KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(94) 83 endelig udg. 
Bruxelles, den 29.03 1994 
94/0105(COD) 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE 
om en handlingsplan 1995-1999 
for kræftbekæmpelse i forbindelse med indsatsen 
på folkesundhedsområdet 94/0l()5(COD) 
(forelagt af Kommissionen) 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
om bekæmpelse af kræft inden for rammerne af 
en indsats til fremme af folkesundheden 
BEGRUNDELSE 
1. Kræft tegner sig for en fjerdedel af samtlige dødsfald i Det Europæiske Fællesskab og har 
altid i høj grad bekymret de nationale sundhedsmyndigheder. Kræft er sammen med ulykker 
den væsentligste årsag til præmature dødsfald (under 75 år). I de seneste årtier med en 
stigende aldring af befolkningen er kræftdødeligheden steget betydeligt. De seneste tal (1990) 
viser, at der hvert år er tale om 1 300 000 nye kræfttilfælde og 840 000 dødsfald som følge 
afkræft i Det Europæiske Fællesskab. Forekomsten afkræft stiger kraftigt med alderen efter 
de 50 år; medianalderen for konstatering af kræft er ca. 65 år i Fællesskabet. Man kan regne 
med en stigning af kræftdødeligheden i de næste 15 år i mangel af strategier til bekæmpelse 
af kræft, som omfatter effektiv forebyggelse og behandling. 
2. Den øgede forekomst af kræft med alderen forklarer, hvorfor sammenligninger på historisk 
eller geografisk plan kun kan foretages på grundlag af populationer, der er standardiseret 
aldersmæssigt. Sådanne populationer viser: 
- at forekomsten af kræft, med alderen som en konstant, ikke har ændret sig væsentligt i 
de seneste årtier 
- at forekomsten af kræft er størst i Fællesskabets nordlige medlemsstater, og at 
Fællesskabets gennemsnit er ca. 15% lavere end gennemsnittet i de central- og 
østeuropæiske lande. 
3. Ved en opdeling i 4 aldersklasser konstateres følgende: 
- blandt børn under 15 år er kræft den anden hyppigste dødsårsag efter ulykker, selvom 
dødeligheden er faldet kraftigt på grund af fremskridt på behandlingsområdet 
- i alderen fra 15-30 år er kræft ligeledes den anden hyppigste dødsårsag efter voldsomme 
dødsfald (ulykker eller selvmord) 
- i alderen fra 30-65 år er kræft en vigtig dødsårsag 
- i alderen over 65 år er kræft den anden hyppigste dødsårsag, dog langt efter kardio-
vaskulære sygdomme, som forekommer langt hyppigere end kræft i denne aldersgruppe. 
4. Nye tal bekræfter, at mange kræfttilfælde og dødsfald på grund af kræft kan sættes i 
forbindelse med, hvad der kan betegnes som den enkeltes levevis. Man ved, at 30% af 
samtlige kræfttilfælde skyldes tobak, og at et mindre, men ikke uanseeligt antal dødsfald som 
følge af kræft kan sættes i forbindelse med overdreven indtagelse af alkohol. Fødevarers 
indvirkning er endnu ikke defineret præcist, men det ligger fast, at fødevarer er af betydning 
(nogle eksperter skønner, at 30% af samtlige dødsfald kan sættes i forbindelse med 
fødevarer). Det er almindelig kendt, at en alsidig kost med en tilstrækkelig mængde frugt og 
grønsager har en væsentlig beskyttende virkning i forbindelse med nogle af de kræftformer, 
der forekommer hyppigst. Forurening af atmosfæren, forurenende fødevarestoffer og 
ioniserende stråling er uden tvivl den direkte årsag til mindre end 2% af samtlige dødsfald 
som følge af kræft. Det er almindelig anerkendt, at 70% af samtlige dødsfald, som skyldes 
kræft, har rod i de individuelle valg, som påvirker vor levevis og omgivelserne. 
5. Det Europæiske Råd tog (i maj og december 1985) hensyn til de betænkeligheder, de 
ansvarlige Î medlemsstaterne og EU-borgerne har, stillet over for denne alvorlige sygdom, 
og besluttede at iværksætte et program med titlen "Europa mod kræft". Senere er Europa-
Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet trådt til. En første handlingsplan blev iværksat 
for perioden 1987-1989 med lovende resultater til følge. Derfor godkendte Rådet og Europa-
Parlamentet iværksættelsen af endnu en handlingsplan for perioden 1990-1994. Kommissionen 
har udarbejdet årsrapporter om de pågældende handlingsplaner og fremsendt dem regel­
mæssigt til Rådet. I overensstemmelse med Rådets afgørelse af 17. maj 1990 godkendte 
Kommissionen endvidere den 15. marts 1993 en evalueringsrapport over programmets første 
6 år, som blev sendt til behandling i Rådet og Europa-Parlamentet. I resolution af 
13. december 1993 anerkender Rådet, at det er vigtigt at videreføre programmet "Europa mod 
kræft", og henstillede, at der udarbejdes en tredje handlingsplan i god tid. 
6. I resolution af 27. maj 1993 giver Rådet udtryk for et ønske om, at indholdet i den tredje 
handlingsplan både skal sikre kontinuitet i forhold til de tidligere handlingsplaner og 
hensyntagen til Fællesskabets øvrige aktioner på folkesundhedsområdet, særlig dem, der 
iværksættes inden for rammerne af den ny artikel 129 i traktaten om Det Europæiske 
Fællesskab. Den 24. november 1993 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktionsrammen 
på folkesundhedsområdet, hvor der bl.a. tages hensyn til Europa-Parlamentets og Rådets 
ønsker i den forbindelse, og hvori beskrives, dels hvilken plads bekæmpelsen af kræft 
indtager i forhold til de prioriteter, Kommissionen har fastlagt, dels hvilken forbindelse der 
er mellem bekæmpelsen afkræft og de pågældende prioriteter. 
7. Handlingsplanen har endvidere til formål at supplere forskellige fællesskabsinitiativer, 
herunder på områderne beskyttelse af arbejdstagerne på arbejdspladsen og forbruger­
beskyttelse. Handlingsplanen har hovedsagelig til formål at udvide kendskabet til årsagerne 
til kræft og til mulige midler til forebyggelse. Handlingsplanen skal sikre øget formidling af 
kendskabet til årsagerne til kræft og til forebyggelse og skal fremme informationernes 
sammenlignelighed. På den måde medvirker handlingsplanen til at realisere Fællesskabets mål 
og fremmer aktioner, som medlemsstaterne har iværksat på nationalt plan. Med henblik herpå 
henstilles det at iværksætte 20 aktioner på de vigtige områder indsamling af oplysninger, 
information, sundhedslære, uddannelse af personale inden for sundhedssektoren på 
kræftområdet, tidlig diagnosticering og screening, undersøgelser og aktioner vedrørende 
behandlingernes kvalitet samt forskning. I overensstemmelse med de krav, der følger af 
subsidiaritetsprincippet, og som er nærmere beskrevet i Kommissionens meddelelse 
KOM(93) 559 af 24. november 1993, er Fællesskabets indsats tilrettelagt således, at man 
hjælper medlemsstaterne med at nå deres mål med hensyn til bekæmpelse afkræft, og at den 
merværdi, der følger af Fællesskabets indsats, maksimeres. 
8. I forbindelse med nærværende forslag til Rådets afgørelse er der taget hensyn til udtalelser, 
som Europa-Parlamentet og medlemsstaterne har fremsat, særlig på baggrund af den seneste 
evalueringsrapport. Forslaget afspejler de erfaringer, Kommissionen har gjort i forbindelse 
med de første to handlingsplaner, hvor den fik stor bistand i forbindelse med sit arbejde fra 
det højtstående udvalg bestående af kræfteksperter fra medlemsstaterne. I forslaget tages der 
hensyn til subsidiaritetsprincippet, det anerkendes, at forholdene er forskellige i medlems­
staterne, og der indføres hensigtsmæssige procedurer for høring samt for evaluering af de 
aktioner, der skal iværksættes. 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE 
om en handlingsplan 1995-1999 
for kræftbekæmpelse i forbindelse med indsatsen 
på folkesundhedsområdet 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 129, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen(,), 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2), 
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget^, og 
ud fra følgende betragtninger: 
På mødet i Milano i juni 1985 og i Luxembourg i december 1985 fremhævede Det Europæiske 
Råd, at det ville være formålstjenligt at iværksætte et europæisk program til bekæmpelse afkræft; 
Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, vedtog den 
7. juli 1986 en resolution vedrørende De Europæiske Fællesskabers første handlingsplan for 
bekæmpelse af kræft(4) og den 17. maj 1990 afgørelse 90/238/Euratom, EKSF, EØF(5) om 
iværksættelse af den anden handlingsplan under programmet "Europa mod kræft" for perioden 
1990-1994; 
Europa-Parlamentet henstillede i sin beslutning af 15. december 1993(6), at bestræbelserne for at 
bekæmpe kræft intensiveres; 
i sin resolution af 13. december 1993(7) anmodede Rådet Kommissionen om at forelægge et 
forslag til en tredje handlingsplan i god tid under hensyntagen til Rådets resolution af 
27. maj 1993 om den fremtidige indsats for folkesundheden samt de mål og forbedringer, der er 
beskrevet i bilaget til nævnte resolution; 
EFT nr. C 184 af 23.7.1986, s. 19. 
EFT nr. L 137 af 30.5.1990, s. 31. 
EFTnr. C 15 af 18.1.1994, s. 1. 
forebyggelse af kræft prioriteres i forbindelse med Fællesskabets indsats inden for den aktions-
ramme, Kommissionen har defineret for folkesundheden, og er i overensstemmelse med de andre 
foranstaltninger, Fællesskabet allerede har iværksat på det pågældende område; 
i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet gennemfører Fællesskabet kun foranstaltninger 
på områder, som ikke udelukkende henhører under Fællesskabets kompetence, som f.eks. 
forebyggelse af kræft, hvis de på grund af omfang eller virkning kan gennemføres bedre på 
fællesskabsplan; 
samarbejdet med kompetente internationale organisationer og tredjelande bør styrkes; 
kræft er en alvorlig sygdom, som er forbundet med den enkeltes levevis, og man bør bekæmpe 
de dermed forbundne risikofaktorer, særlig tobaksrygning, hvilket ligeledes har betydning for 
bekæmpelse af andre sygdomme, navnlig kardiovaskulære sygdomme; 
programmet vil medvirke til at virkeliggøre Fællesskabets mål efter traktatens artikel 129 ved at 
sikre større spredning af kendskabet til årsagerne til kræft og til forebyggelse, ved at sikre bedre 
sammenlignelighed og spredning af informationer om disse spørgsmål samt ved at iværksætte 
supplerende foranstaltninger, særlig inden for undervisning på sundhedsområdet; 
det rådgivende udvalg og de nationale koordineringsudvalg spiller en vigtig rolle i forbindelse 
med programmets gennemførelse; 
med hensyn til gennemførelsen bør man bevare og udbygge de investeringer, der er gjort i 
forbindelse med de foregående handlingsplaner, både hvad angår europæiske pilot-netværk, og 
hvad angår mobiliseringen af samtlige de aktører, der deltager i bekæmpelsen af kræft; 
eventuelle overlapninger bør undgås ved at fremme udveksling af erfaringer og ved i fællesskab 
at udarbejde basismoduler for information af offentligheden, sundhedslære og uddannelse af per­
sonale inden for sundhedssektoren; 
med henblik på at øge handlingsplanens værdi og virkning bør aktionerne evalueres fortløbende, 
særlig under hensyntagen til effektivitet og virkeliggørelse af de givne mål, både på nationalt plan 
og på fællesskabsplan, og der bør i givet fald foretages nødvendige tilpasninger 
handlingsplanen bør være af fem års varighed, for at der er tilstrækkelig tid til at gennemføre de 
foranstaltninger, der skal virkeliggøre de givne mål -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
Der vedtages en EF-handlingsplan mod kræft for perioden 1 januar 1995 - 31 december 1999 
Artikel 2 
Kommissionen sikrer gennemførelsen af de foranstaltninger, som er beskrevet i bilaget, i 
overensstemmelse med artikel 5 og i nært samarbejde med medlemsstaterne samt institutioner 
og organisationer, som deltager aktivt i forebyggelsen af kræft. 
Artikel 3 
Budgetmyndigheden træffer afgørelse om de finansielle midler, der stilles til rådighed i de enkelte 
regnskabsår. 
Artikel 4 
Kommissionen sikrer, at der er overensstemmelse mellem de fællesskabsforanstaltninger, der 
gennemføres i forbindelse med denne handlingsplan, og de øvrige relevante fællesskabs­
programmer og -initiativer, herunder forskningsprogrammet for biomedicin og sundhed under 
Fællesskabets rammeprogrammer for forskning, samt at de supplerer hinanden. 
Artikel 5 
I forbindelse med gennemførelsen af handlingsplanen bistås Kommissionen af et rådgivende 
udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens 
repræsentant som formand. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal 
træffes. Udvalget afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan 
fastsætte under hensyn til, hvor meget spørgsmålet haster, i givet fald ved afstemning. 
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover kan hver medlemsstat anmode om, at dens 
holdning indføres i mødeprotokollen. 
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, 
hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse. 
Artikel 6 
1. I forbindelse med handlingsplanens gennemførelse fremmes samarbejde med tredjelande og 
internationale organisationer med kompetence på folkesundhedsområdet, herunder Verdens­
sundhedsorganisationen og Det Internationale Kræftforskningscenter. 
2. EFT A-landene og landene i Central- og Østeuropa kan deltage i de aktiviteter, der er beskre­
vet i bilaget, på de betingelser, der er anført i aftalerne med Fællesskabet. 
Artikel 7 
Kommissionen offentliggør en årsrapport om handlingsplanens gennemførelse og om mulig­
heder for en fællesskabsfinansiering på de forskellige områder, hvori der tages hensyn til de 
rapporter, der udarbejdes af de enkelte medlemsstater. Årsrapporten fremsendes til Europa-
Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. 
På grundlag af en midtvejsrapport, som Kommissionen forelægger inden udgangen af 1997, 
foretager Europa-Parlamentet og Rådet en evaluering af de iværksatte aktioner. En samlet 
rapport forelægges efter gennemførelsen af handlingsplanen. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne 
Formand Formand 
BILAG 
AKTIONER I PERIODEN 1995-1999 
I. CANCERREGISTRE OG EPIDEMIOLOGISKE UNDERSØGELSER 
1. Støtte til udveksling af informationer og erfaringer vedrørende indsamling og 
formidling af pålidelige og sammenlignelige informationer i forbindelse med 
cancerregistre (forekomst, dødelighed og overlevelsesrater). Oprettelse og udbygning 
af et europæisk netværk i samarbejde med Det Internationale Kræftforskningscenter 
(CIIC). 
2. Støtte til gennemførelse af epidemiologiske undersøgelser på europæisk plan og til 
formidling af konklusionerne på områderne identificering af kræftfremkaldende 
agenser (fysiske, kemiske og biologiske), risici ved at være udsat for de pågældende 
agenser, metoder til forebyggelse og til skønsmæssig fastsættelse af overlevelsesrater 
samt årsagerne til forskellene mellem de pågældende overlevelsesrater. Støtte på 
grundlag af de omtalte konklusioner til udarbejdelse og formidling af henstillinger. 
