Nr. C 318/18 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 88 
2. ØSU støtter derfor forslaget til afgørelse under 
forbehold af nedenstående bemærkninger: 
2.1. For det første, må det beklages, at Østrig endnu 
ikke har besluttet sig til at tiltræde aftalen. I sin udta­
lelse af 23. marts 1988 (*) påpegede ØSU, at Østrigs, 
Schweiz's og Jugoslaviens betydning for Fællesskabets 
transittrafik er helt afgørende. ØSU beder derfor Kom­
missionen om at gøre alt, hvad der står i dens magt, 
for at bevæge Østrig til at tiltræde aftalen. 
2.2. Hvad angår protokollen vedrørende anvendelse 
af artikel 3, stk. 2, litra b), inden for Det europæiske 
økonomiske Fællesskabs område, ville ØSU hilse det 
velkommen, om den pågældende bestemmelse i aftalen 
snarest muligt fandt anvendelse. 2.3. ØSU fortolker artikel 2, stk. 1, litra a), andet 
afsnit, sådan, at også containere og veksellad, der tilhø­
rer firmaer, som er etableret uden for de kontraherende 
parters områder, er omfattet af liberaliseringen, forud­
sat de overholder maksimumsdimensionerne i henhold 
til gældende EF-lovgivning. 
2.4. Det må med beklagelse konstateres, at aftalen 
ikke berører transport ad indre vandveje [jf. direktiver­
ne 82/603/EØF og 86/544/EØF(2)]. 
(!) EFT nr. C 134 af 24. 5. 1988, s. 19. Rådets direktiver af 28. juli 1982 og 10. november 1986 om 
ændring af direktiv 75/130/EØF om indførelse af fælles regler 
for visse former for kombineret godstransport mellem med­
lemsstaterne (EFT nr. L 247 af 23. 8. 1982, s. 6; EFT nr. L 320 
af 15. 11. 1986, s. 33). 
Bryssel, den 28. september 1988. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om forslaget til Rådets direktiv om gensidig anerkendelse af nationale bådfører­
certifikater for transport af varer ad indre vandveje (!) 
(88/C 318/08) 
Rådet for De europæiske Fællesskaber besluttede den 5. maj 1988 under henvisning til EØF-
traktatens artikel 75 at anmode om Det økonomiske og sociale udvalgs Udtalelse om 
ovennævte emne. 
Det forberedende arbejde henvistes til ØSU's sektion for transport og kommunikation, som 
udpegede Ulbo Tukker til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 14. september 1988. 
Det økonomiske og sociale Udvalg (ØSU) vedtog på sin 258. plenarforsamling (mødet den 
28. september 1988) enstemmigt følgende udtalelse. 
1. Generelle bemærkninger 
1.1. (Kommissionsdokumentets punkt Al) 
Ved læsningen af begrundelsens første generelle be­
mærkning melder der sig straks følgende to spørgsmål: 
1. Hvilke EF-lande gælder direktivet for? 
(!) EFTnr. C 120 af 7. 5. 1988, s. 7. 2. Består der nu også allerede et behov for gensidig 
anerkendelse af nationale bådførercertifikater? 
Ad spørgsmål 1: Selv om det ikke er nævnt nogetsteds, 
kan det ud fra teksten sluttes, at det foreliggende direk­
tiv kun gælder for de lande, som dokument KOM(88) 
111 endelig udg. (strukturtilpasning inden for flod- og 
kanalskibsfarten) også gælder for. Er dette korrekt, bør 
det nedfældes i forslaget, ligesom de pågældende lande 
(Frankrig, Tyskland, Nederlandene, Belgien og Luxem­
bourg) bør nævnes ved navn. 
12. 12. 88 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 318/19 
Ad spørgsmål 2: Spørgsmålet behandles i de følgende 
artikler. 
1.2. (Punkt A.2) 
Det Rhin-navigationscertifikat for bådførere, som gæl­
der for Rhinen og visse bifloder (Neckar, Main og 
Mosel), har kun gyldighed for strækningen mellem 
Basel og Spijkse Veer i Nederlandene og dermed ikke 
for den nederlandske del af Rhinen, dvs. mellem Lek 
og Waal. 
Dette må vække så meget desto mere undren, som den 
frie sejlads på Rhinen, der er fastsat i Mannheim­
konventionen fra 1868, gælder fra Basel og ud til havet. 
