DA Den Europæiske Unions Tidende C 264/19

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om integration af flygtninge i EU

(sonderende udtalelse)

(2016/C 264/03)

Ordfører: Christa SCHWENG Medordfører: Panagiotis GKOFAS

I brev af 16. december 2015 anmodede det nederlandske social- og beskæftigelsesministerium på vegne af det nederlandske rådsformandskab og under henvisning til artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs sonderende udtalelse om:

»Integration af flygtninge i EU«

(sonderende udtalelse).

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab, der vedtog sin udtalelse den 4. april 2016.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 516. plenarforsamling den 27.-28. april 2016, mødet den 27. april, følgende udtalelse med 232 stemmer for, 3 imod og 3 hverken for eller imod.

1. Indledning

Det nederlandske formandskab har begrundet sin anmodning med følgende:

Unionen og medlemsstaterne er stort set uforberedte på den nuværende massive tilstrømning af flygtninge. Imidlertid er antallet af flygtninge, der ankommer, blot en brøkdel af de personer, som er på flugt verden over, og ikke uden fortilfælde i nyere europæisk historie. Det er nødvendigt, at alle forvaltningsniveauer og en lang række civilsamfundsorganisationer samarbejder om at modtage flygtningene og sørger for, at de bliver integreret, når først de har fået beskyttelsesstatus. Strategi, ydelser og omfanget af den organisatoriske respons varierer fra medlemsstat til medlemsstat. Eksempler på god praksis kan findes i forskellige databaser, som kan danne grundlag for en mere dybdegående analyse.

Formålet med den sonderende udtalelse er, med fokus på civilsamfundsorganisationernes rolle, at udarbejde henstillinger, idet der trækkes på eksisterende erfaringer, og at søge inspiration i andre geografiske områder og tidsperioder, hvor man har måttet tage imod flygtninge og andre migranter i tilsvarende eller langt større målestok. Udtalelsen skal behandle spørgsmål som: hvad er de bedste modeller for samarbejde mellem nationale, regionale og lokale myndigheder og civilsamfundets organisationer? Hvilke innovative fremgangsmåder findes allerede? Hvordan kan de overføres til andre sammenhænge?

2. Henstillinger

2.1. EØSU er overbevist om, at integration er nødvendig for vore samfund, hvis vi vil bevare den sociale samhørighed.

2.2. Ifølge EØSU skal et fælles europæisk asylsystem og en dybtgående reform af Dublinforordningen samt en europæisk plan for migration gennemføres snarest for at være effektiv og genskabe tilliden til vore samfundsværdier.

2.3. EØSU understreger, at integration er en tovejsproces. Bedste praksis inden for integrationspolitikker omfatter ikke kun flygtninge, men også lokale borgere. En sådan tilgang er afgørende for accepten af integrationsforanstaltninger. Medier, lokale myndigheder, fagforeninger, arbejdsgiverorganisationer og NGO'er spiller alle en vigtig rolle i denne proces. For at skabe et positivt klima omkring flygtninge i modtagerlandene — især i tider med ringe udsigt til økonomisk vækst og stramme arbejdsmarkeder i visse lande — bør der træffes integrationsforanstaltninger og foretages sociale investeringer for lokalbefolkningen såvel som for flygtningene, der dækker begge målgruppers særlige behov.

2.4. Sprogundervisning bør påbegyndes kort efter registreringen, hvis beslutningen om asyl kan forventes at få et positivt resultat. Undervisningen bør også omfatte grundlæggende information om værdier, kulturer og processer samt identifikation af færdigheder og kvalifikationer. Cedefop kan medvirke til at udvikle metoder til at identificere færdigheder erhvervet i oprindelseslandet.

2.5. EØSU opfordrer til at være særlig opmærksom på de mindreårige, især de uledsagede, der ofte er traumatiserede og har brug for socialpædagogisk støtte. Man skal sørge for en hurtig integration i skolesystemet eller vejledning i mulighederne for faglig efteruddannelse.

2.6. EØSU understreger, at flygtninge skal have adgang til information om rettigheder og pligter både i værtssamfundet generelt og på arbejdsmarkedet i særdeleshed. Flygtninge skal behandles som de lokale borgere på arbejdsmarkedet for at undgå unfair konkurrence, social dumping og løndumping.

2.7. EØSU roser på ny den solidaritet, som dele af civilsamfundet, fagforeninger, arbejdsgiverorganisationer, privatpersoner og virksomheder, navnlig mikrovirksomheder og små håndværksvirksomheder, der frivilligt har hjulpet asylansøgere, har udvist. EØSU understreger betydningen af at beskytte og støtte sådanne individuelle ordninger gennem passende incitamenter, ikke mindst i forbindelse med humanitære nødsituationer, og på den måde fremme solidaritet i civilsamfundet.

2.8. EØSU understreger, at det er nødvendigt, at EU baserer sin umiddelbare håndtering af situationen på princippet om solidaritet og en rimelig fordeling af ansvar og omkostninger som anført i artikel 80 i EUF-traktaten.

2.9. Medlemsstaterne og EU's kompetente myndigheder, herunder i transitlandene, bør samarbejde med civilsamfundsorganisationer om overvågning, ajourføring af dataoplysninger og koordinationsaktiviteter med henblik på en mere effektiv fælles EU-asylpolitik. Fælles, harmoniserede og up-to-date statistiske systemer bør udvikles med henblik på fastlæggelsen af EU's og medlemsstaternes politiske valgmuligheder.

2.10. Hvis integrationen af flygtninge skal lykkes på vedvarende vis er der gennem Juncker-planen med mere brug for en forstærket indsats i form af investeringer til fremme af vækst og beskæftigelse. Yderligere investeringer i integrationsforanstaltninger og sociale investeringer bør stilles til rådighed for både lokalbefolkningen og flygtningene med henblik på at opfylde de enkelte målgruppers behov. EØSU har noteret sig de potentielt positive virkninger for de offentlige finanser af en skat på finansielle transaktioner, der sikrer et mere rimeligt bidrag fra den finansielle sektor. På grund af de ekstraordinære omstændigheder og i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten bør ekstraudgifterne til at huse flygtninge efter grundige undersøgelser ikke medregnes i medlemsstaternes offentlige underskud. Investering i integrationsforanstaltninger er bekostelig på kort og mellemlang sigt, men bør ses som en investering i mennesker, som vil kunne betale sig på langt sigt. En vellykket integration er vejen til social samhørighed, økonomisk vækst og jobskabelse. Ligeledes bør Asyl-, Migrations- og Integrationsfondens såvel som Den Europæiske Socialfonds økonomiske midler øges i passende omfang, især i medlemsstater, der til overmål har opfyldt deres flygtningekvote, for at opnå en bedre samfinansiering af flygtningeintegrationsforanstaltningerne.

3. Baggrund

3.1. Konflikten i Mellemøsten har forårsaget en tilstrømning af flygtninge til Europa, der ikke tidligere er set. Mennesker fra krigsplagede lande er ankommet sammen med mennesker, der har ønsket at forlade deres land af økonomiske grunde. Alle europæiske lande har underskrevet Genèvekonventionen om flygtninge fra 1951, som tildeler flygtninge basale rettigheder for at beskytte denne sårbare gruppe. I lyset af det store antal mennesker og for at overholde Genèvekonventionen og generelle principper bag menneskerettighederne er det vigtigt klart at skelne mellem økonomiske migranter og flygtninge, dvs. personer med behov for beskyttelsesstatus (først og fremmest asyl eller subsidiær beskyttelse).

3.2. Mens det er fuldt ud forståeligt set ud fra det enkelte individs synsvinkel, at personer forlader deres land for at finde bedre økonomiske vilkår et andet sted, kræver den nuværende situation og samfundsklimaet i de fleste medlemsstater en sådan klar sondring. Økonomiske migranter må vende tilbage til deres oprindelseslande, hvis de ansøger om beskyttelsesstatus på et uberettiget grundlag. EU's handlingsplan for tilbagesendelse og tilbagesendelseshåndbogen bør følges af medlemsstaterne i de tilfælde, hvor ansøgningen om international beskyttelse afvises.

3.3. Dette forudsætter et fælles europæisk asylsystem med effektiv bevogtning af de ydre grænser, ordentlig registrering ved de såkaldte hotspots, hurtig behandling af asylansøgninger og, når der ikke tildeles international beskyttelsesstatus som følge af afslag på asylansøgningen, tilbagesendelse til oprindelseslandet eller til et tredjeland, som der er indgået en tilbagetagelsesaftale med. Man kunne også som et betydningsfuldt og effektivt tiltag etablere hotspots for registrering og asylansøgninger i tredjelande, der grænser op til og har aftaler om migrationspolitik med EU.

