KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
Bruxelles, den20.9.2000
KOM(2000) 585 endelig
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG
EUROPA-PARLAMENTET
Hurtigt indgreb mod overførbare sygdomme inden forrammerne affattigdomslempelse
2INDHOLDSFORTEGNELSE
Sammendrag..................................................................................................................... .....3
1. INDLEDNING.........................................................................................................62. UDFORDRINGER OG MULIGHEDER FOR AT NEDBRINGE BYRDERNE VED
STØRRE OVERFØRBARE SYGDOMME I UDVIKLINGSLANDENE .................7
2.1. Sundhedssystemerneer under pres............................................................................72.2. Størreoverførbaresygdommeer englobaludfordring...............................................82.3. Behovet for et effektivt globalt respons.....................................................................92.4. Nyeinternationalepartnerskaber.............................................................................123. DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS SPECIFIKKE ROLLE I INDSATSEN MOD
OVERFØRBARE SYGDOMME ...........................................................................13
3.1. EF'saktuellepolitik og igangværendeaktiviteter.....................................................134. TRE HOVEDOMRÅDER FOR UDVIDET OG FREMSKYNDET INDGREB .....16
4.1. Optimering afnyttevirkningerne afbestående indgrebiEF's udviklingssamarbejde..164.2. Bedre adgang til essentielle lægemidler til en overkommelig pris gennem en alsidig
tilgang....................................................................................................................18
4.3. Investering iforskning og udvikling afglobale goder, der er rettet mod de tre
sygdomme..............................................................................................................19
5. KONKLUSIONEROG HENSTILLINGER...........................................................21Bilag 1 Globalkriseforårsaget afHIV/AIDS, malariaog tuberkulose..................................22Bilag 2 EF'ssundheds-, AIDS- og befolkningsportefølje(HAP)...........................................25Bilag 3 Sammendrag af aktioner til opfølgning af Kommissionens meddelelse om øget
solidaritet med henblik på bekæmpelse afAIDS iudviklingslande (KOM(98)407)...31
Bilag 4 Bilag 4 GD-forskningsinvesteringer i projekter med relation til HIV, malaria og TB.33
3SAMMENDRAG
Dette er en meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om kravet om et hurtigt indgreb mod
overførbare sygdomme inden for rammerne af fattigdomslempelse. Den indeholder enredegørelse for emnet overførbare sygdomme som en belastning af de fattigste og en hindringfor udvikling, en gennemgang af de vigtigste involverede policy-spørgsmål, en begrundelse forvedvarende engagement fra Fællesskabets side og rammerne for en målrettet indsats på trebrede områder.
Overførbare sygdomme: en byrde forde fattigste og en hindring forudvikling
Investering i sundhed kan bidrage i væsentlig grad til fattigdomslempelse og økonomisk vækst.
I udviklingslandene udgør overførbare sygdomme, navnlig HIV/AIDS, malaria og tuberkulose,fortsat en hindring for menneskelig udvikling. På verdensplan dør over fem millionermennesker hvert år af disse tre sygdomme, som har den største indvirkning påsygdomsfrekvensen og livforventningen i udviklingslandene.
Disse sygdomme står nu ifokus for udviklingsdebatten, fordidet ikke er lykkedes at holde dem
under kontrol, og fordifølgerne afdemistigende grad er blevet tydelige, og dette har affødt etkrav om et hurtigt indgreb mod dem og en række internationale initiativer.
Kommissionen har givet tilsagn om at ville støtte et hurtigt indgreb mod, hvad der er blevet en
global nødsituation. Der er brug for nye selektive og målrettede tilgange til at supplere denstøtte, som Fællesskabet længe har ydet til at styrke sundhedssystemerne, for at de kan levereenservice tilfordelfor de fattige befolkningsgrupper.
Baggrunden foren hurtig indsatsfra Det Europæiske Fællesskabsside
Målet for EF's nye udviklingspolitik er fattigdomslempelse. Et af de prioriterede områder for
EF's udviklingsbistand er støtte til makroøkonomisk politik i udviklingslandene med en særligforbindelse til strategier for fattigdomslempelse, navnlig sektorprogrammer på sociale områder(sundhed, uddannelse)
1. Det Europæiske Fællesskab har et egenartet mandat til at bidrage til
fattigdomslempelse, idet det på en kohærent måde kan behandle humanitære spørgsmål oganliggender med berøring til udvikling, handel, sundhed, uddannelse og forskning.Fællesskabets investering siden 1990 i bistand på sundheds-, AIDS- og befolkningsområdet(HAP) har nået over 100 udviklingslande ved hjælp af forskellige komplementære instrumentermed et samlet beløbpå 3,4 mia. EUR. Kommissionenvilforøge sin støtte tilsundhedssektoreni udviklingslandene og appellerer til komplementære aktioner på områder som optimering afnyttevirkninger, adgang til sundhedssektoren til en overkommelig pris og investering iforskning og udvikling. Fokus på sygdomsforebyggelse, fremme afsundheden og forbedring afsundhedssystemerne vil fortsat være EF's hovedrespons på længere sigt på at forbedresundhedstilstanden og lempe fattigdommen i udviklingslandene.
Kommissionen er i stigende grad aktiv i den internationale debat om udvidelse af
udviklingslandenes adgang til vigtige lægemidler til overkommelige priser. Der har i denneforbindelse foregået omfattende konsultationer og undersøgelser vedrørende mange spørgsmålsom infrastruktur, finansieringsordninger, internationale pris- og licensordninger, intellektuel
1KOM (2000) 212, s. 25.
4ejendomsret, takster og egnede incitamenter til at øge investeringerne i internationale
folkesundhed, herunder vigtige lægemidler2.
Europa kan tillige bygge videre på en lang videntradition inden for tilsyn med og kontrol af
overførbare sygdomme og sundhedsforskning. Den europæiske industri producerer over 60%af den vaccine, der bruges i udviklingslandene, og er blandt de største producenter aflægemidler mod infektionssygdomme. Fællesskabet har især øget sin investering i forskninginden for overførbare sygdomme i de seneste år og spiller en vigtig rolle med hensyn til atfremme nye private/offentlige partnerskaber inden for forskning og udvikling af lægemidler ogvacciner, somer afsærlig betydning for folkesundhedeniudviklingslandene.
En plan forFællesskabets indsats børomfatte tre bredere områderformålrettet indsats
1. Optimering af nyttevirkningerne af bestående interventioner, tjenester og produkter,
rettet mod de større overførbare sygdomme, som rammer de fattigste befolkningsgrupper
De større overførbare sygdomme kan i princippet i vid udstrækning forebygges og/eller let
behandles ved allerede eksisterende effektive indgreb til lave omkostninger. Disse nårimidlertid ofte ikke ud til de mest udsatte grupper, hvor udviklingslandene kæmper for atkunne levere grundlæggende sundhedspleje med under 5 USD pr. indbygger. En optimering afnyttevirkningerne af bestående interventioner, tjenester og produkter forudsætter både øgetstøtte til at styrke indsatsen for forebyggelse og basispleje, sundhedssystemerne og en meremålrettet støtte gennem innoverende partnerskaber, som går ud over den traditionellesundhedssektor.
2. Bedre adgang til essentielle lægemidler til en overkommelig pris gennem en alsidig og
synergistisk global tilgang
Der kan kun opnås en bedre adgang til essentielle lægemidler gennem en alsidig global tilgang
tilat behandle englobalkrise.
Udviklingslandene, især de fattige befolkningsgrupper, har ikke passende adgang til tjenester
og essentielle lægemidler til en overkommelig pris. Grundene hertil er komplekse, og ud overdem, der er fremhævet på område 1, har de berøring til international og national prispolitik,takster og beskatning og gennemførelse afaftaler omintellektuelejendomsret. Sommulighedertil yderligere at forbedre adgangen til lægemidler til en overkommelig pris kan nævnesudforskning af differentieret prisfastsættelse, frivillige licensaftaler, parallelhandel,teknologioverførselog øget lokalproduktionskapacitet, brug af både generiske og patenteredeprodukter og revisionaftakst- og beskatningsmulighederne ihvert land.
3. Øgede investeringer i forskning og udvikling af globale goder til bekæmpelse af de tre
alvorlige overførbare sygdomme
Forskning og udvikling i medicinalindustrien er generelt dikteret af markedsefterspørgslen i de
industrialiserede lande. De sygdomme, der fortrinsvis forekommer i udviklingslandene, hvormarkederne anses for at være af begrænset størrelse, forsømmes. Kun 10% af den globalesundhedsforskningsindsats er rettet mod sygdomme, der omfatter 90% af den globale
2Essentielle lægemidler er lægemidler, herunder vacciner, som er væsentlige for folkesundheden. Visse
lægemidler mod større sygdomme i udviklingslandene kan vel være 'essentielle' men alligevel ikkefigurerepå WHO'seller specifikkelandeslisteover 'essentielle' lægemidler.
5sygdomsbyrde. Der må skabes en global ordning og incitamenter til at rette forskning og
udvikling mod sygdomme, somrammer udviklingslandene uforholdsmæssigt meget. Fremskridtpå dette område forudsætter en udvidelse af forskningsporteføljen, større villighed til at påtagesig risikoinvesteringer og skift fra seriel prøvning til parallel prøvning af udvalgte produkter.Hvis der kan skabes et nærmere samarbejde fra den offentlige forskningstraditions side medden europæiske medicinalindustris brede kapacitet, vil der kunne opnås væsentlige resultater.En prioritet bør være at øge investeringerne i kapaciteten hos de videnskabelige ogteknologiske institutioner og personale i udviklingslandene.
Vejen frem
En hasteindsats fra Fællesskabets side mod de større overførbare sygdomme vil skulle ses som
en del af og et supplement til de igangværende EF-investeringer i sundhed ogfattigdomslempelse. Et effektivt respons forudsætter en sammenhængende indsats fraKommissionen sammen med EF-medlemsstaterne, partnerlandene, internationale partnere ogpartnere i civilsamfundet samt andre aktører såvel som større innovation og hurtigere indgrebend den traditionelle udviklingsbistand hidtil har muliggjort.
Policy-rammen i denne meddelelse er Fællesskabets første reaktion på henstillingerne fra G8-
topmødet på Okinawa ijuli2000. Rammen vilblive drøftet ved en rundbordsdiskussion på højtniveau med alle interesserede parter, særlig udviklingslandene, EU-medlemsstaterne, Europa-Parlamentet, internationale udviklingsorganisationer, civilsamfundet, forskere ogmedicinalindustrien. Resultaterne af rundbordsdiskussionen vil give Kommissionen etværdifuldt input tiludformningenafet handlingsprogram.
61. INDLEDNING
Det komplekse samvirke mellem en befolknings sundhed og fattigdom er nu almindeligt
anerkendt. Der er tydelige tegn på, at investering i sundhed kan bidrage betydeligt tilfattigdomslempelse og økonomisk vækst, og at dårligt helbred er nært forbundet medfattigdom, dårlig uddannelse og svage sundhedssystemer
3. I udviklingslandene er overførbare
sygdomme, navnlig HIV/AIDS, malaria og tuberkulose, en kilde til uforholdsmæssigt udbredtdårligt helbred og udgør istigende grad en hindring for menneskelig udvikling. På verdensplanvinder disse tre sygdomme frem trods den eksisterende indsats, og over fem millionermennesker dør hvert år af disse sygdomme, som har den største indvirkning påsygdomsfrekvensen og livsforventningen iudviklingslandene.
