Nr. C 319/10 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 11. 87 
Udtalelse om forslag til Rådets direktiv om samordning af love og administrative bestemmelser 
vedrørende tvangslikvidation af selskaber, der driver direkte-forsikringsvirksomhed (*) 
(87/C 319/04) 
Rådet for De Europæiske Fællesskaber besuttede den 5. februar 1987 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 198 at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs (ØSU) udtalelse 
om det ovennævnte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets sektion for industri, handel, håndværk og 
tjenesteydelser, som udpegede Marc Cortois til ordføsrer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 
2. september 1987. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 248. plenarforsamling, den 23. september 
1987, enstemmigt følgende udtalelse: 
Indledning 
Det foreliggende direktivforslag er et supplement til de 
første samordningsdirektiver om adgang til og udøvelse 
af skadesforsikringsvirksomhed (73/239/EØF) og livs-
forsikringsvirksomhed (79/267/EØF) hvor bl.a. fore­
skrives, at tilladelse er nødvendig. 
Med henblik på gennemførelsen af det interne marked 
inden for forsikringsvirksomhed foretages der med di­
rektivforslaget en koordinering af de nationale bestem­
melser, som gælder, når et forsikringsselskabs tilladelse 
trækkes tilbage i den medlemsstat, hvor hovedsædet er 
beliggende, eller når betingelserne herfor er opfyldt. I 
begge tilfælde foreskriver direktivforslaget tvangslikvi­
dation under tilsyn af den pågældende medlemsstats 
kompetente myndigheder. 
Alt efter, om forsikringsselskabet er insolvent eller ej, 
gælder der to forskellige fremgangsmåder, nemlig særlig 
tvangslikvidation og almindelig tvanglsikvidation. 
I begge tilfælde følger direktivforslaget det dobbelte 
princip om likvidationens enhed og universalitet, dvs. 
dels at hele likvidationen gennemføres under tilsyn af 
myndighederne i den medlemsstat, hvor hovedsædet er 
etableret, og dels at den har virkning for alle forret-
ningsafdelinger i EF. 
Forslaget har følgelig til formål at yde forsikringstager­
ne særlig beskyttelse, når tilladelsen tilbagekalders (al­
mindelig tvangslikvidation), eller når selskabet bevisligt 
eller efter al sandsynlighed er insolvent (særlig tvangs­
likvidation). 
Til dette formål skal der ifølge direktivforslaget opstil­
les to særskilte aktivmasser for henholdsvis skades-
0) EFT nr. C 71 af 19. 3. 1987, s. 5. forsikring og livsforsikring, som skal forbeholdes disse 
kreditorer, samt subsidiært — og af sociale grunde — 
dækning af de ansattes lønkrav. 
I hver afdeling skal der føres et register over disse 
aktiver; opsynet hermed påhviler tilsynsmyndighederne 
i etableringslandet. Størrelsen af de registrerede aktiver 
skal til enhver tid mindst svare til størrelsen af de 
tekniske reserver. I betragtning af den indlysende 
sammenhæng mellem det foreliggende direktiv og direk­
tivet om forsikringsselskabers årsregnskaber bør Kom­
missionen sørge for, at der på dette hersker overens­
stemmelse mellem de to direktiver. 
Det skal til slut understreges, at forslagets formål er at 
gennemføre en række principper og fremgangsmåder i 
samtlige medlemsstater, men at det ikke tilsigter fuld­
stændig harmonisering af likvidationslovgivningen. 
Generelle bemærkninger 
1. ØSU godkender Kommissionens mål, som består 
r i — gennem et særdirektiv om tvangslikvidation af 
forsikringsselskaber — at beskytte forsikringstagerne i 
en sådan situation og således bidrage til at skabe den 
tillid, der er nødvendig for at gennemføre et indre 
marked for forsikringsvirksomhed. Forsikringsbran­
chens specielle karakter berettiger faktisk en særlig 
beskyttelse, idet forsikringsselskaberne anvender forsik-
t ringstagernes præmier ^il at oprette reserver og skabe 
dertil svarende aktiver, som anvendes til at opfylde 
senere og i omfang varierende betalingsforpligtelser. 
1.1. Samtidig understreger ØSU, at det i forbindelse 
med anvendelsen af grunddirektiverne om adgang til 
og udøvelse af forsikringsvirksomhed vil være i forsik­
ringstagernes interesse at få styrket den forebyggende 
politik, bl.a. ved at forbedre samarbejdet mellem til­
synsmyndighederne. 
30. 11.87 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 319/11 
For at undgå tvangslikvidation må der således så vidt 
muligt i god tid iværksættes saneringsforanstaltninger, 
såsom overdragelse af forsikringsbestanden og intern 
reorganisering. 
ØSU betragter likvidation som en sidste udvej til at 
beskytte de forsikrede mod yderligere tab. 