3.4. De hændelser, der fandt sted i sidste halvdel af 2015, har vist, at statsborgere fra tredjelande ofte kommer til Europa med falske forventninger og et rosenrødt billede af livet i EU, som normalt stammer fra menneskesmuglere. Når de konfronteres med virkeligheden, er reaktionen hos disse statsborgere fra tredjelande skuffelse, og det ender i nogle tilfælde med frivillig hjemrejse. Deltagere i et frivilligt tilbagesendelsesprogram kan bidrage til udbredelse af et mere realistisk billede af livet i Europa blandt borgerne i deres hjemlande, hvilket kan afholde andre fra at begive sig ud på en farlig rejse til Europa.

3.5. Bortset fra behovet for at gøre det fælles europæiske asylsystem fuldt ud operationelt, at etablere en holdbar og rimelig fordeling af ansvar og omkostninger og at reducere presset på det nuværende asylsystem vil det blive nødvendigt hurtigt at vedtage en ny europæisk tilgang til migration og en dybtgående reform af Dublinforordningen, der kan klare udfordringer på både kort og langt sigt — en reform, som Kommissionens formand, Jean-Claude Juncker, har bebudet kan ventes i første kvartal af 2016. EØSU vil udtrykke sine synspunkter herom i en selvstændig udtalelse.

3.6. I den resolution om flygtninge, som EØSU vedtog i december 2015, understregede udvalget, at »den nuværende situation fordrer, at EU opretter sikre humanitære korridorer for flygtninge fra lande, som er berørt af krig og truet af terrorisme, og at dette skal ske i samarbejde med de lande, hvor disse flygtninge er mest koncentreret«. EØSU bekræfter, at registreringsprocessen bør finde sted allerede uden for EU.

3.7. Krig, klimaforandringer og manglende fremtidsudsigter i tredjelande kan resultere i en fortsat og måske endda øget tilstrømning af flygtninge og migranter. Generelt at begrænse de faktorer, som fører til migration, er en global udfordring. Denne udtalelse handler dog kun om integration af personer, der har fået eller søger om beskyttelsesstatus.

4. Kan den aktuelle flygtningestrøm sammenlignes med tidligere flygtningestrømme?

4.1. Det nederlandske formandskab ønsker at vide, om man kan lære af integrationserfaringer fra tidligere kriser, som har skabt store flygtningestrømme. EØSU konkluderer, at den nuværende flygtningekrise ikke kan sammenlignes med tidligere flygtningekriser, for det første på grund af antallet af mennesker, der er på flugt — flere end 900 000 migranter ankom til Europa via Grækenland i 2015 — og for det andet på grund af den hastige udvikling, der skaber usikkerhed i lokalbefolkningen. Sammenligner man f.eks. med situationen i Østrig, hvortil 90 000 flygtninge kom i begyndelsen af 90'erne på flugt fra krigen i det tidligere Jugoslavien, ses forskellene tydeligt: Folk fra Bosnien havde ofte familiemedlemmer i Østrig eller havde tidligere arbejdet dér. De kvalifikationer, som flygtningene havde erhvervet i oprindelseslandet, var af umiddelbar værdi for de østrigske virksomheder, og kvinder var vant til at deltage fuldt ud på arbejdsmarkedet. Dette øgede familieindkomsten og gjorde familierne mere mobile, hvilket forhindrede dannelsen af særligt udpegede områder og befordrede et bedre socialt mix i skoler og på arbejdsmarkedet.

4.2. Erfaringerne fra situationen i 90'erne er ikke fuldt sammenlignelige med situationen i dag. Nu ankommer der mennesker med meget forskelligartede baggrunde: Nogle har en akademisk baggrund, der kan sammenlignes med en tilsvarende europæisk, andre har en uddannelse, der ikke umiddelbart kan bruges i Europa, og så er der dem, der kun har meget lidt uddannelse, og mange kvinder, der aldrig har været ude på arbejdsmarkedet. Hertil kommer, at befolkningen i modtagerlandene stadig lider under eftervirkningerne af den økonomiske krise og derfor har tendens til at være temmelig reserverede over for udlændinge, der er konkurrenter på arbejdsmarkedet.