Undersøgelser af sammenhængen mellem kræft, ernæring og sundhed (EPIC-
netværket), støtte til epidemiologiske undersøgelser med udgangspunkt i forskning 
vedrørende fødevarers potentielle forebyggende virkning (identificering af beskyttende 
agenser, ændring af bestemte fødevarefaktorer) og eventuelt forebyggelse ved hjælp 
af kemiske agenser. 
II. FOREBYGGELSE 
A. INFORMERING AF OFFENTLIGHEDEN 
3. Gennemførelse hvert år af en europæisk uge for bekæmpelse af kræft. 
4. Mere effektiv formidling af budskaber om forebyggelse af kræft, og særlig af 
henstillingerunder Den Europæiske Kræftkodeks, gennem støtte til målrettede aktioner 
(lærere, praktiserende læger, etc..) og til pilot-projekter, undersøgelser, analyser af 
teknikker til fremme af sundhed og til evaluering af aktioner på det pågældende 
område. 
5. Støtte til netværk bestående af pilot-foranstaltninger til information og udveksling i 
forbindelse med forebyggelse af kræft under hensyntagen til henstillinger under Den 
Europæiske Kræftkodeks og fra ekspertudvalg på dette område med henblik på at 
medvirke til at informere om og formidle de bedste fremgangsmåder. 
6. Fremme af kampagner, der har til formål at informere og bevidstgøre bestemte 
befolkningsgrupper om fremme af sundhed og forebyggelse af kræft, særlig på 
offentlige steder og på arbejdspladsen. 
7. Fremme af projekter af europæisk dimension vedrørende bekæmpelse af 
tobaksrygning; evaluering af resultaterne af henstillinger vedrørende rygning på 
8 
offentlige steder, navnlig i offentlige transportmidler og på uddannelsesinstitutioner. 
Fremme af en politik, der tager sigte på at beskytte de grupper, der udsættes for flest 
risici ved passiv rygning, særlig gravide og børn. Evaluering af resultaterne af de 
foranstaltninger, der er iværksat i medlemsstaterne for at reducere tobaksforbruget, 
f.eks. forbud mod eller kontrol med direkte eller indirekte reklame, fjernelse af tobak 
fra prisindekset, formidling af resultaterne af de pågældende evalueringer. Støtte til og 
evaluering af pilot-foranstaltninger vedrørende bekæmpelse af rygning inden for 
rammerne af udvekslingsnetværk mellem medlemsstaterne, som f.eks. netværk af byer 
med rygeforbud, hospitaler med rygeforbud og ungdomsklubber i samarbejde med 
personale inden for sundhedssektoren og lærere. 
8. Udvælgelse, formidling og evaluering af de bedste metoder til tobaksafvænning i 
medlemsstaterne inden for rammerne af pilot-foranstaltninger, hvor de pågældende 
metoder tages i anvendelse i fællesskab med personale inden for sundhedssektoren. 
Fortsat klassificering af farlige stoffer og præparater med henblik på at forbedre 
emballage og etikettering. 
B. SUNDHEDSLÆRE 
9. Støtte til udarbejdelse og gennemførelse af integrerede programmer for sundhedslære 
inden for forskellige rammer, hvor forebyggelse af kræft prioriteres. Definition og 
gennemførelse af supplerende projekter til forebyggelse afkræft for bestemte grupper 
under forskellige forhold. Evaluering af initiativer inden for sundhedslære, hvor man 
prioriterer at gøre den enkelte mere bevidst om hans eller hendes eget ansvar for 
sundheden, bekæmpelse af tobaksrygning, fremme af rigtig ernæring og bevidstførelse 
om de risici, der er forbundet med overdreven UV-bestråling af huden, og hvor 
målgruppen er unge. 
10. Støtte til udveksling af erfaringer inden for rammerne af integrerede programmer for 
sundhedslære med det formål at forbedre basis- og videreuddannelse for lærere og 
personer med ansvar for projekter vedrørende forebyggelse af kræft samtidig med, at 
der i den forbindelse tages hensyn til erfaringer fra programmer som Erasmus og 
Kommissionens støtteaktioner på uddannelsesområdet. 
11. Støtte til udarbejdelse, formidling og evaluering af pædagogisk materiale af europæisk 
interesse vedrørende forebyggelse af kræft, testet bl.a. inden for netværk af pilot­
foranstaltninger. 
12. Gennemførelse af undersøgelser og formidling af konklusionerne heraf med henblik 
på at udvide kendskabet til unges opfattelse af kræft, tobak, ernæring og risici i 
forbindelse med overdreven UV-bestråling af huden. Gennemførelse af analyser med 
det formål at gøre forebyggende programmer for børn og unge mere effektive. 
C. UDDANNELSE AF PERSONALE INDEN FOR SUNDHEDSSEKTOREN 
13. Fortsat gennemførelse af Kommissionens henstilling af 8. november 1989 om 
uddannelse på kræftområdet af personale inden for sundhedssektoren: støtte til 
iværksættelse og regelmæssig evaluering af resultaterne af europæiske pilot-netværk 
i forbindelse med basis- og videreuddannelse på kræftområdet af læger, sygeplejersker 
og tandlæger. 
14. Støtte til mobilitet af personale inden for sundhedssektoren (særlig undervisere) med 
henblik på at forbedre det teoretiske og praktiske kendskab til kræft (primær 
forebyggelse, generel screening navnlig for livmoderhals- og brystkræft, tidlig 
diagnosticering og behandlingens kvalitet) mellem ekspert-centre i medlemsstaterne, 
der tilbyder uddannelse på højt niveau, i de tilfælde hvor en sådan mobilitet ikke 
sikres gennem eksisterende fællesskabsprogrammer som COMETT II eller FORCE. 
15. Støtte til udveksling af erfaringer og til realisering og formidling af henstillinger fra 
konferencer om god praksis på det medicinske område og fra ekspertgrupper med 
henblik på at fremskynde formidling og gennemførelse af de resultater, kontrollerede 
undersøgelser fører til. Udarbejdelse af undervisningsmateriale af europæisk interesse 
med det formål at forbedre uddannelsen af personale inden for sundhedssektoren på 
kræftområdet, særlig ved hjælp af interaktive edb-programmmer; evaluering af det 
pågældende materiale inden for rammerne af pilot-netværk. Særlig støtte til udvikling, 
iværksættelse og evaluering af forebyggende moduler beregnet til personale inden for 
sundhedssektoren og af modeller til støtte ved diagnosticering eller valg af behandling. 
III. FOREBYGGELSE VED HJÆLP AF TIDLIG PÅVISNING OG SYSTEMATISK 
SCREENING 
16. Støtte til oprettelse og evaluering af europæiske netværk bestående af pilot-projekter 
på området generel screening for bryst- og livmoderhalskræft på grundlag af 
henstillinger på europæisk plan med hensyn til sikring af screeningens kvalitet, samt 
støtte til tilrettelæggelse af møder med det formål at undersøge, om pilot-projekter 
også kan gennemføres på nationalt og regionalt plan. 
17. Støtte til udarbejdelse på europæisk plan og formidling af en fælles terminologi og 
klassifikation med henblik på at forbedre den anatomiske og cytopatologiske 
fortolkning, særlig af suspekte mammære og uterine vækster, navnlig for læger i Det 
Europæiske Fællesskab med speciale på dette område. 
18. Støtte til undersøgelser af europæisk interesse med det formål at klarlægge muligheden 
for at foretage en generel screening på et tidligt tidspunkt for andre former for kræft 
(æggestok, prostata, hud, tyk- og endetarm, mundhule) under hensyntagen til navnlig 
medicinske, psykologiske, sociale og økonomiske aspekter. 
IV. UNDERSØGELSER OG FORANSTALTNINGER VEDRØRENDE KVALITETEN AF 
KRÆFTPATIENTERS BEHANDLING 
19. Støtte til gennemførelse af europæiske undersøgelser og formidling af konklusionerne 
heraf, særlig inden for rammerne af møder og udveksling af erfaringer på europæisk 
plan, med det formål at få større kendskab til kvalitetskontrol og gøre den mere 
effektiv, både i forbindelse med diagnosticering (røntgen- og anatomisk-cytopatolo-
10 
giske undersøgelser) og behandlinger (strålebehandling og kemoterapi), herunder 
smertestillende behandling, under hensyntagen til de psykologiske og sociale aspekter, 
særlig i forbindelse med patienternes livskvalitet. Formidling og evaluering af de 
bedste fremgangsmåder til sikring af kvalitet inden for rammerne netværk af pilot­
projekter. 
FORSKNING 
20. Bidrag til prioritering inden for kræftforskning, som gennemføres under Fællesskabets 
rammeprogrammer for forskning og særlig forskningsprogrammet for biomedicin og 
sundhed, som omfatter basisforskning og klinisk forskning. Støtte til udarbejdelse af 
en oversigt over aktioner af europæisk interesse vedrørende basisforskning og klinisk 
forskning på kræftområdet: bistand til overførsel af resultaterne i forbindelse med 
basisforskning til kliniske forsøg; netværk til udveksling af informationer om 
igangværende kliniske forsøg og støtte til iværksættelse af kliniske forsøg på flere 
steder og i flere lande for at fremskynde evalueringen af nye behandlingsmetoder. 
11 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
om bekæmpelse af kræft inden for rammerne af 
en indsats til fremme af folkesundheden 
12 
INDHOLDSFORTEGNELSE 
I. INDLEDNING . 14 
II. TENDENSER I KRÆFTUDVIKLINGEN I MEDLEMSSTATERNE 
I DEN EUROPÆISKE UNION 15 
III. OVERSIGT OVER AKTIONER, DER ALLEREDE ER IVÆRKSAT 
PÅ FÆLLESSKABSPLAN 19 
IV. DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS METODE 21 
a. Mål og midler 21 
b. Rammerne for sundhedspolitikken og programmet Europa 
mod Kræft 22 
c. Samarbejde medlemsstaterne imellem 24 
d. Samarbejde med internationale organisationer og tredjelande 25 
V. DEN TREDJE HANDLINGSPLAN 26 
a. Prioriterede aktionsområder 26 
a. 1 Cancerregistre og epidemiologiske undersøgelser 28 
a.2 Specifikke forebyggende aktioner 28 
a.2.1 Information af offentligheden i almindelighed og af særlige 
grupper 29 
a.2.2 Sundhedsundervisning 30 
a.2.3 Uddannelse af personale i sundhedssektoren 32 
a.3 Tidlig diagnosticering og systematisk screening 33 
a.4 Kvalitetskontrol inden for pleje (herunder palliativ pleje) 34 
a.5 Bidrag til formulering og spredning af forskning 36 
b. Høring og medbestemmelse 36 
b.l Rådgivende udvalg 36 
b.2 Ekspertgruppe af ledende kræfteksperter 37 
b.3 Andre udvalg og grupper 37 
c. Evaluering og rapporter 37 
c. 1 Årlig rapport om gennemførelsen af handlingsplanen 38 
c.2 En uafhængig ekspertevaluering (peer review) af de vigtigste 
aktioner og undersøgelser, som støttes 38 
c.3 En samlet rapport om effektiviteten af programmet i 1997 38 
d. Generel oplysningsvirksomhed 38 
VI. MIDLER 39 
13 
L INDLEDNING 
1. 1 sin meddelelse af 24. november 1993 om rammerne for en indsats til fremme af 
folkesundheden (KOM(93) 559 endelig udg.) har Kommissionen fastlagt rammerne for den 
fremtidige indsats på fællesskabsplan med henblik på at opfylde målene vedrørende 
sundhedsbeskyttelse som fastsat i artikel 3, litra o), og artikel 129 i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab. Fællesskabets rolle skal være at støtte medlemsstaternes 
indsats på området folkesundhed ved at hjælpe med formuleringen og implementeringen af 
mål og strategier og ved at bidrage til en god sundhedsbeskyttelse i hele Fællesskabet, idet 
målet skal være at overføre de bedste resultater, der allerede er opnået i et givet område af 
Fællesskabet, til hele Fællesskabet. 
2. Fællesskabets indsats i henhold til artikel 129 skal være rettet mod forebyggelse af 
sygdomme og sundhedsbeskyttelse. På grundlag af de kriterier, der er fastsat i Kommis­
sionens meddelelse, er kræft blevet gjort til et prioriteret område for Fællesskabets indsats. 
Kræft er en sygdom, der: 
- i mangel af intervention forårsager præmature dødsfald og/eller generelt er forbundet 
med høje dødskvotienter 
- forårsager lidelser , herunder høj sygdomsfrekvens, og/eller handicaps 
- har væsentlige følger for livskvaliteten samt alvorlige sociale og økonomiske 
konsekvenser. 
Objektive data (antal dødsfald og sygdomstilfælde samt andre sundhedsindikatorer) samt 
mere subjektiv viden bekræfter, at kræft er et af de store problemer på området 
folkesundhed. Kræft er desuden en sygdom som det rent praktisk er muligt at forebygge, 
fordi risikofaktorerne hænger sammen med folks levevis, og dette understreger vigtigheden 
af at fortsætte de forebyggende kampagner. 
3. I de seneste tiår har sundhedsområdet i medlemsstaterne været kendetegnet ved 
fremkomsten af to sygdomstyper, der hænger sammen med levevis og befolkningens 
aldring, nemlig kræft og hjerte-kar-sygdomme. Disse to sygdomstyper er i Fællesskabet 
langt den dominerende dødsårsag for folk over 40, og de nationale sundhedsmyndigheder 
tog dem allerede meget alvorligt, også før denne, nemlig kræft, i 1985 blev gjort til 
genstand for en forebyggende indsats fra Fællesskabets side. 
4. Ca. en fjerdedel af alle dødsfald i Den Europæiske Union skyldes kræft, selv om der er 
mindre afvigelser fra land til land, og relativt flere kræfttilfælde i de nordlige medlemsstater 
end i de sydlige. I de seneste tiår er antallet af kræftdødsfald steget kraftigt som følge af 
den stadige forøgelse af de ældres andel af befolkningen, idet risikoen for kræft stiger 
betydeligt hos folk på 50 år og derover, og gennemsnitsalderen for tilfælde, hvor der stilles 
kræftdiagnose for første gang, er 65 år. De foreliggende kræftregistreringsdata viser, at 
sygdoms- og dødsfrekvensen fortsat vil stige de næste 15 år, og at denne stigning endda vil 
kunne accelerere, hvis der ikke gennemføres passende forebyggende strategier. 
14 
II. TENDENSER I KRÆFTUDVIKLINGEN I MEDLEMSSTATERNE I DEN 
EUROPÆISKE UNION 
5. De nyeste data (for 1990) viser, at der hvert år er 1,3 millioner nye kræfttilfælde i Den 
Europæiske Union, og at antallet af dødsfald som følge af kræft er 840 000. Takket være 
et godt netværk af cancerregistre, som nu dækker de fleste af Fællesskabets medlemsstater, 
er det muligt at sammenligne den epidemiologiske situation i de fleste af medlemsstaterne. 