En forebyggende politik er derfor af afgørende betyd­
ning for at få skabt den tillid, der er nødvendig på EF's 
forsikringsmarked. 
2. ØSU gør opmærksom på, at anvendelsen af prin­
cippet om likvidationens enhed og universalitet, som 
foreskrevet i direktivforslaget, vil nødvendiggøre under­
tiden væsentlige ændringer i den nationale lovgivning, 
fordi der ikke findes en generel europæisk konvention 
om konkurslovgiving, præcis som det er tilfældet i 
forbindelse med direktivet om likvidation af kreditinsti­
tutter (dok. KOM(85) 788 endelig udg.), hvorom ØSU 
allerede har afgivet udtalelse. 
2.1. ØSU gør ligeledes opmærksom på, at udtrykket 
»tvangslikvidation«, som det anvendes i det foreslåede 
direktiv, ikke er det samme som konkurs, således som 
dette udtryk anvendes i de fleste medlemsstaters lovbe­
stemmelser. 
Hvor konkurs forudsætter en retslig afgørelse, kan den 
tvangslikvidation, som direktivforslaget omhandler, 
ligeledes kræves gennemført af et administrativt organ, 
nemlig af tilsynsmyndighederne. 
3. ØSU godkender stort set de likvidationsprocedu-
rer, der er fastsat i direktivforslaget, og som i alt væsent­
ligt omfatter følgende: 
— ved almindelig tvangslikvidation: 
a) løbende forsikringer ophører på normal vis, 
b) en forvaltningsafdeling regulerer anmeldte 
skader, 
c) forsikringsbestanden overdrages, hvor det er 
muligt, 
— ved særlig tvangslikvidation: 
a) løbende skadesforsikringskontrakter bringes til 
ophør, og de forsikrede får adgang til de sær­
skilte »skadesforsikrings«-aktiver, medmindre 
forsikringsbestanden er blevet overdraget, b) livsforsikringsbestanden overdrages, eventuelt 
med en proportionel nedbringelse af alle forplig­
telser. Sker der ingen overdrages, kan de forsik­
rede gøre krav på de særskilte »livsforsikrings «-
aktiver i et omfang svarende til de samlede præ­
miereserver med tillæg af andre fordele, som er 
knyttet til deres forsikringskontrakter. 
— For begge slags forsikringer fastlægger direk­
tivforslaget rækkefølgen for de krav, der kan 
deltage ved udlodningen af aktivmasserne. 
— ØSU godkender den foreslåede rækkefølge, 
hvor der gives særlig prioritet til erstatnings­
krav fra de forsikrede og til livsforsikrings-
krav [art. 19, stk, 1, litra b) og stk. 2, litra 
b)]. 
4. Likvidationens enhed betyder bl.a., at forsikrede 
i hele EF i tilfælde af tvangslikvidation kan få deres 
krav indfriet fra de sammenlagte, særskilte aktiver i alle 
forretningsafdelinger i EF. 
ØSU gør i den forbindelse opmærksom på nødven­
digheden af samtidig at få koordineret reglerne for 
beregningen af de tekniske reserver i medlemsstaterne, 
da disse er bestemmende for de aktiver, der skal registre­
res for hver afdeling. 
Særlige bemærkninger 
1. Artikel 1 - Anvendelsesområde 
ØSU fastslår, at det stadig ikke er klart, hvorledes 
direktivforslaget skal finde anvendelse på Lloyd's, 
omend sidstnævnte falder inden for dets anvendelses­
område. 
ØSU opfordrer til at få skabt klarhed omkring dette 
punkt så hurtigt som muligt. 
2. Artikel 2 - Registre 
ØSU mærker sig Kommissionens forklaringer vedrøren­
de arten af de registre, forsikringsselskaberne skal føre. 
Når de pågældende bestemmelser føres ud i livet, bør 
der rent faktisk tages hensyn til behovet for fleksibilitet 
med hensyn til registrenes form og periodicitet, i hvilken 
forbindelse der bl.a. kan anvendes edb, f.eks. med det 
formål at gøre administrationsudgifterne så små som 
muligt. 
Nr. C 319/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 11. 87 
3. Artikel 5, stk. 2 - Udnævnelse af en likvidator 
ØSU foreslår at tydeliggøre andet punktum således: 
»Såfremt tilsynsmyndigheden fastslår, at selskabets 
organer ikke gennemfører likvidationen på tilfreds­
stillende måde, eller der er en begrundet frygt for 
noget sådant, kan den på eget initiativ eller efter 
anmodning ...« 4. Artikel 12, stk. 3 - Særlig tvangslikvidation 
ØSU mener, at de medlemsstater, hvor der er oprettet 
filialer, af hensyn til forsikringstagerne i disse medlems­
stater altid skal kunne kræve undnævnt en medlikvida-
tor, såfremt den samlede forsikringssum overstiger et 
vist beløb. 
Bruxelles, den 23. september 1987. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg