Nr. C 175/22 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 88 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring 
af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen 
(88/C 175/09) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 23. marts 1988 under henvisning til 
EØF-traktatens artikel 118 A at anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs (ØSU) 
udtalelse om det ovennævnte emne. 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede at pålægge Paul Flum som hovedordfører i 
henhold til forretningsordenens artikel 18 at forberede behandlingen af forslaget. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 255. plenarforsamling den 28. april 1988 
med 93 stemmer for, 49 imod og 18 hverken for eller imod følgende udtalelse (afstemning 
med navneangivelse). 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. ØSU ser positivt på Kommissionens direktivfor­
slag, som er et væsentligt initiativ til realisering af 
EØF-traktatens artikel 118 A, hvorefter arbejdstagernes 
sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen skal beskyttes 
og vilkårene på dette område i medlemslandene harmo­
niseres på et stadig stigende niveau. 
1.2. ØSU vurderer direktivet om foranstaltninger til 
forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed 
som et vigtigt instrument, der inden for rammerne af 
gennemførelsen af det indre marked kan udgøre et 
væsentligt socialt element ved at give en human udform­
ning af arbejdsmiljøet samme værdi som den økonomi­
ske harmonisering. Samtidig ser ØSU heri en yderligere 
mulighed for mellem- og langfristet nedsættelse af Fæl­
lesskabets udgifter til sociale ydelser. Endvidere er et 
humant arbejdsmiljø også en afgørende forudsætning 
for en effektiv generel miljøbeskyttelse. 
1.3. ØSU er enig i, at alle virksomheder, inklusive 
små og mellemstore virksomheder, må tilstræbe samme 
niveau for beskyttelse af arbejdstagerens sundhed. Ved 
gennemførelsen af dette mål bør medlemsstaterne imid­
lertid med nogen fleksibilitet tage hensyn til specielle 
forhold, som skyldes forskellige former for virksom­
hedsstruktur. Samtidig må medlemsstaterne først og 
fremmest for de små og mellemstore virksomheder ud­
færdige hjælpeforanstaltninger, hvorved de får støtte til 
gennemførelse af beskyttelse af arbejdstagernes sund­
hed. ØSU finder det derfor påkrævet, at medlemsstater­
nes pligter på dette felt konkretiseres i direktivet. Hertil 
hører bl. a. rådgivning af arbejdsgiverne og arbejdsta­
gerne eller disses repræsentanter. Desuden bør med­
lemsstaterne fremme virksomhedernes samarbejde i 
spørgsmål om arbejdstagernes sikkerhed og sundhed 
i arbejdsmiljøet. ØSU finder det derfor påkrævet, et 
medlemsstaternes forpligtelser konkretiseres i direkti­
vet. Medlemsstaterne bør holde arbejsgiverne løbende 
oienteret om de sundhedsrisici, som især hidrører fra 
udviklingen i forskning og teknologi. 1.4. Inden for rammerne af EF's lovgivning til be­
skyttelse af arbejdstagerne bør direktivet indtage rollen 
som et rammedirektiv, hvorfra alle særdirektiver inden 
for arbejderbeskyttelse afledes: Kun en sådan samlet 
direktivopbygning baseret på dette rammedirektiv kan 
hindre en juridisk opsplitning på EF-niveau og sikre 
oprettelsen af en overskuelig og anvendelig EF-beskyt-
telseslovgivning. Dette er en væsentlig forudsætning 
for, at en EF-lovgivning trinvis kan afløse de nationale 
lovgivninger. 
1.5. Direktivforslaget udgør ikke blot et bidrag til 
humanisering af arbejdsmiljøet, men har også stor be­
tydning som en ledsagende foranstaltning til mindskelse 
af konkurrenceforvridninger, idet det mindsker forskel­
lene mellem sikkerheds- og sundhedsreglerne i med­
lemslandene, også hvad angår undtagelsesordninger for 
enkelte virksomheder eller anlæg. 
1.6. Rammedirektivet indeholder minimumsforskrif­
ter for arbejderbeskyttelse. ØSU opfordrer medlemssta­
terne til ikke blot at fastholde mere vidtgående bestem­
melser, men også at udbygge beskyttelsen af arbejdsta­
gernes sundhed. 
1.7. ØSU konstaterer, at der i direktivforslagets be­
grundelse gives en beskrivelse af den arbejdsbeskyttel-
sesretlige situation i medlemsstaterne, som dels er ufuld­
stændig, dels ikke er på højde med den aktuelle situa­
tion. 
2. Bemærkninger til direktivets bestemmelser 
2.1. Artikel 1 (Formål) 
I andet punktum indføjes en bestemmelse om arbejdsta­
gernes medvirken, således at sætningen får følgende 
ordlyd: 
»Det omfatter generelle principper navnlig for 
forebyggelse af erhvervsbetingede risici og for 
varetagelse af sikkerhed og sundhed; for oplys­
ning, høring og uddannelse af arbejdstagerne, 
disses og deres repræsentanters medvirken samt 
generelle principper for iværksættelsen heraf.« 
4. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 175/23 
2.2. Artikel 2 {Definitioner) 
ØSU finder det påkrævet, at der i alle EF's arbejdsmiljø-
direktiver, så vidt det er muligt, anvendes identiske 
definitioner. Definitionen af begrebet »arbejdstager« 
er f.eks. ikke den samme som i rammedirektivet om 
arbejdspladser [Dok. KOM(88) 74], i det mindste ikke 
rent sprogligt. 
Begrebet »arbejdsplads« bør defineres således: 
»Ethvert sted, som arbjedstageren på grund af 
sit arbejde skal opholde sig på eller begive sig 
til, og som arbejdsgiveren direkte eller indirekte 
har rådighedsret over.« 
Denne definition stammer fra den Internationale Ar­
bejdsorganisations (ILO) overenskomst om arbejdsta­
gerbeskyttelse og arbejdsmiljø. 
Hvad angår begrebet »arbejdstager« bør man også 
vælge ILO's: 
»Alle beskæftigede, herunder offentligt ansatte, 
samt praktikanter og lærlinge.« 
2.3. Artikel 3 
I betragtning af hvor komplekst og vanskeligt det er at 
bedømme ikke mindst alle teknologiske, analytiske, 
arbejdsmedicinske, toxikologiske og arbejdsorganisato­
riske aspekter, der er af afgørende betydning for beskyt­
telse af arbejdstagernes sundhed, udgør artikel 3 kun 
en utilstrækkelig beskrivelse af medlemsstaternes for­
pligtelser i forbindelse med gennemførelsen af sund­
hedsbeskyttelsen i arbejdsmiljøet. Derfor foreslås det, 
for at støtte ikke mindst de små og mellemstore virk­
somheder, at artikel 3 får følgende ordlyd: 
»1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige 
foranstaltninger til sikring af, at arbejdsgiverne, 
arbejdstagerne og arbejdstagernes repræsentan­
ter overholder de i dette direktiv omhandlede 
bestemmelser, der vedrører dem. 
2. Medlemsstaterne skal navnlig 
— konkretisere arbejdsgivernes pligter i hen­
hold til dette direktiv i retlig bindende be­
stemmelser, 
— sikre kontrol med overholdelse af beskyttel­
sesbestemmelser og rådgive såvel arbejdsgi­
vere som arbejdstagere og deres repræsen­
tanter, 
— skabe de institutionelle forudsætninger for 
gennemførelse af beskyttelsesbestemmelser­
ne, f.eks. i form af centre til måling, analyse 
og bedømmelse af sundhedsskadelige pro­
cesser, 
— fremme samarbejde mellem virksomhederne 
om arbejdstagernes sikkerhed og sundhed i 
arbejdsmiljøet.« 2.4. Artikel 5 (Arbejdsgiverens forpligtelser) 
2.4.1. Da artikel 5 er en af direktivets centrale beskyt­
telsesbestemmelser, bør der under punkt 3, litra a), efter 
det første afsnit indføjes et nyt afsnit af følgende ordlyd: 
»Arbejdsgiveren skal i den forbindelse særlig 
vurdere følgende risici: 
— faren for ulykker, 
— stoffer med helbredstruende egenskaber, 
— følger af stråling, 
— farer i form af støj og vibrationer, 
— belastninger i form af hede, kulde, træk, 
fugt og belysningsforhold, 
— risici ved bioteknologiske, herunder gen­
teknologiske processer, 
— legemlig, nervemæssig og psykisk overbe­
lastning som følge af hårdt fysisk arbejde, 
skifteholdsarbejde, natarbejde, fastlåst ar­
bejdsstilling, monotone og ensidigt belas­
tende arbejdsprocesser, tidnød, højt ar­
bejdstempo, arbejdstiden eller arbejdets 
tilrettelæggelse, 
— sammenfald af flere af ovennævnte risici.« 
Det er i forbindelse med omtalen af arbejdsgiverens 
særlige forpligtelser nødvendigt at give et sådant over­
blik over de vigtigste sundhedsrisici for dermed at skabe 
et grundlag for »planlægningen af forebyggelsen med 
sigte på et sammenhængende hele«, jf. artikel 5, 
punkt 2. 
2.4.2. I punkt 3, litra f), kræves der af arbejdsgiveren, 
at planlægning og indførelse af ny teknologi skal 
gennemføres i »snævert samarbejde« med arbejdstager­
ne. Denne udmærkede bestemmelse vækker imidlertid 
det indtryk, at et sådant snævert samarbejde ikke også 
kræves i forbindelse med »gammel teknologi«. Derfor 
foreslås det, at bestemmelsen om arbejdsgiverens for­
pligtelse til et snævert samarbejde med arbejdstagerne 
eller disses repræsentanter ud fra retsmetodologiske 
synspunkter forankres i direktivets artikel 10 som et 
generelt princip. Tilsvarende bør artikel 11 indeholde 
regler om uddannelse af arbejdstagerne med henblik på 
planlægning og indførelse af ny teknologi. 
Punkt 3, litra f), bør derfor affattes således: 
»Ved planlægning og indførelse af nye tekno­
logier skal der tages omfattende hensyn til 
forhold, som vedrører beskyttelsen af arbejds­
tagernes sikkerhed og sundhed; dette gælder 
navnlig i forbindelse med valg af udstyr, ud­
formning af arbejdsvilkårene og arbejdsmil­
jøets indvirkning på den enkelte, såvel fysisk 
som psyko-socialt.« 
Nr. C 175/24 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 88 
2.5. Artikel 6 (Forebyggelsestjenester) 
2.5.1. Til punkt 1 føjes følgende: 
»Arbejdsgiveren udstyrer disse arbejdstagere 
med de beføjelser, der nødvendige, for at de 
kan løse deres opgave.« 
Tilføjelsen skal sikre, at der ikke opstår nogen modsæt­
ning mellem de pågældendes opgave og kompetence. 
Samtidig slås det fast, at de nævnte arbejdstagere udfø­
rer en opgave, der egentlig påhviler arbejdsgiveren. 
2.5.2. Punkt 5 udformes således: 
»Medlemsstaterne bestemmer under hensyn­
tagen til risikoforholdene og virksomhedens 
størrelse, i hvilke tilfælde arbejdsgiveren — 
under forudsætning af, at den nødvendige sag­
kundskab er tiis tede, og at det er foreneligt 
med hensynet til arbejdstagernes sundheds­
beskyttelse — selv kan overtage de under 
punkt 1 nævnte opgaver.« 
Ved hjælp af denne udvidelse bliver risikovurderingen 
for det første den afgørende målestok. For det andet 
sikres det, at der i tilfælde af særlige risici sker en 
kompetent vurdering af situationen. Det er f.eks. nød­
vendigt ved komplicerede målinger og vurdering af 
toxikologiske problemer. I den forbindelse er det med­
lemsstaternes pligt at sørge for de institutioner, der skal 
bistå disse virksomheder (se bemærkninger til arti­
kel 3). 
2.6. Artikel 7 
Under henvisning til ILO's overenskomst om arbejder­
beskyttelse og arbejdsmiljø bør der under punkt 3 tilfø­
jes følgende: 
»En arbejdstager, der fjerner sig fra en arbejds­
situation, fordi han med gode grunde antager, 
at den indebærer umiddelbar og alvorlig fare 
for hans liv eller sundhed, skal i overensstem­
melse med den pågældende stats forhold og 
sædvaner beskyttes mod uberettigede konse­
kvenser heraf.« b) opstilling af en liste over ulykker og ar­
bejdsbetingede sygdomme, der har med­
ført helbredsskader for arbejdstagere; 
c) udarbejdelse af en rapport, som i forbin­
delse med ulykker og erhvervssygdomme, 
der har medført eller kan medføre nedsat 
erhvervsevne, dels skal angive årsagerne, 
dels de foranstaltninger, der er truffet eller 
skal træffes; 
d) fastlæggelse af beskyttelsesforanstaltnin­
ger på kort, mellemlang og lang sigt.« 
2.7.2. Punkt 2 bør udformes således: 
»2. Medlemsstaterne træffer under hensyn­
tagen til risikoforholdene og virksomhedernes 
størrelse beslutning om, hvilke forpligtelser 
der påhviler virksomhederne i forbindelse med 
udarbejdelsen af de under stk. 1 nævnte doku­
menter.« 
Dermed kan medlemsstaterne tage højde for specielt de 
små og mellemstore virksomheder særlige forhold. 
2.8. Artikel 9 (Informering af arbejdstagerne) 
2.8.1. Under punkt 2 bør der indføres uindskrænket 
informationsret for de arbejdstagere eller arbejdstager-
repræsentanter, der specielt varetager arbejdsdtagernes 
sikkerhed og sundhed. Derfor ændres punkt 2 til føl­
gende: 
»De arbejdstagere eller arbejdstagerrepræsen-
tanter, der specielt varetager arbejdstagernes 
sikkerhed og sundhed, har adgang til al infor­
mation, som vedrører denne opgave, herunder 
til information stammende fra myndigheder 
og organer med kompetence inden for sikker­
heds- og sundhedsbeskyttelse.« 
2.9. Artikel 10 (Høring af arbejdstagerne) 
2.9.1. Overskriften over artikel 10 bør lyde: »Høring 
af og samarbejde med arbejdstagerne«. 
2.7. Artikel 8 (Oplysningernes art) 
Ifølge sit indhold bør artikel 8 have overskriften: »Ar­
bejderbeskyttelsesprogram for virksomheder«. 
2.7.1. Punkt 1 bør formuleres således: 
»1. Arbejdsgiveren skal opstille et arbejder­
beskyttelsesprogram for virksomheden, som 
rummer følgende punkter: 
a) registrering af sygdomsvoldende faktorer 
og ulykkesrisici, herunder måling og vur­
dering af risiciene; 2.9.2. Ved indledningen til artikel 10 bør følgende 
princip fastlås: 
»1. Arbejdsgiverne arbejder snævert sam­
men med de arbejdstagere eller arbejdstagerre-
præsentanter, der specielt varetager arbejdsta­
gernes sikkerhed og sundhed.« 
Med denne tilføjelse får tanken om et snævert samarbej­
de, som allerede findes i artikel 5, litra f), generel 
gyldighed. 
2.9.3. Artiklens hidtidige stk. 1 betegnes stk. 2. Desu­
den bør under dette punkt alle de bestemmelser, der 
rummer præventive forpligtelser for arbejdsgiverne, 
4. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 175/25 
dvs. artikel 5 til 10, samt artikel 11 og 12 nævnes som 
grundlag for høringskravet. 
2.9.4. ØSU foreslår, at artikel 10, punkt 4, affattes 
således: 
»4. Arbejdsgiveren sikrer, at de arbejdsta-
gerrepræsentanter, som specielt varetager ar­
bejdstagernes sikkerhed og sundhed, indrøm­
mes den nødvendige arbejdsfritagelse uden tab 
af løn...« 
2.10. Artikel 11 (Uddannelse af arbejdstagerne) 
Sidste punktum under punkt 1 udformes således: 
»Uddannelsen skal afpasses efter nye eller æn­
drede risici.« 
Det sikres hermed, at også arbejdstagere, hvis viden 
f.eks. på grund af langvarig uarbejdsdygtighed er util­
strækkelig, får denne ført ajour. 
2.10.1. Artikel 11, første punktum, bør affattes så­
ledes: 
»Arbejdsgiveren sikrer, at hver enkelt ar­
bejdstager modtager tilstrækkelige og hen­
sigtsmæssige sikkerhedsvejledninger og den 
nødvendige uddannelse, som er specielt til­
passet den enkeltes arbejdsplads eller ar­
bejdsopgaver.« 
2.11. Artikel 12 (Arbejdstagernes forpligtelser) 
2.11.1. Under punkt 1 foretages følgende præcise­
ring: 
»1. Det påhviler arbejdstageren efter ar­
bejdsgiverens anvisninger at drage omsorg 
for sin egen sikkerhed og sundhed samt for 
andre personers sikkerhed og sundhed, for 
så vidt de berøres af, hvad han gør eller 
undlader at gøre på arbejdspladsen.« 
2.11.2. I sidste led under punkt 2 udgår slutningen 
(»samt kontrollere effektiviteten af de foranstaltninger, 
der er truffet for at fremme sikkerheden og sundhe­
den«), da dette entydigt er arbejdsgiverens pligt. 
Bryssel, den 28. april 1988. 2.12. Artikel 14 
Det bør fastslås, at Det rådgivende Udvalg for sikker­
hed, hygiene og sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen 
skal inddrages i denne rådgivningsprocedure. Dermed 
ville kravet om arbejdsmarkedsparternes inddragelse 
være opfyldt. I forbindelse med ændringer af direktivet 
bør ØSU og Europa-Parlamentet inddrages. 
2.13. Artikel 15 (Afsluttende bestemmelser) 
Under punkt 3 bør ØSU og Europa-Parlamentet føjes 
til de organer, der skal informeres. 
2.14. Bilag 1 
2.14.1. På listen i bilag 1 bør de vigtigste risikoområ­
der tilføjes. Det gælder navnlig byggepladser og trans­
portmidler, som begge falder uden for arbejdspladsdi­
rektivets anvendelsesområde. 
2.14.2. Da det omhandlede direktiv skal virke som 
rammedirektiv for den samlede arbejderbeskyttelseslov­
givning i hele EF, bør alle de arbejderbeskyttelsesdirek-
tiver, der allerede er trådt i kraft, ved hjælp af Bilag 1 
indpasses i rammedirektivet. Det gælder navnlig direkti­
vet om kemiske, fysiske og biologiske agenser (80/1107/ 
EØF af 27. november 1980). 
2.14.3. Efter ØSU's opfattelse bør der i et direktiv 
om håndtering af tunge byrder tages hensyn til alle 
sundhedsmæssige risici, altså ikke blot til lænde-, men 
f.eks. også til ledskader. Denne udvidelse er nødvendig 
såvel af arbejdsmedicinske grunde som ud fra generelle 
præventive hensyn. 
Disse bemærkninger bør der tages hensyn til i det 
direktivforslag, der omtakes i bilag I. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Nr. C 175/26 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 88 
BILAG 1 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende ændringsforslag, som blev støttet af en fjerdedel af de afgivne stemmer blev forkastet under debatten 
om udtalelsen 
Punkt 1.1. 
Første punktum affattes således: 
»ØSU betragter Kommissionens direktivforslag som et vigtigt led i opfyldelsen af EØF-traktatens arti­
kel 118 A, hvorefter ...« 
Begrundelse 
Fremgår af det foreslåede. 
Afstemningsresultat 
36 stemmer for, 87 stemmer imod, 7 stemmer hverken for eller imod. 
Punkt 2.4.1. 
Sidste del af 7. led, dvs.: »monotone (...) arbejdets tilrettelæggelse« udgår. 
Begrundelse 
Fremgår af det foreslåede. 
Afstemningsresultat 
44 stemmer for, 72 stemmer imod, 9 stemmer hverken for eller imod. 
Punkt 2.4.3. 
Punktet som helhed affattes således: 
»ØSU kan ikke tilslutte sig Kommissionens formulering af artikel 5, stk. 3 d) og 3 e).« 
Begrundelse 
Stk. 3d) og 3 e) omhandler generelle arbejdsbetingelser og vedrører ikke specielt sikkerheds- og sundheds­
forhold. 
Afstemningsresultat 
50 stemmer for, 70 stemmer imod, 10 stemmer hverken for eller imod. 
Punkt 2.5.1. 
Først i teksten bør følgende indføjes: Artikel 6, punkt 1 bør affattes således: 
»Arbejdsgiveren (...) skal varetage gennemførelsen af foranstaltningerne til forebyggelse (...) og/eller an­
lægget.« 
4. 7. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 175/27 
Begrundelse 
Der gælder det samme som for det forudgående ændringsforslag, idet der sikres en bedre sammenhæng med 
resten af forslaget til udtalelse, hvis berettigelse øges, og der opstår ingen selvmodsigelser. 
Afstemningsresultat 
42 stemmer for, 76 stemmer imod, 19 stemmer hverken for eller imod. 
Punkt 2.7.1. 
I punkt 1, c), slettes ordene »eller kan medføre«. 
Begrundelse 
Indberetningspligten bør ikke vedrøre hypotetiske forhold. 
Afstemningsresultat 
39 stemmer for, 71 stemmer imod, 11 stemmer hverken for eller imod. 
Punkt 2.8.1. 
Punktet udgår. 
Begrundelse 
Direktivforslagets formulering er mere hensigtsmæssig og realistisk op passer bedre ind i teksten som helhed. 
Afstemningsresultat 
35 stemmer for, 69 stemmer imod, 13 stemmer hverken for eller imod. 
Punkt 2.14.1. 
Punktet udgår. 
Begrundelse 
Da det drejer sig om et rammedirektiv, forekommer det af Kommissionen foreslåede bilag, der er generelt, 
at være mere passende. 
Afstemningsresultat 
52 stemmer for, 75 stemmer imod, 8 stemmer hverken for eller imod. 
Nr. C 175/28 De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 7. 88 
BILAG 2 
til Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte for udtalelsen: 
Alexopoulos, Ataide-Ferreira, Beretta, Black, Bleser, Boddy, Boisserée, Breyiannis, Briganti, Burnel, Lobo-
Brandåo R. Cai, Calvet-Chambon, Campbell, Carroll, Cavazzuti, Ceballo-Herrero, Christie, Alves-Condé, 
Cortois, Curlis, van Dam, Dassis, von der Decken, Delhomenie, Della Croce, Dos Santos, Drilleaud, van 
Eekert, Elstner, Etty, Eulen, Flum, Forgas, Frandi, Gayetot, Geuenich, Glesener, Gomez-Martinez, Goris, 
Gredal, Haas, Hagen, Hammond, Hilkens, Houthuys, Horsken, Jenkins, Kitsios, Laka-Martin, Landaburu, 
Skovbro-Larsen, Laur, Lojewski, Luchetti, Maddocks, Mantovani, Magalef-Masia, Meyer-Horn, Morselli, 
Mourgues, Muhr, Muniz-Guardado, Murphy, P. Nielsen, Nierhaus, Nieuwenhuize, Orsi, Proenca, Pronk, 
Quevedo-Rojo, Raftopoulos, Rangoni-Machiavelli, Roseingrave, Rouzier, Saiu, Salomone, Santillan-Cabeza, 
Schmitz, Schopges, Serra-Caracciolo, Silva, Smith A.R., Smith L.J., Speirs, Spijkers, Stadelin, Tiemann, 
Vanden Broucke, Vassilaras, Velasco-Mancebo, Vercellino, Vidal, Yverneau, Zufiaur-Narvaiza. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte imod udtalelsen: 
Aparicio-Bravo, Årets, Bernasconi, Berns, Bredima-Savopoulou, Broicher, Ceyrac, Clavel, Colle, Coyle, 
Donck, Dunet, Giacomelli, Green, Hancock, Kaaris, Kazazis, Kelly, Kenna, Lancastre, Low, Machado von 
Tschusi, Martin-Almendro, Marvier, Masprone, Moreland, Neto da Silva, Noordwal, de Normann, Pardon, 
Pearson, Pelletier, Perrin-Pelletier, Petersen, Poeton, Proulens, Rea, Ribiére, Rolåo-Goncalves, Romoli, 
Schade-Poulsen, Storie-Pugh, Strauss, Termes-Carrero, Tixier, Tukker, Wagner, Wick, Whitworth. 
Følgende tilstedeværende eller repræsenterede medlemmer stemte hverken for eller imod: 
Arena, Aspinall, Bagliano, Campbell, De Tavernier, Dodd, Drago, Droulin, Fresi, Gardner, Hovgaard-
Jakobsen, Jaschick, Mainetti, Nugeyre, Robinson, Solari, Tamlin, Williams. 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed 
på arbejdspladserne - Første særdirektiv i henhold til artikel 13 i direktiv KOM(88) 73 
endelig udg. 
(88/C 175/10) 
Rådet besluttede den 23. marts 1988 under henvisning til EØF-traktatens artikel 118 A at 
anmode om Det økonomiske og sociale Udvalgs (ØSU) udtalelse om det ovennævnte emne. 
Det økonomiske og sociale Udvalg besluttede at pålægge Paul Flum som hovedordfører at 
udføre det forberedende arbejde. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 255. plenarforsamling den 28. april 1988 
med 58 stemmer for, 11 imod og 13 hverken for eller imod, følgende udtalelse. 
1. Generelle bemærkninger 
ØSU glæder sig over Kommissionens forslag til Rådets 
direktiv om minimumsforskrifter vedrørende sikkerhed 
og sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen (arbejds­
pladsdirektivet), som er et nødvendigt initiativ til kon­
kretisering af rammedirektivet om gennemførelse af 
foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sik­
kerhed og sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen. 2. Bemærkninger til direktivforslagets enkelte artikler 
2.1. Artikel 1 (Anvendelsesområde) 
ØSU håber, at transportmidler såvel som midlertidige 
og mobile byggepladser, der er to vigtige risikoområder 
i forbindelse med arbejdstagernes sikkerhed og sund­
hed, gøres til genstand for særdirektiver i henhold til 
rammedirektivets bilag 1. Kommissionen opfordres til 
at forelægge forslag hertil.