EUROPA-KOMMISSIONEN Bruxelles, den 30.3.2022 COM(2022) 144 final 2022/0094(COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING om fastlæggelse af harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer, om ændring af forordning (EU) 2019/1020 og om ophævelse af forordning (EU) nr. 305/2011 (EØS-relevant tekst) {SEC(2022) 167 final} - {SWD(2022) 87 final} - {SWD(2022) 88 final} - {SWD(2022) 89 final}



BEGRUNDELSE 1.BAGGRUND FOR FORSLAGET •Forslagets begrundelse og formål I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 ("byggevareforordningen") fastsættes der harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer. Byggevareforordningen sikrer et velfungerende indre marked og fri bevægelighed for byggevarer i EU. Det sker ved hjælp af harmoniserede tekniske specifikationer, som fastsætter et fælles teknisk sprog for, hvordan byggevarers ydeevne (f.eks. reaktion ved brand, varmeledningsevne eller lydisolering) prøves og formidles. Brugen af standarder er obligatorisk, når de er nævnt i Den Europæiske Unions Tidende (EUT). Byggevarer, der er omfattet af sådanne standarder, skal være forsynet med CE-mærkning, som angiver, at de opfylder deres deklarerede ydeevne. Sådanne varer kan så frit omsættes inden for det indre marked. EU's medlemsstater må ikke kræve yderligere mærker, attester eller prøvning. Der fastsættes ikke produktkrav i byggevareforordningen. EU's medlemsstater er ansvarlige for at fastsætte de sikkerheds-, miljø- og energikrav, som gælder for byggeri og anlægsarbejder. I Kommissionens gennemførelsesrapport om byggevareforordningen fra 2016 peges der på visse mangler i gennemførelsen af forordningen og et betydeligt antal udfordringer i forbindelse med bl.a. standardisering, forenkling for mikrovirksomheder, markedsovervågning og håndhævelse, som bør undersøges og drøftes nærmere. I evalueringen af byggevareforordningen, udtalelser på Refitplatformen samt medlemsstaternes og interessenternes feedback peges der klart på manglerne i rammen, som hindrer funktionen af det indre marked for byggevarer, således at byggevareforordningens mål ikke nås. I meddelelsen fra november 2016 "Ren energi til alle europæere" understreger Kommissionen behovet for at frigøre vækst- og beskæftigelsespotentialet ved at forbedre funktionen af det stadig fragmenterede indre marked for byggevarer. I meddelelsen om den europæiske grønne pagt, handlingsplanen for den cirkulære økonomi og meddelelsen om renoveringsbølgen fremhæver Kommissionen byggevareforordningens rolle i indsatsen for at sikre energi- og ressourceeffektive bygninger og renoveringer og i foranstaltningerne vedrørende byggevarers bæredygtighed. I forslaget til et revideret direktiv om bygningers energimæssige ydeevne fremhæves betydningen af bygningers og byggematerialers vugge til grav-emissioner med henblik på at beregne nye bygningers globale opvarmningspotentiale fra 2030. I EU's skovstrategi og meddelelsen om bæredygtige kulstofkredsløb anføres det, at der inden for rammerne af revisionen af byggevareforordningen bør udvikles en standardiseret, robust og gennemsigtig metode til at kvantificere de potentielle klimafordele ved byggevarer, herunder dem, der er knyttet til CO2-opsamling og -anvendelse. Både Europa-Parlamentet og Rådet har endvidere opfordret til foranstaltninger til fremme af byggevarers cirkularitet, fjerne hindringer på det indre marked for byggevarer og bidrage til målene i den europæiske grønne pagt og handlingsplanen for den cirkulære økonomi. De to generelle mål for revisionen af forordningen om byggevareforordningen er derfor 1) at opnå et velfungerende indre marked for byggevarer og 2) at bidrage til målene for den grønne og den digitale omstilling, navnlig moderne, ressourceeffektive og konkurrencedygtige økonomi. Dette er et initiativ inden for programmet for målrettet og effektiv regulering (Refit), da forslaget er i overensstemmelse med målene for Refitprogrammet, som er at gøre EU-lovgivningen enklere, mere målrettet og lettere at overholde. Dette forslag har til formål at løse følgende problemer: Problem 1: Det indre marked for byggevarer er ikke gennemført. Standardiseringsprocessen, der er kernen i byggevareforordningen, har været utilstrækkelig. I de senere år har udkast til harmoniserede standarder udarbejdet af de europæiske standardiseringsorganisationer kun sjældent været nævnt i Den Europæiske Unions Tidende, hovedsagelig på grund af juridiske mangler. Manglen på henvisning til ajourførte harmoniserede standarder for byggevarer er en central faktor, der underminerer et velfungerende indre marked og skaber handelshindringer og yderligere omkostninger og administrative byrder for de erhvervsdrivende. Når harmoniserede standarder er forældede, er de heller ikke altid markedsrelevante, da processen ikke kan holde trit med udviklingen i sektoren. Den nuværende situation betyder desuden, at medlemsstaternes lovgivningsmæssige behov ikke kan opfyldes. Som følge af disse mangler anvender medlemsstaterne nationale mærker, certificeringer og godkendelser. Dette er i strid med byggevareforordningen og ikke i overensstemmelse med EU-Domstolens retspraksis. Som følge af det konventionelle standardiseringssystems utilstrækkelighed, er arbejdsbyrden desuden gradvist vokset for det alternative system til opnåelse af CE-mærkning via de europæiske vurderingsdokumenter (EAD). Denne øgede arbejdsbyrde har bevirket, at Kommissionen skal bruge mere tid på sine vurderinger, og den risikerer at lamme systemet. Problem 2: Gennemførelsesudfordringer på nationalt plan. Disse problemer øger også kompleksiteten af de retlige rammer og bidrager til store forskelle (med hensyn til kvalitet og effektivitet) mellem medlemsstaternes markedsovervågningsaktiviteter. Ineffektiv markedsovervågning og håndhævelse begrænser generelt tilliden til de lovgivningsmæssige rammer og afholder derfor virksomhederne fra at overholde lovgivningen. De ulemper, der er forbundet med de bemyndigede organers funktionsmåde, blev udpeget i gennemførelsesrapporten, hvoraf det fremgik, at de relevante bestemmelser i byggevareforordningen bør være mere præcise, f.eks. kravene vedrørende de bemyndigede organer (byggevareforordningens artikel 43), de operationelle forpligtelser for bemyndigede organer (artikel 52) og koordineringen af dem (artikel 55). Problem 3: Kompleksiteten af den retlige ramme/forenkling er ikke opnået. Harmoniserede tekniske specifikationer fastsætter et fælles teknisk sprog for, hvordan byggevarers ydeevne (f.eks. reaktion ved brand, varmeledningsevne eller lydisolering) prøves og formidles. CE-mærkningen i henhold til byggevareforordningen er knyttet til vurderingen af en byggevares ydeevne og ikke til dens overensstemmelse med produktkravene, da disse ikke er fastsat i byggevareforordningen. Eftersom dette er en ganske usædvanlig situation i forhold til andre retsakter inden for den nye lovgivningsramme, misforstås og misfortolkes betydningen af CE-mærkningen ofte. Andre bestemmelser i byggevareforordningen er ikke tilstrækkeligt klare eller skaber overlapninger enten inden for selve rammen (f.eks. overlapningen mellem de oplysninger, der kræves til ydeevnedeklarationen og til CE-mærkningen) eller mellem byggevareforordningen og andre EU-retsakter (potentielt parallelle veje til CE-mærkning for visse byggevarer i henhold til byggevareforordningen og direktivet om miljøvenligt design). Anvendelsen af byggevareforordningens forenklingsbestemmelser, som primært er rettet mod SMV'er, har desuden været begrænset som følge af manglende kendskab og manglende klarhed i bestemmelserne. De mindste virksomheder bærer den største administrative byrde. Overlapninger og manglende overensstemmelse skaber ineffektivitet. Der er desuden ingen specifikke bestemmelser om levering af oplysninger i digitalt format. Dette vil blive en udfordring, især fordi der kræves pålidelige produktoplysninger fra fremstilling til installation i bygningen og nedrivning i forbindelse med digitale logbøger for bygninger, Level(s) og andre værktøjer til vurdering af og rapportering om bygningers bæredygtighed. Problem 4: Byggevareforordningen kan ikke opfylde bredere politiske prioriteter, f.eks. den grønne og den digitale omstilling, og produktsikkerhed.