Det kunne derfor være en første opgave for Kommissio­
nen at anmode Centralkommissionen for sejlads på 
Rhinen i Strasbourg om at tage skridt til at få Rhin-
navigationscertifikatet erklæret gyldigt ud til havet. Da 
certifikatet allerede lyder på sejlads ud til havet, skulle 
dette ikke give anledning til problemer. Den nederland­
ske regering vil dog måske stille sig på tværs. 
1.3. (Punkt A.3 og AA) 
Til tydeliggørelse af den nuværende situation indehol­
der denne udtalelses bilag I en liste over eksisterende 
certifikater og dere gyldighed. 
Heraf fremgår det tydeligt, at situationen stadig er 
meget forvirrende, og at der kun i Tyskland og Frankrig 
findes egentlige ordninger vedrørende certifikater. 
I Nederlandene findes der ganske vist et bådførercertifi-
cat, men det er (endnu) ikke obligatorisk; i Belgien 
og Luxembourg findes der derimod overhovedet ingen 
bestemmelser. 
1.4. (Punkt A.5 og A.6) 
Som tingene står, melder der sig det spørgsmål, om det 
er rimeligt allerede nu at stræbe efter anerkendelse af 
certifikater, som endnu ikke har retsgyldighed eller som 
overhovedet ikke findes. 
Kommissionen bør snarere sørge for, at eksisterende 
huller fyldes ud, og at de berørte medlemsstater bliver 
bedt om at indføre bådcertifikater snarest muligt. Det 
ville måske være en fordel, om Kommissionen fastsatte 
en tidsfrist for sådanne certifikaters indførelse. Der 
bør tilstræbes enslydende krav og forskrifter. I den 
Bryssel, den 28. september 1988. forbindelse er det vigtigt, at man først fastsætter de 
kriterier, som certifikaterne skal opfylde (f.eks. tilpas­
ning til Rhin-certifikatet). 
2. Særlige bemærkninger 
2.1. (Punkt BA) 
Ved fastsættelsen af de krav, som skal opfyldes, før et 
certifikat kan tildeles, bør man sørge for, at kravene 
ligger på samme niveau som Rhin-navigationscertifika-
tets. 
3. Direktivet 
3.1. (Artikel 3, stk. 5) 
60 skal være 55. 
3.2. (Artikel 3, stk. 6) 
»På betingelse af samråd med Kommissionen...« ændres 
til: »Under forbehold af tilladelse fra Kommissionen...« 
Sidst i stk. 6 tilføjes følgende: 
»Disse andre indre vandveje er: Elben, Weser og 
Donau.« 
3.3. (Artikel 4) 
På nederlandsk ændres beroepsgoederenvervoer til goe-
derenvervoer (på dansk uændret »transport af varer«). 
Efter »ad indre vandveje« tilføjes følgende: »med undta­
gelse af de vandveje, for hvilke Rhin-navigationscertifi-
katet er gældende«. 
4. Bilag 
I overskriften udgår Beroeps (på dansk: erhvervsmæs­
sig) i den nederlandske udgave. 
Teksten kompletteres. Jf. denne udtalelses bilag. 
Alfons MARGOT 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Nr. C 318/20 De Europæiske Fællesskabers Tidende 12. 12. 88 
BILAG 
Liste over nationale og internationale bådførercertifikater for transport af varer ad indre vandveje 
Rhinsejlads 
Navigationscertifikat 
Gældende på Rhinen og bifloderne Neckar, Main og Mosel fra Basel til Spijkse Veer (ved den tysk-nederlanske 
grænse). 
Certifikatet er obligatorisk for fartøjer med en lasteevne på over 150 t eller et deplacement på over 50 m3. 
Gælder ikke på Elben, Weser og Donau. 
Tyskland 
Schifferpatent (Binnenschifferpatentverordnung 7. december 1981) 
Obligatorisk på tyske floder og kanaler, hvis Rhin-certifikat ikke haves. Er den pågældende indehaver af et 
Rhin-certifikat, er et Schifferpatent ikke nødvendigt. 
For Elben, Weser og Donau kræves der derudover altid et Streckenpatent. 
Nederlandene 
De findes et såkaldt vaarbewijs. 
Dokumentet er imidlertid endnu ikke obligatorisk, da lovgivning herom endu ikke er trådt i kraft. 
Belgien 
Intet. 
Luxembourg 
Intet. 
Frankrig 
Kategori A: 
På alle indre vandveje for fartøjer indtil 55 m længde og/eller 11,40 m bredde. 
Kategori CP: 
For fartøjer, skubbe-konvojer og sammenkoblede fartøjer på over 55 m længde eller over 11,40 m bredde. 
På Seine mellem Rouen og Le Havre stilles krav om særlige kundskaber; i modsat fald skal der benyttes lods.