Udtalelse om industrielle aspekter af Kommissionens hvidbog om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse - Udfordringer og veje ind i det 21. aarhundrede (94/C 295/10)

Det oekonomiske og sociale Udvalg besluttede den 20. december 1993 i medfoer af forretningsordenens art. 20, stk. 4, at udarbejde en udtalelse om industrielle aspekter af Kommissionens hvidbog om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse - Udfordringer og veje ind i det 21. aarhundrede.

Det forberedende arbejde henvistes til OESU`s Sektion for Industri, Handel, Haandvaerk og Tjenesteydelser, som udpegede Klaus Schmitz til ordfoerer. Sektionen vedtog sin udtalelse den 4. maj 1994.

Det oekonomiske og sociale Udvalg vedtog paa sin 316. plenarforsamling, moedet den 1. juni 1994, med et flertal af stemmer for og 5 hverken for eller imod, foelgende udtalelse.

1. Indledning

1.1. Paa Det Europaeiske Raad i Koebenhavn den 21. og 22. juni 1993 blev Europa-Kommissionen opfordret til at udarbejde en hvidbog om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse«.

1.2. I en initiativudtalelse af 20. oktober 1993 praesenterede OESU Kommissionen for en lang raekke forslag i tilknytning til hvidbogens tema.

1.3. Den 5. december 1993 fremlagde Kommissionen hvidbogen om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse«.

1.4. Paa Det Europaeiske Raads moede i Bruxelles den 10. og 11. december 1993 droeftedes hvidbogens del A, og der blev vedtaget en handlingsplan. Handlingsplanen (1) omfatter:

- en generel ramme for medlemsstaternes beskaeftigelsespolitik,

- specifikke ledsageforanstaltninger paa EU-plan (isaer transeuropaeiske net),

- en opfoelgningsprocedure.

Det er formaalet med denne handlingsplan snarest muligt at faa vendt de aktuelle tendenser med hensyn til vaekst og industriel konkurrenceevne, saaledes at der inden aarhundredets udgang kan skabes 15 millioner nye arbejdspladser. I den forbindelse bifaldes ECOFIN-Raadets beslutning om, at Det Monetaere Udvalg halvaarligt skal aflaegge beretning om hvidbogens gennemfoerelse paa nationalt plan og EU-plan og derudover skal foelge arbejdet i de to hoejtstaaende arbejdsgrupper for handlingsprogrammet.

1.5. Hvidbogen udgoer, isaer i kraft af den globale indfaldsvinkel, dagens vigtigste oekonomisk-politiske dokument med sigte paa stoerre vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse i Europa.

2. Generelle bemaerkninger til hvidbogens industrielle aspekter

2.1. De strategiske overvejelser i hvidbogen maa hilses velkommen.

2.1.1. De vigtigste foranstaltninger, der stilles forslag om i hvidbogen, vedroerer med rette EU`s industri- og servicesektor, herunder den offentlige sektor. OESU er enig i, at konkurrenceevnen i fremstillingserhvervene, handel, banker, forsikring og transport er af central betydning for konsolideringen og videreudbygningen af den europaeiske oekonomiske og sociale model.

2.1.1.1. Den europaeiske industri (2) befinder sig i en truet position, og den maa derfor styrkes, fordi det ellers vil gaa ud over den europaeiske oekonomi som helhed og medfoere risiko for tab af arbejdspladser saavel inden for de produktionsrelaterede og personrelaterede servicesektorer, som inden for social- og sundhedsvaesenet og den offentlige sektor, og paa laengere sigt ville de sociale sikringsordninger vaere truede.

2.1.1.2. Industrien udgoer den uundvaerlige rygrad i enhver velfungerende, moderne samfundsoekonomi. Hver arbejdsplads i industrien sikrer to eller tre arbejdspladser inden for andre erhvervssektorer. En staerk industri i Europa bidrager til at styrke den europaeiske oekonomis samlede konkurrenceevne. I denne forbindelse spiller udviklingen af europaeiske virksomheder en katalysatorrolle.

2.1.2. Foelgende praemisser er vigtige for den fremtidige udformning af den europaeiske oekonomi:

- De tider er forlaengst forbi, hvor produktudvikling og produktivitetsforoegelse kunne opnaas alene ved efterligning (f.eks. Japans »indhentningsproces«). De udviklede lande i de tre store handelsblokke (EU, USA, Japan) maa nu ogsaa konkurrere paa innovation. Den europaeiske industri og virksomheder, som handler »europaeisk«, indtager her en central position.

- Det drejer sig ikke laengere om at presse konkurrenter vaek fra markedet, men snarere om en styrkelse af de enkelte verdensmarkedsregioners udviklingspotentiale. Frihandelens politiske og oekonomiske organisation og udviklingen af kooperative strukturer er blevet mere vigtige end nogensinde.

- Baade for stater og virksomheder har central planlaegning vist sig at vaere ineffektiv. De tekniske og oekonomiske processer er blevet saa komplicerede, at det nu gaelder om at styrke de decentrale beslutningsprocesser og samtidig udbygge statens og virksomhedernes strategiske styringsmekanismer. OEkonomisk succes er i vid udstraekning afhaengig af, at det enkelte menneske inddrages, kvalificeres og motiveres og faar sin sociale sikring garanteret. Samtidig er det yderst vigtigt, at den offentlige sektor fungerer godt og effektivt.

2.2. OESU beklager, at hvidbogen fortsat er vag, naar det gaelder den praktiske gennemfoerelse. Paa mange punkter forbliver det uklart, hvem der er ansvarlig for gennemfoerelsen af de foreslaaede foranstaltninger. Uklarheden gaar ikke kun paa Europa-Kommissionens og de nationale regeringers ansvarsomraade. Lige saa uvist er det, hvilken rolle der paahviler de regionale myndigheder, arbejdsmarkedets parter og andre interessegrupper i erhvervs- og samfundslivet. OESU forventer, at Det Europaeiske Raad paa Korfu traeffer beslutning om en detaljeret handlingsplan med klare tidsfrister, og at medlemsstaternes opgaver ved samme lejlighed praeciseres. Dette noedvendige politiske initiativ til skabelse af nye arbejdspladser og bekaempelse af arbejdsloesheden kan i hoej grad bidrage til at oege borgernes tillid til Den Europaeiske Unions handlekraft.