De tilgængelige harmoniserede metoder til vurdering af byggevarers ydeevne omfatter kun enkelte elementer, der vedrører de miljømæssige indvirkninger, f.eks. forurening, men er ikke blevet fastlagt med hensyn til bæredygtig udnyttelse af naturressourcer. Med byggevareforordningen er det endvidere ikke muligt at fastsætte miljømæssige, funktionelle og sikkerhedsmæssige produktkrav til byggevarer, hvilket hæmmer muligheden for at løse problemer med manglende ydeevne. For at stimulere incitamenterne til og efterspørgslen efter lavemissionsbyggevarer og byggevarer til kulstoflagring kræves der sammenhængende og gennemsigtige oplysninger om byggevarers ydeevne med hensyn til klima, miljø og bæredygtighed, og det skal være muligt at regulere iboende produktegenskaber som f.eks. holdbarhed eller reparationsmuligheder. En forbedring af byggevarers cirkularitet vil også styrke EU's resiliens med hensyn til adgang til byggematerialer. Der foreligger desuden ikke tilstrækkelige digitale oplysninger om byggevarer til at opfylde målene om cirkularitet og bæredygtighed og til at fremlægge de oplysninger, der kræves i henhold til anden relateret lovgivning (f.eks. direktivet om bygningers energimæssige ydeevne og forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter). Byggevareforordningen begrænser i væsentlig grad sektorens muligheder for på en konsekvent og harmoniseret måde at angive varernes ydeevne og differentiere de forskellige varer med hensyn til klima-, miljø- og bæredygtighedsydeevne. Den begrænser også i betydelig grad medlemsstaternes muligheder for at fastsætte nationale krav til bygninger eller for at medtage kriterier i offentlige udbud om bæredygtighedsmål uden at bringe det indre markeds funktion i fare. •Sammenhæng med de gældende regler på samme område Initiativet er i overensstemmelse med princippet om ikke at gøre væsentlig skade, da det bidrager til målene for den grønne omstilling i den europæiske grønne pagt (navnlig renoveringsbølgen) og handlingsplanen for den cirkulære økonomi. Det fremmer en grønnere produktion, genbrug, genfremstilling og genanvendelse af byggevarer. Dette sikrer klimatilpasning. Det støtter revisionen af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne ved at give oplysninger om byggevarers miljømæssige ydeevne og dermed gøre det lettere at beregne bygningers energimæssige ydeevne, deres globale opvarmningspotentiale og CO₂-optag i forbindelse med CO₂-lagring. I handlingsplanen for den cirkulære økonomi annonceres initiativet om bæredygtige produkter, som har til formål at gøre produkter egnede til en klimaneutral, ressourceeffektiv og cirkulær økonomi, navnlig med vedtagelsen af forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter. Hvis produktspecifik EU-lovgivning, som dette forslag, regulerer aspekter vedrørende produkters miljø- og klimamæssige bæredygtighed, bør yderligere politik- og lovgivningsudvikling ske inden for det samme det specifikke instrument med samme strenghed som i forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter. Dette bidrager til en bedre sammenhæng i EU's regler om specifikke produkter og undgår administrative byrder for erhvervsdrivende, som ellers ville skulle opfylde kravene i forskellige EU-retsakter. I betragtning af de stærke indbyrdes forbindelser mellem byggevarers miljømæssige og strukturelle ydeevne, herunder sundheds- og sikkerhedsaspekter, fastsætter dette forslag derfor bæredygtighedskrav for byggevarer. Særlige omstændigheder kan dog berettige målrettet intervention i forbindelse med byggevarer i henhold til forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter. Dette vil f.eks. være tilfældet for energirelaterede byggevarer, som allerede er reguleret i henhold til det eksisterende direktiv om miljøvenligt design, f.eks. brændeovne. I meddelelsen "En ny industristrategi for Europa" fra marts 2020 fastsættes der en plan for, hvordan EU skal føre an i den dobbelte grønne og digitale omstilling ved at udnytte styrkerne i EU's traditioner, virksomheder og borgere til at forbedre konkurrenceevnen. For at nå disse mål blev der fastlagt en industriel økosystembaseret tilgang, som skulle sikre bedre forbindelse mellem behovene og støtte de centrale aktører i hver værdikæde. I meddelelsen om ajourføring af den nye industristrategi fra 2020 udpeges bygge- og anlægssektoren som et af de prioriterede økosystemer, som står over for de største udfordringer med at nå klima- og bæredygtighedsmålene og med at tilpasse sig den digitale omstilling, og hvis konkurrenceevne afhænger af dette. Kommissionen har udviklet en omstillingsvej for bygge- og anlægssektorens økosystem, hvor industrien, interessenter og medlemsstater deltager i fælles udviklingsprocesser som led i den ajourførte industristrategi. Som led i dette arbejde offentliggjorde Kommissionen den 15. december 2021 et arbejdsdokument, der indeholder forslag til scenarier for, hvordan byggeriet kan blive grønnere, mere digitalt og mere modstandsdygtigt. En befordrende lovgivningsramme, der er tilpasset fremtiden, som fremmer investeringer og opbygning af tillid, er nøglen til økosystemets resiliens og en forudsætning for den dobbelte omstilling. I SMV-strategien for et bæredygtigt og digitalt Europa understreges SMV'ernes vigtige rolle som drivkraft for den grønne omstilling, og behovet for at udstyre dem med instrumenter til at forstå og afbøde miljørisici, herunder i byggesektoren, gentages. I "En EU-strategi for standardisering: Fastsættelse af globale standarder til støtte for et modstandsdygtigt, grønt og digitalt indre marked i EU" udpeges byggeri som et af de mest relevante områder, hvor harmoniserede standarder kan forbedre konkurrenceevnen og mindske markedshindringer. 2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET •Retsgrundlag Forslaget er baseret på artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), fordi forordningens hovedformål er at fjerne hindringer for byggevarers bevægelighed på det indre marked. •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) Uden en EU-forordning kan manglerne i byggevareforordningen ikke afhjælpes ved hjælp af national lovgivning, da medlemsstaterne ikke har beføjelser til at ændre rammerne for byggevareforordningen eller til at rette op på manglerne ved hjælp af nationale foranstaltninger. Da der i øjeblikket ikke er fastsat passende standardisering på EU-plan, behandles byggevarers miljø- og sikkerhedsmæssige ydeevne på forskellige måder på nationalt plan, og det fører til divergerende krav til de erhvervsdrivende. En EU-indsats er derfor begrundet og nødvendig. Kun på EU-plan kan betingelserne for at sikre den frie bevægelighed for byggevarer fastsættes, samtidig med at der sikres lige vilkår, og bæredygtighedsmål forfølges. Med hensyn til merværdien på EU-plan vil forslaget bidrage til at forbedre den overordnede funktion af det indre marked for byggevarer ved at øge retssikkerheden og forudsigeligheden, i højere grad sikre lige vilkår for byggeøkosystemet og tage aspekterne vedrørende byggevarers klima- og miljømæssige ydeevne og byggevarers cirkularitet, som kun kan tackles på EU-plan. •Proportionalitetsprincippet Forslaget er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, fordi det ikke går videre end nødvendigt for at opnå et velfungerende indre marked for byggevarer og er forholdsmæssigt, hvad angår opfyldelsen af det tilsigtede mål. Forslaget sigter mod at afhjælpe de identificerede mangler i byggevareforordningen og målene i den europæiske grønne pagt og handlingsplanen for den cirkulære økonomi vedrørende byggevarer, samtidig med at det bygger på de centrale principper i byggevareforordningen (herunder de harmoniserede standarder, der er udviklet af de europæiske standardiseringsorganisationer)). For at nå de politiske mål er det bydende nødvendigt at tage fat på og forbedre den centrale funktion af rammen for byggevareforordningen, navnlig standardiseringsprocessen. Nogle af de nye elementer, f.eks. produktkrav eller kommissionsretsakter, der indeholder tekniske specifikationer, vil kun blive anvendt, når det er nødvendigt for specifikke varer. Forslaget omhandler alle de problemer identificerede problemer på den mest effektive og virkningsfulde måde. Der foreslås en fremtidssikret og omfattende lovgivningsramme, og der integreres alternative løsninger og nye reguleringsværktøjer, som kan aktiveres, hvis en specifik varekategori eller gruppe ifølge en detaljeret analyse kræver det. I betragtning af den brede vifte af byggevarer kan kun denne tilgang sikre, at forslagets mål forfølges effektivt uden at skabe unødvendige byrder for de erhvervsdrivende. •Valg af retsakt

