag for politikudformning. Samtidig kan EU-foranstaltninger hjælpe med at tackle idrættens tværnationale udfordringer i Europa, f.eks. ved en koordineret indsats over for doping, svig og aftalt spil eller med hensyn til spilleragenters virksomhed.

EU-foranstaltningerne bidrager også til de overordnede mål i Europa 2020-strategien ved at forbedre beskæftigelsesegnethed og mobilitet, især ved foranstaltninger, der fremmer social integration inden for og gennem idræt, uddannelse og træning (herunder gennem den europæiske referenceramme for kvalifikationer - European Qualifications Framework) og ved hjælp af EU's retningslinjer for fysisk aktivitet.

På alle de områder, der er nærmere behandlet i denne meddelelse, kan EU-foranstaltninger tilvejebringe en platform for forandring og dialog blandt idrættens berørte parter, udbrede god praksis og fremme udviklingen af europæiske netværk inden for idræt. Sideløbende hermed bidrager EU-foranstaltningerne til udbredelse af viden om EU-retten inden for idrætssektoren og fremmer dermed retssikkerheden for europæisk idræt.

For tiden yder Kommissionen støtte til projekter og netværk inden for idrætten, enten ved hjælp af idrætsspecifikke tilskyndelsesforanstaltninger – herunder især de forberedende foranstaltninger inden for idræt – eller ved hjælp af eksisterende programmer på forskellige relevante områder. Det drejer sig blandt andet om livslang læring, folkesundhed, unge, medborgerskab, forskning og teknologisk udvikling, social integration, kampen mod racisme og miljøbeskyttelse.

Mens videreførelsen af tilskyndelsesforanstaltningerne til støtte for de aktioner, der er nævnt i denne meddelelse, vil indgå i diskussionerne i forbindelse med forberedelsen af den næste flerårige finansielle ramme, vil forslagene i dette dokument på kort sigt blive støttet ved igangværende og fremtidige forberedende foranstaltninger og særlige begivenheder inden for idrætten.

2. IDRÆTTENS ROLLE I SAMFUNDET

Idrætten har et stort potentiale, når det gælder om at bidrage til intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst samt nye job ved sin positive indvirkning på social integration, uddannelse og den offentlige sundhed. Den hjælper med at begrænse stigningen i udgifterne til social sikkerhed og sundhed ved at forbedre befolkningens sundhed og produktivitet og ved at sikre en højere livskvalitet i hele alderdommen. Den bidrager til social samhørighed ved at nedbryde sociale skel og forbedrer befolkningens beskæftigelsesegnethed ved sin indvirkning på uddannelsesområdet. Den frivillige indsats inden for idrætten kan bidrage til beskæftigelsesegnethed, social integration og aktivt medborgerskab, især blandt unge. Imidlertid står idrætten også over for en række trusler, som idrætsudøvere – herunder især yngre idrætsudøvere - og borgere bør beskyttes imod, såsom doping, vold og intolerance.

2.1. Kampen mod doping

Doping er stadig en alvorlig trussel mod idrætten. Amatøridrætsfolks anvendelse af dopingstoffer udgør en alvorlig sundhedsfare og kræver forebyggelse, herunder også i fitnesscentrene. Forebyggelse af doping og sanktioner over for doping hører stadig ind under idrætsorganisationernes og medlemsstaternes ansvarsområde. Kommissionen støtter kampen mod doping og den vigtige indsats, der ydes af Det Internationale Antidopingagentur (WADA), nationale antidopingorganisationer (NADO), godkendte laboratorier, Europarådet og UNESCO. Kommissionen hilser den omstændighed velkommen, at de nationale antidopingorganisationer i tiltagende omfang er organiseret som selvstændige organer. Den opfordrer også medlemsstaterne til at vedtage og være fælles om nationale antidopinghandlingsplaner, der tilstræber at sikre koordineringen blandt alle de relevante aktører.

Mange berørte parter opfordrer til en mere aktiv EU-indsats i kampen mod doping, f.eks. ved tilslutning til Europarådets konvention om antidoping inden for rammerne af EU's kompetencer på dette område. Der er behov for at vurdere konsekvenserne af den kompetence, Unionen tillægges artikel 165 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til EU's repræsentation i WADA's styrende organer.

Kommissionen understreger behovet for antidopingregler og for en praksis, der er i overensstemmelse med EU-retten, når det gælder om at respektere fundamentale rettigheder og principper såsom respekten for privatliv og familieliv, beskyttelse af personoplysninger, retten til en retfærdig rettergang og formodning om uskyld. Enhver begrænsning i udøvelsen af disse rettigheder og friheder skal være hjemlet ved lov og respektere essensen af disse rettigheder og proportionalitetsprincippet.

Kommissionen bifalder den nuværende tendens i flere medlemsstater til at indføre strafferetlige bestemmelser over for organiserede netværks handel med dopingstoffer eller til at styrke eksisterende bestemmelser.

2.2. Uddannelse og kvalifikationer inden for idrætten

Den tid, der anvendes til idræt og fysisk aktivitet på uddannelsesområdet, kan uden større omkostninger øges såvel inden for som uden for skolernes undervisningsplaner. Kvaliteten af de fysiske uddannelsesprogrammer og kvalifikationerne hos de lærere, der er involveret heri, giver fortsat anledning til bekymring i en række medlemsstater. Samarbejdet mellem idrætsorganisationerne og uddannelsesinstitutionerne er til gavn for begge sektorer og kan støttes af universiteterne.

Efter Det Europæiske Råds opfordring i 2008 til at tage spørgsmålet om "dobbelte karrierer"[4] op, vil Kommissionen understrege vigtigheden af at sikre, at unge eliteidrætsudøvere tilbydes kvalitetsuddannelser sideløbende med deres idrætstræning. Unge idrætsudøvere, herunder især idrætsudøvere fra tredjelande, der kommer til Europa for at træne og deltage i konkurrencer, er udsat for adskillige risici, der er knyttet til deres udsatte status. Kvaliteten af idrætstræningscentrene og deres personale bør være tilstrækkeligt høj til at beskytte idrætsudøvernes etiske, uddannelsesmæssige og erhvervsmæssige interesser.

Medlemsstaterne og idrætten erkender behovet for bedre kvalificeret personale i idrætssektoren. Den høje grad af professionalisme og bredden i professionerne inden for idrætten kombineret med den tiltagende mobilitet i EU understreger relevansen af at inkludere idrætsrelaterede kvalifikationer i de nationale kvalifikationssystemer og således drage nytte af henvisning til den europæiske referenceramme for kvalifikationer (European Qualification Framework - EQF). Der er behov for yderligere gennemsigtighed med hensyn til validering og anerkendelse af kvalifikationer indhentet af frivillige såvel som kvalifikationer, der kræves i forbindelse med regulerede idrætsrelaterede erhverv.

2.3. Forebyggelse og bekæmpelse af vold og intolerance

Tilskuervold og –uorden er stadig et fænomen, der gør sig gældende i hele Europa, og der er behov for en europæisk strategi, der omfatter foranstaltninger til reducering af de hermed forbundne risici. I samarbejde med Europarådet har EU's indsats indtil nu været koncentreret om at yde borgerne et højt sikkerhedsniveau i kraft af politiets tilstedeværelse ved internationale fodboldbegivenheder. En mere bredt anlagt strategi, der også omfatter andre idrætsgrene, og som er koncentreret om forebyggelse og lovhåndhævelse, vil kræve et stærkere samarbejde blandt de pågældende interessenter, herunder polititjenester, retsmyndigheder, idrætsorganisationer, supporterklubber og offentlige myndigheder.

Som det fremgår af en rapport udgivet for nylig af EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder[5] er racisme, fremmedhad og andre former for intolerance stadig et problem i europæisk idræt, herunder på amatørniveau. Medlemsstaterne opfordres til at sikre fuldstændig gennemførelse i national ret af Rådets rammeafgørelse 2008/913/RIA om bekæmpelse af visse former for og tilkendegivelser af racisme og fremmedhad ved hjælp af straffelovgivningen og til at støtte aktiviteter, der er rettet mod bekæmpelse af disse fænomener.

2.4. Styrkelse af sundheden gennem idræt

Fysisk aktivitet, der er en af de vigtigste faktorer af betydning for helbredet i det moderne samfund, kan yde et stort bidrag til reduceringen af overvægt og fedme og forebyggelse af en række alvorlige sygdomme. Idræt er en grundlæggende bestanddel i ethvert offentligt tiltag, der er rettet mod mere fysisk aktivitet. I 2008 godkendte EU's idrætsministre uformelt EU's retningslinjer for fysisk aktivitet, som indeholder anbefalinger til, hvordan politikker og praksis på EU-plan og på nationalt og lokalt plan kan anvendes til gøre det nemmere for borgerne at være fysisk aktive i forbindelse med deres daglige tilværelse. En række medlemsstater har anvendt retningslinjerne som grundlag for nationale politiske initiativer.

Sundhed og fysisk aktivitet er så tæt forbundne størrelser, at styrkelsen af fysisk aktivitet er en central komponent i hvidbogen fra 2007 "En EU-strategi om sundhedsproblemer i relation til ernæring, overvægt og fedme"[6]. Med henblik på at gennemføre denne strategi har adskillige medlemsstater vist deres vilje til at gøre fysisk aktivitet til et middel til forbedring af sundheden, og adskillige organisationer har forpligtet sig til at gennemføre projekter til fremme af motion til gavn for sundheden.

