[pic] | EUROPA-KOMMISSIONEN |

Bruxelles, den 21.12.2010

KOM(2010) 765 endelig

2010/0369 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. .../...

om ophævelse af forældede rådsretsakter

BEGRUNDELSE

En række retsakter, der blev vedtaget i løbet af de seneste årtier, er ikke mere relevante, men de er fortsat gældende. De er blevet forældet, fordi de havde midlertidig karakter, eller deres indhold er blevet overtaget af efterfølgende retsakter. En lang række foranstaltninger i forbindelse med nye medlemsstaters tiltrædelse er blevet forældet efter landenes tiltrædelse. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen blev i deres interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning enige om, at EU-lovgivningen bør ajourføres og koncentreres ved at ophæve retsakter, der ikke mere anvendes[1]. Retsakter, der ikke mere er relevante, bør fjernes fra gældende EU-ret, så denne bliver mere gennemsigtig og utvetydig.

Kommissionen har taget en række tiltag til at fjerne forældet lovgivning fra gældende EU-ret, dels gennem den traditionelle ophævelsesprocedure, dels ved at erklære de pågældende kommissionsretsakter for forældede. Kommissionen har udpeget en række rådsretsakter om den fælles landbrugspolitik, der er baseret på traktatens artikel 207 (tidligere artikel 133), og som ikke mere har nogen praktisk betydning, men fortsat er formelt gældende. Kommissionen har ikke beføjelse til at erklære rådsretsakter for forældede. Af hensyn til retssikkerheden foreslår Kommissionen, at Rådet ophæver de i forslaget nævnte retsakter.

2010/0369 (COD)

Forslag til

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. .../...

om ophævelse af forældede rådsretsakter

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR –

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen[2],

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg[3],

efter den almindelige lovgivningsprocedure[4] og

ud fra følgende betragtninger:

1. Større gennemsigtighed i EU-lovgivningen er et væsentligt led i den strategi for bedre lovgivning, som EU-institutionerne er i gang med at gennemføre. I den forbindelse bør retsakter, som ikke længere har nogen egentlig virkning, fjernes fra gældende lovgivning.

2. Nedenstående retsakter om den fælles handelspolitik er blevet forældede, selv om de formelt fortsat gælder:

3. Rådets forordning (EØF) nr. 1471/88 af 16. maj 1988 om importordningen for søde kartofler og maniokstivelse til bestemte anvendelsesformål og om ændring af forordning (EØF) nr. 2658/87 om Told- og Statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif[5] er blevet irrelevant, da dens virkninger er blevet overtaget af efterfølgende retsakter.

4. Rådets forordning (EØF) nr. 478/92 af 25. februar 1992 om åbning af et årligt fællesskabskontingent for hunde- og kattefoder, i pakninger til detailsalg, henhørende under KN-kode 2309 10 11, og et årligt fællesskabskontingent for fiskefoder, henhørende under KN-kode 2309 90 41, med oprindelse i og indført fra Færøerne[6] skulle åbne et toldkontingent for 1992 og er derfor blevet irrelevant.

5. Rådets forordning (EØF) nr. 3125/92 af 26. oktober 1992 om ordningen for indførsel til Fællesskabet af fåre- og gedekød med oprindelse i Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Slovenien, Montenegro og Serbien samt i den tidligere jugoslaviske republik Makedonien[7] vedrørte en midlertidig situation og er derfor blevet irrelevant.

6. Rådets forordning (EF) nr. 2184/96 af 28. oktober 1996 om indførsel af ris fra Egypten[8] indrømmede toldnedsættelse som følge af en international aftale, der efterfølgende blev erstattet af en anden aftale med Egypten, og er derfor blevet irrelevant.

7. Rådets forordning (EF) nr. 2398/96 af 12. december 1996 om åbning af et toldkontingent for kalkunkød med oprindelse i og indført fra Israel som fastsat i associeringsaftalen og interimsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Staten Israel[9] er blevet irrelevant, da den var baseret på en associeringsaftale undertegnet i 1995, som efterfølgende blev erstattet af en associeringsaftale, der trådte i kraft den 1. januar 2010, og som fastsatte nye toldkontingenter.

8. Rådets forordning (EF) nr. 1722/1999 af 29. juli 1999 om indførsel af klid og andre restprodukter fra sigtning, formaling og anden bearbejdning af visse kornarter med oprindelse i Algeriet, Marokko og Egypten og indførsel af hård hvede med oprindelse i Marokko[10] er blevet irrelevant, da den var et midlertidigt instrument for perioden forud for ikrafttrædelsen af associeringsaftalerne med Algeriet, Marokko og Egypten, som fandt sted i mellemtiden.

9. Rådets forordning (EF) nr. 2798/1999 af 17. december 1999 om fastsættelse af almindelige regler for import af olivenolie med oprindelse i Tunesien for perioden fra den 1. januar til den 31. december 2000 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 906/98[11] indførte en foranstaltninger, der kun skulle anvendes i 2000, og er derfor blevet irrelevant.

10. Rådets forordning (EF) nr. 215/2000 af 24. januar 2000 om videreførelse i 2000 af foranstaltningerne i forordning (EF) nr. 1416/95 om visse indrømmelser i form af EF-toldkontingenter i 1995 for visse forarbejdede landbrugsprodukter[12] vedrørte kun år 2000 og er derfor blevet irrelevant.

11. Rådets afgørelse 2004/910/EF af 26. april 2004 om indgåelse af aftalerne i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og på den ene side Barbados, Belize, Republikken Congo, Republikken Côte d'Ivoire, Fiji, Den Kooperative Republik Guyana, Jamaica, Republikken Kenya, Republikken Madagaskar, Republikken Malawi, Republikken Mauritius, Saint Christopher og Nevis, Republikken Surinam, Kongeriget Swaziland, Den Forenede Republik Tanzania, Republikken Trinidad og Tobago, Republikken Uganda, Republikken Zambia og Republikken Zimbabwe og på den anden side Republikken Indien om garanterede priser for rørsukker i leveringsperioderne 2003/2004 og 2004/2005[13] var af midlertidig karakter og er derfor blevet irrelevant.

12. Rådets forordning (EF) nr. 1923/2004 af 25. oktober 2004 om visse indrømmelser over for Schweiz i form af EF-toldkontingenter for visse forarbejdede landbrugsprodukter[14] indførte en foranstaltning, der skulle anvendes fra den 1. maj til den 31. december 2004, og er derfor blevet irrelevant.

13. Rådets afgørelse 2007/317/EF af 16. april 2007 om fastlæggelse af Fællesskabets holdning i Det Internationale Kornråd for så vidt angår forlængelsen af konventionen om kornhandel af 1995[15] er blevet irrelevant, da dens virkninger er blevet overtaget af efterfølgende retsakter.

14. Nedenstående retsakter vedrørende visse lande er blevet forældede efter disse landes tiltrædelse af Den Europæiske Union:

15. Rådets afgørelse 98/658/EF af 24. september 1998 om indgåelse af tillægsprotokollen til interimsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og Det Europæiske Atomenergifællesskab på den ene side og Republikken Slovenien på den anden side om handel og handelsanliggender og til Europaaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Republikken Slovenien på den anden side[16].

16. Rådets forordning (EF) nr. 278/2003 af 6. februar 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Polen[17].

17. Rådets forordning (EF) nr. 999/2003 af 2. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Ungarn og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Ungarn[18].

18. Rådets forordning (EF) nr. 1039/2003 af 2. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Estland og for udførsel af visse landbrugsprodukter til Estland[19].

19. Rådets forordning (EF) nr. 1086/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Slovenien og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Slovenien[20].

20. Rådets forordning (EF) nr. 1087/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Letland og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Letland[21].

21. Rådets forordning (EF) nr. 1088/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Litauen og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Litauen[22].

22. Rådets forordning (EF) nr. 1089/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Slovakiet og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Slovakiet[23].

23. Rådets forordning (EF) nr. 1090/2003 af 18. juni 2003 om autonome og midlertidige foranstaltninger for indførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter med oprindelse i Tjekkiet og for udførsel af visse forarbejdede landbrugsprodukter til Tjekkiet[24].

24. Af hensyn til retssikkerheden og klarheden bør disse forældede retsakter ophæves –

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Forordning (EØF) nr. 1471/88, (EØF) nr. 478/92, (EØF) nr. 3125/92, (EF) nr. 2184/96, (EF) nr. 2398/96, (EF) nr. 1722/1999, (EF) nr. 2798/1999, (EF) nr. 215/2000, (EF) nr. 278/2003, (EF) nr. 999/2003, (EF) nr. 1039/2003, (EF) nr. 1086/2003, (EF) nr. 1087/2003, (EF) nr. 1088/2003, (EF) nr. 1089/2003, (EF) nr. 1090/2003, (EF) nr. 1923/2004 og afgørelse 98/658/EF, 2004/910/EF og 2007/317/EF ophæves.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i […], den

På Europa-Parlamentets vegne På Rådets vegne

Formand Formand [pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] EUT C 321 af 31.12.2003, s. 1.

[2] EUT C […] af […], s. […].

[3] EUT C […] af […], s. […].

[4] EUT C […] af […], s. […].

[5] EFT L 134 af 31.5.1988, s. 1.

[6] EFT L 55 af 29.2.1992, s. 2.

[7] EFT L 313 af 30.10.1992, s. 3.

[8] EFT L 292 af 15.11.1996, s. 1.

[9] EFT L 327 af 18.12.1996, s. 7.

[10] EFT L 203 af 3.8.1999, s. 16.

[11] EFT L 340 af 31.12.1999, s. 1.

[12] EFT L 24 af 29.1.2000, s. 9.

[13] EUT L 391 af 31.12.2004, s. 1.

[14] EUT L 331 af 5.11.2004, s. 9.

[15] EUT L 119 af 9.5.2007, s. 30.

[16] EFT L 314 af 24.11.1998, s. 6.

[17] EUT L 42 af 15.2.2003, s. 1.

[18] EUT L 146 af 13.6.2003, s. 10.

[19] EUT L 151 af 19.6.2003, s. 1.

[20] EUT L 163 af 1.7.2003, s. 1.

[21] EUT L 163 af 1.7.2003, s. 19.

[22] EUT L 163 af 1.7.2003, s. 38.

[23] EUT L 163 af 1.7.2003, s. 56.

[24] EUT L 163 af 1.7.2003, s. 73.