ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
For en række kræftfremkaldende stoffer vil den foretrukne løsning medføre driftsomkostninger for virksomheder, som vil skulle indføre supplerende beskyttende og forebyggende foranstaltninger. Dette vil navnlig være tilfældet med hensyn til formaldehyd samt cadmium og uorganiske forbindelser heraf, hvor de samlede omkostninger, som den foretrukne løsning vil betyde for erhvervslivet, anslås at ville nå op på 1,72 mia. EUR for formaldehyd og 447 mio. EUR for cadmium over en periode på 60 år.

Dog er antallet af virksomheder for så vidt angår formaldehyd meget stort, og hovedsageligt store virksomheder vil blive berørt for så vidt angår cadmium. Derfor forventes omkostningerne pr. virksomhed for begge stoffer relativt set at blive beskedne. Pakken af foretrukne løsninger vil ikke medføre yderligere oplysningspligt eller føre til en stigning i de administrative byrder for virksomhederne og sandsynligvis ikke skabe nogen nævneværdige miljømæssige omkostninger.
Høje omkostninger ved grænseoverskridende betalinger (6 % af alle betalinger i EU) er en hindring for gennemførelsen af det indre marked. Problemet er løst for lande i euroområdet, hvor grænseoverskridende og indenlandske transaktioner i euro koster det samme. Derimod er grænseoverskridende betalinger i andre valutaer end euroen eller i euro fra lande uden for euroområdet genstand for høje gebyrer, hvilket skaber et todelt samfund af betalingstjenestebrugere i EU: et stort flertal, som drager nytte af det fælles eurobetalingsområde, og et mindretal, der bor i forholdsvis små valutaområder med høje omkostninger for alle grænseoverskridende transaktioner. Disse høje omkostninger er udtryk for begrænsede mængder og mangel på moderne infrastrukturer i forbindelse med andre valutaer end euroen, men også for mangel på et konkurrencemæssigt og reguleringsmæssigt pres på betalingstjenesteudbydere for at få dem til at overføre de lave omkostninger ved transaktioner i euro til brugere i lande uden for euroområdet.
Alle interessenter var imod løsningsmodel 3 (med meget få undtagelser), primært da indførelsen af en ny EU-sikkerhedsret vil være for kompliceret og gribe for meget ind i nationale retssystemer, dvs. civilretten, overdragelse af ejendomsret, krav om offentliggørelse, insolvensbehandling, herunder konkursordenen, og offentligretlige bestemmelser.

Løsningsmodel 2 blev primært støttet af banksektoren, tredjepartsinvestorer og nogle medlemsstater, der kan se fordelene ved at indføre fælles bestemmelser om procedurer for udenretslig håndhævelse i hele EU. En række interessenter gav imidlertid udtryk for visse forbehold med hensyn til samspillet mellem mekanismen og rekonstruktions- og insolvensprocedurer (f.eks. suspension af mekanismen i forbindelse med rekonstruktions- og insolvensprocedurer), hvilket vil gøre mekanismen mindre attraktiv og effektiv. Erhvervssammenslutninger bakkede ligeledes delvis op om løsningsmodellen på grund af den forventede reduktion af låneomkostningerne, navnlig for SMV'er. Erhvervssammenslutninger og en række medlemsstater fremførte, at en ny ramme vil have større merværdi i de medlemsstater, der ikke har et sådant system, eller som har et ineffektivt system. Endelig mente ekspertgruppen, at løsningsmodel 2 var den mindst indgribende model, der samtidig sikrede et passende niveau af harmonisering i EU.

Der var en vis støtte til løsningsmodel 1 fra erhvervssammenslutninger og nogle medlemsstater, da denne model vil gøre det muligt at anvende en målrettet tilgang for at tilskynde medlemsstater uden procedurer for udenretslig håndhævelse til at fastlægge sådanne procedurer, og at undgå forstyrrelser i de medlemsstater, som allerede har indført disse systemer. Der var imidlertid kun få interessenter, som angav denne løsningsmodel som en mulig vej frem.
Efter finanskrisen er de retlige rammer for banker blevet ændret væsentligt. Reformer aftalt i G20-regi og i Baselkomitéen er blevet og bliver gennemført verden over for at reducere risikoen i banksektoren og gøre det finansielle system mere stabilt og modstandsdygtigt. Nogle risici er imidlertid kun blevet afhjulpet lokalt. Store lande (som USA og Japan for blot at nævne nogle få) har navnlig truffet en række foranstaltninger, der skal reducere mængden af misligholdte lån og rette op på bankernes balancer, bl.a. ved at indføre eller styrke obligatoriske ordninger for hensættelser og/eller afskrivninger for misligholdte lån.

Misligholdte lån og andre misligholdte eksponeringer har ligeledes hobet sig op i dele af EU's banksektor i kølvandet på finanskrisen og de efterfølgende recessioner. Disse høje niveauer af misligholdte lån påvirker den finansielle stabilitet, da de tynger de berørte kreditinstitutters rentabilitet og levedygtighed og indvirker på den økonomiske vækst ved at reducere bankernes udlån. For yderligere at tackle udfordringerne med store andele af misligholdte lån i EU opfordres forskellige institutioner og agenturer til at træffe passende foranstaltninger i Økofinrådets handlingsplan for behandling af misligholdte lån i Europa.

Et af de vigtigste politikområder, navnlig med hensyn til at mindske risikoen for problemer med nye misligholdte lån i fremtiden, er at sikre, at misligholdte lån konstateres i tide, og at de dækkes i tilstrækkelig grad for at undgå henstand i forbindelse med tab og fremme afviklingen af misligholdte lån. For lave hensættelser og henstand i forbindelse med tab er væsentlige hindringer for gældsomlægning eller salg af aktiver, da bankerne kan udsætte omstruktureringen eller nedgeare for at undgå indregning af tab (den såkaldte "vent og se"-tilgang). Forsinket indregning af tab har vist sig at bidrage til at mindske långivningen, da forsinkelser presser bankerne i endnu højere grad til at øge deres hensættelser i perioder med stress (hvor tab realiseres og kravene til lovpligtig kapital strammes). Denne procykliske hensættelse gør banklångivningen mere procyklisk og giver større konjunkturudsving (dvs. kraftige kreditudsving).

Håndtering af store beholdninger af misligholdte eksponeringer og risikoen for, at de hober sig op fremover, er en vigtig del af EU's indsats for at nedbringe risiciene i banksystemet yderligere og give bankerne mulighed for at fokusere på udlån til virksomheder og borgere. De igangværende drøftelser i Rådet bekræfter, at yderligere fremskridt i håndteringen af misligholdte lån er afgørende for at kunne fuldføre bankunionen, hvilket er en topprioritet på ledernes dagsorden.
I størstedelen af fiskeriet efter demersale arter i EU's vestlige farvande fanges flere arter sammen i et træk. Problemet er, at de gældende regler behandler fiskerimulighederne som om, at de respektive fiskearter fanges hver for sig. I realiteten fanges flere arter imidlertid sammen, og den biologiske tilstand for lavkvotebestande påvirkes af højkvotebestande, der fanges i det blandede fiskeri. Dette fører til at fiskere, når de lavere kvoter er opbrugt, fortsætter med at fiske efter andre arter, for hvilke der er fastsat højere kvoter. De vil dog fortsat fange fisk, for hvilke kvoterne allerede er opbrugt, og vil indtil 2019, hvor forpligtelsen til at lande alle fangster træder fuldt ud i kraft, smide sådanne fangster ud. Dette fører til overfiskeri af disse lavkvotebestande og betyder, at vi ikke kan øge kvoten for bestande, der fiskes på et bæredygtigt niveau. Fra 2019 vil sådanne forvaltningsregler med kvoter, der ikke er i samklang, føre til den tidlige lukning af fiskeri, for hvilke der stadig er kvoter til rådighed. Dette kunne også føre til mangel på opbakning fra industrien for så vidt angår forvaltningen af det berørte fiskeri.
Løsningerne er inddelt i grupper: a) Identitetskort, b) opholdsdokumenter og c) processer, med henblik på at afspejle, hvilke konkrete foranstaltninger der behøves for at løse problemerne i de enkelte grupper. De kan ikke sammenlignes med hinanden. Løsning 0: bevarelse af status quo ID-løsninger: Identitetskorts udformning og sikkerhed - ID SOFT): Ikkebindende foranstaltninger vedrørende identitetskort (f.eks. oplysning og uddannelse) - ID 1): ID SOFT + fastlæggelse af fælles minimumskrav for identitetskorts udformning og sikkerhed - ID 2): ID SOFT + ID 1) med fælles udformning af identitetskort, herunder obligatoriske fingeraftryk - ID3): ID SOFT med mulighed for at udstede et EU-identitetskort ud over de nationale identitetskort RES-løsninger: Opholdsdokumenters udformning og sikkerhed - RES SOFT): Ikkebindende foranstaltninger vedrørende opholdsdokumenter - RES 1): RES SOFT + harmonisering af et begrænset antal opholdsdokumentoplysninger - RES 2): RES SOFT + RES 1) med fælles udformning af opholdsdokumenter, der udstedes til familiemedlemmer, som ikke er EU-borgere - RES 3): RES SOFT + RES 1) med fælles udformning af alle opholdsdokumenter PROCESS-løsninger: processer for dokumentudstedelse og informationsudveksling mellem medlemsstaterne - PROCESS SOFT): skabe flere og bedre muligheder for at anmode om og modtage dokumenter - PROCESS 1): PROCESS SOFT og mulighed for at udstede identitetskort gennem konsulære netværk De foretrukne løsninger er ID 1), RES 2) og PROCESS SOFT).
1.Det tager for lang tid at få adgang til elektronisk bevismateriale på tværs af grænserne inden for rammerne af de eksisterende retlige samarbejdsprocedurer, og efterforskningen og retsforfølgningen bliver således mindre effektiv.

Det overordnede formål er at sikre en effektiv efterforskning og retsforfølgning af kriminalitet i EU ved at forbedre den grænseoverskridende adgang til elektronisk bevismateriale gennem et forbedret retligt samarbejde i straffesager og en tilnærmelse af regler og procedurer.

Foranstaltninger på EU-plan fremmer ligeledes samarbejdet med lande uden for EU, navnlig USA, hvilket er vigtigt, da behovet for adgang til elektronisk bevismateriale internationalt ofte rækker ud over EU's grænser.

Tjenesteudbyderne og en række civilsamfundsorganisationer angav, at retssikkerhed er afgørende for det direkte samarbejde med offentlige myndigheder, og at lovkonflikter skal undgås.
Forordning (EU) nr. 98/2013 regulerer markedsføring og brug af udgangsstoffer til eksplosivstoffer (dvs. kemiske stoffer, som kan misbruges til fremstilling af hjemmelavede eksplosivstoffer). Selv om forordningen har begrænset tilgængeligheden af udgangsstoffer til eksplosivstoffer for almindelige borgere og forbedret indberetningen af mistænkelige transaktioner, viste evalueringen, at de vigtigste mål kun delvist er blevet nået. To vigtige problemer består. For det første misbruges udgangsstoffer til eksplosivstoffer fortsat til fremstilling af hjemmelavede eksplosivstoffer, hvilket udgør en trussel mod EU-borgernes sikkerhed. For det andet står de økonomiske aktører stadig over for unødvendige hindringer for den frie bevægelighed for sådanne stoffer i det indre marked. Disse problemer skyldes: i) et uhensigtsmæssigt niveau for begrænsninger, (ii) nye og skiftende trusler, iii) utilstrækkeligt kendskab i forsyningskæden, iv) fravær af effektiv anvendelse og håndhævelse af den eksisterende kontrol, v) opsplitning af begrænsnings- og kontrolsystemet og vi) mangel på klarhed i forordningen. Uden indgriben fra EU's side, må problemer forventes at fortsætte.
Resumé

Konsekvensanalyse vedrørende en lettere brug af finansielle og andre oplysninger med henblik på forebyggelse, afsløring, efterforskning eller retsforfølgning af visse strafbare handlinger

A. Behovet for en indsats

Hvorfor? Hvad er problemet?

Kriminelle grupper og terrorister opererer ofte på tværs af forskellige medlemsstater, og deres aktiver, herunder bankkonti, er normalt placeret overalt i EU eller uden for EU. Deres finansielle aktiviteter kan efterlade et informationsspor i andre medlemsstater, som kan have afgørende betydning for efterforskerne. Manglende eller forsinket adgang til finansielle oplysninger og bankkontooplysninger gør det vanskeligt at afsløre de finansielle strømme, der stammer fra kriminelle aktiviteter. Udbytte fra strafbart forhold kan dermed forblive uopdaget eller kan ikke indefryses. Derudover støder de finansielle efterretningsenheder (FIU'er) på hindringer i deres indbyrdes samarbejde, og når de skal have adgang til retshåndhævelsesoplysninger, der er relevante for udførelsen af deres opgaver i henhold til direktiv EU 2015/849 (fjerde hvidvaskdirektiv).

Hvad forventes der opnået med dette initiativ?

Dette initiativ tager sigte på at øge sikkerheden i EU's medlemsstater og i hele EU ved at forbedre adgangen til finansielle oplysninger, herunder bankkontooplysninger, for kompetente myndigheder og organer med ansvar for forebyggelse, efterforskning og retsforfølgning af alvorlige former for kriminalitet, forbedre deres mulighed for at foretage finansielle efterforskninger og analyser og forbedre deres samarbejde. Desuden tager initiativet sigte på at styrke FIU'ernes mulighed for at udføre deres opgaver i henhold til fjerde hvidvaskdirektiv.

Hvad er merværdien af indsatsen på EU-plan?

EU's indsats vil etablere en harmoniseret tilgang, der skal lette de kompetente myndigheders og organers adgang til finansielle oplysninger med henblik på bekæmpelse af alvorlig kriminalitet og styrke FIU'ernes kapacitet til at bekæmpe hvidvask af penge, de underliggende forbrydelser og finansiering af terrorisme. I betragtning af den grænseoverskridende dimension af denne kriminalitet og det deraf følgende behov for, at de kompetente myndigheder kan få hurtigere adgang til oplysninger for deres analyser og efterforskninger og kan samarbejde mere effektivt på både nationalt og tværnationalt plan, er det nødvendigt med en indsats på EU-plan for at fremme et gnidningsfrit samarbejde mellem myndighederne og give dem mulighed for at få adgang til og udveksle relevante oplysninger.

B. Løsninger

Hvilke lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige politiske løsningsmodeller er der overvejet? Er der en foretrukken løsning? Hvorfor?
Denne konsekvensanalyse bygger på en kvalitetskontrol af EU's forbrugerlovgivning, en vurdering af direktiv 2011/83/EU om forbrugerrettigheder, der begge blev offentliggjort i maj 2017, og en vurdering af den henstilling vedrørende kollektive retsmidler, der blev offentliggjort i januar 2018. Resultaterne viser, at selv om de materielle regler overordnet set er egnede til formålet, hæmmes deres virkningskraft af en mangel på kendskab samt utilstrækkelig håndhævelse og klagemulighederne for forbrugere. I 2016 berettede 20,1 % af forbrugerne om forbrugerrettighedsrelaterede problemer, og 24 % af de erhvervsdrivende mente, at overholdelsen af forbrugerlovgivningen ikke var god nok. Dette skader forbrugerne og er konkurrenceforvridende for de erhvervsdrivende. Ydermere viste disse vurderinger, at der er behov for at modernisere reglerne og fjerne uforholdsmæssigt store byrder på specifikke områder. Denne konsekvensanalyse dækker derfor først nuværende ineffektive mekanismer, der skal 1) stoppe og forhindre overtrædelser og 2) sikre, at forbrugerne har mulighed for at klage over skade, som de har lidt, især i situationer med mange skadelidte. Derefter dækker den mulighederne for at modernisere visse EU-forbrugerregler i lyset af den digitale udvikling og fjerne uforholdsmæssigt store byrder hos erhvervsdrivende på specifikke områder. Disse problemer ventes at blive større i tidens løb, efterhånden som der foretages flere forbrugertransaktioner i medfør af globaliseringen og digitaliseringen.
En række politiske løsninger blev overvejet vedrørende bedre brug af digitale værktøjer og processer, grænseoverskridende fusioner, spaltninger og omdannelser samt løsning af lovkonflikter. For hvert politikområde blev der valgt en foretrukken løsning. Med de foretrukne løsninger for forbedring af brugen af digitale værktøjer og processer vil der blive indført harmoniserede regler for onlineregistrering af selskaber og filialer og indberetning af selskabsdokumenter samt øget gennemsigtighed, når det drejer sig om selskabsrelaterede oplysninger i virksomhedsregistrene. Med hensyn til aktiviteter på tværs af grænserne vil de foretrukne løsninger for så vidt angår information til samt høring og deltagelse af medarbejdere i) indføre målrettede ændringer af de gældende regler om grænseoverskridende fusioner, ii) også anvende disse på grænseoverskridende spaltninger og omdannelser og iii) fastsætte specifikke foranstaltninger for grænseoverskridende spaltninger og omdannelser som et resultat af en opfattet høj risiko for medarbejderne i forbindelse med sådanne aktiviteter. Med de foretrukne løsninger vil der ligeledes blive indført harmoniserede regler for beskyttelse af kreditorer og minoritetsaktionærer i alle grænseoverskridende aktiviteter. Med den foretrukne løsning for grænseoverskridende fusioner vil der blive indført regler og procedurer, ifølge hvilke medlemsstaterne fra sag til sag skal vurdere, hvorvidt en given grænseoverskridende omdannelse udgør et fiktivt arrangement, hvis mål er at opnå urimelige skattefordele eller gøre overdrevent indgreb i medarbejdernes og minoritetsaktionærernes rettigheder. Hvad angår lovkonflikter vil den foretrukne løsning harmonisere de relevante regler, navnlig tilknytningsfaktoren på grundlag af selskabets hjemsted. Generelt set supplerer de foretrukne løsninger hinanden ved at bidrage til initiativets politiske målsætninger. Det betyder, at den maksimale virkning vil kunne nås, hvis pakken sammensættes af samtlige fem politikområder. Politikområderne er imidlertid fritstående, og pakken kan sammensættes af blot nogle af dem.
Offentlige myndigheder ligger inde med enorme mængder af data kendt som den offentlige sektors informationer (PSI), f.eks. retlige data, trafikdata, meteorologiske data og økonomiske og finansielle data. Hvis det tillades, at disse data kan videreanvendes til andre formål, herunder kommercielle (f.eks. til satellitbaserede navigationstjenester, vejrapplikationer osv.), kan det stimulere den økonomiske vækst, fremme innovation og bidrage til at løse forskellige samfundsmæssige problemer, f.eks. inden for sundhedsplejen og den offentlige transport.

Direktiv 2003/98/EF om videreanvendelse af den offentlige sektors informationer (PSI-direktivet) fastlagde den grundlæggende retlige ramme for videreanvendelse af PSI i det indre marked ved at pålægge offentlige myndigheder visse forpligtelser. I overensstemmelse med direktivets artikel 13 (revisionsklausul) og som opfølgning på tilsagnet i midtvejsevalueringen af strategien for det digitale indre marked omfatter denne konsekvensanalyse en evaluering af gennemførelsen af den nuværende udgave af direktivet og beskriver politiske løsningsmodeller for fire problemområder:

1.Dynamiske data: Tidstro adgang til offentlige myndigheders data, herunder navnlig dynamiske data ved hjælp af tilstrækkelige tekniske midler (API-grænseflader), er sjælden. Det betyder, at dynamiske data ofte ikke kan videreanvendes til at udvikle nye produkter og tjenester såsom tidstro rejseapplikationer.

2.Gebyrer: En række offentlige myndigheder tager fortsat en overpris for videreanvendelse af PSI - langt over, hvad der er nødvendigt for at dække omkostningerne til reproduktion og formidling. I et makroøkonomisk perspektiv er sådanne gebyrer uhensigtsmæssige, da de udgør en hindring for små og mellemstore virksomheders (SMV'ers) markedsadgang. Resultatet er, at gebyrer har en tendens til at styrke store multinationale platforme til skade for SMV'er — de har ikke råd til at købe offentlige data. Det har vist sig, at afskaffelse af gebyrer typisk medfører en øget efterspørgsel efter PSI, hvilket fører til mere innovation, mere vækst i virksomhederne og i sidste ende til højere budgetindtægter (via skatter) for den offentlige sektor.

3.PSI-direktivets anvendelsesområde: Data, som genereres af forsyningsselskaber og transportsektoren er værdifulde og har et enormt videreanvendelsespotentiale. Enheder i disse sektorer er dog ikke omfattet af PSI-direktivet. Det samme gælder for forskningsdata hidrørende fra offentlig finansieret forskning, som er en anden værdifuld datakilde.

4.Fastlåsning af PSI: Indehavere af offentlige data indgår sommetider aftaler med den private sektor for at få mere ud af deres data. Det skaber risiko for overdreven pionerfordel til gavn for store virksomheder og begrænser dermed antallet af potentielle videreanvendere af de pågældende data.
Den foretrukne løsning er en løsning på spørgsmål om samregulering onlineplatforme og generel søgning på internettet. Hvad angår onlineplatforme, den reguleringsmæssige side kombinerer en række juridisk bindende forpligtelser til gennemsigtighed i forbindelse med platforme, en forpligtelse til at udarbejde interne klagemekanismer samt bestemmelser, der giver mulighed for kollektive søgsmål for sammenslutninger, der repræsenterer virksomheder. Dette vil blive kombineret med en ikke-bindende opfordring til erhvervslivet om at oprette en uafhængig mægling for klager. Endelig en EU-tilsynsmyndighed for nye problemer, som er organiseret omkring en EU-ekspertgruppe vil også blive nedsat for at overvåge nye tendenser og udviklingen af problemer. Med hensyn til generelle søgemaskiner på internettet, er den foretrukne løsningsmodel, der er rettet mod afhængighed som følge af potentielt skadelige rangordning praksis. De planlagte foranstaltninger er begrænset til EØSA gennemsigtighedsforpligtelsen (begrænset til spørgsmålet om placering), og til søgsmålskompetence for repræsentative organisationer til at handle på vegne af deres medlemmer.

Ikkelovgivningsmæssige politiske løsningsmodeller udelukkende fokuserede på opfordrer industrien til at udvikle frivillige foranstaltninger for at løse de mest problematiske handelspraksis, og at indføre en forpligtelse for industrien til at forbedre adgangen til klagemuligheder for erhvervsbrugere via selvregulering. En uafhængig overvågning af strategien ville ligeledes påberåbt sig industriens tilsagn om at aflægge rapport om effektiviteten og udviklingen af problemer. Denne mulighed blev forkastet, fordi den ikke fuldt ud opfylder de politiske målsætninger.

Hvad angår gennemsigtighed omkring placering og brug af data, leverandørerne er tilbøjelige til at være enige med højtstående videregivelse i dette initiativ, men advarer mod "spil", og manipulation af algoritmer med for megen gennemsigtighed. Almindelige søgemaskiner tilbyder allerede omfattende vejledning om, hvordan man optimerer den rangordning, men advarer mod ineffektive afslører algoritmer, ikke mindst i lyset af de mange og hyppige ændringer af søgealgoritmer, såvel som på risikoen for manipulation af søgeresultaterne.
Den foretrukne løsning vil medføre økonomiske, samfundsmæssige og miljømæssige fordele. Den vil bidrage til at fjerne maskeringen og forebygge svig og korruption på EU's budget (nuværende risiko i provenutab skønnes til at ligge på mellem 179 og 256 mia. EUR). På området for offentlige indkøb anslås fordelen for effektiv beskyttelse af whistleblowere i EU til at ligge på mellem 5,8 og 9,6 mia. EUR årligt. Den foretrukne løsning vil også bidrage til bekæmpelsen af skatteundgåelse. Overførsel af overskud til et tab i skatteindtægter for medlemsstaterne og EU anslås til ca. 50-70 mia. EUR

Også omfattende sociale virkninger forventes at få en positiv virkning på mennesker og virksomheder. At indføre stærk beskyttelse af whistleblowere vil forbedre arbejdsvilkårene for 40 % af EU's arbejdsstyrke, som ellers ville være uden beskyttelse (ca. 60 mio. arbejdstagere). Det vil øge integriteten og gennemsigtigheden i den private og den offentlige sektor og bidrage til fair konkurrence på det indre marked. Selv om fordelene ikke kan kvantificeres, viser det sig, at whistleblowere ville være i stand til at forhindre uagtsomhed og fejlbehandling med alvorlige indvirkninger, bl.a. på miljøbeskyttelse, produkt-, fødevare- og transportsikkerhed, forbrugerbeskyttelse og folkesundhed.