Der er store forskelle mellem medlemsstaterne, når det gælder niveauet af fysisk aktivitet og den offentlige holdning hertil, og begrebet sundhedsfremmende fysisk aktivitet ("health-enhancing physical activity" - HEPA), der omfatter så forskellige sektorer som idræt, sundhed, uddannelse, byplanlægning, offentlig sikkerhed og arbejdsmiljø, byder på store udfordringer. Det er muligt at fremme fysisk aktivitet fra et tidligt alderstrin i de nationale uddannelsessystemer. Udvekslingen af god praksis på tværs af grænser til støtte for udformning og gennemførelse af retningslinjer for fysisk aktivitet kan med stor fordel varetages på EU-plan, og den bør udvikles yderligere.

2.5. Social integration i og gennem idrætten

Mennesker med handicap har ret til at deltage i idrætsaktiviteter på lige fod med andre. EU og medlemsstaterne har underskrevet en FN-konvention om handicappedes rettigheder, som pålægger dem at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at føre disse rettigheder ud i livet. Det er vigtigt at sikre, at bestemmelserne i denne konvention gennemføres fuldt ud.

På visse områder inden for idrætten er kvinder underrepræsenterede. I overensstemmelse med strategien for ligestilling mellem kvinder og mænd (2010-2015) vil Kommissionen fremme integreringen af kønsaspektet i alle idrætsrelaterede aktiviteter.

Idrætten gør det muligt for indvandrere og deres værtslande at interagere på en positiv måde og fremmer dermed integrationen og den interkulturelle dialog. Idrætten er i tiltagende omfang blevet inddraget i særlige programmer for indvandrere, men der er stor forskel på de metoder, der anvendes på nationalt plan. Idrætten kan også være et middel til fremme af social integration af minoriteter og andre udsatte og underprivilegerede grupper og bidrage til bedre forståelse mellem samfundsgrupper, herunder i områder, hvor der tidligere har været konflikter.

IDRÆTTENS ROLLE I SAMFUNDET |

Kampen mod doping |

Kommissionen: foreslå udkast til mandat ved forhandlingerne for EU's tiltrædelse af Europarådets konvention om antidoping. Kommissionen: finde frem til den mest hensigtsmæssige metode til at styrke foranstaltningerne over for organiserede netværks handel med dopingstoffer, herunder om muligt ved strafferetlige tiltag. Kommissionen: støtte tværnationale antidopingnetværk, herunder netværk, der er koncentreret om forebyggende foranstaltninger rettet mod amatøridræt, idræt for alle og fitness. |

Uddannelse og kvalifikationer inden for idrætten |

Kommissionen: støtte innovationsinitiativer under programmet for livslang læring vedrørende fysiske aktiviteter i skolen. Kommissionen og medlemsstaterne: udvikle EU-retningslinjer for kombinering af idrætstræning og almindelige uddannelse ("dobbelte karrierer"). Kommissionen og medlemsstaterne: støtte inddragelsen af idrætsrelaterede kvalifikationer ved implementeringen af den europæiske referenceramme for kvalifikationer. I denne sammenhæng skal valideringen af ikke-formel og uformel læring i forbindelse med f.eks. frivillige aktiviteter inden for idræt fremmes. |

Forebyggelse og bekæmpelse af vold og intolerance |

Kommissionen og medlemsstaterne: udvikle og implementere sikkerhedsarrangementer og sikkerhedskrav i forbindelse med internationale idrætsbegivenheder, herunder tværeuropæiske træningsprojekter og peer review-projekter for politifolk vedrørende tilskuervold. Kommissionen: yde finansiel støtte til aktiviteter rettet mod bekæmpelse af racisme, fremmedhad, homofobi og hertil knyttet intolerance inden for idrætten. |

Styrkelse af sundheden gennem idræt |

Kommissionen og medlemsstaterne: fortsætte bestræbelserne på at tilvejebringe nationale retningslinjer på basis af EU's retningslinjer for fysisk aktivitet, herunder ved en revisions- og koordineringsproces, og overveje udarbejdelse af et forslag til en henstilling fra Rådet på dette område. Kommissionen: støtte tværnationale projekter og netværk på området sundhedsfremmende fysisk aktivitet. |

