BEGRUNDELSE

1. I henhold til artikel 191, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er et af målene for EU's miljøpolitik fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale og globale miljøproblemer. Dette mål omfatter bevarelse af arter på globalt plan, herunder hvaler. Den Europæiske Union har forpligtet sig til at bevare hvaler og andre hvalarter og har indført en miljølovgivning, der sikrer en effektiv beskyttelse i denne henseende.

2. Habitat-direktivet[1] nævner alle cetacea-arter i bilag IV. Det betyder, at alle hvalarter er beskyttet mod forsætlig forstyrrelse, indfangning eller drab i Unionens vandområder. I samme direktiv forbydes desuden hold, transport eller salg af eller bytte med enheder, der er indsamlet i naturen. Bestemmelserne tillader heller ikke genoptagelse af hvalfangst bestemt til kommercielle formål af bestande, der helt eller delvis optræder i EU's vandområder. Som følge af hvalbestandenes vandrende karakter står det imidlertid klart, at målene i habitat-direktivet kun kan realiseres i fuldt omfang, hvis der findes tilsvarende internationale lovregler.

3. Rådets forordning nr. 338/97/EF om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed[2], der gennemfører bestemmelserne i konventionen om international handel med udryddelsestruede dyr og planter (CITES) i EU, forbyder indførelsen af hvalarter i Unionen hovedsageligt til kommercielle formål[3]. Dette høje beskyttelsesniveau vil yderligere blive styrket af EU's havstrategi[4] og havstrategirammedirektivet[5], der vil underbygge beskyttelsen af hvaler i EU ved at fremme det overordnede mål med god miljøstatus i EU's have og farvande.

4. Endemålsætningen i EU's miljøpolitik er således at søge en effektiv beskyttelse af hvaler. Denne miljølovgivning sikrer et højt beskyttelsesniveau ved hjælp af en gennemgribende harmonisering af reglerne på området.

5. EU's politik vedrørende hvaler vil ikke være effektiv i EU's vandområder, hvis den ikke bakkes op af en tilsvarende indsats på verdensplan. I forbindelse med den integrerede EU-havpolitik vil Kommissionen arbejde i retning mod at koordinere europæiske interesser om internationale spørgsmål.

6. Den Internationale Hvalfangstkommission (IWC) er den ansvarlige internationale organisation, hvad angår bevarelse og forvaltning af hvalbestande på globalt plan, og den blev oprettet under den internationale konvention angående regulering af hvalfangst ICRW ("konventionen"), der blev undertegnet i 1946. Konventionens formål er at "at sikre en passende bevaring af hvalbestanden og derved muliggøre en rolig udvikling af hvalindustrien" (konventionens præambel). Medlemskab af IWC er kun åbent for regeringer, der har tilsluttet sig konventionen. En ændring af konventionen med henblik på at tillade EU at blive medlem ville kræve, at alle IWC-medlemmerne ratificerer en protokol. Kommissionen vedtog i 1992[6] et forslag om at forhandle om Unionens tiltrædelse af konventionen, men Rådet har ikke fulgt op på forslaget. EU har dog observatørstatus. I forbindelse med de igangværende drøftelser af reformen af IWC foreslår Kommissionen at støtte forslag vedrørende revisionen af konventionen, herunder muligheden for EU at blive part i IWC.

7. Kommerciel hvalfangst blev suspenderet i 1986 som resultat af et moratorium, som flertallet af lande repræsenteret i IWC tilsluttede sig. Usikkerhed med hensyn til de videnskabelige analyser om forskellige hvalbestandes tilstand var hovedårsagen til denne pause i den kommercielle hvalfangst. Siden da har det vigtigste spørgsmål, som regelmæssigt er blevet drøftet på IWC's møder, været, om hvalbestandene er tiltaget tilstrækkeligt til, at forbuddet mod kommerciel hvalfangst kan ophæves på en kontrolleret måde.

8. IWC's dobbeltmandat med både at forvalte hvalfangst og beskytte hvalerne har ført til ekstremt polariserede modsætninger i årenes løb mellem "pro-hvalfangst" nationer og "anti-hvalfangst" nationer. Førende hvalfangstnationer (f.eks. Japan, Island og Norge) har konsekvent sat sig imod moratoriet og fortsat hvalfangst med, hvad de kalder videnskabelige formål eller med henvisning til andre undtagelser.

9. Det generelle forbud mod kommerciel hvalfangst, der er besluttet i IWC, falder i tråd med EU's sektorpolitikker som fastlagt i ovennævnte lovgivning. Det er vigtigt, at IWC sikrer effektiv beskyttelse af hvaler overalt i verden. EU skal derfor på hvert IWC-møde give udtryk for sin holdning til sådanne forslag.

10. I overensstemmelse med princippet om loyalt samarbejde, der er nedfældet i EU-traktatens artikel 4, og princippet om, at EU repræsenteres med én stemme i international sammenhæng, er det vigtigt, at medlemsstaterne forbereder møder i IWC ved at nå til enighed om en fælles holdning i Rådet. Som følge af de begrænsninger, der ligger i EU's observatørstatus, repræsenteres denne holdning af medlemsstaterne, der handler i fællesskab i EU's interesse inden for IWC. Det er endvidere vigtigt, at de to resterende medlemsstater, som endnu ikke er parter i IWC, fremskynder deres tiltrædelsesprocedure. Det er kun ved at handle i fællesskab og fremlægge en fælles holdning, at EU's medlemsstater vil kunne gøre sig håb om at nå frem til hensigtsmæssige og effektive internationale lovrammer for beskyttelse af hvaler, der vil blive overholdt.

11. Kommissionen fremlægger derfor et forslag til afgørelse herom for Rådet med følgende retsgrundlag: artikel 192 (miljøpolitik) og artikel 218, stk. 9, med henblik på at fastlægge EU's holdning i et organ, der oprettes ved en aftale, når dette organ træffer afgørelser med retslige virkninger. Som følge af de hovedsageligt miljømæssige målsætninger, som Den Europæiske Union bør forfølge i forhold til IWC på indeværende tidspunkt, vil artikel 43 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke blive foreslået som en del af denne afgørelses operationelle retsgrundlag. Dette indskrænker ikke EU's enekompetence, hvad angår bevaring af havenes biologiske ressourcer, i medfør af bestemmelserne i traktatens artikel 3, stk. 1, litra d), sammenholdt med artikel 38 og bilag I, og dermed hvad angår alle levende akvatiske ressourcer under den fælles fiskeripolitik i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002[7]. Dette danner ikke præcedens for fremtidige forhandlinger om bevarelse og forvaltning af levende akvatiske ressourcer, som er omfattet af den pågældende forordning.

12. Afgørelser i IWC om at ændre vedtægterne til konventionen har retlig virkning, da de træder i kraft inden for den fastsatte periode uden behov for ratifikation[8]. Japan har på næsten alle IWC's møder siden forbuddets ikrafttræden foreslået ændringer af vedtægterne til konventionen for at tillade hvalfangst under visse omstændigheder og de facto ophæve forbuddet for visse bestande. EU kan ikke afvente andre IWC-medlemmers ændringsforslag, før den igangsætter og afslutter sine interne procedurer med henblik på at fastlægge en holdning til, da sådanne forslag kan fremlægges indtil 60 dage før et IWC-møde. Da EU's foreslåede mål er at støtte udviklingen af en omfattende international ramme, som omfatter samtlige hvalfangstaktiviteter, og generelt modsætte sig initiativer for at hæve moratoriet for kommerciel hvalfangst, kan Rådet allerede fastlægge EU's holdning for fremtidige IWC-møder.