3. Saerlige bemaerkninger til hvidbogens industrielle aspekter

3.1. Bemaerkninger til den europaeiske industris konkurrenceevne

3.1.1. OESU er i vid udstraekning enig i hvidbogens analyse af de svage punkter (1), dvs.:

- tab af markedsandele, naar det gaelder forskningsintensive og hoejteknologiske produkter,

- utilstraekkelig tilstedevaerelse paa markeder med gode fremtidsudsigter,

- et fortsat produktivitetsefterslaeb sammenlignet med de stoerste konkurrenter.

Med hensyn til det sidste punkt tvivler OESU dog paa, om der kan findes empirisk belaeg for dette enorme produktivitetsefterslaeb i forhold til USA (2).

3.1.1.1. Industriens forringede konkurrenceevne kan foeres tilbage til mange faktorer. Blandt disse kan naevnes de hoeje produktionsomkostninger (herunder arbejds-, kapital- og energiomkostninger), utilstraekkelige F& U-investeringer, langsom omsaetning af forskningsresultater til markedsegnede produkter samt strukturelle mangler dels paa infrastrukturomraadet og dels med hensyn til offentlige serviceydelser og uddannelse, saavel i offentligt regi som paa virksomhederne selv.

3.1.1.2. OESU skal dog paapege, at spoergsmaalet om industriens konkurrenceevne noedvendigvis maa vurderes i sammenhaeng med den oekonomiske udviklingsmodel, der saettes op som fremtidsmaalsaetning. OESU tilslutter sig hvidbogens strategiske orientering, hvorefter en teknologiintensiv, hoejproduktiv industri skal udgoere den oekonomiske rygrad i den europaeiske oekonomiske udviklingsmodel. Det paapeges derfor med rette i hvidbogen, at »de faktorer, som fremover vil faa stoerst betydning for konkurrenceevnen, gaar langt ud over det relative niveau for de direkte omkostninger ved de forskellige produktionsfaktorer« (3).

3.1.1.3. Nyere undersoegelser og praktiske erfaringer har saaledes vist, at det saavel for de oekonomiske rammevilkaar (4) som for de enkelte virksomheder (5) er en raekke kvalitative faktorer, som er afgoerende for konkurrenceevnen og produktivitetsforoegelsen samt vaekstraterne. Det drejer sig her specielt om kvaliteten af uddannelse og oplaering, den industrielle organisations effektivitet, evnen til loebende at forbedre produktionsprocessen, forsknings- og udviklingsarbejdets intensitet og industrielle udnyttelse, eksistensen af konkurrencedygtige infrastrukturer og tjenesteydelser, produktkvaliteten og viljen til at lade virksomhedsstrategien tage hoejde for konsekvenserne af holdningsaendringer i samfundet (f.eks. paa miljoebeskyttelsesomraadet). De arbejds- og produktionsorganisatoriske faerdigheder bliver afgoerende for virksomhedernes konkurrenceevne.

3.1.1.4. Det er paa baggrund af en saadan industriel udviklingsstrategi, man skal forstaa hvidbogens paapegning af, at »75-95 % af virksomhedernes loenmasse ... fremover (gaar) til organisatoriske funktioner snarere end funktioner i forbindelse med den direkte produktion: edb, ingenioervirksomhed, uddannelse, regnskabsvaesen, markedsfoering, forskning« (6).

3.1.1.5. OESU erkender dog, at et saadant industrielt udviklingsperspektiv, der sigter mod produktivitetsforoegelse og innovation, dels vil foere til teknologisk arbejdsloeshed og dels resultere i, at lavproduktive og arbejdsintensive industriproduktioner vil blive relokaliseret til tredjelande, idet det inden for disse industrigrene er umuligt at opretholde konkurrenceevnen over for produktionsvirksomheder i udviklingslande og OEsteuropa, hvis lave arbejdskraftomkostningsniveau ikke lader sig overfoere til EU. Af beskaeftigelsespolitiske grunde er det derfor noedvendigt at traeffe supplerende foranstaltninger til fremme af mobiliteten paa arbejdsmarkedet, de personrelaterede serviceydelser og omfordelingen af arbejdstiden (1).

3.1.2. EU nyder godt af vaesentlige komparative fordele, herunder dets arbejdskraftspotentiale og den sociale basiskonsensus, som danner grundlag for udnyttelsen af potentialet, et hoejt videnskabeligt og teknisk videns- og faerdighedsniveau, markedsintegrationen, infrastrukturernes taethed og kvalitet samt den kulturelle og geografiske mangfoldighed.

3.1.3. OESU understreger, at Den Europaeiske Union med sine betydelige komparative konkurrencefordele er i stand til at sikre og udbygge sin konkurrenceposition, isaer gennem en styrkelse af sit produktivitetspotentiale. Ud over at overvinde de naevnte svage punkter fokuserer hvidbogen derfor med rette paa behovet for oegede private investeringer. De makrooekonomiske rammevilkaar herfor (finans- og pengepolitik, opsparing, samlet oekonomisk efterspoergsel) maa tilvejebringes (2). Det er OESU`s opfattelse, at de langsigtede privat og offentligt finansierede infrastrukturprojekter netop i den aktuelle oekonomiske situation ogsaa maa udnyttes til at give den konjunkturelle saltvandsindsproejtning, der er saa haardt brug for, saaledes at der kan komme mere gang i beskaeftigelsen.

3.2. Samarbejde i den globale konkurrence

3.2.1. Styrkelsen af den globale konkurrenceevne maa ledsages af foranstaltninger til fremme af samarbejdet med tredjelande. De handelspolitiske problemer mellem de regionale oekonomiske blokke og nationer maa loeses efter anerkendte kriterier og inden for rammerne af en internationalt anerkendt institution, som har befoejelse til at ivaerksaette sanktioner, f.eks. GATT - og dennes arvtager, Verdenshandelsorganisationen (3).

3.2.2. Det et noedvendigt at imoedegaa tendensen i retning af isolerede bilaterale aftaler og sanktioner. Verdenshandelen maa koordineres paa grundlag af klare og anerkendte kriterier (konkurrencevilkaar, sociale og miljoemaessige klausuler). I den forbindelse maa det erkendes, at saadanne kriterier maa differentieres alt efter den paagaeldende verdenshandelsbloks udviklingsniveau. Saaledes maa bytteforholdet mellem de tre store hoejindustrialiserede blokke (EU, USA, Japan) reguleres paa grundlag af gensidighedsprincippet.

3.2.3. De oekonomisk svage tredjelande skal kunne konkurrere paa et fair grundlag inden for rammerne af det overordnede frihandelssystem, der opbygges af GATT og dens arvtager, Verdenshandelsorganisationen. Paa dette grundlag maa der praktiseres handelsprincipper, som goer det muligt for disse lande at deltage i den internationale arbejdsdeling, men som samtidig isaer fremhjaelper deres indre og selvstaendige udvikling. Her kan man ikke noejes med at insistere paa et abstrakt frihandelsprincip; der maa ogsaa fokuseres paa den konkrete formulering af udviklingsmuligheder. Her paahviler der foerst og fremmest industrilandene, herunder ogsaa EU, en pligt til at garantere de betingelser, som overhovedet saetter udviklingslandene - og nu ogsaa landene i OEst- og Centraleuropa - i stand til at deltage i den globale oekonomiske arbejdsdeling med udsigten til oekonomisk fremgang.

3.2.3.1. Her kan gensidighedsprincippet altsaa hoejst anvendes yderst selektivt. Endvidere maa der levnes plads til princippet om asymmetrisk handel, hvor man paa den ene side anerkender disse svage tredjelandes behov for beskyttelse som en forudsaetning for, at deres interne produktionspotentiale kan komme til udfoldelse, men hvor man samtidig aabner de udviklede industrilandes markeder for de svage landes produkter.

3.2.3.2. En saadan handelspolitik, som den allerede er formuleret i »Europa-aftalerne« med landene i OEst- og Centraleuropa, maa imidlertid ledsages af en massiv oekonomisk og social udviklingsbistand. En udvidelse af EU-importkvoterne boer forudsaette, at der sker oekonomiske og sociale fremskridt i disse lande.

3.2.3.3. Det bliver imidlertid ogsaa klart, at uanset hvordan den nye aabning over for den saakaldte Tredje Verden og OEsteuropa kommer til udtryk, saa oeges noedvendigheden af en aktiv industri- og regionalpolitik paa nationalt og europaeisk plan.

3.3. Fremme af EU`s iboende vaekstpotentiale gennem fuld udfoldelse af det indre marked

3.3.1. Det indre marked traadte officielt i kraft den 1. januar 1993, men der resterer fortsat en lang raekke handelshindringer. AArsagen ligger til dels i, at programmet for det indre marked ikke er gennemfoert i fuld udstraekning. Men samtidig findes der mange hindringer, som Unionen endnu ikke har kunnet moenstre styrke til at finde loesninger paa. Dette gaelder isaer skatte- og selskabslovgivningen (det europaeiske aktieselskab), men ogsaa fravaeret af et ensartet retssystem og europaeiske standarder for vigtige tekniske installationer og komponenter. Desuden er konkurrencepolitikken ikke saa effektiv, som den kunne vaere, mobiliteten paa arbejdsmarkedet halter (ekstern fleksibilitet) (1), og der maa konstateres mangler med hensyn til offentlige licitationer paa det indre marked. Ikke mindst de svingende valutakurser udgoer en alvorlig hindring.

3.3.2. Disse hindringer maa fjernes, men samtidig er det paakraevet at traeffe foranstaltninger til fremme af vaekst og beskaeftigelse gennem fuld udnyttelse af det indre markeds oekonomiske potentiale. Ingen kan paastaa, at der sker en optimal ressourceallokering paa EU`s indre marked. Hvis det lykkes at tilvejebringe klare fremskridt paa dette omraade, kan der med en oeget intern handel paaregnes en maerkbar stigning i saavel vaekst som beskaeftigelse. Paa mange omraader er markederne opsplittede og indbyrdes afskaermede. Markedsopsplitningen paa efterspoergselssiden maa ryddes af vejen, ved at der skabes forudsaetninger for stoerre forbrugertillid til det indre marked. Der er endvidere behov for:

- en aktiv europaeisk industripolitik,

- maalrettet fremme af SMV,

- sammenkobling af infrastrukturerne paa europaeisk plan,

- en europaeisk forsknings- og teknologipolitik,

- en videreudvikling af den europaeiske regionalpolitik.

3.3.3. En aktiv europaeisk industripolitik

3.3.3.1. Der er en snaever sammenhaeng mellem strukturtilpasning og konkurrenceevne, og en dynamisk europaeisk industripolitik maa derfor tage sigte paa effektiv og konsekvent gennemfoerelse af enhver foranstaltning, som kan lette, sikre og fremskynde den oekonomiske omstruktureringsproces og omstillingen af arbejdsstyrken under hensyntagen til maalsaetningen om oekonomisk og social samhoerighed og baeredygtig udvikling. OESU har allerede fremsat en raekke forslag desangaaende i udtalelsen om Kommissionens meddelelse om Industripolitik i et aabent og konkurrencebaseret miljoe (2).

3.3.3.2. Det maa hilses velkommen, at Kommissionen i hvidbogen gaar ind for en differentieret industripolitik, som medinddrager alle beroerte parter i samfundet og tager sigte paa at skabe og udbygge beskaeftigelse med fremtidsperspektiver i industri- og servicestrukturer, og som ikke blot har til formaal at opretholde eksisterende brancher gennem en traditionel statslig stoettepolitik.

3.3.3.3. Med sigte paa den tiltagende globalisering af markeder og produktionsaktiviteter er der behov for modernisering og udbygning af isaer de europaeiske infrastruktur- og kommunikationsnet.

3.3.3.4. Paa naesten alle markeder finder innovationer sted i et stadig hurtigere tempo, og innovationsomkostningerne er samtidig steget; den europaeiske politik maa derfor i hoejere grad fokuseres paa forskning og udvikling paa det prae-konkurrencemaessige stadium, uden at konkurrencen forvrides.

3.3.3.5. Med den igangvaerende overvindelse af stive administrations- og produktionsstrukturer og af traditionelle tayloristisk produktionsorganisation vil der blive lagt endnu stoerre vaegt paa konkurrencefaktorer som virksomheds- og arbejdsorganisation, sammenkobling af produktionsprocesser baseret paa arbejdsdelingsprincippet og investeringer i menneskelig kapital. Her boer man i samarbejde med arbejdstagerrepraesentanterne paa virksomhederne finde frem til kooperative former for arbejdsorganisation og fremme disse som led i europaeiske modelprojekter (f.eks. EF-initiativer vedroerende maal nr. 4, Socialfonden).