5. Hvad er integration?

5.1. Ifølge UNHCR er der ikke enighed om en definition af integration af migranter i udviklede lande, ligesom der ikke er nogen formel definition heraf i international flygtningelovgivning. En bred opfattelse af integration som værende processuel, individuel og tovejs lægges til grund for mange regeringers og forskeres forsøg på at definere, hvad integration er eller hvordan et integreret samfund ser ud.

5.2. Centralt i UNHCR's definition er, at integration som begreb skal ses som en proces, der går begge veje, og at dette forudsætter »tilpasning« fra den ene part og en »imødekommende holdning« fra den anden part. Det kræver vel at mærke ikke, at flygtningen skal opgive sin kulturelle identitet. Integration er således ikke det samme som assimilation (1). Denne definition falder godt i tråd med EØSU's holdning (2).

5.3. EØSU har fremhævet, at det er nødvendigt at forbinde integration med de værdier og principper, der fastlægges i traktaten, med chartret om de grundlæggende rettigheder, den europæiske menneskerettighedskonvention, Europa 2020-dagsordenen, beskæftigelsespolitikken og den sociale og arbejdsmarkedsmæssige dagsorden. Det er efter EØSU's mening vigtigt at nævne dette på baggrund af den værdikrise, der findes i visse sociale og politiske sektorer i Europa. Integration og økonomisk og social samhørighed er to sider af samme sag (3). Ved at sikre anstændige levevilkår og fremtidsudsigter for alle fremmer man accept af integrationsforanstaltninger.

5.4. De fælles grundprincipper for politikken for integration af indvandrere (2004) og gennemførelsesmetoden til denne samt den fælles dagsorden for integration (2005) er det grundlag, som integration i EU er formuleret på. Ifølge dette omfatter integration følgende: — en tovejs, dynamisk proces — respekt for EU's værdier — beskæftigelse udgør en central del af integration og samfundsdeltagelse — kendskab til modtagersamfundets sprog, historie og institutioner er et must for en vellykket integration — uddannelse er afgørende for aktiv deltagelse — adgang til institutioner, varer og tjenester på samme fod som statsborgere er grundlæggende for integration — interaktion mellem migranter og borgere — tilhørsforhold til forskellige kulturer og religioner skal beskyttes — deltagelse i den demokratiske proces — mainstreaming af integrationspolitikker — klare mål, indikatorer og evalueringsmekanismer til justering af integrationspolitikken.

5.5. Selv om disse principper ikke skelner mellem integration af migranter og integration af flygtninge betragter EØSU dem som et grundlag for integrationen af flygtninge. På grund af det store antal mennesker, som kommer til Europa, er det dog nødvendigt med en ekstra indsats med hensyn til sprogundervisning, boliganvisning og integration på arbejdsmarkedet.

5.6. For at skabe et positivt klima omkring flygtninge i modtagerlandene — især i tider med ringe udsigt til økonomisk vækst og stramme arbejdsmarkeder i visse lande — bør der træffes integrationsforanstaltninger og foretages sociale investeringer for både lokalbefolkningen og flygtningene, der dækker begge målgruppers særlige behov. EØSU har fremhævet betydningen af at sammenkoble og strømline socialpolitiske målsætninger i forbindelse med integration (4).

5.7. EØSU er overbevist om, at integration af flygtninge er absolut nødvendig for vore samfund, hvis vi vil bevare den sociale samhørighed. Manglende integration kan føre til parallelsamfund, som kan destabilisere modtagerlandene. Det er derfor i vores egen interesse at lancere integrationsforanstaltninger på et meget tidligt tidspunkt. Medierne skal tilskyndes til at erkende integrationens betydning og den rolle, de selv spiller for at skabe et positivt samfundsklima og politisk klima.

5.8 Den demografiske udvikling i de fleste europæiske lande viser et fald i den erhvervsaktive del af befolkning. For at opretholde vore sociale systemer til kommende generationer må integration på arbejdsmarkedet af hele arbejdstyrken — uanset f.eks. køn, alder, handicap, religion, seksuel orientering eller (etnisk) oprindelse — blive en prioritet. Investering i integrationsforanstaltninger er bekostelig på kort og mellemlang sigt, men bør ses som en investering i mennesker, som vil kunne betale sig på langt sigt. En vellykket integration er vejen til social samhørighed, økonomisk vækst og jobskabelse.