Sygdommene kan til dels kontrolleres gennem en forbedring af levevilkårene og effektive
offentlige sundheds- og uddannelsessystemer. Hver af sygdommene kan i princippetforebygges og/eller let behandles ved allerede eksisterende effektive indgreb til laveomkostninger, som også omfatter adgang til information, sundhedsbeskyttelse (kondomer,sengenet) og tjenester (behandling af seksuelt overførte sygdomme og opportunistiskeinfektioner, malaria og tuberkulose). Men med de eksisterende interventioner når manimidlertid ofte ikke ud tilde mest sårbare grupper. Der investeres heller ikke nok inye og mereeffektive interventioner på alle niveauer.
HIV/AIDS, malaria og tuberkulose står nu i fokus for udviklingsdebatten, fordi der ikke er
sket store fremskridt med at holde disse sygdomme under kontrolgennemstøtte tilstyrkelse afsundhedssystemerne, og det har i de seneste år ført til en række større initiativer. Blandt disseinitiativer kan nævnes: det internationale partnerskab mod AIDS i Afrika (IPAA), AIDS-vaccineinitiativet (IAVI), denglobale a lliance for v acciner og immunisation (GAVI), RollBack
Malaria, malariamedicininitiativet (MMV) og Stop TB-initiativet. Der er nu sat ny gang isagerne, som bakkes op med større finansielle tilsagn fra stater
4og filantropiske
organisationer5. Nye metoder for samarbejde mellem den offentlige og private sektor er under
udarbejdelse, somf.eks. fire medicinalfirmaers og UNAIDS's initiativ til levering af lægemidlertilbekæmpelse afretrovirustilmere overkommelige priser.
I denne meddelelse stilles der forslag til policy-rammer for en sammenhængende, alsidig og
hurtig EF-reaktion på de tre større sygdomme som en del af globale bestræbelser på atforbedre de fattigste befolkningsgruppers sundhed, således som det fremgår af henst illingerne
fra G8-topmødet på Okinawa ijuli2000.
Der redegøres i denne meddelelse kort for sygdommenes trussel mod den globale sundhed og
udfordringerne og mulighederne for at tackle dem. Fællesskabets rolle inden for de nyeinternationale initiativer præciseres. Endelig indkredses der tre nøgleområder, hvor
3World Bank 1993 World Development Report. The Commission on Macroeconomics and Health
(CMH January2000) is producing a series of studies on how concrete health interventions can lead toeconomicgrowth.
4G8 sluttede på Okinawa op om en hurtig indsats mod de større overførbare sygdomme. Japan og DetForenede Kongerige afgav specifikke tilsagn, henholdsvis 3 mia. USD og 160 mio. USD. DenInternationale Sammenslutning for Økonomisk Udvikling (IDA) bebudede en samlet kredit på 1 mia.USDtil bekæmpelseafAIDS, malaria og tuberkulose.
5Bill and Melinda Gates Foundation bevilgede alene i 2000 tilskud på 90 mio. USD til bekæmpelse afmalaria, 90 mio. USDtil HIV/AIDS, og over 100 mio. USDtil tuberkulose.
7Fællesskabet kan sætte ekstra ind, og det erkendes, at et effektivt indgreb forudsætter
integrerede bestræbelser fra Kommissionens side i samarbejde med partnerlandene, deinternationale partnere og medlemskaberne.
Meddelelsen vilblive drøftet ved en rundbordsdiskussion på højt niveau med alle interesserede
parter, særlig udviklingslandene, EU-medlemsstaterne, Europa-Parlamentet, internationaleudviklingsorganisationer, civilsamfundet, forskere og medicinalindustrien. Kommissionen vilrapportere om resultaterne af rundbordsdiskussionen og forelægge forslag til indgreb i etkommende handlingsprogram.
2. UDFORDRINGER OG MULIGHEDER FOR AT NEDBRINGE BYRDERNE
VED STØRRE OVERFØRBARE SYGDOMME I UDVIKLINGSLANDENE
2.1. Sundhedssystemerne erunderpres
Sundhedssystemerne
6i de fattigste lande er under et enormt pres og mangler i almindelighed
ressourcer til at levere selv grundlæggende sundhedspleje. Sundhedstjenesterne erunderfinansieret, mangler personale og egnet basisudstyr og -forsyninger og har ofte kunbegrænset institutionel og ledelsesmæssig kapacitet. Typisk er de årlige udgifter pr. indbyggertilsundhed iAfrika syd for Sahara under 5 USD eller 2,5% af BNI
7. Dette skalses iforhold til
Verdensbankens 1993-skønpå 12 USD pr. indbygger eller 3,4% afBNI, somer nødvendigt til,at der kanleveres enbasalselektivpakke afsundhedspleje.
Senere oplysninger fra WHO (World Health Report 2000) antyder, at samlede årlige
investeringer i sundhed på under 60 USD pr. indbygger sandsynligvis vil være ineffektive. Medså ringe investeringer kan der kun opretholdes en minimalt fungerende service, selv hvorreform og omstrukturering af sundhedssystemerne har givet positive resultater. Statenssundhedsplejeservice er normalt rettet mod de fattige, men ofte kommer de snarere de merevelstående uforholdsmæssigt til gode. Den stigende indvirkning af HIV/AIDS, malaria ogtuberkulose har yderligere udvidet kløften mellem behov og disponible ressourcer. Man harmed nylige finansieringsreformer søgt at rette op herpå.
At sikre passende ressourcer tilat skabe bedre resultater på sundhedsområdet er fortsat et stort
problem i de fleste udviklingslande, og det er en langsom proces at bringe mere effektive ogretfærdige sundhedssystemer på fode. Man kan dårligt forestille sig nogen større stigning i denandel af de nationale budgetter, der afsættes til sundhedssektoren. Flere af de fattigste landemelder om kapitaludgifter på 40-50% af deres samlede folkesundhedsbudget. Størstedelen af,hvad der er tilbage, går til personale og kun en meget lille del til vedligeholdelse oghjælpematerialer. Betaling for ydelser, der finansieres via statslige forudbetalingsordninger ogsygesikring er fortsat den foretrukne og mest rimelige tilgang til en retfærdig
8finansiering af
6Sundhedssystemerne bredt defineret (WHO World Health Report 2000) omfatter alle ikke-personlige,
befolkningsbaserede interventioner eller folkesundhedsinterventioner som sund livsstil,insektbekæmpelsessprøjtning mod vektorbårne sygdomme, kampagner mod tobaksrygning, beskyttelseaflevnedsmidler og vand samt personlig service.
7De statistiske data i denne meddelelse er baseret på de seneste tal fra WHO, UNAIDS og DAC,medmindreandet er angivet.
8Retfærdig finansiering af sundhedssystemer betyder, at patienten snarere betaler efter evne end eftersygdomsrisiko. Detteindebærer, at fattigeskal betalemindrefor sammeydelse.
8basisydelser og goder i forbindelse med folkesundhed. Denne tilgang har givet de største
forbedringer med hensyntiladgang tilsundhedspleje9.
Hvor der ikke i tilstrækkeligt omfang findes offentligt finansieret sundhedspleje, udsættes
familierne i tilfælde af sygdom for ikke-planlagte udgifter. Sådanne udgifter kan sluge op til
halvdelen af en månedsindtægt og tvinge familier ud i fattigdom. En stor del af udgifterne er
især til ydelser og lægemidler.
2.2. Større overførbare sygdomme eren globaludfordring
Overførbare sygdomme repræsenterer 60% af sygdomsforekomsten i udviklingslandene.
HIV/AIDS, malaria og tuberkulose, der taget under ét tegner sig for enbetragtelig delaf dennebyrde, idet over fem millioner mennesker hvert år dør af disse sygdomme. Mange af desygdomsramte lever i udviklingslandene, og kvinderne er særlig sårbare. Der foreligger bevisfor, at disse sygdomme spredes, fordi fattigdommen vedvarende forværres, fordi befolkningenvokser, fordi befolkningsgrupper hjemstedsfordrives på grund af menneskeskabte katastroferog naturkatastrofer, fordisundhedssystemerne svigter, fordisygdommene bliver resistente overfor lægebehandling, og desuden på grund af øget anvendelse af stoffer, der indsprøjtes,klimaændringer og forringede sanitetsforhold. Den globale krise, der er forårsaget afHIV/AIDS, malaria og tuberkulose, er nærmere beskrevet ibilag 1.
Overførbare sygdomme holder sig desuden ikke inden for nationale grænser, og hvis et givet
land ikke træffer forholdsregler, kan nabolande og folkesundheden på verdensplan blive bragt ifare. Kun10% afde forudsete tilfælde afsygdomog dødsfald somfølge afHIV/AIDS er hidtilslået igennem, og man afventer endnu de fulde virkninger af denne epidemi for mennesker,samfund og økonomier. Trods 15 års koncentreret indsats er epidemien ude afkontrolimangeudviklingslande.
Malaria genopstår iområder, hvor denne sygdomtidligere var under kontroleller udryddet. De
mest udbredte og effektive redskaber til kontrol med smittebærere som f.eks. DDT udgør envidere miljømæssig trussel mod menneskers og dyrs sundhed. Selv om det anerkendes, at dermå føres kontrol med udbredt anvendte persistente organiske forurenende stoffer som DDT,investeres der ikke tilstrækkeligt i forskning til udvikling og afprøvning af alternativer. Denbilligste og mest udbredte behandling af malaria er hurtigt ved at miste sin effektivitet.
Det har i mere end et århundrede været muligt at diagnosticere tuberkulose og i mindst
halvtreds år været muligt at behandle sygdommen effektivt, og alligevel kræver denne sygdomstadig mange dødsofre. Udgifterne til behandling af én patient andrager så lidt som 11 USD.Den nuværende metode gør det kun muligt at opdage halvdelen af det samlede anslåede antaltilfælde. Under halvdelen af de diagnosticerede afslutter behandlingen. Desuden truerfremkomsten af resistente stammer af tuberkulose i tilslutning til HIV/AIDS, ringe efterlevelseaf behandlingsforskrifter eller irrationelle forskrifter med at gøre eksisterende lægemidlerineffektive på verdensplan. Tuberkulosen er i mange udviklingslande blevet firedoblet og er idele afØsteuropa genopstået efter enjævntilbagegang.
9Den voksende sociale og private sygesikringsdækning og øgede ydelser til lægemidler er en lovende
tendens i lande så forskellige som Argentina, Folkerepublikken Kina, Egypten, Indien, Den IslamiskeRepublik Iran, Georgien, Sydafrika, Thailand og Vietnam. Nogle programmer omfatter særordningerfor landbefolkningen og lavindkomstgrupper. Lægemidler repræsenterer mellem 25 og 70% af desamledeomkostninger ved ordningerne.