Social integration i og gennem idrætten |

Kommissionen og medlemsstaterne: udvikle og udbrede standarder for tilgængelighed til idræts- og fritidsorganisationer, -aktiviteter, -begivenheder og -anlæg gennem den europæiske handicapstrategi. Kommissionen og medlemsstaterne: fremme handicappedes deltagelse i europæiske idrætsbegivenheder såvel som i organiseringen af handicapspecifikke begivenheder, særligt ved støtte til tværnationale projekter og netværk. I denne sammenhæng kan forskning i specialudstyr til idræt for handicappede støttes. Kommissionen: støtte tværnationale projekter til fremme af kvinders adgang til ledelsesstillinger inden for idræt og fremme af underprivilegerede kvinders adgang til idræt. I denne sammenhæng skal idrætten inkluderes i databasen og netværket for kvinder i ledelsesstillinger. Kommissionen: støtte tværnationale projekter til fremme af social integration af udsatte og underprivilegerede grupper gennem idræt og hertil knyttet udveksling af god praksis. |

3. IDRÆTTENS ØKONOMISKE DIMENSION

Idrætten er en stor og hurtigt voksende økonomisk sektor, der yder et betydeligt bidrag til vækst og jobskabelse, hvis merværdi og indvirkning på beskæftigelsen overstiger de gennemsnitlige vækstrater. Omtrent 2 % af det globale BNP skabes i idrætssektoren[7]. Større idrætsbegivenheder og konkurrencer har et stort potentiale, når det gælder om at øge udviklingen af turismen i Europa. Idrætten bidrager således til Europa 2020-strategien. Der er behov for sammenlignelige data, der kan bruges i forbindelse med evidensbaseret politikudformning. Til trods for idrættens overordnede økonomiske betydning finder langt størstedelen af idrætsaktiviteterne sted inden for strukturer, der ikke arbejder med gevinst for øje, og som er baseret på en frivillig indsats. Bæredygtigheden af finansieringen af sådanne strukturer kan give anledning til bekymring, og den finansielle solidaritet mellem professionel idræt og breddeidræt bør styrkes.

3.1. Evidensbaseret politikudformning inden for idræt

I forbindelsen med udformningen af politikker til gennemførelse af bestemmelserne i Lissabontraktaten er der behov for en solid evidensbasis, herunder sammenlignelige data fra hele EU om idrættens sociale og økonomiske aspekter. Kommissionen fremmer samarbejdet på EU-plan med henblik på måling af idrættens økonomiske betydning gennem en Sport Satellite Account[8]. Et forbedret samarbejde med henblik på udvidelse af kendskabet til idrætten i EU bør omfatte højere læreanstalter, idrætsindustrien, idrætsbevægelsen og de offentlige myndigheder på nationalt plan og EU-plan

3.2. Holdbar finansiering af idrætten

Udnyttelsen af intellektuel ejendomsret inden for idrætten, f.eks. licenser til retransmission af idrætsbegivenheder eller merchandising, er vigtige indtægtskilder for professionel idræt. Indtægterne fra disse kilder fordeles ofte til idrætskædens lavere niveauer.

Kommissionen finder, at en effektiv beskyttelse af disse indtægtskilder – under forudsætning af at den er forenelig med EU's konkurrencelovning – er en vigtig garanti for den uafhængige finansiering af idrætsaktiviteterne i Europa. Licenserne på idrættens medierettigheder bør modsvare efterspørgslen og de kulturelle præferencer på de forskellige markeder og samtidig sikre, at det indre markeds regler og konkurrencelovgivningen overholdes.

Det kollektive salg af medierettigheder er et godt eksempel på finansielle solidaritets- og omfordelingsmekanismer inden for idrætten. Det kollektive salg af medierettigheder begrænser i medfør af sin karakter konkurrencen i henhold til artikel 101, stk. 1, i TEUF. Det kollektive salg kan imidlertid medføre fordele, som kan opveje de negative virkninger. Det fælles salg opfylder derfor kriterierne vedrørende undtagelser i artikel 101, stk. 3, i TEUF, hvis visse betingelser er opfyldt. Kommissionen anbefaler idrætsforbundene at oprette mekanismer for kollektivt salg af medierettigheder til sikring af hensigtsmæssig omfordeling af indtægterne; mekanismerne skal være i fuld overensstemmelse med EU's konkurrencelovgivning, samtidig med at offentlighedens ret til information opretholdes.

Spil (herunder sportsvæddemål og –lotterier), der drives af private operatører eller direkte eller indirekte af staten, bidrager til finansieringen af idrætten i alle EU's medlemsstater. Bidragene omfatter finansielle forbindelser mellem statsdrevne lotterier og idrætsbevægelsen, fiskale bidrag, som vil kunne tilvejebringe finansiering til idrætten, udnyttelse af særrettigheder og sponsorship-aftaler.

