* it 
ir ir 
it tir KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
Bruxelles, den 15.04.1997 
KOM(97)151 endelig udg. 
i« 
I* MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
EU-AKTIVITETER INDEN FOR FORSKNING OG 
TEKNOLOGISK UDVIKLING: 
5-ARS EVALUERING 
AF DEN 
EUROPÆSKE UNIONS 
FTU-RAMMEPROGRAMMER 
* EKSPERTPANELETS RAPPORT 
* KOMMISSIONENS BEMÆRKNINGER 
MARTS 1997 

Ifølge afgørelserne om det fjerde rammeprogram og om 
rammeprogrammet for Euratom skal uKommissionen lade 
uafhængige sagkyndige eksperter foretage en ekstern evaluering 
af forvaltningen og gennemførelsen af Fællesskabets aktioner i 
løbet af de fem år, der går forud for evalueringen. Den 
meddeler resultatet af evalueringen og sine konklusioner 
forsynet med bemærkninger hertil til Europa-Parlamentet, Rådet 
og Det Økonomiske og Sociale Udvalg, inden den forelægger sit 
forslag til næste rammeprogram ". 
Kommissionen forelægger rapporten udarbejdet af et uafhængigt 
ekspertpanel på højt niveau (Del A). Rapporten, som også 
medtager den endelige evaluering under det tredje 
rammeprogram, indeholder en strategisk vurdering på højt 
niveau og en række tilsvarende anbefalinger. De opfattelser, der 
kommer til udtryk i rapporten, er ekspertpanelets og fremsat 
under deres ansvar. 
Del B indeholder Kommissionens bemærkninger til 
Ekspertpanelets anbefalinger. 
1 Afgørelse nr. 1110/94/EF. 
2 Afgørelse nr. 94/268/Euratom. 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
DEL A: KKSPIWITANIOI -I/I S KAITOKT I 
DET FEMÅRLIGE EVALUERINGSPANEL 3 
PÅ TIDE AT FORETAGE ET NYT SPRING FREMAD 7 
RESUMÉ OG HENSTILLINGER 9 
1. INDLEDNING 17 
2. PANELETS FREMGANGSMÅDE 19 
3. EVALUERING AF RAMMEPROGRAMMET I DE FORLØBNE 5 ÅR 20 
4. CENTRALE OMRÅDER, HVOR DER BØR FORETAGES ÆNDRINGER 20 
4.1 Programstrategi 20 
4.1.1 Relevans 21 
4.1.2 Europæisk merværdi 21 
4.2 De lovgivningsmæssige og forvaltningsmæssige rammer 23 
4.2.1 Baggrunden for det lovgivningsmæssige problem 23 
4.2.2 Nye lovgivningsmæssige rammer 23 
4.2.3 Kommissionens programprocedurer 25 
4.2.4 Overvågning og evaluering af programmerne 26 
4.2.5 Intellektuelle ejendomsrettigheder og patenter 26 
4.3 Fremgangsmåde i forbindelse med implementeringen af det nye ramme program ...27 
4.3.1 Formidling af teknologi 27 
4.3.2 De små og mellemstore virksomheder 28 
4.3.3 EUREKA 28 
4.3.4 Avancerede, europæiske virtuelle institutter 28 
4.3.5 En systemmetode 29 
4.3.6 Brug af artikel 130 K, Log N 29 
4.3.7 Det Fælles Forskningscenter 30 
4.4 Programbalance 30 
4.4.1 Grundforskning og anvendt forskning 30 
4.4.2 Tematiske og aktivitetsbaserede programmer 31 
4.4.3 Ekstern balance 32 
BILAG: RAMMEPROGRAMMETS RELEVANS, 
EFFEKTIVITET OG VIRKNINGER I DE SENESTE 5 ÅR 33 
Tabel 1 : Det tredje og det fjerde rammeprogram 45 
Tabel 2: Særprogrammer under det fjerde rammeprogram og 
Iïuratom-rammeprogrammet 46 
Tabel 3:Forpligtelser for EU's FTU-aktivitcter 47 
DEUB: KOMMISSIONENS BEMÆRKNINGER 49 
in 

*r i' ; >.*>/ 
•M 
DELA 
5-ARS EVALUERING 
AF 
DEN EUROPÆSKE UNIONS 
FTU-RAMMEPROGRAMMER 
UDARBEJDET AF 
ET UATHÆNGIGT PANEL 
LEDET AF 
VICOMTE E. DAVIGNON 
Februar 1997 
r "'<• «. - "V *'t *-<#» 

REPORT OF THE FRAMEWORK PROGRAMMES 
5-YEAR ASSESSMENT PANEL 
We, the undersigned, the Framework Programmes 5-Year Assessment Panel, are pleased to 
present our Report to the European Commission. 
Viscount Etienne Davignon (Belgium) - Chairman of the Panel, 
President of the Société Générale de Belgique, 
Former European Commission Vice-President for 
Research and Industry 
Prof. Angelo Airaghi (Italy) 
Senior Vice-President FINMECCANICA 
Mr Fernand Braun (Luxembourg) 
Former European Commission Director General tor 
Internal Market and Industry 
Prof. Nicos Christodoulakis (Greece) 
Junior Minister of Finance 
Prof. James Dooge (Ireland) 
Former Minister of Foreign Affairs 
Sir Robin Nicholson (United Kingdom) 
Chairman, Pilkington Optronics Ltd, 
Former Chief Scientist, Cabinet Office 
Dr Juhani Kuusi (Finland) 
Senior Vice-President, NOKIA 
Prof. Frieder Meyer-Krahmer (Germany) 
Director, Fraunhofer Intstitut fur Systemtechnik 
und Innovationsforschung (ISI) 
Prof. André Sy rota (France) 
Director of Life Sciences, Atomic Energy Commission 
Mr Johannes van Ruitcn (The Netherlands) 
Former Executive Director, NAGRON ih^JTix \Y-
,/§£iT^?. .5r^7f?f^7 
Prof. José Viana Baptista (Portugal) 
Chairman of ICAT (Instituto de Ciencia Aplicata a Tecnologia, 
Chairman of EDIFER and Vice-President of IRDAC, 
Former Minister of Transport and Communications 
Dr Alan Calder (United Kingdom) - Rapporteur of the Panel, 
Segal Quince Wicksteed Ltd 

Le 19 février 1997 
Le Président 
Madame le Commissaire, 
Vous voudrez bien trouver, en annexe, le rapport d'évaluation du 
4ème programme de Recherche et Développement de l'Union 
Européenne, que vous avez bien voulu demander à onze experts 
indépendants de préparer. 
Ce document contient une série de recommendations, dont nous 
pensons qu'elles seraient de nature à répondre aux objectifs 
prioritaires de la recherche et du développement conduits au 
niveau de l'Union. 
Nous demeurons, bien entendu, à votre disposition pour vous 
apporter tout complément d'information que vous-même, ou vos 
services pourraient souhaiter. 
En vous remerciant de la confiance que vous avez bien voulu nous 
faire, je vous prie de croire, Madame le Commissaire, l'expression 
de mes sentiments très distingués. 
Etienne DAVIGNON 
Madame Edith CRESSON 
Membre de la Commission Européenne 
rue de la Loi 200 
1049 Bruxelles 
Société Générale de Belgique - Rue Royale 30. B-1000 Bruxelles 
Tel (322) 507 03 80 - 507 02 II - Fax (322) 507 03 00 

PÅ TIDE AT FORETAGE ET NYT SPRING FREMAD 
Panelet mener ikke, at programmet opfylder dets løfter. Det mangler fokus 
og når ikke de fastsatte mål. Dette skyldes ikke enkeltpersoner, men en 
struktur, der forhinder fastlæggelsen af en reel strategi og gør en effektiv 
implementering vanskelig. 
Programmet er ikke, som det udformes og forvaltes på nuværende 
tidspunkt, tilstrækkelig fleksibelt til at kunne reagere på nye udfordringer 
og muligheder. 
Det har heller ikke en klar relation til Den Europæiske Unions mål og 
målsætninger. Alt for længe har det forsøgt at være et aggregat af 
nationale og sektorielle ønsker og ambitioner. Det børe være mere end det 
i fremtiden. 
Grundlæggende har Unionen behov for en strategi for fastlæggelse af 
programmer, hvis prioriteter også er Unionens prioriteter. Der er også 
behov for passende politiske og juridiske rammer for styring af 
programmerne, forbedrede administrative procedurer for implementering 
af dem og, hvor det er nødvendigt, for tilpasning af deres prioriteter. 
Vi er enige med Kommissionen i, at det er på tide at foretage en større 
ændring, at foretage et spring fremad, der er af lige så høj kvalitet som og 
ligeså grundlæggende som rammeprogrammet selv. Vore henstillinger er 
udarbejdet med henblik på at nå dette mål. 

RESUME OG HENSTILLINGER 
1.0 Panelet og dets arbejde 
Vi er et uafhængigt panel bestående af elleve europæiske borgere, der er overbevist om det 
bidrag, som videnskab og teknologi kan yde til Europa i det næste årtusinde. Da vi er fri af 
national eller sektoriel partiskhed, er vi velkvalificerede til at fremsætte de objektive råd, som 
findes i denne rapport. Det femte rammeprogram er nært forestående og frem for at foretage en 
detaljeret evaluering af fortiden, er vore råd i høj grad rettet mod fremtiden. Vi håber, at denne 
rapport vil vise sig nyttig i forbindelse med udarbejdelsen af programmet. 
1.1 En grundig evaluering 
Vor analyse har være både strategisk og top-down. Inden for grænserne af, hvad vi kunne 
undersøge og absorbere i løbet af den tid, der stod til vor rådighed, har vi haft stor glæde af: 
• adgang til mere end 100 bidrag til Kommissionen vedrørende det femte rammeprogram; 
• undersøgelse af 5-års evalueringsrapporterne om alle 18 særprogrammer under det fjerde 
rammeprogram og om FFC; 
• drøftelser med direktørerne for hvert særprogram (GD III, VI, VII, XII, XIII, XIV. XVII, 
FFC) og med formændene for 5-års evalueringspanelerne, generaldirektøren for Det Fælles 
Forskningscenter og generaldirektøren for GDXII, dennes stedfortræder og andet centralt 
placeret personale. 
Der var uundgåeligt grænser for den ekspertise og viden, som panelet kunne bidrage med ved 
evalueringen af den store mængde materiale, der blev stillet til rådighed. Men det stødte ikke på 
nogen områder, der gav anledning til større bekymring med hensyn til kvaliteten af den 
forskning, der blev gennemført under programmerne. 
Vi har begrænset vore henstillinger til et lille antal generelle reformer, der indebærer potentielle 
muligheder for at foretage det spring fremad i kvalitative resultater, som er nødvendigt i 
forbindelse med det femte rammeprogram. 
Vi mener, at vore forslag i høj grad vil forbedre rammeprogrammets effektivitet, kvalitet og 
relevans, samtidig med at de også forbedrer det omdømme, som Den Europæiske Unions 
forskersamfund har blandt dens borgere og valgte repræsentanter. 
2JÏ Malet med det femte rammeprogram 
En strategi baseret på social og økonomisk relevans og europæisk merværdi. 
Det er tid for en ændring, fordi tiderne har ændret sig. Man er meget mere forsigtige med private 
og offentlige investeringer i forskning i Europa, end man var, da rammeprogrammerne blev 
lanceret i 1984. Dengang var der en stor politisk og offentlig tillid til det bidrag, som videnskab 
og teknologi kunne yde til Europas økonomiske og sociale fremtid. Store europæiske 
virksomheder så en forretningsfordel i at øge deres investeringer i forskning og udvikling. Nu 
tvinger markedskravene industrien til at fokusere på kortsigtede resultater til trods for de kraftige 
investeringer i videnskab og teknologi, som konkurrerende lande og virksomheder, især i 
fjernøsten og USA, foretager. 
Alligevel er det videnskabelige og teknologiske samfund i Europa en pulserende, dynamisk 
ressource af allerhøjeste internationale kvalitet. Forudsat at det kan opretholde de højeste 
niveauer af videnskabelig fortrinlighed, vil det kunne yde et afgørende bidrag til bevarelse og 
forbedring af Europas sociale og økonomiske stilling til trods for den voksende internationale 
konkurrence. 
2.1 En fokuseringsstrategi 
Rammeprogrammet tegner sig kun for 3,5% af de samlede udgifter til forskning og udvikling i 
EU. Det er et= instrument for Unionen som helhed, der skal anvendes til at imødekomme 
specifikke udfordringer og muligheder, og dets virkninger vil være minimale, hvis det blot 
forbliver en forlængelse af nationale politikker. Virkningerne afhænger i høj grad af de kriterier, 
der anvendes ved udvælgelsen af programmer og projekter. 
Panelet mener, at fokuseringsstrategien for det kommende rammeprogram må baseres solidt på de 
to søjler videnskabelig ekspertise samt social og økonomisk relevans. 
En fokuseret strategi vil sandsynligvis ikke opstå, hvis Kommissionen følger den samme 
høringsprocedure ved forberedelsen af det femte rammeprogram, som den har fulgt i forbindelse 
med de to tidligere programmer. Høring er af afgørende betydning, men de mere end 100 bidrag, 
som Kommissionen har modtaget, har alle den samme fejl - deres synspunkter er helt afgjort 
farvet af nationale eller sektorielle perspektiver. 
En sammenlægning af disse vil ikke give Unionen en strategi. Rammeprogrammet er hele 
Unionens ansvar og skal bruges til at imødekomme specifikke udfordringer og muligheder. 
2.2 Klarlæggelse af relevans 
Relevansen kan udledes af fremadrettede analyser af teknologi og markeder, overvågning og 
foregribelse af udviklingen. Der er tale om meget vigtige bidrag, og en del af Kommissionen må 
have ansvaret for at sikre, at selv svage tegn på væsentlige sociale og videnskabelige ændringer 
analyseres som fremtidige muligheder eller trusler. Det er blevet foreslået panelet, at 
mulighederne for at udvikle den rolle, som FFC-instituttet for Teknologiske Fremtidsstudier 
spiller, er værd at undersøge i denne forbindelse. 
Yderligere støtte til udvikling af en strategi bør fortsat komme fra programmet for målrettet 
socioøkonomisk forskning og de små politiske/strategiske afdelinger inden for de forskellige 
generaldirektorater. En effektiv anvendelse af analyser, overvågning og tidlig varsling kan bedst 
sikres, hvis de gøres til en del af Rådets beslutningsproces ved, at der f.eks. forelægges en årlig 
rapport for Rådet. 
2.3 Tilføjelse af europæisk merværdi 
Panelet mener, at merværdi på europæisk plan sammen med relevans bør være prøvestenen for 
udvælgelse af programmer og projekter i de fremtidige rammeprogrammer. Det er dette 
kriterium, der adskiller arbejde, som helt klart skal gennemføres på europæisk plan, fra arbejde, 
der udelukkende bør støttes af medlemstaterne. 
Beviser for europæisk merværdi er: 
• forekomsten af store faciliteter, som ingen enkelt medlemsstat kunne udvikle eller drive; 
10 
• fremme af internationalt konkurrencedygtige F&U-samfund på nye tværfaglige områder såsom 
informationsteknologi og bioteknologi; 
• oprettelse af stærke europæiske induslriplalfonne baseret på fælles tekniske standarder, der 
kan konkurrere eller samarbejde på internationalt plan, f.eks. mobil telekommunikation; 
• udvikling af fælleseuropæiske standarder for kommercielle anvendelser. 
Det primære instrument til skabelse af europæisk merværdi er vort uvurderlige 
forskningssamfund, en værdifuld arv fra tidligere rammeprogrammer. Det er en samling af talent 
forbundet i et netværk, hvis internationale konkurrenceevne ligger langt over de enkelte 
medlemsstaters kapacitet. Ikke desto mindre bør det udvikles og styrkes yderligere gennem: 
• sikring af, at den europæiske videnskab støtter og udvikler sine nuværende styrker frem for 
som tidligere at fokusere på at kompensere for svagheder eller på at "nå op på siden af"; 
• tilskyndelse af de videnskabelige kredse til at arbejde tæt sammen med de brugere, der skal 
høste frugten af den videnskabelige forskning; 
• erkendelse af, at en europæisk kritisk masse ofte kan nås på områder, hvor ingen enkelt 
medlemsstat kan gøre en stor indsats. 
Er et fortrinligt videnskabeligt samfund et afgørende middel til skabelse af en europæisk 
merværdi, så er sikring af, at ressourcerne koncentreres på områder, der hører under Unionens 
politiske ansvar, et andet. Disse områder er nu mangfoldige og omfatter bl.a. miljø, transport, 
landbrug og levnedsmidler, kommunikationsinfrastruktur samt Euratom. 
Forskning af god kvalitet er en afgørende forudsætning for god politisk beslutningstagning, ikke 
blot i forbindelse med fastsættelse af tekniske standarder og bestemmelser, men også inden for 
generelle økonomiske og sociale områder. Den udgør et essentielt teknisk grundlag for mange af 
de forslag, som Kommissionen sender til Rådet. Det Fælles Forskningscenter, der er Unionens 
egen forskningsenhed opfylder i en betydelig del af sit arbejde ekspertisekriterierne og kriterierne 
for europæisk merværdi. 
Da strukturfondene kan være en kilde til finansiering af forskning i nogle medlemsstater, bør de 
samme kriterier for klarlæggelse af europæisk merværdi anvendes ved tildeling af støtte. 
Derudover bør Kommissionen tilskynde medlemsstaterne til at anvende strukturfondene til at 
forbedre kvaliteten af deres forskning og til at underbygge de fordele, som rammeprogrammet 
resulterer i. 
3.0 Politisk og administrativ forvaltning af det nye rammeprogram 
Panelet mener, at der er behov for ændringer i de juridiske rammer for rammeprogrammet. På 
nuværende tidspunkt er det underlagt de detaljerede love og den kontrol, som er pålagt af Rådet 
og Parlamentet, hvilket fører til manglende fleksibilitet og manglende fokus. Tilpasninger, der 
skal imødekomme nye behov eller afspejle nye, videnskabelige fremskridt, kræver en indviklet og 
tidskrævende juridisk proces. 
Der er behov for nye juridiske rammer med følgende karakteristika: 
3.1 Beslutninger i Rådet med kvalificeret flertal 
Den nuværende beslutningsproces er baseret på enstemmige afstemningsprocedurer i Rådet og på 
Rådets og Parlamentets fælles beslutningstagning. Dette resulterer som oftest i et program, der 
11 
bygger på nationale og sektorielle interesser, hvilket vi fik bekræftet gennem drøftelser med 
mange evalueringspaneler. 
Panelet mener, at der er langt større sandsynlighed for, at man når frem til et strategisk program 
for Den Europæiske Union, hvis Rådet træffer beslutning med kvalificeret flertal. Det anbefaler 
derfor indtrængende regeringskonferencen at overveje at indføre afstemninger med kvalificeret 
flertal i forbindelse med beslutninger om rammeprogrammer. 
Dette ville fremme en proces, hvormed Rådet og Parlamentet vil give den nødvendige politiske 
accept af et rammeprogram, herunder et begrænset antal generelle programmer med deres 
tilhørende finansielle forpligtelser. 
Fleksible procedurer 
Fleksibilitet må være et væsentligt træk ved det kommende rammeprogram. Fleksibiliteten 
mangler i øjeblikket, fordi hvert enkelt særprogram er underlagt en beslutning, hvori er fastlagt 
emnerne og budgetterne for hele 5-års perioden. Da godkendelsesprocessen kan tage op til to år, 
kan det tidsrum, som rammeprogrammet dækker, være helt op til syv år. 
I lyset af de stadig hastigere ændringer og videnskabelige fremskridt er dette alt for lang tid for et 
program til ikke at have mulighed for ændringer eller tilpasninger undtagen gennem en 
tidskrævende juridisk proces. Det må gøres langt nemmere at tilpasse programmet til nye behov 
og ny videnskabelig udvikling. 
Løsningen ligger i, at Kommissionen kun forpligter en del af programmets budget i dets første tre 
år. Dette vil give Rådet mulighed for hvert år at vælge enten at finansiere nye programmer eller 
at acceptere det tidligere afsatte budget. 
3.3 Forbedring af den forvaltningsmæssige ansvarlighed og kvalitet 
Implementeringen af programmet må helt klart overlades til Kommissionen, som ville have 
ansvaret for at identificere og udarbejde listen over de specifikke projekter, der opfylder de mål, 
som er fastsat i beslutningen om rammeprogrammet. Kommissionen må helt klart være ansvarlig 
for dens detaljerede håndtering af implementeringen på en måde, der svarer til den bedste 
forvaltningspraksis i medlemsstaterne og virksomhederne. 
Den udfordring, som Kommissionen står overfor i forvaltningsmæssig henseende, er at fjerne 
bureaukratiske niveauer og forsinkelser, der i øjeblikket er kilde til megen frustration og har 
negative følger for rammeprogrammet som helhed. Den må tage skridt til at sikre, at 
ansvarsområderne uddelegeres internt på en sådan måde, at effektiviteten øges i 
overensstemmelse med bedste praksis i medlemsstaterne og i private virksomheder. 
3.4 Overvågning af Kommissionen 
Hvis Kommissionen skal tildeles mere magt, mener panelet, at den må overvåges effektivt ved 
hjælp af en ny og stærkere forbindelse mellem Kommissionen, Rådet og Parlamentet. Vi 
anbefaler, at der oprettes et nyt unionsudvalg som en permanent og integrerende del af en mere 
decentraliseret proces bestående af højtstående, uafhængige eksperter, der udnævnes af og er 
ansvarlige over for Rådet. Det nye unionsudvalg skulle erstatte den nuværende 
programudvalgsstruktur. 
12 
4J} Nye metoder i forbindelse med implementeringen af rammeprogrammet 
Det femte rammeprogram må forblive prækonkurrencemæssigt, men dets implementering og 
organisering må ændres. Panelet ønsker endnu engang at understrege, at en vigtig forudsætning 
for prækonkurrencemæssig forskning i Europa er, at dem, der indsender forslag, skal have fuld 
tillid til, at forslagenes videnskabelige og teknologiske indhold beskyttes. Derfor skal de 
eksperter, der anvendes til at gennemgå forslagene, være underlagt et krav om fortrolighed. 
Panelet anbefaler: 
4.1 Mere aktiv fremme af formidling af teknologi og kommerciel udnyttelse 
Et af de tydeligste beviser for Europas mindre udviklede iværksætterkultur i forhold til USA 
ligger i formidlingen og overførslen af teknologi. Forsøg på at rette op på denne mangel er det 
vigtigste aspekt af Kommissionens implementering af det femte rammeprogram. Panelet 
anbefaler: 
• at programdirektører og -ledere gøres klart ansvarlige for formidling og udnyttelse; de skal 
sikre, at brugersamfundene og de grupper, der ikke deltager i programmet, særlig de små og 
mellemstore virksomheder, gøres opmærksom på mulighederne for at udnytte den forskning, 
der gennemføres inden for rammeprogrammet; de bør også forbedre forbindelserne med 
markedet for risikovillig kapital og med EASDAQ; 
• EUREKA beskæftiger sig med at etablere produkter på markedet, og Kommissionen bør 
forbedre de direkte forbindelser med de relevante programmer og projekter. 
4.2 Giv mere hjælp til de små og mellemstore virksomheder 
En forenklet og udvidet CRAFT-ordning skulle hjælpe SMV med juridiske (intellektuelle 
ejendomsrettigheder) og finansielle spørgsmål. En decentraliseret forvaltningsform bør overvejes. 
4.3 Anvend en systemmetode i forbindelse med implementering 
Der er behov herfor, fordi de teknologiske udfordringer, som Unionen står overfor bliver stadig 
mere komplekse, tværfaglige og multisektorielle og dækker bl.a. sikkerhed, miljø, energi, 
transport og spørgsmål om bæredygtighed. 
4.4. Skab "virtuelle" institutter 
Det bør overvejes at øge ressourcerne i europæiske forskningsinstitutter af høj kvalitet ved hjælp 
af moderne kommunikationsteknologi. Magtfulde "virtuelle" institutter i Europa ville fjerne 
Kommissionens behov for at investere i "reelle centre" til brug i dens egen forskning og kunne 
omfatte elementer fra FFC. 
4.5 Gør Unionen til partner i medlemsstaternes projekter 
Unionen bør tilskyndes til at deltage i store, fælles projekter med grupper af medlemsstater i 
overensstemmelse med artikel 130 (K), (L) og (N) i traktaten. 
13 
5.0 Afhalimteriuii id proui'iuuuict 
5.1 Grundforskning vs anvendt forskning 
Hvert tematisk program bør gives det fulde ansvar for at nå frem til en korrekt balance mellem 
grundforskning og anvendt forskning. Mens mange projekter ikke kræver grundforskning, kan 
denne være af afgørende betydning på nyopståede områder såsom bioteknologi og 
mikroelektronik. En lineær metode, der omfatter alle programmer, er for usmidig og forenklet, 
når kravene ændrer sig. Som eksempler kan nævnes: 
• BSE var tidligere et diagnostisk spørgsmål, nu kræves der grundforskning i sygdommens 
biologi; 
• der er en stærk tendens på vej væk fra grundforskning mod brugerbehovene i ACTS, IT og 
Telematikprogrammerne og en stærk konvergens mellem de tre. 
Balancen mellem grundforskning og anvendt forskning vil have tendens til at afhænge af 
teknologisk modenhed. Behovet vil være størst i nye, såkaldt videnskabeligt baserede teknologier, 
såsom bioteknologi og mikroelektronik. 
5.2 Læg IT-programmerne sammen 
På grund af den omfattende enighed om konvergensen mellem IT, ACTS og Telematik 
programmerne, mener panelet, at de bør samles under et i det kommende rammeprogram. 
5.3 Tematiske og aktivitetsbaserede programmer 
Når der tilskyndes til innovation, må der findes en korrekt balance mellem disse to typer af 
programmer. Da panelet har konkluderet, at ansvaret for udnyttelse skal forblive hos de tematiske 
programmer, bør innovationsprogrammet koncentrere sig mere om efterspørgselssiden, formidle 
teknisk information, der ligger meget tæt på markedet, beskæftige sig med innovationsforvaltning 
og organisatoriske spørgsmål. 
5.4 Ekstern balance - udvidelse, udviklingslande og internationalt samarbejde 
Forberedelse af udvidelsen bør gives en særlig plads i rammeprogrammet, der efter al 
sandsynlighed vil overlappe starten på forhandlingerne med ansøgerlandene. 
Tekniske projekter for udviklingslandene bør have en klar europæisk interesse, skønt nogle vil 
blive gennemført af politiske årsager såsom sundhedsrelateret forskning i tropesygdomme. 
Internationalt samarbejde kan gennemføres under de tematiske programmer, men med meget 
stærkere koordinering med andre af Unionens programmer såsom PHARE, TACIS og MEDA. 
Der kunne oprettes en lille gruppe med ansvar for udvikling af en global videnskabs- og 
teknologipolitik for de regioner, der ikke er omfattet af de eksisterende EU-programmer. 
14 
6.0 Konklusion 
Del Icinle rammeprogram ma lage el kvalilalivl spring fremad. Del hor ikke være en simpel 
forlængelse af det fjerde rammeprogram. 
Det må baseres på de to søjler videnskabelig ekspertise samt social og økonomisk relevans, og 
det kan kun gøres relevant, hvis det er resultatet af en strategisk metode. Panelets henstillinger 
om ændring af de juridiske rammer og om en mere effektiv implementeringsproces er grundlaget 
for en sådan strategi. 
Videnskabelig ekspertise og relevans må imidlertid ledsages af europæisk merværdi, som panelet 
er overbevist om må udgøre et vigtigt kriterium for udvælgelse af programmer og projekter i 
fremtidige rammeprogrammer. 
15 

1. INDLEDNING 
Den Europæiske Union nærmer sig et vendepunkt i forbindelse med rammeprogrammet3, 
der skyldes den ændrede opfattelse af forskningens rolle i samfundet. Forskning anses 
ikke længere for at være et mål i sig selv og må i stigende grad ses som en sektor, der 
medfører fordele med hensyn til samfundenes industrielle konkurrenceevne og mere 
generelle behov. 
Som følge heraf anvendes en mere selektiv metode i forbindelse med investering i 
forskning inden for den offentlige og den private sektor i Europa. Dette står i modsætning 
til det meget mere positive klima, som eksisterede i begyndelsen af 1980'erne, da 
rammeprogrammet først blev lanceret. På det tidspunkt var der meget større offentlig og 
politisk tillid til det bidrag, som videnskab og teknologi kunne yde til Europas økonomiske 
og sociale fremtid. 
I dagens Europa har mange industrielle FTU-organisationer både skåret ned og bevæget 
sig tættere på markedet i produktbaserede afdelinger. Dette har fort til en reduktion i 
FTU-udgifterne i mange sektorer med medicinalindustrien som en bemærkelsesværdig 
undtagelse. 
Universiteternes budgetter i hele Europa mærker virkningerne af presset på de offentlige 
finanser, og regeringerne udsender klare signaler om, at de måske vil fjerne støtten til 
universitetsforskning, der ikke er konkurrencedygtig på internationalt plan. 
På den konkurrencemæssige side peger en række forskellige indikatorer på foruroligende 
forskelle i omfanget og anvendelsen af FTU mellem EU og dets vigtigste konkurrenter -
USA og Japan. Den samlede europæiske investering i forskning beløb sig i 1995 til 1,9% 
af BNP, mens dette tal for USA's vedkommende var på 2,45% og på 2,95%» i Japan, der 
stadig øger sin FTU-investering hurtigere end USA og Europa. Yderligere fingerpeg om 
mere innovative kulturer i USA og Japan er deres 7,4 og 8,0 videnskabsfolk og ingeniører 
per 1 000 indbyggere sammenlignet med Europas 4,7. 
Efterhånden som vi nærmer os årtusindskiftet, er Europas største opgave at opretholde 
dets sociale og økonomiske fordel i et klima med voksende global konkurrence. De 
spørgsmål, der skal løses, er nærmere betegnet: 
• arbejdsløshed - Europa har nu 18 mio. arbejdsløse; 
• konkurrenceevne - Europa har mistet industriel konkurrenceevne til USA og Japan 
inden for en række højteknologiske produktområder; 
• informationssamfundet - er nu inden for rækkevidde, men kræver en indsats for at 
blive fuldt etableret; 
I rammeprogrammet henvises til to separate afgørelser: 
(a) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1110/94/EF af 26. april 1994 om Ijercle rammeprogram for Det 
Europæiske Fællesskabs indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstrationsaktioner (1994-
1998); og 
(b) Radels algorelse nr. 94/268/Euralom af 26. april 1994 om et rammeprogram for Del Europæiske Atomenergi 
fællesskabs indsats inden for forskning og uddannelse (1994-1998). 
17 
• der er behov for bæredygtig udvikling for at forbedre levestandarden og nedbringe 
miljøødelæggelsen; 
• udvidvise man ma lorberede sig på optagelsen al nye medlemsstater fra Central- og 
østeuropa og fra middelhavslandene; 
• støtte til en bredere række af fællesskabspolitikker inden for landbrug og fiskeri, 
transport, samhørighed, sundhed og energi og inddragelse af små og mellemstore 
virksomheder i forskningen. 
Til trods for det pres, som det videnskabelige og teknologiske samfund i Europa er udsat 
for, forbliver det en pulserende og dynamisk ressource af højeste internationale kvalitet. 
Det omfatter mange områder af videnskabelig og teknologisk ekspertise og kan yde et 
meget stort bidrag til disse områder. Der er dog behov for en yderligere indsats, fordi 
dette potentiale endnu ikke er blevet fuldt realiseret med hensyn til økonomisk succes. 
For at der kan afsættes passende ressourcer, er det det videnskabelige og teknologiske 
samfunds opgave ærligt at vurdere det bidrag, som det kan yde til hvert af de relevante 
emner, og at vejlede den politiske proces i overensstemmelse hermed. I nogle tilfælde kan 
de politiske og videnskabelige prioriteter være forskellige, og når de er det, må de 
førstnævnte have forrang ved fordelingen af de offentlige ressourcer. For at 
rammeprogrammet kan blive en succes, må det kombinere traditionerne for videnskabelig 
ekspertise med social og økonomisk relevans. 
Da denne evaluering er foretaget umiddelbart inden udarbejdelsen af det femte 
rammeprogram, er det meget passende, at Ministerrådet og Europa-Parlamentet har 
besluttet, at et uafhængigt ekspertpanel skal anmodes om at evaluere de sidste 5 år af 
rammeprogrammet4. På grund af tidspunktet mente panelet, at det først og fremmest 
burde fokusere på fremtiden frem for at dvæle ved fortiden og udlede den lære, der kan 
drages af de tidligere rammeprogrammer, og samle den i en række gode råd om den 
fremtidige udvikling. 
Overgangen fra det fjerde til det femte rammeprogram er en enestående mulighed for at 
basere Den Europæiske Unions forskningsindsats på de vigtige spørgsmål og prioriteter, 
der berører Unionen ved indgangen til det nye arms inde. Kriteriet om videnskabelig 
ekspertise må bevares og styrkes. Derudover må der lægges større vægt på kriteriet om 
social og økonomisk relevans. Dette er de to søjler, hvorpå det femte rammeprogram må 
bygges. 
I artikel 4, stk. 2, i afgørelse nr. 1110/94/EF og afgørelse nr. 84/268/EURATOM om rammeprogrammerne 
bestemmes det, at: "Kommissionen lader uafhængige sagkyndige eksperter foretage en ekstern evaluering af 
forvaltningen og gennemførelsen af Fællesskabets aktioner i løbet af de fem år, der går forud for evalueringen. 
Den meddeler resultatet af evalueringen og sine konklusioner forsynet med bemærkninger hertil til Europa-
Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg, inden den forelægger sit forslag til femte 
rammeprogram" 
18 
2. PANELETS EKEMCiANCiSMADE 
Panelets medlemmer mødtes ni gange mellem juli 1996 og februar 1997 og 
kommunikerede livligt med hinanden og med deres uafhængige referent. Fra begyndelsen 
besluttede panelet at benytte en strategisk og top-down, fremadskuende metode, som 
fokuserer på de spørgsmål, der vil fremme det kvalitative spring fremad, som panelet 
mener er nødvendigt. 
Panelet har draget fordel af adgangen til mere end hundrede bidrag, som de nationale 
regeringer, europæiske organer og institutioner har indsendt i forbindelse med 
høringsproceduren. Derudover har panelet brugt rapporterne fra de parallelle 5-års 
evalueringer af alle de nuværende 18 særprogrammer og af Det Fælles Forskningscenter 
(FFC). 
Delgrupper under panelet har ligeledes interviewet direktørerne for særprogrammerne fra 
GD III, VI, VII, XII, XIII, XIV og XVII samt generaldirektøren for FFC. Derudover har 
referenten interviewet enten formanden eller referenten for hvert af evalueringspanelerne 
for særprogrammerne eller FFC. Endelig er der blevet gennemført drøftelser med 
generaldirektøren for GD XII, dennes stedfortræder og andet centralt placeret personale. 
Kommissionens tjenestegrene, har stillet mange nyttige dokumenter til rådighed. Det 
gælder især GD XII's programevalueringsenhed, der har varetaget den overordnede 
koordinering af arbejdet. 
Panelet ønsker at gøre opmærksom på, at det har sat pris på de åbne og ærlige drøftelser, 
der var vigtige for at få belyst mange af de centrale spørgsmål. 