92.3. Behovet foret effektivt globalt respons
Lande med et højt sundhedsniveau har en hurtigere økonomisk vækst10. Der foreligger bevis
for, at en forbedring af sundhedstilstanden tegner sig for en væsentlig del af den hurtigeøkonomiske vækst mange steder i verden i det 20. århundrede. Effektive uddannelses- ogfolkesundhedssystemer er envigtig forudsætning for fattigdomslempelse og udvikling.
Forskning viser, at målrettet investering i kontrol med overførbare sygdomme kan forbedre de
fattigste gruppers sundhedstilstand. WHO har beregnet, at en fordobling af den fremskrevnerate for nedgangenialmindelige overførbare sygdomme iallerstørste grad vilkomme de fattigetil gode og føre til en øget livsforventning på 4,1 år mod 0,4 år for de velstående (WorldHealth Report 2000). De største potentielle virkninger med hensyn til mindskelse af byrden afdisse sygdomme kan opnås ved en komplementær og synergistisk tilgang, som øgerinvesteringerne på tre hovedområder.
For det første vil sygdomsbyrden af de tre overførbare sygdomme kunne mindskes gennem en
mere effektiv adgang til og brug af de eksisterende interventionsmidler og dissesgennemslagskraft. Disse er ofte underudnyttede og når ikke ud til de mest trængende; der vilkunne opnås meget mere med de eksisterende teknologier og interventioner. Det forudsætteren større støtte til at styrke sundhedssystemerne, således at de fattigste og mest sårbaregrupper får bedre adgang til forebyggelse og behandling. Men krisen på verdensplan og i deenkelte lande, der er afført af disse tre sygdomme, kan dog ikke vente på en løsning, indtilsundhedssystemerne er blevet forbedret; der skal også samtidig sættes ind på andre områderuden for den traditionelle sundhedssektor. Der må benyttes en nyskabende tilgang i andremulighedsskabende sektorer så somuddannelse eller transport gennem udvidede partnerskaberog hurtigere formidlingsmekanismer. WHO og UNAIDS har anslået de nødvendige ekstraressourcer til at tilvejebringe specifikke resultater gennem en hurtigere og mere effektivanvendelse af de eksisterende interventioner, herunder information, sundhedsgoder og -ydelseridenæstefemår(tabel1).
Tabel 1 Afprøvede omkostningseffektive interventioner for malaria og TB med potentiel
forbredere anvendelse gennemnye mekanismer
Intervention RessourcerUSD Målgruppe 2005 Resultat
Imprægnerede
sengenet1,5 mia. Alle børn i Afrika
beskyttesmodmalariaDer hindres 600 000
dødsfald blandt børnhvertår
Malariamedicin 4 mia. 100 mio. børn nås i
malaria-endemiskeområder inden200525% fald idødeligheden
på grund afmalaria
Tuberkulosemedicin 1 mia. 70% af nye tilfælde af
TB får en effektivbehandling inden200550% nedsættelse af
dødsfald på grund afTB
Kilde: WHO-briefing
10Detteblevnævnt førstegang i World Development Report af1993 fra Verdensbanken.
10Omkostningerne ved HIV/AIDS-forebyggelse og -pleje i Afrika syd for Sahara anslås til 1,5
mia. USD om året til forebyggende foranstaltninger (herunder interventioner rettet mod ungeog sexarbejdere, offentlig uddeling af kondomer, social marketing af kondomer, STI, friv illig
rådgivning og testning (VCT), blotransfusionsservice, overførsel fra mor til barn (MTCT),medier, interventioner på arbejdspladsen, udvikling af igangsættelseskapacitet og tilsyn,overvågning og evaluering) og 1,5 mia. USD om året til plejeprogrammer (herundergrundlæggende HIV-pleje, menikke højaktivbehandling afretrovirus (HAART)
11.
De fleste interventioner foregår allerede gennem indgreb både inden for og uden for den
formelle sundhedssektor. Mange tager allerede eller kunne tage form af håndkøbsprodukter og-ydelser eller leveres gennem social marketing, af aktører uden for sundhedssektoren eller viafranchise-mekanismer.
For det andet vil adgangen for de fattigste grupper til essentielle lægemidler
12til en
overkommelig pris potentielt kunne forbedres væsentligt gennem globale tilgange oginstrumenter. En tredjedel af verdens befolkning, og i de fattigste dele af Afrika og Asien overhalvdelen af befolkningen, har ikke regelmæssig adgang til de mest vitale og nødvendigelægemidler. I udviklingslandene betales op til 90% af lægemidler direkte fra husholdningensindkomst. En sådan udgift kan udgøre op til 50% af husholdningsudgifterne og bidrage tilforarmelse.
Adgang til lægemidler til en overkommelig pris er et kompliceret anliggende, men prisen på
produkterne og de fleste menneskers manglende evne til at betale dem, anses for at være enstørre hindring for adgangen til lægemidler i udviklingslandene. Udviklingslandene manglerofte de priskontrolmekanismer, der findes i de industrialiserede lande, og størstedelen af denendelige forbrugerpris kan bestå af importtold, afgifter, distributionsomkostningerne ogordineringsgebyrer.
Den voksende opmærksomhed på spørgsmål om adgang til lægemidler til en overkommelig
pris har affødt en række forslag til international aktion på områder inden for gennemførelsen afaftaler om intellektuel ejendomsret, politik for fremme af generiske lægemidler,prisfastsættelsesordninger, told, storindkøb, teknologioverførselog øget produktionskapacitet iudviklingslandene.
Intellektuelle ejendomsrettigheder, herunder patenter, er behandlet i aftalen om
handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPS
13) og bilaterale aftaler.
Beskyttelsen af patenter14har til formål at anspore til udvikling af nye produkter og sikre
11Anslåetpåbasisafomkostningerneved HAART på 1 400 USD pr. person om året vil der i Afrika syd
for Sahara værebrug for mindst 1 mia. USDom året.
12Essentielle lægemidler er lægemidler, herunder vacciner, som er væsentlige for folkesundheden. Visselægemidler mod større sygdomme i udviklingslandene kan vel være 'essentielle' men alligevel ikkefigurerepå WHO'seller specifikkelandeslisteover 'essentielle' lægemidler.
13Aftaleom handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder - vedtaget efter Uruguay-runden i 1994til at fastlægge minimumsstandarder for patentbeskyttelse, som Verdenshandelsorganisationens(WTO's) medlemslande skal følge. Aftalen anvendes med forbehold af de overgangsordninger, der eromhandlet i artikel 65 og 66 i TRIPS.
14Et patent er en akt, der udstedes af de offentlige myndigheder, og som giver midlertidig monopol påudnyttelse af en opfindelse til en person, som offentliggør den, leverer en tilstrækkeligt klarbeskrivelse af den og påberåber sig dette monopol. Produktet skal være nyt, have opfindelseshøjde og
11offentliggørelse af nyskabelser til fordel for offentligheden. Opfinderne indrømmes desuden en
eksklusiv periode til at afsætte deres nye produkter med henblik på at dække omkostningerneved produktforskning og skaffe de nødvendige ressourcer til at investere i nye produkter. Doghar nogle repræsentanter for civilsamfundet og nogle udviklingslande udtrykt en vis tvivl medhensyn til, om høje priser står i virkeligt forhold til inddækningen afinvesteringsomkostningerne, og det kan hæmme virkningerne af konkurrencen på markedet tilat nedbringe priserne.
Kommissionen har indledt en dialog med forskellige aktører for at vurdere håndhævelsen af
intellektuelle ejendomsrettigsheder. Det erkendes, at TRIPS indeholder en rækkebeskyttelsesbestemmelser, herunder specifikke undtagelser fra patentrettigheder, navnligtvungen licensgivning
15. Kommissionen vil sammen med sine partnere fra udviklingslandene
yderligere udforske de bestående beskyttelsesbestemmelser. Erfaringer med vacciner ogsvangerskabsforebyggende midler viser, at der kan opstå betydelige prisforskelle mellempriserne i de udviklede lande og udviklingslandene. Nogle medicinalvirksomheder har anført, atde er rede til at indføre samme prisforskelle for andre lægemidler, også nyere patenteredeprodukter. Det har betydet, at der for nylig blev bebudet en væsentlig prisnedsættelse på noglestoffer til bekæmpelse af retrovirus. Selvom den procentdel af personer med HIV, som vilkunne drage fordel af lavere priser, indledningsvis vil være lav, kan der forventes en stigning.Sådanne initiativer bør følges nøje for at sikre, at de knappe offentlige finanser til forebyggelseog ydelser tilde fattigste og de mange ikke omdirigeres tilnon-kurativbehandling afde få.
For det tredje er der brug for mere effektive og større investeringer i udvikling af nye
produkter, særlig vacciner, produkter til kontrol med smittebærere og lægemidler til at holdede tre større overførbare sygdomme under kontrol. Kun 10% afmidlerne isundhedsforskning iverden er i øjeblikket rettet mod 90% af den globale sygdomsbyrde. Udviklingslandenerepræsenterer under 15% af det globale marked for lægemidler og medicinalvarer; dette harbetydet, at der investeres yderst lidt i nye redskaber til bekæmpelse af sygdomme med denstørste indvirkning på folkesundheden. Der består særligt udtalte mangler med hensyn tiludvikling af nye teknologier til bekæmpelse af HIV/AIDS, malaria og tuberkulose, som dræberover en million mennesker om året.
Der vil for at nå den største nyttevirkning blive brug for nye vacciner, diagnoseformer,
lægemidler og insektbekæmpelsesmidler. Omkostningerne ved udvikling af disse teknologier ermeget høje, fra 100 mio. USD for en ny behandling til 500 mio. USD for en virksom vaccine.Forskningens komplicerede natur, potentielle nye produkters effektivitet, sikkerhedsprofilen,de store udviklingsomkostninger og de usikre resultater af forskning og udvikling er allevæsentlige hindringer for investeringer. Dog er udfordringen og de potentielle fordele for denglobale sundhed og udvikling enorme, og der kræves hertil større og mere effektive offentligeog private investeringer. Befolkningen i udviklingslandene og verdenssamfundet vil beggedrage fordelaføget videnog nye produkter.
være industrielt anvendeligt. Opfindelsen kan generelt relatere til et produkt eller en
produktionsproces, også lægemidler.
15TRIPS, artikel 31. Tvungen licensgivning vil sige tildeling af licens uden rettighedsindehaverenssamtykkebegrundet på forskellig mådei den almeneinteresse.
122.4. Nye internationale partnerskaber
Mange lande er midt i at nydefinere deres sundhedspolitik og -systemer. I mange lande, der er
yderst afhængige af bistand, går regeringerne og donorerne i retning af en sektortilgang ogfastlægger brede policy-rammer og opretter langsigtede partnerskaber. Dette tager tid
16.
Problemet med overførbare sygdomme er så stort, at den igangværende indsats for at gøresundhedssystemerne mere effektive og behovsstyret skal suppleres med hurtige indgreb. Dethar affødt en række målrettede initiativer i de senere år, hvori Den Europæiske Union i højgrad har været inddraget.
FN's Sikkerhedsråd, Verdensbankens udviklingskomité og G8 har anerkendt den trussel mod
udviklingen og sikkerheden, som HIV/AIDS udgør, og har st illet spørgsmålstegn ved, om de
foranstaltninger, der træffes tilat imødegå pandemien, er egnede. Blandt lovende nye initiativerkan nævnes det internationale partnerskab mod AIDS i Afrika, der støttes af en koalition afFN-organer, donorstater, den private sektor og samfundsgrupper og afrikanske regeringer.EF's initiativer til at øge investeringerne i udvikling af nye produkter, herunder AIDS- ogmalariavacciner, et biocid og nye lægemidler er også opmuntrende. Fem medicinalfirmaers ogUNAIDS's initiativ til levering af anti-retrovirale lægemidler til HIV/AIDS til mereoverkommelige priser er også en lovende udvikling. Donorfinansieringen i forbindelse medHIV/AIDS, der anslås til300 mio. USD i1998, er ikke tilstrækkelig tilat dække behovet. Mender er nu positive tegn på en væsentligt forøgelse fra den offentlige og den private sektors side.EF deltager aktivt idisse interventioner.
Enrække møder på højt niveau ide seneste år har givet en nypolitisk impuls tilbekæmpelse af
malaria. G8 (Birmingham 1998, Köln 1999, Okinawa 2000), EU/USA-topmødet (Queluz2000), EU/Afrika-topmødet (Cairo 2000), de afrikanske statschefers møde i Abuja i marts2000 og det sociale topmøde iGenève (juni2000) har allerede appelleret tilenhurtig indsats.
WHO's Roll Back Malaria-initiativ er nu ved at komme rigtigt i gang. Kommissionen, EU-
medlemsstaterne og industrien arbejder sammen om udvikling af malariavaccine inden forrammerne af det europæiske malariavaccineinitiativ (EMVI)
17. Det af EU støttede African
Malaria Vaccine Testing Network (AMVTN), som opbygger den menneskelige oginstitutionelle kapacitet i Afrika, har været medvirkende til at fremskynde afprøvning ogudbredelse af malariavacciner. EF støtter også større FoU-projekt-'clusters' vedrørendeHIV/AIDS-, malaria- og tuberkulosevacciner, der omfatter større industripartnerskaber. Andreinnoverende partnerskaber som Medicines for Malaria Venture (MMV), der samler denoffentlige og private sektor, byder på lovende muligheder for udvikling af nye lægemidler. EFer involveret i forhandlinger om kontrol med anvendelse af persistente organiskeforureningsemner (POP) somf.eks. DDT
18.
16Walt og Smithson rapporten: Inden Ghanas enkeltsektorprogram blev godkendt af donorerne, havde
landet gennemgået 10 års institutionsudvikling, 4 års arbejde med policy og strategi, 3 årsmanagementstyrkelse, 2 års forhandlinger, planlægning og udformning og 1 år med udskridninger ogforsinkelser.
17Initiativet har allerede givet håndgribelige resultater: to i Europa udviklede vacciner kommer i år tilklinisk prøvning. EMVI deltager i Global Alliancefor Vaccinesand Immunisation ( GAVI).
18EF accepterer en fortsat men tidsbegrænset pro duktion af DDT til vektorkontrol af
folkesundhedsmæssige hensyn som støttet af den afrikanske konsultation om nedbringelse afafhængigheden afDDT, der blevafholdt i Hararei februar 2000.
13Stop TB-initiativet, som WTO lancerede i 1998, og TB-konferencen i Amsterdam (2000) har
fastlagt en dagsorden for målrettet aktion i de værst ramte lande. Donorer har fremlagt planerfor enudvidet og bedre støtte tilat imødegå sygdommen.
Der er mange muligheder, som verdenssamfundet kan udforske i forbindelse med innoverende
finansieringspartnerskaber, også med inddragelsen af den private sektor, ogfinansieringsmekanismer, som kan virke som løftestang på yderligere investeringer. Flerefilantropiske organisationer har bevilget betydelig støtte til bekæmpelse af overførbaresygdomme. Partnerskaber mellem den offentlige og private sektor forekommer efterhåndenhyppigere, og udviklingsbankerne udforsker mulige nye faciliteter til at støtte arbejdevedrørende kontrolmed overførbare sygdomme.
Et effektivt fremtidigt globalt indgreb forudsætter nærmere integration og samvirke mellem
disse mange initiativer med envirkelig udbredelse og indarbejdning afde indhøstede erfaringer.
3. DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS SPECIFIKKE ROLLE I INDSATSEN
MOD OVERFØRBARE SYGDOMME
3.1. EF's aktuelle politikog igangværende aktiviteter
EU (Europa-Kommissionen og medlemsstaterne) leverer tilsammen 55% af al
udviklingsbistand og 65% af verdens samlede bistand til sundheds-, AIDS- ogbefolkningsanliggender i udviklingslandene. I 1998 disponerede Det Europæiske Fællesskabover 8,6 mia. EUR tiludviklingsbistand.
Målet for EF's nye udviklingspolitik (KOM(2000) 212) er fattigdomslempelse. Et af de
prioriterede områder for EF's udviklingsbistand er støtte til makroøkonomisk politik iudviklingslandene med en særlig forbindelse til strategier for fattigdomslempelse, navnligsektorprogrammer på sociale områder (sundhed, uddannelse)
19. EF's politik og programmer
vedrørende sundheds-, AIDS- og befolkningsanliggender (HAP) er under nyformulering irelation tildette målgennemen række komplementære instrumenter. I 1998 blev der afsat 700mio. EUR tilsundheds- AIDS- og befolkningsporteføljen
20(se bilag 2).
EF's udviklingspolitik udvikler sig på følgende måde: fra projektstøtte til sektorstøtte, fra
infrastruktur til systemer til styrkelse og institutionel udvikling og mod en større integration aftværsektorale emner. Der er desuden sket et skift i fokus, der nu er rettet mod de fattigeresamfundsgrupper i udviklingslandene. EF's HIV/AIDS-politik og -programmer har støttetfattigdomslempelse ved løbende tværsektorale forebyggelsesbestræbelser (53% af definansierede aktiviteter i1987-1997 - se bilag 2), primær sundhedspleje (42% afde finansieredeaktiviteter i 1993-1997). Investering i udvidelse af videngrundlaget har været et centraltanliggende i forskningsprogrammerne, som i stigende grad rettes mod udviklingslandenesprioriteter.
Sundhedssystemerne, sundhedstjenesterne og adgangen til lægemidler er blevet styrket med
omfattende EF-støtte tilat forbedre kapaciteten med hensyn til indkøb, distribution og rationelforvaltning af lægemidler som er en større del af reformen af sundhedssystemerne. Støtten fraEF/WHO har gjort det lettere for 21 afrikanske lande at samarbejde om spørgsmål med
19KOM (2000) 212, s. 25.
20Talleneomfatter skøn fra strukturtilpasningsmidler.
14tilknytning til lægemiddelpolitikken. Der er ydet et specifikt bidrag i de sidste 10 år i 30
udviklingslande til at oprette bæredygtige og retfærdige finansieringsmekanismer og til atudvikle mere effektive indkøbs- og distributionssystemer, reguleringskapaciteten ogkvalitetskontrollen med essentielle farmaceutiske produkter med vægten særlig lagt påsvangerskabsforebyggende midler, vacciner og generiske lægemidler.
EF har støttet kapacitetsopbygning med henblik på regionale indgreb over for truslen fra nye
og genopståede overførbare sygdomme. Her kan nævnes bl.a. udvidet tilsyn og kontrol isamarbejde med WHO. Et nøgleelement i EF's humanitære bistandsprogrammer er at sikre eneffektiv risikostyring af udbrud af overførbare sygdomme. EF støtter også WHO'shandlingsplanfor mindskelse afafhængighedenafprodukter somf.eks. DDT.
EF's HIV/AIDS-programmer har ydet et vigtigt bidrag til fastlæggelsen af sikker blodpolitik og
-praksis, navnlig ved at fremme ændringen fra afhængighed af betalte donorer til et frivilligtgrundlag. I Uganda sikrer frivillige nu 60% af den nationale blodforsyning. EF medfinansierededen vigtige Mwanza-undersøgelse (Tanzania), som påviste, at en effektiv behandling afseksuelt overførte sygdomme kunne nedsætte HIV-smitteomfanget med 40% eller mere (sebilag 3). Resultaterne af denne undersøgelse har øvet indflydelse på den globale kontrolindsatsover for HIV/AIDS. EF's støtte til ungdomsrettede uddannelsesprogrammer i Sydafrika harført tilet betragteligt fald i HIV-smitteomfanget i denne aldersgruppe. Trods denne succes harHIV/AIDS-interventionernes omfang og gennemslagskraft været utilstrækkelige.
Selv om EF ikke har ydet omfattende målrettet støtte til malaria- og tuberkuloseinitiativer, har
det øvet indflydelse via et stort bidrag til udvikling af sundhedssystemer i mange lande. Det afEFstøttede ARIVAS-programhar sammen med tilande iVestafrika arbejdet med optagelse affinansiering af højtprioriterede offentlige sundhedsvacciner, herunder tuberkulosevaccine, i denationale budgetter. EF deltager i nye internationale partnerskaber, der specifikt vedrørermalaria, således somdet er anført ipunkt 2.4.
EF har spillet en aktiv rolle i debatten om bedre adgang til og effektiv anvendelse af
lægemidler. Man har støttet tiltag i udviklingslandene til at sikre, at national lovgivning oginternationale aftaler om handel overholdes. Kommissionen er begyndt at overveje spørgsmål iforbindelse med adgangen til farmaceutiske produkter, herunder prisfastsættelse, investering inye produkter og internationale ejendomsrettigheder. Den ansporer til deltagelse af et bredtudvalg af aktører for at nå til velafbalancerede løsninger. Blandt disse kan nævnesmedicinalindustrier, som fremstiller forskningsbaserede lægemidler og generiske lægemidler,NGO'er, regeringer og internationale organisationer.
Europa har en lang videntradition inden for kontrol med smittebærere og forskning inden for
lægemidler og medicin. Den europæiske industri besidder en betydelig forsknings- ogudviklingskapital og -kvalifikationer. Over 60% af de vacciner, der i øjeblikket bruges iudviklingslandene, fremstilles i Europa, og flere EU-selskaber er blandt de største producenteraf infektionshæmmende lægemidler.
Kommissionen støtter en lang række etablerede FoU-porteføjler rettet mod overførbare
sygdomme med mere end 50 mio. EUR til ny forskning under første runde afsærprogrammerne under det nye femte rammeprogram. Der blev under det foregåenderammeprogram finansieret over 40 malariaprojekter. EF har støttet vigtige nye projekter forsamarbejde mellem den offentlige og private sektor med inddragelse af WHO, som sigter modat stimulere forskning og udvikling inden for nye lægemidler og vacciner af særlig betydningfor folkesundheden i udviklingslandene. Der er ydet støtte til internationalt særdeles relevante
15aktiviteter. Størstedelen af de mulige potentielle produkter til malariavaccine er oprindelig
blevet karakteriseret som led i EF-projekter. Et EF-finansieret forsøg i Gambia i samarbejdemed amerikanske forskere og virksomheder vedrørende en potentiel vaccine er det første, derviser beskyttelse for størstedelen af de vaccinerede i mere end en måned. Mindst én nypotentiel tuberkulosevaccine er rede til foreløbig testning, og der vil i nær fremtid fremkommeadskillige nye prototyper for HIV, herunder for de typer, der optræder hyppigst iudviklingslande. Der ydes også støtte til forskning vedrørende en helt ny klassemalarialægemidler. EF-finansieret samarbejdsbetonet Nord/Syd-forskning var den første til atpåvise de epidemiologiske forbindelser mellem HIV og tuberkulose i Zambia og mellem HIVog andre STD i Afrika. Resultaterne af meget detaljerede undersøgelser vedrørende overførselgiver nye forklaringer på, hvor hurtigt folk smittes på ny efter en oprindeligtuberkulosebehandling. Desuden har EF leveret betydelige finansieringsmidler til forskninginden for miljøvenlig kontrol med smittebærere med henblik på at udvikle ny teknologi ogindskrænke brugen af insektbekæmpelsesmidler, og denne forskning kan også anvendes påmalariasmittebærere.
Sygdomsforebyggelse og sundhedsfremme vil vedblivende stå i centrum for enhver indsats på
sundheds- og udviklingsområdet. EF agter at bygge videre på de opnåede resultater ved at øgestøtten til dokumenterede og effektive forebyggelsestiltag og forbedre den primæresundhedstjeneste. Støtten til sundhedsreformer er relevant og vil blive videreført på længeresigt. Omfanget af det problem, som den fortsatte spredning af de tre vigtigste sygdomme harskabt, gør det imidlertid nødvendigt med yderligere hurtige og mere målrettede supplerendereaktioner.
3.2. EF's komparative fordeli nylige udviklingsstrategier
Aktørerne i udviklingsbistanden har siden midten af 1990'erne forsøgt at arbejde gennem mere
effektive nationale og internationale koordinationsmekanismer, innoverende partnerskaber ogmed større fokus på lokal kapacitetsopbygning. Der lægges større vægt på at sikre, at deoffentlige og private investeringer rettes mod det sociale og sundhedsmæssige område i defattigste lande og de fattigste befolkningsgrupper, at disse investeringer kommer de fattigste tilgode, og at der fokuseres på de højeste prioriteter. En række ambitiøse, fælles internationaleudviklingsmål har vundet tilslutning med en udviklingsdagsorden for de næste 15 år. EF harlagt sine egne strategier ud fra hensyn tilsine komparative fordele og finansieringsinstrumenter.
Med dette stærke mandat vedrørende fattigdomslempelse har EF en speciel og vigtig rolle at
spille på sundhedsområdet, også med hensyn til en mere effektiv og hurtigere behandling afproblemerne med overførbare sygdomme, som rammer de fattige. Udvalget af Kommissionenskompetenceområder og instrumenter på vitale områder som humanitær bistand, udvikling,miljø, handel og erhverv, forskning og international sundhed er enestående og skaber mulighedfor et større samvirke mellem mange policy-områder. EF er desuden aktiv i alleudviklingslandene og yder betydelig udviklingsbistand somgavebistand. Partnerlandene (særligde mindst udviklede lande) skal spille en større rolle i alle anliggender vedrørendebistandsforvaltningscyklussen, end det ellers er tilfældet med andendonorbistand.
I de følgende afsnit præsenteres policy-rammerne. Der vil efter brede konsultationer blive
udformet specifikke forslag til indgreb med de nærmere enkeltheder vedrørende retsgrundlagog finansieringsinstrumenter. Retsgrundlaget for yderligere bidrag omfatterudviklingssamarbejde (EF-traktatens artikel 177 ff.), herunder samarbejde med internationaleorganisationer (artikel 181), folkesundhed (artikel 152) og forskningspolitik (artikel 163 ff.).
16De særlige instrumenter på dette område omfatter Rådets forordning (EF) nr. 550/97 om
HIV/AIDS i udviklingslandene, som er under revision.
4. TRE HOVEDOMRÅDER FOR UDVIDET OG FREMSKYNDET INDGREB
Kommissionen vil videreføre og fremskynde støtten til eksisterende interventioner i
sundhedssektoren og samtidig underbygge lovende tiltag. Der er indkredset tre brede områderfor en fremskyndet indsats, som præsenteres nedenfor, og som bygger på EF's komparativefordele, politikker og instrumenter.
Disse skal supplere og ikke erstatte eksisterende og igangværende aktioner. De foreslås som
indbyrdes afhængige og forstærkende aktioner. Ingen aktion på et givet område kan bliveeffektiv uden en væsentlig og vedvarende støtte på de to andre områder. Denne blandning afindsatsområder vilpotentielt kunne give positive resultater med tiden.
Strategienbestår afindgrebtil:
•at optimere nyttevirkningerne afde bestående indgreb
•at forbedre adgangen til centrale lægemidler til en overkommelig pris gennem en alsidig
tilgang
•at øge investeringerne i forskning og udvikling af nye lægemidler og vacciner til
bekæmpelse afde tre sygdomme.
Søgelyset er især rettet mod disse tre områder, fordide er af direkte relevans for bekæmpelsen
af overførbare sygdomme. Kommissionen anser imidlertid ikke disse områder for at være deeneste, der er af betydning for en vellykket kontrol med overførbare sygdomme. Deigangværende EF-aktiviteter på områder som f.eks. god regeringsførelse, konfliktforebyggelseog -løsning, korruption, transport, infrastruktur, uddannelse, lighed mellem kønnene ogbekæmpelse af produktion og brug af samt handel med ulovlige narkotika gennemføres for atsikre mere generelle gunstige udviklingseffekter, men de vil også øve positiv indflydelse påkontrollen med overførbare sygdomme. En fortsat indsats fra EF's side på disse områder ogfremfor alt et fortsat engagement fra partnerregeringernes side i disse aktiviteter er af denallerstørste betydning, hvis de vigtigste overførbare sygdomme skalkontrolleres.
4.1. Optimering af nyttevirkningerne af bestående indgreb i EF's
udviklingssamarbejde
De offentlige sundhedssystemer har haft en varierende succes med at levere en effektiv service
t i ld ef a t t i g e .D es t a t s l i g es u n d h e d s s y s t e m e rv i ld o gf o r t s a tv æ r ed e ns t ø r s t ek i l d et i lforebyggelse og behandling af disse tre sygdomme. EF vil forbedre sin indsats til at styrkesundhedssystemerne, formidle essentielle goder og farmaceutiske produkter, støtte de nationalebudgetter, udbygge effektive tilgange og forbedre donorkoordinationen. For at kunne forbedreadgangen til og udnyttelsen af effektive interventioner i væsentligt omfang vil man skullearbejde gennem mange komplementære kanaler. NGO'er/CBO'er, den private sektor ogtraditionelle formidlere vil skulle inddrages heri.
Der er underudnyttede muligheder for at udbygge tilgange, som har vist sig at være effektive,
og at udvikle innoverende mekanismer og partnerskaber til at nå ud til de fattigste. Der erindhøstet nyttige erfaringer med franchiseordninger, social marketing, kuponordninger,
17håndkøbssalg af ikke-receptpligtig medicin, samarbejde mellem den offentlige og private
sektor, regulering og indkøb. Mange afdisse mindre pilotprojekter vil kunne optrappes. Andretilgange som f.eks. social marketing, vil skulle afpudses, for at man kan nå ud til dem, der iøjeblikket er for fattige tilat kunne drage fordel deraf. Et vigtigt element vil være at informereforbrugerne, så de kan træffe det rette valg, og der skaldesuden ses nærmere på lovgivning ogadministrative bestemmelser for at styrke forbrugernes rettigheder.
Det er af største betydning, at der findes passende og øremærkede offentlige finanser
(udenlandske og indenlandske) til prioriteret forebyggelse og behandling, hvis de fattige skalsikres adgang til pleje. Der vil skulle ses nærmere på en række finansieringsmekanismer.Forholdene i landet vil være afgørende for, hvilken tilgang der vælges, og der vil blive tale omen kombination af flere.
Følgende policy-retningslinjer vil kunne lede den fremtidige indsats:
•Fokus på forebyggende aktiviteter bør fortsat være EF's respons på lang sigt i forbindelse
med de tre større overførbare sygdomme.
•Ansporing af udviklingslandene til at fastlægge sammenhængende og integrerede
sundhedspolitikker , der tager sigte på de vigtigste overførbare sygdomme. Dette
indebærer, at der bevares en passende balance mellem forebyggelse og pleje i forbindelsemed Fællesskabets bistand.
•Oprettelse og styrkelse af innoverende partnerskaber og nationale mekanismer, som
involverer statsapparatet, men som også går ud over det statslige sundhedssystem .S o m
eksempel kan nævnes partnerskaber med civilsamfundsorganisationer, støtte tilorganisationer med erfaringer i social marketing af sundhedsprodukter, partnerskaber meddistributionsnet i den private sektor og kvalificerede private formidlere. En sådan tilgangkræver markedsforskning af høj kvalitet vedrørende adfærd og holdninger, som vil kunnepåvirke anvendelsenafprodukter og interventioner.
•Udformning af bæredygtige mekanismer til progressiv, forudbetalt finansiering af
effektive forebyggelses- og behandlingsinterventioner , som kunne være gratis for de
fattige og yde tilskud til grupper nær fattigdomsgrænsen og således åbne markeder forprodukter og sundhedspleje tillave omkostninger.
•Støtte til opbygning af strategiske indkøb , herunder kontrakt- eller franchiseordninger,
som foretages af offentlige finansieringsinstanser i sundhedssektoren til kvalificerede
formidlere af enhver art (offentlige, private, almennyttige). Indførelse af incitamenter til at
anspore til en rationel udvælgelse af sikker og økonomisk forsvarlig brug afsundhedsfremmende og -forbedrende teknologier, somanvendes afformidlere afenhver art.
•Støtte til bedre formidlingsordninger og kvalitetssikring i forbindelse med produkter og
interventioner, som er effektive, som f.eks. kondomer, sengenet, forebyggelse af overførselfra moder til barn, frivillig rådgivning, HIV-testning, og pleje af personer med HIV/AIDS,seksuelt overførte infektioner (STI), tuberkulose og malaria.
•Støtten skal rettes mod lande, der beviser, at de er indstillet på at give en rimelig adgang til
væsentlig service, og somkan opvise positive resultater for de fattigste befolkningsgrupper.
18Dette indbefatter, at der skal fastlægges retfærdige finansieringsstrategier21og
behovsorienterede, ansvarlige sundhedssystemer.
EF og resten af verdenssamfundet er i færd med at udforske innoverende
finansieringspartnerskaber, som også kan anspore den private sektor til at foretage yderligereinvesteringer. Dette globale partnerskabskalsamarbejde med FN-særorganer, somf.eks. WHOog UNAIDS, om at støtte landespecifikke initiativer, der har bevist deres evne til at forbedreadgangen til og den effektive udnyttelse af essentielle produkter og interventioner, til atformidle erfaringer, påvirke andre og virke som katalysator for en mere vidtgående og effektivaktion.
4.2. Bedre adgang til essentielle lægemidler til en overkommelig pris gennem en
alsidig tilgang
Næsten 90% af produkterne på WHO's liste over essentielle lægemidler er ikke patenteret og
er derfor genstand for konkurrencebetonet udbud af generiske lægemidler og stedligproduktion. De kan i princippet købes b illigere fra producenter af generiske eller oprindelige
produkter. Mange afdisse produkter når imidlertid ikke ud tilbefolkningen iudviklingslandeneafde grunde, der beskrives i4.1.
Flere vigtige produkter til at forebygge, diagnosticere og behandle HIV/AIDS, malaria og
tuberkulose fremstilles fortrinsvis i de industrialiserede lande under patent, og de er stadig fordyre for de fattige. Forbrugerprisenkansvinge betydeligt inden for landene og landene imellembåde på grund af forskelle i markedsefterspørgslen, reglerne vedrørende intellektuelejendomsret, købekraft, afgiftsniveau, forskelle i lokal indkomst, mangel på et bæredygtigtmarked, prisfastsættelse og graden af konkurrence mellem generiske og FoU-baseredeproducenter ilægemiddelindustrien.
Den brasilianske regering begyndte for nylig at fremstille 7 af de 12 lægemidler, der benyttes til
at hjælpe folks med HIV/AIDS. Priserne på disse lægemidler er gennemsnitlig faldet 70%,medens priserne på medicinkøbt iinternationale laboratorier isamme periode faldt med mindreend 10%
22.
Adgangen til essentielle farmaceutiske produkter til en overkommelig pris kan kun forbedres
hurtigt gennem et alsidigt samvirke. EF erkender, at prisen på væsentlige lægemidler tilbekæmpelse eller forebyggelse af de større overførbare sygdomme er en af de størstehindringer men ikke den eneste for forbedring af sundheden og af adgangen til sundhedsplejefor de fattige iudviklingslandene.
Følgende policy-retningslinjer vil kunne lede den fremtidige indsats:
•EF vilforhøje sin nuværende støtte tillandene til støtte for en national lægemiddelpolitik
og -praksis , herunder indkøb, udbud, fordeling, kvalitetssikring og teknisk evne til at
forbedre adgangentilvigtige og afgørende vigtige lægemidler på landsplan.
•EF anerkender, at der er behov for en omhyggelig undersøgelse af prisfastsættelse for
essentielle farmaceutiske produkter til bekæmpelse af de tre større overførbare sygdomme
og afvirkningerne af importtold og afgifter under hensyn til indvirkningen på
21Med hensyn til definitionen af'fair financing' henvises der til World Health Report 2000, s. 35-39.
22Den brasilianskeregering: Rapport til den internationaleAIDS-konference, Durban, juli 2000.
19beskatningsgrundlaget og de offentlige udgifter. Der vil også blive tilstræbt en større
gennemsigtighed i, hvordan forbrugerprisen på essentielle farmaceutiske produkter ersammensat.
•EF foreslår også, at erhvervet anvender en differentieret prisfastsættelse , således at
fabrikanterne kan tilbyde de fattigste lande den lavest mulige pris uden at påvirkeoverskuddet i de udviklede lande
23. Dette kunne baseres på en mængde/pris tradeoff. Hvis
lavindkomstlande får fordel af (lave) præferencepriser, vil der skulle træffes effektiveforholdsregler tilat hindre paralleleksport tiludviklede lande, hvor priserne er højere. EF vil
yderligere undersøge implikationerne af parallelhandel
24,idet der tages hensyn til, at EF-
rettens generelle principper tillader patentindehavere at modsætte sig parallelhandel, derhidrører fra lande udenfor EØS.
•Blandt andre muligheder kan nævnes indgåelse af frivillige licensaftaler til at lette lokal
produktion af væsentlige lægemidler og til at sikre, at udviklingslandene drager fordel afteknologioverførsel.
•De generiske og FoU-baserede medicinalindustrier opfordres til at sikre yderligere udvikling
og samarbejde med den lokale medicinalindustri og forskningsinstitutioner iudviklingslandene, forudsat at der sikres effektiv konkurrence på hjemmemarkederne. Dette
ville bidrage til at udvikle kapaciteten for lokal produktion af generiske lægemidler og
sikre redelig konkurrence fra fabrikanter af generiske lægemidler. EF vil også arbejde medregeringerne iudviklingslandene omat lette lokalproduktion.
•EF anerkender, at udviklingslandene, når det er egnet, kan benytte og
fleksibilitetsbestemmelserne i TRIPS-aftalen til at kræve tvungen licensgivning
25(artikel31
i TRIPS) for at beskytte folkesundheden og imødegå katastrofesituationer .EF skal i
den forbindelse tage hensyn til, at rettighedsindehaverens ejendomsret skal beskyttes.
EF vil sammen med sine partnere fra udviklingslandene undersøge den fleksibilitet, som
TRIPS-aftalenbyder på, med henblik på at bøde på sundhedsproblemer og -kriser.
EF vil yde faglig bistand til landene til gennemførelse af TRIPS-aftalen. EF og dets
medlemsstater bør samordne og forstærke den faglige bistand til udviklingslandene med henblikpå at sikre fuldstændig overholdelse fra disses side af TRIPS-aftalen.
4.3. Investering i forskning og udvikling af globale goder, der er rettet mod de tre
sygdomme
De i de foregående afsnit beskrevne tiltag drejer sig om adgangs- og prisbetingelser, som kan
få betydning for bekæmpelsen af overførbare sygdomme på kort og mellemlang sigt. De vilkunne gøre markedet mere attraktivt, beskytte miljøet og intellektuel ejendomsret. Mere
23Differentieret prisfastsættelse har længe været praktiseret i forbindelse med vacciner mod
børnesygdomme.
24Parallelhandel betyder handel over grænserne med et produkt uden fabrikantens tilladelse, dvs. detbidrager til at sænke prisen på lægemidler ved, at køberen søger frem til den billigste forsyningskilde,hvad enten denne er patentindehaveren eller ej. Hvad angår parallelhandel med lande uden for EU ogkonsumption afrettigheder (til varemærker), se følgende sager for Domstolen: Silhouette International(sag C-355/96) og Sebago(sag C-173/98).
25Tildeling af licens uden rettighedsindehaverens samtykke begrundet på forskellig måde i den almeneinteresse.
20attraktive markeder er dog ikke ensbetydende med, at der tiltrækkes nye investeringer. Der er
også behov for foranstaltninger rettet mod de forskellige stadier i forsknings- ogudviklingsprocessen.
De skal overvinde hindringer, der er nedarvet fra fortiden: utilstrækkelig koordination af
aktører, utilstrækkelig kortlægning af de nødvendige midler og mangel på institutionelkapacitetsopbygning ide lande, der er hårdest ramt afsygdommen.
EF foreslår at tackle de mange hindringer for yderligere investeringer i forskning og udvikling
på basis af tre komplementære strategier: større og mere effektive offentlige investeringer,fremstilling af en pakke af incitamenter til privat investering og deltagelse i et globaltpartnerskab.
Større og mere effektive offentlige investeringer. Fællesskabet har tidligere ydet et
betydeligt bidrag til forskningsagendaen med Biomed-særprogrammet under fjerderammeprogram og med nøgleaktioner vedrørende 'kontrol med smitsomme sygdomme' og'livskvalitet' samt som led i INCO-programmet under fjerde og femte rammeprogram (se bilag4). I senere initiativer er der i stigende grad fokuseret på bekæmpelse af overførbaresygdomme i udviklingslandene. EF foreslår at udvide de forskellige komponenter i FoU-processen og skabe en større sammenhæng mellem Fællesskabets og andres FoU-aktiviteter.Målet er hurtigt at udvide FoU-grundlaget, at acceptere større investeringsrisici og atfremskynde processen gennem parallel prøvning snarere end seriel prøvning af potentielleprodukter. En forstærket koordination med medlemsstaterne af en fælles strategisk udviklingog forskning violstå icentrumfor denne fremskyndelse.
Som led i politikken for det europæiske forskningsrum (ERA) foreslår EF at øge støtten til
opbygning af kapaciteten hos forskningsinstitutioner og personale i udviklingslandene. Mansøger at inddrage forskere fra udviklingslandene mere i fastlæggelsen af prioriteter på et tidligttidspunkt i EF's FoU-proces og at sørge for, at lande, som er vært for kliniske forsøg, laderderes samfund og videnskabsfolk deltage på passende måde i forehavendet og drager fordel afresultaterne. De mest rigorøse etiske standarder skal indføres og respekteres. En særligmeddelelse omforskning istørre overførbare sygdomme er under udarbejdelse.
Fremstilling af en pakke af incitamenter til privat investering. D e re rb e h o vf o r
ledsageforanstaltninger til at opbygge kapaciteten og yderligere udvikle innoverendepartnerskaber mellemden offentlige og private sektor. Passende incitamenter vil kunne ansporetil større private investeringer i FoU. EF agter at udforske mulighederne for at forbedrevirksomhedernes tiltro til, at et fremtidigt marked vilgive afkast på deres FoU-investering.
Blandt mulige incitamenter, der kræver en yderligere undersøgelse, kan nævnes: billige lån og
andre incitamenter for venture-kapital, som er af særlig betydning for små firmaer inden forbioteknologi, som står for størstedelen af forskningen på et tidligt stadium og udviklingen afvacciner og lægemidler, og indkøbsmidler. Der er en international debat i gang om, hvordansådan en fond skal fungere
26. Producenter af nyligt licensudbudte vacciner kunne indrømmes
rettigheder til en begrænset patentforlængelse for patenter på lægemidler eller biologiske
26Her sondres der ofte mellem 'push'- og 'pull'-mekanismer. Eksempler på 'push'-mekanismer er
offentlige investeringer og skattelempelser i forbindelse med private virksomheders investering iforskning. Eksempler på 'pull'-mekanismer er indkøbsfonde og overdragelse af patenter. Det hævdes,at uden tilstrækkeligt stærke 'pull'-mekanismer vil der ikke blive udviklet og taget nye lægemidler ogvacciner i brug, selvom 'push'-mekanismernefungerer med held til udvikling afpotentiellevacciner.
21patenter, som ikke er udløbet, og som rettighedsindehaveren har en eksklusiv licens på.
Innoverende licensaftaler mellem det offentlige og den private sektor om udvikling af alleredeafprøvet HIV/AIDS-vaccine kunne også finde videre udbredelse.
Der er brede muligheder for at forbedre adgangen til information på alle niveauer.
Udviklingslandene har brug for lettere adgang til kompleks men offentligt tilgængeligpatentinformation. Medicinalindustrien har brug for bedre information ompotentielle markederfor deres produkter; denne vil kunne tilvejebringes gennem markedskampagner som dem, EFhar ført iforbindelse med biocider, kondomer og en HIV/AIDS-vaccine. Der vil blive ansporettil deling på et tidligt tidspunkt af intellektuelle ejendomsrettigheder i forbindelse med bredeforskningspartnerskaber.
Deltagelse i et globalt partnerskab for at gøre sundhedsforskning mere behovsorienteret på
globalt plan i de kommende tiår. EF vil sammen med WHO, Verdensbanken og andre vigtigeaktører inden for sundhed og udvikling bestræbe sig på at øve indflydelse på en merebehovsorienteret sundhedsforskning i det kommende tiår. Man tilsigter en nyorientering afbåde den offentlige og private sundhedsforskning fra det nuværende forhold på 10%investering i90% afdenglobale sygdomsbyrde tilet bedre forhold på 20/80. En sådan ændringforekommer at være et realistisk mål, og der må udvikles yderligere overvågningsredskaber.
5. KONKLUSIONER OG HENSTILLINGER
Der har længe været behov for en ny international indsats til at mindske virkningerne af
alvorlige sygdomme, som fastholder de fattige i en dårlig helbredstilstand og fattigdom oghæmmer udvikling. Verdenssamfundet er opmærksom på problemet, og det nye partnerskabmed WHO, som er i udvikling, og et nærmere samarbejde mellem aktører, herunderVerdensbanken og UNAIDS, byder på nye muligheder, som der skal bygges videre på.Fællesskabet foreslår, at der ydes et væsentligt bidrag til den internationale indsats vedanvendelse af de forskellige instrumenter, det har til rådighed.
Den policy-ramme, der er skitseret i denne meddelse, er Fællesskabets første reaktion på
henstillingerne fra det G8-topmøde, der blev holdt på Okinawa i juli 2000. Kommissionen vil
udarbejde et handlingsprogram, der er i overensstemmelse med retningslinjerne i kapitel 4ovenfor. Kommissionenvilved fastlæggelsenafdette handlingsprogramdrage fordelaf at haveforetaget yderligere konsultationer af vigtige aktører, herunder udviklingslandene,medlemsstaterne, medlemmer af Europa-Parlamentet, internationale udviklingsorganisationer,civilsamfundet, forskere og den private sektor ved en rundbordsdiskussion, der skal afholdes iBruxelles den28. september 2000.
Rådet og Europa-Parlamentet opfordres til at samarbejde med Kommissionen om at
viderebringe tankerne idenne meddelelse.
22BILAG1
GLOBAL KRISE FORÅRSAGET AF HIV/AIDS, MALARIAOGTUBERKULOSE
HIV/AIDS
•HIV/AIDS dræber over 2 mio. mennesker i Afrika alene hvert år - over 10 gange
så mange, somdør ikrige og væbnede konflikter isamme periode.
•I 1999 blev det anslået, at 33,6 mio. mennesker på verdensplan lever med
HIV/AIDS, og 16 millioner er døde sidenepidemiens begyndelse.
•95% af infektionstilfældene forekommer i udviklingslandene, heraf to tredjedele i
Afrika syd for Sahara, hvor 30% af den voksne befolkning i syv lande er HIV-smittede.
•I 1999 blev yderligere 5,6 mio. mennesker smittet, herunder 570 000 børn født af
HIV-positive mødre.
•Kvinder er særligt sårbare over for HIV-smitte på grund af både samfundsmæssige
ogbiologiskefaktorer.
•11,2 mio. børner blevet forældreløse på grund afAIDS.
•HIV/AIDS spredes hurtigst under forhold med fattigdom, samfundsustabilitet og
magtesløshed. Sådanne forhold opstår ideres værste former under nødstilstande.
•HIV/AIDS har haft en skadelig indflydelse på udviklingsfremskridt; i dele af det
sydlige Afrika er børnedødeligheden vokset med 25%, og middellevetiden er faldetfra 64 til47 år på kuntre år.
•HIV/AIDS påvirker voksne i deres erhvervsaktive år; per capita-indkomsten kan
blive reduceret med så meget som 0,5% om året, hvis over 8% af den voksnebefolkning er smittet.
•Forebyggelse ved at mindske sårbarheden og dæmme op for virusoverførsel er
fortsat det mest effektive middeltilat kontrollere spredningenafepidemien.
•Adgangen til pleje og medicin til behandling af HIV/AIDS har i væsentlig grad
reduceret sygdommen og dødeligheden i forbindelse med HIV/AIDS i deindustrialiserede lande; størstedelen af udviklingslandene er forment adgang til allelægemidler, også lægemidler til behandling af almindelige opportunistiskeinfektioner.
23Malaria
•Malaria dræber mindst 1 million mennesker hvert år, og 500 millioner smittes.
•40% af verdens befolkning er udsat for smitte, men 90% af tilfældene forekommer
iAf ri ka.
•Særlig kvinder og børn rammes - 700 000 børn vil dø af malaria i år - et dødsfald
hvert 30. sekund. Kvinder er fire gange mere udsat for malariaangreb undergraviditet.
•Malariakontrol og -behandling kostede de afrikanske lande 1,5% af BNP eller 2
mia. USD i1997.
•En malariaramt familie bruger over en fjerdedel af sin indkomst på
malariabehandling. Familierne betaler omkostningerne ved forebyggelse og liderindkomsttabved gentagne angreb.
•Komplicerede nødsituationer og naturkatastrofer forøger malariarisikoen.
•Malaria kan helbredes, hvis sygdommen hurtigt diagnosticeres og behandles på
passende måde.
24Tuberkulose
•Tuberkulose (TB) dræber hvert år 2 millioner mennesker, heraf 95% i
udviklingslandene. TB er denmest fremherskende dødsårsag blandt HIV-positive.
•TB forekommer i stigende grad over hele verden med en firedobling i flere
afrikanske lande i de sidste ti år og nye udbrud i Østeuropa efter en støttilbagegang igennem40 år
27.
•I de kommende 20 år vil næsten en milliard mennesker blive smittet på ny, 200
millioner vil blive syge og 35 millioner vil dø af TB.
•Enpersonmed smitsomTB smitter 10-15 personer hvert år.
•TB påvirker de svageste og holder mennesker fanget i en ond cirkel af fattigdom
og sygdom. De fleste smittede findes blandt den erhvervsaktive befolkning, hvorkvinder er den gruppe, hvor sygdommen mindst sandsynligt vil blive opdaget ogbehandlet.
•Der findes en yderst virksom kur, og et behandlingsforløb koster så lidt som 11
USD.
•Fremkomsten og spredningen af TB, der er multiresistent over for medicin som
følge af uegnet behandling eller efterlevelse af behandlingsforskrifterne, udgør englobaltrussel.
27Det anerkendes, at TB-problemet i de østeuropæiske lande under omstilling er et stort problem, men
der fokuseresmed detteinitiativisær på udviklingslandene.
25BILAG2
EF'SSUNDHEDS -, AIDS- OG BEFOLKNINGSPORTEFØLJE (HAP)
Fattigdomslempelse er blevet et overordnet mål for EF's udviklingspolitik med bistand til
sundheds-, AIDS- og befolkningsprogrammer (HAP), der spiller en stadig voksende rolle.Disse anliggender og sektorer er således vokset vedvarende i betydning fra knap 1% af densamlede EF-bistand i 1986 til nu over 8%. Den gennemsnitlige støtte i OECD-perspektiv tilHAP var på omkring 5,5% i1998.
EF disponerede i 1998 over mere end 700 mio. EUR (graf 1) til HAP i over 100
udviklingslande.
Mellem 1993 og 1997 gik 22% af HAP-støtten i AVS-staterne til byggeri, 17% til faglig
bistand, 13% til materiel, 11% til forbrugsgoder og 11% til udvikling af menneskeligeressourcer og institutioner (graf 3). Nyorienteringen i 1998 mod sektortilgange i partnerskabmed regeringen, civilsamfundet og andre donorer er fortsat. Der afsættes færre midler tilbyggeri og materiel, medens fokus på udvikling af menneskelige ressourcer og institutioner erblevet skærpet. Graf 7 viser EF-forpligtelserne vedrørende HAP i 1994-1998 for Asien,Latinamerika,AVS-staterneogMiddelhavsområdet.
EF's HIV/AIDS-politik og -programer har i hovedsagen støttet fattigdomslempelse ved
løbende tværsektorale forebyggelsesbestræbelser (53% af de finansierede aktiviteter i 1987–1997 - graf4) og primær sundhedspleje (42% afde finansierede aktiviteter i1993-1997).
Som helhed betragtet udgør EF-forpligtelser til HAP-relaterede aktioner i udviklingslandene
mellem 1990 og 1998 sammenlagt 3,4 mia. EUR. Efter en forestående revision af porteføljenog en generel evaluering (der efter planen skal finde sted i 2001) vil der blive taget st illing til
forpligtelsernes art, lande/regioner, partnere, interventionsniveau og budgetinstrumenternestype. EF og medlemsstaterne leverer nu over halvdelen af al udviklingsbistand tilsundhedsrelaterede programmer på verdensplan.
.
26Graf1 - Forpligtelser vedrørende sundheds-, AIDS- og befolkningsspørgsmål
Overall Commitments toHAP 1998
01002003004005006007008009001000
EU Member States
Bilateral AidEuropeanCommunityMillions of Euro
Graf2 - Udviklingeniudgiftstype og projektfokus isundheds-, HIV/AIDS- og
befolkningsinterventionerne (1988-1992)
Type of Expenditure 1988-1992
Buildings
45%
Equipment
19%OperatingCost 1%
Studies 2%Contingencies
10%
Training3%
TA (Local+Expat)
13%
Consumables
7%
27Graf3 - Udviklingeniudgiftstype og projektfokus isundheds-, HIV/AIDS- og
befolkningsinterventionerne (1993-1997)
Type of Expenditure 1993-1997
Consumables
11%Support for NGOs
5%Contingencies
8%
Misc.8%
OperatingCosts
5%
Studies 5%
TA (Local+Expat)
17%Buildings
22%
Equipment
13%Training6%Project Focus1993-1997
Capacity Building
16%Primary Health
Care
42%
Secondary Health
Care 6%Tertiary Health
Care 10%Essential Medicines
11%HIV/AIDS
15%
28Graf4 - Forpligtelser vedrørende HIV/AIDS-interventioner (1987-1997)
Graf5 - Forpligtelser vedrørende HIV/AIDS-interventioner efter region(1987-1997)Commitments byStrategic Sector 1987-1997
TA 12%Multiple
Objectives
6%
Research,
Training,
Conferences
10%
Socio-Economic
Impact
1%
Health Sector
Support
18%Prevention
53%
Commitments byregion 1987-1997
Asia16%Caribbean4%LatinAmerica
7%Mediterranean
3%AllACP
15%Pacific 1%
Africa
54%
29Graf6 - Forpligtelser vedrørende HIV/AIDS-interventioner efter partnertype (1987-1997)
Graf7 - EU's samlede forpligtelser vedrørende sundheds-, AIDS- og befolkningsspørgsmåli
1994-1998
EC Commitments to
Health, AIDS and Population
0100200300400500600700800
1994 1995 1996 1997 1998Mill
ion
EuroMediterranean
Latin America
Asia
ACPCommitmentsbytype of partner 1987-1997
TA 13%
Multiple Partners
10%
LocalInstitutions
5%Others 6%
International
Organisations
16% LocalNGOs 5%European NGOs
12%Government
Bodies
33%
30SAMLEDE FORPLIGTELSER VEDRØRENDE HAP-PROJEKTER/PROGRAMMER I
1995-2000, FINANSIERET VIA EUFOG ALAMED-INSTRUMENTERNE FOR
FINANSIELT OG FAGLIGT SAMARBEJDE
Region Samlede forpligtelser28
Asien 444,215 mio. EUR
Latinamerika 173,550 mio. EUR
Middelhavsområdet 244,860 mio. EUR
AVS (inkl. Sydafrika) 497,712 mio. EUR
Tilsammen 1 359,9 mio. EUR
FORPLIGTELSER VIA DE SÆRLIGE BUDGETPOSTER VEDRØRENDE HIV/AIDS OG
BEFOLKNING (B7-6211, B7-6212 og B7-6310)
Region Beløb År
18,1 mio. EUR 1995
21,9 mio. EUR 1996
20,1 mio. EUR 1997
23,9 mio. EUR 1998
24,8 mio. EUR 1999Alle udviklingslande
(20 mio. EUR 2000)
Tilsammen 108,8 mio. EUR
28Første undersøgelse foretaget af GD DEV. Denne liste omfatter ikke aktiviteter finansieret via andre
instrumenter såsom budgetstøtte (inkl. strukturtilpasning), samfinansiering med ngo'er, forskning,budgetposter for flygtninge eller ECHO, og den omfatter heller ikke finansiering afsundhedsprogrammer under PHARE eller TACIS.