Idrættens interessenter mener, at kontinuerligheden af strømmene af indtægter fra spilleaktiviteter til idrætten er truet. Der bør tages hensyn til opfordringerne til at sikre en holdbar finansiering af idrætten fra private og offentlige kilder og til idrætssektorens finansielle stabilitet ved yderligere drøftelse af spørgsmålet om udbuddet af spilletjenester på det indre marked. Medlemsstaternes reguleringstiltag varierer med hensyn til intellektuel ejendomsret og spilletjenester, især når det gælder omfanget af ejendomsrettigheder for arrangører af idrætskonkurrencer i forhold til de begivenheder, de organiserer, og spørgsmålet om billedrettigheder inden for idrætten.

Med henblik på en bedre forståelse af disse spørgsmål har Kommissionen iværksat en EU-undersøgelse af finansieringen af breddeidrætten. Undersøgelsen skal vise den reelle betydning af forskellige finansieringskilder for breddeidrætten, f.eks. offentlig støtte (fra staten eller regionale eller lokale myndigheder), bidrag fra private og fra frivilligt arbejde, sponsorering, medieindtægter og indtægter fra spilletjenester. Resultatet af undersøgelsen vil danne grundlag for beslutninger om behovet for tiltag på dette område og arten af disse tiltag.

3.3. Anvendelsen af EU's statsstøtteregler på idrætten

Idrætten finansieres på forskellige måder af de offentlige myndigheder i alle EU's medlemsstater. Nogle foranstaltninger, såsom meget små beløb, der henhører under de minimis-forordningen, kan falde uden for anvendelsesområdet for artikel 107, stk. 1, i TEUF. Hvis betingelserne i denne artikel skal opfyldes, er statsstøtte principielt uforenelig med EU-retten, medmindre en af undtagelsestilfældene i artikel 107 i TEUF finder anvendelse. Selv om statsstøtte til idrætten ikke som sådan er omfattet af den generelle gruppefritagelsesforordning, vil den kunne omfattes af særlige bestemmelser i nævnte forordning og vil i så fald være forenelig med lovgivningen, uden at der kræves forudgående underretning af Kommissionen. Ellers kræves der i forbindelse med ny støtte forudgående underretning af Kommissionen i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF, og støtten kan kun tildeles, efter at Kommissionen har truffet afgørelse om tilsagn. Der er kun truffet få afgørelser om statsstøtte til idrætten, og - som det gælder for andre sektorer i samme situation - interessenterne har gentagne gange opfordret til yderligere præcisering af finansieringen af infrastruktur og idrætsorganisationer.

3.4. Regional udvikling og beskæftigelsesegnethed

EU's midler ville kunne bruges i forbindelse med projekter og aktioner til støtte for bæredygtige idrætsstrukturer. Med henblik på fuldt ud at udnytte idrættens værdi som redskab i forbindelse med lokal og regional udvikling, byfornyelse, udvikling af landdistrikterne, beskæftigelsesegnethed, jobskabelse og integration på arbejdsmarkedet kan strukturfondene støtte investeringer i overensstemmelse med prioriteringerne i de operationelle programmer. Regionale interessenter (kommuner og regioner) spiller en afgørende rolle i forbindelse med idrætsstøtte og adgangen til idræt, og de bør i tiltagende omfang inddrages i de hertil knyttede diskussioner på EU-plan.

IDRÆTTENS ØKONOMISKE DIMENSION |

Evidensbaseret politikudformning inden for idræt |

Kommissionen og medlemsstaterne: udarbejde Sport Satellite Accounts i overensstemmelse med den vedtagne europæiske definition. Kommissionen: støtte et netværk af universiteter med henblik på fremme af innovative og evidensbaserede idrætspolitikker. Kommissionen: undersøge mulighederne for at etablere en idrætsovervågningsfunktion i EU med henblik på at analysere tendenser, indsamle data, fortolke statistikker, fremme forskning, iværksætte rundspørger og undersøgelser samt fremme udveksling af oplysninger. |

Holdbar finansiering af idrætten |

Kommissionen: sikre, at der ved gennemførelsen af Digital Agenda-initiativet tages hensyn til intellektuel ejendomsret, der udspringer af dækningen af idrætsbegivenheder. Kommissionen: iværksætte en undersøgelse med henblik på at analysere arrangørers rettigheder og billedrettighederne inden for idrætten på baggrund af EU's regler. Kommissionen og medlemsstaterne: i samarbejde med idrætten finde frem til måder, hvorpå de finansielle solidaritetsmekanismer kan styrkes inden for idrætten, samtidig med at EU's konkurrenceregler overholdes. Kommissionen og medlemsstaterne: På basis af resultaterne af EU-undersøgelsen om finansiering af breddeidrætten inddrage bedste praksis blandt de eksisterende finansieringsmekanismer for gennemsigtig og holdbar finansiering af idrætten. |