5.9. Det lokale niveau har en afgørende rolle at spille i forbindelse med integration, da det er dér, folk bor sammen og hvor manglende integration først viser sig. Lokalsamfundene bør give råd og vejledning om, hvilke integrationsforanstaltninger der virker, f.eks. ved at invitere flygtninge til at deltage i frivillige lokale organisationer (såsom fagforeninger, NGO'er, brandværn og sportsklubber).

5.10. Kommissionens websted om integration (5) rummer en rigdom af oplysninger med eksempler på integration. Eksempler på bedste praksis kan findes ved hjælp af søgefiltre som f.eks. land, integrationsområde og målgruppe. Webstedet bør fremmes yderligere til inspiration for medlemsstater, lokale myndigheder, NGO'er og arbejdsmarkedspartnerne, når det gælder integrationsaktiviteter.

5.11. På grundlag af et forslag fra EØSU er der allerede etableret et struktureret samarbejde mellem civilsamfundsorganisationer, EØSU og Kommissionen via det europæiske migrationsforum, der tager sig af alle spørgsmål med relation til migration, asyl og integration. Det kunne desuden være nyttigt at udvide mandatet for Det Rådgivende Udvalg for Arbejdskraftens Frie Bevægelighed til også at omfatte integration af flygtninge, eftersom dette organ bruges af regeringerne til at diskutere og udveksle idéer med arbejdsmarkedets parter. Dette udvalg kunne blive endnu et sted for udveksling af bedste praksis.

6. Integrationsforanstaltninger

6.1. Asylansøgere, der kommer til Europa efter en (som regel) udmattende og ofte traumatiserende rejse har frem for alt behov for et sted at bo og hvile ud. Denne tid bør myndighederne anvende til at registrere dem ordentligt og foretage en løselig vurdering af, om de har chance for at opnå flygtningestatus. I så fald bør integrationsforanstaltningerne igangsættes fra et meget tidligt tidspunkt. Ifølge nyere forskning udført af Verdenssundhedsorganisationen er der er behov for særlig medicinsk behandling af flygtninge, som har udviklet post-traumatisk stresssyndrom, da dette ofte er en stor barriere for integration.

6.2. Integration er utænkeligt uden som et minimum at have et grundlæggende kendskab til modtagerlandets sprog. Sprogundervisning bør derfor påbegyndes så tidligt som muligt i asylproceduren. Dette kræver etablering af nye strukturer og en bedre interessentledelse for at klare det store antal asylansøgere. Sprogkurser bør også anvendes til at gøre asylansøgere bekendt med modtagerlandets værdier (f.eks. ligebehandling af mænd og kvinder, ytringsfrihed, forbud mod vold i hjemmet) og kultur. Kurserne kan desuden bruges til at bibringe asylansøgerne grundlæggende vejledning i, hvilke organisationer, institutioner og oplysninger de kan ty til, hvis der opstår problemer. Asylansøgere kommer ofte fra meget forskellige kulturer. Handlinger, der udspringer af manglende kendskab til modtagerlandenes grundlæggende værdier, rettigheder og pligter kan skade integrationen.

6.3. Flygtningebørn bør hurtigst muligt sættes i en skole med lokale børn og modtage støtte til at lære det nationale sprog. Mindreårige, især de uledsagede, der ofte er traumatiserede, bør tildeles særlig opmærksomhed. For dem, der som følge af deres alder ikke længere kan gå i skole, bør der udformes særlige tilbud for at forebygge frustrationer. Medlemsstater bør være opmærksomme på, at traumatiserede børn og uledsagede mindreårige har særlige behov, og tilbyde dem socialpædagogisk støtte (f.eks. forsøger man i Wien at placere uledsagede børn i plejefamilier inden for de eksisterende ordninger).