Forslaget har form af en forordning, der ophæver den gældende byggevareforordning. Det sikrer en fælles gennemførelse af den foreslåede lovgivning i hele EU. 3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning I 2016 offentliggjorde Kommissionen en undersøgelse til støtte for kvalitetskontrollen af byggesektoren. I undersøgelsen vurderes sammenhængen mellem udvalgte EU-retsakter, der finder anvendelse på byggesektoren, og de retlige overlapninger mellem byggevareforordningen og direktivet om miljøvenligt design (2009) og direktivet om energimærkning. Den bekræftede også uoverensstemmelserne i definitionerne, manglen på krydshenvisninger og overlapninger mellem de tre retsakter. I 2019 offentliggjorde Kommissionen evalueringen af byggevareforordningen. De generelle problemer, der blev identificeret i denne evaluering, var i prioriteret rækkefølge i) det utilstrækkelige standardiseringssystem, som er kernen i byggevareforordningen, ii) ineffektiv og meget varierende (fra medlemsstat til medlemsstat) markedsovervågning og iii) mindre forenkling opnået med byggevareforordningen end forventet. Konklusionerne i begge dokumenter er blevet taget i betragtning i forslaget. •Høringer af interesserede parter Under udarbejdelsen af forslaget blev forskellige interessenter hørt: medlemsstaterne, europæiske tekniske organer og sammenslutninger, nationale myndigheder, virksomheder/fabrikanter, importører og distributører, forbrugerorganisationer, markedsovervågningsmyndigheder, europæiske/internationale organisationer (industrisammenslutninger), bemyndigede organer, arbejdstager- og brancheorganisationer og andre, f.eks. enkeltpersoner og andre NGO'er. I overensstemmelse med EU's retningslinjer for bedre regulering er der gennemført en række høringer. Disse er kort beskrevet i punkterne nedenfor. ·Horisontal onlineundersøgelse (undersøgelse om horisontale spørgsmål) Den horisontale undersøgelse var rettet mod udvalgte eksperter og havde til formål at identificere, hvordan de forskellige horisontale spørgsmål, der blev identificeret under evalueringen af byggevareforordningen, skal håndteres med henblik på at indsamle input, der kan anvendes til yderligere at finjustere de politiske løsningsmodeller. ·Der blev afholdt to særlige møder med medlemsstaternes eksperter om revisionen af byggevareforordningen i marts og september 2020. Formålet med møderne var at drøfte processen og dokumentet om de tilpassede vejledende løsningsmodeller samt indsamle medlemsstaternes synspunkter om følgende emner: anvendelsesområde og sammenhæng med anden EU-lovgivning, harmoniseret område, national ret og behov for oplysninger, bilag I (grundlæggende krav til bygværket) og miljøkrav. ·Virksomhedsundersøgelse Formålet med virksomhedsundersøgelsen var at vurdere, hvordan de tilpassede vejledende løsningsmodeller kunne forventes at påvirker virksomheder i den europæiske sektor for byggevarer. Undersøgelsen var rettet mod erhvervsdrivende i sektoren. ·Offentlig høring Den offentlige høring viste, at alle interessentgrupper kraftigt afviste en ophævelse af byggevareforordningen (løsning E). I de fleste interessentgrupper foretrak de fleste at bevare den nuværende byggevareforordning (dvs. referencescenariet — løsning A). En væsentlig del af interessentgrupperne foretrak en revision af byggevareforordningen (dvs. løsning B, C eller D). Virksomhedsundersøgelsen viste desuden, at de erhvervsdrivende, selv om de generelt foretrak den nuværende byggevareforordning, fremhævede en række problemer, der skal løses, og som kræver en revision. Dette vedrørte primært standardiseringsprocessen. •Indhentning og brug af ekspertbistand Den kvantitative og kvalitative analyse af virkningerne af forskellige løsningsmodeller blev understøttet af en kontrakt om specifik teknisk støtte.

Undersøgelsen omfattede indsamling og supplering af den tilgængelige dokumentation til analysen af de politiske løsningsmodeller og vurdere deres mulige virkninger. De politiske løsningsmodeller er blevet undersøgt med henblik på at vurdere præferencer og virkninger, hovedsagelig gennem undersøgelsen og resultaterne af den offentlige høring. Der blev desuden udpeget yderligere ekspertise gennem relevante rapporter, undersøgelser og møder med medlemsstaternes repræsentanter, erhvervssammenslutninger, virksomheder, tekniske organer og prøvningsorganer. •Konsekvensanalyse Kommissionen har foretaget en konsekvensanalyse af revisionen af byggevareforordningen. Efter hensyntagen til bemærkningerne fra Udvalget for Forskriftskontrol i udvalgets første negative udtalelse af 26. juli 2021 fik konsekvensanalysen en positiv udtalelse med forbehold den 26. januar 2022. Udvalgets udtalelser samt den endelige konsekvensanalyse og resuméet heraf offentliggøres sammen med dette forslag. I konsekvensanalysen blev fem politiske løsningsmodeller med henblik på at løse problemerne i forbindelse med byggevareforordningen undersøgt og sammenlignet: Løsning A — referencescenario (ingen revision) Referencescenariet indebar ingen ændring af forordningen, men bedre gennemførelse gennem vejledning og andre bløde lovgivningsforanstaltninger. Referencescenariet betød derfor en fortsættelse af harmoniseringssystemet og gennemførelsen heraf. Løsning B — reparation af byggevareforordningen Løsning B sigtede mod at løse de problemer, der blev fremhævet i evalueringen, med følgende tiltag: ·problemerne med det tekniske harmoniseringssystem imødegås ved at give Kommissionen beføjelser til at anvende en alternativ løsning, hvis standardiseringssystemet ikke leverer standarder i tide og af tilstrækkelig kvalitet ·den fortsatte eksistens af nationale krav og mærker vil blive afbødet ved klart at definere det område, der reguleres på EU-plan ·der tillades en harmoniseret ramme for vurdering og formidling af byggevarers miljømæssige ydeevne ·der etableret en digital struktur, der er forenelig med det digitale produktpas ·genbrug af byggevarer fremmes ·markedsovervågningen forbedres ved at styrke håndhævelsesbeføjelserne og tilpasse de forskellige markedsovervågningsmyndigheders resultater og eventuelt fastsætte et minimumsantal kontroller og et minimum af menneskelige ressourcer, der skal anvendes i forbindelse med markedsovervågning af byggevarer ·den fælles beslutningstagning blandt alle myndigheder og bemyndigede organer forbedres ·overlapninger med anden EU-lovgivning ved at indføre kollisionsregler og sikre sammenhæng ·der indføres specifik mærkning af byggevarer (European Construction Product — ECP) for at præcisere, at mærkningen henviser til ydeevnedeklarationen og ikke til overensstemmelse ·målrettede bestemmelser og en bemyndigelse af medlemsstaterne til på visse betingelser at undtage visse mikrovirksomheder fra forpligtelserne i byggevareforordningen. Løsning C — målretning af forordningen

Denne løsning bygger på de elementer, der er beskrevet under løsning B. Under løsning C er byggevareforordningens anvendelsesområde imidlertid begrænset til visse områder, afhængigt af følgende tre delløsninger, som kan kombineres: ·Delløsning C1: Harmoniserede standarder og kommissionsretsakter, der indeholder tekniske specifikationer, ville kun omfatte vurderingsmetoder til beregning af ydeevne, uden at der fastsættes grænseniveauer, klasser eller andre krav på EU-plan. ·Delløsning C2: Byggevareforordningens anvendelsesområde ville kun fokusere på de centrale områder i overensstemmelse med medlemsstaternes lovgivningsmæssige behov, relevansen for miljøet eller for produktsikkerheden samt markedsrelevansen. ·Delløsning C3: Medlemsstaterne ville få mulighed for at tilbyde en alternativ vej til markedsadgang baseret på nationale forskrifter, hvor der ikke anvendes harmoniserede standarder og kommissionsretsakter, som indeholder tekniske specifikationer. Løsning D — forbedring af byggevareforordningen På grundlag af løsning B kan der indføres krav vedrørende varers iboende egenskaber for at beskytte folkesundheden, sikkerheden og miljøet. Sådanne varespecifikke krav kan formuleres ved hjælp af tre delløsninger/tilgange (delløsning D1 og D2 kan kombineres): ·Delløsning D1: ny lovgivningsmæssig ramme for produktkrav (baseret på standardisering udviklet af de europæiske standardiseringsorganisationer) ·Delløsning D2: fælles tilgang til tekniske specifikationer (udviklet af eller under tilsyn af Kommissionen) ·Delløsning D3: hybrid mellem D1 og D2. Løsning E — ophævelse af byggevareforordningen Byggevareforordningen ville blive ophævet. Handel med byggevarer ville afhænge af gensidig anerkendelse. Den foretrukne løsning Løsning D blev anset for at være den foretrukne løsning, idet den baner vejen for, at målene og de vigtigste mangler i rammen for byggevareforordningen kan afhjælpes med den højeste grad af effektivitet og sammenhæng. Dette sikrer den frie bevægelighed for byggevarer i det indre marked og opfylder fuldt ud ambitionerne i den europæiske grønne pagt og handlingsplanen for den cirkulære økonomi. De vigtigste ændringer er følgende: ·give en klarere definition af anvendelsesområdet for og medtagelsen af genbrugte og 3D-printede byggevarer samt præfabrikerede huse ·indføre en ny beføjelse for Kommissionen til at 1) vedtage tekniske specifikationer via kommissionsretsakter i tilfælde, hvor standardiseringssystemet ikke leverer til tiden og i tilstrækkelig kvalitet, og 2) fastsætte produktkrav ·indføre miljø-, funktions- og sikkerhedskrav for byggevarer ·oprette et "harmoniseret område", en klarere fordeling af medlemsstaternes roller og en mekanisme til at indsamle og proaktivt udveksle oplysninger om medlemsstaternes lovgivningsmæssige behov eller foranstaltninger og imødekomme disse, samtidig med at der tages hensyn til målene for det indre marked ·indføre en ny forpligtelse for fabrikanterne til at fremlægge en overensstemmelseserklæring (overensstemmelse med produktkrav) ud over ydeevnedeklarationen med mulighed for at indgive disse oplysninger elektronisk ·udarbejde en liste over generelle bæredygtighedskrav (som defineres yderligere for hver varefamilie i Kommissionens retsakter/harmoniserede standarder) ·indføre og forbedre forenklings- og fritagelsesbestemmelser for mikrovirksomheder

·styrke markedsovervågningsmyndighedernes håndhævelsesbeføjelser ·give produktkontaktpunkterne for byggeriet en større rolle med hensyn til at støtte de erhvervsdrivende ·oprette et nyt system under Kommissionen, som giver fysiske og juridiske personer mulighed for at dele klager eller rapporter vedrørende mulige overtrædelser af forordningen ·sikre tilpasning til forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter med hensyn til klima- og miljømæssig bæredygtighed og det digitale produktpas. Løsning D omfattede udskiftning af CE-mærkningen med en ny mærkning ("European Construction Product" eller "ECP"). Der er imidlertid også risiko for, at en sådan ændring kan øge uklarheden for de erhvervsdrivende i stedet for at reducere den, især i overgangsperioden, hvor det ville være krav om to mærkninger. CE-mærkningen vil derfor blive bevaret, og fabrikanterne skal anbringe den på varer, for hvilke de har udarbejdet en ydeevnedeklaration eller overensstemmelseserklæring. I den undersøgelse, der lå til grund for konsekvensanalysen, blev det konkluderet, at løsning D kan føre til yderligere omkostninger for de erhvervsdrivende, primært som følge af indførelsen af en deklaration med oplysninger om miljømæssig ydeevne, men der var visse begrænsninger i forbindelse med de anvendte data. På grund af den yderligere forenkling, som løsning D indebærer, kan den faktisk medføre en nettoreduktion af den administrative byrde på ca. 180 mio. EUR (se bilag III til konsekvensanalyserapporten). •Målrettet regulering og forenkling Forslaget vil minimere overholdelsesomkostningerne gennem en velfungerende standardiseringsproces, med klarere bestemmelser, incitamenter til genbrug af varer, færre yderligere nationale krav og sikring af lige konkurrencevilkår for alle fabrikanter, især SMV'er, i alle medlemsstater. Den planlagte arbejdsdeling og tekniske finjustering med forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter vil desuden sikre, at der ikke opstår unødige omkostninger for virksomhederne, især SMV'erne. Forslaget udnytter potentialet ved digitaliseringen maksimalt til at mindske den administrative byrde, i betragtning af at byggevareforordningen ikke indeholder bestemmelser om anvendelse af digitale værktøjer. Alle forslagets relaterede oplysninger og dokumentation kan behandles digitalt (f.eks. det digitale produktpas) og kan lagres, deles og tilgås varigt i et informationssystem. Dette vil føre til større gennemsigtighed i forsyningskæderne og gøre det muligt at lagre data om byggevarer i logbøger for bygninger, som kan anvendes til beregninger, der kræves i henhold til anden lovgivning (f.eks. direktivet om bygningers energimæssige ydeevne). Dette vil også lette markedsovervågningen. En yderligere reduktion af den administrative byrde for fabrikanterne vil blive opnået, når overlapningen mellem CE-mærkningen og ydeevnedeklarationen fjernes. Medlemsstaterne vil kunne fritage mikrovirksomheder, der ikke handler på tværs af grænserne, fra forpligtelserne. Kommissionen en ny beføjelse til at indføre et minimumsantal af kontroller, der skal udføres af markedsovervågningsmyndighederne, har forslaget til formål at forbedre den uensartede anvendelse af reglerne i byggevareforordningen på markedet. Dette kan kræve mere kapacitet til markedsovervågningsmyndighederne, men det vil også give mulighed for bedre støtte til medlemsstaterne, når de skal udøve deres ansvar for at sikre bygværkers sikkerhed og bæredygtighed. •Grundlæggende rettigheder Forslaget har ingen indvirkning på beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder. 4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET Forslaget vil kræve yderligere ressourcer for effektivt at forvalte rammen for byggevareforordningen. Den ønskede forøgelse af personalebehovet på 7 årsværk står i et rimeligt forhold til målene. Kommissionens personale vil udføre følgende hovedaktiviteter: ·udvikle og gennemføre byggevareforordningen ·udvikle afledt ret (gennemførelsesretsakter og delegerede retsakter) ·udvikle og forvalte standardiseringsanmodninger og Kommissionens retsakter ·vurdere og henvise til harmoniserede tekniske specifikationer ·udvikle fælles tekniske specifikationer

·samarbejde med de europæiske standardiseringsorganisationer om forberedende standardiseringsarbejde og standardisering ·samarbejde med interessenter om tekniske spørgsmål ·yde støtte til medlemsstaternes myndigheder ·tilbyde uddannelse til medlemsstaternes myndigheder, bemyndigede organer og andre organer ·yde vejledning til medlemsstaterne og virksomhederne. Disse aktiviteter er af retlig, teknisk og administrativ karakter og skal udføres inden for (eller i visse tilfælde under tilsyn af) Kommissionens tjenestegrene. I denne sammenhæng vil det være nødvendigt at øge antallet af medarbejdere, der forvalter den nuværende ramme for byggevareforordningen, og sikre dem støtte fra andre tjenestegrene i Kommissionen (dvs. Det Fælles Forskningscenter (JRC)) eller ved brug af outsourcing, navnlig med hensyn til videnskabelig og teknisk støtte til udarbejdelsen af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter og til horisontale opgaver. Hvorvidt forslaget vil kunne opfylde målene, afhænger i høj grad af Kommissionens disponible ressourcer. 5.ANDRE FORHOLD •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering Kommissionen vil overvåge gennemførelsen, anvendelsen og overholdelsen af disse nye bestemmelser med henblik på at vurdere deres effektivitet. Overvågning og evaluering af politikken vedrørende forslaget vil blive koncentreret om de centrale spørgsmål, der skal tages op i forbindelse med revisionen: standardiseringsprocessens funktion, tilgængeligheden af miljø- og produktsikkerhedsoplysninger og miljø- og produktsikkerhedskrav, der er indarbejdet i tekniske specifikationer, indvirkning på markedsovervågningens funktion. Det foreslås, at der foretages en evaluering af forslaget tidligst otte år efter anvendelsesdatoen, så resultaterne og virkningerne af de nye regler kan slå igennem. •Forklarende dokumenter (for direktiver) Da retsakten er en forordning, som finder direkte anvendelse i medlemsstaterne, er der ikke behov for et forklarende dokument. •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget Forordningens kapitel I indeholder de generelle bestemmelser. I artikel 1 beskrives genstanden, idet der udtrykkeligt henvises til byggevarers miljø-, klima- og sikkerhedsmæssige ydeevne i forhold til deres væsentlige egenskaber samt miljø-, klima-, funktions- og sikkerhedskrav. I artikel 2 fastlægges anvendelsesområdet, som omfatter byggevarer, 3D-printning af relaterede varer og tjenesteydelser, centrale dele, dele eller materialer, hvis fabrikanten anmoder herom, systemer eller samlinger, der er omfattet af harmoniserede tekniske specifikationer eller europæiske vurderingsdokumenter, og præfabrikerede enfamiliehuse. I de angivne tilfælde finder forordningen også anvendelse på brugte varer. Sammenlignet med byggevareforordningen er anvendelsesområdet ændret for at undgå overlapninger med f.eks. drikkevandsdirektivet og byspildevandsdirektivet. I artikel 3 fastsættes definitionerne. I artikel 4 fastsættes de grundlæggende arbejdskrav og metoder til fastlæggelse af byggevarers væsentlige egenskaber (baseret på ydeevne, f.eks. genanvendt indhold). Dette vil ske på grundlag af de grundlæggende krav til bygværker, som er fastsat i del A i bilag I, og vil sammen med vurderingsmetoderne indgå i standarder, der er gøres obligatoriske med henblik på anvendelsen af denne forordning. Kommissionen tillægges også beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der definerer tærskler og ydeevneklasser for så vidt angår de væsentlige egenskaber. I tilfælde af forsinkelser eller mangler i standardiseringsprocessen tillægges Kommissionen desuden beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der indeholder tekniske specifikationer. Kommissionen tillægges desuden beføjelser til at ændre del A i bilag I gennem delegerede retsakter på baggrund af den tekniske udvikling eller for at dække nye risici og miljøaspekter. I artikel 5 fastsættes det, at alle varer, der er omfattet af forordningen, skal opfylde de generiske, umiddelbart gældende krav og kravene til den respektive varefamilie eller -kategori, der er fastsat i del D i bilag I. Kommissionen tillægges også beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, der mere præcist definerer produktkrav i henhold til del B, C og D i bilag I. Disse delegerede retsakter kan suppleres yderligere med frivillige harmoniserede standarder, der udvikles efter en standardiseringsanmodning. Kommissionen tillægges desuden beføjelser til at ændre del B, C og D i bilag I ved hjælp af delegerede retsakter på baggrund af den tekniske udvikling eller for at dække nye risici og miljøaspekter. I artikel 6 tillægges Kommissionen beføjelser til at fastlægge det gældende vurderings- og kontrolsystem, herunder de yderligere skridt, der kræves for at imødegå systematisk manglende overensstemmelse.