13. EU bør endvidere støtte de ændringer til vedtægterne, der tilsigter oprettelse af hvalreservater.

14. Dette forslag til rådsafgørelse bygger på den afgørelse, som miljøministrene vedtog i Rådet 2. marts 2009 på grundlag af Kommissionens afgørelse[9]. Vedtagelsen af Rådets afgørelse af 2009 gjorde det muligt for EU at koordinere sin holdning omkring en række spørgsmål på tre af IWC's årsmøder og de ekstraordinære møder i tilknytning hertil.

I betragtning af ovenstående vil Unionens holdning på de næste fem møder og de ekstraordinære møder i tilknytning hertil i Den Internationale Hvalfangstkommission (IWC) være i overensstemmelse med bilaget til denne afgørelse.

2011/0221 (NLE)

Forslag til

RÅDETS AFGØRELSE

om fastlæggelse af Den Europæiske Unions holdning på de næste fem møder og de ekstraordinære møder i tilknytning hertil i Den Internationale Hvalfangstkommission til forslag til ændringer af den internationale konvention angående regulering af hvalfangst og dens vedtægter

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 191, stk. 1, sammenholdt med artikel 218, stk. 9,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen[10] og

ud fra følgende betragtninger:

1. I artikel 191, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er det fastsat, at et af målene for EU's miljøpolitik er fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale og globale miljøproblemer.

2. Inden for Unionen nævner direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (habitatdirektivet)[11] alle cetacea-arter som arter af EU-betydning og kræver, at medlemsstaterne opretholder eller genopretter disse arter i en gunstig bevaringsstatus i de dele af deres område, som traktaten finder anvendelse på. Alle cetacea-arter er nævnt i direktivets bilag IV. Alle hvalarter er derfor strengt beskyttet mod al forsætlig forstyrrelse, indfangning og drab i EU's vandområder. I samme direktiv forbydes desuden opbevaring, transport og salg af og bytte med enheder, der er indsamlet i naturen.

3. Rådets forordning (EF) nr. 338/97 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed[12], der gennemfører bestemmelserne i konventionen om international handel med udryddelsestruede dyr og planter (CITES) i EU, forbyder indførsel af hvalarter i Unionen hovedsageligt til kommercielle formål[13].

4. Hvaler er migrerende arter. Unionens politikker og lovgivning vedrørende hvaler vil derfor være mere effektiv i Unionens farvande, hvis de understøttes af en tilsvarende indsats på internationalt plan.

5. Den Internationale Hvalfangstkommission (IWC) er den ansvarlige internationale organisation, hvad angår bevarelse og forvaltning af hvalbestande på globalt plan, og den blev oprettet under den internationale konvention angående regulering af hvalfangst (ICRW), der blev undertegnet i 1946. Medlemskab af IWC er kun åbent for regeringer. For øjeblikket er 25 EU-medlemsstater parter i IWC[14]. Den Europæiske Union har observatørstatus i IWC og er repræsenteret af Kommissionen.

6. Kommerciel hvalfangst blev suspenderet i 1986 som resultat af et moratorium, som flertallet af lande repræsenteret i IWC tilsluttede sig. Førende hvalfangstnationer har konsekvent sat sig imod moratoriet og fortsat hvalfangst med, hvad de kalder videnskabelige formål eller med henvisning til andre undtagelser.

7. Siden det 60. årsmøde i IWC i Santiago, Chile, i juni 2008 har IWC drøftet en eventuel reform af organisationen. Medlemsstaterne bør bestræbe sig på at deltage konstruktivt i alle drøftelser ud fra målet om at sikre effektive internationale lovrammer.

8. Under hensyn til udviklingen i situationen inden for IWC og det deraf følgende behov for, at Unionen i sin holdning tager hensyn til ny udvikling, opfordres Kommissionen til at forelægge yderligere forslag til ændring af denne afgørelse, hvis det er relevant.

9. IWC arbejder på grundlag af vedtægter, som fastlægger reglerne for hvalfangst i hele verden. Vedtægterne er knyttet som bilag til konventionen og er defineret som en integrerende del af denne. De indeholder detaljerede regler for bevarelse og udnyttelse af hvalressourcer. Vedtægternes bestemmelser og ændringer heraf er bindende for parterne, medmindre en part formelt rejser indsigelse mod en ændring i overensstemmelse med artikel V, stk. 3, i ICRW.