6. For alle medlemsstaterne gælder det, at antallet af dødsfald altid har været højere blandt 
mænd end blandt kvinder, og i nogle lande er denne forskel særlig iøjefaldende. I Unionen 
som helhed er sandsynligheden for at kvinder dør som følge af kræft 40% mindre end 
sandsynligheden for mændene. Det større antal sygdomstilfælde og dødsfald blandt 
mændene må i første række tilskrives deres større forbrug af tobak og alkohol og derefter 
erhvervsmæssig eksponering for kræftfremkaldende stoffer samt biologiske forskelle mellem 
de to køn. De hyppigste årsager til kræftdødsfald blandt mænd er lungekræft (130 000 
tilfælde pr. år), og derefter følger prostata-kræft, kræft i tyktarmen og mavekræft. Hos 
kvinder er det brystkræft, der er den hyppigste årsag til kræftdødsfald med mere end 
150 000 tilfælde hvert år. Derefter følger lungekræft, kræft i tyktarmen, mavekræft og kræft 
i kønsorganerne. I nogle lande (Danmark og Det Forenede Kongerige), hvor kvinder i 
mange år har røget meget, kan lungekræft imidlertid være lige så almindelig som 
brystkræft. Hvert år konstateres der 7 500 nye tilfælde af kræft hos børn, og der er 2 500 
dødsfald. De almindeligste former for kræft hos børn er leukæmi og kræft i nervesystemet 
(hjernen) og lymfekræft. 
7. Da risikoen for kræft stiger med alderen, kan der kun foretages pålidelige historiske og 
geografiske sammenligninger mellem befolkninger, der er standardiseret med hensyn til 
alder. I sådanne befolkninger kan der konstateres to fænomener: 
- beregnet på grundlag af en konstant aldersfordeling er antallet af kræfttilfælde ikke 
steget signifikant i de seneste tiår 
- antallet af kræftsygdomme og kræftdødsfald blandt mænd er ca. 10% højere i 
Fællesskabet end i de skandinaviske lande og ca. 15% lavere end i landene i Central-
og Østeuropa. Forskellen er endnu større, hvis der sammenlignes med landene i det 
tidligere Sovjetunionen, hvor antallet er steget hurtigt de seneste tiår. 
8. Hvis man vil foretage en nærmere analyse, er det nødvendig at anvende en metode, der er 
almindelig inden for epidemiologi, nemlig at betragte fire forskellige aldersgrupper. Blandt 
børn (dvs. under 15 år) er kræft den næsthyppigste dødsårsag, efter ulykker. Antallet af 
kræftdødsfald er dog blevet reduceret betydeligt i denne aldersgruppe takket være fremskridt 
inden for kræftbehandlingen. I aldersgruppen fra 15 til 30 år er kræft også den 
næsthyppigste dødsårsag, efter voldelig død (ulykke eller selvmord). Også i denne gruppe 
er antallet af dødsfald blevet reduceret betydeligt, selv om antallet af sygdomstilfælde har 
været konstant. I aldersgruppen 30 til 65 år er kræft stadig en vigtig dødsårsag, især 
lungekræft hos mænd, selv om hjertekarsygdomme er endnu mere udbredte. For kvinder i 
denne aldersgruppe er kræft dog hyppigste dødsårsag. I gruppen på over 65 år er kræft den 
næsthyppigste dødsårsag efter hjertekarsygdomme. 
15 
9. Hvis man inddeler kræfttilfældene i to undergrupper, nemlig kræft som skyldes tobak eller 
tobak og alkohol (lungekræft, kræft i spiserøret, kræft i de øvre luftveje/fordøjelseskanalen 
og blærekræft), og andre former for kræft - kan det konstateres, at antallet af sygdoms­
tilfælde inden for den første gruppe er steget de seneste tiår, og det samme gælder antallet 
af dødsfald, idet der kun er sket ringe fremskridt med hensyn til behandling af disse former 
for kræft, hvor udsigterne til helbredelse er meget dårlige. Tobakkens altovervejende 
betydning bliver endnu tydeligere, hvis man ser på det antal leveår, der går tabt som følge 
af tobaksrelaterede former af kræft, idet disse kræftformer indtræder på et tidligere 
tidspunkt i et menneskes liv end de andre kræftformer. For så vidt angår de andre former 
for kræft, er der sket et lille fald både i antallet af sygdomstilfælde og antallet af dødsfald 
i denne aldersgruppe, og der kan også konstateres visse fremskridt med hensyn til 
behandlingen. 
10. De foreliggende data, i henhold til hvilke 30% af alle kræftdødsfald skyldes tobak, 3 til 
10% (varierer fra land til land) skyldes alkohol, og ca. 30% kan relateres til kosten, viser, 
at over to tredjedele af alle dødsfaldene hænger sammen med levevisen, og at dette forhold 
derfor i princippet kan ændres gennem en ændret adfærd. Den direkte betydning af 
luftforurening og forurenende stoffer i fødevarer synes at være meget lav (under 2%), 
hvilket underbygges af det stabile antal af tilfælde af lungekræft blandt ikke-rygere og det 
betydelige fald i antallet af tilfælde af mavekræft. På grund af den lange tid, der i 
forbindelse med de fleste former for kræft går fra det tidspunkt, hvor man udsættes for en 
risikofaktor, til det tidspunkt, hvor sygdommen manifesterer sig, er antallet af 
sygdomstilfælde og dødsfald et udtryk for risici, som man har været udsat for flere år 
tidligere. Med andre ord vil de kræftfremkaldende faktorer, som vi udsættes for i dag, først 
manifestere sig om en årrække. 
11. Der er betydelige forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til antallet af visse typer 
af kræft. Tilfælde af mundhulekræft hos mænd som følge af en kombination af tobaks- og 
alkoholforbrug ligger f.eks. kun på 1% i Nederlandene, medens den i Frankrig er på 9%. 
Hos kvinderne et antallet af tilfælde ca. fem gange lavere end hos mændene. I flere 
europæiske lande har man imidlertid kunnet konstatere en stigning i antallet af tilfælde af 
mundhulekræft hos de unge. 
12. De lande i Unionen med det forholdsvis største antal tilfælde af tobaksrelateret kræft er de 
nordvestlige lande (Belgien, Danmark, Nederlandene og Det Forenede Kongerige). I disse 
lande er mændenes tobaksforbrug faldet en smule, medens kvindernes forbrug er steget 
betydeligt. I f.eks. Det Forenede Kongerige er lungekræft nu den hyppigste dødsårsag for 
kvinder i visse regioner og aldersgrupper. For så vidt angår de sociale miljøer i hvilke der 
ryges, er mønstret det samme i alle medlemsstater: jo lavere uddannelsesniveau og jo lavere 
socio-økonomisk status, jo større forbrug af tobak. I Det Forenede Kongerige f.eks. har 
oplysningskampagner om tobak haft en betydelig virkning i bedre stillede samfundslag. 
Rygning og de dermed forbundne kræftformer er ved at udvikle sig til et handikap, der er 
specifikt for de dårligere stillede samfundslag. Det er i Frankrig, at man konstaterer 
forholdsvis flest dødsfald som følge afkræft i forbindelse med tobak og alkohol. Også her 
spiller det sociale miljø en vigtig rolle. Kræft i spiserøret forekommer f.eks. seks gange 
hyppigere blandt de dårligere stillede sociale grupper end blandt de veluddannede. 
16 
13. For så vidt angår omfanget af sygdomstilfælde og dødsfald i forbindelse med specifikke 
væv og organer, kan man konstatere følgende tendenser: 
14. Lunger: Lungekræft er den mest almindelige form for kræft i Unionen, og den tegner sig 
for 30% af alle kræftdødsfald hos mænd og 10% hos kvinder. Tobaksrygning er langt den 
vigtigste årsag til lungekræft, og dette forklarer den dramatiske stigning i antallet af 
tilfælde, der har fundet sted de seneste 50 år. I øjeblikket ser det ud til, at antallet af 
tilfælde har stabiliseret sig på et højt niveau i en række medlemsstater, og at det falder en 
smule i Det Forenede Kongerige. Derimod stiger antallet af tilfælde og dødeligheden hos 
kvinderne i medlemsstaterne i Sydeuropa. 
15. Tyktarm og endetarm: Kræft i tyktarm og endetarm udgør tilsammen, efter lungekræft, 
de hyppigst forekomne kræftformer i Unionen. Antallet af tilfælde og dødeligheden er høj 
i de nordlige og vestlige områder af Unionen. Disse kræftformer sammenkædes med de 
moderne vestlige kostvaner, som betyder, at man spiser en kost med et højt indhold affedt 
og proteiner, som kan forøge risikoen, og med et ringe indhold af grøntsager, frugt og fibre, 
som anses for at have en beskyttende virkning. Visse former for erhvervsmæssig 
eksponering, visse arveligt betingede aspekter, nedsat fysisk aktivitet samt kolecystektomi 
er alle blevet anført som potentielle årsager til disse kræftformer, men deres betydning er 
sandsynligvis ret begrænset. Antallet af sygdomstilfælde har været stabilt eller stigende i 
alle medlemsstaterne. Dødeligheden er derimod faldet, især hos kvinderne. 
16. Bryst: Brystkræft er den mest almindelige form for kræft hos kvinder i Unionen, og den 
tegner sig for 24% af alle kræfttilfælde og 19% af kræftdødsfaldene. Antallet af tilfælde og 
dødsfald er forholdsvis højere i de nordlige medlemsstater (Danmark, Nederlandene, Det 
Forenede Kongerige,) end i Middelhavslandene (Grækenland, Spanien, Frankrig og Italien), 
og den geografiske variation er næsten i forholdet 1 til 2. Antallet af tilfælde er steget i alle 
medlemsstaterne, medens dødeligheden for nylig er begyndt at falde blandt yngre kvinder 
i de nordlige medlemsstater. Følgende risikofaktorer sammenkædes med øget risiko for 
brystkræft: tidligere tilfælde af sygdommen i familien, forøget kropstørrelse, tidligere god­
artede brystlidelser, forplantningsfaktorer som f.eks. høj alder ved første fødsel, ingen 
barnefødsler, tidlig menarche og høj alder ved overgangsalderen, anvendelse af peroral 
antikonception i en tidlig alder og anvendelse af "unopposed" østrogen til behandling af 
symptomer i forbindelse med overgangsalderen samt eksponering for ioniserende stråling. 
Det er også blevet anført, at kosten, især hvis den har et højt indhold affedt og animalske 
proteiner, kan forårsage denne form for kræft. Især kan kosten i barneårene have stor 
betydning. Flere undersøgelser synes at vise, at der er en sammenhæng mellem forøget 
alkoholforbrug og denne form for kræft. 
17. Mave: Antallet af tilfælde af mavekræft er faldet i næsten hele verden de seneste tiår, men 
denne dødelige sygdom er stadig en af de mest almindelige ondartede sygdomme. I 
Unionen tegner mavekræft sig for 6% af alle kræftdødsfald. Denne kræftform er især 
udbredt i Portugal, det centrale Italien og Sydtyskland. I alle medlemsstaterne er procent­
satsen for mænd dobbelt så høj som for kvinder. Det faldende forbrug af stivelseholdige 
røgede, saltede og stegte fødevarer og det stigende forbrug af grønsager og citrusfrugter er 
17 
måske årsagen til det faldende antal tilfælde. Den europæiske prospektive epidemiologiske 
undersøgelse af sammenhængen mellem kost og kræft, som blev iværksat under programmet 
"Europa mod Kræft", vil uden tvivl give flere oplysninger om dette forhold. 
18. Mundhule, svælg og spiserør: Antallet af dødsfald som følge af kræft i mundhule og 
svælg varierer meget, og hos mændene går procentsatsen fra 1% til 9% afhængigt af 
medlemsstat. Procentsatsen hos kvinder ligger på ca. 20% af mændenes, når man betragter 
Fællesskabet som helhed. For stort alkoholforbrug, især i sammenhæng med rygning og 
tobaksforbrug er risikofaktorer, der kan medføre kræft i mundhule og svælg. Mønstret for 
kræft i spiserøret hos mænd ligner mønstret for kræft i mundhule og svælg, og de 
dominerende risikofaktorer er de samme, nemlig alkohol og tobak. Hos kvinderne ligner 
mønstret det mønster, der gælder for lungekræft. 
19. Blærehalskirtel: Prostatakræft tegner sig hver år for ca. 12% af alle nye kræfttilfælde hos 
mænd i Fællesskabet og for 10% af alle kræftdødsfald. Den er den anden hyppigste 
kræftform hos mænd. Der er flere tilfælde og større dødelighed i de nordlige lande end i 
de sydlige, og inden for disse to hovedområder er variationerne små. Årsagerne til prostata­
kræft er stadig ikke klarlagt, selv om det er blevet anført, at seksuelle faktorer kan have stor 
betydning, og at kosten også kan medføre øget risiko, især hvis den indeholder meget fedt 
og er proteinrig. Antallet af tilfælde af denne form for kræft er steget i alle 
medlemsstaterne, men dette kan være et resultat af nye diagnosticeringsmetoder, der betyder 
at man har flere vævsprøver til rådighed for undersøgelser. 
20. Livmoderhals: Den faktor, der sættes i forbindelse med kræft i livmoderhalsen, er infektion 
med menneskelig papillomvirus, især type 16 og 18, i livmoderhalsen. Denne infektion 
opstår i de fleste tilfælde i forbindelse med samleje, hvilket forklarer den sammenhæng, der 
er blevet observeret med antallet af partnere og med alderen ved det første samleje. Antallet 
af tilfælde og dødeligheden er generelt blevet reduceret, delvist som et resultat af vel­
lykkede forebyggende befolkningsundersøgelser. 
21. Huden: Basalcellekræft og pladeepitelkarcinom er relativt hyppige former for hudkræft, 
især hos personer med lys hud. Risikofaktorerne er overdreven eksponering for ultraviolet 
stråling, f.eks. sollys, eller erhvervsmæssig eksponering for kræftfremkaldende stoffer. Disse 
kræftformer er heldigvis relativt lette at opdage, og helbredsgraden er høj. Antallet af 
dødsfald er derfor betydelig lavere end antallet af sygdomstilfælde. I medlemsstaterne 
varierer antallet af tilfælde af melanom varier med en faktor på 4 blandt mændene og med 
en faktor på 5 blandt kvinderne. Der er færrest tilfælde i de sydlige lande og flest i de 
nordlige. Selv om dødeligheden som regel er meget lavere end antallet af tilfælde, ses den 
samme tydelige forskel mellem nord og syd med hensyn til både antal tilfælde og 
dødelighed hos både mænd og kvinder. I modsætning til andre former for kræft, er denne 
form i alle landene mest udbredt blandt kvinderne. Selv om det er påvist, at udsættelse for 
sollys øger risikoen for maligne melanoma, er sammenhængen ikke direkte, og man mener, 
at dette skyldes forskellige mønstre for solbadning og en faldende risiko for melanom, der 
går fra det nordlige til det sydlige Europa, og modsvares af en stigning i hudens 
beskyttende pigmentering. Antallet af tilfælde af melanom er steget kraftigt med ca. 7% om 
året i de fleste medlemsstater. 
18 
III. OVERSIGT OVER AKTIONER, DER ALLEREDE ER IVÆRKSAT PÅ 
FÆLLESSKABSPLAN 
22. I maj 1985 opfordrede stats- og regeringscheferne på Det Europæiske Råds møde i Milano 
til en koordineret indsats til bekæmpelse af kræft. Kommissionen udarbejdede derefter et 
forslag til programmet "Europa mod Kræft", som blev vedtaget i 1987. Siden da har Det 
Europæiske Råd ved flere lejligheder spillet en vigtig rolle i forbindelse med dette program: 
i december 1986 i London ved at gøre 1989 til Det Europæiske Kræftoplysningsår, og i 
1989 i Strasbourg ved at forny støtten til programmet og til den anden handlingsplan (1990-
1994). 