6.4. Tidlig identifikation og klassifikation af eksamensbeviser, færdigheder og kvalifikationer er vigtig med henblik på at garantere en hurtig integration på arbejdsmarkedet. Allerede i begyndelsen af asylproceduren bør asylsøgerens faglige færdigheder og kvalifikationer kortlægges gennem inddragelse af arbejdsmarkedseksperter. Disse aspekter kommer man ikke uden om i forbindelse med målrettet sprogfremme, igangsættelse af et kursusforløb, anerkendelse af faglige kvalifikationer, bibringelse af de nødvendige sekundære kvalifikationer og effektive indkøb af passende materiel. Identifikation af færdigheder kan dog være en meget vanskelig proces. Mange flygtninge har ikke fået deres personlige dokumenter med og dermed heller ikke deres diplomer og eksamensbeviser som dokumentation for deres kvalifikationer. De enkelte medlemsstater udvikler forskellige metoder til at teste færdigheder og kompetencer (f.eks. Tyskland og Østrig). Cedefop kunne oprette en platform for gensidig udveksling af erfaringer og bedste praksis på dette område.

6.5. Asylprocedurer tager ofte meget lang tid og bringer asylansøgeren i en tilstand af usikkerhed. Lange perioder, hvor asylansøgerne er ude af stand til at leve et liv, de selv bestemmer over, kan føre til psykisk og social ustabilitet, manglende tro på sig selv og et afhængighedssyndrom, som kan være til gene for jobmulighederne også efter anerkendelse som flygtning. Børn rammes endnu hårdere, eftersom de har brug for et stabilt miljø. EØSU opfordrer derfor medlemsstaterne til hurtigst muligt at træffe beslutning i asylsager. Ifølge OECD's undersøgelse (6) vedrørende integrationsstøtte til asylansøgere er asylprocedurens varighed kortest i Grækenland, Belgien og Danmark og omfatter sprogundervisning kombineret med voksenuddannelse og jobrelateret efteruddannelse.

6.6. Af hensyn til den anslåede økonomiske vækst og situationen på arbejdsmarkedet kan landene forsøge sig med foranstaltninger til at nedbringe ventetiderne for adgang til arbejdsmarkedet. Tyskland og Ungarn har allerede nedbragt ventetiderne for adgang til arbejde, og Finland, Belgien og Luxembourg har ligeledes taget visse skridt i den retning. Retfærdig, gennemsigtig og rimelig regulering vedrørende tildeling af adgang til arbejdsmarkedet for asylansøgere forebygger sort arbejde og øger de lokale borgeres accept. Samtidig bør personer med beskyttelsesstatus have mulighed for at blive i værtslandet, hvis de er integreret på arbejdsmarkedet eller i værtssamfundet. Asylansøgere skal informeres om, at deres adgang til arbejdsmarkedet afhænger af det land, hvor de søger om asyl. Uvidende om dette forhold rejser nogle til andre medlemsstater for at finde arbejde. Derved befinder de sig i en ulovlig situation, som nemt kunne være undgået med den rette information.

6.7. Boliganvisning er meget vigtig for integrationen: Modtagelsescentre opfylder det umiddelbare behov for et sted at bo (og ofte for en længere periode end oprindeligt planlagt), men ophold af længere varighed gør integrationen sværere. I Østrig har man iværksat »Kosmopolis«-projektet med henblik på indkvartering i private boliger. I et nybygget kvarter er et vist antal lejligheder øremærket til flygtninge, der allerede er i arbejde. For at undgå misforståelser mellem flygtninge og andre beboere er der etableret et informationscenter i nærheden. I Portugal har en protokol mellem Lissabon kommune og portugisiske NGO'er gjort det muligt at finde boliger til flygtningene og adgang til kommunens uddannelses-, efteruddannelses- og arbejdsmarkedsintegrationstjenester (7).

6.8. Når der foreligger en positiv beslutning om flygtningestatus, må den pågældende flygtning selv ud og finde en bolig. Dette er ofte en meget vanskelig periode, da støtten fra staten hører op, og flygtningen skal finde arbejde på lige fod med modtagerlandets borgere.

6.9. Den offentlige arbejdsformidling spiller en særlig rolle i den forbindelse. Den bør frem for alt aktivt varetage sin funktion som formidler af bæredygtig beskæftigelse. Men den skal også beslutte, hvilke yderligere kvalifikationer flygtningen kan have brug for at erhverve, for at han/hun kan få succes på arbejdsmarkedet. Det er værd at bemærke og tage med i betragtning, at efter fire års ophold har kun 25 % af flygtningene fundet arbejde, og at selv efter det 10. år er andelen kun omkring 50 % (8). Man kunne eventuelt indgå en individuel integrationskontrakt med den enkelte asylansøger, der indeholder relevante tiltag (ekstra efteruddannelse, antallet af ansøgninger osv.) med henblik på en fuldstændig integration på arbejdsmarkedet. EØSU understreger, at flygtninge skal behandles som de lokale borgere på arbejdsmarkedet for at undgå unfair konkurrence, social dumping og løndumping. Hvis der ikke er mulighed for at finde et job til en flygtning inden for en rimelig tid kunne tilbud om frivilligt arbejde i lokalsamfundet være et godt alternativ. Det kunne understøtte erhvervelsen af bedre sprogkundskaber og hjælpe flygtningen med at blive integreret i samfundet.

