BERETNING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA-PARLAMENTET - Årsrapport om Meda-programmet 2000

Udtalelse fra kommissæren

2000 var et vigtigt år for Euro-Middelhavspartnerskabet. Fem år efter Barcelona-erklæringen var der god anledning til at gøre status, vurdere de positive resultater og lægge de mindre gode resultater frem med henblik på at forbedre processen og tilføre den nyt liv.

Partnerskabet har givet et afgørende bidrag til stabiliteten i området.

I 2000 blev der gjort store fremskridt i forhandlingerne om associeringsaftaler, hvilket viser partnerskabets bilaterale dimension; i 2000 blev de officielle forhandlinger med Algeriet, Libanon og Syrien genoptaget. Hidtil er der indgået seks associeringsaftaler (Tunesien, Israel, Marokko, Den Palæstinensiske Myndighed, Jordan og Egypten). Kun aftalerne med Jordan og Egypten er endnu ikke trådt i kraft.

Et andet betydningsfuldt initiativ i 2000 var Agadir-processen: et projekt om syd-syd regional integration, som forpligter Marokko, Tunesien, Jordan og Egypten til at oprette et frihandelsområde. EU støtter kraftigt initiativer af den slags.

Endvidere blev EU's fælles strategi for Middelhavsområdet offentliggjort i juni 2000. Med instrumentet er der fastlagt retningslinjer og sikret sammenhæng i EU's aktioner i området. Den fælles strategi viser EU's engagement i Euro-Middelhavspartnerskabet og bidrager til at synliggøre processen.

De grundlæggende mål i Barcelona-erklæringen var stadig gældende. Vi følte os fortsat stærkt forpligtet til at skabe et område med fred og stabilitet, fælles fremgang gennem frihandel og økonomiske og finansiel bistand og til at forbedre den gensidige forståelse og tolerance mellem befolkningerne på begge sider af Middelhavet.

Kommissionen udsendte ikke desto mindre i begyndelsen af september en meddelelse om "styrkelse af Barcelona-processen". Forslagene i dette dokument fik meget stor tilslutning på det formelle udenrigsministermøde i Marseille i november 2000.

Sagt kort aftalte vi at fokusere vore aktioner mere på de prioriterede mål gennem fastlæggelse af mål på kort og mellemlang sigt: fremskynde associeringsaftaleprocessen, fremme syd-syd-handel og -samarbejde, også på et subregionalt grundlag, indføre oprindelseskumulering, synliggøre sammenhængen mellem MEDA-finansiering og associeringsproces, forbedre iværksættelsen af MEDA gennem reformer, der giver Kommissionen, Rådet og Middelhavspartnerne en mere strategisk tilgang til problemerne, samarbejde om menneskerettigheder og demokrati, indføre regionalt samarbejde om de væsentlige spørgsmål i forbindelse med retlige og indre anliggender samt gøre processen mere synlig.

Det samlede rammebeløb til MEDA for perioden 2000-2006 blev fastsat til 5,35 mia. EUR. Medregnes de lån fra Den Europæiske Investeringsbank, der vil være til rådighed, betyder dette, at EU-finansieringen for regionen i syvårsperioden har mulighed for at nå op på ca. 13 mia. EUR. Dette er i sig selv et bevis på EU's engagement i regionen.

Denne rapport dækker MEDA-aktiviteterne i 2000, hvor der blev opnået enighed om en række væsentlige reformer, især revisionen af MEDA-forordningen og etableringen af Samarbejdskontoret EuropeAid. Jeg er fast besluttet på at sikre, at disse reformer fører til en yderligere effektivisering af partnerskabet med henblik på at nå de mål, der blev vedtaget i Barcelona, og gennemføre de foranstaltninger, der blev aftalt i Marseille.

Chris Patten Medlem af Europa-Kommissionen med ansvar for eksterne forbindelser

Resumé

* Fem år efter lanceringen af Barcelona-processen skete der i 2000 en gennemgående revision af processen og MEDA-programmet. Baggrunden for revisionen var den forværrede situation i Mellemøsten, som i høj grad har påvirket Euro-Middelhavspartnerskabet.

* Der blev afholdt to udenrigsministerkonferencer inden for rammerne af Euro-Middelhavspartnerskabet. På grundlag af en meddelelse fra Kommissionen vedtog ministrene i Marseille i november 2000 en række foranstaltninger, der kunne styrke Barcelona-processen.

* Euro-Middelhavsassocieringsaftalerne med Marokko og Israel trådte i kraft. Forhandlingerne om associeringsaftaler blev genoptaget med Algeriet, Libanon og Syrien. Ratificeringen af aftalen med Jordan gjorde fremskridt, mens hindringerne for paraferingen af aftalen med Egypten blev fjernet, således at associeringsaftalen kunne underskrives den 25. juni 2001.

* I november vedtog Rådet en større ændring af MEDA-forordningen (MEDA II). Forordningen indeholder bestemmelser om strategisk programmering, styrket dialog med partnerlandene og forenklede procedurer med henblik på hurtigere støtteformidling. I denne forbindelse iværksatte Kommissionen en vidtrækkende reform af sin forvaltning af bistanden til tredjelande, hvilket har ført til oprettelsen af Samarbejdskontoret EuropeAid.

* Hvad angår økonomisk samarbejde blev der i 2000 bevilget gavebistand og lån til Euro-Middelhavspartnerskabets aktiviteter på i alt 2,2 mia. EUR, hvoraf en stor del hidrørte fra MEDA-programmet. En del af dette beløb var afsat til støtte til genopbygningen efter jordskælvet i Tyrkiet i 1999, og beløbet omfattede endvidere genopførte bevillinger fra tidligere år.

* I 2000 udgjorde de samlede MEDA-forpligtelser 879 mio. EUR, mens betalingerne beløb sig til 330,5 mio. EUR (mod 243 mio. EUR i 1999). For Maghreb blev der i alt indgået forpligtelser for 246 mio. EUR, for Mashrek 163 mio. EUR og for Tyrkiet 310 mio. EUR. Støtten til regionalt samarbejde udgjorde i 2000 159 mio. EUR. Endelig blev der flyttet 123 mio. EUR i forpligtelsesbevillinger til Middelhavsregionen fra andre EU-budgetposter.

* For perioden 2000-2006 vedtog Rådet et finansielt rammebeløb til gennemførelse af MEDA-programmet på 5 350 mio. EUR (jf. MEDA II-forordningen). Denne gavebistand fra fællesskabsbudgettet er ledsaget af betydelige lån fra Den Europæiske Investeringsbank. For samme periode har EIB bemyndigelse til at yde Euromed-lån på 6 400 mio. EUR. EIB som sådan forpligtede sig endvidere til at bidrage med yderligere 1 000 mio. EUR til tværnationale projekter. I alt vil der i syvårsperioden fra 2000 være 12,75 mia. EUR til rådighed for Euro-Middelhavspartnerskabets aktiviteter.

* Det bilaterale samarbejde med ni Middelhavspartnere tegnede sig for ca. 82% af MEDA's forpligtelser for 2000 (719,3 mio. EUR). Størstedelen af beløbet blev afsat til direkte budgetstøttefaciliteter. 150 mio. EUR gik til strukturtilpasningsfaciliteteter (Tyrkiet), og 142 mio. EUR var afsat til sektortilpasningsfaciliteter (Marokko og Tunesien), mens 90 mio. EUR var øremærket til den særlige kontantfacilitet II til fordel for Den Palæstinensiske Myndighed.

* Det regionale samarbejde gjorde store fremskridt i 2000, hvor der blev iværksat programmer og projekter vedrørende industrisamarbejde, miljø, informationssamfundet, lokal vandforvaltning, transport, energi, det audiovisuelle område, kulturarv, fredsprojekter i Mellemøsten og det økonomiske og sociale område.

* Synligheden af Euro-Middelhavspartnerskabet og EU's rolle på dette politikområde blev styrket gennem en bred vifte af værktøjer (publikationer, informationsbesøg og kulturelle aktiviteter gennemført af delegationerne i Middelhavsregionen).

* Den Europæiske Investeringsbank undertegnede i 2000 aftaler om 19 lån til otte Middelhavspartnere for i alt 1 193 mio. EUR i forpligtelsesbevillinger (en stigning fra 945 mio. EUR i 1999 som følge af genopbygningen af infrastrukturen i Tyrkiet). Herudover forvaltede EIB 106 mio. EUR i MEDA-bevillinger til rentegodtgørelser for tre bilaterale lån til miljøprojekter og fire transaktioner med risikovillig kapital.

* Der blev udarbejdet tre evalueringsrapporter om EIB-transaktioner, "MEDA Teams" og den globale MEDA-bevilling for perioden 1995-2000.

Indholdsfortegnelse

Udtalelse fra kommissæren

Resumé

1. Den politiske og økonomiske kontekst i 2000

1.1. Samlet oversigt over den politiske og økonomiske udvikling

1.2. Barcelona-processen i 2000

1.3. Fredsprocessen i Mellemøsten i 2000

2. MEDA-programmet i 2000

2.1. Resultater af budgetgennemførelsen i 2000

2.2. Bilateralt og regionalt samarbejde

2.3. MEDA-programmet for 1995-1999

2.4. Den reviderede MEDA II-forordning

2.5. Reformen af forvaltningen af bistanden til tredjelande

2.6. Udskiftning af FFT med Samarbejdskontoret EuropeAid

3. Associeringsaftaler - status

3.1. Algeriet

3.2. Egypten

3.3. Israel

3.4. Jordan

3.5. Libanon

3.6. Marokko

3.7. Den Palæstinensiske Myndighed

3.8. Syrien

3.9. Tunesien

4. Bilateralt samarbejde med Middelhavspartnerne

4.1. Algeriet

4.2. Egypten

4.3. Jordan

4.4. Libanon

4.5. Marokko

4.6. Syrien

4.7. Tunesien

4.8. Tyrkiet

4.9. Vestbredden og Gazastriben (Den Palæstinensiske Myndighed)

5. Regionalt samarbejde

6. Informationsaktiviteter om Euro-Middelhavspartnerskabet

6.1. Websted og publikationer

6.2. Informationsbesøg for specifikke grupper

6.3. Delegationernes informationsarbejde og kulturelle aktiviteter

7. EIB's transaktioner i Middelhavsområdet

7.1. Udlånsaktiviteter

7.2. Rentegodtgørelser

7.3. Risikovillig kapital

8. Evaluering

8.1. Evaluering af EIB's finansielle støtte til Middelhavslandene

8.2. Evaluering af "MEDA Teams"

8.3. Evaluering af den globale MEDA-bevilling i 1995-2000

1. Den politiske og økonomiske kontekst i 2000

1.1. Samlet oversigt over den politiske og økonomiske udvikling

Den politiske situation i området var især domineret af konflikten i Mellemøsten. De nye ledere i området blev også styrket i årets løb.

Euro-Middelhavspartnerskabet var fortsat meget påvirket af fredsprocessen i Mellemøsten. Regionen var, især i slutningen af året, præget af alvorlige politiske spændinger. Da det ikke lykkedes for Israels premierminister Ehud Barak at opnå et historisk kompromis med Den Palæstinensiske Myndighed, trådte han tilbage i december 2000 og åbnede herved op for endnu en periode præget af usikkerhed.

Efter ca. 22 års besættelse trak Israel sig ud af den sydlige del af Libanon. Efter parlamentsvalgene i september gjorde Rafiq Hariri comeback og blev atter premierminister. Efter den syriske præsident Hafez el Assads død kom hans søn Bashar Assad til magten, hvilket fik forventningerne til at stige i regionen. Endelig blev Ahmet Sezer valgt som tyrkisk præsident, og der blev i Tyrkiet oprettet en stilling som vicepremierminister og statssekretær med ansvar for EU-anliggender.

Økonomisk var året præget af yderligere stigninger i oliepriserne, som allerede var begyndt at stige i første kvartal 1999. Den gennemsnitlige oliepris i 2000 på 29 USD pr. tønde var ca. 50% højere end i 1999, hvilket betød en væsentlig forbedring af bytteforholdet for regionens olieproducenter. Dette medførte igen højere vækstrater, især for nettoeksportørerne af energi, herunder Algeriet, Egypten og Syrien. Ofte er den ekstra fortjeneste som følge af de højere oliepriser blevet anvendt forsigtigt. Alligevel giver dårlige finanspolitiske resultater og/eller ugunstige eksterne balancer i en række lande, især Tyrkiet og Libanon, fortsat anledning til bekymring.

Hvad angår handelsstrømmene dominerer EU fortsat handelen i regionen (ca. 52% af den samlede handel). I Maghreb-landenes tilfælde når andelen helt op på ca. 70%. Dette er udtryk for en nær tilknytning, men er også forårsaget af, at samhandelen mellem Middelhavspartnerne stadig er meget lav (under 5% af den samlede handel). Derfor er en styrkelse af syd-syd-dimensionen i partnerskabskomponenterne "økonomi og handel" blevet et vigtigt emne for drøftelserne.

1.2. Barcelona-processen i 2000

De multilaterale aktiviteter var domineret af to udenrigsministermøder i løbet af 2000. Den 25.-26. maj deltog ministrene i et uformelt "tænketank"-møde i Lissabon, hvor de bekræftede deres engagement i partnerskabet, gjorde status over resultaterne, udvekslede synspunkter om de mindre gode resultater og årsagerne hertil og i store træk blev enige om, hvorledes det formelle udenrigsministermøde i Marseille skulle forberedes. Ministrene opfordrede herefter Europa-Kommissionen til under hensyntagen til deres drøftelser at fremlægge forslag til beslutninger, der kunne vedtages i Marseille.