Panelets metodik gik ud på at evaluere de juridiske og økonomiske rammer, som 
rammeprogrammet indgår i, og den europæiske stilling på internationalt plan, at vurdere 
relevansen, effektiviteten og virkningerne samt strategiformuleringen og instrumenterne. 
Til trods for den omfattende viden og erfaring, som panelet er i besiddelse af, kunne dets 
medlemmer ikke gå i detaljer med alle områder. 
I lyset af ovenstående har panelet konkluderet, at det kan være mest effektivt ved at 
fokusere dets uafhængige rådgivning omkring et lille antal generelle henstillinger, som det 
mener har potentiale for at skabe det kvalitative spring fremad, som er påkrævet ved 
udarbejdelsen af det femte rammeprogram. 
Panelet ønsker at understrege betydningen af, at rammeprogrammet er Den Europæiske 
Unions program, der er udformet udfra et europæisk synspunkt. Det næste program vil 
slå fejl, hvis det gentager den tendens til at være en samling af nationale og sektorielle 
projekter, som kom til udtryk i det foregående rammeprogram. 
3. EVALUERING AE RAMMEPROGRAMMET I DE EORLØHNE 5 AR 
Parallelt med denne evaluering har uafhængige ekspertpaneler gennemført separate 5-års 
evalueringer af alle de 18 særprogrammer, de 7 FFC-institutter og FFC som helhed. 
Panelet anerkender omfanget af og det enestående ved denne proces, hvori har deltaget 
omkring 170 europæiske eksperter. Disse evalueringer indeholdt et væld af værdifulde 
bidrag til den overordnede evaluering, men panelet mente ikke, at det kunne gennemføre 
en indgående analyse af alle 26 evalueringer. Alligevel har referenten udarbejdet et ret 
detaljeret sammendrag af samtlige panelers synspunkter med hensyn til relevansen, 
effektiviteten og virkningerne af særprogrammerne og FFC. 
Det gennemgående fællestema i disse evalueringer er de uacceptable bureaukratiske 
niveauer og forsinkelser, der stammer direkte fra rammeprogrammets 
lovgivningsmæssige struktur. Behovet for ændringer i denne henseende beskrives mere 
indgående senere i denne rapport. Derudover mener panelet, at nogle af rapporterne om 
særprogrammerne kunne have været bredere, hvis flere af panelmedlemmerne var blevet 
hentet fra andre steder end det videnskabelige og teknologiske samfund, de skulle 
evaluere. Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at vi ikke fandt nogen områder, der gav 
anledning til større bekymring med hensyn til kvaliteten af den forskning, der 
gennemføres under programmerne. Panelet mener derfor ikke, at der er grund til at 
fremsætte specifikke bemærkninger om kvaliteten. 
4. CENTRALE OMRADER, HVOR DER BØR FORETAGES ÆNDRINGER 
Panelet mener ikke, at rammeprogrammet indtil nu har opfyldt dets løfter. Panelet mener, 
at dette hovedsageligt skyldes en lovgivningsmæssig struktur, der gør strategiformulering 
og -implementering vanskelig og fører til al for megen bureaukrati og manglende 
fleksibilitet. Derudover mener panelet, at der bør gøres en yderligere indsats for at 
udnytte frugterne af den forskning, der gennemføres under rammeprogrammet, og for at 
skabe bedre forbindelser til aktiviteterne på markedet. 
Endelig må rammeprogrammet finde en korrekt balance mellem grundforskning og 
anvendt forskning og mellem tematiske og aktivitetsbaserede programmer. 
Denne analyse har foranlediget panelet til at fremhæve en kort liste over de områder, man 
må være særlig opmærksom på med henblik på forbedring af strukturen af det femte 
rammeprogram. 
4.1 Programstrategi 
Panelet mener, at der er behov for en reel forbedring i den måde, hvorpå strategien for 
rammeprogrammet udvikles. Programmets metode med hensyn til høring af 
medlemsstaterne har tendens til at føre til forhandlinger mellem nationale og sektorielle 
interesser. Programmet bliver derved en indkøbsliste over nationale prioriteter, der ofte 
ikke er kohærente og har ringe europæisk merværdi. 
20 
Det erkendes, at der er el fortsat behov for at hore medlemsstaterne, men Kommissionen 
opfordres /// at anvende en mere strategisk metode, nar den fremsu'iier forslag lil 
»udholde! af del lemle rammeprogram. 
4.1.1 Relevans 
Panelet mener, at strategien bør baseres solidt på kriterierne om relevans og europæisk 
merværdi. Relevansen bør baseres på en fremadrettet analyse af teknologier og markeder, 
så man kan fastslå, hvilke nye teknologier der efter al sandsynlighed vil være vigtige for 
fremtiden, og hvilke markeder der sandsynligvis vil vokse som reaktion på fremtidige 
markedsincitamenter. Denne metode ligger i hjertet af de teknologiske fremtidsstudier, og 
mange lande, herunder medlemsstaterne, gennemfører markedsmæssige og teknologiske 
fremtidsstudier for at vurdere, hvilke teknologier og markeder der vil være de vigtigste 
for fremtidig succes. Resultaterne af dette arbejde anvendes nu i nogle lande til at fastsætte 
prioriteterne for FTU-støtte på universiteterne. 
Kommissionen bør gøre mere omfattende brug af teknologiske-økonomiske scenarier og 
markedsscenarier samt teknologiovervågning. Kommissionen bør ligeledes indføre 
foranstaltninger til påvisning af svage, men betydningsfulde signaler, der peger på centrale 
ændringer i det videnskabelige eller sociale klima, der repræsenterer fremtidige 
muligheder eller udfordringer, som kan være en hjælp ved fremsættelsen af henstillinger 
til nye eller tilpassede programmer. 
Med hensyn til de ressourcer, der er tilgængelige for Kommissionen, kan programmet for 
målrettet socioøkonomisk forskning og de små politiske/strategiske enheder i de 
forskellige generaldirektorater fortsat arbejde på dokumentation af strategiske løsninger. 
IPTS (FFC-instituttet for Teknologiske Fremtidsstudier i Sevilla) er også en yderst 
relevant ressource, og panelet henstiller, at dets rolle undersøges for at sikre, at dets 
arbejde både rettes mod dette spørgsmål og inddrages i formuleringen af en strategi. En 
prioritet er at skabe et center inden for Kommissionen, der har det overordnede ansvar for 
at indsamle alle strategiens forskellige elementer. Der må skabes en klar forbindelse 
mellem denne strategi og Rådets beslutningsproces. IPTS kan måske udfylde en sådan 
rolle. (En mere detaljeret drøftelse af FFC findes i afsnit 4.3.7). 
Panelet mener, at disse forslag vil skabe et mere strategisk grundlag for udarbejdelse af 
rammeprogrammerne og vil resultere i mere målrettede og fokuserede resultater. 
4.1.2 Europæisk merværdi 
Panelet er overbevist om, at det andet centrale udvælgelseskriterium for programmet bør 
være europæisk merværdi. Dette kriterium adskiller arbejde, der helt klart bør 
gennemføres på europæisk plan, og arbejde, der udelukkende bør finansieres af 
medlemsstaterne. Panelet er nået frem til den konklusion, at europæisk merværdi ikke er 
blevet prioriteret tilstrækkeligt i tidligere programmer. Dens betydning skyldes, at 
rammeprogrammet kun omfatter 3,5% af det samlede budget for forskning og udvikling 
inden for den offentlige og den private sektor i Den Europæiske Union. Denne tildeling er 
så beskeden, al den kun vil have minimale indvirkninger, hvis den ikke tilføjer en 
væsentlig europæisk merværdi. 
21 
Hvis europæisk merværdi skal være det overordnede udvælgelseskriterium, må den kunne 
identificeres klart. Den er baseret på: 
Traktatmæssige og politiske forpligtelser 
Den europæiske merværdi vedrører her traktatmæssige forpligtelser, som 
medlemsstaterne har indgået på specifikke områder som f.eks. Euratom. Derudover har 
Unionen pligt til at støtte forskning på områder såsom miljø, transport, landbrug og 
kommunikations infrastruktur, hvor der er et klart behov for en europæisk politik. 
Kommissionen må ligeledes være i stand til at gennemføre forskning, som kan 
dokumentere dens forslag. 
Det europæiske videnskabelige samfund 
Der eksisterer nu et europæisk, videnskabeligt samfund på mange områder, og tidligere 
rammeprogrammer har ydet et positivt bidrag til opbygningen af dette. Det er et 
værdifuldt aktiv, der må udvikles yderligere i det kommende rammeprogram. Det 
videnskabelige samfunds merværdi ligger i, at det er en samling af talent forbundet i et 
netværk, der kan konkurrere på internationalt plan og på et plan, der ligger uden for en 
enkelt medlemsstats kapacitet. Der kan derfor skabes en europæisk kritisk masse på 
områder, hvor ingen enkelt medlemsstat kan realisere en stor indsats. 
Dette europæiske netværk bør udvides yderligere til store faciliteter. De udgør et vigtigt 
forskningsinstrument, som kan opretholde den europæiske forsknings konkurrenceevne og 
samhørighed, hvor ingen enkelt medlemsstat har kapacitet til at udvikle og finansiere disse 
individuelt. Europæisk merværdi er også af indlysende betydning i forbindelse med 
fremme af nye tværfaglige foranstaltninger på internationale konkurrenceområder såsom 
informationsteknologi og bioteknologi med det formål at fremskynde udviklingen af el 
levedygtigt FTU-samfund. 
Europæiske standarder og platforme 
Ser man på markedet er europæisk merværdi tydelig inden for FTU, der skaber 
paneuropæiske, kommercielt anvendelige standarder, som kan omdanne en teknisk 
succes til en kommerciel succes. Den europæiske merværdis betydning er ligeledes klar i 
forbindelse med FTU, der skaber stærke europæiske industriplatforme for samarbejde 
eller konkurrence på lige fod med andre globale magter f.eks. inden for mobil 
telekommunikation. 
Selv om disse kriterier er rettet mod rammeprogrammet kan testen for europæisk 
merværdi ligeledes anvendes på de videnskabelige og teknologiske foranstaltninger, der 
modtager støtte fra andre af Den Europæiske Unions initiativer såsom strukturfondene. 
Disse initiativer afsætter betydelige ekstrabeløb til FTU ud over dem, der afsættes af 
rammeprogrammet, og har hovedsageligt til formål at forbedre forskningsindsatsen i 
ugunstigt stillede regioner. Panelet ser en stærk synergi mellem anvendelsen al 
strukturfondene til FTU og rammeprogrammet og tilskynder Kommissionen til at opfordre 
medlemsstaterne til at bruge strukturfondene til at styrke de fordele, som 
rammeprogrammet resulterer i. 
22 
4.2 De lovgivningsmæssige og forvaltningsmæssige rammer 
4.2.1 Baggrunden for det lovgivningsmæssige problem 
Panelet mener, at de nuværende lovgivningsmæssige rammer for rammeprogrammet er et 
af de vigtigste områder, hvor der bør gennemføres ændringer. Den europæiske forskning 
og teknologiske udvikling, der er relativt ny i fællesskabssammenhæng, er underlagt 
detaljerede retsakter og kontrol, som pålægges af både Rådet og Europa-Parlamentet. 
Disse institutioner underlægger rammeprogrammerne en række lovgivningsmæssige 
beslutninger (25 i alt for det fjerde rammeprogram og Euratom rammeprogrammet), hvori 
fastsættes emneområder og budgetter i begyndelsen af 5-års perioden. Denne praksis 
udspringer af medlemsstaternes ønske om at kontrollere programmets indhold i deres 
nationale og sektorielle interesser. Resultatet er et program, der både er ufleksibelt og 
indeholder for mange multinationale "indkøbslister" og derfor mangler fokus. En 
yderligere begrænsning stammer fra de specifikke procedurer i Euratom-traktaten. 
Det følger heraf, at enhver ænclring, der foretages for at imødekomme nye behov eller for 
at afspejle nye videnskabelige fremskridt kræver en indviklet og tidskrævende juridisk 
proces. F.eks. kunne behovet for en større europæisk indsats som reaktion på den nye fare 
for menneskets sundhed, som BSE udgør, ikke tilfredsstilles inden for de eksisterende 
programmer og krævede en ekstra budgetbevilling i henhold til procedurer, som Europa-
Parlamentet skulle deltage i. Inden for transport er den lovgivningsmæssige proces så 
begrænsende, at særprogrammets ledelse konkluderede, at den var ude af stand til at 
gennemføre ændringer, selv om den ønskede at fokusere mere på intermodalitet. 
Disse problemer har sat skår i Unionens og Kommissionens omdømme og skabt 
frustration blandt deltagerne. Dette har ført til, at nogle virksomheder og organisationer 
nægter at deltage, og har gjort udsigterne til at deltage for små og mellemstore 
virksomheder med begrænsede ressourcer endnu mere skræmmende. 
4.2.2 Nye lovgivningsmæssige rammer 
Der er et tvingende behov for nye lovgivningsmæssige rammer for det femte 
rammeprogram for at forbedre dets strategiske indhold, fleksibilitet og effektivitet. 
Nøglen hertil er at definere klare roller for Rådet og Parlamentet ved fastsættelsen af den 
strategiske politik og ledelse og for Kommissionen i forbindelse med implementeringen. 
Politik 
De nuværende lovgivningsmæssige rammer kræver en enstemmig vedtagelse af Den 
Europæiske Unions rammeprogrammer i Rådet og en fælles beslutningstagning mellem 
Rådet og Parlamentet. Panelet mener, at kravet om enstemmighed om beslutningen om 
rammeprogrammet fører til fragmenterede metoder, der resulterer i programmer, som 
ikke er optimale, og som nogle gange er baseret på nationale "indkøbslister". Dette 
synspunkt blev bekræftet i mange af de drøftelser, som panelet gennemførte med 
evalueringspanelerne for særprogrammerne. Dette problem ville endvidere blive forværret 
med udvidelsen af Den Europæiske Union. 
23 
Panelet mener derfor, at der er langt større sandsynlighed for, at man vil nå frem til et 
strategisk EU-rammeprogram, når beslutningerne træffes med kvalificeret flertal. Det 
henstiller derfor, at regeringskonferencen overvejer afstemning med kvalificeret flertal i 
forbindelse med beslutningen om rammeprogrammet. Dette ses som nøglen til at sikre 
politisk accept fra Rådet og Parlamentet i form af et mindre antal, mere fokuserede og 
strategisk sunde særprogrammer med relevante budgetter. 
Implementering 
Panelet henstiller, at implementeringen af programmerne klart uddelegeres til 
Kommissionen. Den vil have til opgave at udarbejde og fremlægge listen over 
særprogrammer, der opfylder målene i beslutningen om rammeprogrammet. 
Kommissionen vil da være klart ansvarlig for implementeringen af særprogrammerne. 
Dette vil være i overensstemmelse med bedste praksis i medlemsstaterne, hvor 
regeringerne godkender FTU-programmerne på et generelt udformningsmæssigt og 
budgetmæssigt plan, hvorefter regeringens embedsmænd overlades ansvaret for 
implementeringen. Direktører for multinationale virksomheder godkender ligeledes 
budgetter, der dækker brede forretningsområder og teknologier, hvorefter det overlades til 
forsknings- og projektledere at omsætte de kommercielle målsætninger til relevante FTU-
programmer for nye og forbedrede produkter, processer og tjenester. 
Et nyt unionsudvalg 
Hvis mere magt uddelegeres til Kommissionen, anerkender panelet behovet for at 
overvåge dens implementeringsarbejde. Samtidig skaber den klare fordeling af rollerne 
mellem Rådet og Parlamentet på den ene side og Kommissionen på den anden side et 
behov for stærke formelle forbindelser mellem de to. 
Panelet foreslår derfor, at der oprettes et nyt unionsudvalg, som udpeges af og er direkte 
ansvarligt over for Rådet. Det skulle bestå af højtstående, uafhængige eksperter og skulle 
fungere som Unionens udvalg. Panelet mener, at dette nye unionsudvalg bør træde i stedet 
for den eksisterende programudvalgsstruktur. 
Dette udvalg skulle tage ansvaret for overvågning af Kommissionens 
implementeringsarbejde og skulle også være garant for den mere detaljerede overvågning 
og evaluering af programmerne, som anbefales i afsnit 4.2.4. Samtidig skulle dette nye 
udvalg spille en central rolle i rådgivningen af Rådet og Parlamentet om mulighederne for 
nye rammeprogrammer og om de foreløbige beslutninger, som de nye budgetmekanismer, 
der foreslås i nedenstående afsnit, kan medføre. 
Fleksibilitet 
Som anført ovenfor mangler det nuværende rammeprogram fleksibilitet, hovedsageligt 
fordi hele budgettet afsættes til særprogrammerne i begyndelsen af 5-års perioden. For at 
skabe den fleksibilitet, som er nødvendig for at reagere på en ny udvikling eller nye 
trusler, anbefaler panelet, at ikke hele rammeprogrammets tildelte budget afsættes i 
begyndelsen af 5-års perioden. Kommissionen bør kun afsætte en relevant del til dækning 
af de 3 første år. Det er sandsynligt, at den del af budgettet, der ikke er afsat, vil variere 
mellem de forskellige områder afhængigt af, hvordan videnskaben og teknologien anses 
for at have udviklet sig. 
24 
I lillælde, hvor f.eks. kun 80% af det samlede budget afsættes over de første tre år, ser 
panelet imidlertid følgende ske. I programmets første ar vil der blive indgået forpligtelser 
loi 100% al tildelingen for del pågældende ar, for op lil 80%. af tildelingen for del andel 
år og for op til 60% af tildelingen for det tredje år. 
I forbindelse med denne nye procedure ville Rådet blive vejledt af det nye unionsudvalg, 
der hvert år ville undersøge potentialet eller behovet for nye initiativer eller 
særprogrammer, der kan støttes med beløb på budgettet, der ikke er indgået forpligtelser 
for. Hvis Rådet ikke vælger nye forslag, vil budgettet blive afsat til de eksisterende 
programmer i henhold til ovenstående plan. 