I artikel 7 defineres det "harmoniserede område" i modsætning til de områder, der henhører under medlemsstaternes ansvarsområde. Der oprettes desuden en mekanisme til at imødekomme medlemsstaternes tvingende behov for regulering af sundhed, sikkerhed eller beskyttelse af miljøet, herunder klimaet. I artikel 8 tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter for at undgå dobbeltvurdering af varer i henhold til denne forordning og anden EU-lovgivning. Kapitel II (artikel 9-18) indeholder bestemmelser om proceduren, deklarationer, erklæringer og mærkning. Artikel 9-12 omhandler ydeevnedeklarationen og de gældende undtagelser (herunder på visse betingelser for mikrovirksomheder, der ikke handler på tværs af grænserne: for genfremstillede varer eller for dele af bygninger, der er forberedt til genbrug eller er genfremstillet). I artikel 13 og 14 fastsættes reglerne for overensstemmelseserklæringen (overensstemmelse med produktkravene i henhold til artikel 5). For at minimere den administrative byrde skal overensstemmelseserklæringen kombineres med ydeevnedeklaration. I henhold til artikel 15 kan en ydeevnedeklaration og en overensstemmelseserklæring indgives i elektronisk format eller via et permalink. De skal indgives på de sprog, der kræves af de medlemsstater, hvor fabrikanten har til hensigt at gøre varen tilgængelig. I artikel 16-18 fastsættes de generelle principper og betingelser for CE-mærkningen og for anvendelse af anden mærkning. I kapitel III (artikel 19-33) defineres de erhvervsdrivendes rettigheder og forpligtelser. Der fastsættes generelle og detaljerede forpligtelser for fabrikanterne, herunder for, hvordan de relevante harmoniserede tekniske specifikationer (harmoniserede standarder og delegerede retsakter) skal anvendes til at vurdere og deklarere varens ydeevne. I artikel 22 defineres navnlig fabrikanternes miljøforpligtelser, herunder forpligtelsen til at angive de obligatoriske bæredygtighedsegenskaber, der er fastsat i del A, afsnit 2, i bilag I, det globale opvarmningspotentiale og ydeevnebaserede krav eller minimumsindholdet af genanvendt materiale. Efter vedtagelsen af delegerede retsakter for en given varefamilie skal fabrikanterne også: –konstruere og fremstille varer og deres emballage på en sådan måde, at deres samlede miljømæssige og klimamæssige bæredygtighed når op på det på højest mulige niveau –prioritere genanvendelige materialer og materialer, der er fremstillet ved genanvendelse –overholde minimumsforpligtelserne vedrørende genanvendt indhold og andre grænseværdier for miljømæssig bæredygtighed, der er anført i harmoniserede tekniske specifikationer –forhindre for tidlig forældelse af varer, anvende pålidelige dele og konstruere varer på en sådan måde, at deres holdbarhed ikke bliver ringere end den gennemsnitlige holdbarhed for varer i deres kategori –konstruere varer på en sådan måde, at de nemt kan repareres, renoveres og opgraderes. I yderligere artikler defineres de specifikke forpligtelser for bemyndigede repræsentanter (artikel 23), importører (artikel 24), f.eks. for at sikre, at varer forbliver sikre, mens de er under deres kontrol, eller for at kontrollere, at fabrikanten har opfyldt sine generelle forpligtelser, og distributører (artikel 25), forpligtelserne for udbydere af distributionstjenester, formidlere, onlinemarkedspladser, onlineforhandlere og onlineforretninger (hvorved de integreres i en struktur, der sikrer overensstemmelse) (artikel 27) og udbydere af 3D-printning (artikel 28). Der indføres således bestemmelser, hvormed rammen kan tage højde for nye forretningsmodeller. Der indføres også nye specifikke forpligtelser for erhvervsdrivende, der afinstallerer eller handler med brugte varer med henblik på genbrug eller genfremstilling (artikel 29) og forpligtelser vedrørende varer med dobbelt anvendelse og pseudobyggevarer (artikel 31). Onlinesalg eller fjernsalg af byggevarer (artikel 32) er reguleret. Kapitel IV (artikel 34-42) indeholder regler om standarder for byggevarer og europæiske vurderingsdokumenter. Der fastsættes bestemmelser om obligatorisk anvendelse for alle ydeevnebaserede krav og frivillig anvendelse for iboende produktkrav. Der fastsættes regler for de europæiske vurderingsdokumenter og deres forhold til ydeevnedeklarationen og overensstemmelseserklæringen (artikel 35), udarbejdelse, vedtagelse (artikel 36) og offentliggørelse (artikel 38) af europæiske vurderingsdokumenter, indholdsmæssige krav til de europæiske vurderingsdokumenter (artikel 40) og håndtering af uberettiget udbredelse af europæiske vurderingsdokumenter (artikel 36). Reglerne for tvistbilæggelse i tilfælde af uenighed mellem tekniske vurderingsorganer (artikel 39) er også omhandlet. I kapitel V (artikel 43-46) fastsættes kravene til udpegende myndigheder med ansvar for tekniske vurderingsorganer og regler for, hvordan de udpeges, overvåges og evalueres. Kommissionen tillægges også beføjelser til at fastsætte kravene tekniske vurderingsorganer med hensyn til personale og til at fastsætte de tekniske vurderingsorganers koordineringsopgaver. Kapitel VI (artikel 47-63) omhandler de bemyndigende myndigheders rolle (artikel 48) og kravene til disse myndigheder (artikel 49), herunder de vigtigste operationelle forpligtelser og oplysningsforpligtelser. Der fastsættes krav til de bemyndigede organer (artikel 50), deres operationelle forpligtelser (artikel 60) og oplysningsforpligtelser (artikel 61), og et bemyndiget organs forpligtelser over for dets underentreprenører eller dattervirksomheder fastsættes (artikel 53). Desuden fastsættes reglerne for anvendelse af andre faciliteter end det bemyndigede organs prøvningslaboratorium (artikel 54). Der er planlagt en procedure for medlemsstaternes og Kommissionens formelle indsigelser mod harmoniserede standarder for akkreditering (artikel 52). Kapitel VII (artikel 64-67) indeholder bestemmelser om forenklede procedurer. For at mindske den administrative byrde, navnlig for SMV'er og mikrovirksomheder, fastsættes der i dette kapitel forenklingsprocedurer, herunder artikel 64 om anvendelse af passende teknisk dokumentation, artikel 65, der giver mikrovirksomheder mulighed for at anvende det lempede kontrolsystem, artikel 66, der lemper kravene til specialfremstillede ikkeserieprodukter, der installeres i et enkelt udpeget bygværk, og artikel 67 om anerkendelse af et andet bemyndiget organs vurdering og kontrol. Kapitel VIII (artikel 68-76) indeholder bestemmelser om markedsovervågning og beskyttelsesprocedurer. I artikel 68 tillægges Kommissionen beføjelser til at indføre et system, som giver fysiske og juridiske personer mulighed for at dele klager eller rapporter vedrørende mulige overtrædelser af denne forordning

Artikel 70 indeholder bestemmelser om håndtering af manglende overensstemmelse, og artikel 71 omhandler EU's beskyttelsesprocedure, der finder anvendelse i tilfælde, hvor medlemsstaterne gyldigt kan henvise til bydende nødvendige sundheds-, sikkerheds- eller miljøbeskyttelseshensyn. I artikel 72 fastsættes reglerne for håndtering af varer, der opfylder kravene, men som udgør en risiko. I artikel 73 tillægges Kommissionen beføjelser til at fastsætte et minimumsantal af kontroller, der skal udføres ved hjælp af markedsovervågning, og til at fastsætte et minimum af menneskelige ressourcer, som markedsovervågningsmyndighederne skal anvende i forbindelse med byggevarer. Artikel 74 indeholder bestemmelser om koordinering af markedsovervågning og en administrativ samarbejdsgruppe ("ADCO"). For at styrke markedsovervågningsmyndighedernes kapacitet har markedsovervågningsmyndighederne ret til at opkræve omkostningerne til inspektion og prøvning hos de erhvervsdrivende (artikel 75). Markedsovervågningsmyndighederne skal hvert år aflægge rapport til Kommissionen om deres aktiviteter (artikel 76). I kapitel IX (artikel 77-81) defineres principperne for udveksling af oplysninger og administrativt samarbejde. Bestemmelserne har til formål at styrke det overordnede system og anvendelsen af forordningen for at undgå divergerende afgørelser, som kan skabe ulige vilkår. I overensstemmelse med disse mål oprettes og vedligeholdes der ved artikel 77 et informations- og kommunikationssystem, som skal sikre harmoniseret fortolkning og anvendelse af denne forordning. I artikel 78 tillægges Kommissionen beføjelser til at oprette en EU-database eller et EU-system for byggevarer med henblik på at lette adgangen til produktinformation (særligt ydeevnedeklarationer, overensstemmelseserklæringer og brugsanvisninger). I artikel 79 revideres reglerne om produktkontaktpunkterne for byggeriet for bedre at støtte de erhvervsdrivende. I henhold til artikel 80 skal markedsovervågningsmyndigheder, produktkontaktpunkter for byggeriet, udpegende myndigheder, tekniske vurderingsorganer, bemyndigende myndigheder og bemyndigede organer holde sig ajour på deres arbejdsområde og modtage uddannelse i fælles fortolkning og anvendelse af reglerne. Det kræves også, at Kommissionen tilrettelægger sådan uddannelse mindst en gang om året. I henhold til artikel 81 kan medlemsstaterne i fællesskab udpege myndigheder til at varetage deres forpligtelser i henhold til forordningen og dele ressourcer og ansvarsområder. I kapitel X (artikel 82) fastsættes betingelserne for et samarbejde med tredjelande, også med henblik på at begrænse de negative virkninger af manglende overensstemmelse blandt erhvervsdrivende, der er etableret i disse lande, på det indre marked. Kapitel XI (artikel 83 og 84) omhandler medlemsstaternes incitamenter og grønne offentlige indkøb. I artikel 83 fastlægges det, hvordan medlemsstaterne kan tilskynde til brug af mere bæredygtige byggevarer. I artikel 84 tillægges Kommissionen beføjelser til at udvikle bæredygtighedskrav for grønne offentlige indkøb af byggevarer. I kapitel XII (artikel 85) tillægges Kommissionen beføjelser til at afgøre, om en specifik vare er en byggevare. Kapitel XIII (artikel 86) ændrer forordning (EU) 2019/1020, således at forordning (EU) 2019/1020 også finder anvendelse på byggevarer. Kapitel XIV (artikel 87-94) indeholder de afsluttende bestemmelser. I artikel 87 fastsættes betingelserne for vedtagelse af delegerede retsakter i forordningen. Artikel 88 omhandler bemyndigelsen af Det Stående Byggeudvalg. I henhold til artikel 91 fastsætter medlemsstaterne reglerne for sanktioner for overtrædelse af forordningen. I henhold til artikel 91 evalueres forordningen tidligst otte år efter forordningens anvendelsesdato. Artikel 93 indeholder overgangsbestemmelser, der muliggør en gradvis overførsel af alle harmoniserede standarder fra byggevareforordningen til den nye forordning og dermed en gnidningsløs indfasning for de erhvervsdrivende. I artikel 94 fastsættes datoen for denne forordnings ikrafttræden og anvendelse. I lighed med byggevareforordningen ledsages forslagets dispositive bestemmelser af en række bilag: –bilag I om de grundlæggende krav til bygværker (del A) som i byggevareforordningen og om nye elementer: ydeevnebaserede produktkrav (del B), iboende produktkrav, særligt vedrørende sikkerhed og miljø (del C), og informationskrav (del D) –bilag II om indholdet af ydeevnedeklarationen og overensstemmelseserklæringen –bilag III om proceduren for vedtagelse af et europæisk vurderingsdokument –bilag IV om vareområder og krav til tekniske vurderingsorganer –bilag V om vurderings- og kontrolsystemerne –bilag VI om de væsentlige egenskaber, for hvilke der ikke kræves en henvisning til en relevant harmoniseret teknisk specifikation i forbindelse med bemyndigelse af bemyndigede organer –bilag VII med sammenligningstabellen. 2022/0094 (COD) Forslag til EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING

om fastlæggelse af harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer, om ændring af forordning (EU) 2019/1020 og om ophævelse af forordning (EU) nr. 305/2011 (EØS-relevant tekst) EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, og under henvisning til forslag fra Kommissionen, efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ( 1), efter den almindelige lovgivningsprocedure ( 2), og ud fra følgende betragtninger: (1)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 blev vedtaget inden for rammerne af det indre marked for at harmonisere betingelserne for markedsføring af byggevarer og fjerne hindringer for handel med byggevarer mellem medlemsstaterne. (2)For at en byggevare kan bringes i omsætning, er fabrikanten forpligtet til at udarbejde en ydeevnedeklaration for den pågældende byggevare. Fabrikanten påtager sig ansvaret for, at byggevaren er i overensstemmelse med den deklarerede ydeevne. Der er fastsat visse undtagelser fra denne forpligtelse. (3)Erfaringerne med gennemførelsen af forordning (EU) nr. 305/2011, den evaluering, som Kommissionen foretog i 2019, samt rapporten om Den Europæiske Organisation for Teknisk Godkendelse har vist, at rammen ikke fungerer tilfredsstillende i forskellige henseender, herunder med hensyn til udvikling af standarder og markedsovervågning. Den feedback, der er modtaget i løbet af evalueringen, har desuden peget på behovet for at mindske overlapninger, modsigelser og gentagne krav, herunder i forhold til anden EU-lovgivning, for at skabe større juridisk klarhed og begrænse den administrative byrde for de erhvervsdrivende. Det er derfor nødvendigt at fastsætte mere specifikke og detaljerede retlige forpligtelser for erhvervsdrivende samt nye bestemmelser, herunder vedrørende tekniske specifikationer og markedsovervågning, således at retssikkerheden øges, og divergerende fortolkninger undgås. (4)Der skal etableres velfungerende informationsstrømme, herunder elektroniske, for at sikre, at sammenhængende og gennemsigtige oplysninger om byggevarers ydeevne er tilgængelige i hele forsyningskæden. Dette forventes at øge gennemsigtigheden og forbedre effektiviteten med hensyn til informationsoverførsel. Sikring af digital adgang til omfattende oplysninger om byggevarer vil generelt bidrage til digitaliseringen af byggesektoren og gøre rammen klar til den digitale tidsalder. Adgang til pålidelige og varige oplysninger ville også betyde, at erhvervsdrivende og andre aktører ikke bidrager til hinandens manglende overensstemmelse. (5)I Europa-Parlamentets beslutning af 10. marts 2021 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 305/2011 hilste Parlamentet velkommen, at Kommissionen sigter mod at gøre bygge- og anlægssektoren mere bæredygtig ved at tage byggevarers bæredygtighedsperformance op i forbindelse med revisionen af forordning (EU) nr. 305/2011 som bebudet i handlingsplanen for den cirkulære økonomi. I Rådets konklusioner om den cirkulære økonomi af 28.november 2019 opfordredes Kommissionen indtrængende til at fremme byggevarers cirkularitet i forbindelse med revisionen af forordning (EU) nr. 305/2011. I sin meddelelse "En ny industristrategi for Europa" understregede Kommissionen behovet for at gøre noget ved byggevarers bæredygtighed og fremhævede, at et mere bæredygtigt bebygget miljø vil være afgørende for Europas omstilling til klimaneutralitet. I Kommissionens meddelelse "Ajourføring af den nye industristrategi fra 2020: Opbygning af et stærkere indre marked til fremme af Europas genopretning" udpeges bygge- og anlægssektoren som et af de prioriterede økosystemer, der står over for de største udfordringer med hensyn til opfyldelse af klima- og bæredygtighedsmålene og tage den digitale omstilling til sig, og hvis konkurrenceevne afhænger heraf. Der bør derfor fastsættes regler for angivelse af byggevarers miljø- og bæredygtighedsydeevne, herunder muligheden for at fastsætte relevante tærskler og klasser. (6)I EU-strategien for standardisering fra 2022 udpegedes byggeri som et af de mest relevante områder, hvor harmoniserede standarder kan forbedre konkurrenceevnen og mindske markedshindringer. (7)Forfølgelsen af miljømålene, herunder kampen mod klimaændringer, gør det nødvendigt at indføre nye miljøforpligtelser og skabe grundlag for udvikling og anvendelse af en vurderingsmetode til beregning af byggevarers miljømæssige bæredygtighed. Af samme grund er det nødvendigt at udvide rækken af regulerede erhvervsdrivende, eftersom distributører, leverandører og fabrikanter alle spiller en rolle i beregningen af den miljømæssige bæredygtighed i bygge- og anlægssektoren. Denne række bør derfor udvides i to retninger, nedstrøms fra distributørerne til de erhvervsdrivende, der forbereder genbrug og genfremstilling af byggevarer, og opstrøms fra fabrikanten over leverandørerne af mellemprodukter og/eller råvarer. Visse erhvervsdrivende, som medvirker ved demontering af brugte varer eller andre dele af bygværker eller genfremstilling og genbrug heraf, skal desuden bidrage til en sikker second life-anvendelse af byggevarer. (8)For at sikre byggevarers og dermed bygværkers sikkerhed og funktionalitet skal det undgås, at elementer, der af fabrikanterne ikke er beregnet til at være byggevarer, bringes i omsætning som byggevarer. Importører, distributører og andre erhvervsdrivende i længere fremme i forsyningskæden bør derfor sikre, at disse pseudobyggevarer ikke sælges som byggevarer. Visse tjenesteudbydere, f.eks. udbydere af distributionstjenester eller udbydere af 3D-printning, bør desuden ikke bidrage til andre erhvervsdrivendes manglende overensstemmelse. Det er derfor nødvendigt, at de relevante bestemmelser også finder anvendelse på disse tjenester og deres udbydere og leverandører. (9)Det er muligt, at forskellige erhvervsdrivende leverer et datasæt til 3D-printning, en 3D-printer eller -form og det materiale, der skal anvendes deri, så der opstår en situation, hvor ingen af disse erhvervsdrivende. er ansvarlige for det 3D-printede produkts sikkerhed og hensigtsmæssige ydeevne. For at undgå eventuelle sikkerhedsrisici i denne forbindelse skal der derfor fastsættes bestemmelser om datasæt til 3D-printning, materialer beregnet til 3D-printning og 3D-printydelser, som tillader 3D-printning af byggevarer, således at de erhvervsdrivende ved at overholde disse bestemmelser i fællesskab når et sikkerhedsniveau svarende til sikkerhedsniveauet for traditionelle byggevarer. (10)Af hensyn til sikkerheden og beskyttelsen af miljøet og for at lukke et hul i lovgivningen, som ellers ville eksistere, skal det præciseres, at byggevarer, der fremstilles på byggepladsen med henblik på omgående indbygning i bygværker, er omfattet af de samme regler som andre byggevarer. Mikrovirksomheder fremstiller ofte varer individuelt og installerer dem på stedet. Hvis disse mikrovirksomheder under alle omstændigheder underlægges de samme regler som andre virksomheder, vil det påvirke disse mikrovirksomheder uforholdsmæssigt. Det er derfor nødvendigt at give medlemsstaterne mulighed for at fritage mikrovirksomheder fra forpligtelsen til at udarbejde en ydeevnedeklaration i særlige situationer, hvor andre medlemsstaters interesser ikke berøres. (11)Sikring af fri bevægelighed for systemer eller samlinger af byggevarer på det indre marked vil skabe konkrete fordele for især borgere, forbrugere og virksomheder. Af hensyn til retssikkerheden bør deres sammensætning imidlertid defineres præcist i harmoniserede tekniske specifikationer eller europæiske vurderingsdokumenter.

(12)Etableringen af et EU-marked for små præfabrikerede enfamiliehuse har potentiale til at sænke boligpriserne og vil have positive sociale og økonomiske virkninger. Retfærdighed for forbrugerne prioriteres fortsat, specifikt for bl.a. at sikre overkommelige boligpriser i forbindelse med den grønne omstilling i overensstemmelse med forslaget til Rådets henstilling om sikring af en retfærdig omstilling til klimaneutralitet, navnlig henstilling 7, litra a)-c). Det er derfor nødvendigt at fastsætte harmoniserede regler for sådanne små huse. Små huse er imidlertid også bygværker, som henhører under medlemsstaternes kompetence. Da det måske ikke er muligt at integrere alle nationale krav til små præfabrikerede enfamiliehuse kumulativt i de fremtidige harmoniserede tekniske specifikationer, bør medlemsstaterne have ret til at fravælge anvendelsen af regler, der skal gælde for disse præfabrikerede enfamiliehuse. (13)Byggevarers overensstemmelse med EU-lovgivningen afhænger ofte af, om deres centrale dele er i overensstemmelse med denne lovgivning. Fordi centrale dele ofte er integreret i forskellige byggevarer, opnås beskyttelsen af sikkerhed og miljøet, herunder klimaet, bedre, når disse centrale dele vurderes i tidligere led, dvs. når centrale deles ydeevne og overensstemmelse vurderes på forhånd og uafhængigt af den endelige byggevare, som de er integreret i. Markedsovervågningen bliver ligeledes mere effektiv, når centrale dele, der ikke opfylder kravene, kan udpeges og håndteres. Det er derfor nødvendigt at fastsætte regler for centrale dele af byggevarer. (14)Byggevarer, der allerede er blevet vurderet og genbruges, bør ikke være omfattet af de regler, der gælder for nye byggevarer. Brugte byggevarer, som aldrig tidligere har været bragt i omsætning på EU-markedet, bør imidlertid være underlagt de samme regler som nye byggevarer, da sådanne varer aldrig er blevet vurderet. (15)For at sikre, at byggevarers sikkerhed og funktionalitet beskyttes, bør de regler, der gælder for nye byggevarer, også finde anvendelse på brugte byggevarer, hvor den tilsigtede anvendelse ændres, bortset fra til dekorationsformål, for brugte byggevarer med uklar oprindelig anvendelse, for brugte byggevarer, der har gennemgået en betydelig omdannelse, og for brugte byggevarer, som ifølge en erhvervsdrivende har yderligere egenskaber eller opfylder produktkrav. (16)Det forhold, at brugte byggevarer i princippet ikke bør underkastes en ny vurdering, bør ikke forhindre den erhvervsdrivende i at få disse byggevarer vurderet, hvis dette bidrager til at gøre anvendelsen af disse brugte byggevarer mere attraktiv ved at godtgøre, at disse byggevarer stadig har visse egenskaber eller opfylder de gældende produktkrav. (17)Byggevarer, der bringes i omsætning i regionerne i Den Europæiske Unions yderste periferi, importeres ofte fra nabolande og er derfor ikke underlagt de krav, der er fastsat i EU-retten. Det ville være uforholdsmæssigt dyrt at underlægge disse byggevarer sådanne krav. Samtidig cirkulerer byggevarer, der fremstilles i regionerne i den yderste periferi, næsten ikke i andre medlemsstater. Medlemsstaterne bør derfor have mulighed for at undtage byggevarer, der bringes i omsætning eller installeres direkte i regionerne i Den Europæiske Unions yderste periferi, fra disse krav. (18)For at tilstræbe størst mulig sammenhæng i lovgivningen bør denne forordning så vidt muligt bygge på den horisontale retlige ramme, i dette tilfælde på Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1025/2012. Den følger den seneste tendens i produktlovgivningen til at udvikle en alternativ løsning, hvis de europæiske standardiseringsorganisationer ikke leverer harmoniserede standarder, som der kan henvises til i Den Europæiske Unions Tidende. Da det ikke har været muligt at henvise til harmoniserede standarder for byggevarer i Den Europæiske Unions Tidende siden slutningen af 2019, og der kun har været få, siden forordning (EU) nr. 305/2011 trådte i kraft, bør Kommissionens supplerende beføjelser være