3.3.3.6. For at opfylde »nye sociale behov« og fremme en »baeredygtig udvikling« (hvidbogen naevner selv omraader som kommunikation, miljoe, sundhed og kultur) er det ogsaa noedvendigt at udvikle nye produkter og tjenesteydelser. Fremme af saadanne produktinnovationer skal indgaa som et led i en moderne europaeisk industripolitik. Dette forudsaetter bl.a., at der fastlaegges generelt gaeldende europaeiske »kvalitetsnormer« (standarder, lovbestemte regler) for vare- og tjenesteydelser. Via statslige foranstaltninger maa det sikres, at disse nye varer og tjenesteydelser kommer alle i samfundet retfaerdigt til gode uden regionale skaevheder.

3.3.3.7. En saadan industripolitik maa laegge op til og drage fordel af en aaben dialog mellem de statslige institutioner og alle beroerte parter i samfundslivet, og den maa udvikle nye politiske, juridiske og finansielle virkemidler til fremme af samfundets innovationspotentiale. Uden at konkurrencen maa bringes i fare, tilkommer der ogsaa samarbejdet mellem industrivirksomheder en impulsfunktion.

3.3.4. Maalrettet fremme af SMV

3.3.4.1. Til en fremtidsorienteret og effektiv samfundsoekonomi hoerer et differentieret netvaerk af virksomheder, som er knyttet til hinanden efter arbejdsdelingsprincippet. I en saadan struktur med vertikalt og horisontalt sammenkoblede produktionsled tilkommer der SMV en saerlig vigtig rolle, fordi de har saa stor beskaeftigelsespolitisk betydning. Paa dette omraade er den europaeiske oekonomi behaeftet med mangler. I den aktuelle krise traeder SMV`s specifikke svagheder frem, og problemerne er isaer blevet paafaldende, naar det gaelder leverandoerer af industrielle slutprodukter (f.eks. automobilindustrien og elektroindustrien).

3.3.4.2. For at afhjaelpe disse svagheder og mangler maa der saettes ind paa at fjerne de eksisterende hindringer for markedsadgangen paa det europaeiske indre marked og paa at etablere gunstige rammevilkaar. Hertil hoerer isaer:

- gensidig anerkendelse af tekniske afproevningsattester,

- forbedring af finansieringsvilkaarene gennem et banksystem, som kan og vil lette adgangen til bankkreditter og finansiere risikobehaeftede fremtidsinvesteringer paa gunstige vilkaar. Netop dette er af betydning for innovative smaa og mellemstore virksomheder,

- bistand med udbygning af forretningsforbindelserne paa de internationale markeder (kaution for eksportrisici),

- bedre rammer for formidling af forskningsresultater til SMV,

- fremme af samarbejde og alliancer, samtidig med at konkurrencen opretholdes,

- tilvejebringelse af uddannelses- og videreuddannelsesmuligheder for ledelse og ansatte,

- decentrale kommunikationstjenesteydelser (edb-net) i offentligt regi, som er afpasset efter SMV`s behov.

3.3.5. Sammenkobling af infrastrukturerne paa europaeisk plan

3.3.5.1. OESU udtrykker tilfredshed med, at investeringsprojekterne i foerste raekke skal tage sigte mod skabelse og forbedring af generelle produktionsvilkaar, specielt inden for informationsteknologi, energiforsyning og transport. Dermed vil EU`s indsats primaert blive koncentreret om projekter af »faelles interesse«. OESU understreger, at specielt sammenkoblingen af infrastrukturen repraesenterer en oekonomisk mervaerdi for europaeisk oekonomi. Hvis transaktions- og cirkulationsomkostningerne reduceres, vil produktiviteten stige. Det er OESU`s opfattelse, at en saadan investeringspolitisk offensiv forudsaetter en intelligent policy mix af private og offentlige aktiviteter. OESU konstaterer med beklagelse, at specielt de offentlige investeringer er gaaet tilbage inden for de seneste aar. I nogle medlemslande er de helt nede paa niveauet fra 70`erne.

3.3.5.2. Endvidere paapeger OESU, at den noedvendige sammenkobling af nettene haemmes ikke bare af divergerende politiske rammevilkaar og nationale forskrifter og standarder, men ogsaa af manglende interessesammenfald mellem infrastrukturvirksomhederne (jernbaneselskaber, energi- og telekommunikationsselskaber samt underleverandoervirksomheder). OESU opfordrer Kommissionen, medlemsstaterne og de forskellige telekommuni-kationsvirksomheder til inden for rammerne af en samordnet aktion

- at udvikle de noedvendige tiltag til finansiering af infrastrukturprojekterne (1) (kun en lille del kan finansieres via EF-tilskud) samt,

- hurtigst muligt at tilvejebringe de retlige og tekniske forudsaetninger for systemernes interoperabilitet.

I denne forbindelse boer Det Europaeiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) spille en aktiv rolle. Forslagene fra arbejdsgruppen under kommissaer Henning Christophersen boer hurtigst muligt udmoentes i praksis.

3.3.5.3. Kommissionens forslag i hvidbogen om transportinfrastrukturerne maa hilses velkommen. Den nuvaerende transportinfrastruktur lever i vid udstraekning ikke op til de krav, som maa vaere knyttet til et effektivt indre marked i Europa.

3.3.5.3.1. Kommissionens forslag paa foelgende omraader

- transeuropaeiske net for kombineret transport,

- transeuropaeiske vejnet,

- transeuropaeiske net af indre vandveje,

- transeuropaeiske net for hoejhastighedstog,

- transeuropaeiske net af konventionelle jernbanestraekninger, lufthavne og soehavne,

vil blive taget op af OESU i separate udtalelser.

3.3.5.3.2. Paa baggrund af det enorme investeringsbehov paa transportomraadet mener OESU, at der boer foretages en klar og entydig prioritering. Som afgoerende kriterier boer i den forbindelse gaelde, i hvor hoej grad projekterne bidrager til netsammenkoblingen (isaer lukningen af huller) paa det indre marked og i forhold til tilgraensende tredjelande, samt hvor hurtigt de lader sig gennemfoere.

3.3.5.3.3. Et effektivt europaeisk transportnet maa baseres paa koordinerede principper for den fysiske planlaegning paa det indre marked. Dels maa de vigtigste transportakser identificeres, og dels maa randomraaderne omfattes af infrastrukturnettet. Specielt naar det gaelder hovedtransportakserne maa der drages omsorg for, at effektiviteten ikke gaar ud over miljoehensynet. Derfor boer der baade for person- og godstransportens vedkommende primaert satses paa en udbygning af skinnesystemet. Naar det gaelder massegodstransporten, maa ogsaa udbygningen og forbedringer af de indre vandveje og de noedvendige anlaeg til kysttransport have hoejeste prioritet.