Den række af lovgivningsmæssige ændringer, der er skitseret ovenfor, er en absolut 
forudsætning for en væsentlig forøgelse af rammeprogrammets fleksibilitet. Ændringerne 
vil efter vores mening have en stor gavnlig virkning på rammeprogrammets effektivitet, 
kvalitet og relevans og forbedre EU's videnskabelige samfunds omdømme i borgernes og 
de valgte repræsentanters øjne. 
Panelet mener, at denne større fleksibilitet vil gøre det meget nemmere for 
rammeprogrammet at reagere på nye muligheder eller udfordringer. Dette er en særlig 
vigtig begrundelse for fleksibilitet på grund af den meget hurtige udvikling inden for nogle 
teknologiske områder f.eks. inden for mikroelektronik og bioteknologi. 
4.2.3 Kommissionens programprocedurer 
Et lettere lovgivningsmæssigt grundlag og mere uddelegering til Kommissionen vil udgøre 
grundlaget for et mere fleksibelt rammeprogram, men evalueringspanelerne for 
særprogrammerne har kritiseret mange af de detaljerede procedurer, som Kommissionen 
anvender. Vi tilslutter os denne kritik, og ændringer foreslås og skitseres nedenfor: 
• Uddelegering - med større uddelegering til Kommissionen er det klart, at beføjelser til at 
reagere inden for Kommissionen selv er af afgørende betydning for forbedring af 
effektiviteten og virkningerne. Magten skal være transparent, og der skal navnlig være en 
tilstrækkelig styrke på programlederplan, som er i overensstemmelse med bedste praksis i 
medlemsstaterne. 
• Overordnet tidsplan - dette spørgsmål gav anledning til langt de fleste henstillinger om 
ændringer fra evalueringerne af særprogrammerne. Næsten alle evalueringspanelerne 
registrerede stor utilfredshed med længden af den periode, der går mellem sidste frist for 
indsendelse og de første udbetalinger. Generelt er denne periode på mere end et år, og det­
er et klart behov for en reducering til højst 6 måneder. Når man ser på trinnene i 
processen, ser det mindst tilfredsstillende trin ud til at være det trin, hvor godkendelse og 
underskrivelse af kontrakter finder sted. Der er behov for tydeligere og mindre 
komplicerede kontraktuelle aftaler og en ændring af arbejdsgangen i Kommissionens 
juridiske og finansielle tjenester. 
• Transparens og feedback - en forbedring af udvælgelsesprocedurernes transparens 
skonnes at være nødvendig, navnlig når der skal vælges mellem højt klassificerede 
projekter. Mere regelmæssig og klar feedback kræves i løbet af denne proces, særlig når 
der opstår forsinkelser, og når højt klassificerede projekter afvises. Rapportering til dem, 
25 
hvis forslag afvises, bør ligeledes overvejes. Offentliggjorte servicestandarder baseret på 
erklærede kvalitetsprocedurer ville være nyttige på dette område. 
• Kommissionens personale del fremgår klart Ira en række evaluei ingspaneler for 
særprogrammet og interviews, at Kommissionen mangler personale på nogle områder. 
Dette ser ud til at være en forsætlig stram forvaltningspolitik, men den bidrager til 
forsinkelser og manglende effektivitet på nogle områder, og moralen blandt det 
overbebyrdede personale er lav. Problemet anses for at være tilstrækkeligt generelt og 
alvorligt til at anmode Kommissionen om at se på sin bemanding og sørge for, at arbejds­
byrderne fordeles på passende måde. Uddelegering af specifikke opgaver uden for 
Kommissionen kan vise sig at være en løsning i nogle situationer. 
4.2.4 Overvågning og evaluering af programmerne 
Uddelegering af mere magt til Kommissionen i forbindelse med gennemførelsen af 
rammeprogrammet og den deraf følgende større fleksibilitet understreger et større behov 
for effektiv overvågning og evaluering af Fællesskabets FTU-programmer. I dette 
spørgsmål tilslutter panelet sig de generelle forslag, som Kommissionen har fremsat\ som 
CREST har tilsluttet sig , og som Kommissionen allerede implementerer. 
Der opfordres til, at en lille gruppe af uafhængige eksperter bestående af en repræsentant 
for industrien, en akademiker og en ekspert i programevaluering foretager en årlig 
overvågning af programmerne. Hvert fjerde år skulle evalueringen dække hver 5-års 
periode og gennemføres af et panel bestående af 5 eller 6 uafhængige eksperter. Af hensyn 
til kontinuiteten kunne enkelte medlemmer af overvågningspanelerne deltage i 
evalueringspanelerne, men størstedelen af evaluenngspanelets medlemmer skulle være 
andre personer end dem, der deltager i overvågningsprocessen. 
Panelet mener, at evalueringernes omfang bør øges ved, at der tages hensyn til den 
bredere sammenhæng, som programmerne indgår i, den internationale udvikling og en 
detaljeret og seriøs række af indikatorer for bidrag og resultater, der besvarer spørgsmål 
såsom "hvad skete der?" og "gjorde fremmende foranstaltninger på EU-plan nogen 
forskel?". Dette er Kommissionens eller eksterne evalueringsundersøgelsers løbende 
opgave, der skal gennemføres som forberedelse for panelerne. Panelernes opgave er ikke 
at lede denne faktafindingsproces, men at overvåge og fortolke disse fakta og resultater og 
at drage konklusioner. 
Disse procedurer vil resultere i et uafhængigt syn på centrale spørgsmål vedrørende 
programmernes udvikling og vil udgøre en vigtig kontrol med integriteten af den nye 
metode i forbindelse med forvaltningen af det femte rammeprogram. 
4.2.5 Intellektuelle ejendomsrettigheder og patenter 
Et tilknyttet område med omfattende juridiske konsekvenser vedrører fastlæggelsen af 
intellektuelle ejendomsrettigheder og patenter. På nuværende tidspunkt koster patentering i 
KOM (96)220 endelig udg. - Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet. 
"Uafhængig ekstern overvågning og evaluering af Fællesskabets foranstaltninger på området forskning og 
teknologisk udvikling". 
CREST/1208/95 - CREST råd til Rådet og Kommissionen om overvågnings- og evalueringsprocedurerne for 
Fællesskabets forskningsprogrammer. 
26 
Europa omkring ti gange mere end i USA og opfattes ofte som en yderst negativ faktor for 
konkurrenceevne baseret på udnyttelse af teknologi. De meget høje udgifter er især 
afskrækkende for højteknologiske små og mellemstore virksomheder, der i stigende grad 
anses for at være i besiddelse af nøglen til beskæftigelse og vækst. Tilsyneladende skyldes 
en stor del af forskellen mellem omkostningerne i USA og Europa oversættelse. Der tages 
skridt til at begrænse oversættelse ved at begrænse den række af sprog, der kræves. 
Panelet støtter kraftigt en yderligere indsats for at forenkle og reducere omkostningerne i 
forbindelse med det europæiske patentsystem. 
Hvis den europæiske prækonkurrencemæssige forskning skal gennemføres, vil det 
endvidere være vigtigt at dem, der indsender forslag, har fuld tillid til, at forslagenes 
videnskabelige og teknologiske indhold beskyttes. Fortrolighed må derfor sikres. 
4.3 Fremgangsmåde i forbindelse med implementeringen af det nye ramme program 
Komparative undersøgelser tyder på, at forskningsaktiviteterne i Europa kan 
sammenlignes med forskningsaktiviteterne i USA og Japan, men innovationskulturen er 
svagere, og udviklingen og udnyttelsen af forskningen frem til kommerciel succes 
forfølges mindre energisk. Derudover er risikovillig kapital mindre tilgængelig i Europa, 
og der oprettes færre højteknologiske små og mellemstore virksomheder. 
Det nuværende rammeprogram er helt klart prækonkurrencemæssigt, og det har tre 
centrale instrumenter: 50/50 finansierede aktioner med omkostningsdeling, der er det 
vigtigste instrument, samordnede aktioner og FFC's direkte arbejde. 
De politiske instrumenter har stort set været uændrede i 12 år, mens ingen medlemstater 
har ladet FTU-politikken urørt i samme periode. Generelt er de fleste nationale regeringer 
gået bort fra 50% omkostningsdelingen til fordel for en øget vægt på bredere 
innovationspolitikker. Disse fokuserer kraftigt på at give virksomhederne mulighed for at 
udnytte videnskabelig og teknologisk viden. Som minimum bør rammeprogrammet have 
en langt mere integreret fremgangsmåde til støtte for FTU og til støtte for innovation. Den 
nuværende deling af ansvaret mellem mindst tre generaldirektorater institutionaliserer og 
antyder accept af den lineære innovationsmodel, frem for at skabe interaktion mellem 
videnskabelse og anvendelse. 
Panelet mener, at rammeprogrammet samtidig med, at det forbliver 
prækonkurrencemæssigt, kræver et øget antal retningslinjer for at sikre, at det kan spille 
sin rolle fuldt ud i forbindelse med fremme af en mere innovativ kultur, der forer til 
økonomisk succes. I denne forbindelse ser panelet Kommissionens programdirektører og -
ledere spille en stor rolle. De bør have et meget mere klart fastlagt ansvar for forvaltning 
af projekterne hele vejen til succesrige kommercielle resultater. Panelet anbefaler, at 
Kommissionen accepterer følgende metode i forbindelse med udvikling af en mere 
innovativ kultur. 
4.3.1 Formidling af teknologi 
Panelet mener, at dette er et vigtigt aspekt, som Kommissionen må tackle. Et udtryk for 
Europas mindre udviklede iværksætterkultur i forhold til USA ligger i formidlingen og 
overførslen af teknologi. I USA overfører markedet mere effektivt teknologi fra den 
skabes i universiteter og institutter til industrielle virksomheder, særlig små og 
27 
mellemstore virksomheder. Som et bidrag til forbedring på dette område anbefaler panelet 
kraftigt, al Kommissionens programdirektører og -ledere inden for særprogrammerne 
gives et klart ansvar for at sikre formidling af teknologi udviklet inden for deres 
programmer til markedet for kommerciel udnyttelse. Det mest succesrige resultat er, når 
projektdeltagerne kommercialiserer deres egne resultater, men andre nyttig-
gørelsesmuligheder må undersøges grundigt sammen med grupper, der ikke deltager i 
projekterne, når dette ikke sker. Under sådanne omstændigheder må programdirektørerne 
og -lederne have kontakt med markedet for risikovillig kapital. 
4.3.2 De små og mellemstore virksomheder 
Støtten til og udviklingen af små og mellemstore virksomheder, særlig inden for den 
højteknologiske sektor, er af afgørende betydning for Unionens mål for vækst i 
beskæftigelsen. Mange små og mellemstore virksomheder deltager allerede i 
rammeprogrammet, og de forbedringer i implementeringsprocedurerne, som foreslås her, 
skulle tilskynde til yderligere deltagelse. Det står dog klart, at deres deltagelse ville blive 
fremmet bedre, hvis de får mere hjælp med finansielle og juridiske spørgsmål i 
forbindelse med nyttiggørelse af forskning, særlig vedrørende spørgsmål om intellektuelle 
ejendomsrettigheder. 
Kommissionen opfordres kraftigt til at undersøge, hvorvidt den eksisterende CRAFT-
ordning kan udvikles yderligere med henblik herpå. Det ville ligeledes være 
hensigtsmæssigt at undersøge, hvorvidt tilradighedsstillelse af sådanne tjenester kan 
uddelegeres til medlemsstaterne og til organisationer tættere på markedet. 
4.3.3 EUREKA 
Der bør tilskyndes til tættere forbindelser med EUREKA. Denne organisation blev 
oprettet i 1985 af sytten vesteuropæiske lande. Hovedformålet med EUREKA er at øge 
den europæiske industris og de europæiske økonomiers produktivitet og konkurrenceevne 
på det civile verdensmarked. EUREKA sigter helt klart mod at bringe produkter direkte 
på markedet og fungerer derfor på et andet plan end den prækonkurrencemæssige linje, 
som rammeprogrammet må overholde. Rammeprogrammet og EUREKA kunne imidlertid 
nemt indpasses i hinanden for at skabe en effektiv innovationskæde, der kan sende FTU 
under rammeprogrammet ud på markedet. 
Kommissionen tilskyndes kraftigt til at etablere de nødvendige forbindelser med EUREKA 
for at nå dette mål. 
4.3.4 Avancerede, europæiske virtuelle institutter 
Det europæiske gærgenomkortlægnmgsnetværks succes understreger de muligheder, der 
ligger i at skabe forbindelser mellem europæiske centre på tematiske områder for at skabe 
projekter med en international kritisk masse. 
Panelet mener, at denne løsning kan udvikles yderligere ved hjælp af moderne 
kommunikationsteknologi, så der skabes europæiske, virtuelle institutter inden for 
relevante tematiske områder. Disse ville muliggøre en større europæisk fokusering på nye 
teknologiske områder og en hurtigere etablering af en konkurrencedygtig europæisk 
28 
position, lin sådan fremgangsmåde kunne fjerne behovet for, at Kommissionen investerer i 
flere "reelle centre", hvor den kan udføre sin egen forskning. 
Den grundlæggende tanke er at skabe en moderne institutionel plan for international 
forskning, der indebærer: 
• fleksibilitet gennem begrænset varighed (5-10 år); 
• et stabilt klima på mellemlang sigt, som kan sikre kontinuitet over en vis periode; 
• nært samarbejde mellem forskningsgrupper med ekspertise i Europa (og i andre dele af 
verden). 
Et sådant nyt instrument ville støtte en moderne og avanceret forskningsorganisation, der 
institutionelt placeres mellem den etablerede forskningsinfrastruktur (såsom FFC) og det 
(tidsbegrænsede) projektspecifikke samarbejde. 
Kommissionen opfordres kraftigt til at søge passende muligheder for at implementere 
dette koncept. 
4.3.5 En systemmetode 
De teknologiske udfordringer, som Unionen står over for, bliver til stadighed mere 
komplicerede, således at det er vanskeligt at passe dem ind i et traditionelt tematisk 
rammeprogram. Flere og flere udfordringer er tværfaglige og kræver kombinationer af 
videnskabelige og teknologiske discipliner. Derudover kræves en multisektoriel metode, 
da mange muligheder ligger på grænsen mellem sektorer eller tydeligt berører mere end 
en sektor. Dette gælder f.eks. for store projekter vedrørende sikkerhed, miljø, energi, 
bæredygtighed og transport. 
Udfordringen her ligger i en effektiv koordinering af forskellige elementer, og efter 
panelets mening, er der behov for en ny metode. 
Det anbefales, at Kommissionen indfører en metode baseret på en række 
selvkoordinerende mekanismer, som skal beskæftige sig med de største projekter. 
4.3.6 Brug af artikel 130 K, L og N 
Maastricht-traktaten om Den Europæiske Union indførte artikel 130 K, L og N for at 
sætte yderligere skub i mulighederne for FTU-samarbejde uden for rammeprogrammet. 
Disse artikler baner vejen for Unionens deltagelse i store projekter finansieret af grupper 
af medlemsstater, herunder deltagelse i de strukturer, der er oprettet med henblik på 
gennemførelsen af relevante programmer. 
Panelet foreslår, at Kommissionen fremmer anvendelsen af dette forum for 
udviklingsprojekter, der hovedsageligt finansieres af interesserede grupper af 
medlemsstater. 
29 
4.3.7 Det Fælles Forskningscenter 
IPC er Den Europæiske Unions egen interne forskningskapacitet koncentreret omkring 
syv særskilte forskningsinstitutter beliggende i forskellige medlemsstater. Som sådan er 
det et af Unionens vigtige instrumenter, der i stadig stigende grad har behov for mange 
forskellige forskningsaktiviteter som støtte for politikken. 
Panelet mener, at meget af FFC's arbejde opfylder kriterierne om ekspertise og europæisk 
merværdi, særlig Instituttet for Transuraner i Karlsruhe. Panelet tilslutter sig ligeledes 
FFC-evalueringspanelets holdning om, at FFC bør fokusere sin forskningsindsats 
yderligere og koncentrere sin indsats på de områder, hvor det kan nå frem til en reel 
videnskabelig ekspertise. 
Panelet glæder sig over de fremskridt, der er gjort med hensyn til at placere FFC på et 
mere kommercielt grundlag, idet det bemærkes, at en væsentlig del af dets indtægter 
stammer fra forskning kontraheret af tredjeparter. 
Ansættelser ser ud til at have været et problem for FFC i nogen tid. Panelet glæder sig 
derfor over den nye forskningspersonalepolitik og tilskynder til foranstaltninger til at 
forbedre fleksibiliteten blandt FFC-personalet. 
Panelet så også gerne yderligere skridt hen imod en øget uafhængighed for FFC. 
4.4 Programbalance 
På en række vigtige områder både inden for rammeprogrammet og vedrørende dets 
eksterne forbindelser mener panelet, at der må findes en korrekt balance mellem centrale 
faktorer. 
4.4.1 Grundforskning og anvendt forskning 
Et af rammeprogrammets vigtigste aspekter er balancen mellem grundforskning og 
anvendt forskning og udvikling. Dette spørgsmål bliver endnu vigtigere, efterhånden som 
mange områder inden for rammeprogrammet bevæger deres tyngdepunkt tættere på 
brugerbehov og anvendelser. 
Tidligere anvendtes en overforenklet metode. Den fulgte lineære antagelser om FTU-
processen og havde tendens til at anvende de samme regler på forskellige tematiske 
områder. Derudover har programmets manglende fleksibilitet gjort en udvikling fra 
grundforskning til anvendt forskning vanskeligere. 
Det er indlysende, at en ensartet metode ikke kan anvendes på dette spørgsmål. Panelet er 
fuldstændig overbevist om, at hvert enkelt tematisk program har ansvaret for at nå frem til 
en korrekt balance mellem grundforskning og anvendt forskning. 