Kommissionen vedtog den 6. september 2000 sin meddelelse "Styrkelse af Barcelona-processen" [1] indeholdende henstillinger om bl.a.:

[1] KOM(2000) 497 endelig af 6.9.2000.

* Undertegnelse, ratificering og indgåelse af associeringsaftaler

* Gradvis liberalisering af den gensidige handel med landbrugsvarer

* Syd-syd-frihandel, i første omgang på et subregionalt grundlag, og diagonal oprindelseskumulering

* Vedtagelse af foranstaltninger af "enhedsmarked"-typen

* Mere synlig forbindelse mellem MEDA-finansiering, associeringsaftaler og økonomiske reformer

* En mere strategisk tilgang til programmering og iværksættelse af MEDA

* En strukturel tilgang til samarbejdet om menneskerettigheder og demokrati

* Regionalt samarbejde om retlige og indre anliggender

* Et program til synliggørelse af partnerskabet.

Kommissionens meddelelse var grundlag for forberedelsen af udenrigsministermødet i Marseille den 15.-16. november, og formandskabets formelle konklusioner fra mødet afspejler derfor meddelelsens generelle indhold.

Ledende embedsmænd med ansvar for det politiske og sikkerhedsmæssige partnerskab mødtes adskillige gange i 2000, især for at søge at nå til enighed om teksten til en freds- og stabilitetspagt. Men selv om man nåede langt med udformningen af teksten, viste det sig umuligt at vedtage denne som følge af den stadig mere spændte politiske situation i regionen, som var en hindring for fredsprocessen i Mellemøsten. Embedsmændene holdt et møde med EuroMeSCo-netværket af udenrigspolitiske institutter og diskuterede også terrorisme samt migration og udvekslinger af personer.

Euro-Middelhavsudvalget for Barcelona-processen holdt seks møder i 2000. Ud over at forberede udenrigsministermøderne styrkede udvalget sin strategiske rolle i partnerskabet, bl.a. ved at drøfte en række regionale samarbejdsprogrammer på grundlag af oplysninger fra Kommissionen og godkende hovedlinjerne for fremtidige regionale programmer.

1.3. Fredsprocessen i Mellemøsten i 2000

Fredsprocessen blev sat flere år tilbage i 2000. Tidligt på året endte drøftelser mellem Syrien og Israel uden resultater, og forhandlingerne brød fuldstændig sammen på topmødet mellem USA og Syrien i marts. De palæstinensiske-israelske forhandlinger fortsatte i første halvår 2000, men gik i stå i juli i Camp David. I slutningen af september startede den værste krise siden lanceringen af fredsprocessen på Madrid-konferencen i 1991. Internationale mæglingsforsøg, herunder et topmøde i Sharm Al-Sheikh, slog fejl.

I juni 2000 var EU vært og medformand for et møde i Lissabon i Ad Hoc-Kontaktudvalget om Palæstina. På mødet drøftedes fremskridtene i Den Palæstinensiske Myndigheds økonomiske og administrative reformer og indsatsen for at konsolidere de offentlige regnskaber.

Efter kriseudbruddet standsede de israelske myndigheder overførslen af de moms- og toldindtægter, Den Palæstinensiske Myndighed havde til gode. Da disse indtægter udgør en væsentlig del af det palæstinensiske budget, var der en reel fare for, at Den Palæstinensiske Myndighed ville kollapse. Krisen indvirkede også meget negativt på de palæstinensiske institutioner og økonomien i almindelighed.

Efter Israels beslutning om at suspendere moms- og toldoverførslerne til palæstinenserne ydede Kommissionen finansiel støtte (27 mio. EUR) til Den Palæstinensiske Myndighed. Endvidere bevilgede Kommissionen i december 15 mio. EUR i nødhjælp til De Forenede Nationers Hjælpeorganisation (UNRWA) til støtte for Palæstinaflygtninge. I slutningen af året blev det endvidere besluttet at etablere en særlig kontantfacilitet på 90 mio. EUR til fordel for Den Palæstinensiske Myndighed. Denne facilitet blev i begyndelsen af 2001 konverteret til direkte budgetstøtte, og der kan trækkes på den, såfremt Israel fortsætter med at tilbageholde de moms- og toldindtægter, der tilkommer Den Palæstinensiske Myndighed.

EU var aktiv under hele krisen. Formandskabet var tæt knyttet til arbejdet, og den højtstående repræsentant Javier Solana deltog i Sharm Al-Sheikh-topmødet. Javier Solana blev også et af de fem medlemmer af det "Fact Finding"-udvalg, der blev nedsat for at undersøge de begivenheder, der havde ført til krisen.

I 2000 afgav EU en række erklæringer om situationen i Mellemøsten, især om den overdrevne og vilkårlige magtanvendelse. I disse erklæringer blev der gentagne gange opfordret til at bringe volden til ophør og vende tilbage til forhandlingsbordet som aftalt på Sharm Al-Sheikh-topmødet, idet fred er den eneste vej frem.

2. MEDA-programmet i 2000

2.1. Resultater af budgetgennemførelsen i 2000

I 2000 udgjorde EU's støtte til Middelhavslandene, især som led i MEDA-programmet (B7-410), 11% af det almindelige budgets samlede forpligtelsesbevillinger til bistanden til tredjelande. Over MEDA-budgetposten blev der indgået forpligtelser for 879 mio. EUR svarende til næsten samtlige de forpligtelsesbevillinger, der var til rådighed i 2000, nemlig 896 mio. EUR. Endvidere var næsten 31 mio. EUR, der ikke var blevet udnyttet året før, blevet fremført, hvilket gjorde det muligt at finansiere yderligere fire projekter i 2000. Der blev anmodet om tilladelse til at fremføre 8,8 mio. EUR til 2001.

De beløb, der blev udbetalt som led i Euro-Middelhavspartnerskabet, udgjorde 8% af EU's samlede betalingsbevillinger for 2000. I 2000 blev der under MEDA-programmet udbetalt 330,5 mio. EUR af de 352,5 mio. EUR, der var til rådighed som betalingsbevillinger.

De samlede bevillinger til Euro-Middelhavssamarbejdet faldt en anelse (-0,5% af bevillingerne) i 2000 i forhold til 1999. At bevillingerne for 2000 kunne holdes næsten uændret, skyldes indsatsen for at forbedre den tekniske og finansielle forvaltning af programmer og projekter.

Syrien var det sidste partnerland, der ratificerede MEDA-rammekonventionen i juli 2000. Rammekonventionen beskriver vilkårene for det faglige og økonomiske samarbejde med hvert enkelt partnerland. Siden 2000 har der eksisteret en MEDA-rammekonvention for samtlige Middelhavspartnere.

MEDA-forpligtelser pr. land og pr. år i 1995-2000(mio. EUR)

>TABELPOSITION>

* nkl. faglig bistand

** Forpligtelsesbevillingerne til Tyrkiet i 2000 (310,4 mio. EUR) omfatter 134,3 mio. EUR i bevillinger til de nævnte fire projekter fra de foregående år (1995-1999), som blev genopført i 2000.

For ikke at registrere beløbet for disse projekter to gange, er de samlede forpligtelser til fordel for Tyrkiet for 1995-2000 blevet nedsat med dette beløb:

Tyrkiet i alt: // 685,4 - 134,3 = 551,1 mio. EUR

Bilaterale i alt: // 3674,3 - 134,3 = 3 540 mio. EUR

Totalt: // 4314,1 - 134,3 = 4 179,8 mio. EUR

MEDA-forpligtelser og -betalinger pr. år i 1995-2000 (mio. EUR)

>TABELPOSITION>

MEDA-forpligtelser og -betalinger pr. land i 1995-2000 (mio. EUR)

>TABELPOSITION>

MEDA-forpligtelser og -betalinger i 2000 (mio. EUR)

>TABELPOSITION>

Forpligtelser og betalinger vedrørende andre budgetposter i 2000 (mio. EUR)

>TABELPOSITION>

2.2. Bilateralt og regionalt samarbejde

Målet for MEDA-programmet er baseret på to store prioriterede områder på bilateralt plan:

* Støtte til den økonomiske omstilling gennem tilskyndelse til udvikling af åbne og konkurrencedygtige markeder. MEDA-programmet spiller en rolle som katalysator hvad angår både de makroøkonomiske strukturtilpasninger og det mikroøkonomiske plan.

* Støtte til økonomiske reformer gennem en styrkelse af den socioøkonomiske balance og støtte til den sociale sektor, miljøsektoren og udviklingen af landdistrikter.

I 2000 tegnede de bilaterale samarbejdsaktioner sig for 82% (svarende til 719,3 mio. EUR) af MEDA-forpligtelsesbevillingerne, mens de regionale samarbejdsaktioner repræsenterede 16,7% (svarende til 147,2 mio. EUR). De resterende 1,38% (12,2 mio. EUR) blev afsat til den globale bevilling. De aktioner, EIB i 2000 finansierede under MEDA-programmet, beløb sig til i alt 106 mio. EUR.

2.2.1. Bilaterale samarbejdsaktiviteter

De vigtigste indsatsområder under MEDA-programmet, der blev finansieret i 2000 (som led i de nationale vejledende programmer) som bilateralt samarbejde, var:

* Strukturtilpasning i forbindelse med den faktiske gennemførelse af de reformprogrammer, der normalt koordineres med de internationale Bretton Woods-institutioner. Dette indsatsområde vedrørte Algeriet, Jordan, Libanon og Tunesien.

* Støtte til økonomisk samarbejde med det formål at skabe gunstige rammebetingelser for udviklingen af den private sektor, især gennem transaktioner med risikovillig kapital administreret af EIB. Denne foranstaltning vedrørte især Den Palæstinensiske Myndighed, Egypten, Jordan, Marokko, Tunesien og Tyrkiet.

* Styrkelse af den socioøkonomiske balance i partnerlandene gennem interventioner på samtlige sociale områder med henblik på at afbøde den økonomiske omstillings negative virkninger på kort sigt. Interventionerne havde form af en tilpasningsmekanisme for forskellige sektorer (sygesikring, uddannelse mv.). Der blev også ydet støtte til de mest udsatte sociale grupper gennem målrettede interventioner for at fremme den socioøkonomiske balance og samhørighed.

* Støtte til interventioner på miljøområdet, især i Jordan, Marokko og Tunesien. Endvidere modtog alle partnerlande bortset fra Syrien støtte i form af rentegodtgørelser for de EIB-lån, der var ydet til miljøprojekter.

* Støtte til programmerne vedrørende udvikling af landdistrikter, især til fordel for Marokko, Syrien og Tunesien.

* Fremme af menneskerettigheder og demokrati som led i det særlige MEDA-demokratiprogram (særlig budgetpost under MEDA).

Geografisk set beløb de bilaterale MEDA-aktioner til fordel for Maghreb sig i 2000 til 246,4 mio. EUR. Beløbets fordeling på landene var følgende:

* Algeriet: Der blev indgået forpligtelser for i alt 30,2 mio. EUR til fordel for Algeriet, heraf 17 mio. EUR til nye reformprogrammer på telekommunikationsområdet, 5 mio. EUR til støtte til de algeriske medier og 8,2 mio. EUR til opkvalificering af den algeriske politistyrke, især på menneskerettighedsområdet.

* Marokko: Der blev indgået forpligtelser for i alt 140,6 mio. EUR til fordel for Marokko. Heraf blev 50 mio. EUR afsat til et nyt strukturtilpasningsprogram på sundhedsområdet til gennemførelse og udvikling af en sygesikringsordning for hele befolkningen. 52 mio. EUR blev afsat til et nyt strukturprogram til effektivisering af Marokkos finansielle sektor og udvikling af de mest produktive erhvervssektorer. Endelig blev 27,6 mio. EUR tildelt en reform af retsvæsenet, 9 mio. EUR til udvikling af landdistrikter og 1,9 mio. EUR til håndtering af byaffald.

* Tunesien: Der blev indgået forpligtelser for i alt 75,7 mio. EUR til fordel for Tunesien. Heraf blev 40 mio. EUR tildelt til et nyt sektortilpasningsprogram med henblik på en reform af grunduddannelsen til forbedring af uddannelseskvaliteten. 30 mio. EUR blev afsat til støtte til den private sektor som led i et EIB-støttet projekt og til transaktioner med risikovillig kapital. Endelig blev 5,6 mio. EUR afsat til håndtering af fast affald.

Endelig beløb de bilaterale MEDA-aktioner til fordel for Machrek-landene sig i 2000 til 162,8 mio. EUR. Fordelingen på landene var følgende:

* Egypten: Der blev indgået forpligtelser for i alt 12,7 mio. EUR til fordel for Egypten. Dette beløb vedrører et EIB-lån til reparation og udvidelse af dræningsnettene for landbrugsjorderne som led i et program med deltagelse af Verdensbanken. De programmer på forskellige områder (uddannelse, sundhed, socialfond, modernisering af industrisektoren), som der var indgået forpligtelser for i de foregående år, fortsatte.

* Vestbredden og Gazastriben: Der blev indgået forpligtelser for i alt 96,7 mio. EUR til fordel for de områder, der kontrolleres af Den Palæstinensiske Myndighed. Som følge af forværringen af forholdene i de palæstinensiske områder blev der i december 2000 i al hast vedtaget en særlig kontantfacilitet på 90 mio. EUR for at afbøde virkningerne af Israels indefrysning af overførslerne af moms- og toldindtægter til Den Palæstinensiske Myndigheds budget. 3 mio. EUR blev afsat til transaktioner gennemført i samarbejde med EIB (risikovillig kapital), og endelig blev 3,7 mio. EUR afsat til rentegodtgørelser for lån til spildevandsrensning.