3.3.5.3.4. Det er ligeledes en forudsaetning for en effektiv europaeisk infrastruktur, at det lykkes at kombinere de forskellige transportsystemer optimalt. Isaer for godstransportens vedkommende kan der fortsat konstateres vaesentlige mangler. Det er derfor noedvendigt med en massiv udbygning af omladningsfaciliteterne (godsfordelingscentre) inden for jernbane-, landevejs-, flod- og kanal- samt soe- og lufttransporten, lige som net- og trafikstyringen i offentligt regi boer fremmes.

3.3.5.3.5. OESU gaar ind for, at man i hoejere grad udnytter mulighederne for privat finansiering af transportinfrastrukturer, idet de offentlige budgetters udgiftsmargin jo er begraenset, og delvis private foretagender kan give billigere tilbud. Dog maa der ofte saettes spoergsmaalstegn ved, om private investorer er villige til at paatage sig risikoen ved store transportinfrastrukturprojekter. Hvis disse risici alligevel i sidste ende maa overtages af staten, kan det derfor vaere tvivlsomt, om en privat finansiering i realiteten overhovedet er at foretraekke frem for en offentligt finansieret investering. Endelig maa det omhyggeligt undersoeges, paa hvilke omraader en privat finansiering af infrastrukturinvesteringer kan taenkes at stride mod maalsaetningen om et geografisk daekkende udbud af infrastrukturer til en pris, der er overkommelig for saavel mindre virksomheder som for den enkelte borger.

3.3.5.4. Der endnu lang vej tilbage, naar det gaelder sammenkoblingen af nettene paa energiinfrastrukturomraadet. Dette gaelder isaer elektricitets- og gasnettene. AArsagen er, at strukturerne udviser store forskelle fra medlemsstat til medlemsstat.

3.3.5.4.1. Kommissionen paapeger med rette i hvidbogen, at det i mindre grad er finansieringen end administrative begraensninger fra medlemsstaternes side, som spaender ben for udviklingen af energinettene. Dette gaelder import- og eksportrettigheder, transportmonopoler og de begraensede muligheder for bygning og udnyttelse af elektricitets- og gasnet.

3.3.5.4.2. Disse spoergsmaal er allerede blevet behandlet af OESU i flere tidligere udtalelser, senest i udtalelsen af 27. januar 1993 om Kommissionens to forslag til direktiv om faelles regler for det indre marked for elektricitet og naturgas (1). I denne udtalelse understreger OESU, at der sideloebende med en EF-omspaendende organisatorisk aendring inden for el- og gassektoren maa ske en udvikling af energi-infrastrukturerne og sammenkoblingssystemerne, og at der ydermere maa foretages en passende harmonisering af medlemsstaternes energipolitik samt af de finansielle, beskatningsmaessige og miljoemaessige regelsaet, som er gaeldende for disse to sektorer.

3.3.5.4.3. OESU er for oejeblikket ved at udarbejde en initiativudtalelse med henblik paa at vurdere, om det er hensigtsmaessigt at foreslaa EU-institutionerne og den regeringskonference, som skal forberede traktatrevisionen i 1996, at medtage et saerskilt kapitel om energipolitikken, hvori man ikke blot kan fastlaegge grundelementerne i en faelles politik paa dette omraade, men ogsaa laegge op til den noedvendige harmonisering af andre aspekter af medlemsstaternes energipolitik. Denne politik skal have til formaal at sikre dels forsyningssikkerheden i alle regioner og dels overkommelige priser ogsaa for de mindre forbrugere (SMV og private husholdninger); den skal ligeledes tage hoejde for kravene om miljoebeskyttelse og foere til en indbyrdes tilnaermelse af EU-landenes energipriser.

3.3.5.4.4. Uden at ville foregribe udfaldet af denne debat er det OESU`s opfattelse, at en central maalsaetning paa dette omraade maa bestaa i at tilvejebringe rammevilkaar, som saetter el- og gasselskaberne i stand til at foretage de investeringer, som er noedvendige for en forstaerket udbygning af de transnationale net.

3.3.5.4.5. Det gaelder nu om at opstille en prioritetsfoelge for de enkelte projekter, saa man ved at fjerne konkrete flaskehalse kan opnaa en gradvis forbedring af energinettene. Etableringen af transnationale europaeiske energiselskaber kunne give vigtige impulser til skabelsen af europaeiske energinet.

3.3.5.4.6. Kommissionen har fremsat to forslag til Raadets beslutning dels om et saet retningslinjer for transeuropaeiske net paa energiomraadet og dels om en raekke aktioner med henblik paa at skabe gunstigere vilkaar for udbygningen af transeuropaeiske net paa energiomraadet. OESU henviser i denne forbindelse til bemaerkningerne i sin udtalelse af 27. april 1994 om disse to spoergsmaal.

3.3.5.5. Med hensyn til investeringer laegger hvidbogen med rette saerlig vaegt paa, at der hurtigst muligt udvikles en infrastruktur for telekommunikation. De strategiske projekter vedroerer telenettenes tre indbyrdes afhaengige »niveauer«:

- indbyrdes forbundne avancerede net,

- generelle elektroniske tjenester,

- applikationer.

Det er formaalet at etablere et »faelles datakommunikationsnet«, og med henblik herpaa skal de nationale digitalnet, ligesom telefonnettet, forbindes indbyrdes og styres paa en koheraent maade. EU`s opgave vil frem for alt bestaa i at fjerne hindringer af generel art, herunder problemer vedroerende industriel ophavsret, sikkerhed, uddannelse, beskyttelse af privatlivets fred osv. Endvidere maa man stoette forsknings- og udviklingsprojekter samt gennemfoerlighedsundersoegelser; finansieringen skal lettes gennem laanegarantier og rentegodtgoerelser. Under iagttagelse af politiske rammevilkaar (databeskyttelse, bred forsyning) skal liberaliseringen af basisinfrastrukturen paa telekommunikationsomraadet saettes i hoejsaedet.