23. Siden 1985 har Rådet ved flere lejligheder vist særlig interesse for dette område, og har 
vedtaget resolutioner, beslutninger og afgørelser vedrørende de to første handlingsplaner og 
visse strategiske elementer i disse, især indsatsen mod rygning. I Rådets resolution af 
13. december 1993 blev Kommissionen opfordret til at udarbejde et udkast til en tredje 
handlingsplan under hensyntagen til Rådets resolution af 27. maj 1993 om den fremtidige 
indsats inden for folkesundhed og de målsætninger og forbedringer, der er fastsat i bilaget 
til denne resolution. 
24. Europa-Parlamentet har også opfordret Kommissionen til at gøre en indsats på 
kræftområdet, især med hensyn til rygning, kvaliteten af den pleje, der ydes, palliativ pleje, 
og oplysningskampagner. I Parlamentets beslutning af 15 december 1993 opfordres til en 
styrkelse af Unionens aktiviteter til bekæmpelse af kræft. 
25. Det Økonomiske og Sociale Udvalg har tilsluttet sig denne strategi, og har afgivet positive 
udtalelser om gennemførelsen af programmet "Europa mod Kræft". 
26. Kommissionen har omsat disse holdninger til handling ved gennemførelsen af to 
handlingsplaner til bekæmpelse af kræft. Den første handlingsplan (1987-1989) blev 
gennemført med succes. Den anden handlingsplan (1990-1994) blev vedtaget i maj 1990 
og med et større budget. Denne handlingsplan vil blive afsluttet ved udgangen af 1994. Når 
indsatsen skal videreføres, vil det være nødvendigt at videreføre de projekter, der har vist 
sig mest værdifulde. Med gennemførelsen af traktaten om Den Europæiske Union er det 
juridiske grundlag for indsatsen blevet ændret: programmet falder nu ind under artikel 129, 
der omhandler folkesundhed. 
27. De to første handlingsplaner omfattede fire hovedområder: 
a) kræftforebyggelse med særlig vægt på rygning, idet en tredjedel af alle kræftdødsfald 
er relateret til rygning. Initiativerne har bl.a. omfattet indførelse af Fællesskabs­
bestemmelser og finansiering af undersøgelser og forskning på europæisk plan, 
oplysningskampagner, kampagner for sundhedsundervisning i skolerne samt uddannelse 
af folk, der er beskæftiget inden for sundhedssektoren. En række råd om forebyggelse 
blev offentliggjort i Den Europæiske Kræftkodeks, der blev udarbejdet af Udvalget af 
Kræfteksperter og godkendt af sundhedsministrene i 1987. 
19 
b) Systematisk screening for kræft og tidlig diagnosticering. Der er blevet givet fælles­
skabsmidler til oplysningsvirksomhed og uddannelseskampagner, til undersøgelser og 
forskning af interesse på europæisk plan og til oprettelse af europæiske net af 
pilotprojekter inden for kræft-screening, hvori er opstillet retningslinjer for de mest 
velegnede metoder, der er blevet godkendt af europæiske eksperter på højt niveau. 
c) Får så vidt angår uddannelse, har Fællesskabet støttet aktioner for ansatte i sundheds­
sektoren og til udveksling af erfaringer, hvilket har ført til consensus om "god praksis", 
der kan overføres fra medlemsstat til medlemsstat. 
d) Kræftforskning. Udvalget af kræftspecialister har udarbejdet en overordnet strategi i 
forbindelse med de to første handlingsplaner. Arbejdet omfatter grundforskning, klinisk 
forskning og hjælp til forskeres mobilitet mellem medlemsstaterne med det formål at 
forbedre deres uddannelse. Denne strategi har været anvendt som grundlag for 
udvælgelse af ansøgninger indsendt i forbindelse med forskningsprogrammet inden for 
medicin og sundhed (1987-1991) og/eller forskningsprogrammet inden for biomedicin 
og forskning (1990-1994), der begge to er programmer under Fællesskabets 
rammeprogram inden for forskning. Der var tale om offentlige indkaldelser af forslag, 
og kun projekter af tilstrækkelig høj kvalitet blev udvalgt. 
28. Der har været to former for indsats fra Fællesskabets side: På den ene side juridiske 
initiativer som f.eks. udarbejdelse af bestemmelser på europæisk plan, først og fremmest 
vedrørende primær forebyggelse0) (anti-rygningskampagner eksponering for kræftfrem­
kaldende stoffer på arbejdspladsen osv.), og på den anden side har Fællesskabet ydet 
økonomisk støtte til initiativer inden for de områder, der blev prioriteret i de to første 
handlingsplaner. 
29. De fordele, der kan opnås ved at arbejde på fællesskabsplan, er blevet påvist i 
programmets første to handlingsplaner gennem identificering af fælles målsætninger, 
etablering af et effektivt samarbejde mellem medlemsstaterne samt udbredelse af de bedste 
metoder og resultater til hele Fællesskabet. Af eksempler på disse fordele kan nævnes: 
(1) - Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 
7. juli 1986 om handlingsprogram for De Europæiske Fællesskaber til bekæmpelse afkræft (EFT nr. 
C 184 af 23.7.1986, s 19). 
Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 
18. juli 1989 om forbud mod rygning i lokaler med offentlig adgang (EFT nr. C 189 af 26.7.1989, s.l). 
Rådets direktiv 89/622/EØF af 13. november 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love 
og administrative bestemmelserom mærkning af tobaksvarer (EFT nr. L 359 af 8.12.1989, s.l), ændret 
ved direktiv 92/4 l/EØF, hvor det i artikel 8, litra a), forbydes at markedsføre tobak, som indtages oralt. 
Rådets afgørelse 90/238/Euratom, EKSF, EØF) truffet af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes 
regeringer, forsamlet i Rådet, af 17. maj 1990 om vedtagelse af en handlingsplan for 1990 til 1994 i 
forbindelse med programmet for "Europæisk indsats mod kræft" (EFT nr. L 137 af 30.5.1990, s. 31). 
Rådets direktiv 90/239/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative 
bestemmelser om maksimalt tilladt tjæreindhold i cigaretter (EFT nr. L 137 af 30.5.1990, s. 36). 
20 
- koordineringen og udbredelsen af den europæiske kræftkodeks, især i Kræftoplysnings-
året i 1989, og de årlige kræftoplysningsuger, har skabt større viden om kræft i 
offentligheden, især om forebyggelse og beskyttelse, og den har fået folk til hurtigere 
at søge læge 
- støtte til demonstrationsprogrammer inden for screening samt forskning inden for 
kostområdet og kræftfremkaldende stoffer, har givet resultater, der kan anvendes af alle 
medlemsstater, således at investeringen udnyttes mere effektivt 
- fremme af uddannelse og faglige udvekslingsprogrammer, der bidrager til at højne 
standarden i medlemsstaterne og udbrede tekniske standarder med hensyn til 
kræftforebyggelse, kræftdiagnose og kvaliteten af den pleje, der gives. 
IV. DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS METODE 
a) Mål og midler 
30. I Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden 
(KOM93 559 endelig udgave) foreslås fire målsætninger som grundlag for Fællesskabets 
indsats: 
i) at forhindre præmature dødsfald, hvilket særlig gælder for unge erhvervsaktive 
ii) at øge den forventede levealder uden handicaps eller sygdom 
iii) at fremme livskvaliteten ved at forbedre den generelle sundhedstilstand og undgå 
kroniske sygdomme og handicaps 
iv) at fremme befolkningens generelle velvære særlig ved at minimere de økonomiske 
og sociale følger af sygdom. 
Programmet "Europa mod Kræft" skal omfatte alle disse målsætninger. 
31. For så vidt angår folkesundheden må de kriterier, der er anført i punkt 54 i Kommissionens 
meddelelse, også anses for at være opfyldt, idet kræft uden for enhver tvivl forårsager 
præmature dødsfald, høj sygdomsfrekvens og har alvorlige sociale og økonomiske 
konsekvenser, f.eks. omkostningerne til behandling, og desuden er det rent praktisk muligt 
at forebygge. Erfaringerne fra den første og den anden handlingsplan, som er blevet 
uddraget under evalueringsprocessen, og som præsenteres i dette dokument, viser, at der i 
høj grad kan opnås en merværdi ved gennemførelse af aktioner på Fællesskabsplan, både 
som følge af stordriftsfordele og gennem spredning af resultaterne af pilotprojekter. 
32. Som anført i Kommissionens meddelelse vil indsatsen først og fremmest blive koncentreret 
om at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne ved at støtte deres aktioner og i nært 
samarbejde med dem koordinere deres politikker og programmer. I praksis indebærer dette 
udvikling og implementering af netværk, fælles aktioner og systemer til udveksling af 
information. På kræftområdet findes mange af disse allerede takket være det arbejde, der 
er blevet udført under det første programmer under betegnelsen "Europa mod Kræft". 
21 
33. I Fællesskabets fremtidige indsats inden for folkesundhed skal der tages hensyn til 
subsidiaritetsprincippet og de betragtninger, der er anført i punkt 27 i Kommissionens med­
delelse. Fællesskabet skal kun gribe ind i det omfang, hvor målene ikke på tilfredsstillende 
måde kan opfyldes af medlemsstaterne selv, og hvis de kan opfyldes bedre på fælles­
skabsplan som følge af stordriftsfordele eller større virkning. Aktiviteterne udvælges på 
basis af en forudgående vurdering, de skal skabe merværdi på fællesskabsplan og være 
maksimalt omkostningseffektive. 
34. Især nedenstående kriterier vil blive lagt til grund ved vurderingen af behovet for en indsats 
på kræftområdet på fællesskabsplan: 
- aktiviteter af et sådant omfang, at medlemsstater ikke, eller kun med besvær, selv ville 
kunne gennemføre dem 
- aktiviteter, hvor der helt klart vil kunne opnås fordele ved en fælles gennemførelse, også 
efter at der er taget hensyn til de ekstra omkostninger 
- aktiviteter, som på grund af komplementære aktioner på nationalt niveau gør det muligt 
at opnå betydelige resultater i Fællesskabet som helhed 
- aktiviteter, der fører til fastlæggelse af normer og standarder for "god praksis", hvor det 
er anerkendt, at der er behov for sådanne 
- aktiviteter, som bidrager til at styrke solidariteten og den sociale samhørighed i Fælles­
skabet og generelt bidrager til at fremme en harmonisk udvikling. 
b) Rammerne for sundhedspolitikken og programmet Europa mod Kræft 
35. Den tredje handlingsplan på kræftområdet er det første program, der iværksættes inden for 
de nye rammer for indsatsen på området folkesundhed. Det er udformet, så det sikrer den 
videreførelse af arbejdet under programmet Europa mod Kræft, som der er så stort behov 
for, og det bygger på resultaterne fra de to første handlingsplaner. Det indeholder specifikke 
aktiviteter inden for kræftbekæmpelse, og med programmet søger man at forbedre de 
muligheder, som de ansatte og andre personer der er beskæftiget inden for 
sundhedssektoren, har for at takle problemerne i forbindelse med kræft. Disse aktiviteter 
vil være koherente med og komplementære til andre foreslåede aktiviteter på området 
folkesundhed, som gennemføres i "horisontale programmer". Sidstnævnte programmer, som 
beskæftiger sig med de underliggende faktorer, der er årsag til mange forskellige 
sygdomme, sigter mod at fremme sund levevis og sunde miljøer gennem anvendelse af 
hensigtsmæssige faciliteter og undervisningstilbud, i hvilke de enkelte sygdomme behandles 
på en struktureret og hensigtsmæssig måde. Disse overvejelser er især relevante i 
forbindelse med sundhedsinformation til offentligheden eller specifikke grupper, 
sundhedsundervisning og undervisning af de ansatte og andre personer, der er beskæftiget 
inden for sundhedssektoren. 
22 
36. Den rolle, som programmet Europa mod Kræft spiller i sundhedsundervisningen i skolerne, 
er begrænset og specifik. Begrænset fordi kræftforebyggelse kun er et af elementerne i 
sundhedsundervisningen, der også skal omfatte forebyggelse af narkotikamisbrug, AIDS, 
selvmord og, hvad der er det vigtigste, sundhedsfremme. Kræftens specifikke rolle er dog 
ikke desto mindre af afgørende betydning, fordi den skaber en betydelig motivation blandt 
lærere og forældre, og kræftens virkning er kun alt for tydelig her i Europa, hvor en af hver 
fire voksne dør af kræft. 
37. Kommission vil forsøge at sikre, at kræftprojekter gives højeste prioritet og de nødvendige 
økonomiske midler. Der vil blive opstillet præcise målsætninger rettet mod en reduktion af 
kræftdødeligheden fra nu og frem til år 2000, hvilket var det oprindelige mål og selve 
formålet med programmet. Den vil prioritere store projekter, som vil få omfattende 
virkning, og som i videst muligt omfang inddrager både offentlige og ikke-offentlige 
organisationer. Kommissionen vil også, hvis den bliver anmodet om det, bidrage til 
etablering af samarbejdsordninger medlemsstaterne imellem, og den vil i nødvendigt 
omfang hente støtte fra kompetente internationale organisationer. 
38. Mange aspekter af Fællesskabets arbejde berører på en eller anden måde bekæmpelsen af 
kræft, og i sin meddelelse forpligter Kommissionen sig til at sikre, at der i fuldt omfang 
tages hensyn til de spørgsmål vedrørende sundhed, og herunder kræftforebyggelse, som 
opstår på de andre områder. Kommissionen har etableret interne procedurer, der skal sikre, 
at denne forpligtelse opfyldes gennem koordinering og samråd ved udviklingen af de 
pågældende politikker. Kommissionen vil desuden hvert år udarbejde en rapport om 
sundhedsaspekterne i de forskellige politikker, og denne vil indgå i Kommissionens 
årsberetning. 
39. Forskning er af særlig betydning i kampen mod kræft. I henhold til artikel 130 i traktaten 
om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab koncentreres al forskning fra 1994 inden for 
rammeprogrammer at regne fra det fjerde rammeprogram (1994-1998). Inden for dette 
rammeprogram vil der blive etableret en andet forskningsprogram inden for biomedicin og 
sundhed (1994-1995), som bl.a. vil omfatte kræftforskning. 
40. Strategien vedrørende forebyggelsen af tobaksforbrug, som også involverer andre 
fællesskabspolitikker, vil blive videreført og udviklet. Reformen af fællesmarkedet for tobak 
trådte således i kraft fra og med markedsåret 1993-1994. I forbindelse med de nye 
markedsordninger reduceres tobaksproduktionen i Fællesskabet fra 430 000 til 350 000 ton, 
og udgifterne til markedsstøtte fra 1 300 mio ECU til 817 mio ECU. Fra nu af er tobaks-
produktionen underlagt strenge kvotaer, og der vil ikke blive givet støtte ud over disse. 
Reformen har også medført oprettelse af en særlig fond, der skal yde støtte til undersøgelser 
af muligheder for at dyrke mindre giftige former for tobak. Denne fond, der finansieres 
gennem afgifter på støtten til producenterne, vil også yde betragtelige bidrag til oplysnings­
virksomhed og sundhedsundervisning om de forskellige risici i forbindelse med brug af 
tobak. Med hensyn til beskatning af industrielt fremstillede tobaksprodukter vil Kommis­
sionen udarbejde en rapport, i hvilken der tages hensyn til de problemer, der måtte være 
opstået i denne sektor, og den vil, hvis det er nødvendigt, udarbejde et forslag til et direktiv 
23 
på dette område med henblik på at forbedre betingelserne for etableringen af det indre 
marked og under hensyntagen til de andre målsætninger i traktaten (folkesundhed, landbrug, 
miljø). 