10. Forslag til beslutninger om at ændre vedtægterne, som vedtages af IWC, kan have retlige virkninger og kan have indvirkning på gennemførelsen af målsætningerne i Unionens politikker og lovgivning med hensyn til hvaler. Nogle af de forslag, som regelmæssigt fremsættes på IWC's møder, har som mål at tillade hvalfangstaktiviteter gennem fastsættelse af kvoter og forvaltningsforanstaltninger eller oprettelse af hvalreservater, og de kræver fastlæggelse af en EU-holdning.

11. Som følge af de hovedsageligt miljømæssige målsætninger, som Den Europæiske Union bør forfølge i forhold til IWC på indeværende tidspunkt, og for at fremskynde sagen i lyset af de drøftelser, der fandt sted i 2008, vil artikel 43 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke blive foreslået som en del af denne afgørelses operationelle retsgrundlag. Dette indskrænker ikke Den Europæiske Unions enekompetence, hvad angår bevarelse af havenes biologiske ressourcer, i medfør af bestemmelserne i traktatens artikel 3, stk. 1, litra d), sammenholdt med artikel 38 og bilag I, og dermed hvad angår alle levende akvatiske ressourcer under den fælles fiskeripolitik i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002[15]. Dette danner ikke præcedens for fremtidige forhandlinger om bevarelse og forvaltning af levende akvatiske ressourcer, som er omfattet af den pågældende forordning.

12. Medlemsstaterne har pligt til at samarbejde loyalt i medfør af EU-traktatens artikel 4, stk. 3, og kan ikke påtage sig forpligtelser uden for EU-lovgivningens rammer, der kan berøre EU-reglerne eller ændre deres anvendelsesområde. Det er væsentligt, at Unionen taler med én stemme baseret på en på EU-plan aftalt holdning for effektivt at forsvare EU's interesser over for tredjeparter. EU's troværdighed afhænger af dens evne til at fremføre en stærk og koordineret EU-holdning.

13. Da Den Europæiske Union har status som observatør i IWC, bør EU's holdning til spørgsmål, der henhører under dens kompetence, besluttes af Rådet og fremføres af medlemsstaterne, der handler i fællesskab i EU's interesse.

14. For at styrke EU's position i IWC bør en revision af den internationale konvention om regulering af hvalfangst (ICRW) undertegnet i 1946, som giver Unionen mulighed for at blive part i IWC, støttes.

15. På de næste fem møder og de ekstraordinære møder i tilknytning hertil i IWC bør EU og medlemsstaterne arbejde tæt sammen for at sikre, at ændringer af den internationale konvention angående regulering af hvalfangst og dens vedtægter er i overensstemmelse med målsætningerne i EU's politikker og lovgivning –

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Den Europæiske Unions indtager på de næste fem møder og de ekstraordinære møder i tilknytning hertil i Den Internationale Hvalkommission (IWC) den i bilaget til denne afgørelse beskrevne holdning, som udtrykkes af medlemsstaterne, der handler i fællesskab i Unionens interesse.

Artikel 2

Hvis nye videnskabelige eller tekniske oplysninger, som fremlægges før eller under møder i IWC, kan forventes at få betydning for den i artikel 1 omhandlede holdning, eller hvis der under møder fremsættes forslag om spørgsmål, hvortil der endnu ikke foreligger en EU-holdning, fastlægges holdningen til det pågældende forslag gennem samarbejde, også under møderne, før forslaget sættes til afstemning.

Udfærdiget i

På Rådets vegne

Formand

BILAG

1. Den Europæiske Unions vigtigste mål i forhold til IWC er at sikre effektive internationale lovregler for beskyttelse og forvaltning af hvaler og garantere en mærkbar forbedring af hvalers bevaringsstatus på lang sigt og at bringe samtlige hvalfangstoperationer ind under IWC's kontrol.