3.3.5.5.1. OESU bifalder, at Kommissionen laegger saa stor vaegt paa informationsteknologierne, idet op-splitningen af markederne samt de utilstraekkelige muligheder for at sammenkoble de nationale net og faa dem til at arbejde sammen fortsat goer det umuligt at udnytte stordriftsfordelene fuldt ud og etablere en informationsinfrastruktur, som daekker hele Faellesskabet. Ved hjaelp af informationsteknologierne

- bliver det muligt at fremskynde strukturomlaegninger inden for industrien og servicesektoren: som et ioejnefaldende eksempel kan naevnes nedbrydningen af de tidligere saa stive graenser mellem teknik og arbejde, som var et produkt af forgangne tiders traditionelle teknik. Indfoerelsen af informationsteknologi betyder, at arbejdsvilkaar, job-indhold og kvalifikationskrav nu i hoej grad bestemmes af den maade, arbejdet organiseres paa,

- kan der opnaas et nyt blandingsforhold mellem industri og tjenesteydelser (saavel produktions- som forbrugsrelaterede tjenesteydelser),

- paavirkes og fremmes det regionale udviklingspotentiale,

- udvides den potentielle adgang til uddannelse og kultur.

3.3.5.5.2. Denne proces skal imidlertid gives konkret form. Forskning og isaer udvikling laegges an paa, at informationsteknikken paa et tidligt stadium integreres i miljoe-, energi- og transportpolitikken. Paa denne maade kan processerne goeres mere miljoevenlige.

Etableringen af en informationsinfrastruktur, som daekker hele Europa, maa forventes at influere paa beskaeftigelsen i to retninger: inden for produktionen af hardware, hvor digitaliseringen har revolutioneret produktionsteknikkerne, maa der paaregnes en nedgang i beskaeftigelsen; til gengaeld kan beskaeftigelsen ventes at vokse inden for software og tjenesteydelser. Under alle omstaendigheder maa der drages omsorg for, at personer beskaeftiget inden for disse sektorer - eventuelt med tele-distancearbejde - er omfattet af social sikring.

3.3.5.5.3. Endelig maa der i forbindelse med de nye informationsteknologier peges paa noedvendigheden af teknologisk konsekvensvurdering og specielt paa sikringen af det enkelte menneskes selvbestemmelsesret paa data-omraadet.

Da det haster med at traeffe foranstaltninger paa informationsinfrastrukturomraadet, tilslutter OESU sig tanken om at nedsaette en arbejdsgruppe. OESU forventer, at arbejdsgruppens forslag hurtigt omsaettes til praksis.

3.3.5.6. En dynamisk industriel udvikling vil kun foere i den rigtige retning, hvis den harmonerer med det strategiske princip om en »baeredygtig udvikling«. Private og offentlige investeringer paa miljoeomraadet kan paa den maade bidrage til sikring af konkurrenceevne, vaekst og beskaeftigelse.

3.3.5.6.1. Investeringsprojekterne maa isaer koncentreres om foelgende:

- en grundforskning med fokus paa miljoevenlige omraader som f.eks. fornyelige energikilder, recycling, nye materialer og en bedre systematik i overfoerslen af forskningsresultater i produktudviklingen,

- fremme af udviklingen af nye, renere teknologier, som isaer opfylder kriterierne

hoej energiudnyttelsesgrad,

lav raastofintensitet,

laengere produktholdbarhed,

bedre procesteknikker,

- ivaerksaettelse af investeringsprojekter paa vigtige aktionsomraader som transport, energi og affaldsoekonomi.

3.3.5.6.2. De miljoepolitiske tiltag skal udformes som en integrerende del af den udvidelse af de transeuropaeiske net, som hvidbogen slaar til lyd for. Isaer paa transportomraadet er der behov for en nyprioritering, saaledes at man ikke laengere blot soeger at tilpasse vejnettet til de voksende trafikstroemme, men i stedet fokuserer paa principperne om begraensning, omlaegning og optimering af trafikken, uden at den paakraevede fleksibilitet gaar tabt.

3.3.5.6.3. Det skorter ikke paa miljoe- og infrastrukturpolitiske projekter, som ligger klar til gennemfoerelse. OESU kraever, at isaer foelgende forslag snarest foeres ud i livet:

- Der boer foretages en kapacitetsudvidelse inden for de offentlige transportmidler.

- Der boer hurtigst muligt saettes gang i investeringerne mht. recycleringsanlaeg, fornyelse af vandforsyningssystemerne, byernes kloaksystemer og rensningen af Middelhavet og OEstersoeen. Faktisk er der her i vid udstraekning ogsaa tale om bygge- og anlaegsarbejder, som hurtigt ville faa en direkte beskaeftigelsesskabende effekt.

- Energispareideer boer realiseres paa bolig- og produktionsomraadet. Isaer ved varmeisoleringstiltag og boligrenovering (isoleringsforanstaltninger) kan der hurtigt opnaas energibesparelser, og en maerkbar beskaeftigelseseffekt kan paaregnes.

3.3.5.6.4. For at imoedegaa det aktuelle misforhold mellem knapheden paa naturlige ressourcer og ressourceforbruget maa der indfoeres nye former for stimuli og styringsmekanismer. Paa denne maade skal det sikres,

- at markedspriserne afspejler de faktiske omkostninger ved ressourceforbruget, miljoebelastningen og naturoedelaeggelsen (den noedvendige internalisering af de eksterne omkostninger),

- at forbruget af naturlige ressourcer paalaegges afgifter, mens skattebyrden ved anvendelsen af menneskelig arbejdskraft lettes. Desuden henviser OESU til sin udtalelse om en CO2- og energiafgift (1),

- at man ad teknologisk vej saetter ind paa at erstatte ressourceforbruget og/eller giver oekonomisk tilskyndelse til ressourcebesparelser,

- at producenter og leverandoerer faar en oekonomisk interesse i miljoevenlig produktion og produktudvikling. Dette kan man bl.a. fremhjaelpe ved at knytte udtrykkelige miljoebetingelser til indgaaelsen af offentlige kontrakter.

3.3.6. For en europaeisk forsknings- og teknologipolitik

Den udtrykkelige satsning paa forskning og udvikling er endnu en hjoernesten i hvidbogens industripolitiske strategi. Efter OESU`s opfattelse er denne satsning korrekt. Kommissionen peger paa en raekke traditionelle mangler i denne sektor og naevner isaer

- den utilstraekkelige ressource-allokering, dvs. de finansielle »flaskehalse«,

- den manglende koordinering af saavel de nationale som de virksomheds- og branchestyrede F& U-projekter,

- den utilstraekkelige omsaetning af forskningsresultater i markedsduelige udviklingsprojekter.