41. Siden vedtagelsen af det første farmaceutiske direktiv i 1965(2), har Det Europæiske 
Fællesskab hele tiden i det lovgivningsmæssige arbejde på det faarmaceutiske område fulgt 
to målsætninger: beskyttelse af folkesundheden og fri bevægelighed for varer. Udvalget for 
Farmaceutiske Specialiteter, i hvilket medlemsstaternes kompetente myndigheder er 
repræsenteret, har prioriteret spørgsmålet om udvikling af medicinske produkter til 
behandling afkræft. Med henblik herpå er der blevet udarbejdet retningslinjer for klinisk 
testning af medicinske produkter til kræftbehandling, som er blevet offentliggjort i "Rules 
governing Medicinal Products in the European Community, Volume III, addendum July 
1990". 
42. For at give patienterne i hele Fællesskabet samtidig og hurtig adgang til nye medicinske 
produkter (højteknologiske produkter og produkter inden for bioteknologi) er der ved 
direktiv 87/22/EØF(3) blevet etableret en koordineringsprocedure på fællesskabsplan. Denne 
procedure er blevet anvendt i forbindelse med en række medicinske produkter til in vivo-
diagnosticering afkræft, i forbindelse med behandling af forskellige former for kræft og i 
forbindelse med lindring af bivirkningerne af kræftbehandling. 
43. I juni og juli 1993 vedtog Rådet forordningen og direktiverne vedrørende det fremtidige 
system for fri bevægelighed for medicinske produkter, som omfatter en central EF-
godkendelsesprocedure med bindende EF-beslutninger for nogle kategorier af medicinske 
produkter og vedrørende oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur. I dette system vil 
nye produkter til kræftbehandling kunne indgå i en "central procedure" som følge af deres 
kliniske betydning. I henhold til denne procedure foretages der en fællesskabsevaluering af 
et produkt under ledelse af en "referent". De stramme frister, der er fastlagt for de centrale 
procedurer, fremmer en hurtig behandling af ansøgninger, og de deraf følgende bindende 
EF-godkendelser betyder, at disse vigtige nye produkter på samme tid bliver tilgængelige 
for patienter i hele Det Europæiske Fællesskab. Den internationale harmonisering af 
tekniske krav, som foregår inden for rammerne af den internationale harmoniserings-
konference (ICH), vil medføre, at man undgår dobbeltarbejde med hensyn til test og 
afprøvninger, som er kostbare med hensyn til både menneskelige og finansielle ressourcer, 
og derved bidrage til at patienter hurtigt for adgang til nye medicinske produkter, herunder 
produkter til kræftbehandling. 
c. Samarbejde medlemsstaterne imellem 
44. I forbindelse med mange af de prioriterede aktioner i den tredje handlingsplan til 
bekæmpelse af kræft ville man kunne opnå store fordele ved en effektiv infrastruktur for 
kommunikation til at maksimere aktionernes effekt. I alle de tilfælde, hvor det er relevant, 
vil der blive samarbejdet med programmet "telematikapplikationer inden for områder af 
(2) 
(3) Direktiv 65/65/EØF, EFT nr. 22 af 9.2.1965. 
EFTnr. L 15 af 17.1.1987. 
24 
almen interesse" under Det Fjerde Rammeprogram for at stimulere anvendelsen og 
udviklingen af en sådan infrastruktur, således som det også er anført i Kommissionens 
hvidbog om Vækst, Konkurrenceevne og Beskæftigelse (dokument KOM(93) 700 endelig 
udg., Bruxelles 5. december 1993). 
45. Kommissionen er rede til at hjælpe medlemsstaterne i overensstemmelse med Kommis­
sionens meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden (KOM(93) 
559 endelig udg.). I Rådets resolution af 13. december 1993 om de fremtidige retningslinjer 
for programmet "Europa mod Kræft" anmodes Kommissionen om at medvirke til at fremme 
samarbejdet mellem medlemsstaterne med hensyn til kvalitetskontrol inden for pleje, 
palliativ pleje og ansvaret for patientens velfærd. Nedenfor i afsnittet om kvalitet i 
plejearbejdet omtales specifikke forslag. 
d. Samarbejde med internationale organisationer og tredjelande 
46. Samarbejdsprocessen hvad angår med andre internationale organisationer har udviklet sig 
positivt. Dette gælder f.eks. WHO og især Det Internationale Kræftforskningscenter i form 
af fælles projekter og koordineringsarbejde ledet af kræftforskningscentret i forbindelse med 
de to første handlingsplaner. 
47 I arbejdet med at styrke forbindelserne mellem Unionen og WHO vil der især blive langt 
vægt på forebyggende foranstaltninger. Det allerede tætte samarbejde med Det 
Internationale Kræftforskningscenter vil ligeledes blive videreført med hensyn til 
cancerregistre (især inden for rammerne af Det Europæiske Netværk af Cancerregistre), 
epidemiologi (gennem koordinering af europæiske undersøgelser), indikatorer og evaluering 
af kemiske stoffer for at finde ud af, om de er kræftfremkaldende. Desuden vil 
kræftforebyggelse blive behandlet inden for rammerne af de aktiviteter inden for 
sundhedsundervisning. som gennemføres af WHO, Europarådet og Det Europæiske 
Fællesskab inden for "Det Europæiske Netværk af Sundhedsfremmende Skoler" 
48. Samarbejdet med OECD om forebyggelse af kemiske risici, især risiko for 
kræftfremkaldelse, som skyldes miljøet, vil blive videreført. Det samme gælder samarbejdet 
med ILO vedrørende de samme risici på arbejdspladsen. 
49. Samarbejdet med forskellige internationale organisationer, der beskæftiger sig med 
forskellige aspekter af kræftforebyggelse, skal videreføres og udbygges. Prioriteterne i et 
sådant arbejde skal være stimuleringen af udvekslingen af erfaringer og ekspertise, en 
effektiv koordinering af eksisterende eller planlagte netværker samt undgåelse af 
dobbeltarbejde. 
50. Der må også igangsættes et samarbejde med internationale ikke-statslige videnskabelige 
organisationer som f.eks. FECS (Federation of European Cancer Societies) og EORTC 
(European Organisation on the Search on Treatment of Cancer) vedrørende klinisk 
forskning, OECI (Organisation of European Cancer Institutes) vedrørende uddannelse og 
udvikling af forbindelser til Central- og Østeuropa, UICC (Den Internationale Union mod 
Kræft) og ECL (European Cancer Leagues) vedrørende oplysningsvirksomhed over for 
offentligheden: disse organisationer er i besiddelse af specifik ekspertise på deres område, 
25 
og dette bør udnyttes af kræftprogrammet i dets tredje handlingsplan. Der er især 
interessante muligheder for samarbejde med UICC om fælles aktioner inden for 
forebyggelse og screening. 
51. I de to forudgående handlingsplaner blev der gennemført et frugtbart samarbejde med 
forskellige tredjelande i Europa, især Sverige, Norge og Schweiz, som deltog som formelle 
og uformelle observatører i programmet, både i forbindelse med videnskabelige projekter 
og i forbindelse med initiativer iværksat af kræftforebyggende foreninger og sammen­
slutninger. Denne åbenhed vil blive videreført i den tredje handlingsplan. I denne 
handlingsplan vil der også blive samarbejdet med tredjelande, især EFT A-landene og de 
lande i Central- og Østeuropa, som har indgået associeringsaftaler med' Unionen. De 
forskellige mulige samarbejdsmetoder vil blive undersøgt, herunder en gradvis udvidelse 
af programmet til at omfatte de pågældende lande. Samarbejdet vil kunne omfatte 
indsamling af epidemiologiske data, gennemførelse af specifikke forebyggende aktioner 
samt oplysnings- og uddannelseskampagner, undervisning af ansatte i sundhedssektoren, 
screening og overvågning. 
V. DEN TREDJE HANDLINGSPLAN 
a. Prioriterede aktionsområder 
52. Bedre overvågning og kontrol af tendenserne i kræftens udvikling er afhængig af en bedre 
indsamling og ajourføring af data vedrørende dødelighed og sygdomsfrekvens. Der bør 
derfor fortsat ydes støtte til de strukturer, der har vist sig at fungere effektivt, som f.eks. 
Det Europæiske Net af Cancerregistre, fordi disse skaber nye perspektiver på området 
kræftepidemiologi. 
53. Da tre fjerdedele af kræfttilfældene er relateret til de pågældende personers levevis, vil 
forebyggelses fortsat være en nøglestrategi med mange potentielle muligheder. Anti-ryge 
kampagner bør være et prioriteret element på dette område, fordi rygning alene er årsagen 
til en tredjedel af alle kræftdødsfald. Desuden er det veldokumenteret, at rygning ikke blot 
udgør en risiko for de rygende selv, men også for deres omgivelser (passiv rygning). Det 
vil derfor være hensigtsmæssigt at fortsætte de aktioner, der blev iværksat i den første 
handlingsplan, med henblik på at reducere antallet af rygere, især blandt de unge og 
kvinderne. Der kan stadigvæk gøres fremskridt takket være lovgivningsmæssige initiativer 
på fællesskabsplan og understøttende pilot- og demonstrationsprojekter gennemført af 
indflydelsesrige grupper som f.eks. folk, der er beskæftiget inden for sundhedssektoren, 
lærere og medierne. Andre risikofaktorer som f.eks. ensidig kost, eksponering for 
kræftfremkaldende agenser som f.eks. ultraviolet stråling og farlige stoffer, bl.a. på 
arbejdspladsen, udgør en begrundelse for en fortsat indsats fra Fællesskabets side, både i 
form af lovgivning og i form af pilotprojekter for særlige målgrupper, alt sammen under 
behørig hensyntagen til subsidiaritetsprincippet. I denne forbindelse er generelle 
oplysningskampagner og kampagner inden for sundhedsuddannelse i skolerne af afgørende 
betydning, hvis folk skal bevidstgøres om farerne ved rygning, overdrevet alkoholforbrug, 
ensidig kost og udsættelse for kræftfremkaldende stoffer. Andre befolkningsgrupper skal 
være målgrupper, bl.a. børn, unge og arbejdere. 
26 
54. Screening af høj kvalitet og foranstaltninger til tidlig diagnosticering af kræft, især 
screening for brystkræft og kræft i livmoderhalsen, der gennemføres med passende 
mekanismer til kvalitetssikring, vil kunne reducere antallet af kræftdødsfald, og er derfor 
vigtige aspekter i en forebyggelsesstrategi. Denne fremgangsmåde kunne med fordel udvides 
til at omfatte andre former for kræft, f.eks. tarmkræft, kræft i æggestokkene, prostatakræft 
og mundhulekræft 
55. Samtidig bør handlingsplanen også dække andre vigtige områder. Forskningen f.eks. skal 
fortsættes, og programmet vil bidrage til opstilling af prioriteter, og i forbindelse med 
programmet vil der blive udviklet en liste over forskningsaktiviteter, især inden for klinisk 
forskning. En hurtig videreformidling af resultaterne af grundforskning og kliniske forsøg 
vil blive prioriteret højt, da dette er et område, hvor et tæt samarbejde og en hurtig 
udveksling af oplysninger mellem europæiske kræftforskningsinstitutter og hospitaler i 
betydelig grad vil kunne øge effektiviteten af de enkelte nationale programmer. 
56. Det er vigtigt at fortsætte og videreudvikle de initiativer, der er gennemført på europæisk 
plan med hensyn til uddannelse af ansatte i sundhedssektoren, fordi disse har haft en positiv 
virkning på kvaliteten af uddannelserne på nationalt, regionalt og lokalt niveau og vil 
bidrage til at udjævne de store forskelle, der stadig findes mellem de enkelte medlemsstater. 
Det er også nyttigt at fremme nye initiativer, således at uddannelsesprogrammerne for de 
ansatte i sundhedssektoren kommer til at omfatte de vigtigste af de nyeste fremskridt inden 
for forebyggelse, diagnosticering og behandling af kræft. Efter- og videreuddannelse samt 
uddannelse på arbejdspladsen vil være det centrale element i denne aktion. 
57. For så vidt angår pleje bør den fremgangsmåde, der blev anvendt i den anden handlings­
plan, udvikles med hensyn til fremme af samarbejdet medlemsstaterne imellem, især med 
hensyn til kvalitetskontrol af plejearbejdet, specielt palliativ pleje, og med hensyn til 
inddragelse af de psykiske og sociale aspekter i forbindelse med kræft. Der bør ske en 
større udveksling af erfaringer og af oplysninger om god praksis, der er anerkendt på 
europæisk niveau. 
58. I betragtning af de opmuntrende resultater, der er blevet opnået i programmets første 
årrække - fordi programmet har virket som en katalysator og har stimuleret 
medlemsstaternes egne nationale aktioner til kræftbekæmpelse - bør der stilles de 
nødvendige midler til rådighed for programmet, så man kan konsolidere de allerede opnåede 
resultater og udvikle de vigtigste sektorer for den fremtidige indsats under hensyntagen til 
programmets målsætninger. Det vigtigste formål med de juridiske og finansielle 
instrumenter, som der argumenteres for, er at lette eller støtte den politik, der føres i 
medlemsstaterne. Desuden bør den partnerskabsmodel, der har vist sig yderst velegnet med 
hensyn til at motivere og mobilisere de forskellige involverede parter, videreføres og 
videreudvikles. 
59. I betragtning af de fremskridt, der er nødvendige med hensyn til analyse og måling af de 
opnåede resultater, bør der lægges særlig vægt på at udarbejde en evalueringsmetode for 
programmet, i hvilken der tages hensyn til de erfaringer, der er opnået og til de 
anbefalinger, der fremsættes i evalueringsrapporter og af de nationale eksperter. 
27 
a.l Cancerregistre og epidemiologiske undersøgelser 
60. Cancerregistre er et afgørende element i ethvert rationelt system til måling af kræfttilfælde 
i befolkningen og et uundværligt værktøj i kræftpolitikken. Cancerregistrene giver især de 
data, der er nødvendige ved planlægningen af fremtidige foranstaltninger, samt værktøjer 
til analytiske og deskriptive epidemiologiske undersøgelser. De data, der forefindes i de 
nuværende registre, gør det ikke muligt at opfylde alle disse målsætninger, fordi det ikke 
i tilstrækkelig grad kan garanteres, at de er sammenlignelige. 
61. De vigtigste målsætninger bør være: 
- at forbedre registreringen af kræft 
- at lette indsamlingen, bl.a. i samarbejde med WHO, af pålidelige og sammenlignelige 
data vedrørende antallet af kræfttilfælde, således at man kan holde øje med udbredelsen 
og udviklingstendenserne og tilrettelægge epidemiologiske undersøgelser. 
62. De epidemiologiske undersøgelser skal fortsættes, især de europæiske kohorte-undersøgelse 
inden for rammerne af European Prospective Investigation into Cancer and Nutrition 
(EPIC). Disse undersøgelser skal understøttes for at sikre, at de gennemføres på den bedst 
mulige måde: det er af afgørende betydning både fra et videnskabeligt synspunkt og ud fra 
hensynet til folkesundheden, at vi bliver i stand til at hente oplysninger fra de data om kost 
og biologiske faktorer, som indsamles i en gruppe på ca. 350 000 personer over en periode 
på ti år. 