6.10. Et godt eksempel er, at Tyskland for nylig har besluttet at indføre særlige ID-kort til asylansøgere. Efter førstegangsregistreringen bliver kortet det centrale og obligatoriske identifikationsmiddel, der er knyttet til en central database og indeholder information om f.eks. en persons uddannelsesmæssige baggrund og faglige erfaring.

6.11. Ligesom i den lokale befolkning er der blandt flygtningene personer, der har lyst og kvalifikationer til at blive iværksættere. De bør modtage information og vejledning om, hvordan man starter en virksomhed op og bliver arbejdsgiver.

6.12. Det debatteres i øjeblikket i Tyskland og Slovakiet, hvordan flygtninge med høje kvalifikationer i fag, hvor der er mangel på folk, kan ledes ind på arbejdsmarkedet via en »fast track«-procedure.

6.13. Flygtninge skal bruge oplysninger om arbejdsmarkedet generelt, om muligheder for efteruddannelse og om ledige jobs. Da en stor procentdel af flygtningene typisk er i studiealderen, dvs. mellem 16 og 25, må der gives grundlæggende information eller forberedende kurser inden for forskellige fagområder, inden den egentlige efteruddannelse kan begynde. I Tyskland har handels- og industrikamrene iværksat initiativer, der skal bistå i forbindelse med praktikophold, f.eks. i form af interviews à la »speed dating«. De tyske handels- og industrikamre hjælper virksomheder med at oparbejde kvalifikationer og levere efteruddannelse til flygtninge via »Commitment to training«-projektet. De forsøger også at tiltrække frivillige sponsorer til at tage sig af flygtninge og virksomheder gennem rådgivning til begge sider. Handels- og industrikamrene støtter også flygtninge, der ønsker at starte deres egne virksomheder.

6.14. I Østrig er der startet et projekt, som sigter mod at tildele ledige lærlingepladser til unge flygtninge med støtte fra den offentlige arbejdsformidling og coaches. En praktikperiode kan gå forud for en formel lærlingekontrakt. De østrigske jernbaner (ÖBB) har desuden igangsat et projekt med titlen »Mangfoldighedens muligheder« (»Diversität als Chance«), gennem hvilket 50 uledsagede flygtninge mellem 15 og 17 år tilbydes lærepladser.

6.15. For at lette integrationen af højt kvalificerede migranter har det østrigske forbundshandelskammer udviklet programmet »mentorordning for migranter«, som også er blevet udstrakt til højt kvalificerede flygtninge. Mentorer er mennesker, der er godt integreret på det østrigske arbejdsmarked og som støtter migranterne i deres jobsøgning ved at skaffe oplysninger eller ligefrem give adgang til deres egne faglige netværk. Dette program hjælper også med at forebygge kulturelle misforståelser.

6.16. I flere medlemsstater tager såkaldte flygtningevenner sig af flygtninge. De engagerer sig på frivillig basis i en mangfoldighed af organisationer og mødes regelmæssigt med en flygtning for at skabe personlige relationer. Dette er så meget desto vigtigere, som et stort antal flygtninge er uledsagede mindreårige, der er rejst fra deres familier i hjemlandet. Flygtningevennerne kan også fungere som ambassadører, der forbedrer billedet af flygtninge i det pågældende land.

6.17. Arbejdsmarkedsorganisationer i visse medlemsstater (f.eks. Spanien, Frankrig, Tyskland, Tjekkiet og Østrig) har opfordret deres respektive regeringer til at arbejde mere effektivt med integration af flygtninge. I Spanien indføjede man en ny foranstaltning specielt rettet mod integration af flygtninge på arbejdsmarkedet i den årlige beskæftigelsesplans politikker.