3.3.6.1. OESU skal isaer pege paa foelgende presserende opgaver:

- at forbedre overfoerslen af forskning til virksomhederne, specielt SMV,

- at etablere en taettere kobling mellem F& U og markedsklar produktion (en traditionel svaghed sammenlignet med isaer de oestasiatiske konkurrenter),

- at koordinere EU`s og medlemsstaternes F& U-programmer og -projekter,

- paa et tidligt stadium at involvere brugerne (kunderne) og producenterne (arbejdstagerne) i udviklingen af nye teknologier og i de teknologiske konsekvensvurderinger, saa man rettidigt faar indblik i de sociale og oekologiske foelgevirkninger.

3.3.6.2. De aendrede verdenspolitiske og samfundsmaessige rammevilkaar samt den voksende trussel mod miljoeet har skabt opmaerksomhed omkring paatraengende nye samfundsmaessige behov og noeden i bestemte geografiske omraader. Hvidbogen peger isaer paa saadanne »nye sociale behov« paa omraaderne

- miljoe,

- sundhed,

- kultur.

3.3.6.3. Udfordringerne i bestemte regioner anskueliggoeres af problemerne i den s.k. Tredje Verden og oesteuropa. I begge tilfaelde maa saavel innovationsproblematikken som spoergsmaalet om teknologioverfoersel tages op til revurdering. Der er et paatraengende behov for at formulere og gennemfoere passende strategier.

3.3.6.4. OESU bifalder Kommissionens afgoerelse af 16. marts 1994 (2) om en »Europaeisk forsamling for videnskab og teknologi«, som skal bistaa Kommissionen ved vurderingen af virkningerne af den videnskabelige og teknologiske udvikling for oekonomi og samfund, og forventer, at ogsaa arbejdsmarkedets parter vil blive repraesenteret heri.

3.3.7. For en videreudvikling af den europaeiske regionalpolitik

OESU paapeger, at der i strukturtilpasningspolitikken hidtil ikke er blevet taget tilstraekkeligt hoejde for industripolitikkens regionale dimension. Det er ikke nok at fremme virksomhedernes konkurrenceevne, hvis man vil fremme den industrielle udvikling i regioner med et udviklingsefterslaeb og opfylde de sociale krav. Kommissionen maa derfor med stoerre eftertryk tage hoejde for disse mindre udviklede regioners interesser i sin industripolitiske strategi og involvere dem i beslutningsprocessen paa en mere overbevisende maade. Blot at henvise til EU`s strukturfonde raekker ikke.

3.3.7.1. OESU mener, at der foruden de horisontale foranstaltninger, som skal lette strukturomlaegningerne og styrke virksomhedernes tilpasningsevne, fortsat maa vaere plads til industripolitiske tiltag, som kan bidrage til at fremme de noedvendige tilpasningsprocesser i (regionale og branchemaessige) problemomraader og afboede sociale foelgevirkninger af strukturomlaegninger ved hjaelp af passende og indbyrdes koordinerede overgangsforanstaltninger. En saadan politik maa bl.a. omfatte

- en balancesoegende regionalpolitik, som styrker mindre udviklede regioners potentiale og udviklingskapacitet,

- en balancesoegende regionalpolitik til stoette for regioner med oekonomiske strukturtilpasningsproblemer,

- foranstaltninger til afhjaelpning af social belastning foraarsaget af strukturkriser eller rationalisering.

OESU foreslaar i denne sammenhaeng, at der med henblik paa at lette den strukturelle tilpasning ivaerksaettes indu-stripolitiske »faellesskabsinitiativer« (1), som skal finansieres via strukturfondene. Hertil hoerer ogsaa maalrettede foranstaltninger til fordel for graenseregioner med tilpasningsproblemer.

3.4. Dialog med de oekonomiske og sociale interessegrupper med henblik paa reformer til fremme af »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse«

3.4.1. Det ville vaere en fatal misforstaaelse at tro, at disse store udfordringer kan tackles helt uden hensyntagen til, hvad der maatte kunne opstaa af arbejdsmarkedskonflikter. En fremtidsorienteret industriel strategi forudsaetter, at innovationsprocesserne organiseres paa alle niveauer (virksomhed, region, land, Union), og tilsvarende maa der foeres en dialog paa disse niveauer. Dialogen og eventuelt forhandlingerne mellem de oekonomiske og sociale interessegrupper kraever imidlertid kompromisvilje hos alle parter, og denne dialog maa finde sted paa alle niveauer. Hvad der sker paa europaeisk plan, har kun betydning som en udbygning af dialogen paa regionalt og nationalt plan. De institutionelle rammevilkaar for denne dialog er endnu ikke til stede i fuldt omfang.

3.4.2. Det maa hilses velkommen, at »dialogen paa arbejdsmarkedet« er blevet retligt forankret i den aftale om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som indgaar i den nye traktat om Den Europaeiske Union. Dermed er der isaer paa det socialpolitiske omraade tilvejebragt en mulighed for at etablere forbindelser mellem arbejdstager- og arbejdsgiversammenslutningernes europaeiske paraplyorganisationer.

3.4.3. Denne »dialog paa arbejdsmarkedet« kan udbygges med en branchedialog, hvor der fra branchens side udtrykkes oenske om det. For at kunne leve op til de industripolitiske udfordringer er det noedvendigt med samraad og forhandlinger i de enkelte virksomheder og brancher. Specielt i de grene af industrien, som er taet sammenknyttede paa europaeisk plan (elektronikindustrien, den kemiske industri, automobilindustrien, de maritime industrier), er det paakraevet at etablere en branchedialog mellem arbejdsgiver- og arbejdstagersiden. Denne dialog skal saette skub i de noedvendige innovationsprocesser paa grundlag af gensidig forstaaelse. I denne forbindelse tilkommer der de store »europaeiske virksomheder« en central rolle.

3.4.4. Der er en lang raekke problemfelter, hvor det ikke er nok bare at involvere de »traditionelle« arbejdsmarkedsparter. Mange andre oekonomiske og sociale interessegrupper besidder kompetence og repraesentativitet og kan - hvor de er direkte beroert - spille en ansvarsfuld rolle ogsaa paa europaeisk plan. Der taenkes her isaer paa repraesentanter for SMV, landbrug, forbruger- og miljoeorganisationer samt videnskaben.