63. Det er almindeligt accepteret, at risikoen for kræft i fordøjelseskanalen og luftvejene 
reduceres, hvis man ofte spiser frisk frugt og grønsager. Selv om man endnu ikke har fuld 
klarhed over mekanismen, ser det ud til, at visse mikronæringsstoffer og anti-karcinogene 
stoffer i disse fødevarer giver en kræftbeskyttende virkning. Der bør gennemføres 
epidemiologiske undersøgelser på dette område, og disse bør fokusere på de potentielle 
muligheder for at bekæmpe kræft ved at finde frem til de kræftbeskyttende stoffer og 
faktorer og ændre bestemte faktorer i kosten. 
64. Der bør gives støtte til epidemiologisk forskning i primær forebyggelse og den offentlige 
sundhedssektors rolle, herunder også forskning i risikofaktorer i miljøet. Denne strategi bør 
omfatte følgende nøgleelementer: 
- gennemførelse af undersøgelser vedrørende sammenhængen mellem kræft, sundhed og 
kost 
- stimulering af epidemiologiske undersøgelser med fokus på forebyggelse 
- forbedring af indsatsen mod kræftfremkaldende stoffer og faktorer 
- fremme af udvekslinger af oplysninger og erfaringer. 
a.2 Specifikke forebyggende aktioner 
65. Den strategi, der blev anvendt til risikoforebyggelse i de to første handlingsplaner - baseret 
på den europæiske kodeks mod kræft, lovgivning på europæisk plan og udvikling af 
udvekslinger af erfaringer vedrørende oplysningskampagner og sundhedsundervisning i 
28 
skolerne - viste sig at være yderst effektiv. Der bør derfor gives høj prioritet til 
forebyggende aktioner, der skal øge europæernes viden om risikoen for kræft, og derved 
gøre dem mere interesserede i at leve sundt. Det samme gælder for aktioner, hvor 
Fællesskabet fortsat kan bidrage til at sætte gang i nationale aktioner. I denne forbindelse 
er de vigtigste metoder til at reducere kræftdødeligheden stadig bekæmpelsen af rygning 
og overdrevent alkoholforbrug. 
66. Ifølge WHO dør 450 000 mennesker i Unionen hvert år som følge af sygdomme, der kan 
relateres til tobaksforbrug. Forebyggelse af rygning er derfor stadig det højest prioriterede 
område, og oplysningskampagnerne skal intensiveres. For at styrke denne strategi, bør hver 
enkel medlemsstat fastsætte de målsætninger, som den ønsker at opfylde, og give 
Kommissionen meddelelse herom. Nedenstående aktioner er nogle af de aktioner, der bør 
videreføres og videreudvikles: 
- bevidstgørelse af risikogrupper som f.eks. børn og gravide kvinder om farerne ved 
rygning; der kunne udarbejdes et "charter" for disse grupper 
- beskyttelse af ikke-rygere, især på offentlige steder og på arbejdspladsen 
- udviklingen af eksisterende netværk (ikke ryger-byer, ikke ryger-hospitaler, klubber for 
unge ikke-rygere) 
- støtte til implementering af de mest effektive metoder til forebyggelse af rygning og til 
at få folk til at holde om med at ryge 
- støtte til uddannelseskampagner henvendt til lærere og de voksne, der er beskæftiget 
med unge uden for skolen 
- større grad af deltagelse i oplysningskampagner organiseret af WHO, især den røgfrie 
dag (31. maj hvert år) 
- en harmonisering på stadigt stigende niveau af tobakspriserne i Fællesskabet 
- tilskyndelse til indførelse af prisindekser uden medregning af tobakspriser samt 
evaluering af virkningen af heraf i de lande, hvor man allerede har gjort dette 
- evaluering af anti ryge-politikker, især forbud mod direkte og indirekte tobaksreklamer, 
som er blevet gennemført i medlemsstaterne. 
a.2.1 Information af offentligheden i almindelighed og af særlige grupper 
67. Folkeoplysning er et af de mest effektive midler til forebyggelse af kræft og fremme af 
sundheden; der bør fortsat gennemføres oplysningskampagner, især over for særlige 
målgrupper og på særligt udvalgte tidspunkter, som f.eks. i den europæiske kræftuge. Det 
vigtigste instrument bør fortsat være den Europæiske Kodeks mod Kræft, der blev vedtaget 
af Udvalget af Kræfteksperter i 1986, og som derefter i vidt omfang er blevet distribueret 
i medlemsstaterne. Denne kodeks kunne evt. revideres på baggrund af de seneste 
29 
forskningsresultater og tilpasses nye målgrupper eller særlige miljøer som f.eks. offentlige 
steder og arbejdspladser. 
68. Målene bør være: 
- at øge europæernes viden om kræftforebyggelse, især gennem udbredelse af den 
Europæiske Kodeks mod Kræft, og tilskynde dem til en sundere levevis 
- at forbedre kvaliteten af udvekslinger af oplysninger medlemsstaterne imellem om 
aktiviteter inden for kræftforebyggelse 
- at målrette oplysningskampagner mere effektivt mod særlige befolkningsgrupper, som 
f.eks. folk, der er beskæftiget inden for sundhedssektoren, arbejdsgivere og fagforenin­
ger, frivillige organisationer og lærere. 
69. Den valgte metode bør omfatte følgende centrale elementer: 
- videreførelse af Den Europæiske Kræftuge 
- fremstilling af oplysningspakker med særlige budskaber til særlige målgrupper, f.eks. 
kampagner henvendt til kvinder, og specielt gravide kvinder, for at få dem til at 
holde op med at ryge 
- anvendelse af medierne til udbredelse af særlige budskaber om kræftforebyggelse, og 
tilpasning af disse budskaber til de sociale og kulturelle forhold i de enkelte 
medlemsstater 
- fremme af undersøgelser til evaluering af virkningerne af oplysningskampagner 
- støtte til organisering af møder på europæisk plan med henblik på udveksling af 
oplysninger om, hvorledes man mest effektivt kan informere folk om kræft­
forebyggelse 
- oplysninger til læger, tandlæger, sygeplejersker og andre i sundhedssektoren, f.eks. 
apotekere, samt bevidstgørelse af risikogrupper med hensyn til det vigtige i at gå til 
læge, så snart der er mistanke om kræft, således som det også anbefales i Den 
Europæiske Kodeks mod Kræft. 
a.2.2 Sundhedsundervisning 
70. Sundhedsundervisning er en livslang kontinuerlig proces, som bør begynde så tidligt som 
muligt. Der er imidlertid to centrale miljøer, hvor sundhedsundervisning bør have 
topprioritet: skole og arbejde. Der bør lægges vægt på positive budskaber som f.eks., at man 
besidder en vis, begrænset mængde godt helbred, som ikke må ødelægges gennem usunde 
ting, som f.eks. misbrug af lovlige eller ulovlige stoffer. 
30 
71. Sundhedsundervisning i skolen er beregnet på at give børnene en følelse af personligt 
ansvar fra en tidlig alder, dvs. fra primærtrinnet, hvor de er mest modtagelige med hensyn 
til sund levevis og adfærd. Den er også en metode til at reducere sociale uligheder, fordi 
den giver alle børnene de samme værktøjer til at forberede sig til et sundt liv som voksne. 
72. Den fremtidige indsats bør derfor koncentreres om at støtte de bestræbelser i 
medlemsstaterne, som går ud på at udarbejde og afprøve et grundlæggende program for 
sundhedsundervisning i skolen og et minimumsprogram for uddannelse af lærerne. Med 
henblik herpå bør man fremme dels udvekslinger af erfaringer og undervisningsmateriale, 
dels gennemførelsen og evalueringen af pilotprojekter inden for undervisning i emner som 
rygning, kost og overdreven soldyrkelse. Disse aktiviteter skal gennemføres i tæt 
samarbejde med ikke blot de involverede ministre (sundhedsministre og undervisnings­
ministre), men også med alle de andre parter på skoleområdet (forældre, lærere og 
skoleledere). Det ville også være hensigtsmæssigt at involvere ikke-statslige organisationer, 
som med sandsynlighed vil kunne yde et betydeligt bidrag til fremme af 
sundhedsundervisningen i skolerne, især i de lande og regioner, hvor infrastrukturerne og 
initiativerne inden for sundhedsundervisning kun er ringe udviklet. Dette initiativ bør følges 
op af en grundig evaluering af både anvendelsen af undervisningsmetoderne og de opnåede 
resultater. Dette vil gøre det muligt at overføre resultaterne til andre lande. Disse aktioner 
skal først og fremmest gennemføres inden for rammerne af det fremtidige generelle 
(horisontale) program inden for sundhedsfremme, oplysningsvirksomhed og uddannelse, og 
de skal suppleres og styrkes gennem specifikke kræftrelaterede aktioner og aktioner 
henvendt til særlige målgrupper som f.eks. arbejdere, ansatte i sundhedssektoren, lærere osv. 
73. For at videreudvikle begrebet "den sundhedsfremmende skole", et begreb, der blev 
introduceret på den første europæiske konference om sundhedsundervisning og 
kræftforebyggelse i skolerne, der fandt sted i Dublin, som led i programmet Europa mod 
Kræft - skal sundhedsundervisningen, hvis den skal være effektiv, indpasses i en bredere 
ramme, hvor der også tages hensyn til børnenes sociale og kulturelle miljø. De vigtigste mål 
bør være: 
- at fremme sund levevis i befolkningen, ikke mindst hos børn og unge 
- at gøre forældrene interesserede i sundhedsundervisningen i skolerne og i at omsætte de 
budskaber, som børnene modtager i skolen, til praksis 
- at koordinere aktioner, der gennemføres under kræftprogrammet, med aktioner under 
andre programmer, især dem der gennemføres af internationale organisationer med 
kompetence inden for spørgsmål vedrørende sundhedsundervisning 
- at stimulere bestræbelserne på at skabe innovation i lærernes grunduddannelse og efter-
og videreuddannelse og i uddannelse af andre ansvarlige inden for sundhedsunder­
visning. 
31 
74. Der kunne lægges særlig vægt på følgende elementer: 
- definition og gennemførelse af grundlæggende programmer for sundhedsundervisning 
med særlig vægt på kræftrelaterede risikofaktorer, især rygning og kostvaner 
- interessere og involvere børn og unge i aktioner inden for sundhedsundervisning og i 
at udarbejde sundhedsbudskaber 
- involvere forældrene i at omsætte budskaberne i sundhedsundervisningen til praksis både 
på skolen (frisk frugt til børnene osv.) og i hjemmet 
- fremme lærernes motivation ved at tilrettelægge seminarer og konferencer og stille 
audiovisuelt undervisningsmateriale til rådighed for dem. 
a.2.3 Uddannelse af personale i sundhedssektoren 
75. De initiativer, der er blevet taget på europæisk niveau i forbindelse med de to første 
handlingsplaner, har haft en positiv virkning på uddannelseskvaliteten på nationalt, regionalt 
og lokalt niveau, og har således bidraget til at reducere de store forskelle, som der findes 
fra medlemsstat til medlemsstat med hensyn til uddannelse af personale i sundhedssektoren. 
Initiativerne har været baseret på Kommissionens henstilling af 27. november 1989 om 
uddannelse af personale i sundhedssektoren inden for området kræft, og denne henstilling 
er stadig relevant og vil blive anvendt som ramme, når der skal gennemføres aktioner 
henvendt til læger, sygeplejersker og tandlæger. De aktiviteter, der allerede er blevet 
iværksat, bør videreføres, således at det sikres, at ansatte i sundhedssektoren,, der er direkte 
involveret i kræftforebyggelse og behandling af kræft, erhverver den viden og de 
færdigheder, der gør det muligt for dem hurtigt og effektivt at gribe ind. 
76. Den hurtige udvikling inden for videnskabelig viden og den meget store mængde af 
grundlæggende uddannelsesprogrammer betyder, at det er af afgørende betydning at udvikle 
metoder, der baseres på efter- og videreuddannelse, især inden for medicinsk uddannelse. 
77. De vigtigste mål kan sammenfattes som følger: 
- at forbedre den viden og de færdigheder, som de ansatte i sundhedssektoren (læger, 
sygeplejersker, tandlæger), har på kræftområdet 
- at fremme uddannelse af høj kvalitet, især gennem oprettelse af og støtte til 
uddannelsesnet (grundlæggende uddannelse og efter- og videreuddannelse) for de i 
sundhedssektoren, der er involveret i bekæmpelsen af kræft 
- at forbedre kvaliteten af uddannelserne for andre kategorier i sundhedssektoren, f.eks. 
farmaceuter og personer med overordnet ansvar for edb 
- at sikre, at undervisningen også omfatter de psykologiske og sociale aspekter i 
forbindelse med kræft. 
32 
78. Uddannelsesstrategien bør omfatte følgende centrale elementer på europæisk plan: 
- nedsættelse af arbejdsgrupper sammensat af kræfteksperter og repræsentanter fra 
sundhedssektoren, der allerede deltager i eksisterende uddannelsesnetværk (læger, 
sygeplejersker, tandlæger) 
- konsolidering af forbindelserne til nationale og regionale myndigheder 
- udvikling på fællesskabsplan af hensigtsmæssigt materiale til undervisning af 
sundhedssektorens personale i onkologi (herunder primær forebyggelse af kræft) på 
grundlag af consensus defineret på europæisk plan; anvendelse af innovative metoder, 
herunder ikke-lokale netværk og EUROCODE til hurtig udveksling af oplysninger 
- aktioner for at gøre det lettere for personer, der er beskæftiget inden for 
sundhedssektoren, at deltage i uddannelsesinitiativer i andre medlemsstater, især ved at 
øge mobiliteten mellem ekspertcentre, hvor der tilbydes kurser af høj kvalitet, og hvor 
dette ikke falder ind under eksisterende fællesskabsprogrammer 
- støtte til europæiske uddannelsesseminarer for undervisere i sundhedssektoren, således 
at man far udbredt kendskabet til de vigtigste fremskridt på kræftområdet: forebyggelse 
(inkl. epidemiologi), screening, diagnosticering. 
a.3 Tidlig diagnosticering og systematisk screening 
79. Screening for kræft er stadigvæk af afgørende betydning, hvis programmets overordnede 
mål skal nås. I de to første handlingsplaner blev der lagt vægt på screening for brystkræft 
og kræft i livmoderhalsen. 
80. Indførelsen af systematisk screening for brystkræft hos kvinder på mellem 50 og 69 år i 
sammenhæng med diagnoseprocedurer og behandlingsprocedurer for kvinder, hvor der er 
mistanke om kræft, er en meget vigtig ting. I 11 medlemsstater har man etableret et netværk 
af pilotprojekter inden for screening for brystkræft. Disse projekter, som i første omgang 
skulle undersøge metoder til screening og kvalitetskontrol og lette udvekslingen af 
erfaringer, har gradvist bevæget sig ind i en fase med reelle forbedringer og 
kvalitetskontrol. Retningslinjerne for kvalitetssikring i forbindelse med screening for 
brystkræft blev i 1992 fastlagt på europæisk plan af eksperter på højt niveau. Forbedringer 
vil blive opnået gennem hensigtsmæssig uddannelse af alle de erhvervsgrupper, der er 
involveret i screening for brystkræft, inddragelsen af praktiserende læger for at sikre et højt 
deltagelsesniveau og anvendelsen af europæiske anbefalinger for at sikre mammografi­
screening af høj kvalitet. 
81. En gruppe på højt niveau fastlagde europæiske retningslinjer for screening for 
livmoderhalskræft i 1993. Der blev samtidigt oprettet et europæisk net af pilotprojekter, 
hvor der blev taget hensyn til disse retningslinjer. Pilotprojekterne skal ledsages af 
undervisning i cytologi og kvalitetssikring for de involverede personer. Desuden vil det 
være nødvendigt at skabe en fælles terminologi og et fælles klassifikationssystem. 