Den korrekte balance vil uundgåeligt afhænge af den teknologiske modenhed på området. 
Forskningsbehovet vil være størst på nye områder, de såkaldte videnskabeligt baserede 
teknologier såsom bioteknologi og mikroelektronik, hvor der ligger en klar europæisk 
merværdi i hurtigt at etablere en kritisk masse af konkurrerende forskning i Unionen. 
30 
Del er derfor rimeligt al forvente, al balancen mellem grundforskning og anvendt 
forskning vil variere meget de tematiske programmer imellem. 
Den korrekte balance inden for et område vil imidlertid ikke være statisk. USE f.eks. 
opstod først som en sygdom hos dyr, og den tidlige forskning var hovedsageligt begrænset 
til dens epidemiologi. Den nye trussel for menneskets sundhed har imidlertid for nyligt 
givet anledning til meget mere grundforskning i sygdommens biologi. 
I ACTS, IT og Telematik-programmerne har balancen mellem grundforskning og anvendt 
forskning ændret sig løbende gennem de på hinanden følgende rammeprogrammer hen 
imod anvendelse og brugerbehov. Samtidig bemærkes det i vidt omfang, at disse 
teknologier samler sig i avancerede anvendelser, der opfylder komplekse brugerbehov. 
Panelet anbefaler derfor, at ACTS, IT og Telematik-programmerne samles i et enkelt 
program under det femte rammeprogram. 
På samme måde er der konvergens mellem de bioteknologiske elementer i programmerne 
om landbrug, biomedicin og bioteknologi, og panelet anbefaler, at disse aspekter 
ligeledes samles i det femte rammeprogram. 
Endelig ønsker panelet at understrege sin støtte til en fortsat grundforskning, der knytter 
universiteterne og industrien sammen i frugtbare partnerskaber, forudsat at kriteriet om 
europæisk merværdi opfyldes. Det er af afgørende betydning, at dette bibeholdes som en 
platform for nye koncepter, der kan fylde videnskabs- og teknologitanken op igen. 
4.4.2 Tematiske og aktivitetsbaserede programmer 
Panelet mener i princippet, at forskningsprojekter og programmer, når det er muligt, skal 
forvaltes inden for de tematiske områder. Derudover bør ansvaret for formidling og 
udnyttelse af projekt- og programresultater også klart ligge hos det tematiske program. 
Med hensyn til Innovation-programmet betyder dette en nyfokusering og frihed til at 
koncentrere sig mere om efterspørgselssiden, koordinering af emner fra hele programmet, 
der dækker alle særprogrammernes interesser, f.eks. spørgsmål om forvaltning og 
organisering af innovation. 
På uddannelsesområdet mener panelet, at programmet om forskeres uddannelse og 
mobilitet har behov for at skabe bedre forbindelser til de tematiske programmer. Panelet 
mener, at programmet har en potentiel høj europæisk merværdi, og at det er højt estimeret 
i de europæiske, akademiske samfund som en nyttig ordning, selv om det ofte støtter 
umoderne områder, der ellers er vanskelige at finansiere. 
Tidligere var en af programmets svagheder dets manglende evne til at tiltrække unge 
forskere i Europa af højeste kvalitet, dels på grund af dets image, dels på grund af 
bureaukratisk langsommelighed i udpegningsprocessen. Panelet forstår, at der er blevet 
truffet foranstaltninger til at rette op på denne situation, og håber, at programmet vil være 
i stand til at tiltrække de bedste kandidater. 
Panelet støtter et program for forskeres uddannelse og mobilitet med et forbedret image, 
så de bedste unge hjerner vil være stolte af et europæisk stipendiat. 
31 
4.4.3 Ekstern balance 
Med hensyn til rammeprogrammets eksterne balance anses de centrale spørgsmål for at 
være udvidelse og internationalt samarbejde. 
For så vidt angår udvidelse har Unionen allerede gjort en betydelig indsats for at 
samarbejde med FTU-samfund i Østeuropa, hvor de fleste af de potentielle nye 
medlemsstater findes. Panelet anser i høj grad dette for at være en platform, der kan 
bygges videre på, og det henstiller til Kommissionen, at den tager yderligere initiativer til 
at stabilisere og udvikle FTU-samfundene i de lande, der ønsker at blive optaget i EU. 
Dette bør være et element i det femte rammeprogram, der, når det er muligt, behandles 
inden for de relevante tematiske programmer. 
Med hensyn til internationalt samarbejde mener panelet, at en stor del at 
forskningsaktiviteterne kan overføres til det relevante tematiske program. Der er ligeledes 
behov for i høj grad at forbedre koordineringen mellem INCO og andre af Unionens 
programmer, der arbejder eksternt, såsom PHARE, TACIS og MEDA. Derudover kan 
der oprettes en lille gruppe med ansvar for udvikling af en global videnskabs- og 
teknologipolitik for regioner uden for Unionen, der ikke er omfattet af disse programmer. 
For så vidt angår udviklingslandene er der opnået en vis succes, særlig med hensyn til 
tropesygdomme inden for de biomedicinske programmer. Sådanne programmer er 
imidlertid først og fremmest til udviklingslandets fordel og har en ringe europæisk 
merværdi. Som sådan udgør de en del af de bredere politiske forbindelser mellem 
Unionen og udviklingslandene. Panelet betragter dette som et legitimt område for FTU-
samarbejde, men det opfordrer ligeledes rammeprogrammet til at etablere mere teknisk 
baserede samarbejdsprojekter, der opfylder kriteriet om europæisk merværdi. 
^. 
32 
BTLAG 
RAMMEPROGRAMMETS RELEVANS, EFFEKTIVITET OG VIRKNINGER I DE 
SENESTE 5 ÅR 
1. INDLEDNING 
De 18 særprogrammer, de 7 FFC-institutter og FFC som helhed har været underlagt 5-års 
evalueringer parallelt med den overordnede evaluering af rammeprogrammet. 
En væsentlig del af det generelle billede er evalueringen af særprogrammernes relevans, 
effektivitet og virkninger. Da evalueringspanelet for rammeprogrammet har besluttet at anvende 
en top-down, strategisk metode, vil det ikke i detaljer kommentere resultaterne af evalueringerne 
af særprogrammerne. Nedenstående resumé repræsenterer evalueringspanelernes synspunkter. 
Evalueringspanelet for rammeprogrammet ønsker dog at bemærke, at man ikke stødte på nogen 
områder, der gav anledning til større bekymring med hensyn til kvaliteten af den forskning, der 
gennemføres under særprogrammerne. 
2. RAMMEPROGRAM - DRIFTFORMER OG LEVERINGSMEKANISMER 
Målene med Fællesskabets politik for forskning og teknologisk udvikling (FTU) som defineret i 
EØF-traktaten (artikel 130 F) er at styrke det videnskabelige og teknologiske grundlag for 
Fællesskabets industri og at fremme udviklingen af dens internationale konkurrenceevne. Med 
EU-traktaten kom også en forpligtelse til at fremme alle de forskningsaktioner, der skønnes 
nødvendige i medfør af andre fællesskabspolitikker. 
Artikel 130 G i traktaten indeholder følgende liste over aktiviteter, der er relevante for 
ovenstående: 
• iværksættelse af programmer for forskning, teknologisk udvikling og demonstration gennem 
fremme af samarbejdet med og mellem virksomheder, forskningscentre og universiteter; 
• fremme af samarbejdet vedrørende forskning, teknologisk udvikling og demonstration i 
Fællesskabet med tredjelande og internationale organisationer; 
• formidling og nyttiggørelse af resultaterne af aktiviteter inden for forskning, teknologisk 
udvikling og demonstration i Fællesskabet; 
• fremme af uddannelse og mobilitet for forskere i Fællesskabet. 
Fællesskabets FTU-politik gennemføres hovedsageligt gennem tre typer af aktioner, nemlig 
kontraktforskning med omkostningsdeling, samordnede aktioner og Fællesskabets eget 
forskningsprogram i Det Fælles Forskningscenter (FFC). Fællesskabets rammeprogram (RP) 
stammer tilbage fra 1984, hvor det første rammeprogram blev introduceret (1984-1987). Det 
andet rammeprogram (1987-1991) blev efterfulgt af det tredje rammeprogram (1990-1994) og det 
nuværende fjerde rammeprogram (1994-1998). Det nuværende budget er på omkring 3,5 mia. 
ECU, hvilket udgør omkring 3,8% af Fællesskabets budget. 
De detaljerede målsætninger for det tredje og det fjerde rammeprogram er beskrevet i tabel 1. På 
grund af den vægt, EU lægger på industriel konkurrenceevne, standarder og udbredelse af en 
33 
europæisk dimension, blev der med det fjerde rammeprogram tilføjet koordinering af 
forskningspolitikkerne mellem medlemsstaterne og Fællesskabet, formidling af 
forskningsresultater til små og mellemstore virksomheder og teknologisk støtte til hele EU-
politikken. 
Det fjerde rammeprogram og Euratom-rammeprogrammet består af 15 særprogrammer, der 
dækker forskellige teknologiske områder, under ét kaldet aktivitet 1. Tre horisontale aktiviteter 
(også kaldet særprogrammer) dækker alle sektorer og omhandler samarbejde med tredjelande 
(aktivitet 2), formidling og nyttiggørelse af resultater (aktivitet 3) og fremme af forskeres 
uddannelse og mobilitet (aktivitet 4). Udover arbejdet i Det Fælles Forskningscenter (FFC) hører 
syv forskningscentre ind under rammeprogrammet. De 18 særprogrammer er opstillet i tabel 2. 
Hvert særprogram har en ansvarshavende direktør i Kommissionen og bistås af et 
programudvalg, der repræsenterer medlemsstaterne. Efter indkaldelserne af forslag evaluerer 
videnskabelige udvalg bestående af ligemænd ansøgningerne og fremsætter henstillinger om 
finansiering til Kommissionen. 
Uafhængig evaluering af programmerne er en vigtig politisk platform for Kommissionen, og der 
foretages hyppige vurderinger. Især er en række 5-års evalueringer af alle særprogrammerne 
netop blevet fuldført, og den sammenfattende evaluering i dette dokument er baseret på disse og 
repræsenterer evalueringspanelernes synspunkter. 
De samlede finansielle forpligtelser til de forskellige programmer fremgår af tabel 3. 
3. RESUME AF 5-ARS EVALUERINGERNE 
Af hensyn til evalueringerne er de 18 særprogrammer naturligt inddelt i tre grupper: 
Industrielle programmer Biovidenskab og Andre programmer 
økosystemet 
(A) (B) (C) 
* Telematiksystemer * Biomedicin og sundhed * Målrettet socioøkonomisk 
* Kommunikationsteknologi * Bioteknologi forskning 
(ACTS) * Landbmg Qg fisked * Samarbejde med tredje 
* Informationsteknologi (IT) * „ ~ . . lande (INC°) 
& v ' * Havforskning og 
* Industri- og materiale teknologi Formidling og nyttig 
teknoloui (IMT) * MT ... gørelse af resuitater 
6 v * Miljø og klima (INNOVATION) 
* Standardisering, måling og * Forskeres uddannelse og prøvning ,.,. & 
F mobilitet 
* Ikke-nuklear energi 
* Transport 
* Sikkerhed i forbindelse med 
nuklear fission 
* Fusion 
34 
3.1 Særprogrammernes relevans 
Panelet kan generelt konkludere, at de udvælgelseskriterier for forskningsprojekterne, der er 
fastsat i særprogrammernes målsætninger, er blevet overholdt. Det står også klart, at 
særprogrammerne anses for at være relevante for den europæiske industri og for Fællesskabets 
generelle retningslinjer for den socioøkonomiske politik. Nogle programmer blev faktisk anset for 
at være "endog mere relevante" særlig med hensyn til at fokusere det fjerde rammeprogram mere 
og med hensyn til at lægge mere vægt på brugeranvendelser og projektleverancer end på 
grundforskning. 
Relevansen blev identificeret som skabelse af nye eller forbedrede videnskabelige og teknologiske 
modeller og metoder, processer og teknologivalidering, der er til direkte gavn for industrien. 
Derudover bidrog programmerne væsentligt til udformningen af retningslinjer for etablering af 
europæiske eller endog globale standarder, der er særlig vigtige i forbindelse med skabelse af 
teknologiske systemer, som giver Europa en konkurrencefordel. 
Industrielle programmer (A) 
For de vigtigste industrielle programmer, dvs. Telematik, ACTS, IT og i nogen grad Industri- og 
materialeteknologi, er der sket en væsentlig ændring mellem det tredje og det fjerde 
rammeprogram. Disse programmer havde tidligere haft et teknologisk fokus, der havde til formål 
at lukke teknologispringet mellem Europa på den ene side og USA og Japan på den anden side. I 
det fjerde rammeprogram er fokus blevet flyttet over på brugerbehov og anvendelser, der 
fokuseres mere på innovation, og alle industriers generelle behov anerkendes. Denne fokusering 
på anvendelser sker i erkendelse af, at en stor del af merværdien skabes på dette punkt i 
innovationskæden, og at dette har øge relevans for den europæiske konkurrenceevne. 
Ser man fremad kræves der i ACTS-programmet standardisering af en europæisk 
informationsstruktur, der kombinerer telekommunikation, datanetværkssamarbejde, samt 
kapacitet til radio- og tv-udsendelse med et skift i fokus fra tekniske standarder til en omfattende 
spredning, navnlig omkring multimedier i hjemmet. 
På det informationsteknologiske område bør man være mere opmærksom på elektroniske 
modulopbyggere og IT-brugervirksomheder samtidig med, at der fortsat lægges vægt på 
involvering af brugerne. Strukturelt bør programmet vedtage et grundlag af makroområder inden 
for mikroelektronik, softwareteknologi og -anvendelser. Mikroelektronik er særlig vigtig som et 
infrastrukturspørgsmål. For at fremme spredningen heraf bør forbindelserne mellem FTU og 
strukturel finansiering udvides betydeligt. Telematikevalueringen henleder opmærksomheden på. 
at de fremkommende multimedieindustrier indebærer store forretningsmuligheder i de næste tyve 
år, og kræver en fortsat fokusering på standarder, særlig åbne standarder, infrastruktur og 
platforme (f.eks. SAP - Special Action Programmes). 
Alle tre programmer (dvs. Telematik, ACTS og IT) kræver en større integrering og endog et 
fælles integreret program for informations- og kommunikationsteknologi. 
Evalueringen af industri- og materialeteknologi fokuserer på den teknologiske konkurrenceevnes 
stigende relevans, efterhånden som de fleste fremstillingsindustrier indgår i en skarp konkurrence 
på globalt plan. Denne udvikling støttes af den kortere tid, der medgår til produktdesign og 
produktudvikling, og den fortsatte tendens til at koncentrere sig om centrale aktiviteter. 
35 
Med hensyn til Standardisering, måling og prøvning er de metrologiske målsætninger stadig 
gyldige, og de bør videreføres i det femte rammeprogram som grundlag for europæiske 
standarder. Konkurrencedygtige produktstandarder bør imidlertid være de relevante 
særprogrammers ansvar. 
Målsætningerne for Ikke-nuklear energi er stadig gyldige i lyset af den voksende bekymring over 
miljøbelastningen fra afbrænding af fossilt brændsel, den potentielle udvidelse af Unionen til 
lande i Østeuropa og den sandsynlige kraftige stigning i efterspørgslen efter energi fra en 
voksende verdensbefolkning. 
Forskningen inden for Transport er fortsat vigtig på grund af fragmenteringen af standarder 
medlemsstaterne imellem, alvorlig trafikal overbelastning og målsætningerne om bæredygtig 
mobilitet og europæisk konkurrenceevne. Aktiviteten har bidraget til at institutionalisere 
samarbejdet mellem medlemsstaterne ved at bringe centrale industrier og operatører fra jernbane-
, luft- og vandtrafiksektorerne sammen. 
Med hensyn til Sikkerhed i forbindelse med nuklear fission peger det stigende antal europæiske 
atomreaktorer og de mange ældre atomreaktorer samt situationen i ansøgerlandene i Østeuropa på 
dette programs fortsatte relevans. Det femte rammeprograms mål på dette område bør være at 
opretholde Den Europæiske Unions ekspertise. Det må lægge vægt på forskning i nye koncepter, 
avancerede reaktorer, sikker forvaltning af atomaffald samt viden om virkninger af stråling på 
mennesker og miljø. 
For så vidt angår Fusion var evalueringspanelet særlig imponeret over de fremskridt, som 
programmet har gjort i de forløbne 5 år. Programmet er yderst relevant for den langsigtede 
energiforsyning og skaber muligheder for midten af det kommende århundrede. Globalt 
samarbejde søges på baggrund af de reducerede offentlige udgifter i Europa. Der er behov for en 
central, strategisk beslutning for at klarlægge fremtiden for Europas store gruppe af 
fusionsforskere. 
Biovidenskaber og økosystemet (B) 
Biomedicin og sundhed havde til formål at bidrage til forbedringen af forskning og udvikling 
inden for medicin og sundhed i Europa ved at fremme etableringen af nyt samarbejde og/eller 
stadfæstelse og styrkelse af eksisterende samarbejde. Dette mål er fortsat relevant, idet den 
europæiske befolkning bliver ældre, og det giver reaktion på nye trusler, som f.eks. den 
menneskelige form af BSE, en europæisk dimension. Programmet er meget fokuseret på 
grundforskning og har givet anledning til en imponerende liste af publikationer og patenter. 
Hvad angår Bioteknologi skete der en klar ændring fra forskning drevet af nysgerrighed til 
industrielt samarbejde ved overgangen fra Biotech I til Biotech II, hvilket oger programmets 
relevans. Der blev gennemført programændringer for forskellige indkaldelser, hvilket er et 
udtryk for fleksibilitet på programudvalgsplan og for en evne til at reagere på ny udvikling, 
særlig inden for molekylær genetik. Det, at Europa halter bagefter USA, er et incitament til øget 
aktivitet på dette område både på forskningsniveau og på nyttiggørelsesniveau, hvor vejene til 
markedet er mindre indlysende end i USA. 