4. Konklusioner

4.1. Med henblik paa en europaeisk industripolitisk strategi indebaerer den europaeiske oekonomi- og samfundsmodel

- en styrkelse af produktiviteten isaer ved at oege og udnytte innovationspotentialet,

- orientering af industrien i retning af en »baeredygtig udvikling« og

- fremme af organisations- og beslutningsprocesser med deltagelse af alle beroerte parter.

4.2. For at saette europaeisk industri - rygraden i den europaeiske samfundsoekonomi - i stand til at klare sig i den skaerpede konkurrence paa verdensplan, maa politikerne og organisationerne klart indvarsle en »ny begyndelse«.

4.2.1. I centrum maa umiddelbart staa konkretiseringsprogrammet for den handlingsplan for private og offentlige investeringer, som der blev truffet beslutning om paa topmoedet i Bruxelles (10.-11. december 1993). I den forbindelse maa der laegges afgoerende vaegt paa en samordnet aktion fra medlemsstaternes side i retning af at konkretisere infrastrukturprojekter af saerlig interesse for Faellesskabet, saaledes som de er beskrevet i hvidbogen. Med udgangspunkt i Kommissionens forslag boer Raadet ved sine afgoerelser sikre:

- at der fastlaegges infrastrukturprojekter, som kan yde et saerligt bidrag til sammenkobling af nettene paa basis af nationale delprogrammer,

- at man hurtigst muligt udsondrer og tilvejebringer de retlige og tekniske forudsaetninger for, at systemerne kan fungere sammen,

- at man primaert satser paa projekter, som kan realiseres hurtigt, og som kan faa saerlig betydning for beskaeftigelsen,

- at der fastlaegges en klar tidsplan.

Paa grundlag heraf skal medlemsstaterne i samarbejde med de virksomheder, som isaer opererer paa infrastrukturomraadet (jernbane-, telekommunikations- og energiselskaber), fremskaffe finansielle midler som supplement til EF-stoetten og sikre vilkaar, som aktivt tilskynder private investorer til at yde det noedvendige bidrag.

4.2.2. En oeget og mere effektiv udnyttelse af innovationspotentialet forudsaetter, at samfundet stiller sig aabent over for teknologiske fornyelser og er rede til at acceptere dem. Det er paakraevet med en aaben og demokratisk debat med de offentlige instanser, Kommissionen, regeringerne og de regionale myndigheder paa forskellige niveauer som ansvarlige deltagere.

4.2.2.1. Mere specifikt foreslaar OESU, at der oprettes et »Europaeisk Innovationsraad« bestaaende af fremtraedende videnskabs-, erhvervs- og fagforeningsfolk.

4.2.2.2. Dette ekspertraad skal afgive udtalelser om industribranchernes innovationsevne og deres markedsposition paa forskningsintensive teknologiomraader og evaluere virkningerne af innovations- og teknologipolitiske tiltag. Desuden skal ekspertraadet bidrage til at mobilisere innovationsevnen inden for forskning og videnskab, naar det gaelder om at tackle oekonomiske, sociale og oekologiske udfordringer.

4.2.3. Mange europaeiske borgere har mistet tiltroen til, at der kan komme noget reelt ud af EU-politikken. OESU forventer, at Det Europaeiske Raad paa Korfu traeffer konkrete beslutninger. Kompetencestridighederne maa skubbes i baggrunden. Det afgoerende er, at de vedtagne foranstaltninger fungerer efter hensigten.

4.2.4. Den Europaeiske Unions handleevne maa ogsaa komme til udtryk paa internationalt plan. Med udgangspunkt i finans-, oekonomi- og arbejdsministrenes samtaler i Detroit og paa grundlag af Det Europaeiske Raads beslutninger paa Korfu maa Unionen yde et overbevisende bidrag til beskaeftigelsespolitikken paa det internationale oekonomiske topmoede i Napoli.

Bryssel, den 1. juni 1994.

Susanne TIEMANN

Formand for

Det OEkonomiske og sociale Udvalg

(1) Formandskabets konklusioner, Det Europaeiske Raad, 10.-11. december 1993 i Bruxelles.

(2) Begrebet industri medomfatter i denne udtalelse ogsaa de servicesektorer som f.eks. banker, forsikringsvirksomheder, transport, telekommunikation og handel, hvis aktiviteter er rettet mod fremstillingserhvervene.

(3) Hvidbogen, punkt 2.2.

(4) Angaaende denne sammenligning henviser OESU til rapporten »Manufacturing Productivity«, McKinsey Global Institute, Washington D.C., October 1993.

(5) Hvidbogen, punkt 2.3 b).

(6) Jf. Michael E. Porters bog om nationale konkurrencefordele.

(7) Jf. MIT`s studie over automobilindustrien.

(8) Hvidbogen, punkt 2.3 b).

(9) Jf. udtalelse fra Sektionen for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspoergsmaal om de sociale aspekter af hvidbogen om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse« (OESU 752/94 - ordfoerer: Burnel).

(10) Jf. udtalelse fra Sektionen for OEkonomiske, Finansielle og Monetaere Spoergsmaal om de oekonomiske og finansielle elementer i hvidbogen om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse« (OESU 750/94 - ordfoerer: Romoli).

(11) Jf. OESU`s udtalelse, EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990, s. 151.

(12) Jf. udtalelsen fra Sektionen for Social-, Familie-, Uddannelses- og Kulturspoergsmaal om de sociale aspekter af hvidbogen om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse«.

(13) OESU`s udtalelse af 27. 11. 1991, EFT nr. C 40/31 af 17. 2. 1992.

(14) Jf. udtalelsen fra Sektionen for OEkonomiske, Finansielle og Monetaere Spoergsmaal om de oekonomiske og finansielle elementer i hvidbogen om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse« og udtalelsen om Kommissionens »Forslag til Raadets forordning (EF) om generelle regler for Faellesskabets finansielle stoette inden for transeuropaeiske net«.

(15) EFT nr. C 73 af 15. 3. 1993, s. 31.

(16) JF. OESU`s udtalelse af 24. 2. 1993, EFT nr. C 108 af 19. 4. 1993, s. 20.

(17) Jf. EFT nr. L 98 af 16. 4. 1994, s. 34.

(18) Jf. udtalelse fra OESU`s Sektion for Regionaludvikling og Fysisk Planlaegning om foelgende:

»EF-initiativernes fremtid under strukturfondene«

»Faellesskabsinitiativ for byomraader (URBAN)«

»EF-initiativ til modernisering af tekstil- og beklaedningsindustrien i Portugal«

(dok. OESU 761/94).