6.18. Danmark anvender en såkaldt »trappemodel« for integration af flygtninge på arbejdsmarkedet: på første trin identificeres den enkelte flygtnings kompetencer (4-8 uger) og der gives danskundervisning. På andet trin (26-52 uger) anbringes flygtningen som praktikant i en virksomhed (uden udgifter for arbejdsgiveren) og der gives yderligere danskundervisning. Herefter er flygtningen klar til at tage et job med løntilskud. Effektiv implementering af sådanne modeller bør stimulere skabelsen af nye beskæftigelsesmuligheder og forebygge »crowding out« af lokale arbejdstagere (ingen svingdørseffekt).

6.19. For at garantere en fair konkurrence skal arbejdsvilkårene, herunder lønninger, overholdes fuldt ud uanset hvilken nationalitet eller status en arbejdstager har (lex loci laboris). Medlemsstater må sikre effektive foranstaltninger, mekanismer og administrativ kapacitet til at håndhæve det. Fagforeninger støtter arbejdstagere, der er flygtninge eller migranter uden dokumentation, med at kræve deres ret (»École des solidarités« — Belgien, »UNDOK« – Østrig).

7. Finansiering af flygtninges integration

7.1. EØSU pointerer, at enhver foranstaltning skal ledsages af en passende finansiering for at have vedvarende positiv effekt på vores samfund. Hvis integrationen af flygtninge skal lykkes på vedvarende vis er der gennem Juncker-planen med mere brug for en forstærket indsats i form af investeringer til fremme af vækst og beskæftigelse. Yderligere investeringer i integrationsforanstaltninger og sociale investeringer bør stilles til rådighed for både lokalbefolkningen og flygtningene med henblik på at opfylde de enkelte målgruppers behov. EØSU har noteret sig de potentielt positive virkninger for de offentlige finanser af en skat på finansielle transaktioner, der sikrer et mere rimeligt bidrag fra den finansielle sektor. På grund af de ekstraordinære omstændigheder og i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten bør ekstraudgifterne til at huse flygtninge efter grundige undersøgelser ikke medregnes i medlemsstaternes offentlige underskud (9).

7.2. Medlemsstater, der tager sig af den første modtagelse, såsom Italien, Malta, Spanien og Grækenland bør modtage direkte økonomisk bistand for hver flygtning eller migrant, så de præcist og hurtigst kan behandle asylansøgninger og sørge for hjemtransport, hvis kriterierne for tildeling af asyl ikke er opfyldt. Medlemsstater, der påtager sig et ansvar for at integrere flere flygtninge i deres samfund, end solidaritetsprincippet egentlig kræver, bør også kunne regne med økonomisk støtte fra EU.

7.3. Asyl-, Migrations- og Integrationsfondens økonomiske midler bør øges for bedre at kunne samfinansiere integration af flygtninge med medlemsstaterne, navnlig for så vidt angår programmer, der gennemføres af lokale myndigheder og NGO'er. Også Den Europæiske Socialfond bør tildeles tilstrækkelige øgede midler til fremme af social integration af flygtninge, ligebehandling af kvinder, virksomhedsstøtte og inklusion af flygtninge på arbejdsmarkedet, hvilket kræver dialog og samarbejde med arbejdsmarkedets parter. Desuden bør Den Europæiske Fond for Regionaludvikling tilføre ekstra midler til byområder, der gennemfører de nødvendige ordninger for modtagelse og integration af flygtninge.

7.4. Det skal undersøges, om der kan etableres et internationalt samarbejde om finansiering af integration af flygtninge, særlig samarbejde med UNHCR og Den Internationale Organisation for Migration.

Bruxelles, den 27. april 2016. Georges DASSIS Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(1) A new beginning — Refugee integration in Europe (2013).

(2) EUT C 181 af 21.6.2012, s. 131, og EUT C 347 af 18.12.2010, s. 19.

(3) Informationsrapport om integrationens nye udfordringer — Ordfører: Luis Miguel Pariza CASTAÑOS.

(4) EUT C 347 af 18.12.2010, s. 19.

(5) https://ec.europa.eu/migrant-integration/home.

(6) Making Integration Work, 28.1.2016, OECD.

(7) Approaches towards the labour market integration of refugees in the EU, 7.1.2016, EurWORK.

(8) Se fodnote 6.

(9) EØSU's erklæring om flygtninge.