Udvikling af finansielle platforme parallelt med det industrielle område anbefales for at stoppe 
hullet i den risikovillige kapital. Den europæiske merværdi er helt klart høj, men for mange 
projekter, der tillader forskellige laboratorier at fortsætte uafhængig forskning, godkendes. 
36 
Med hensyn til Landbrug, skovbrug og fiskeri var særprogrammets evalueringspanel bekymret 
over, at dets fokus var blevet for kortsigtet på grund af de nære forbindelser til Den Fælles 
Landbrugspolitik (CAP) og Den Fælles Fiskeripolitik (CFP). Forskningsdagsordnen må for at 
kunne danne grundlaget for udvikling af en politik omfatte mere langsigtede spørgsmål. To brede 
målsætninger er klare. Den første omhandler produktivitet og international konkurrenceevne, men 
spørgsmål om alle landbrugssystemernes bæredygtighed bliver stadig mere fremtrædende. 
Særprogrammets evalueringspanel mener, at forskning i bæredygtighed bør fremmes kraftigere, 
idet man er opmærksom på at udvikle nye metodikker, der ikke bringer den videnskabelige 
korrekthed i fare, og som lægger særlig vægt på miljøets behov. 
Betragtes Biomedicin og Sundhed, Bioteknologi og Landbrug, Skovbrug og Fiskeri under ét, 
erkendte flere af panelerne, at der løber en kraftig bioteknologisk tråd igennem alle tre 
programmer. Dette anerkendes ikke på nuværende tidspunkt i nogen form for 
koordineringsmekanisme. Det foreslås, at de bioteknologiske elementer i alle tre programmer 
samles i det femte rammeprogram. 
Målsætningerne inden for Havforskning og -teknologi anses for at være mere relevante end 
nogen sinde på grund af den øgede konkurrence inden for sektoren fra USA og de asiatiske lande. 
Derudover er udnyttelsen af havressourcerne nu et spørgsmål, som i langt højere grad optager 
befolkningerne. De seneste programmer lægger vægt på at involvere slutbrugerne i industrien 
mere sammen med de statslige forskningsinstitutter og de politiske beslutningstagere. 
Miljø- og klimaprogrammets målsætninger om at styrke det europæiske videnskabelige grundlag, 
gennemføre politisk relevant forskning og støtte forskning, der kan forbedre den europæiske 
industris konkurrenceevne, er stadig gyldige. De vigtigste emner, der behandles i programmet, 
anses for at være relevante for den internationale videnskabelige dagsorden og udvikling. 
Programmets indhold blev anset for at gå for langt med hensyn til at afspejle lokale spørgsmål af 
national interesse, og man må derfor være opmærksom på ikke at udvande den europæiske 
merværdi. Målsætningerne blev tydeligere ved overgangen fra det tredje til det fjerde 
rammeprogram, hvor der skelnes klart mellem det videnskabelige grundlag, de politiske 
målsætninger og de industrielle målsætninger. Denne skelnen fremgår imidlertid ikke klart af 
arbejdsplanen, og der er kun få tilfælde, hvor målsætningerne kan verificeres. 
Andre programmer (C) 
Programmet for målrettet socioøkonomisk forskning blev lanceret i 1994 under det fjerde 
rammeprogram som et nyt program inden for fællesskabsforskningen. Programmet består af tre 
dele: 
Område 1: Evaluering af de videnskabelige og teknologiske, politiske løsninger i Europa. 
Område 2: Forskning i undervisning og uddannelse. 
Område 3: Forskning i social udstødelse og social integration i Europa. 
De tre områder repræsenterer et lille udsnit af en lang række af mulige emner for det nye 
program. Område 1 er en videreførelse af det tidligere MONITOR-program, der havde til formål 
at give politisk rådgivning om daglige spørgsmål - det er mere relevant end nogen sinde. El 
centralt spørgsmål er behovet for at underbygge teknologipolitikken med mere avancerede, 
systematiske metoder end den gamle, lineære model for innovation. Dette område har resulteret i 
mange gode projekter af høj kvalitet fra ekspertisegrupper. 
37 
Med hensyn til undervisning og uddannelse blev der for nylig afholdt et imponerende seminar om 
de fremskridt, der er gjort, og det omfattede en række spørgsmål vedrørende udvikling af 
videnbasen. 
Område 3 er vigtigt som grundlag for social samhørighed, men der er behov for meget mere 
forskning. Spørgsmålene om integration, udvidelse, deltagelse i EMU osv. har alle stor social 
betydning. Ved første øjekast giver projektudkastet et indtryk af fragmentering, men ved 
nærmere eftersyn er projekterne samlet i grupper, og de overlapper hinanden på en interessant 
måde. Af særlig betydning er behovet for at skabe forbindelser mellem projekterne og de 
politiske beslutningstagere. 
Samarbejde med tredjelande og internationale organisationer (INCO) er opdelt mellem sektorer 
med meget forskellige karakteristika. Særprogrammets evalueringspanel fandt, at indsatsen 
generelt var relevant for de fastsatte målsætninger, og at relevansen fortsat er høj i lyset af den 
forventede udvidelse af Unionen og det stigende behov for at samarbejde globalt. 
INCO/COST samarbejdet har givet imponerende resultater inden for vaccineforskning, der har 
fremmet langvarigt samarbejde mellem den videnskabelige forskningssektor og industrien. 
Samarbejdet med EUREKA har været mindre succesrigt på grund af problemerne med at finde 
egnede projekter. 
COPERNICUS og INTAS programmerne var meget vigtige, men midlertidige, svar på 
presserende behov, der opstod i Centraleuropa og i de nye uafhængige stater (NIS). Disse 
programmers indvirkninger har været mindre end optimale på grund af manglen på lokal 
infrastruktur, og PHARE og TACIS bør prioriteres højt for at støtte strukturelle reformer inden 
for FTU og industriel anvendelse. 
Særprogrammets evalueringspanel anbefaler, at de centraleuropæiske landes og NIS' fulde 
deltagelse i programmer inden for første aktivitet, når det er muligt, bør træde i stedet for 
COPERNICUS. Panelet mener, at samarbejdet med ikke-europæiske industrilande og 
ny fremkommende industrier vokser hurtigt i betydning, og at alle fællesskabsprogrammer bør 
åbnes op for deltagelse i enkelttilfælde under hensyntagen til gensidighed og passende aftaler om 
intellektuel ejendomsret. 
De oprindelige mål med det japanske F&U stipendiatprogram er nu nået, og det bør nedtrappes 
eller afvikles over en periode på 2-4 år. 
De grundlæggende mål for INCO-udviklingslandene er fortsat meget relevante inden for de 
vigtige sektorer sundhed, landbrug, miljø og teknologi. Med hensyn til teknologi, bør samarbejde 
finansieres på et højere niveau, så fordelene ved IT og kommunikationsteknologi kan blive mere 
bredt tiluænucliuc i udviklingslandene. 
Innovationsprogrammet anses af evalueringspanelet for at være mere relevant end nogensinde for 
Fællesskabets interesser omkring konkurrenceevne samt økonomisk og social samhørighed. 
Innovation er en vigtig kilde til nye job af høj kvalitet og fører til skabelse af velstand. Dette 
betyder forvaltningsfærdigheder, cirkulation af viden på tværs af grænser og sektorer, fleksible 
produktmarkeder og markedsorienteret FTU. Endvidere er der behov for standarder og 
bestemmelser, der fremmer innovation, samt for fordelagtige skattepolitikker og kapitalmarkeder. 
En europæisk patentpolitik, der på en omkostningseffektiv måde forsvarer ejendomsrettighederne 
38 
på verdensplan, er også nødvendig. Samtidig bør forskningsinstitutionerne og industrien arbejde 
meget tættere sammen om at opfylde forbrugernes behov. 
Generelt set har programmet været omkostningseffektivt, selv om nogle prioriteter må tages op til 
nyvurdering, og andre mangler må rettes, men disse problemer anses ikke for at være store. 
Rvalueringspanelet for særprogrammet mener, at innovation er af så stor betydning, at aktiviteten 
bør udvides og baseres på nye organisatoriske ordninger i Kommissionen til støtte for en 
europæisk innovationspolitik. En tænketank foreslås faktisk til at lede arbejdet på dette område. 
Alternativet med at lægge større vægt på innovation inden for særprogrammerne (i øjeblikket 1% 
af budgettet) ser ikke ud til at være blevet overvejet. 
Den grundlæggende forudsætning for Forskeres uddannelse og mobilitet er fortsat korrekt og 
stadig relevant. Europa vil stå bedre rustet til at klare fremtidige udfordringer, hvis dets 
videnskabelige og teknologiske samfund er parate til at samarbejde på tværs af faggrænser, 
kulturer samt regionale og nationale grænser. Et program for uddannelse og mobilitet kan yde et 
væsentligt bidrag til udvikling af et sådant samarbejde. 
Disse uddannelses- og mobilitetsforanstaltninger må endvidere tage hensyn til udfordringerne og 
spille en rolle i udviklingen og stabiliseringen af Central- og Østeuropa. Foranstaltningerne må 
ligeledes kunne gå ud over rene EU-interesser og sikre, at forskningen omfatter en global 
dimension af industriel konkurrenceevne og bæredygtig udvikling. 
Med hensyn til prioriteterne bør Marie Curie stipendiatordningen være programmets flagskib og 
begrænses til kandidater af høj kvalitet jf. Rhodes-stipendiater. Opfølgning af bidraget til den 
europæiske forskning er af central betydning. Forskningsnetværk (PhD-uddannelse) anses for at 
være nøglen til udvidelse af disse til Østeuropa og til at få en større variation og et bedre forhold 
mellem omkostninger og fordele. 
I forbindelse med store faciliteter er der opstået nogen interessante grupperinger, og der bor 
gøres en indsats for at øge denne aktivitet gennem mere aktiv koordinering. Denne aktivitet bor 
imidlertid ikke blive en platform for forsøg på at skabe nye store faciliteter. Der er blevel givet 
udtryk for den opfattelse, at en bedre placering kunne findes i det femte rammeprogram, således 
at der skabes større frihed til at udvikle dette område. 
3.2 Særprogrammernes effektivitet 
Generelt er det evalueringspanelernes opfattelse, at særprogrammerne fungerer effektivt, men de 
fleste mener, at der er mulighed for forbedringer, idet projektudvælgelsen og 
finansieringsproceduren kan gøres mere strømlinet og hurtig. Dette var det område, som 
panelerne oftest påpegede, og det område, hvor der blev fremsat den mest alvorlige kritik, som 
Kommissionen absolut må tage hensyn til. Telematik- og bioteknologipanelerne var særlig 
kritiske over for procedurerne. 
Alle panelerne betragter den lange periode, ofte mere end et år, der går mellem sidste frist for 
indsendelse af forslag og underskrivelse af kontrakten, som værende fuldstændig uacceptabel, 
særlig på områder såsom IT og bioteknologi, hvor udviklingen går hurtigt, og hvor billedet kan 
ændre sig drastisk i lobet af el år, eller f.eks. i Østeuropa, hvor videnskabsfolk måske er 
afhænu'me af EU stolte for at kunne fortsætte deres arbejde. Juridiske og finansielle aspekier 
39 
anses navnlig fo at være ansvarlige for forsinkelser. Der må findes en løsning på dette problem, 
som allerede er velbelyst, i det femte rammeprogram. 
Panelerne opfordrer til indførelse af en procedure, der nedbringer denne periode til 5-6 måneder. 
Øget uddelegering af beføjelser anses for at være af afgørende betydning for, at der kan gøres 
fremskridt, særlig for at muliggøre en hurtig godkendelse af små projekter, hvor finanskontrollen 
er decentraliseret, som det er praksis i moderne virksomheder. I andre forslag kræves en 
fuldstændig omlægning (industri- og materialeteknologi) og indførelse af den amerikanske ARPA-
model (telematik). Brug af hensigtstilkendegivelser, der muliggør en tidlig start på arbejdet, 
anbefales (industri- og materialeteknologi). 
Et andet aspekt vedrører overtegning, der forstærker tidsproblemet ved at skabe uhåndterbare 
spidsbelastninger. Nogle programmer har indført en to-trins procedure med meget klarere 
retningslinjer for ansøgerne. Dette aspekt af bedste praksis anbefales ligeledes af flere paneler. 
Evalueringspanelet for særprogrammet om IT har anbefalet en konkursreservefond for at beskytte 
de situationer, hvor projektkoordinatoren går konkurs. Bioteknologipanelet ønskede en meget 
bedre feedback til alle ansøgere og mere omfattende høring af de industrielle forskningsledere, 
brugerne og de små og mellemstore virksomheder (i stedet for IRDAC). 
Med hensyn til forvaltningens effektivitet har næsten alle særprogrammernes evalueringspaneler 
konkluderet, at Kommissionens personale har forvaltet programmerne effektivt inden for de 
finansielle og personalemæssige begrænsninger. I en række tilfælde, særlig industri- og 
materialeteknologi, transport, biomedicin og sundhed var det panelernes opfattelse, at 
Kommissionens personale er uacceptabelt overbebyrdet i afdelinger, der kører med et personale 
på omkring to tredjedele af det aftalte antal. Dette virker alvorligt nok til at bede Kommissionen 
se på arbejdsbyrden generelt og sikre, at afdelingerne kører med det personale, der er aftalt, for 
at sikre effektivitet. 
Den operationelle effektivitet berøres naturligvis af fleksibilitet til at behandle nye. fremkommede 
prioriteter på en ordentlig måde. Et traditionelt, fast budget og emnebestemte rammeprogrammer 
mangler typisk den fleksibilitet, der er nødvendig for at kunne reagere på udviklingen inden for 
f.eks. IT og bioteknologi. 
Nogle programmer, f.eks. IT, har svaret kraftigt igen på denne udfordring ved at skabe et 
rullende program opdelt af hyppige indkaldelser. Som støtte herfor opfordrer ACTS-panelet til. at 
det femte rammeprogram kun bliver et program med "overskrifter", således at tilpasning, 
nyfokusering og nytildeling fremmes. Andre programmer, som f.eks. Transport opfordrer til 
større fleksibilitet, men har kun i ringe grad gjort noget herfor inden for særprogrammet, da 
problemet anses for at ligge på rammeprogramplan. 
Effektiviteten anses også for at bringes i fare af programmer, som er alt for påvirket af nationale 
indkøbslister, på bekostning af større og bredere, europæiske programmer. Evalueringspanelerne 
for særprogrammerne Industri- og materialeteknologi og Transport har fremsat denne kritik. 
Programmet for målrettet socioøkonomisk forskning startede først under det fjerde 
rammeprogram, og dets tidligste effektivitet er bragt i fare af hyppige udskiftninger af direktør (4 
på 2 år) og af andet centralt personale. 
40 
INCO-programmet nævner dårlig kommunikation og infrastruktur samt mangel på lokale 
bankfaciliteter som begrundelse for den generelt moderate effektivitet af mange dets projekter 
med tredjelande. 
Mange programmer opfordrer til mere omfattende brug af elektronisk kommunikation og 
videokonferencer, som skal ledes formelt af Kommissionen. 
3.3 Særprogrammernes virkninger 
Alle panelerne bekræfter, at særprogrammernes oprindelige målsætninger som fastsat i Rådets 
beslutninger i det store hele er nået. Størstedelen af forskningen anses for at være af høj kvalitet, 
og de væsentligste forskningsmål er nået. 
Selv om størstedelen af forskningen var succesfuld, manglede den dog ofte klare mål med hensyn 
til resultater og dermed indvirkning, særlig økonomisk indvirkning. Det skal tilføjes, at der under 
det fjerde rammeprogram er gjort langt større bestræbelser på at fastsætte klart målelige mål, der 
afspejler en positiv økonomisk indvirkning - den store ændring til brugerfokusering i de fleste 
industrielle programmer vil sikre en større indvirkning i fremtidige evalueringer. 
Almindeligvis relaterer særprogrammernes evalueringspaneler virkningerne til tilfredsstillende 
projektresultater såsom publikationer i anerkendte tidsskrifter, andre publikationer, workshopper, 
konferencer, testmetoder, nye processer og prototyper. Patenteringssatserne ser ofte ud til at være 
lave i særprogrammerne - igen i forhold til det kraftige forskningsperspektiv i de tidligere 
rammeprogrammer. Der forventes en højere patenteringssats i det fjerde rammeprogram. 
Nogle kvantitative data om virkningerne præsenteres. Industri- og materialeteknologipanelet 
bemærker, at kvantitative undersøgelser af udnyttelsespotentialet gennemført i perioden 1991-
1995 viste en gennemsnitlig økonomisk forrentning på mellem 4 og 6 ECU for hver ECU 
investeret i prækonkurrencemæssig forskning inden for BRITE/EURAM-programmet. I 
programmet for ikke-nuklear energi skønnes fællesskabsforskningen i nogen grad at have bidraget 
til det lille fald i den mængde energi, der kræves til at frembringe en BNP-enhed mellem 1973 og 
1994. For så vidt angår THERMIE gav 28% af projekterne et acceptabelt afkast i forhold til de 
nuværende priser på fossilt brændsel. Inden for INCO/COST-programmerne er der gjort 
imponerende fremskridt inden for udviklingen af vacciner, mens der på det bioteknologiske 
område er nået store resultater inden for genomforskning og teknologi til produktion af lipase og 
mælkesyre. 
Formidling anses for at være et relativt svagt område i mange programmer, særlig MAST, 
Landbrug, Skovbrug og Fiskeri, Bioteknologi, Telematik og Industri- og materialeteknologi. I 
sidstnævnte tilfælde anbefales særlige informations- eller rådgivningsenheder, som kan forbedre 
formidlingen på centrale områder såsom aeronautik. 