* Syrien: Der blev indgået forpligtelser for i alt 38 mio. EUR til fordel for Syrien. Da en række finansieringsaftaler ikke blev indgået til tiden, måtte forpligtelsesbevillingerne til fire programmer vedtaget i 1999 genopføres i 2000. Aftalerne blev underskrevet af de syriske myndigheder i januar 2001 og vedrører energisektoren, handelsuddannelse, kultur og telekommunikation.

* Libanon: Der blev ikke indgået forpligtelser til fordel for nye libanesiske projekter i 2000. I stedet koncentrerede man sig om at indgå aftaler om og gennemføre tidligere vedtagne projekter inden for skatte- og afgiftsområdet, social udvikling, miljø og SMV.

* Jordan: Der blev indgået forpligtelser for i alt 15 mio. EUR til fordel for Jordan. EIB stillede risikovillig kapital til rådighed for Jordan som led i et støtteprogram for den private sektor. Der blev ligeledes gennemført en række aktioner på kulturområdet.

* Tyrkiet: Der blev indgået forpligtelser for i alt 310,4 mio. EUR til fordel for Tyrkiet. Heraf blev 150 mio. EUR afsat til et omfattende strukturtilpasningsprogram, der skulle mindske inflationen og fremme en bæredygtig vækst. 10 mio. EUR blev afsat til stipendier til uddannelser inden for områder, der har sammenhæng med Tyrkiets ansøgning om medlemskab af Den Europæiske Union. 16 mio. EUR blev ydet i form af rentegodtgørelser for et EIB-lån til spildevandsrensning. Endelig måtte 134,3 mio. EUR vedrørende en række projekter inden for sundhed, uddannelse, rehabilitering og spildevandsrensning, som der tidligere var indgået forpligtelser for, genopføres i 2000.

* I 2000 tegnede struktur- og sektortilpasningsfaciliteterne sig for 40% (292 mio. EUR) af samtlige bilaterale samarbejdsaktioner under MEDA-programmet. De øvrige bilaterale aktioner udgjorde 47% af det samlede beløb (337,6 mio. EUR), mens kontantfaciliteten for Den Palæstinensiske Myndighed udgjorde 12,5% (90 mio. EUR) af de samlede forpligtelser, der blev indgået inden for bilateralt samarbejde.

2.2.2. Regionale samarbejdsaktiviteter

Det civile samfunds forskellige sektorer har adgang til de fleste regionale samarbejdsprogrammer. Det regionale vejledende program for 1997-1999 gav høj prioritet til industrielt samarbejde, miljøhensyn, vand, energi, transportudvikling og informationssamfundet. Der blev ligeledes gjort en indsats for at fremme reformen af de nuværende retlige og administrative rammevilkår som optakt til indførelse af konkurrencefremmende bestemmelser. De øvrige aktiviteter, der blev gennemført som led i den tredje del af Barcelona-processen, vedrørte beskyttelse og udnyttelse af kulturarven, samarbejde på det audiovisuelle område samt udveksling af unge.

For 2000 beløb forpligtelsesbevillingerne til regionale aktioner sig til 147,2 mio. EUR. Aktionerne vedrørte primært det økonomiske samarbejde, især på industriområdet, det kulturelle samarbejde og støtten til fredsprocessen. Samarbejdet mellem statistiske institutter fandt sted inden for rammerne af MEDSTAT-projektet. De vigtigste regionale aktioner, der blev vedtaget i 2000, var kulturprojektet " Euromed Heritage fase II" (30 mio. EUR), projektet "Euromed-markedet" (9,9 mio. EUR), det industrielle samarbejdsprojekt "innovation, teknologi og kvalitet i virksomhederne" (15 mio. EUR) samt projektet "Euromed innovation, teknologi og kvalitet" (15 mio. EUR), der vedrørte støtte til den private sektor. Endvidere blev der bevilget 20,5 mio. EUR til knowhow og faglig støtte fra kontorerne for faglig bistand ("MEDA Teams") til Europa-Kommissionens tjenestegrene.

I overensstemmelse med handlingsprogrammet for gennemførelse af udviklingspolitikken (SEK 2001 808) blev der gennemført vurderinger af virkningerne på miljøet under forberedelsen af projekterne, ikke kun de egentlige miljøprojekter, men også alle andre projekter, der kan have selv indirekte virkninger på miljøet. Resultatet af disse vurderinger blev indarbejdet i gennemførelsesbestemmelserne for projekterne.

2.3. MEDA-programmet for 1995-1999

I betragtning af den nuværende geopolitiske situation og den usikkerhed, der påvirker den regionale stabilitet, fremstår oprettelsen af et frihandelsområde omkring Middelhavet mere end nogen sinde som en nødvendighed for alle Middelhavspartnerne. Den høje arbejdsløshed og den stagnerende gennemsnitsindkomst pr. indbygger, som stadig er næsten ti gange lavere end det europæiske gennemsnit, gør vækst til et afgørende økonomisk og politisk mål for disse lande.

De berørte lande kan ikke gøre sig håb om en bæredygtig vækst og udvikling uden en kraftig fremskyndelse af den økonomiske omstillingsproces. For at gennemføre denne omstilling må Middelhavslandene fremme den private sektors dynamik ved at indføre mindre snærende love og forskrifter, reformere skatte- og afgiftssystemet og radikalt omstrukturere deres finanssektor og offentlige virksomheder.

Respekten for den sociale samhørighed er en anden afgørende faktor i den økonomiske udvikling. Hvis dette aspekt ignoreres, er der risiko for en yderligere forværring af landenes interne uligheder, der igen forstærker det udstødelsesfænomen, der ofte er årsag til befolkningernes afvisning af reformer. Det er således vigtigt, at der samtidig med den økonomiske genopretning gøres en målrettet indsats for at støtte de dårligst stillede befolkningsgrupper.

EU hjælper med at opnå disse mål ved at yde støtte til regionen. MEDA-programmet er det vigtigste finansielle samarbejdsinstrument, der letter den økonomiske omstilling gennem ledsageforanstaltninger, samtidig med at den socioøkonomiske balance opretholdes. EU støtter således aktivt de økonomiske og strukturelle reformer, partnerlandene har iværksat. Disse økonomiske reformer, hvis endelige mål er indførelsen af et frihandelsområde med EU inden 2010, skrider imidlertid ikke lige hurtigt frem i alle lande.

De 12 Middelhavspartnere fik for perioden 1995-1999 tildelt over 4,4 mia. EUR i forpligtelsesbevillinger (gavebistand), heraf 3,4 mia. EUR under MEDA I-programmet. Den Europæiske Investeringsbank ydede i samme periode 4,8 mia. EUR i lån.

For perioden 1995-1999 (MEDA I) blev forpligtelsesbevillingerne udnyttet 100%. De kumulerede betalinger nåede op på 890 mio. EUR, dvs. 26% af de samlede forpligtelser for denne periode. Der er flere årsager til denne forholdsvis lave procentdel: a) gennemførelsen af MEDA I blev i starten forsinket som følge af langvarige forhandlinger og problemer med den praktiske gennemførelse af rammeaftalerne med visse modtagerlande; b) visse operationer (økonomisk omstilling som f.eks. udvikling af den private sektor, traditionel udvikling) tager længere tid, nemlig 4-6 år; c) de regionale projekter kræver ofte etablering af en kompleks retlig og finansiel ramme for at blive så effektive som muligt og strækker sig over flere år (3-5 år); d) den langsomme gennemførelse af de strukturreformer, der er iværksat af partnerlandene, samt begrænsningerne i partnerlandenes administrative evne til at absorbere midlerne.

De bilaterale samarbejdsprojekter udgjorde ca. 88% af MEDA I-ressourcerne, mens det regionale samarbejde tegnede sig for 12% af disse ressourcer. De bilaterale MEDA-aktioner i 1995-1999 vedrørte strukturtilpasning, økonomisk samarbejde, det sociale område, miljø og udvikling af landdistrikter. I samme periode omfattede de regionale aktiviteter styrkelsen af det politiske partnerskab (bl.a. fremskridt i gennemførelsen af Euro-Middelhavspagten om fred og stabilitet), de regionale foras identificering af de prioriterede økonomiske og finansielle reformer (industrielt samarbejde, miljø, vand, energi, transport og informationssamfund) samt samarbejdet på det kulturelle og audiovisuelle område og på ungdomsområdet.

Oprettelsen på længere sigt af et Euro-Middelhavsfrihandelsområde forudsætter stadig, at den strategiske programmering forbedres, og at de intraregionale økonomiske bånd styrkes. På grundlag af erfaringerne med gennemførelsen af MEDA I-programmet, der især var præget af komplekse og stive beslutningsprocedurer, vedtog Rådet efter forslag fra Kommissionen en ny MEDA-forordning (MEDA II).

Her i begyndelsen af det nye årtusinde, hvor det andet MEDA-program netop er iværksat, må det konstateres, at udviklingen af landene i Middelhavsområdet støder på alvorlige problemer trods landenes beliggenhed tæt på Europa og deres gode muligheder for at få adgang til det europæiske marked.

2.4. Den reviderede MEDA II-forordning

Den 27. november 2000 vedtog Rådet efter forslag fra Kommissionen den nye MEDA II-forordning [2], som tager sigte på at rationalisere og forenkle gennemførelsesprocedurerne for EU's samarbejde med Middelhavspartnerne, bl.a. gennem en styrkelse af den pragmatiske og strategiske tilgang til problemerne. Vedtagelsen af denne nye forordning, som træder i stedet for MEDA I-forordningen fra juli 1996, er resultatet af en løbende evaluering lige fra programmets start samt gennemførelsen af de principper om effektiv og gennemsigtig ledelse, der blev indført af Kommissionen med programmet "Sound and Efficient Management" (SEM 2000). Bestræbelserne for at gøre MEDA-forordningen mere effektiv er baseret på tre principper:

[2] Rådets forordning (EF) nr. 2698/2000.

* En rationalisering af beslutningsprocessen for at opnå en mere strategisk og effektiv programmering. Dette vil fremover indebære, at Kommissionen forelægger MED-udvalget nationale og regionale strategidokumenter, vejledende programmer og årlige finansieringsplaner i stedet for enkeltprojekter. De nationale og regionale vejledende programmer strækker sig over tre år og bygger på de tilsvarende strategidokumenter, som dækker samme periode som MEDA II-programmet (2000-2006). Disse programmer tager hensyn til den prioritering, der er aftalt med Middelhavspartnerne, idet der bl.a. lægges vægt på konklusionerne af den økonomiske dialog, og fastlægger de vigtigste mål, retningslinjerne og de prioriterede støttemodtagende sektorer på de pågældende områder. Finansieringsplanerne udarbejdes på nationalt og regionalt plan i samarbejde med EIB og er baseret på de vejledende programmer. Finansieringsplanerne indeholder en liste over de projekter, der skal finansieres, og vedtages normalt årligt. Projekterne vedrørende rentegodtgørelser er medtaget i de nationale finansieringsplaner, mens projekterne vedrørende risikovillig kapital er inkluderet i de regionale finansieringsplaner.

* En forøgelse af programmerings- og gennemførelseskapaciteten. Dette vil blive opnået på grundlag af en styrkelse af dialogen med Middelhavspartnerne. Ifølge de associeringsaftaler, der er indgået som led i Euro-Middelhavspartnerskabet, skal der gradvis indføres frihandel mellem EU og Middelhavspartnerne. MEDA-programmet er frem for alt den ramme for samarbejdet med og bistanden til partnerlandene, inden for hvilken de nødvendige reformer skal udvikles. Med henblik herpå analyserer og klarlægger de nationale og regionale vejledende programmer de forventede virkninger af de aktioner, der finansieres af MEDA som led i de nationale reformer, med det formål at etablere et styrket Euro-Middelhavspartnerskab. I MEDA II-forordningen er det bestemt, at disse vejledende programmer - om fornødent - skal ajourføres årligt og eventuelt ændres med udgangspunkt i de opnåede erfaringer, fremskridtene i partnerlandenes strukturreformer, den makroøkonomiske stabiliseringsindsats og den industrielle og sociale udvikling samt resultaterne af samarbejdet inden for rammerne af de nye associeringsaftaler. I disse programmer beskrives de nødvendige reformer, der skal gennemføres inden for de prioriterede sektorer, ligesom programmerne foreskriver en evaluering af fremskridtene i denne forbindelse.

* Afkortning af procedurerne for at fremme en hurtigere og mere effektiv gennemførelse af de vedtagne foranstaltninger. Dette er resultatet af udskiftningen af forskriftsudvalgsproceduren med forvaltningsudvalgsproceduren, der er indført ved MEDA II-forordningen, og målretningen af støttesamarbejdet mod gennemførelsen af ovennævnte associeringsaftaler. Ændringen af beslutningsprocessen, der bl.a. indebærer vedtagelse af nationale og regionale finansieringsplaner, betyder en væsentlig afkortning af den tid, der oprindelig var afsat til en detaljeret gennemgang af individuelle finansieringsforslag. Vedtagelsen af forenklede kontraktprocedurer forventes ligeledes at begrænse den tid, der er nødvendig for at iværksætte samarbejdet.

2.5. Reformen af forvaltningen af bistanden til tredjelande

2000 markerede overgangen mellem den reformproces, der bl.a. var startet af den tidligere Fælles Forvaltningstjeneste for EU-Bistand til Tredjelande (FFT), og som fra 2001 videreføres af Samarbejdskontoret EuropeAid, som er FFT's efterfølger i den nye ordning for bistand til tredjelande. De strukturreformer, der blev påbegyndt i 2000, vedrører samtlige samarbejds- og forvaltningsprogrammer for bistanden til tredjelande, herunder MEDA-programmet. Reformerne berører tre vigtige områder: afvikling af "hængepartierne", internalisering af de funktioner, der udøves af Kontorerne for Faglig Bistand (BAT) og gennemførelse af decentraliseringspolitikken.