33 
82. I den tredje handlingsplan skal alle disse aktioner videreføres og udvikles, fordi de har 
sikret, at den viden og de erfaringer, der er blevet opbygget i nogle medlemsstater, er blevet 
videreformidlet til Den Europæiske Union, og fordi de har ført til anbefalinger og 
gennemførelse af pilotprojekter på europæisk plan, især på de områder, hvor der er blevet 
opnået tilfredsstillende resultater (brystkræft og kræft i livmoderhalsen). Dette område 
kunne imidlertid gradvist blive udvidet, hvis cost-benefit-analyser og feasibility-
undersøgelser vedrørende andre typer af kræft ser lovende ud (tarmkræft, prostata-kræft, 
mundhulekræft, kræft i æggestokkene). 
83. Målene bør være som følger: 
- at bidrage til udviklingen og etableringen af effektive screening-systemer, der tager 
hensyn til forholdene i de enkelte medlemsstater 
- at udbrede anvendelsen af hensigtsmæssig praksis baseret på de retningslinjer, der er 
udarbejdet på europæisk niveau i kvalitetssikringsprotokollerne for kræft-screening og 
tidlig diagnosticering 
- at forbedre kvaliteten af kræft-screening gennem udvikling af efter- og videreuddannelse 
for ansatte i sundhedssektoren. 
84. Strategien bør omfatte følgende centrale elementer: 
- implementering af europæiske henstillinger vedrørende kvalitetssikring ved screening 
for brystkræft og kræft i livermoderhalsen 
- udarbejdelse og videreformidling af en fælles terminologi på specialområder, især for 
cytopatologer i Den Europæiske Union 
- fremme af forskning af interesse på europæisk plan med henblik på at finde ud af, om 
det vil være muligt at screene andre kræfttyper, som f.eks. tarmkræft, prostata-kræft, 
mundhulekræft og kræft i æggestokkene, og hvad virkningen heraf vil være 
- støtte til uddannelse af ansatte i sundhedssektoren, især inden for rammerne af euro­
pæiske netværk af ekspertcentre 
- cost benefit-analyse af screening for forskellige kræfttyper. 
a.4 Kvalitetskontrol inden for pleje (herunder palliativ pleje) 
85. I den anden handlingsplan koncentrerede man sig på plejeområdet om udveksling af 
oplysninger medlemsstaterne imellem. Den betydning, som dette aspekt tillægges, kan 
begrundes med en øget intern mobilitet inden for Fællesskabet og et behov for at sikre, at 
standarden er på et sammenligneligt niveau fra medlemsstat til medlemsstat. Udviklingen 
af videnskabelig viden og forskellene med hensyn til ledelsesprocedurer inden for 
sygeplejen kræver (som Rådet har anført i sin resolution af 13. december 1993), at 
Fællesskabet støtter initiativer, der skal identificere eksempler på "god praksis" inden for 
34 
sygepleje og kvalitetskontrol. Disse bør suppleres gennem forbedret udveksling af data via 
ny teknologi inden for edb og telekommunikation. Klinisk forskning skal komplettere denne 
pakke. Ingen af disse aktioner må være i modstrid med subsidiaritetsprincippet eller gribe 
ind i medlemsstaternes kompetence med hensyn til ydelser på sundhedsområdet. 
86. De vigtigste mål med denne type aktion bør, under behørig hensyntagen til subsidiariteten 
og den store betydning af effektive aktioner på nationalt niveau, være: 
- Udvikling af netværk og mekanismer, der gør det muligt at sammenligne og evaluere 
nye plejemetoder, især nye terapeutiske agenser og ny teknologi. Det er især vigtigt at 
stimulere undersøgelser, der kan vise, hvorfor der kan være betydelige forskelle i 
overlevelsesfrekvensen fra en region til en anden og somme tider endda fra by til by, 
for så vidt angår forskellige typer af kræft (lægebesøg på et senere stadium, diagnose 
og påbegyndelse af behandling på et senere tidspunkt, forskelle med hensyn til ordineret 
behandling og med hensyn til selve behandlingen). 
- Der bør især lægges vægt på kvaliteten af den pleje, som kræftpatienterne tilbydes, 
herunder også den palliative pleje. Dette har en vigtig fællesskabsdimension med hensyn 
til kendskab til de bedste teknikker og metoder. Formålet med en indsats på dette 
område er at støtte fastlæggelsen af en fælles terminologi og sammenligningen af 
metoder for at lette formidlingen af viden til de relevante personer på sundhedsområdet. 
- For så vidt angår pleje, vil det være nyttigt med udveksling af erfaringer og 
videreformidling af "god praksis" på fællesskabsplan. 
87. Den valgte fremgangsmåde vil føre til: 
- skabelse af et netværk af plejepraksiser for kræftpatienter med forbedring for øje 
- støtte til møder på europæisk plan, hvor man kan udvælge de bedste former for 
eksisterende praksis på plejeområdet, herunder palliativ pleje, til videreformidling i 
medlemsstaterne 
- evaluering af virkningerne af procedurer for kvalitetskontrol ved hj ælp af pilotproj ekter. 
88. For så vidt angår palliativ pleje kunne det være hensigtsmæssigt at støtte implementeringen 
af konklusionerne i en rapport, der blev udarbejdet for programmet "Europa mod Kræft" 
af en gruppe af eksperter på højt niveau. Dette indebærer: 
- regelmæssig evaluering af den aktuelle situation med hensyn til palliativ pleje i 
Fællesskabet 
- fastlæggelse af kvalitetskriterier for palliativ pleje gennem consensus på europæisk plan 
- forbedring af sundhedspersonalets uddannelse inden for palliativ pleje. 
35 
89. Under behørig hensyntagen til subsidiaritetsprincippet og i tæt samarbejde med interna­
tionale organisationer som f.eks. WHO vil man således fremme: 
- støtte til undersøgelser af situationen med hensyn til palliativ pleje i Det Europæiske 
Fællesskab 
- tilrettelæggelsen af en europæisk consensus-konference om, hvilken rolle undervisning 
i palliativ pleje bør spille i medicinske studier, og videreformidling af konferencens 
resultater i medlemsstaterne 
- udviklingen af forskning og undersøgelser vedrørende praksis inden for palliativ pleje 
og indarbejdelse af resultaterne i plejepersonalets efteruddannelse. 
a.5 Bidrag til formulering og spredning af forskning 
9Q. JSpm anført i artikel 130 f til 130 p i traktaten falder kræftforskningen inden for de relevante 
aktiviteter i Fællesskabets rammeprogrammer for forskning og især programmet for 
forskning inden for biomedicin og sundhed, som omfatter grundforskning og klinisk 
forskning. Aktiviteter under aktionsplanen (1995-1999) vil således bidrage til at understøtte 
aktiviteter under det foreslåede næste biomedicinske program, der dækker perioden 1994-
1998, og Kommissionen vil sikre sammenhængen mellem de to grupper af aktiviteter. 
Klinisk forskning bør også støttes ved at gøre det lettere at foretage tværeuropæiske kliniske 
forsøg, hvor antallet af tilfælde betyder, at denne fremgangsmåde vil være hensigtsmæssig. 
De eksisterende officielle og uofficielle netværk vil i så vid udstrækning som muligt blive 
anvendt til sikre den maksimale effektivitet. 
91. Programmet vil bidrage til identificering af behovene inden for kræftforskning på europæi sk 
niveau, og det vil støtte oprettelsen af et register over igangværende forskningsarbejde. 
92. Foranstaltninger til at sikre, at forskningsresultaterne bliver videreformidlet, vil blive styrket 
gennem understøttende videnskabelig evaluering, consensus-konferencer og udveksling af 
videnskabeligt personale. Sidstnævnte aktion vil komplementere eksisterende programmer 
vedrørende videnskabelige forskeres og universitetsforskeres mobilitet. 
b. Høring og medbestemmelse 
b.l Rådgivende udvalg 
93. Erfaringerne i forbindelse med den første og den anden handlingsplan har tydeligt vist, at 
der er behov for et udvalg til at bistå Kommissionen. For at muliggøre den størst mulige 
integrering af de forskellige parter, herunder videnskabelig ekspertise på højeste plan og de 
nationale administrationer, i aktiviteterne under den tredje handlingsplan vil Kommissionen 
foreslå, at der oprettes et rådgivende udvalg under Kommissionens formandskab og med 
repræsentanter fra alle medlemsstaterne. Udvalget bør sammensættes på en sådan måde, at 
man med hensyn til interesser og ekspertise sikrer en hensigtsmæssig rimelig repræsentation 
af de nationale myndigheder, personer beskæftiget inden for sundhedssektoren og ikke-
statslige organisationer på området. 
36 
b.2 Ekspertgruppe af ledende kræfteksperter 
94. Kommissionen vil i sit arbejde blive bistået af en ekspertgruppe af ledende kræfteksperter. 
Denne ekspertgruppe, hvis medlemmer vil blive hentet i medlemsstaterne, skal rådgive 
Kommissionen med hensyn til de videnskabelige og tekniske aspekter af de foreslåede 
aktiviteter. I forbindelse med de to første handlingsplaner blev Kommissionen på en yderst 
tilfredsstillende måde bistået af en sådan gruppe i form at Udvalget af Kræftspecialister på 
Højt Plan 
b.3 Andre udvalg og grupper 
95. Kommissionen vil fortsat støtte nationale koordineringsudvalg for kræftprogrammet, hvor 
sådanne eksisterer, for at fremme motivationen og engagementet hos dem, der er involveret 
på nationalt plan. Disse nationale udvalg, hvis sammensætning og forretningsorden fuldt ud 
fastsættes lokalt, har vist deres værdi med hensyn til at hjælpe mange forskellige 
organisationer og erhverv inden for kræftområdet til at samarbejde bedre på nationalt plan. 
96. I de første syv år, hvor Fællesskabet har gjort en indsats inden for kræftbekæmpelse, har 
de ikke-statslige organisationer, især foreningerne til kræftens bekæmpelse, ydet store bidrag 
både med hensyn til midler og ekspertise. I betragtning af den afgørende rolle, som disse 
organisationer udfylder med hensyn til forebyggelse, pleje og forskning, agter 
Kommissionen at videreføre og styrke sine forbindelser til dem, både gennem det ovenfor 
nævnte rådgivende kræftudvalg og gennem direkte forbindelser med sammenslutninger som 
f.eks. sammenslutningen af europæiske foreninger til kræftens bekæmpelse. Især skal det 
nævnes, at den ledende rolle med hensyn til forberedelsen og gennemførelsen af Den 
Europæiske Kræftuge fortsat vil blive udfyldt af disse organisationer og foreninger. 
97. Det meget brede område, som dækkes af aktionen mod kræft, og de meget forskelligartede 
berøringsflader til andre aspekter vedrørende folkesundhed kræver, at Kommissionen kan 
reagere fleksibelt på behovet for at inddrage forskellige typer af partnere. Kommissionen 
vil sikre koordineringen af aktionerne under dette program med aktiviteterne i det program, 
der er omhandlet i Kommissionens meddelelse om rammerne for indsats til fremme af 
folkesundheden, samt med andre relevante fællesskabspolitikker. 
c. Evaluering og rapporter 
98. Strukturen for evaluering og aflæggelse af rapporter vil omfatte tre centrale elementer: 
- en årlig rapport til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og 
Regionsudvalget 
- en uafhængig ekspertevaluering (peer review) af de vigtigste aktiviteter og 
undersøgelser, som der ydes støtte til 
- en samlet rapport om effektiviteten og virkningen af projekterne under handlingsplanen. 
Denne rapport skal forelægges for de relevante institutioner i andet halvår af 1997. 
37 
cl Årlig rapport om gennemførelsen af handlingsplanen 
99. Formålet med denne rapport er at sikre, at Fællesskabets institutioner, og gennem disse alle 
de berørte parter, fuldt ud holdes orienteret om udviklingen i de aktioner, der er iværksat 
i henhold til denne handlingsplan. Den vil omfatte en analyse af de projekter, der støttes 
under de forskellige aktioner samt fyldestgørende oplysninger om aktiviteter i andre sektorer 
med relevans for kræftområdet. 
c.2 En uafhængig ekspertevaluering (peer review) af de vigtigste aktioner og 
undersøgelser, som støttes 
100. Erfaringerne fra de to første handlingsplaner har understreget behovet for en mere effektiv 
evaluering af de aktioner, der ydes støtte til i forbindelse med programmet, både på 
nationalt plan og på europæisk plan. En sådan evaluering ville gøre det lettere at overføre 
resultater fra pilotprojekter fra et land til et andet og således øge de fordele, der skabes ved 
at programmet gennemføres på europæisk plan. For at indføre en effektiv evaluering af 
denne type vil Kommissionen eventuelt konsultere nationale myndigheder og andre 
eksperter på området for at fa udarbejdet hensigtsmæssige kriterier og protokoller. 
c.3 En samlet rapport om effektiviteten af programmet i 1997 
101. Kommissionen vil forelægge en foreløbig rapport ved udgangen af 1997, som vil gøre det 
muligt for Rådet og Europa-Parlamentet at bedømme, om det vil være hensigtsmæssigt at 
ændre metoder i programmet eller budgettet for de to sidste år af handlingsprogrammet. 
Ved udarbejdelsen af denne rapport vil Kommissionen tage hensyn til alle de rapporter, der 
er blevet forelagt, herunder også rapporter i forbindelse med den første og den anden 
handlingsplan. Kommissionen forelægger desuden en endelig, samlet rapport ved 
handlingsplanen udløb. 
d. Generel oplysningsvirksomhed 
102. Ud over de informationsaktioner, der er nævnt under VI, a.2.1, vil Kommissionen sikre, at 
resultaterne af de vigtigste aktioner, undersøgelser og evalueringer gøres tilgængelige for 
alle interesserede parter og offentligheden i almindelighed. 
38 
VI. MIDLER 
103. De midler, der blev bevilget til de to første handlingsplaner, var henholdsvis i 
størrelsesordenen 9-10 millioner ECU og 10-11 millioner ECU. Det foreslåede budget for 
den tredje handlingsplan er opstillet i nedenstående tabel. 
AKTIONSOMRADK 
1. Kræftregistrering 
2. Forebyggelse gennem aktioner mod 
risikofaktorerne 
A. Folkeoplysning 
B. Sundhedsundervisning 
C. Uddannelse af personale i 
sundhedssektoren 
3. Forebyggelse gennem tidlig diag­
nosticering og systematisk scree­
ning 
4. Undersøgelser og rundspørger in­
den for pleje af kræftpatienter, 
registre og formidlingsmetoder 
1 Al.T BUIXUiT 
2,1 
2,6 
2,4 
1.7 
1,4 
0,6 
10,8 BULXÏliT 
I9*M 
2,3 
2,6 
2,4 
1,7 
1,5 
0,8 
11,3 IB1-
lo«>5 
(MliCU/AR) 
FORIiLØBIG 
l'ORDIT.ING 
2,0 
2,0 
2,0 
1,5 
2,0 
1,5 
11 19% 1997 1098 1999 
Foreløbig planlægning 
12 13 14 14 1 Al.T 
1995 
til 
1999 
64 
39 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. Foranstaltningens betegnelse 
Den tredie handlingsplan for bekæmpelse af kræft (1995-1999). 
