Fornyelse af retten vil give den europæiske audiovisuelle industri mulighed for at bevare sin tilstedeværelse og opnå yderligere markedsandele, erfaring og viden på det koreanske marked, der vokser hurtigt.

Domstolen præciserede i sin dom af 1. marts 2022 i sag C-275/20 — Kommissionen mod Rådet (Accord avec la République de Corée), at retsgrundlaget for den foreslåede afgørelse bør være artikel 3, stk. 1, i Rådets afgørelse (EU) 2015/2169 som ændret ved Rådets afgørelse (EU) 2022/2335, hvoraf det fremgår, at der skal træffes afgørelse med kvalificeret flertal.

Den nuværende ret omhandler samproduktioner, der støttes af kombinationer af nationale ordninger og midler til audiovisuelle produktioner. Retten giver også mulighed for, at de samproducerede værker kan klassificeres som europæiske værker i henhold til definitionen af europæiske værker i artikel 1, litra n), nr. iii), i direktivet om audiovisuelle medietjenester (AVMS-direktivet).

Protokollen om kulturelt samarbejde blev indgået af EU og Korea i 2015 som en del af frihandelsaftalen. Den blev specifikt betragtet som et instrument til fremme af De Forenede Nationers Organisation for Uddannelse, Videnskab og Kulturs (UNESCO's) konvention fra 2005 om beskyttelse og fremme af de kulturelle udtryksformers mangfoldighed.

Visse ordninger bidrager til at skabe et miljø, der fremmer samproduktioner, navnlig markedsadgangs- og uddannelsesordningerne, som yder finansiering til markeder, netværksmøder og workshops, bl.a. med Korea. Desuden hjælper ordningerne for fælles udvikling og tv-udsendelser europæiske og internationale samarbejdspartnere, herunder fra Korea, med at samarbejde.

Delprogrammet Media under Et kreativt Europa støtter udvikling og distribution af europæiske audiovisuelle værker fra deltagende europæiske lande. Støttemodtagere fra tredjelande kan deltage under visse ordninger, såfremt visse forudsætninger er opfyldt.

Det foreslås nu, at Rådet tilslutter sig en fornyelse af retten med yderligere tre år. Samproduktioner mellem EU og Republikken Korea er både økonomisk og kulturelt potentielt til gensidig gavn. Retten inden for det audiovisuelle område kan skabe yderligere muligheder for alle medlemsstaterne, herunder dem, der hidtil ikke har været i stand til at udvikle samproduktioner bilateralt.

Denne ret blev fastsat for en periode på tre år (fra den 1. juli 2011 til den 30. juni 2014). I henhold til artikel 5, stk. 8, litra b), i protokollen fornyes retten for en periode på tre år og fornyes derefter automatisk for yderligere følgende perioder af samme varighed, medmindre en part bringer retten til ophør ved skriftlig meddelelse mindst tre måneder før udløbet af den oprindelige eller følgende perioder.

Protokollen om kulturelt samarbejde, der er knyttet som bilag til frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Korea på den anden side ("protokollen"), fastsætter i artikel 1 rammerne for parternes samarbejde om at lette udvekslingen af kulturelle aktiviteter, varer og tjenesteydelser, herunder i den audiovisuelle sektor.

Nogle medlemsstater har med held gennemført audiovisuelle samproduktioner på et bilateralt grundlag, mens mange andre stadig ikke har, og derfor kan retten på EU-plan gøre det muligt for et større antal lande at deltage. Europa-Kommissionen har begrænsede beføjelser vedrørende produktion af film, idet det er nationale filmfondes rolle, herunder med hensyn til internationale samproduktioner. Der er derfor behov for øget inddragelse af de nationale filmfonde for at gennemføre protokollen i praksis.

•Proportionalitetsprincippet

Undersøgelser og data fra Det Europæiske Audiovisuelle Observatorium har vist, at samproduktioner giver større publikum. I 2021 udgjorde europæiske film 23 % af premierefilmene i Korea, men blev kun set af 5 % af biografgængerne. Kløften mellem andelen af premierefilm og publikumsandelen viser, at der er et stort uudnyttet potentiale, som vil kunne udnyttes gennem bedre samarbejde. En ret til støtte til samproduktion kan skabe flere muligheder for den europæiske audiovisuelle sektor hvad angår eksport til og markedsføring i Korea og dermed skabe en indfaldsport til Asien. Derfor vil gennemførelsen af retten til støtte til samproduktion bidrage til at opbygge markedsandele på et af de 10 største markeder målt på billetsalg (500 mio. USD, 61 mio. biografgængere). Visningen af koreanske film i EU er dog temmelig begrænset. Mellem 2017 og 2021 tegnede koreanske film sig for 0,6 % af de film, der havde premiere, og 0,5 % af biografgængerne i EU. Manglen på samproduktioner mellem EU og Republikken Korea i henhold til retten inden for det audiovisuelle område, siden man første gang indgik en aftale herom, synes navnlig at skyldes en fortsat mangel på konkrete oplysninger om de incitamenter, der er til rådighed for samproduktioner i EU's medlemsstater og Republikken Korea. Dette er i den seneste tid blevet forværret af virkningerne af covid-19-pandemien. Der bør derfor nu træffes målrettede foranstaltninger (herunder adgang til finansiering, uddannelse og opbygning af netværk) på både europæisk og nationalt plan. Den tidligere realisering af samproduktioner mellem medlemsstaterne og Republikken Korea, hvor der ikke blev gjort brug af retten inden for det audiovisuelle område, og som blev afbrudt af covid-19-pandemien, viser, at der er både kapacitet og potentiale til at gøre mere.

•Valg af retsakt

I overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, i Rådets afgørelse (EU) 2015/2169 er det rette instrument til at indvillige i en forlængelse af retten en rådsafgørelse.

3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSENTER OG KONSEKVENSANALYSER

•Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

Ikke relevant

•Høringer af interessenter

I protokollen fastslås det, at hver part skal nedsætte en intern rådgivende gruppe bestående af deres repræsentanter for kultursektoren og den audiovisuelle sektor, der arbejder inden for de områder, som er omfattet af protokollen. På EU-siden mødtes den interne rådgivende gruppe i december 2022 i Bruxelles for at vurdere resultaterne af anvendelsen af retten med hensyn til fremme af kulturel mangfoldighed og gensidigt fordelagtigt samarbejde om samproducerede værker.

Der blev gennemført nyttige udvekslinger om en række spørgsmål. Interessenterne anerkendte manglen på audiovisuelle samproduktioner mellem EU og Korea på de betingelser, der er nævnt i protokollen, og der var en række opfordringer til at evaluere årsagerne til, at retten endnu ikke har haft nogen virkning. Drøftelserne fremhævede, hvordan covid-19-pandemien, det manglende kendskab og de strenge krav har været mulige medvirkende faktorer. Nogle interessenter er fortsat ikke overbevist om det institutionelle grundlag for retten, da audiovisuelle medier ikke bør være en del af handelsaftaler.

Desuden fremhævede drøftelserne, hvordan den overordnede kulturprotokol med succes bidrager til at udvikle kulturelle forbindelser i overensstemmelse med UNESCO's konvention fra 2005, og betydningen af yderligere at styrke de kulturelle forbindelser mellem EU og Republikken Korea. Der blev udtrykt bekymring over en potentiel mangel på gensidighed fra Republikken Koreas side med hensyn til kvoterne for nationale produktioner på online "video on demand"-tjenester. I betragtning af manglen på samproduktioner mellem EU og Korea er de potentielle risici indtil videre dog lave. Kommissionen konkluderede, at en fornyelse af retten kunne give mulighed for at tilpasse retten med henblik på at adressere bekymringer og lette gennemførelsen af protokollen.

•Indhentning og brug af ekspertbistand

Undersøgelser og data fra Det Europæiske Audiovisuelle Observatorium har vist, at samproduktioner overordnet set resulterer i et større internationalt publikum. I 2021 udgjorde europæiske film 23 % af premierefilmene i Korea, men blev kun set af 5 % af biografgængerne. Kløften mellem andelen af premierefilm og publikumsandelen viser, at der er et stort uudnyttet potentiale, som vil kunne udnyttes gennem bedre samarbejde. Udvalget for Kulturelt Samarbejde, der er nedsat ved protokollen, gennemgik en række faktorer, der muligvis påvirker gennemførelsen af retten inden for det audiovisuelle område, herunder covid-19-pandemien, det manglende kendskab til muligheder og kravene til samproduktioner.

•Konsekvensanalyse

Ikke relevant.

•Målrettet regulering og forenkling

Ikke relevant.