Anvendelsen af EU's statsstøtteregler på idrætten |

Kommissionen: overvåge anvendelsen af lovgivningen om statsstøtte på idrætten og overveje vejledning herom, hvis antallet af idrætsrelaterede sager om statsstøtte fortsat stiger. |

Regional udvikling og beskæftigelsesegnethed |

Kommissionen og medlemsstaterne: fuldt ud udnytte mulighederne i Den Europæiske Fond for Regionaludvikling for støtte til idrætsinfrastruktur og til bæredygtige idræts- og udendørsaktiviteter som redskab for regional udvikling og udvikling i landdistrikterne samt mulighederne i Den Europæiske Socialfond for styrkelse af færdigheder og beskæftigelsesegnethed for personer, der arbejder i idrætssektoren. |

4. IDRÆTTENS ORGANISERING

4.1. Fremme af god forvaltningspraksis inden for idrætten

God forvaltningspraksis inden for idrætten er en forudsætning for idrætsorganisationernes selvstændighed og selvregulering. Selv om det ikke er muligt at definere en enkelt forvaltningsmodel i europæisk idræt på tværs af discipliner og nationale særpræg, finder Kommissionen, at forvaltningen af idræt i Europa understøttes af integrerede principper såsom selvstændighed inden for lovgivningens rammer, demokrati, gennemsigtighed og klare ansvarsforhold inden for beslutningstagningen og inddragelse af interessenter i repræsentationen. God forvaltningspraksis inden for idrætten er en forudsætning for at kunne møde udfordringerne vedrørende idrætten og EU's regler.

4.2. Sportens specifikke forhold

Sportens specifikke forhold, som er et retligt begreb fastlagt af EU-Domstolen, og som EU's institutioner allerede har taget hensyn til i forskellige sammenhænge, og som er omhandlet i hvidbogen om idræt og det ledsagende arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene, er nu anerkendt i artikel 165 i TEUF. Det omfatter alle de kendetegn, der gør sporten til noget særligt, såsom konkurrerende modstanderes indbyrdes afhængighed eller åbne konkurrencers pyramidestruktur. Der tages hensyn til begrebet sportens specifikke forhold, når det skal bedømmes, om idrættens regler er i overensstemmelse med EU-rettens krav (vedrørende grundlæggende rettigheder, fri bevægelighed, ikke-forskelsbehandling, konkurrence osv.).

Idrættens regler vedrører normalt organisationen af konkurrencesport og korrekt afvikling heraf. De henhører under idrætsorganisationerne og skal være forenelige med EU-retten. Med henblik på at vurdere foreneligheden af idrættens regler med EU-retten vil Kommissionen bedømme legitimiteten af de mål, der forfølges med reglerne, og vurdere, om forfølgelsen af disse mål i medfør af sin karakter har restriktive virkninger, og om disse står i et rimeligt forhold til målene. Legitime mål for idrætsorganisationer kan f.eks. vedrøre idrætskonkurrencers retfærdighed, resultaters usikkerhed, beskyttelse af idrætsudøveres sundhed, fremme af rekruttering og træning af unge idrætsudøvere, idrætsklubbers/-holds finansielle stabilitet og ensartet og konsekvent udøvelse af en bestemt idræt ("spillereglerne").

Ved sin dialog med idrættens interessenter vil Kommissionen fortsætte sine bestræbelser på at forklare forholdet mellem EU-retten og idrættens regler inden for såvel professionel idræt som amatøridræt, alt efter hvilket tema det drejer sig om. Som medlemsstaterne og idrætten har ønsket i forbindelse med høringen, har Kommissionen forpligtet sig til at støtte en rimelig fortolkning af begrebet sportens specifikke forhold, og den vil fremover fortsat yde vejledning herom. I forbindelse med anvendelsen af EU's konkurrenceret vil Kommissionen fortsat anvende den ved forordning (EF) nr. 1/2003 fastsatte procedure.

4.3. Idrætsudøveres frie bevægelighed og nationalitet

Organisationen af idræt på nationalt plan er en del af den traditionelle europæiske tilgang til idræt. Til trods for at traktaten forbyder forskelsbehandling på baggrund af nationalitet og knæsætter princippet om fri bevægelighed, har Domstolen måttet tage hensyn til behovet for at bevare visse af sportens specifikke forhold i sine afgørelser om sammensætningen af nationale hold og om tidsfrister i transferregler for spillere i holdsportkonkurrencer.

Inden for professionel idræt er regler, der indebærer direkte forskelsbehandling (f.eks. kvoter for spillere på basis af nationalitet) ikke forenelige med EU-retten. På den anden side kan regler, der indebærer indirekte forskelsbehandling (f.eks. kvoter for lokalt trænede spillere), eller som hindrer arbejdstageres frie bevægelighed (kompensation for rekruttering og træning af unge spillere), betragtes som forenelige med EU-retten, hvis de forfølger et legitimt mål og står i et rimeligt forhold til dette mål.

I henhold til artikel 45 i TEUF finder reglerne om fri bevægelighed kun anvendelse på arbejdstagere og professionelle spillere i forbindelse med erhvervsvirksomhed. Imidlertid finder reglerne om fri bevægelighed også anvendelse på amatørsport, idet Kommissionen finder, at artikel 18, 21 og 165 i TEUF tilsammen indebærer, at det generelle EU-princip om forbud mod forskelsbehandling på baggrund af nationalitet finder anvendelse på sport, der udøves af alle EU-borgere, som benytter sig af deres ret til fri bevægelighed, herunder amatørsport.

Kommissionen har iværksat en undersøgelse med henblik på at vurdere konsekvenserne for de enkelte sportsgrene af traktatens bestemmelser om ikke-forskelsbehandling på basis af nationalitet. Arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene, som ledsager nærværende meddelelse, indeholder en vejledning om fri bevægelighed. Yderligere vejledning findes i Kommissionens meddelelse "Bekræftelse af arbejdstagernes fri bevægelighed: rettigheder og den vigtigste udvikling", som blev vedtaget den 13. juli 2010[9].

4.4. Transferregler og spilleragenters virksomhed

Efter drøftelser med Kommissionen i 2001 i forbindelse med en kartelsag blev der indføjet et sæt bestemmelser i FIFA's regler om spillerstatus og spillertransfer. Transfer af spillere kommer med regelmæssige mellemrum i offentlighedens søgelys på grund af spørgsmål vedrørende lovligheden af dispositionerne og pengetransaktionerne i forbindelse hermed. Kommissionen finder, at tiden er kommet til en samlet vurdering af transferreglerne i professionel idræt i Europa.

I den uafhængige undersøgelse af spilleragenter, som Kommissionen har ladet udføre i 2009, er der en oversigt over spilleragenters virksomhed i EU. De vigtigste af de problemer, der identificeres, er af etisk karakter, såsom den økonomiske kriminalitet og udnyttelsen af unge spillere, hvilket er en trussel for idrætskonkurrencernes retfærdighed og idrætsudøvernes integritet. I undersøgelsen identificeres også uoverensstemmelser med hensyn til den måde, hvorpå agenternes virksomhed reguleres af henholdsvis offentlige myndigheder og private organisationer i Europa.

4.5. Idrætskonkurrencers integritet

Inden for holdsport er klubbernes licensordninger et værdifuldt redskab til sikring af konkurrencers integritet. De udgør også en effektiv metode til fremme af god forvaltningspraksis og finansiel stabilitet. Kommissionen ser med tilfredshed på vedtagelsen af foranstaltninger, der skal forbedre finansiel fairplay i europæisk fodbold, og minder samtidig om, at sådanne foranstaltninger skal være forenelige med det indre marked og konkurrencereglerne.

Aftalt spil ødelægger idrættens etik og integritet. Hvad enten det er knyttet til påvirkning af væddemål eller til idrætsmæssige mål, er der tale om en form for korruption, og det sanktioneres som sådan i national strafferet. Internationale kriminelle netværk spiller en rolle i forbindelse med aftalt spil i tilknytning til ulovlige væddemål. På grund af idrættens verdensomspændende popularitet og væddemålsaktiviteternes grænseoverskridende karakter rækker problemerne ofte ud over de nationale myndigheders kompetence. Idrættens interessenter har samarbejdet med offentlige og private spiludbydere om udvikling af systemer for hurtig varsling og af uddannelsesprogrammer, men resultaterne har været blandede. Kommissionen vil samarbejde med Europarådet ved analysen af de faktorer, der kan bidrage til en mere effektiv behandling af spørgsmålet om aftalt spil på nationalt, europæisk og internationalt plan. Integritet inden for idræt er også et emne, der vil blive taget op i den næste høring, der iværksættes af Kommissionen om onlinespilletjenester i EU.

4.6. Den europæiske sociale dialog i idrætssektoren

Den sociale dialog, der er en af grundpillerne i den europæiske sociale model, giver arbejdsgivere og idrætsudøvere mulighed for at forme arbejdsforholdene i idrætssektoren gennem uafhængige dialoger inden for EU's generelle lovgivningsmæssige og institutionelle rammer. I 2008 nedsattes et europæisk udvalg vedrørende den sociale dialog inden for sektoren professionel fodbold. Arbejdet i dette udvalg har været rettet mod etablering af minimumskrav i fodboldspilleres kontrakter.

Desuden har adskillige potentielle deltagere i diskussionen mellem arbejdsmarkedets parter udtrykt interesse for at nedsætte et udvalg vedrørende den sociale dialog for hele sektoren for idræt og aktiv fritid. Kommissionen bifalder denne udvikling og opfordrer arbejdsmarkedets parter til yderligere at konsolidere deres repræsentativitet på EU-plan. Kommissionen vil foreslå en testfase med henblik på at lette indledningen af en sådan dialog.

IDRÆTTENS ORGANISERING |

Fremme af god forvaltningspraksis inden for idrætten |

Kommissionen og medlemsstaterne: fremme standarderne for idrætsforvaltning ved udveksling af god praksis og målrettet støtte til specifikke initiativer. |

Sportens specifikke forhold |

Kommissionen: yde støtte og vejledning i forbindelse med konkrete emner vedrørende anvendelsen af begrebet sportens specifikke forhold. |

Idrætsudøveres frie bevægelighed og nationalitet |

Kommissionen: udstede vejledninger om, hvordan traktatens bestemmelser om nationalitet og organiseringen af konkurrencer inden for de enkelte idrætsgrene på nationalt plan kan forenes. Kommissionen: vurdere konsekvenserne for holdidræt i 2012 af reglerne om, at spillere skal være af egen avl. |

Transferregler og spilleragenters virksomhed |

Kommissionen: iværksætte en undersøgelse af de økonomiske og retlige aspekter af spillertransfers og deres konsekvenser for idrætskonkurrencer. Yde vejledning i denne sammenhæng om spillertransfer inden for holdidræt. Kommissionen: organisere en konference med henblik på yderligere at udforske, hvordan EU-institutionerne og idrættens repræsentanter (forbund, ligaer, klubber, spillere og agenter) kan forbedre situationen med hensyn til spilleragenters virksomhed. |

Den europæiske sociale dialog i idrætssektoren |

Kommissionen: støtte arbejdsmarkedets parter og sportens organisationer i forbindelse med etableringen af en social dialog for hele sektoren for idræt og fritid og med henblik på diskussion af nye relevante emner, såsom stabile kontrakter, uddannelse og træning, sundhed og sikkerhed, ansættelse af mindreårige, mindreåriges arbejdsforhold, spilleragenters rolle og kampen mod doping. |

5. SAMARBEJDE MED TREDJELANDE OG INTERNATIONALE ORGANISATIONER

I Lissabontraktaten opfordres EU og medlemsstaterne til at fremme samarbejde med tredjelande og kompetente internationale organisationer inden for idrætten. I betragtning af sportens organisation på det europæiske fastland og den fornyede konsensus om udvidelse bør samarbejde med europæiske tredjelande – herunder især kandidatlande og potentielle kandidatlande – og Europarådet prioriteres.

SAMARBEJDE MED TREDJELANDE OG INTERNATIONALE ORGANISATIONER |

Kommissionen: identificere mulighederne for internationalt samarbejde inden for idræt med særlig opmærksomhed rettet mod europæiske tredjelande, herunder især kandidatlande og potentielle kandidatlande, samt Europarådet. |

6. KONKLUSION

Efter Kommissionens opfattelse kræver kompleksiteten af forslagene vedrørende idrætten, at de uformelle samarbejdsstrukturer mellem medlemsstaterne videreføres med henblik på at sikre en fortsat udveksling af god praksis og udbredelse af resultater. Kommissionen vil fortsat yde støtte til de uformelle arbejdsgrupper inden for idrætten, som medlemsstaterne ønsker at fortsætte eller at oprette, og som også fremover vil rapportere til EU's ledende embedsmænd med ansvar for idræt.

Europa-Parlamentet og Rådet opfordres til at støtte de forslag, der er fremsat i denne meddelelse vedrørende idræt, og angive deres prioriteringer vedrørende fremtidige aktiviteter.

[1] KOM(2007) 391 af 11.7.2007.

[2] Resultaterne af den offentlige høring er offentliggjort på webstedet: http://ec.europa.eu/sport/library/doc/a/100726_online_consultation_report.pdf

[3] http://www.europarl.europa.eu/activities/committees/studies/download.do?language=en&file=32471

[4] Konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i december 2008.

[5] Racism, ethnic discrimination and exclusion of migrants and minorities in sport: comparative overview of the situation in the European Union (2010): http://fra.europa.eu/fraWebsite/home/home_en.htm

[6] KOM(2007) 279 endelig af 30.5.2007.

[7] World Economic Forum, Davos, 2009.

[8] En Satellite Account er en statistisk ramme til måling af en specifik industris (her idrætssektorens) økonomiske betydning i den nationale økonomi. I en Sport Satellite Account udtrækkes idrætsrelevante aktiviteter fra nationalregnskaberne med henblik på identificering af al sportsrelateret værditilvækst.

[9] KOM(2010) 373.