2. Budgetpost 
B3-4304 (bekæmpelse af kræft) 
3. Retsgrundlag 
- Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 2. 
- Traktaten om oprettelse af Den Europæiske Union, særlig artikel 129. 
- Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, 
forsamlet i Rådet den 7. juli 1986, om et handlingsprogram for De Europæiske 
Fællesskaber til bekæmpelse af kræft (EFT nr. C 184 af 23.7.1986, s. 19). 
- Konklusioner vedtaget af Det Europæiske Råd d. 5.-6. december 1988 om gennemførelse 
af en samordnet og langvarig informationskampagne i alle medlemsstater om forebyg­
gelse, screening og behandling af kræft. 
- Rådets afgørelse 90/238/EKSF/Euratom/EØF truffet af Rådet og repræsentanterne for 
medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, af 17. maj 1990 om vedtagelse af en 
handlingsplan for 1990 til 1994 i forbindelse med programmet for "Europæisk indsats 
mod kræft" (EFT nr. L 137 af 30.5.1990, s. 31). 
- Beretning fra Kommissionen om evalueringen af effektiviteten af den fællesskabsaktion, 
der gennemføres under handlingsplanen som led i programmet "Europa mod Kræft" 
(1987-1992) (KOM (93)93 endelig udgave). 
- Konklusioner vedtaget af Rådet og af sundhedsministrene, forsamlet i Rådet den 
27. maj 1993. 
- Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden 
(KOM (93)559 endelig udgave). 
- Rådets resolution af 13. december 1993 om de fremtidige retningslinjer for programmet 
»Europa mod kræft« på baggrund af evalueringen af perioden 1987-1992. 
4. Beskrivelse af foranstaltningen 
4.1 Foranstaltningens generelle formål: en handlingsplan for bekæmpelse afkræft med henblik 
på at nedbringe kræftdødeligheden i Den Europæiske Union. 
"Europa mod kræft"-programmet havde allerede fra starten, det vil sige i begyndelsen af 
1987, da den første handlingsplan blev iværksat, et præcist mål, nemlig nedbringelse af 
kræftdødeligheden med 15% i år 2000. Det er således 150.000 europæere, der reddes. I løbet 
af den første handlingsplan, der blev afsluttet i 1989 med et europæisk kræftoplysningsår, 
blev der lagt vægt på oplysning og bevidstgørelse af offentligheden gennem kendskab til og 
udbredelse af budskaberne i de ti bud i Den Europæiske Kræftkodeks. 
40 
I forbindelse med den anden handlingsplan, der dækker perioden 1990-1994, er denne 
bevidstgørelse af offenligheden, på grundlag af de opnåede resultater, der er vanskelige at 
sætte tal på, men som har haft en reel indvirkning på befolkningens kendskab til 
risikofaktorerne, blevet videreført, navnlig takket være det supplerende bidrag fra samtlige 
berørte parter. De europæiske kræftoplysningsuger, der tilrettelægges hvert år omkring et 
specifikt tema i Den Europæiske Kræftkodeks, har ligeledes spillet en vigtig rolle. Samtidig 
er der blevet iværksat specifikke aktioner inden for sundhedsundervisning med henblik på 
at udvikle en strategi på nationalt og europæisk plan. Uddannelsen af personale inden for 
sundhedssektoren i forebyggelse afkræft er endvidere blevet udbygget, navnlig uddannelsen 
af alment praktiserende læger, tandlæger og sygeplejersker. Endelig er der sket en fortsat 
forbedring inden for screening, navnlig for brystkræft og livmoderhalskræft, som følge af 
oprettelsen af europæiske netværk. 
I den tredie handlingsplan, der begynder i 1995, tages der hensyn til de opnåede resultater, 
der desuden er blevet evalueret i Kommissionens rapport til Rådet, og som dannede grundlag 
for en resolution vedtaget af Rådet den 13. december 1993, hvori Kommissionen opfordres 
til at udarbejde en tredie handlingsplan. På baggrund af de indhøstede erfaringer og de 
allerede opnåede resultater vil aktionerne blive tilpasset, hvilket også afspejles i den 
procentvise fordeling af det med udkastet til afgørelse forbundne budget. Kontinuiteten sikres 
dog gennem videreførelsen af forebyggelsesaktioner rettet mod bestemte målgrupper såsom 
unge og kvinder. 
Foreløbige mål: disse fastsættes i forbindelse med udførelsen af planen for de forskellige 
berørte områder, f.eks.: 
- på området tidlig påvisning og screening, identifikation og udbredelse af bedste praksis 
baseret på de retningslinier, der er fastsat på europæisk plan i kvalitetssikringsprotokol-
lerne 
- på sundhedsundervisningsområdet, testning af specifikke grundliggende programmer og 
et kræftuddannelsesprogram af et vist omfang for lærere 
- på uddannelsesområdet, oprettelse af uddannelsesnetværk for plejepersonale, der deltager 
i bekæmpelse af kræft 
- på ernæringsområdet, fastsættelse af kvalitative mål baseret på de indledende resultater 
af EPIC-undersøgelsen(1). 
(1J European Prospective Investigation on Cancer, Nutrition and Health. 
41 
Midler, der tages i anvendelse for at nå dette mål: 
Udbygning af forebyggelse: 
- gennem en aktion vedrørende risikofaktorer (oplysning af offentligheden og sundheds­
undervisning, uddannelse af personale inden for sundhedssektoren) 
- gennem tidlig påvisning og systematisk screening 
- gennem en forbedring af indsamlingen af data og ajourføring af oplysninger om 
kræftdødelighed og sygelighed som følge af kræft (cancerregistre og epidemiologiske 
undersøgelser) 
- undersøgelser og aktioner vedrørende kvaliteten af behandlingen af kræftpatienter. 
4.2 Foranstaltningens varighed: fra 1. januar 1995 til 31. december 1999. Retningslinierne for 
fornyelse og forlængelse er endnu ikke fastlagt. 
5. Klassifikation af udgifterne 
Ikke obligatoriske udgifter. 
6. Udgifternes art 
Støtte til samfinansiering med andre kilder inden for den offentlige og/eller private sektor 
(der ikke overstiger en vis procentdel af de samlede udgifter i forbindelse med de foreslåede 
projekter). 
7. Finansielle virkninger 
7.1 Beregningsmetode for de samlede omkostninger ved foranstaltningen: et beløb på 
64 millioner ECU for perioden 1995-1999 anses for at være nødvendigt til gennemførelse 
af disse aktioner. En vis intensivering af handlingsplanen forventes mellem 1996 og 1998, 
så man er tilbage på fuld kapacitet i handlingsplanens sidste år. Efter at programmet har 
løbet i ti år, tages der nu større hensyn til subsidiaritetsprincippet, idet nogle aktioner 
gradvist kan afvikles under bedre forhold i medlemsstaterne. 
7.2 Omkostningernes fordeling på foranstaltningens elementer: Forslaget til ressourcer, der 
skal afsættes til den tredie handlingsplan, er opstillet i nedenstående tabel, og er på næsten 
13 millioner ECU for perioden 1995-1999. Opdelingen på de enkelte aktionsområder for 
1994 og 1995 er vejledende. De vejledende beløb for de efterfølgende år skal bekræftes i de 
efterfølgende foreløbige budgetforslag. 
Beløbet på 11 millioner ECU for 1995 (lidt lavere end for 1994) tager hensyn til de 
nuværende budgetproblemer, hvad der også er forsvarligt i forhold til forvaltningen af 
programmet. 
42 
AKTIONS­
OMRÅDE 
1. Cancerregistre og epide­
miologiske undersøgelser 
2 Forebyggelse via en aktion 
vedrørende risikofaktorer 
A Oplysning af offentlig­
heden 
FV Sundhedsundervisning 
C. Uddannelse af personale 
inden for sundheds­
sektoren 
-V Forebyggelse gennem tidlig 
påvisning og systematisk 
screening 
1 Undersøgelser og aktioner 
vedrorende kvaliteten af 
behandlingen af kræft­
patienter, oveisigt over og 
udbredelse af metoder på 
området I'm 
iti IM;KI 
2,1 
2,6 
2,4 
1,7 
1,1 
0,0 
I0,K l')'M 
IUHK;H 
2,3 
2,6 
2,4 
1,7 
1,5 
O.K 
11,3 lorelobigt 
budgetforslag 
1995 
(MF'CU/år) 
Vejledende 
opdeling 
2,0 
2,0 
2,0 
1,5 
2,0 
1,5 
11 1996 1997 1998 1999 
Vejledende planlægning 
12 13 14 14 i AI.T 
1995 
TIL 
1999 
< 
61 
7.3 Vejledende forfaldsplan for bevillingerne 
Forpligtelsesbevillinger 
Betalingsbevillinger 
1995 
1996 
1997 
1998 
1999 
Efterfølgende regnskabsår 
I ALT 1995 
11 
5 
5 
1 
11 1996 
12 
6 
5 
1 
12 1997 
13 
6 
4,5 
2,5 
13 1998 
14 
8,5 
5 
0,5 
14 1999 
14 
7 
7 
14 I ALT 
64 
64 
8. Forholdsregler mod svig (og forventede resultater heraf) 
Stikprøvekontrol hos kontrahenterne for at kontrollere, hvorledes bevillingerne anvendes, 
samt nøjagtige retningslinier for anvendelsen. Der er allerede blevet udført kontrol i løbet 
af regnskabsåret 1993, og den har vist sig effektiv. 
43 
9. Oplysninger om cost/effectiveness 
9 l Specifikke og kvantificerbare mål, målgruppe 
- Tilskyndelse af medlemsstaterne til at udvikle og udbygge deres egne midler til 
bekæmpelse afkræft, navnlig i deres forebyggelsesstrategier, i deres samarbejde inden 
for Fællesskabet og i adgangen til information, gennem oprettelse af tværnationale net 
(f.eks. Globalink, der er udviklet på fællesskabsplan, og som muliggør hurtig udnyttelse 
af talrige data). 
- Udvælgelse af nye målgrupper, navnlig blandt højrisikogrupper som f.eks. gravide 
kvinder, børn og unge. 
- Udvikling af europæiske netværk (uddannelse, screening, kvalitetskontrol), der gør det 
muligt at forbedre effektiviteten af forebyggelsen både blandt personale inden for 
sundhedssektoren og i befolkningen. 
9.2 Begrundelse for foranstaltningen: en rationel anvendelse af budgetposten baseret på: 
a) en konkret anvendelse af subsidiaritetsprincippet i forbindelse med identifikation af de 
aktioner, der skal gennemføres og samfinansieres; disse aktioner udvælges og 
gennemføres på nationalt plan under ledelse af og med støtte fra de nationale 
sundhedsministerier og videnskabelige eksperter 
b) identifikation og udvælgelse af projekter til samfinansiering inden for forebyggelse, 
sundhedsundervisning, oplysning af offentligheden, uddannelse og fremme af 
samarbejdet mellem medlemsstaterne i forbindelse med bekæmpelse af kræft; disse 
projekter udvælges og gennemføres af de nationale koordinationsudvalg, der er oprettet 
i de enkelte medlemsstater, og hvori deltager alle aktører, der beskæftiger sig med 
bekæmpelse af kræft 
c) en fællesskabsfordel, der fortsat vil komme til udtryk gennem en koordinering af de 
nationale foranstaltninger, udbredelse af information og erfaringer, prioritering, 
udvidelse af de eksisterende europæiske net, udvælgelse af europæiske projekter og 
motivering og mobilisering af samtlige aktører gennem partnerskaber. 
Ved gennemførelsen af programmet bistås Kommissionen af et særligt udvalg. Dette udvalg 
undersøger regelmæssigt en lang række problemer og rådgiver Kommissionen om, hvordan 
de foreslåede aktioner bør prioriteres. 
Programmet gennemføres hovedsagligt gennem støtte til projekter i medlemsstaterne. 
Udvælgelsen af prioriterede projekter baseres i vid udstrækning på generelle og foreløbige 
målsætninger, og gennemførelsen af selve aktionerne afhænger også af kvaliteten og 
pålideligheden af de projekter, der indsendes til den kompetente tjeneste i løbet af året. 
44 
Udvælgelseskriterierne for de indsendte projekter er: 
- Forenelighed med målsætningerne og overensstemmelse med mindst et af de fastsatte 
mål. 
- Undersøgelse af projektets fællesskabsfordel (tværnational deltagelse, udvikling af en 
model, der kan anvendes i andre medlemsstater, oplysninger, der kan anvendes i andre 
medlemsstater osv). 
- Den forventede effektivitet og rentabilitet. 
- Behovenes klarhed og begrundelse herfor. 
- Målgruppe eller gruppe, der berøres af aktionen. 
- Den valgte metodologis relevans. 
- Organisationernes kompetence og erfaring. 
- Overensstemmelse mellem aktionens budget og målsætningerne. 
- Nationale aktørers støtte til projekterne. 
- Objektiv evaluering. 
9.3 Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
Overvågning af foranstaltningen sikres på europæisk plan af ekspertudvalget og 
Kommissionens tjenestegrene og på nationalt plan af de nationale koordinationsudvalg, 
sundheds- og undervisningsministerierne, ikke-statslige organisationer og ansvarlige for 
gennemførelsen og afviklingen af aktionen. 
Evalueringen sikres navnlig gennem: 
- en årsrapport om gennemførelsen af programmet, der sendes til Rådet, 
Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg samt Regionsudvalget 
- en uafhængig evaluering af de vigtigste aktioner og de undersøgelser, der har modtaget 
støtte 
- en overordnet rapport om pålideligheden og effektiviteten af de projekter, der 
gennemføres inden for rammerne af handlingsplanen; Kommissionen sender denne 
rapport til de kompetente institutioner i løbet af andet halvår af 1997. 
De for en vurdering af de opnåede resultater anvendte indikatorer: 
- Resultater og konklusioner på ekspertmøder 
- Skøn over den berørte målgruppe og behandlingen i medierne. 
- Evaluering af en række projekter, der foretages af tjenestemænd og/eller eksterne 
medarbejdere i Kommissionen (finansielle og tekniske aspekter). 
- Analyse af foreløbige rapporter om de igangsatte og subsidierede aktioner, således at der 
eventuelt kan gennemføres korrigerende aktioner, hvis der er behov herfor. 
- Undersøgelser af virkningerne, idet disse undersøgelser gennemføres af eksterne organer. 
- Relevansen af den metodologi, som anvendes af organisatorerne. 
- Overensstemmelse mellem budgettet for aktionen og målsætningerne. 
- De oprindelige målsætningers klarhed. 
- Organisationernes kompetence og erfaringer. 
- Udbredelse af resultaterne. 
45 
Retningslinier og tidsplan for de påtænkte evalueringer 
- Udarbejdelse af foreløbige og endelige rapporter om de forskellige aktioner, der 
gennemføres på området. 
- Udvikling af en model til et evalueringsblad for aktionen, som støttemodtagerne skal 
indsende sammen med deres endelige rapporter, og kontrol (enten i Kommissionen eller 
på stedet) af disse blade udført af tjenestemænd. 
9.4 Budgetsammenhængen 
- Indgår foranstaltningen i generaldirektoratets finansielle planlægning for de pågældende 
år? Ja. 
10. Udgifter til administration (budgettes del A) 
Personale ansat udelukkende til gennemførelse af aktionen. 
Personalestaben opretholdes. 
46 
DA ISSN 0254-1459 
KOM(94) 83 endelig udg. 
DOKUMENTER 
05 
Katalognummer : CB-CO-94-093-DA-C 
ISBN 92-77-66454-1 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
47