Kommissionen iværksatte i 2000 et større program for afvikling af "hængepartierne", nemlig de tidligere forpligtelser fra før 1995 og de latente forpligtelser fra tiden derefter. Med henblik herpå påbegyndte eks-FFT en systematisk gennemgang af disse forpligtelser i samarbejde med de øvrige tjenestegrene for eksterne forbindelser og delegationerne. Ved denne indsats lykkedes det at nedbringe antallet af forpligtelser fra før 1995, der endnu var "åbne" i slutningen af 2000, væsentligt. Det lykkedes ligeledes at reducere beløbet for de forpligtelser, for hvilke der ikke var foretaget udbetalinger i de følgende to år, og som derfor benævnes "latente forpligtelser". Dette bevirker, at de tidligere og de latente forpligtelser i slutningen af 2000 kun udgjorde en forholdsvis lille del af samtlige uindfriede forpligtelser.

I juni 2000 færdiggjorde eks-FFT den fuldstændige analyse af Kontorerne for Faglig Bistand (eksterne forbindelser) og fremlagde en tidsplan for afviklingen af de eksisterende kontorer i Bruxelles og ved delegationerne. Ved "afvikling af BAT'erne" forstås dels en internalisering af kontorernes funktioner i Kommissionens tjenestegrene for eksterne forbindelser i Bruxelles, dels indførelse af en ordning, der erstatter BAT-ordningen hos delegationerne. Hvad angår MEDA findes der 20 BAT-kontrakter, heraf 11 ved hovedkontoret i Bruxelles og ni ved delegationerne i MEDA-området (Tunesien, Algeriet, Marokko, Egypten, Vestbredden og Gazastriben, Syrien, Libanon, Jordan, Tyrkiet). De 20 BAT-kontrakter vedrørende hovedkontoret og hos delegationerne udløber senest den 31. december 2001 og vil ikke blive fornyet. Budgetmyndigheden har givet tilladelse til finansiering af det eksterne personale og de hertil knyttede driftsudgifter, der er nødvendige for denne udskiftning, over posterne vedrørende bistandskontorerne på fællesskabsbudgettet.

Eks-FFT påbegyndte i samarbejde med de øvrige tjenestegrene for eksterne forbindelser en ambitiøs decentralisering af forvaltningen af bistanden til tredjelande, som skulle overgå til 23 delegationer i 2001. MEDA-programmet vedrører først og fremmest de fire delegationer, der er omfattet af den første decentraliseringsfase (Egypten, Marokko, Tunesien, Tyrkiet). Decentraliseringen vil være gennemført i 2002, og der er udpeget fem delegationer med henblik på den anden fase, som starter i 2003 (Syrien, Libanon, Jordan, Algeriet, Vestbredden og Gazastriben). For at få denne proces til at lykkes blev der nedsat en tværtjenstlig arbejdsgruppe og vedtaget en detaljeret plan omfattende 71 prioriterede aktioner.

Arbejdsgruppen fik fastlagt et generelt og harmoniseret decentraliseringskoncept og vedtaget de ledsageforanstaltninger, der er nødvendige for at styre denne proces. Man er allerede godt i gang med at tage decentraliseringskonceptet i brug i praksis under hensyntagen til MEDA-programmets karakteristika, og resten afhænger af, om der kan skaffes de nødvendige midler for at mobilisere de menneskelige ressourcer og anskaffe udstyr, og i sidste instans af de finansielle tildelinger, Budgetmyndigheden vedtager. Inden udgangen af 2003 er det meningen, at samtlige delegationer i Middelhavsområdet skal forvalte programmerne for bistand til tredjelande i deres respektive lande.

2.6. Udskiftning af FFT med Samarbejdskontoret EuropeAid

Samarbejdskontoret EuropeAid overtog Den Fælles Forvaltningstjenestes funktioner den 1. januar 2001 som et væsentligt led i gennemførelsen af den omfattende reform af forvaltningen af EU's bistand til tredjelande, der blev vedtaget af Europa-Kommissionen i maj 2000 for at fremskynde gennemførelsen og forbedre kvaliteten af programmerne og projekterne. Oprettelsen af dette nye generaldirektorat bygger på en kommissionsafgørelse af 21. december 2000. Samarbejdskontoret ledes af et direktionsudvalg bestående af kommissæren for eksterne forbindelser, Chris Patten (formand), kommissæren for udvikling og humanitær bistand, Poul Nielson (direktør), samt kommissæren for udvidelsen, Günter Verheugen, kommissæren for handel, Pascal Lamy, og kommissæren for økonomiske og monetære anliggender, Pedro Solbes Mira (medlemmer).

Det nye samarbejdskontor har til opgave at forvalte hele projektforløbet, fra identificering til evaluering, og har anvisningsansvaret samt ansvaret for den operationelle forvaltning af de faglige, kontraktmæssige og finansielle aspekter af stort set alle EU's programmer for bistand til tredjelande, bl.a. MEDA-programmet. Generaldirektoraterne for Eksterne Forbindelser og Udvikling, der har den stedlige kompetence, har fortsat ansvaret for den flerårige programmering. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, som gælder for forvaltningen af bistanden til tredjelande, og hvorefter "det, der bedst forvaltes og besluttes på stedet, skal ikke forvaltes eller besluttes i Bruxelles", er Samarbejdskontorets to vigtigste opgaver at gennemføre decentraliseringen (uddelegering til delegationerne) og forenkle procedurerne. Samarbejdskontorets Direktorat B tager sig specifikt af det sydlige Middelhav samt Den Nære Orient og Mellemøsten. Direktorat B omfatter syv enheder: geografisk koordinering; økonomisk samarbejde; regional integration og institutionel støtte; social udvikling; bæredygtig udvikling af landdistrikter og miljø; transport, infrastruktur, vand og energi samt finans- og kontraktforvaltning.

3. Associeringsaftaler - status

Associeringsaftalerne udgør den strategiske ramme for det bilaterale samarbejde mellem EU og Middelhavspartnerne. Associeringsaftalerne indeholder bestemmelser om institutionalisering af en politisk og økonomisk dialog, etablering af et frihandelsområde med dertil knyttet finansielt samarbejde samt socialt og kulturelt samarbejde.

3.1. Algeriet

Forhandlingerne med Algeriet blev genoptaget i 2000, hvor der blev gennemført tre forhandlingsrunder. Tempoet vil blive sat op i 2001 for at kunne afslutte forhandlingerne inden årets udgang.

3.2. Egypten

Forhandlingerne blev afsluttet i juni 1999, og Egypten undertegnede associeringsaftalen den 25. juni 2001. Efter en række initiativer, der kulminerede i juli med dels en skrivelse fra premierminister Obeid til kommissær Chris Patten med en anmodning om en afklaring af visse punkter, dels et besøg, som ministeren for økonomi og udenrigshandel Boutros Ghali aflagde i Bruxelles i september, fik Kommissionen belyst alle de rejste spørgsmål.

3.3. Israel

Euro-Middelhavsassocieringsaftalen med Israel trådte i kraft den 1. juni 2000. Associeringsrådets første møde fandt sted i Luxembourg den 13. juni 2000, hvor den politiske dialog med Israel, der var fastsat i aftalen, blev iværksat, og hvor man også drøftede en bred vifte af andre spørgsmål, der er omfattet af aftalen.

3.4. Jordan

Ved udgangen af 2000 havde 13 EU-medlemsstater, Europa-Parlamentet og Det Hashemitiske Kongerige Jordan ratificeret associeringsaftalen mellem EU og Jordan, der var blevet undertegnet den 24. november 1997. Én medlemsstat mangler at ratificere aftalen.

3.5. Libanon

Efter to års afbrydelse blev de officielle forhandlinger om associeringsaftalen genoptaget i september 2000, hvor den femte forhandlingsrunde blev afholdt i Beirut. Den for nylig udnævnte premierminister Hariri (oktober 2000) bekendtgjorde offentligt, at det var hans regerings hensigt snarest muligt at indgå associeringsaftalen.

De væsentligste udestående spørgsmål omfatter udvekslingen af handelskoncessioner på landbrugsområdet, tempoet for afvikling af tolden, oprindelsesregler, handelsordninger for forarbejdede landbrugsprodukter og tilbagetagelse.

3.6. Marokko

Euro-Middelhavsassocieringsaftalen trådte i kraft den 1. marts 2000, og Associeringsrådets første møde blev afholdt i Luxembourg den 9. oktober 2000. Marokko benyttede lejligheden til officielt at udtrykke ønske om tættere forbindelser med EU med en erstatning af den nuværende associering med en toldunion.

Fra 1. marts 2000 gennemførte Marokko de første toldafviklingsforanstaltninger, der var fastsat i aftalen: fjernelsen af tolden på andre produkter end dem, der er nævnt i bilag 3, 4, 5 og 6 til aftalen, og nedsættelse af tolden til 75% af basistolden for produkterne i bilag 3.

Forhandlingerne om en ny fiskeriaftale fortsatte, og der blev gennemført seks forhandlingsrunder. Der blev dog ikke gjort nævneværdige fremskridt, idet de to parter fortsat stod langt fra hinanden på de vigtigste punkter (aftalens varighed, adgang til fiskeressourcer, finansiering).

3.7. Den Palæstinensiske Myndighed

Interimsassocieringsaftalen om handel og samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Palæstinensiske Befrielsesorganisation (PLO) som repræsentant for Den Palæstinensiske Myndighed blev indgået den 24. februar 1997. Hovedformålet med aftalen var at fastlægge en bred ramme for det politiske, handelsmæssige, økonomiske og finansielle samarbejde.

Det første møde i Det Blandede Udvalg i henhold til interimsassocieringsaftalen blev afholdt i Bruxelles den 23. maj 2000. Hidtil er det gået meget langsomt med den faktiske gennemførelse af aftalen, især som følge af israelske hindringer for den palæstinensiske handel, men også på grund af den palæstinensiske økonomis utilstrækkelige kapacitet. Den krise i de palæstinensiske områder, der startede i september 2000, har sat aftalens gennemførelse på vågeblus, og den politiske situation har endvidere ikke gjort det muligt at fortsætte forhandlingerne om en fuldstændig associeringsaftale. Trods den kritiske situation i de palæstinensiske områder blev der den 6. december 2000 i henhold til aftalen afholdt et økonomisk dialogmøde for at gøre status over situationen efter Israels lukning af de palæstinensiske områder og vurdere krisens umiddelbare økonomiske følger.

3.8. Syrien

På et møde i Bruxelles i december 2000 blev forhandlingerne om en associeringsaftale genoptaget med den nye syriske regering. Der var enighed om, at der skulle gøres hurtige fremskridt, således at forhandlingerne eventuelt kunne afsluttes i 2001.

3.9. Tunesien

Associeringsrådets andet møde blev afholdt i Bruxelles den 24. januar 2000, hvor der var lejlighed til at fortsætte den politiske dialog med Tunesien og tilskynde landet til at styrke den demokratiske proces og beskyttelsen af menneskerettighederne. På mødet fokuseredes der ligeledes på de tre prioriterede emner i forbindelserne mellem Tunesien og EU: fortsættelse af handelsliberaliseringen, fællesskabsstøtte til reformerne og den økonomiske omstilling samt den sociale dimension. Dialogen og gennemgangen af disse prioriteter fortsatte på Associeringsudvalgets andet møde, der blev afholdt i Bruxelles den 23. juni 2000.

Forhandlingerne om den gensidige handelsliberalisering og ændringen af landbrugsprotokollerne i associeringsaftalen blev afsluttet ved EU-Rådets beslutning af 22. december 2000. Resultatet af forhandlingerne er først og fremmest en forbedring af Fællesskabets præferenceordning for tunesisk olivenolie samt Tunesiens indrømmelse af toldpræferencer for hvede og visse former for vegetabilsk olie med oprindelse i Fællesskabet.

OVERSIGT OVER FREMSKRIDTENE I FORHANDLINGERNE OM EURO-MIDDELHAVSASSOCIERINGSAFTALERNE*

>TABELPOSITION>

* Forbindelserne med Cypern, Malta og Tyrkiet er omfattet af "førstegenerations"-associeringsaftaler indgået i 1960'erne og 1970'erne.

4. Bilateralt samarbejde med Middelhavspartnerne

4.1. Algeriet

4.1.1. Bilaterale forbindelser

Hvad angår de bilaterale forbindelser var den vigtigste begivenhed genoptagelsen af forhandlingerne om associeringsaftalen den 14. april 2000 (se kapitel 3). Indtil der er indgået en associeringsaftale mellem EU og Algeriet, fortsætter den politiske dialog mellem de to parter via regelmæssige møder på ministerniveau samt kontakter på stedet med den algeriske regering på missionschefniveau. Den 12. maj 2000 var Lissabon rammen om et møde med den europæiske trojka. Alle emner af fælles interesse, især landets politiske og økonomiske situation, var sat på dagsordenen for dette møde.

4.1.2. Seneste politiske og økonomiske udvikling i Algeriet

4.1.2.1. Politisk udvikling

Præsident Boutéflika har givet høj prioritet til et program for at bringe de civile uroligheder i landet til ophør og rehabilitere Algeriets image på internationalt plan. Loven om "borgfreden" gav de medlemmer af de væbnede grupper, der overgav sig til myndighederne, amnesti på visse betingelser. Denne mulighed for overgivelse gjaldt i en seksmånedersperiode, der sluttede den 13. januar 2000.