På nogle områder som f.eks. bioteknologi er der faktisk modstrid mellem nyttiggørelse og 
formidling, særlig hvis virksomhederne ikke er sikre på, at de ønsker at foretage en kommerciel 
udnyttelse af teknologi udviklet inden for rammeprogrammet. 
I modsætning hertil anses formidling for at være særlig positivt inden for programmet for 
standardisering, måling og prøvning skønt dog i et lidt anderledes miljø. 
41 
Mange paneler opfordrer til en meget klarere plan for formidling og udnyttelse, som skal udgøre 
en mere integreret del af den oprindelige projektevaluering. 
Alle panelerne mener, at der ydes et væsentligt bidrag til opbygningen af et egentligt FTU-
samfund, der vil medføre fordele for den europæiske konkurrenceevne og naturligvis bidrage til 
Fællesskabets samhørighed. I denne henseende ser ACTS-panelet en langt større indbyrdes 
forbindelse og fortolkningsgrad inden for Fællesskabet. I forbindelse med et tilknyttet spørgsmål 
bemærker industri- og materialeteknologipanelet, at mange samarbejdsforbindelser fortsætter efter 
afslutningen af projekterne. 
Programmerne ACTS, IT og Standardisering, måling og prøvning har ydet væsentlige bidrag til 
udviklingen af europæiske standarder. 
Programmerne Industri- og materialeteknologi, Standardisering, måling og prøvning, Transport, 
Bioteknologi og Målrettet socioøkonomisk forskning har ydet store bidrag til EU's politiske 
beslutningstagning. MAST havde størst indvirkning på medlemsstaternes nationale politikker. 
Panelet for Miljø- og klimaprogrammet bemærkede, at forbindelserne til politiske 
beslutningstagere er dårlige og må forbedres. 
En række paneler henledte opmærksomheden på Europas dårlige udnyttelsesgrad, der afspejles af 
den lave oprettelse af højteknologiske små og mellemstore virksomheder og den lave vækstrate. 
Der foreslås bedre forbindelser til markedet for risikovillig kapital, herunder tanken om at oprette 
klare finansielle platforme parallelt med de industrielle platforme. 
Endelig henviste mange paneler til den dårlige koordinering og det dårlige samarbejde mellem 
forskellige generaldirektorater. Dette er ikke altid tilfældet, men i forbindelse med f.eks. 
landbrug ser der ud til at være et generelt problem, som må løses i Kommissionen. 
3.4 FFC 
Evalueringen af FFC er baseret på interviews med professor J.M. Rojo, der er ansvarlig for den 
overordnede evaluering af FFC, og hr. J.-P. Contzen, den ansvarlige generaldirektør i 
Kommissionen. 
Derudover forelå der rapporter fra de syv separate grupper, der havde aflagt besøg ved de enkelte 
FFC-instiftitter. 
Professor Rojo mente, at FFC var blevet væsentligt forbedret i de seneste 10 år med hensyn til 
videnskabelige ekspertise på en række områder, særlig inden for grundforskning i aktinider i 
Karlsruhe, og nu har et positivt omdømme udadtil. Det må dog stadig fokusere mere, da 
videnskabelig ekspertise på alle områder ikke er mulig. Parallelt med en fokusering af 
forskningen er der behov for en øget aktivitet for at yde teknisk støtte til Kommissionen. Det står 
klart, at flere generaldirektorater har behov for teknisk og videnskabelig bistand med 
udarbejdelsen af meget komplekse direktiver. 
Alle besøgsgrupperne mente, at der var gjort gode fremskridt siden det seneste besøg, og de 
fleste af de fremhævede punkter var blevet behandlet. Alle besøgsgrupperne glædede sig over den 
nye konkurrenceprægede metode og udfordring og den succes, den medførte. Dette har resulteret 
i en mere positiv holdning og moral. Der var dog nogen bekymring over, at konkurrenceånden 
skulle føre til udvanding af indsatsen uden for den centrale kompetence. 
42 
Flere besøgsgrupper opfordrede til større fokusering på målsætninger, særlig rumfarts-
anvendelser, opstilling af modeller for radioaktiv overførsel og fjernovervågning af skove. 
Samtidig blev nogle afdelinger som f.eks. Instituttet for Transuraner opfordret til at udvide deres 
aktiviteter til de analytiske aspekter af nukleare sikkerhedsforanstaltninger. 
På en række områder mente man, at arbejdet var kommet videre end til det punkt, hvor ekstern 
afprøvning af koncepterne var påkrævet, f.eks. i forbindelse med multimedienetværk, pålidelig 
software og sensorbaseret robotteknik samt i forbindelse med resultaterne omkring 3D-
holografiske billeder. Dette hænger sammen med andre opfordringer til FFC om at indtage en 
mere forretningsmæssig holdning, om at foretage mere marketing og interessant nok om at 
oprette en kommerciel udklækningsafdeling i ISPRA. 
Med hensyn til forvaltning opfordrede en række grupper til bedre klarlæggelse af målsætninger 
og en bedre projektforvaltning og til anvendelse af rådgivningsudvalg for eksterne 
programbrugere, der skulle have deltagelse af personer fra industrien, som kunne bidrage til 
fokuseringen. De fleste besøgsgrupper nævnte behovet for et bredere samarbejde mellem FFC-
afdelingerne og overførsel af mere personale og overførsel af seniorpersonale fra FFC til 
generaldirektorater i Bruxelles. 
Andre forvaltningsaspekter vedrørte det velkendte problem med ansættelse af personale. De nye 
tre-årige kontrakter medfører nogen forbedringer, men der findes stadig mange usmidigheder, og 
flere grupper opfordrede kraftigt til, at FFC-direktørerne gives større fleksibilitet med hensyn til 
udvælgelse, forfremmelse og afskedigelse af videnskabeligt personale, idet det interne system til 
vurdering af fremskridt rettes mere mod Instituttets behov. Flere grupper anbefalede brug af 
head-huntere, som kan finde frem til internationale talenter. Disse henstillinger fremsættes i 
erkendelse af, at store grupper af centralt personale i flere institutter nærmer sig pensionsalderen 
og skal erstattes. 
Endelig skønnes der at være gjort store fremskridt i IPTS i Sevilla. Det har nu en meget klarere 
instruktion, formelle budgetter, en defineret række kunder og et velkvalificeret og entusiastisk 
personale. Større interaktion, særlig med centrale kunder i Bruxelles, men også med andre FFC-
afdelinger anses dog for at være nødvendig. Elektronisk kommunikation og brug af Internet 
tilskyndes for at lette sådanne interaktioner. 
Til trods for den generelt positive evaluering har to af evalueringspanelerne for særprogrammerne 
kommentarer til FFC. Panelet for særprogrammet om Miljø og klima oplyser, at FFC's bidrag 
inden for miljø stort set ikke anerkendes af størstedelen af det forskningssamfund, der er omfattet 
af Miljø- og klimaprogrammet. Man er også bekymret over størrelsen af det budget, der i FFC er 
afsat til FTU inden for miljø, og det er et spørgsmål om, hvorvidt budgettet bør tildeles 
særprogrammet i stedet for. 
I rapporten om sikkerhed i forbindelse med nuklear fission påvises en manglende klarhed i den 
måde, hvorpå FFC's målsætninger koordineres med særprogrammets målsætninger. Derudover 
nævnes dårlig kontakt mellem det personale i GDXII, der forvalter særprogrammet, og lederne af 
FFC-programmet. 
tÆb* 
43 

TABEL 1 
DET TREDJE OG DET FJERDE RAMMEPROGRAM 
Det tredje rammeprogram var bredt designet til at opfylde seks vigtige målsætninger: 
• Forbedring af den industrielle konkurrenceevne. 
• Opfyldelse af de vigtigste markedsmålsætninger ved hjælp af normer og standarder. 
• Tilskyndelse til tværnationale, industrielle initiativer. 
• Indførelse af en europæisk dimension i uddannelsen af FTU-personale. 
• Forbedring af den økonomiske og sociale dimension samtidig med, at forskningsprojekternes 
videnskabelige og tekniske ekspertise sikres. 
• Alle initiativerne skal tage hensyn til miljøbeskyttelse og livskvalitet. 
I industrielle programmer lå vægten på prækonkurrencemæssig forskning og teknologisk 
udvikling. 
Det fjerde rammeprogram byggede på det tredje og havde en række nye strategiske mål­
sætninger: 
• Skabelse af infrastrukturer på højt niveau inden for informationsteknologi, kommunikation, 
transport og energi. 
• Større konkurrenceevne inden for industrielle teknologier og deres forenelighed med 
livskvalitet, miljøbeskyttelse og sikkerhed samt smarte og rene produktionsteknologier. 
• Systematisk formidling og nyttiggørelse af forskningsresultater, særlig for små og mellemstore 
virksomheder. 
• Koordinering af medlemsstaternes F&U-politikker med Fællesskabets forskningspolitik. 
45 
TABEL 2 
SÆRPROGRAMMER UNPER PET FJERPE RAMMEPROGRAM 
OG EURATOM-RAMMEPROGRAMMET 
Aktivitet 1 
Telematiksystemer 
Avancerede kommunikationsteknologier og -tjenester (ACTS) 
Informationsteknologi (IT) 
Industri- og materialeteknologi 
Standardisering, måling og prøvning 
Miljø og klima 
Havforskning og -teknologi 
Bioteknologi 
Biomedicin og sundhed 
Landbrug og fiskeri 
Ikke-nuklear energi 
Sikkerhed i forbindelse med nuklear fission 
Fusion 
Transport 
Målrettet socioøkonomisk forskning 
Aktivitet 2 
Samarbejde med tredjelande og internationale organisationer (INCO) 
Aktivitet 3 
Formidling og nyttiggørelse af resultater (INNOVATION) 
Aktivitet 4 
Fremme af forskeres uddannelse og mobilitet 
FFC-programmer 
46 
TABEL 3 
FORPLIGELSER FOR EUs FTU-AKTIVITETER 
(Løbende priser i ECU) 
A. ÅRLIGE FORPLIGTELSER PER RAMMEPROGRAM 
AR 
RP 1987 - 1991 (RP2) (1) 
RP 1990 - 1994 (RP3) (1) 
Supplerende finansiering (2) 
RP 1994 - 1998 (RP4) (1) 
I alt FTU-programmer 
APAS (3) 
I alt FTU-rammeprogrammer + APAS 91 
1 270,7 
296 
1 566,7 
168,8 
1 735,5 92 
230,9 
2 160,5 
2 391,4 
308,4 
2 699,8 93 
14,8 
1 929,5 
150 
2 094,4 
440,2 
2 534,5 94 
3,9 
1264,7 
750 
0 
2 018,6 
571,8 
2 590,4 95 
0,2 
1 
3017,1 
3 018,3 
2,1 
3.020,4 91-95 
1 520,5 
5 651,7 
900 
3 017,1 
11 089,3 
1 491,3 
12 580,6 
B. (1) Som oprindeligt godkendt i beslutningen. 
(2) Supplerende finansiering af RP3 i en separat beslutning. 
(3) Ledsageforanstaltninger godkendt i beslutningen. 
SAMLEDE FORPLIGTELSER: FORDELING I HENHOLD TIL 
STRUKTUREN I DET FJERDE RAMMEPROGRAM 
FORPLIGTELSER 1991 -1995 
Mio. ECU % 
Aktivitet h 
Informationsteknologi og kommunikation 4 192,4 33,3 
Industri-og materialeteknologi 1791,9 14,2 
Miljø 1 098,2 8,7 
Biovidenskaber 1 202,3 9,6 
Energi 2 285,3 18^2 
Transport 96,8 0,9 
Målrettet socioøkonomisk forskning 51,5 0,5 
I alt Aktivitet 1 10 748,6 85,4 
(D 
Aktivitet 2: 
717 6 S 7 
Samarbejde med tredjelande og int. organisationer ' ' 
Aktivitet 3; 
293 8 2 3 Formidling og nyttiggørelse af resultater ' __ 
Aktivitet 4; 
Forskeres uddannelse og mobilitet [ 1_ 
i i**™ ±mc 12 580,6 100,0 
I alt FTU-programmer + APAS ' 
(1) Inklusive FFC-støtte til andre EU-politikker 
47 

DELB 
KOMMISSIONENS BEMÆRKNINGER 
TIL DET 
FEMÅRLIGE EVALUERINGSPANEL 
49 

Indledning 
Vicomte Davignon og medlemmerne af det uafhængige panel skal roses for deres rapport, der 
fuldt ud har opfyldt forventningerne til denne første eksterne 5-års evaluering af 
rammeprogrammet. Panelets henstillinger, der er baseret på medlemmernes indgående kendskab 
til europæisk forskning og på en grundig vurdering af den tidligere evaluering af 
rammeprogrammets resultater, som evalueringerne af særprogrammerne udgør, er autoritative, 
konstruktive og fremadskuende. 
Kommissionen glæder sig over panelets bemærkning om, at der ikke findes nogen områder, der 
giver anledning til større bekymring med hensyn til kvaliteten af den forskning, som gennemføres 
under rammeprogrammet, og over dets anerkendelse af den samling af talent forbundet i et 
netværk, som rammeprogrammet har resulteret i. 
Panelet understreger, at et vellykket rammeprogram må bygge på en fortsættelse af traditionerne 
for videnskabeligt arbejde på et højt niveau, men der skal lægges mere vægt på social og 
økonomisk relevans. Det konkluderes, at rammeprogrammet hidtil ikke holder, hvad der er lovet, 
fordi der mangler en virkelig europæisk strategisk metode. Kommissionen er enig i, at der er 
behov for en mere strategisk vision ved udarbejdelsen af det femte rammeprogram, hvis dets 
potentielle bidrag til Den Europæiske Unions økonomiske og sociale velfærd skal realiseres fuldt 
ud. 
Kommissionen støtter fuldt ud panelets konklusion om, at det femte rammeprogram giver 
mulighed for omfattende ændringer, navnlig inden for nedenstående områder. Fællesskabets 
konkurrenter investerer voldsomt i forskning og udvikling; rammeprogrammet skal imødegå 
denne udfordring. Det skal være mere målrettet og effektivt. Samtidig skal det reagere mere 
smidigt på skiftende behov. Strukturen bør forenkles, Kommissionens ledelse af programmet bør 
strømlines yderligere, formidling og udnyttelse af resultater bør have en mere fremtrædende plads 
i forskningsprogrammer, og ressourcer bør koncentreres via streng anvendelse af 
udvælgelseskriterier, herunder EU-merværdi. Kommissioneas praktiske svar er indeholdt i de 
formelle forslag til det femte rammeprogram. I det følgende kommenteres panelets anbefalinger 
nærmere. 
Overskrifterne nedenfor henviser til underoverskrifterne i afsnit 4 i panelets rapport "Centrale 
områder, hvor der bør foretages ændringer". 
1. Programstrategi 
Panelet foreslår en mere strategisk metode i forbindelse med det femte rammeprogram, der er 
solidt baseret på programudvælgelseskriteriernes relevans og europæisk merværdi, og som 
omfatter støtte til infrastruktur og koordinering med finansieringen fra strukturfondene. 
Kommissionen er enig i, at en strammere anvendelse af kriterierne relevans og europæisk 
merværdi sammen i forbindelse med udvælgelsen af forskningsemnerne, under fuld hensyntagen 
til samfundsmæssige, økonomiske og teknologiske tendenser, vil resultere i en mere strategisk 
metode. Relevansen må vurderes på grundlag af både den sociale efterspørgsel - forbedring af 
beskæftigelsen, livskvalitet og sundhed (herunder sikkerheden og kvaliteten af varer og 
tjenesteydelser til forbrugerne), miljøbeskyttelse, mobilitet osv. - og udsigterne til økonomisk 
udvikling og videnskabeligt og teknologisk fremskridt. 
51 
Panelets forslag om, at en europæisk kritisk masse finder anvendelse på netværkssamarbejde 
mellem store anlæg, bør også tages op i det femte rammeprogram; i hvert af de tematiske 
programmer, samt i programmet for forbedring af det menneskelige potentiale, herunder 
foranstaltninger til støtte for netværkssamarbejde og adgang til en forskningsinfrastruktur. 
Kommissionen er enig med panelet i, at rammeprogrammet og strukturfondene i højere grad bør 
styrke hinanden. Kommissionen vil i dens kommende meddelelse om forskning og samhørighed 
undersøge mulighederne for forbedringer, samtidig med at de to instrumenters særlige 
karakteristika respekteres. 
2. De lovgivningsmæssige og forvaltningsmæssige rammer 
Panelet foreslår en pakke af lovgivningsmæssige og forvaltningsmæssige ændringer, som skal 
forbedre rammeprogrammets fleksibilitet og fokus: 
Lovgivningsmæssige ændringer: afstemning med kvalificeret flertal i den fælles beslutningsproces 
i forbindelse med rammeprogrammet, et nyt unionsudvalg, som skal træde i stedet for 
programudvalgsstrukturen, og en forvaltningsprocedure, der giver budgetmæssig fleksibilitet i 
løbet af rammeprogrammet. 
Effektiviteten ville blive øget betydeligt, hvis Kommissionen fik flere beføjelser i forbindelse med 
implementeringen af rammeprogrammet. Kommissionen går i sine forslag til 
regeringskonferencen kraftigt ind for flere afstemninger med kvalificeret flertal i Rådet. Indtil 
resultaterne af regeringskonferencen foreligger, er Kommissionen forpligtet til at forbedre 
udviklingen og forvaltningen af rammeprogrammet i det omfang, det er muligt i henhold til de 
nuværende bestemmelser, navnlig på følgende punkter: 
• Strukturen for de seks programmer, der overvejes i det femte rammeprogram, skulle gøre det 
muligt for hvert enkelt program at skabe et bedre strategisk overblik over en bredere vifte af 
forskning. 