2. Medlemsstaterne, der handler i fællesskab i EU's interesse, indtager nedenstående holdning til forslag til beslutninger, der træffes af IWC på de næste fem møder og de ekstraordinære møder i tilknytning hertil:

a) de støtter opretholdelsen af moratoriet for kommerciel hvalfangst, jf. vedtægterne

b) de modsætter sig eventuelle forslag om nye typer hvalfangst, der ikke i øjeblikket er omfattet af konventionen, medmindre sådanne forslag udelukkende gælder lokalt forbrug, forbyder international handel, garanterer en betydelig forbedring af hvalers bevaringsstatus på længere sigt, sikrer, at den videnskabelige komité bevarer en central rolle ved fastsættelsen af yderligere betingelser for hvalfangst og bringer alle IWC-medlemmernes hvalfangstoperationer ind under IWC’s kontrol

c) de støtter forslag med henblik på oprettelse af hvalreservater

d) de støtter forslag om forvaltning af oprindelige befolkningers traditionelle hvalfangst, der sikrer, at bevaringen af de relevante bestande ikke berøres og under hensyntagen til forsigtighedsprincippet og rådgivning fra den videnskabelige komité, og på betingelse af, at hvalfangstoperationer reguleres hensigtsmæssigt, og at alle fangster holdes bæredygtige inden for rammerne af lokale subsistensbehov

e) de støtter forslag med det formål at sætte en stopper for ”hvalfangst med videnskabeligt formål”, der ligger uden for IWC’s kontrol

f) de støtter forslag med henblik på at fastlægge en ordning og en tidsplan for revisionen af den internationale konvention angående regulering af hvalfangst (ICRW), herunder spørgsmål om hvalfangst med videnskabeligt formål, hvalfangst under indsigelser såvel som nye trusler for hvaler for at sikre, at alle hvalfangstaktiviteter de facto kommer under IWC's kontrol. Forslagene til revision af ICRW bør ligeledes omfatte en pålidelig regelmæssig gennemgang og overensstemmelsesordning samt en detaljeret køreplan for gennemførelsen af revisionen

g) de kræver, at forslagene til revisionen af ICRW omfatter muligheden for EU at blive part i IWC, således at EU kan repræsentere sig selv på møderne.

[1] Direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

[2] EFT L 61 af 3.3.1997, s. 1.

[3] Rådets forordning (EØF) nr. 348/81 om en fælles ordning for indførsel af hvalprodukter tillader desuden kun import af de anførte produkter, hvis de ikke anvendes til kommercielle formål.

[4] Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet: Tematisk strategi til beskyttelse og bevaring af havmiljøet KOM(2005) 504 endelig.

[5] Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF af 17. juni 2008 om rammerne for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger.

[6] Udkast til Rådets afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til på Fællesskabets vegne at forhandle om en protokol om ændring af den internationale konvention angående regulering af hvalfangst, Washington, den 2. december 1946, KOM(92) 316.

[7] Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik, EFT L 358 af 31.12.2002, s. 59-80.

[8] Se konventionens artikel V. I medfør af stk. 3 bliver parterne bundet af ændringer af vedtægterne efter 90 dage, medmindre de rejser indsigelse.

[9] KOM(2008) 711 endelig.

[10] EUT C … af …, s. ..

[11] EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

[12] EFT L 61 af 3.3.1997, s. 1.

[13] Rådets forordning (EØF) nr. 348/81 om en fælles ordning for indførsel af hvalprodukter tillader desuden kun import af de anførte produkter, hvis de ikke anvendes til kommercielle formål.

[14] Belgien, Bulgarien, Tjekkiet, Danmark, Tyskland, Estland, Irland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien, Cypern, Litauen, Luxembourg, Ungarn, Nederlandene, Østrig, Polen, Portugal, Rumænien, Slovenien, Slovakiet, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige (april 2011).

[15] Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik, EFT L 358 af 31.12.2002, s. 59-80.