Trods resocialiseringen af visse islamister, der havde ladet sig afvæbne, og en relativ ro omkring sikkerhedssituationen i slutningen af 1999 og begyndelsen af 2000 fortsatte den vold, der var en følge af terroraktionerne, med fornyet styrke i anden halvdel af året, især uden for byområderne. På det politiske plan nægtede regeringen i november 2000 at godkende Taleb Ibrahimis nye islamiske parti "Wafa".

Den 26. august 2000 blev der udnævnt en ny regering under ledelse af premierminister Benflis, præsident Boutéflikas tidligere kabinetschef. Denne regering fulgte efter premierminister Benbitours regering, som kun nåede at være ved magten i otte måneder.

Hvad angår de grundlæggende friheder og menneskerettigheder udgør den politiske mediedebats pluralistiske karakter et bredt anerkendt fremskridt. De vigtigste menneskerettighedsorganisationer (Amnesty International, Det Internationale Journalistforbund og Journalister uden Grænser) fik tilladelse til at besøge landet i 2000. Dog gav problemerne med at gennemføre loven om "borgfreden", torturspørgsmålet og de 4 000 forsvundne personer fortsat anledning til uro. I marts 2000 var de forsvundne personers skæbne genstand for en henvendelse fra EU's missionschefer i Algier.

Algeriet har påbegyndt arbejdet med den regionale del af Euro-Middelhavspartnerskabet. Som formand for OUA spillede Algeriet en aktiv rolle i forberedelserne til topmødet mellem EU og Afrika, der blev afholdt i Cairo i april 2000, og i mæglingsindsatsen i konflikten mellem Etiopien og Eritrea. Konflikten i Vestsahara og forholdet til Marokko lagde imidlertid hindringer i vejen for Algeriets regionale integration i Den Arabiske Maghreb-union (UMA).

4.1.2.2. Økonomisk udvikling

Den makroøkonomiske udvikling i 2000 var relativt gunstig som følge af olieprisstigningerne, som næsten medførte en fordobling af eksportindtægterne fra 11,9 mia. USD i 1999 til 21,1 mia. USD i 2000. Den eksterne og interne balance på de vigtigste områder blev opretholdt. Den økonomiske vækst nåede op på 4,3% (fremskrivning for 2000), inflationen anslås til 3%, budgetoverskuddet udgjorde 5% af BNP (1999: underskud på 0,5%), mens overskuddet på handelsbalancen lå på 10,0 mia. USD (1999: 3,3 mia. USD). Algeriet sluttede året med valutareserver på ca. 11,2 mia. USD svarende til 14 måneders import (1999: 4,6 måneder). Renter og afdrag på landets gæld faldt til 22,1% af værdien af eksporten (1999: 36,6%).

Den algeriske økonomi er fortsat meget afhængig af kulbrintesektoren, som repræsenterer 97% af eksporten, 30% af BNP og 60% af statsbudgettet. Landbrugssektoren har stadig marginal betydning, mens industrisektoren bortset fra kulbrintesektoren stagnerede ved 10% af BNP. Den økonomiske vækst var ikke stor nok til at nedbringe arbejdsløsheden, som var på 30% af den erhvervsaktive befolkning, mens ungdomsarbejdsløsheden lå på knap 70%.

I regeringsprogrammet peges der med rette på bl.a. privatiseringen af offentlige virksomheder, sanering og reform af finanssektoren, opgradering af industrisektoren og opdatering af lovgivningen, energisektorens åbning over for privat kapital samt boligbyggeri og -renovering som de vigtigste økonomiske og sociale udfordringer, Algeriet står over for.

Men den faktiske iværksættelse af strukturreformerne gik stort set i stå i 2000. Privatiseringen befinder sig i en blindgyde som følge af kompetencestridigheder mellem de forskellige aktører og institutioner og manglende konsensus med arbejdsmarkedets parter. Lovforslaget om privatisering af landbrugsjorderne blev ligeledes trukket tilbage, og der er behov for yderligere forbedringer i de økonomiske rammevilkår for udenlandske virksomheder og investorer. Udenrigshandelen er ligeledes underkastet restriktioner som følge af den gældende ordning med værdier "under administration" og den forholdsvis høje gennemsnitlige told.

Der kan dog registreres visse positive tegn, f.eks. bekendtgørelsen af den nye post- og telekommunikationslov, den påbegyndte liberalisering af denne sektor, starten på de private luftfartsselskabers aktiviteter og den forventede private deltagelse i andre økonomiske infrastrukturer, bl.a. energiinfrastrukturen.

4.1.3. MEDA-aktiviteter

Det finansielle samarbejde med Algeriet sker inden for rammerne af den økonomiske omstilling og landets forberedelser til indførelsen af et Euro-Middelhavsfrihandelsområde. Samarbejdet omfatter to strategiske områder, nemlig dels støtte til de økonomiske reformer og til udviklingen af den private sektor, dels styrkelse af den socioøkonomiske balance og den gode regeringsførelse.

I alt er der siden 1996 indgået forpligtelser for 194,2 mio. EUR i forbindelse med MEDA-programmet til fordel for Algeriet (se tabel). Hertil kommer, at Den Europæiske Investeringsbank (EIB) siden 1996 af egne midler har ydet lån på 620 mio. EUR.

I 2000 blev der indgået forpligtelser for tre nye MEDA-projekter for i alt 30,2 mio. EUR:

* Støtte til post- og telekommunikationsreformen og til udvikling af informationssamfundet (17 mio. EUR). Dette projekt vil bidrage til at effektivisere og forbedre kvaliteten af disse tjenester og forbedre de økonomiske rammevilkår for virksomhederne. Projektet indebærer faglig støtte til etablering af en uafhængig regeludstedende myndighed for post- og telekommunikationssektoren, institutionel styrkelse af postvæsenet og en omorganisering af Post- og Telekommunikationsministeriet.

* Støtte til algeriske journalister og medier (5 mio. EUR). Dette projekt vil bidrage til at styrke den private, uafhængige presses rolle i demokratiseringen af det algeriske samfund. Projektet tager sigte på efteruddannelse af journalister, forbedring af disses status og samfundsfaglige normer samt støtte til private virksomheder og til Journalistforbundet.

* Støtte til modernisering af politiet (8,2 mio. EUR). Projektet tager sigte på at styrke den offentlige forvaltning og retsstaten via en opkvalificering af det nationale sikkerhedspoliti, herunder på menneskerettighedsområdet. Den europæiske støtte anvendes især til forbedring af kendskabet til strafferetlige teorier og til reglerne for bevisførelse på strafferetsområdet.

Endelig blev der indgået en finansieringsaftale for et MEDA-projekt vedrørende modernisering af finanssektoren (23 mio. EUR). I projektet indgår faglig bistand og uddannelse til fordel for de finansielle institutioner, Algeriets centralbank og institutionerne på kapitalmarkedet. Der indgår ligeledes planer om samarbejde mellem flere banker og forsikringsselskaber i Algeriet og tilsvarende institutioner i Europa.

ALGERIET MEDA-FORPLIGTELSER I 2000

Projekt // Mio. EUR

Støtte til post- og telekommunikationsreformen og til udvikling af informationssamfundet // 17

Støtte til algeriske journalister og medier // 5

Støtte til modernisering af politiet // 8,2

I alt // 30,2

MEDA-FORPLIGTELSER 1996-1999

>TABELPOSITION>

4.2. Egypten

4.2.1. Bilaterale forbindelser

Associeringsaftalen blev undertegnet af den nye egyptiske regering den 25. juni 2001 efter en lang forhandlingsproces. Det var forventet, at den foreslåede associeringsaftale ville blive paraferet og undertegnet i 2000, men den nye egyptiske regering var væsentlig længere tid end forudset om at godkende det resultat, forhandlerne var nået frem til i juni 1999.

Da kommissær Chris Patten besøgte Cairo i begyndelsen af april 2000 umiddelbart før EU-Afrika-topmødet, drøftede han forsinkelsen i paraferingen og undertegnelsen med premierminister Obeid og dennes ministre. Dette resulterede i en række skriftlige anmodninger til Kommissionen om nærmere præciseringer, et initiativ, der blev suppleret af et besøg, som minister for økonomi og udenrigshandel, Boutros Ghali, aflagde i september hos kommissionsmedlemmerne Chris Patten og Pascal Lamy. Kommissionens svar med de præciseringer, der var anmodet om fra egyptisk side, banede vej for undertegnelsen i 2001.

De bilaterale handelsforbindelser var forholdsvis gode i 2000. Kommissionen havde tæt kontakt med Egypten, som var en vigtig aktør i forhandlingerne om en ny multilateral handelsrunde, og flere, men ikke alle, bilaterale spørgsmål kom nærmere en løsning. Suspensionen af handelen med EU's mejeriprodukter og beslægtede produkter blev ophævet, selv om en række restriktioner og besværlige testforanstaltninger fortsat bestod. Et særligt problem var følgerne af BSE (kogalskab) for EU's kødeksport til Egypten. I 2000 var Egypten EU's største enkeltmarked for kødeksport, selv om der var sket et fald i forhold til 1999. Med hensyn til Egyptens eksport til EU var situationen for eksporten af nye kartofler til EU meget opmuntrende, idet der kun blev fundet ét bekræftet tilfælde af kartoffelskimmel. Dette viser, at det er muligt at eliminere kartoffelskimmel i den del af høsten, der går til eksport, forudsat at de nødvendige kontroller nøje gennemføres.

Egypten samarbejdede tæt med Europa-Kommissionen om at planlægge topmødet mellem EU og Afrika i april 2000. I topmødet deltog næsten alle afrikanske ledere, stærkt sammensatte delegationer fra EU-medlemsstaterne, formand Romano Prodi samt kommissærerne for eksterne forbindelser. Kommissær Chris Patten kombinerede sin deltagelse i EU-Afrika-ministermødet med en række møder med ledende medlemmer af Egyptens regering.

4.2.2. Seneste politiske og økonomiske udvikling i Egypten

4.2.2.1. Politisk udvikling

På den politiske front blev flere nye personer optaget i premierminister Obeids nye (oktober 1999) regering, selv om de vigtigste porteføljer forblev uændrede. På den hjemlige politiske scene var der nogenlunde ro, idet de tidligere års voldsomme fundamentalistiske modstand blev stadig mindre, ligesom våbenhvilen med hovedgrupperingerne blev opretholdt. Den lovlige opposition til regeringspartiet har dog forbedret sin stilling væsentligt. Selv om regeringspartiet stadig dominerede parlamentet efter valget i november 2000, var situationen meget anderledes end før. Mange af regeringspartiets ældre parlamentsmedlemmer blev erstattet af yngre kandidater, og partiets nuværende dominans er kun blevet sikret, fordi mange "uafhængige" sluttede sig til NDP efter valget. Det vigtigste er dog, at 17 kandidater, der repræsenterer Det Muslimske Broderskab, blev valgt. Denne blok repræsenterer, selv om den er lille, en ægte parlamentarisk opposition. Valgene, der for første gang blev overvåget af domstolene, var et reelt skridt i retning af bredere demokrati.

Overordnet var billedet af den politiske liberalisering dog mindre entydigt. Trods en række progressive lovgivningstiltag på det sociale område og skelsættende afgørelser truffet af Forfatningsdomstolen var der tydelige tegn på, at myndighederne havde voksende problemer med at tillade fuld ytringsfrihed.

Udenrigspolitisk indtog Egypten en stadig vigtigere regional rolle i et forsøg på at optræde som mægler i fredsprocessen i Mellemøsten. Egypten konsoliderede også sin bredere regionale rolle inden for den arabiske verden og i Afrika, konsoliderede sin deltagelse i det økonomiske COMESA-fællesskab og fortsatte sammen med Libyen bestræbelserne på at opnå fred i Sudan.

4.2.2.2. Økonomisk udvikling

Egyptens økonomiske vækst (anslået til 5,1%) var svagere end i 1999 og nåede langt fra op på de 7%, der ifølge fremskrivningerne er nødvendige for at nå Egyptens ambitiøse indkomst- og beskæftigelsesmål. Valutasituationen var under pres, og der var voksende bekymring over den forværrede handelsbalance. En vigtig begivenhed var opgivelsen af fastkurspolitikken over for USD i første halvår 2000, selv om dette forsigtige tiltag langt fra giver den fleksible valutakurs, som en forbedring af Egyptens konkurrenceevne over for andre lande kræver. Egypten står fortsat over for store reformer. Trods en voksende privat sektor og regeringens fortsatte tilsagn om privatisering er økonomien stadig domineret af den offentlige sektor (35% af beskæftigelsen, 45% af BNP og 70% af industriproduktionen). De retlige og politiske rammer for en rationalisering af de offentlige finanser, reform af finanssektoren, yderligere handelsliberalisering og fremskyndelse af privatiseringer er allerede på plads, men det kniber med gennemførelsen af foranstaltningerne.

4.2.3. MEDA-aktiviteter

Bortset fra rentegodtgørelser i forbindelse med EIB-lån blev der i 2000 ikke indgået nye MEDA-forpligtelser hvad angår Egypten. Dette afspejlede til dels det store "efterslæb" af eksisterende MEDA I-forpligtelser (615 mio. EUR til Socialudviklingsfonden, primære sundhedsydelser, grunduddannelse og industriel modernisering). De langsomme fremskridt i gennemførelsen af godkendte programmer gav dog også anledning til nogen bekymring. Dette gælder især moderniseringsprogrammet for industrien, som var fuldstændig sat i stå som følge af mangel på en organisatorisk struktur (Moderniseringsrådet for Industrien). I december 2000 udstedte præsidenten omsider dekretet om oprettelse af Moderniseringsrådet. Ligeledes i 2000 begyndte den faglige bistand til de EU-støttede reformprogrammer inden for grunduddannelse og primære sundhedsydelser virkelig at kunne mærkes, og Europa-Kommissionen indtog en ledende rolle i multidonorgennemgangen af programmet for Socialudviklingsfonden (SFD II).