• Kommissionen forestiller sig, at hovedansvaret for gennemførelsen af programmer placeres 
hos Kommissionen, medens programudvalgene fortsat vil indtage en særstilling i forbindelse 
med overvågningen af gennemførelsen samt ved håndtering af forskningsprioriteter, tilpasning 
af arbejdsprogrammer og tildeling af midler; dog uden at beskæftige sig med enkelte 
foranstaltninger. 
Kommissionen er endvidere enig med panelet i, at tilbageholdelse af en del af programmets 
budget i de første år af gennemførelsen vil føre til større fleksibilitet i de sidste år. 
• Ændringer i forvaltningsprocedurerne i forhold til uddelegering, tidsplaner, transparens og 
feedback og løsning af problemerne med underbemanding. 
Der gøres til stadighed en indsats for at forbedre forvaltningssystemerne for fællesskabs­
forskningen. På kort sigt gennemføres der foranstaltninger for at nedbringe overtegning, forbedre 
transparensen og konsekvensen i evalueringen af forslagene, nedbringe den tid, der medgår til 
evaluering af forslag og til kontraktforhandlingerne, og forenkle de finansielle aspekter. Disse 
foranstaltninger skal bidrage til at gøre adgangen til programmerne lettere, særlig for SMV. 
Derudover undersøges nye forvaltningsformer baseret på moderne bedste praksis. 
52 
I overensstemmelse med panelets henstillinger bør der fastlægges klare retningslinjer for ansvaret 
for forvaltning af det femte rammeprogram, men dette må kombineres med passende 
koordineringsforanstaltninger inden for rammeprogrammet, med andre politikker og med den 
lange række af foranstaltninger, der gennemføres uden for fællesskabssammenhæng, herunder 
medlemsstaternes forskningsprogrammer. 
Med hensyn til spørgsmålet om personalebemanding afspejler det faktum, at stigningen i antallet 
af ansatte har ligget et godt stykke under stigningen i Fællesskabets samlede forskningsbudget, 
Kommissionens stramme forvaltningspolitik og de stramme personalebegrænsninger og den 
begrænsning af de administrative omkostninger, som Rådet har fastsat i beslutningerne om 
særprogrammerne. 
• Evalueringsforanstaltninger med større rækkevidde, der omfatter den bredere sammenhæng, 
som programmerne indgår i, den internationale udvikling samt bidrags- og resultatindikatorer 
for dermed at danne grundlag for overvågnings- og evalueringspanelerne. 
Fokusering af forskningen mere direkte mod sociale og økonomiske målsætninger, særlig i 
forbindelse med "centrale foranstaltninger" bør omfatte klare arbejdsprogrammer med milepæle, 
mod hvilke fremtidige resultater kan måles. En regelmæssig ajourføring af detaljerede 
målsætninger og arbejdsprogrammer overvejes ligeledes. For at nå disse mål vil Kommissionen 
evaluere udviklingen samtidig med, at den analyserer og evaluerer udviklingen på den generelle 
videnskabelige og teknologiske arena, på baggrund af den sociale og økonomiske udvikling, og 
dermed lægger særlig vægt på den internationale dimension. 
Som et resultat af denne proces vil både den årlige programovervågning og de retrospektive 5-års 
programevalueringer, som foreslået af panelet, drage fordel af et bredere informationsgrundlag. I 
overensstemmelse med Kommissionens SEM 2000 initiativ kræver en god forvaltningspraksis 
imidlertid en klar skelnen mellem gennemførelse og vurdering. Det er naturligvis af afgørende 
betydning, at kvaliteten og uafhængigheden af den eksterne overvågnings- og vurderingsproces 
og navnlig af de eksperter, som deltager heri, bibeholdes. 
Kommissionen bestræber sig fortsat på at udvikle forvaltningsinformation og statistiske 
oplysninger om Fællesskabets forskningsaktiviteter og på at stille den til rådighed på et 
konsekvent og ajourført grundlag. Den bestræber sig ligeledes fortsat på at udvikle en lang række 
indikatorer for videnskabeligt og teknologisk fremskridt på regionalt, nationalt, europæisk og 
globalt plan gennem rapporten om europæiske, videnskabelige og teknologiske indikatorer. 
• Yderligere bestræbelser på at forenkle og nedbringe omkostningerne ved det europæiske 
patentsystem. 
Arbejdsgruppen under IRDAC har behandlet en lang række spørgsmål vedrørende intellektuel 
ejendomsret i forbindelse med EU-forskning. Dens konklusioner og panelets konklusioner er 
samstemmende med hensyn til de høje omkostninger forbundet med patentering i Europa. Dette 
spørgsmål går ud over rammeprogrammets rammer. Omkostninger til patentering kan finansieres 
under Fællesskabets forskningsprojekter. 
53 
3. Fremgangsmåde i forbindelse med implementeringen af det nye rammeprogram 
Panelet foreslår, at der indføres en mere integreret metode med flere midler til støtte for FTU og 
innovation. 
• Klart ansvar for formidling 
Det femte rammeprogram bør omfatte en "livscyklusmetode" til projektforvaltning for overalt, 
hvor det er muligt, at integrere en effektiv nyttiggørelse af forskning fra projekternes begyndelse. 
Dette ville gøre det muligt at skræddersy midlerne effektivt til programmernes/projekternes 
specifikke behov. En konsekvent og effektiv gennemførelse af denne metode skulle fremmes ved 
hjælp af lokale "innovationsenlieder" i hvert program. 
• Mere bistand til små og mellemstore virksomheder i forbindelse med finansielle og lovgivnings­
mæssige spørgsmål vedrørende nyttiggørelse af forskning. 
Der ofres særlig opmærksomhed på de lovgivningsmæssige og finansielle aspekter af nyttig­
gørelsen af resultaterne, idet der tages behørigt hensyn til de små og mellemstore, 
højteknologiske virksomheders vilkår og behov. Man undersøger, hvordan 
informationsstrømmene mellem forskningsprojekter og markedet for finansiering af innovation 
kan forbedres med det formål at udvikle mere strukturerede og effektive grænseflader. I det femte 
rammeprogram kunne der udvikles en tjeneste inden for det horisontale program om "innovation 
og de små og mellemstore virksomheders deltagelse", som skal yde støtte til projekter vedrørende 
intellektuel ejendomsret og adgang til privat finansiering. 
Den nuværende ordning om kooperativ forskning bør videreføres og udvikles yderligere i det 
femte rammeprogram, så den bedre kan opfylde den lange række af behov, som særlig de små og 
mellemstore virksomheder har for adgang til kontraktforskning som supplement til deres egen 
forskningskapacitet, der kan være begrænset eller ikke eksisterende. 
• Bedre forbindelser med EUREKA 
Som anført i Kommissionens andet arbejdsdokument om det femte rammeprogram gøres der en 
aktiv indsats for at skabe tættere forbindelser med EUREKA. Der vil blive gjort en indsats for at 
sikre, at disse to instrumenter supplerer hinanden og for at garantere informationsstrømmen fra 
rammeprogrammet til EUREKA, efterhånden som arbejdet skrider fremad, resultater produceres 
og projekterne gøres mere markedsorienterede. Denne metode kunne navnlig udvikles inden for 
"de centrale foranstaltninger". 
• Yderligere udvikling af konceptet avancerede, europæiske virtuelle institutter 
Gærgenomkortlægningsprojektet, som panelet nævnte, og som havde deltagelse af næsten 100 
laboratorier i Europa (herunder 10 små og mellemstore virksomheder) koordineret med 
laboratorier i USA, Canada og Japan, er et bevis for effektiviteten af storstilet netværks­
samarbejde mellem europæiske ekspertcentre. Den tilknyttede industrielle platform har også 
været et effektivt redskab til at holde industrien orienteret om projektets resultater og deres 
potentielle kommercielle værdi7. Kommissionen undersøger denne og andre metoder til 
7 Projektet følges op af EUROFAN-projektet om gennemførelse af systematiske analyser af gener med ukendt 
funktion, hvori deltager 144 europæiske laboratorier. 
54 
distribueret forskning som modeller for anvendelser i det femte rammeprogram, særlig i 
forbindelse med "de centrale foranstaltninger". Det femte rammeprogram kan endvidere omfatte 
forskning til støtte for en informationsinfrastuktur, der kan forbinde forskningsinstitutterne. 
• En flerdimensional systemmetode i forbindelse med teknologiske udfordringer 
Dette er lige præcis formålet med "de centrale foranstaltninger", der er identificeret i 
Kommissionens andet arbejdsdokument. Disse foranstaltninger vil samle forskellige videnskabe­
lige og teknologiske ressourcer omfattende forskellige discipliner, teknologier og tilknyttede 
aspekter, der er nødvendige for at tackle større sociale, økonomiske og industrielle udfordringer. 
Denne integrerede metode vil blive gennemført ved hjælp af en handlingsplan, som udvikles i 
samarbejde med de videnskabelige kredse og industrien samt andre parter, der har en interesse i 
forskning, og som især vil fokusere på fjernelse af kritiske flaskehalse af videnskabelig, 
teknologisk og/eller socioøkonomisk karakter. 
Da disse spørgsmål er rettet mod sociale og økonomiske mål, er permanente forbindelser med 
andre fællesskabspolitikker ligesom regelmæssig gennemgang og ajourføring af arbejdsprogram­
merne en integrerende del af de centrale foranstaltninger, så de afspejler de seneste resultater, 
som de er nået frem til, og ændringerne i den teknologiske, sociale og økonomiske situation. 
Systemmetoden må imidlertid gå længere end til Fællesskabets indsats alene. De emner, der 
berøres af de centrale foranstaltninger, er per definition af europæisk interesse, og det er af 
afgørende betydning, at de drager fordel af de bredest mulige bidrag til forskningen. De centrale 
foranstaltninger, der følger den vej, som task force'rne har beredt, og anvender en lang række 
formelle og uformelle kommunikationsmidler, ville fungere som kernen i den mere omfattende 
koordinering af forskningen, herunder navnlig den forskning, der gennemføres under 
medlemsstaternes programmer i hele Unionen. 
• Brug af artikel 130 K, L og N 
Spørgsmålet om brugen af disse artikler i traktaten ud over de andre foranstaltninger i 
rammeprogrammet, særlig med henblik på gennemførelse af foranstaltninger, der kun har særlig 
interesse for nogle medlemsstater, er blevet rejst ved flere lejligheder. Denne mulighed vil ikke 
blive en realitet, medmindre medlemsstaterne viser en stærk vilje til at gå ind i denne form for 
initiativ. Viser en sådan vilje sig, kunne en eller flere foranstaltninger af denne art tænkes. 
• Mere fokusering og større selvstændighed for Det Fælles Forskningscenter8 
Kommissionen tilslutter sig helt panelet konklusion om, at FFC spiller en central rolle som 
grundlag for fællesskabspolitikkerne. Det har neutral status, hvilket er af særlig betydning i 
forbindelse med mange aspekter af fællesskabsbestemmelserne, og det har højt specialiserede 
faciliteter og kvalifikationer, der er nødvendige for at udføre denne funktion, hvoraf nogle er 
enestående i Europa. 
Ud over punkterne i dette afsnit kan følgende tydeliggørelse være nyttig med hensyn til bemærkningerne i bilaget 
til panelets rapport, hvori det fastslås, at det ikke er tilstrækkelig klart, hvorledes målene for FFC |i 
evalueringsrapporten om særprogrammet for sikkerhed i forbindelse med nuklear fission] samordnes med 
særprogrammets mål, og at der nævnes dårlig kontakt på arbejdsniveauet mellem GD XII og FFC's personale. 
Kommissionen er af den opfattelse, at arbejdsrelationerne er udmærkede. Arten af disse relationer påvirkes 
imidlertid af, at FFC konkurrerer (med succes) mod andre forslagsstillere med henblik på finansiering af aktioner 
med omkostningsdeling. Euratoms særprogram for FFC vedrører hovedsagelig forskning i nuklear sikkerhed, som 
ikke er omfattet af aktioner med omkostningsdeling. 
55 
Som det er tilfældet med de nationale laboratorier, må FFC tilpasse sin fremgangsmåde for at 
kunne leve op til en ny virkelighed, og Kommissionen går ind for at foretage de ændringer, der 
er nødvendige for, at det kan gøre dette, herunder en bedre fokusering på områder, inden for 
hvilke det har særlig ekspertise. Siden 1988 har man gjort en stor indsats for at opbygge 
kontakter mellem FFC og de akademiske og videnskabelige forskerkredse med et program, der 
skal forbedre forholdet mellem kunde og kontrahent i forbindelse med politisk relateret forskning. 
Denne indsats er blevet kraftigt intensiveret efter beslutningen om det fjerde rammeprogram og 
som følge af Rådets konklusioner af 26. april 1994 om FFC s rolle. En øget uafhængighed, som 
omdannelsen af FFC til et selvstændigt generaldirektorat er et udtryk for, er et af de vigtigste 
administrative og lovgivningsmæssige skridt i denne proces. 
4. Bedre programbalance 
Panelet foreslår, at der i en række henseender træffes foranstaltninger til at sikre en korrekt 
balance indenfor rammeprogrammet. 
• En korrekt balance mellem grundforskning og anvendt forskning, herunder sammenlægning af 
konvergerende forskningsområder. 
I forslaget til det femte rammeprogram defineres en struktur, der kan forene behovet for at hjælpe 
Unionen til at opretholde og udvikle strømmen af ideer og videnskabelig og teknologisk viden 
med behovet for at udvikle dens teknologiske kunnen på de mest kritiske områder. 
Rammeprogrammets rolle er ikke at kopiere national forskning "ud i det blå". Dog må den stadig 
tættere forbindelse mellem mere grundforskning og anvendt forskning inden for den moderne 
videnskab og teknologi og inden for innovation anerkendes og afspejles fuldt ud i 
rammeprogrammet. Der er to aspekter ved rammeprogrammet, som navnlig bør tages op i denne 
forbindelse: 
• Nøgleaktionerne, hvor særlige flaskehalse kan kræve målrettet grundforskning samt udvikling 
af anvendt teknologi. 
• Foranstaltninger inden for forskning og udvikling af generiske teknologier. 
De samme stramme udvælgelseskriterier ville blive anvendt til at identificere alle forsknings-
foranstaltninger. Grundforskningsdelen ville endvidere variere som funktion af det pågældende 
forskningsområdes modenhed og kan ændres, efterhånden som der gøres fremskridt. Dette er i 
overensstemmelse med panelets synspunkter. 
Sammenlægningen af programmer vedrørende informations- og kommunikationsteknologier og 
telematiksystemer (emne II) og af de bioteknologiske elementer inden for landbrug, biomedicinsk 
forskning og bioteknologi (under emne I) er ligeledes i overensstemmelse med panelets 
henstillinger. 
• En korrekt balance mellem tematiske og aktivitetsbaserede programmer 
Et generelt princip, der ligger til grund for det femte rammeprograms struktur og indhold, er som 
foreslået af panelet, at forskningsprojekterne så vidt muligt forvaltes inden for de tematiske 
programmer. Dermed sikres stærke forbindelser mellem de tematiske og horisontale 
56 
foranstaltninger, som det er tilfældet i forbindelse med nyttiggørelse af forskningen, hvor 
tematiske og horisontale foranstaltningers funktion er blevet noteret. I forbindelse med 
uddannelse og mobilitet mener panelet, at der er behov for ændringer for at forbedre disse 
foranstaltningers image og for at nedbringe forsinkelserne. Programmet om forbedring af det 
menneskelige potentiale vil omfatte en række ændringer baseret på de erfaringer, der er indhøstet 
i forbindelse med TMR-programmet. Ud over en nedbringelse af den tid, der medgår til 
evaluering og udvælgelse af forslag til stipendiater (målet er 3 måneder), vil der blive indført nye 
foranstaltninger såsom "industrielle værtsstipendiater", der vil skabe et mere transparent og 
forudsigeligt klima, som kan tiltrække de bedste forskere. 
• En korrekt balance med hensyn til EU-forskningens internationale dimension; yderligere 
initiativer til fordel for lande, der ønsker at tiltræde Unionen, og større europæisk merværdi i 
partnerskaber med udviklingslande. 
Et mere intensivt forskningssamarbejde, bl.a. med lande, der ønsker at tiltræde Unionen, søges i 
det nye rammeprogram. Fuld associering med det femte rammeprogram vil være mulig for nogle 
af de lande, der ønsker at tiltræde Unionen, særlig i Central- og Østeuropa , hvis de skulle vælge 
denne løsning. Dette ville muliggøre deltagelse i programmerne på vilkår svarende til dem, der er 
gældende for EØS-landene. Et alternativ ville være deltagelse på et projekt-for-projekt grundlag, 
i princippet uden finansiering fra Fællesskabet, og denne løsning er en mulighed for central- og 
østeuropæiske lande, der ikke er fuldt associeret, nye uafhængige stater i Europa og tredjelande i 
middelhavsregionen. 
Med hensyn til udviklingslandene vil samarbejdsprojekterne fortsat være rettet mod disse lande 
for at udvikle videnskabelig viden og teknologiske kvalifikationer, der svarer til deres behov, og 
som kan bidrage til at løse deres udviklingsproblemer. Det erkendes, at der er behov for at 
forbedre samarbejdet med nyfremkommende økonomier, hvis markeder vokser meget hurtigt, og 
som repræsenterer store muligheder for Fællesskabet. 
Konklusioner 
Kommissionens analyse af rapporten fra rammeprogrammets 5-års evalueringspanel viser, at 
panelets detaljerede henstillinger i udstrakt grad vil blive taget op i forslaget til det femte ramme­
program. Ikke desto mindre erkender panelet, at der, for at man fuldt ud kan gennemføre de 
væsentlige ændringer, som panelet foreslår, er behov for ændringer i det lovgivningsmæssige og 
administrative grundlag, der går videre end rammerne for Kommissionens forslag til 
rammeprogrammet. 
Ud over Schweiz og Israel. 
57 
ISSN 0254-1459 
KOM(97) 151 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 12 15 16 05 
Katalognummer : CB-C0-97-142-DA-C 
ISBN 92-78-18096-3 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
Tg