31BILAG3
SAMMENDRAGAF AKTIONERTIL OPFØLGNINGAF KOMMISSIONENSMEDDELELSE
OM ØGET SOLIDARITET MEDHENBLIKPÅBEKÆMPELSE AF AIDSI
UDVIKLINGSLANDE (KOM(98)407)
Kommissionen vedtog denne meddelelse den 3. juli 1998, og den dannede grundlag for det
europæiske respons på appeller om større international solidaritet med udviklingslandene ibestræbelserne på at bekæmpe HIV/AIDS, særlig en appel om øget adgang til pleje afHIV/AIDS-patienter og et kravomHIV-vacciner og biocider tiludviklingslandene.
I meddelelsen peges der på, at det er vigtigt for EU at bygge videre på og styrke indsatsen til
støtte af effektive, målrettede forbyggende interventioner til en overkommelig pris, og behovet
for atstyrke sundhedsplejesystemerne i udviklingslandene som en forudsætning for at
forbedre adgangen til lægemidler, navnlig til bekæmpelse af retrovirus, til personer medHIV/AIDS.
I meddelelsen udforskes endvidere muligheden af at skabe nye solidaritetsordninger ,o gd e r
ses nærmere på udsigterne til finansiering af pleje, herunder bekæmpelse af retrovirus ,i
udviklingslandene og mulighederne for at støtte en hurtigere udvikling af vacciner og biocider .
På linje med prioriteterne i meddelelsen for en ekstra og ny EF-indsats ud over de
eksisterende betydelige programmer for støtte til sundhed, herunder HIV/AIDS, i
udviklingslandene, lancerede Europa-Kommissionen en række nye initiativer. D e re ri n g e n
tvivl om, at disse initiativer til bedre adgang til pleje og udvikling af nye vacciner og
biocider i tilslutning til HIV/AIDS udgør et nyttigt grundlag for EF's arbejde i henholdtil det foreslåede program for øgede investeringer i forbindelse med overførbaresygdomme i udviklingslandene.
Initiativertilforebyggelse afsmitteoverførselfra mortilbarn
1. EF har støttet en række pilotprojekter for forebyggelse af HIV/AIDS-overførsel fra
mor til barn i udviklingslandene. Projekterne omfatter en omhyggelig introduktion afen væsentlig pakke afbehandlingsløsninger for seropositive gravide kvinder.
2. 'Gent-gruppen', som er en tænketank bestående af videnskabsfolk og
sundhedseksperter, har under EF's auspicier og i samarbejde med UNAIDS og andrevigtige aktører på området fastlagt en folkesundhedsstrategi for mor/barn-interventioner og udformet pakker af indgreb tilat mindske overførselfra mor til barnsom en integrerende del af plejen før, under og efter fødslen. I Burkino Faso er dergået et pilotprojekt igang baseret på strategienog interventionspakken.
3. Initiativer til støtte af udvikling af HIV/AIDS-vaccine i udviklingslandene og adgang
hertil.
Initiativertiludvikling afvaccine
1. På initiativ af Generaldirektoratet for Udvikling fandt der tekniske konsultationer sted
i marts 1999 om adgang til AIDS-vaccine i udviklingslandene: økonomiske og
finansieringsmæssige aspekter . Ved denne lejlighed blev der fastlagt klare aktioner
32til at overvinde hindringerne for udvikling af vacciner, der blev indkredset områder,
hvor Den Europæiske Union har en komparativ fordel, og der blev oprettet entværtjenstlig HIV-vaccine taskforce i Europa-Kommissionen under ledelse af GDUdvikling.
2.Den tværtjenstlige HIV-vaccine taskforce består af repræsentanter for direktorater
med ansvar for udvikling, videnskabelig forskning, industri og virksomheder, DenEuropæiske Investeringsfond (EIB) og Det Europæiske Agentur forLægemiddelvurdering (EMEA). Gruppenhar lagt enalsidig strategiog handlingsplan.
3. EF's strategiog handlingsprogramfor HIV-vaccine omfatter følgende nøgleelementer:
vaccineforskning og -udvikling, folkesundhed og økonomisk forskning,vaccineberedskab, policy-dialog, intellektuelejendomsret og reguleringsspørgsmål.
Blandt specifikke sponsorerede aktionertildato kan nævnes:
1. Finansiering afEurovac 'cluster'-projektet gennem direktoratet for rammeprogrammet
i Kommissionens generaldirektorat for forskning. Dette treårige samarbejde mellemeuropæiske forskningsinstitutter og industrien sigter på at identificere potentiellevacciner for udviklingslandene og udvikle nye teknikker til fremst illing af v acciner og
finansiere mulighedsskabende projekter for HIV-vaccineudvikling.
2. Et programfor samarbejde mellem Kommissionens generaldirektorat for udvikling og
Verdensbanken om undersøgelser over "willingness to pay" for at vurdere denpotentielle efterspørgselefter HIV-vaccine i en række udviklingslande og opst illing af
en model for de potentielle virkninger for folkesundheden ogomkostningseffektivitetenafHIV-vaccine iforske llige miljøer.
3. Finansiering fra generaldirektoratet for udvikling af samfundsberedskabsforskning
foretaget af African AIDS Vaccine Initiative og South African Medical ResearchCouncil over retlige og etiske anliggender, herunder samfundsmobilisering ogdeltagelse ivaccineudvikling og kliniske forsøg.
Initiativertilstøtte afudvikling afbiociderog adgang hertil
1. EF har bestilt og overvåget en undersøgelse af markedspotentiellet for vaginale
biocider, som vil kunne beskytte mod seksuelt overførte sygdomme (STD), herunder
HIV.
2. Fremskridtet mod udvikling af biocider, der er virksomme over for STD, også HIV,
har været spredt, hovedsagelig fordi medicinalindustrien ikke har haft tiltro til, at derfindes en sådant marked. Der er foretaget forskning blandt 4 000 personer i Brasilien,Côte d'Ivoire, Egypten, Frankrig, Indien, Kenya, Filippinerne, Polen, Sydafrika,Thailand og Venezuela. Undersøgelsesresultaterne viser en ret stor interesse hoskvinder for et sådant produkt, og at der uden tvivl er en kommerciel - såvel som enmoralsk - begrundelse for at fremme produktudviklingen.
3. Der blev desuden lanceret et udbud via en specifik tematisk budgetpost (i 2000) til
støtte af innoverende programmer på de områder, der er indkredset i meddelelsen omøget solidaritet.
33BILAG4
BILAG4G D -FORSKNINGSINVESTERINGERI PROJEKTERMEDRELATIONTIL HIV,
MALARIAOG TB
GD Forsknings programmer for internationalt samarbejde29og biovidenskaber30investerer på
en indbyrdes supplerende måde i forskning og udvikling af vacciner og lægemidler mod deoverførbare sygdomme, som rammer de fattigste mest. Med opbakning fra taskforcenvedrørende vacciner og virussygdomme er der i de seneste år blevet afsat betydeligt flereressourcer på dette område. Forskningen bevæger sig desuden successivt fra opdagelsesfasentil de prækliniske og kliniske faser. For nyligt blev der oprettet større integreredeforskningskonsortier ('clusters') under biovidenskabsprogrammerne.
INCO-DC/ INCO-DEV
Under fjerde rammeprogram INCO DC (1994-1998) finansierede EF 154 sundhedsrelaterede
projekter med inddragelse af omkring 119 forskningshold fra 31 afrikanske lande til et samletbeløb på 80 mio. EUR. Ca. to tredjedele er direkte forbundet med de prioriterede sygdommeHIV/AIDS, malaria og TB. Forskningen var rettet mod epidemiologi, overførsel oginterventionsstrategier, forskning ilægemidler og molekyle- og vaccineforskning. INCO støtterdet europæiske malariavaccineinitiativ (EMVI) og African Malaria Vaccine Testing Network(AMVTN).
Under femte rammeprogram INCO-DEV (1999-2002) er der disponeret over 10 mio. EUR til
vaccineforskning og der kan anvendes 15 mio. EUR til udvikling af lægemidler og diagnoser(2000). En kommende indkaldelse af forslag (2001) vil specielt dreje sig om de tre størreoverførbare sygdomme.
BIOMED / BIOTECH / NøgleaktionKontrolmed Smitsomme Sygdomme
Under fjerde rammeprogram forfulgtes der med BIOMED/BIOTECH-underprogrammerne
forskellige strategier: BIOMED investerede i europæiske netværksprojekter vedrørende HIV(13,7 mio. EUR til 31 projekter) og TB (3,3 mio. EUR til 7 projekter). BIOTECH støttedevaccineforskning (30 mio. EUR til 34 projekter) og et begrænset antal aktioner inden foravanceret vaccineforskning, herunder kliniske forsøg vedrørende HIV, malaria ogschistosomiasis (5,3 mio. EUR til5 projekter).
Med femte rammeprogram er der i Nøgleaktion Kontrol med Smitsomme Sygdomme
integreret en global dimension i programmålene. 40% af det budget, der i øjeblikket erdisponeret over (det samlede budget over 4 år er på 300 mio. EUR), vedrører projekter medberøring til de tre større overførbare sygdomme. En nyskabelse er den vellykkedegennemførelse af større cluster-projekter, særlig inden for HIV-, TB- og malariavacciner samtudvikling af TB-lægemidler. Indtil videre er der disponeret over 21,8 mio. EUR til HIV-forskning, 8,8 mio. EUR til malariaforskning og 9,9 mio. EUR til TB-forskning, hvoraf ca. 2/3afbudgettet er afsat tilvaccineforskning og 1/3 tillægemiddeludvikling.
29INCO-DC (Internationalt samarbejdemed udviklingslandene) og INCO-DEV.
30BIOTECH, BIOMED, Livskvalitet “Nøgleaktion Kontrol med SmitsommeSygdomme”.