Det lykkedes at identificere nye aktioner, der kunne finansieres under MEDA II, og tidligere forslag om en reform af de tekniske-erhvervsfaglige uddannelser og om et program for erhvervsfremme blev revideret.

EGYPTEN MEDA-FORPLIGTELSER I 2000

Projekt/program // Mio. EUR

Nationalt dræningsprogram - EIB-rentegodtgørelse // 12,7

I alt // 12,7

MEDA-FORPLIGTELSER 1995-1999

>TABELPOSITION>

4.3. Jordan

4.3.1. Bilaterale forbindelser

Der blev i 2000 aflagt flere EU-besøg på højt niveau, herunder et besøg af kommissær Chris Patten som led i en rundrejse i Mellemøsten i april. Ligeledes i april mødtes kong Abdullah med Kommissionens formand Romano Prodi i Bruxelles. På disse møder blev der fokuseret på forbindelserne mellem EU og Jordan som en model for Euro-Middelhavspartnerlandene og på Jordans rolle som mægler i fredsprocessen i Mellemøsten.

4.3.2. Seneste politiske og økonomiske udvikling i Jordan

Kong Abdullah og Jordans regering har med held arbejdet på at konsolidere forbindelserne med Vesten og genoprette forbindelserne med den arabiske verden, navnlig med Golfstaterne og Syrien. Forholdet til Golfstaterne og Syrien led skade i 90'erne som følge af Jordans holdning under Golfkrigen og undertegnelsen af fredstraktaten med Israel i 1994. Jordans forbindelser udadtil er således fortsat ustabile og lider under den fastlåste fredsproces. Dette er en hindring for udviklingen af tættere økonomiske bånd med Israel og Den Palæstinensiske Myndighed. Endvidere giver forbuddet mod eksport til Irak, som er Jordans vigtigste handelspartner, store problemer. Alt dette afskrækker potentielle investorer og fremmer kapitalflugten. Disse problemer forværres af en meget stor mangel på vand, et snævert industrielt grundlag, begrænsede naturressourcer (næsten kun potaske og fosfat) og et lille hjemmemarked.

I 2000 fortsatte Jordan gennemførelsen af det IMF-støttede strukturtilpasningsprogram. Ved en forbedret budget- og valutastyring er det i nogen grad lykkedes at reducere budgetunderskuddet (der dog stadig udgør 7% af BNP, ekskl. gavebistand) og at øge valutareserverne. Der opnåedes en økonomisk vækst på 3,9%, hvilket var en klar forbedring i forhold til tidligere år.

På denne baggrund udgør sikringen af Jordans økonomiske bæredygtighed en meget stor udfordring. Derfor koncentrerer kong Abdullah sin indsats om en reform af økonomien og den offentlige sektor. Reformen har gjort hurtige fremskridt i de seneste to år. Hovedudfordringerne for Jordan er pensionsreformen, reformen af banksektoren og gældsstyringen, især reduktionen af den tunge offentlige gældsbyrde.

Jordan søger meget målbevidst at fremme handelsliberaliseringen, hvilket illustreres af landets optagelse i WTO i 2000 og undertegnelsen af en bilateral frihandelsaftale med USA. Endvidere bebudede Jordan, Egypten, Tunesien og Marokko på udenrigsministrenes Euro-Middelhavskonference i Marseille i november 2000, at de ville påbegynde forhandlinger om oprettelse af deres eget frihandelsområde (den såkaldte Agadir-proces).

4.3.3. MEDA-aktiviteter

Jordan har opnået gode resultater med MEDA-programmet (1995-1999). Jordan var den af Middelhavspartnerne, der modtog den største gavebistand pr. indbygger fra MEDA, idet landets samlede andel af de bilaterale Euro-Middelhavstransaktioner udgjorde 254 mio. EUR i gavebistand, hvoraf ca. 75% var udbetalt ved udgangen af 2000. EIB ydede lån af Bankens egne midler for 223 mio. EUR.

I perioden 1995-1999 bidrog to strukturtilpasningsoperationer (på henholdsvis 100 mio. EUR og 80 mio. EUR) til styrkelsen af den makroøkonomiske balance og gennemførelsen af reformer i henhold til associeringsaftalen (dvs. forslag til konkurrencelov, indførelse af en afgift af momstypen, privatisering). Herudover fokuserede samarbejdet på udvikling af den private sektor. Således er moderniseringsprogrammet for industrien (40 mio. EUR) en opfølgning på programmet "erhvervsserviceteam" (7 mio. EUR). Ifølge moderniseringsprogrammet ydes der direkte støtte til SMV og erhvervsorganisationer, lige som der er indført finansielle instrumenter til fordel for SMV og nystartede virksomheder. Programmet skal endvidere støtte udviklingen af menneskelige ressourcer ved at bidrage til at opgradere og tilpasse eksisterende uddannelsesfaciliteter til produktionssektorens efterspørgsel, mens programmets strategidel støtter udviklingen af en langsigtet industripolitik. 10 mio. EUR blev anvendt til en EIB-transaktion med risikovillig kapital til støtte for udviklingen af den private sektor. Endelig bidrog 8,2 mio. EUR i rentegodtgørelser og 5 mio. EUR til faglig bistand (forvaltningsenhed) til gennemførelsen af programmet for renovering af vandforsyningsnettet i Amman, mens 3,9 mio. EUR gik til udvikling af turismen og bevarelse af kulturarven.

Mens det finansielle samarbejde i 1999 havde fokuseret på nye forpligtelser for Jordan, koncentrerede samarbejdet i 2000 sig om gennemførelsen af de nye programmer. Således blev hele strukturtilpasningsfaciliteten (80 mio. EUR) udbetalt, idet alle kriterier herfor var opfyldt. Udbudsrunden med henblik på ansættelse af programforvaltningspersonale for moderniseringsprogrammet for industrien blev afsluttet (programmet gik i gang den 1. januar 2001). Den faglige bistand til programmet for renovering af Ammans vandforsyningsnet (5 mio. EUR) og til projektet vedrørende udvikling af turismen og bevarelse af kulturarven (3,9 mio. EUR) blev også sat i gang.

I 2000 besluttede Kommissionen at yde 15 mio. EUR i bistand til en ny EIB-styret transaktion med risikovillig kapital. Denne samlede finansieringsfacilitet er åben for en række kreditformidlende organer, der er aktive inden for "equity"- og "kvasiequity"-investeringer. Faciliteten vil tilbyde innovative finansieringsprodukter, der kan styrke den private sektor.

Kommissionen godkendte tillige en række kulturbegivenheder for at ære den afdøde kong Husseins minde som foreslået på udenrigsministrenes Euro-Middelhavskonference i Stuttgart (april 1999). Begivenhederne fandt sted såvel i Europa (Euro-Middelhavssymposium om "fredskultur" under Verdensudstillingen i Hannover EXPO 2000 for at illustrere kong Husseins rolle i indsatsen for at fremme denne kultur; fotografisk vandreudstilling om kong Hussein og visuelt minde om byen Amman) som i Jordan (Euro-Middelhavskonference om den kulturelle mangfoldigheds betydning på tærsklen til et nyt årtusinde; arkæologiske udgravninger med deltagelse af unge fra Europa og Jordan).

Endvidere modtog Jordan støtte til udvidelse af projekter finansieret over finansprotokollerne, nemlig støtteprojektet for vandsektoren (yderligere 2,02 mio. EUR), et socialudviklingsprojekt (yderligere 0,67 mio. EUR) samt støtte til Jordans deltagelse i EXPO 2000 (0,40 mio. EUR).

JORDAN MEDA-FORPLIGTELSER I 2000

Projekt/program // Mio. EUR

Samlet finansieringsfacilitet for SMV - risikovillig kapital (EIB) // 15

I alt // 15

MEDA-FORPLIGTELSER 1995-1999

>TABELPOSITION>

4.4. Libanon

4.4.1. Bilaterale forbindelser

Efter to års afbrydelse blev forhandlingerne om en Euro-Middelhavsassocieringsaftale genoptaget i september 2000, og der var inden årets udgang afholdt flere møder, hvor man nåede langt med godkendelsen af teksten.

Kommissær Chris Patten besøgte Libanon den 7. april. Han havde under besøget møder med præsidenten, general Emile Lahoud, premierminister Hoss, industri-, økonomi- og handelsminister Nasser Saïdi og parlamentsformand Nabih Berry. Drøftelserne fokuserede på den bilaterale aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Libanon, Fællesskabets genopbygningsbistand, den libanesiske-israelske del af fredsprocessen i Mellemøsten samt bilaterale handelsspørgsmål.

4.4.2. Seneste økonomiske og politiske udvikling i Libanon

4.4.2.1. Politisk udvikling

Premierminister Rafiq Hariris regering fik kraftig opbakning af parlamentet den 6. november 2000 efter den overvældende valgsejr i august/september 2000. Valgresultaterne afspejlede utilfredsheden med landets dårlige økonomi og en formodning om, at Rafiq Hariri kunne trække økonomien ud af den tiltagende recession.

Genrejsningen af Libanon efter krigen tog fart i maj 2000, hvor de israelske styrker trak sig tilbage fra Sydlibanon, og den israelskstøttede sydlibanesiske hær kollapsede. FN fastslog, at Sikkerhedsrådets resolution nr. 425 var blevet gennemført. Libanon afviser FN's grænselinje som landets internationale grænse mod Israel.

Den 5 500 mand store UNIFIL-styrke (som overvåger overholdelsen af resolution nr. 425) fik tilladelse til at rykke sydpå i august 2000 og blev erstattet af et begrænset antal libanesiske politifolk og soldater. Reintegreringen af det tidligere besatte område er langsomt i gang, og efter næsten 20 års fravær er de statslige tjenester lidt efter lidt ved at vende tilbage. Da den første eufori, efter at det besatte Sydlibanon igen var overgået til libanesisk overherredømme, havde lagt sig, førte det opståede sikkerhedsvakuum til en stigning i antallet af grænseoverskridende angreb. Spændingen i grænseområderne begyndte at vokse i oktober 2000 i sympati med den palæstinensiske intifada. Genopbygningen af Sydlibanon er fortsat hæmmet af spørgsmålet om de omstridte Sheba'a-gårde på Hermon-bjerget (hvor tre israelske soldater blev taget til fange i slutningen af 2000), den fortsatte tilbageholdelse af 19 libanesiske fanger i israelske fængsler og den manglende fredstraktat mellem Israel, Syrien og Libanon.

Selv om der ikke blev registreret grundlæggende ændringer i forholdet mellem Beirut og Damaskus efter præsident Assads død i 2000, tog den interne kritik af tilstedeværelsen af den 35 000 mand store syriske hær i Libanon til i styrke.

4.4.2.2. Økonomisk udvikling

Premierminister Rafiq Hariri overtog en økonomi præget af recession og et overvældende stort offentligt underskud (24 mia. EUR svarende til 160% af BNP) foranlediget af det massive genopbygningsprogram efter borgerkrigen. Regeringen har vedtaget en vækstfremmende økonomisk strategi for at vende den accelererende recession (ingen vækst i 1999 og 2000). En stor del af problemet skyldes det voksende budgetunderskud. På budgettet for 2001 er der opført udgifter på 6,6 mia. EUR og indtægter på 3,2 mia. EUR, hvilket giver et underskud på 21,2% af BNP. Sammenlignet med målet for 2000 er dette en 16% stigning i udgifterne og et 6% fald i indtægterne. Der er kun en meget lille manøvremargen, idet 80% af budgettet går til tjenestemandslønninger og renter og afdrag på lån. EU's bekymring over den økonomiske situation og interesse for skatte- og afgiftstiltag, der kan reducere budgetunderskuddet, afspejledes i de løbende drøftelser om at frigive anden rate af strukturtilpasningsfaciliteten på 50 mio. EUR. En væsentlig forudsætning er, at der indføres et momssystem.

Det er lykkedes at føre en pengepolitik, der kan opretholde det libanesiske punds stabilitet og holde inflationen nede. Erhvervslivets tillid er dog blevet svækket af recessionen, de fortsatte og store offentlige underskud, manglende fremskridt i privatiseringsprocessen og den fortsatte usikkerhed omkring Sydlibanon og fredsprocessen.

På en donorkonference i Beirut i juli 2000 blev der fremlagt en udviklingsplan for Sydlibanon med et budget på 1,3 mia. USD. Kommissionens bidrag udgøres af finansieringen af fem genopbygningsprojekter for Sydlibanon (9,2 mio. EUR) under budgetposten "genopbygning". Kommissionens humanitære kontor ECHO har også indvilget i at yde Sydlibanon nødhjælp i form af finansiering.

4.4.3. MEDA-aktiviteter

EU er Libanons største donor. Støtten fra EU og medlemsstaterne tegnede sig tilsammen for 53% af gavebistanden til Libanon i perioden 1992-1999. EU's bistand har været målrettet mod genopbygning efter krigen, nødhjælp til Palæstinaflygtninge, programmer for det civile samfund, socioøkonomisk udvikling, miljøbeskyttelse, menneskerettigheder og demokrati.

Omstruktureringen af Libanons økonomi, en gennemgang af den offentlige forvaltning, forbedring af de institutionelle og retlige systemer, der påvirker den private sektor, samt mindskelse af den sociale ubalance havde høj prioritet i MEDA I-programmet (1996-1999). Libanon har fået gavebistand på 182 mio. EUR under MEDA-programmet og er således placeret blandt de Middelhavspartnere, der modtager den største EU-bistand pr. indbygger. Den Europæiske Investeringsbank har under MEDA I bevilget Libanon fire lån på i alt 180 mio. EUR.

I 2000 blev der ikke indgået nye forpligtelser for Libanon under MEDA-programmet. Bevillingerne til to projekter blev frigjort i det år, der fulgte efter annullationen af projekterne, nemlig bevillingerne til projektet vedrørende normer og standarder (6 mio. EUR) og en rentegodtgørelse på 10,3 mio. EUR for EIB-lånet til kontrol af kystforurening (der var ikke trukket på lånet). Ligeledes i 2000 blev der fokuseret på indgåelsen af tre nye finansieringsaftaler.

I kølvandet på Israels tilbagetrækning fra Sydlibanon blev der i 2000 vedtaget 12 ECHO-projekter (3,9 mio. EUR) og fem genopbygningsprojekter (9,2 mio. EUR). Heraf blev ca. 10 mio. EUR afsat til Sydlibanon, mens restbeløbet især blev anvendt til at støtte Palæstinaflygtninge i de 12 flygtningelejre i Libanon.

LIBANON MEDA-FORPLIGTELSER 1995-1999

>TABELPOSITION>

1/ Frigjort efter annullation af programmet.

4.5. Marokko

4.5.1. Bilaterale forbindelser

Marokko har klart valgt at integrere sin økonomi med EU's økonomi. Efter ikrafttrædelsen den 1. marts 2000 af associeringsaftalen udtrykte Marokko ønske om ikke at standse ved det frihandelsområde, der er fastsat i associeringsaftalen, men også at danne en toldunion med EU. Trods Kommissionens engagement var de intense forhandlinger om fiskeriaftalen resultatløse. Endelig vedtog Rådet (almindelige anliggender) den 18. september 2000 et forhandlingsmandat med henblik på en aftale med Marokko om tilbagetagelse.

4.5.2. Seneste politiske og økonomiske udvikling i Marokko

4.5.2.1. Politisk udvikling

Liberaliseringen af det politiske system, som kong Muhamed VI efter overtagelsen af tronen i 1999 videreførte gennem Youssoufi-regeringen, bevirkede, at Marokko var det land i regionen, der var nået længst på dette område. Decentraliseringen af forvaltningen og udviklingen af det civile samfund påvirker demokratiseringen af landet i en absolut positiv retning. Regeringen har iværksat en plan for integrering af kvinderne i den økonomiske udvikling, som har skabt store forventninger hos denne befolkningsgruppe. Dog skete der i 2000 visse anslag mod pressefriheden, uden dog at forrykke det samlede billede af den igangværende politiske omstilling. Hvad angår Vestsahara bekræftede Marokko på mødet i september 2000 i Berlin, at landet ikke ville acceptere nogen løsning, som kan anfægte den marokkanske suverænitet i denne region.

4.5.2.2. Økonomisk udvikling

2000 var fortsat præget af en meget svag stigning i BNP (+0,7%), bl.a. som følge af et fald på 14,8% i landbrugets nettoindtjening i 2000 (langvarig tørke), som ikke kunne opvejes af produktionsstigningen uden for landbrugssektoren (+3%).

Disse skuffende resultater påvirkede betalingsbalancen i negativ retning (løbende poster -1,7% af BNP, handelsbalance -9,6% af BNP). Valutareserverne faldt fra et beløb svarende til 5,7 måneders import i 1999 til 4,4 måneders import i 2000. Underskuddet på handelsbalancen blev forværret af en stigende Dirham-kurs i forhold til euroen, højere oliepriser og voksende import af landbrugsprodukter.

Også budgetsituationen forværredes, idet det samlede underskud, hvis der ses bort fra privatiseringer, faldt fra -2,5% af BNP til -4,3% af BNP. Inflationen forblev moderat (+1,7%), bl.a. på grund af svag efterspørgsel.

Den marokkanske økonomi er fortsat meget følsom over for udefra kommende påvirkninger, bl.a. som følge af den ustabile landbrugsproduktion og situationen for de offentlige finanser (stigende underskud, reduceret beskatningsgrundlag og løn- og gældsbyrden). Marokko har endvidere en meget høj arbejdsløshed (21,5% i 2000), og landets sociale indikatorer er lavere end i lande med tilsvarende indtægter.

Regeringens plan for den økonomiske og sociale udvikling for perioden 2000-2004 tager særlig sigte på at øge stigningen i BNP ved at tilskynde til investeringer, som efter planen skal vokse fra 23,9% af BNP i 2000 til 28% af BNP i 2004. Programmet for tilpasning af finanssektoren, der finansieres under MEDA II, er således et led i indsatsen for at fremme den private sektor og investeringerne.

4.5.3. MEDA-aktiviteter

Samarbejdet med Marokko tager sigte på den økonomiske omstilling og forberedelsen af landet til etableringen af Euro-Middelhavsfrihandelsområdet. Marokkos evne til at absorbere MEDA I-midler har været forholdsvis tilfredsstillende: 660,2 mio. EUR i forpligtelser fra 1995 til 1999 med en udnyttelsesgrad for betalingsbevillingerne på 25% ved udgangen af 2000.

Hvad angår MEDA II blev der i 2000 indgået forpligtelser for 140,5 mio. EUR vedrørende fem projekter:

* Modernisering af retsvæsenet (27,6 mio. EUR). Det generelle mål for projektet er at forbedre retsvæsenets effektivitet, fastlægge høje etiske normer og bidrage til en gennemsigtig, uafhængig og effektiv løsning af tvister. Det specifikke mål er at forbedre den strukturelle kapacitet (bl.a. edb) og den organisatoriske kapacitet (uddannelse, databaser, arkiver) hos 44 domstole (16 appeldomstole, 21 førsteinstansdomstole og 7 forvaltningsdomstole).

* Udvikling af landdistrikter med folkelig deltagelse i de centrale dele af Mellematlas (Khénifra-projektet) (9 mio. EUR). Målet for projektet er at forbedre levevilkårene for landbefolkningerne i 12 landkommuner i Khénifra-provinsen gennem en forøgelse af indkomstniveauet og gennemførelse af en rationel og integreret forvaltning af naturressourcerne, hvor befolkningen inddrages i beslutningerne. Dette projekt vil bidrage til at styrke kvindernes rolle i landdistrikterne.

* Tilpasningsprogram for finanssektoren (52 mio. EUR). Det generelle mål er en omstrukturering i kreditformidlingssektoren for at forbedre erhvervslivets rammevilkår og få gang i væksten. De specifikke mål er at tilpasse den institutionelle og lovgivningsmæssige ramme for finanssektoren med henblik på at styrke de organer, der kontrollerer og overvåger de kreditformidlende organers virksomhed, at trække staten ud af bankaktiviteterne og at styrke konkurrencen, konkurrenceevnen og innovationen inden for finansielle ydelser og produkter.

* Tilpasningsprogram for sundhedssektoren (50 mio. EUR). Dette program støtter forberedelsen og de indledende faser af indførelsen af en sygesikring, der dækker hele Marokkos befolkning. Denne reform indebærer foranstaltninger til koordinering af de offentlige og private finansieringskilder i sundhedssektoren og til forbedring af adgangen til og kvaliteten af sundhedsydelserne. Reformen indebærer ligeledes en omfattende omfordeling af sundhedsudgifterne til fordel for de dårligst stillede befolkningsgrupper.

* Håndtering af fast byaffald i Essaouira (1 935 000 EUR). Dette projekt indgår i et lovforslag fra regeringen om håndtering og bortskaffelse af fast affald. Det specifikke mål for projektet er at forvalte miljøet og at øge den lokale kapacitet i byen Essaouira.

MAROKKO MEDA-FORPLIGTELSER I 2000

Program/projekt // Mio. EUR

Modernisering af retsvæsenet // 27,6

Khénifra (udvikling af landdistrikter med folkelig deltagelse) // 9,0

Tilpasning af finanssektoren // 52,0

Tilpasning af sundhedssektoren // 50,0

Håndtering af fast affald i Essaouira // 1,9

I alt // 140,5

MAROKKO MEDA-FORPLIGTELSER 1995-1999

>TABELPOSITION>

4.6. Syrien

4.6.1. Bilaterale forbindelser

Syriske politikere fremhævede ved flere lejligheder betydningen af et stadig tættere samarbejde mellem EU og Syrien og Syriens strategiske valg af Den Europæiske Union som partner i reform- og moderniseringsprocessen. Dette blev særlig understreget under kommissær Chris Pattens besøg i Syrien i april 2000 og af Syriens planlægningsminister Issam Zaïm på dennes besøg i Bruxelles i december 2000.

Ligeledes i december 2000 blev forhandlingerne om en associeringsaftale genoptaget med den nye syriske regering på et møde i Bruxelles. Det blev aftalt om muligt at fremskynde forhandlingerne med forhandlingsmøder hver anden måned.

4.6.2. Seneste politiske og økonomiske udvikling i Syrien

4.6.2.1. Politisk udvikling

To større begivenheder i første halvår 2000 ændrede det indenrigspolitiske landskab i Syrien. I marts tiltrådte en ny regering under premierminister Miro. Dette var den første større regeringsomdannelse i 13 år. I juli 2000 døde præsident Hafez al-Assad og blev efterfulgt af sin søn, dr. Bashar al-Assad.

På det udenrigspolitiske område var Syriens hovedmål fortsat at få Golan-højderne, der var blevet besat af Israel under krigene i 1967 og 1973, tilbage. En række USA-støttede fredsforhandlinger med Israel i begyndelsen af 2000 og et møde mellem USA's præsident Clinton og Syriens præsident Assad i marts 2000 var dog resultatløse. Efter Israels tilbagetrækning fra Sydlibanon støttede Syrien Libanons afvisning af den af FN godkendte "blå linje" som grænse til Israel.

4.6.2.2. Økonomisk udvikling

Efter en recession i 1999 som følge af lave oliepriser og tørke viste der sig i 2000 tegn på en forbedring af økonomien. Syrien stabiliserede således den nationale valuta (det syriske pund) og gjorde en indsats for at få fastsat én vekselkurs. Inflationen faldt til 0,5% i 2000. Stigende oliepriser, gentagne annonceringer af økonomiske reformer og indsatsen for at stimulere den økonomiske aktivitet gennem en ekspansiv finanspolitik gav forventninger om et økonomisk opsving. Stigningen i BNP i faste priser anslås til 1,3% for 2000 og ca. 2,4% for 2001.

Syriens økonomi er fortsat i høj grad statskontrolleret og domineret af olie. Olieindtægter udgør 60% af de samlede statsindtægter, 60%-70% af de samlede valutaindtægter og ca. 16% af BNP. Den nye præsident er reformorienteret og meget opmærksom på de vanskeligheder, Syriens økonomiske isolation medfører. Hvad angår dagsordenen for reformen bebudede regeringen i 2000 strukturforanstaltninger med henblik på en økonomisk reform, der kan støtte den private sektor, ved at skabe en mere investeringsvenlig lovgivnings- og forskriftsmæssig ramme. Af positive tegn kan nævnes revisionen af lov nr. 10 (1991) om investeringer, åbningen af nye erhvervssektorer (herunder private banker) for den private sektor, annonceringen af en forenkling af vekselkurserne og borgernes mulighed for at åbne konti i fremmed valuta. I september 2000 vedtog den syriske regering en jobskabelsesplan (samlede omkostninger: 50 mia. syriske pund) med henblik på at skabe 400 000 arbejdspladser inden for de næste fem år. Syrien har endvidere indgået gældsafviklingsaftaler med en række kreditorlande og -institutioner, herunder Tyskland (oktober 2000). Især Tyskland har allerede gjort det lettere for Den Europæiske Investeringsbank at vende tilbage til Syrien.

4.6.3. MEDA-aktiviteter

Projekterne under MEDA I-programmet (1996-1999) fokuserer på centrale institutionelle områder, bl.a.:

* reform af de administrative og økonomiske strukturer

* støtte til erhvervssektoren

* udvikling af de menneskelige ressourcer.

Syrien afsluttede ratificeringen af MEDA-rammeaftalen i juli 2000. I månederne derefter blev tre MEDA I-projekter vedtaget med et samlet budget på 35 mio. EUR (Det Syrisk-Europæiske Erhvervscenter 12 mio. EUR, den institutionelle og sektorielle moderniseringsfacilitet 21 mio. EUR og det arkæologiske uddannelsesprogram 2 mio. EUR). Kun ét projekt er kommet til implementeringsfasen (Det Syrisk-Europæiske Erhvervscenter). De øvrige projekter er nået til forskellige faser i forberedelsen af implementeringen.

Der blev ikke aftalt nye projekter med Syrien i 2000. Forpligtelserne for 2000 (se nedenstående tabel) vedrører alle programmer, for hvilke bevillingerne blev genopført, idet finansieringsaftalen ikke var undertegnet året efter indgåelsen af budgetforpligtelserne.

SYRIEN MEDA-FORPLIGTELSER I 2000

Projekt/program // Mio. EUR

Handlingsplan for kraftsektoren // 11

Handelshøjskole // 14

Program for støtte til telesektoren // 10

Program for udvikling af kulturturismen // 3

I alt // 38

MEDA-FORPLIGTELSER 1995-1999

>TABELPOSITION>

4.7. Tunesien

4.7.1. Bilaterale forbindelser

Tunesien er den Middelhavspartner, der er nået længst med oprettelsen af et frihandelsområde med EU. Tunesien har bebudet, at landet vil indgå frihandelsaftaler med en række af sine partnere i det sydlige Middelhavsområde (Marokko, Jordan, Egypten). Allerede før associeringsaftalens ikrafttræden i marts 1998 iværksætte Tunesien en gradvis afvikling af tolden.

I januar 2000 holdt Associeringsrådet EU/Tunesien et møde, hvor parterne havde lejlighed til at gøre status over partnerskabet og drøfte politiske spørgsmål af fælles interesse.

Europa-Parlamentet udtrykte ved to beslutninger vedtaget i henholdsvis juni og december 2000 sin utilfredshed hvad angår menneskerettighedssituationen i Tunesien.

4.7.2. Seneste politiske og økonomiske udvikling i Tunesien

4.7.2.1. Politisk udvikling

Den politiske situation i landet har været præget af den interne stabilitet i en region, der har undergået store ændringer. Ved præsidentvalget i 1999 blev republikkens præsident Ben Ali genvalgt for en ny femårsperiode. I 2000 var det politiske billede præget af Habib Bourguibas død i april 2000, kommunalvalget i maj, hvor Rassemblement Constitutionnel Démocratique (RCD) fik 94% af stemmerne, samt korruptionsundersøgelsen, der førte til, at formanden for Tunesiens LO (Union Générale des Travailleurs Tunisiens - (UGTT)) trådte tilbage. I november blev et ikke nærmere angivet antal indsatte, herunder politiske fanger, benådet af præsidenten, og der blev taget skridt til at overføre fængselsforvaltningen fra Indenrigsministeriet til Justitsministeriet. Der blev endvidere bebudet ændringer til presselovgivningen, og den nye lov, der bl.a. medførte afskaffelse af forbrydelsen "bagvaskelse af statsordenen", blev vedtaget af Deputeretkammeret den 3. maj 2001.

I Europa var to menneskerettighedssager årsag til en del presseomtale, nemlig sagen om journalisten Ben Brik, der sultestrejkede efter en retssag om "bagvaskelse af statsordenen", og sagen om domstolenes annullation af valget til bestyrelsen for Den Tunesiske Menneskerettighedsliga (LTDH), efter at fire ligamedlemmer havde anlagt sag. En række europæiske medier og forsvarere for menneskerettighederne i Tunesien fortolkede denne afgørelse som magthavernes angreb på en uafhængig institution, der forsvarer menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.

Disse to begivenheder og situationen i almindelighed for udøvelsen af de politiske frihedsrettigheder, der blev anset for utilfredsstillende, var baggrunden for ovennævnte beslutninger fra Europa-Parlamentet. Styrkelsen af retsstatsprincippet og pressefriheden er således stadig afgørende for at sikre en dynamisk regeringsførelse i et klima præget af åbenhed.

4.7.2.2. Økonomisk udvikling

De vigtigste indikatorer viste en stabil makroøkonomisk situation. Inflationen (2,9%) lå kun en smule over inflationen i 1999 (2,7%), størrelsen af udlandsgælden var stabil (51% af BNP) og budgetunderskuddet (2,7%) var mindre end i 1999 (3,5%). Den lidt langsommere vækst (5% mod 6,2% i 1999) skyldtes recessionen i landbrugssektoren (-1%) som følge af tørken, som havde ramt størstedelen af landet.

Arbejdsløsheden (15,5%) var fortsat høj trods en tilfredsstillende økonomisk vækst. Tilgangen af 80 000 nye arbejdssøgende om året gør det nødvendigt med en årlig vækstrate på mindst 5% for at holde arbejdsløsheden på det nuværende niveau.

Tunesien er fortsat det land i det sydlige Middelhavsområde, der er bedst integreret i den europæiske økonomi, og frihandelsaftalen forventes at styrke landets bånd til EU yderligere. Siden 1996, hvor Tunesien ensidigt påbegyndte den gradvise afvikling af tolden, har EU's andel af importen ligget stabilt mellem 71% og 75%. Til gengæld går 80% af den tunesiske eksport til EU. For tiden er 40% af Tunesiens industriimport fra EU ikke pålagt told, mens resten af denne import allerede er omfattet af toldpræferencer (mellem 48% og 23% af mestbegunstigelsestolden). Den gradvise afvikling af tolden har siden den 1. januar 2000 også omfattet "følsomme produkter".

Samlet set var der fortsat et stort underskud på Tunesiens handelsbalance (næsten 3 mia. EUR). Tunesiens handelsunderskud over for EU udgjorde 1,5 mia. EUR, hvilket var en stigning på 26% i forhold til 1999. Fremstillingsindustrien tegnede sig for 84% af den tunesiske eksport, hvoraf tekstilsektoren havde den største andel (46%).

I 2000 blev der registreret en stigning i de udenlandske direkte investeringer, men disse er endnu utilstrækkelige til at opveje aftalens sandsynlige virkninger på lang sigt. De udenlandske direkte investeringer nåede op på 800 mio. EUR i 2000 (mere end en fordobling i forhold til 1999), men dette niveau er langt fra tilfredsstillende i betragtning af, at en tredjedel af de udenlandske direkte investeringer hidrører fra privatiseringen af cementfabrikker, mens en anden tredjedel udgøres af investeringer i forbindelse med olie- og gasudvindingskoncessioner. Ses der bort fra energi og privatiseringer blev der kun investeret 250 mio. EUR (ca. 1% af BNP) af udenlandske virksomheder.

4.7.3. MEDA-aktiviteter

Samarbejdet med Tunesien tager sigte på den økonomiske omstilling og forberedelsen af landet til etableringen af Euro-Middelhavsfrihandelsområdet. Samarbejdet er koncentreret om to strategiske områder, nemlig dels støtte til økonomiske reformer og udvikling af den private sektor, dels styrkelse af den socioøkonomiske balance og god regeringsførelse. I alt er der siden 1995 indgået forpligtelser under MEDA-programmet for 504 mio. EUR til fordel for Tunesien (se tabel). I 2000 blev der indgået forpligtelser for 75,6 mio. EUR for tre nye projekter:

* Støtteprogram for reformen af grunduddannelsen (40 mio. EUR). Programmet vedrører en reform af grunduddannelsen som led i støtten til den socioøkonomiske udvikling i Tunesien. Det generelle mål er at opkvalificere alle landets arbejdstagere for at fremme retfærdighed og forberede arbejdstagerne til de sociale, politiske og økonomiske omvæltninger. Programmets specifikke mål er en forbedring af den interne/eksterne effektivitet, omkostningseffektiviteten og den lige adgang til grunduddannelse, idet samtlige aktører og støttemodtagere skal inddrages i arbejdet.

* Støtte til den private sektor (EIB), risikovillig kapital (30 mio. EUR). Projektet tager sigte på at styrke konsolideringen hos private virksomheder eller virksomheder under privatisering, herunder koncessionsaftaler baseret på investeringer foretaget dels af kreditformidlende organer, dels af EIB. Projektet skal give banker og tilsvarende finansielle institutioner midler til at erhverve direkte kapitalinteresser i investeringsselskaber, investeringsfonde eller enhver anden lignende enhed, der har til formål at styrke de tunesiske virksomheders egenkapital og give EIB samme mulighed (i form af midlertidige kapitalinteresser, der besiddes på EU's vegne).

* "Fast affald", rentegodtgørelse for EIB's lån af egne midler (5,60 mio. EUR). Projektet har til formål at indføre regionale systemer til håndtering af fast affald baseret på lossepladser og dertil knyttede centre for affaldsindsamling fordelt over hele Tunesien. Projektet tager sigte på at beskytte Tunesiens miljø, forbedre den civile befolknings livskvalitet og styrke landets attraktivitet for turister.

TUNESIEN

MEDA-FORPLIGTELSER i 2000

Projekt // Mio. EUR

Program for reform af grunduddannelsen // 40

Støtte til den private sektor - risikovillig kapital (EIB) // 30

Fast affald - rentegodtgørelse (EIB) // 5,6

I alt // 75,6

MEDA-FORPLIGTELSER 1995-1999

>TABELPOSITION>

4.8. Tyrkiet

4.8.1. Bilaterale forbindelser

2000 var det første år efter den forbedring af forbindelserne mellem EU og Tyrkiet, der skete, da Det Europæiske Råd i december 1999 i Helsingfors anerkendte Tyrkiets status som kandidatland.

I 2000 påbegyndtes forberedelserne til den analytiske gennemgang af gældende EU-ret ("acquis") som led i tiltrædelsesprocessen. En række underudvalg under Associeringsrådet er nu i gang med dette arbejde. Den første "periodiske rapport" omfattende de 29 "acquis"-kapitler blev vedtaget af Kommissionen i november. Kommissionen vedtog ligeledes et forslag til tiltrædelsespartnerskab, som Rådet skulle tage stilling til i 2001. Forhandlinger om udvidelse af toldunionen i sektorerne for offentlige indkøb og tjenesteydelser blev påbegyndt, og procedurerne for Tyrkiets deltagelse i EU-programmer og -organer blev fremskyndet.

Tyrkiet deltager naturligvis fortsat fuldt ud i Barcelona-processen og er stadig omfattet af de regionale MEDA-programmer.

4.8.2. Seneste politiske og økonomiske udvikling i Tyrkiet

Centrum-højre/venstre-koalitionen fortsatte strukturreformprogrammet. Den forholdsvis stabile politiske situation, der prægede hele året, stod i stærk kontrast til den økonomiske situation, der brat blev forværret sidst på året. Men året begyndte godt med en kraftigt ekspanderende økonomi (ca. +6,5%) efter recessionen i 1999.

Det vigtige makroøkonomiske problem var fortsat inflationen. Selv om den faldende tendens for inflationen fortsatte, forblev inflationstakten et godt stykke over regeringens mål. Situationen var dog kraftigt forbedret i forhold til 1999.

Implementeringen af en stand-by-aftale med IMF bidrog væsentligt til gennemførelsen af det inflationsbekæmpelses- og stabiliseringsprogram, der blev iværksat i 1999. De finanspolitiske resultater var også gode med faldende renter og forbedrede privatiseringsprocedurer, som yderligere reducerede den offentlige sektors gæld.

I november 2000 trak udenlandske investorer imidlertid store beløb ud af landet og skabte derved en likviditetskrise med rentestigninger fra den ene dag til den anden på op til 2 000%. Som følge af krisen godkendte IMF en lånepakke på 10,4 mia. USD og et revideret økonomisk program omfattende yderligere forpligtelser til at gennemføre reformer og privatisering.

4.8.3. MEDA-aktiviteter

Det blev aftalt med de tyrkiske myndigheder, at størstedelen af Fællesskabets bistand i 2000 skulle anvendes til direkte støtte til regeringens økonomiske reformprogram gennem en strukturtilpasningsfacilitet.

Strukturtilpasningsfaciliteten er på 150 mio. EUR fordelt på to lige store rater. Faciliteten blev udformet efter høring af såvel Verdensbanken som den tyrkiske regering, og betingelserne for frigivelsen af første rate er de samme som for frigivelsen af anden rate af Verdensbankens lån til økonomiske reformer på 787 mio. USD. Betingelserne for frigivelsen af anden rate af strukturtilpasningsfaciliteten er i højere grad kædet sammen med fremskridtene i overtagelsen af "acquis" på en række områder.

Det reformprogram, Tyrkiet skal iværksætte for at kunne trække på faciliteten, har fire hovedelementer:

* Makroøkonomisk stabilitet

* Socialsikringsreform

* Omstrukturering af landbrugssektoren

* Deregulering og privatisering

Udvidelsen af Jean Monnet-stipendieprogrammet i 2000 vil give tyrkiske akademikere, unge tjenestemænd og ansatte i den private sektor, som ønsker at følge en "post-graduate" universitetsuddannelse i en af EU-medlemsstaterne, mulighed for yderligere uddannelse. Det valgte kursus skal have en varighed på mellem tre måneder og et år.

Bursa-spildevandsprojektet er under videreudvikling i samarbejde med EIB. Bursa oplever en hurtig befolkningstilvækst, især fordi byens hurtige industrielle vækst tiltrækker arbejdskraft fra landdistrikterne. Spildevandsprojektet er anden fase af et større projekt, Verdensbanken lancerede i 1993. Projektet vil forbedre byens offentlige infrastruktur og mindske forureningen af Nilüfer-floden, som løber gennem byen. EIB bidrager med 80 mio. EUR af de 208 mio. EUR, som er projektets samlede udgifter, mens Fællesskabet bidrager med 16 mio. EUR som rentegodtgørelse for dette lån.

Problemer med gennemførelsen af tidligere programmeret støtte gav fortsat anledning til bekymring. Faktisk måtte forpligtelsesbevillingerne til en række projekter frigøres i slutningen af året, hvorefter der blev indgået nye forpligtelser for de overskydende midler fra andre dele af MEDA-programmet. Der blev udarbejdet en arbejdsplan for at sikre en fremskyndelse af implementeringen i perioden 2001-2002.

TYRKIET

MEDA-FORPLIGTELSER I 2000

Projekt/program // Mio. EUR

Strukturtilpasningsfacilitet // 150

Jean Monnet-stipendieprogram // 10

Spildevandsrensning i Bursa - EIB rentegodtgørelse // 16

Indgåelse af nye forpligtelser for fire projekter // 134,3 *

I alt // 310,3

* De 134,3 mio. EUR vedrører fire projekter på sundheds-, uddannelses-, renoverings- og vandrensningsområdet, for hvilke der tidligere var indgået forp