endnu mere omfattende, så den samlede række af tekniske specifikationer kan indhente den forsinkede tilpasning til den tekniske udvikling. (19)Hvis der i harmoniserede standarder fastlægges regler for vurdering af ydeevnen med hensyn til væsentlige egenskaber, der er relevante for medlemsstaternes byggelovgivning, bør de harmoniserede standarder gøres obligatoriske med henblik på anvendelsen af denne forordning, da kun sådanne standarder opfylder målet om at tillade fri bevægelighed af varer, samtidig med at det sikres, at medlemsstaterne mulighed for at kræve sikkerheds- og miljømæssige produktegenskaber, herunder klimarelaterede, i lyset af deres specifikke nationale situation. Når disse to mål forfølges samlet, kræver de, at varerne vurderes efter én enkelt vurderingsmetode, og derfor skal metoden være obligatorisk. Frivillige standarder kan imidlertid anvendes til at gøre produktkrav, der er angivet for den relevante varefamilie eller -kategori i delegerede retsakter, endnu mere konkrete, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 768/2008/EF. I overensstemmelse med afgørelse nr. 768/2008/EF bør disse standarder kunne danne grundlag for en formodning om overensstemmelse med de krav, der er omfattet af dem. (20)For at bidrage til målene i den europæiske grønne pagt og handlingsplanen for den cirkulære økonomi og for at garantere sikre byggevarer — som et af de mål, der skal forfølges i lovgivning baseret på artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) — er det nødvendigt med iboende produktkrav vedrørende sikkerhed, funktionalitet og beskyttelse af miljøet, herunder klimaet. Ved fastsættelsen af disse krav bør Kommissionen tage hensyn til deres potentielle bidrag til at nå Unionens klima-, miljø- og energieffektivitetsmål. Disse krav vedrører ikke kun byggevarers ydeevne. I modsætning til dens forgænger, direktiv 89/106/EF, giver forordning (EU) nr. 305/2011 ikke mulighed for at fastsætte sådanne iboende produktkrav. Visse harmoniserede standarder for byggevarer indeholder imidlertid sådanne iboende produktkrav, som kan vedrøre miljø, sikkerhed eller blot varens gode funktion. Disse standarder viser, at der er et praktisk behov for sådanne krav til sikkerhed, miljø eller blot varernes funktion. Med artikel 114 i TEUF som retsgrundlag for denne forordning skal der også tilstræbes et højt beskyttelsesniveau for miljøet, sundheden og menneskers sikkerhed. Iboende produktkrav bør derfor (gen-)indføres eller valideres ved denne forordning. Disse krav skal fastsættes af lovgiveren, men der er behov for at specificere dem for de mere end 30 varefamilier, der hver har flere kategorier. Beføjelsen til at vedtage retsakter bør derfor delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med henblik på at præcisere kravene til den respektive varefamilie eller -kategori. (21)Fremstilling og distribution af byggevarer bliver stadig mere kompleks, hvilket fører til fremkomsten af nye specialiserede erhvervsdrivende, f.eks. udbydere af distributionstjenester. Af hensyn til klarhed bør visse generelle forpligtelser, herunder vedrørende samarbejde med myndigheder, finde anvendelse på alle de erhvervsdrivende, der er involveret i forsyningskæden, og i fremstilling, distribution, own-brand-labelling, ompakning eller sekundær handel, installation, afinstallation med henblik på genbrug eller genfremstilling og selve genfremstillingen. Leverandørerne bør endvidere forpligtes til at samarbejde med markedsovervågningsmyndighederne i forbindelse med henblik på vurdering af miljømæssig bæredygtighed. Af disse grunde og for at undgå gentagelse af forpligtelser bør begrebet "erhvervsdrivende" defineres bredt og omfatte alle disse aktører, således at der på én gang kan fastsættes grundlæggende generelle forpligtelser for dem alle. (22)For at fremme harmoniseret praksis blandt medlemsstaterne, selv hvor der ikke kunne opnås enighed om denne praksis, bør Kommissionen have beføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter om gennemførelsen af denne forordning med hensyn til en begrænset række spørgsmål. Disse beføjelser vedrører definitionerne, erhvervsdrivendes rettigheder og forpligtelser samt bemyndigede organers rettigheder og forpligtelser. (23)For at forbedre retssikkerheden og mindske fragmenteringen af EU-markedet for byggevarer som følge af nationale krav og mærker er det nødvendigt klart at definere det område, der reguleres på EU-plan, det såkaldte "harmoniserede område", i modsætning til de elementer, der fortsat hører under medlemsstaternes nationale lovgivningsområde. (24)For at finde balancen mellem afbødningen af fragmenteringen af markedet og medlemsstaternes legitime interesse i at regulere bygværker er det samtidig nødvendigt at indføre en mekanisme, der kan sikre, at der i højere grad tages hensyn til medlemsstaternes behov ved udviklingen af harmoniserede tekniske specifikationer. Af samme grund bør der indføres en mekanisme, som giver medlemsstaterne mulighed for at fastsætte yderligere krav til byggevarer, hvis der er tale om bydende nødvendige sundheds-, sikkerheds- eller miljøbeskyttelseshensyn. (25)En cirkulær økonomi, som er det centrale element i handlingsplanen for den cirkulære økonomi, kan fremmes ved hjælp af obligatoriske pant- og retursystemer og en forpligtelse til at tilbagetage ubrugte varer. Medlemsstaterne bør derfor have mulighed for at træffe sådanne foranstaltninger. (26)For at øge den juridiske klarhed og mindske den administrative byrde for de erhvervsdrivende er det nødvendigt at undgå, at byggevarer underkastes flere vurderinger vedrørende det samme aspekt af sundhed, sikkerhed eller miljøbeskyttelse, herunder klima, i henhold til forskellige EU-retsakter. Dette blev bekræftet af Refitplatformen, som anbefaler, at Kommissionen prioriterer håndteringen af problemerne med overlappende og gentagne krav. Kommissionen bør derfor kunne fastsætte de betingelser, hvorunder opfyldelsen af forpligtelser i henhold til anden EU-lovgivning også opfylder visse forpligtelser i denne forordning, hvor det samme aspekt af sundhed, sikkerhed eller miljøbeskyttelse, herunder klima, ellers ville blive vurderet parallelt i henhold til denne forordning og anden EU-lovgivning. (27)For at undgå divergerende praksisser blandt medlemsstaterne og de erhvervsdrivende bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF med henblik på at fastslå, om visse byggevarer er omfattet af definitionen af byggevare. (28)Navnlig for så vidt angår energirelaterede varer, der er omfattet af arbejdsplaner for miljøvenligt design, som også er byggevarer, og for mellemprodukter, med undtagelse af cement, vil [ESPR] blive prioriteret ved fastsættelsen af bæredygtighedskrav. Dette bør f.eks. være tilfældet for varmeanlæg, kedler, varmepumper, vand- og rumopvarmningsapparater, ventilatorer, køle- og ventilationssystemer og solcelleprodukter, bortset fra bygningsintegrerede solcellepaneler. Denne forordning kan stadig gribe ind efter behov som et supplement, navnlig i forbindelse med sikkerhedsaspekter, idet der også tages hensyn til anden EU-lovgivning om produkter som f.eks. gasapparater, lavspænding og maskiner. For andre produkter kan der — for at undgå unødvendige byrder for de erhvervsdrivende — i fremtiden opstå et behov for at fastlægge de betingelser, hvorunder opfyldelsen af forpligtelser i henhold til anden EU-lovgivning også opfylder visse forpligtelser i henhold til denne forordning. Beføjelsen til at vedtage retsakter bør delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF med henblik på at fastsætte sådanne betingelser. (29)For at skabe et incitament til overensstemmelse bør fabrikanten af byggevarer være ansvarlig for ukorrekte ydeevnedeklarationer og ukorrekte overensstemmelseserklæringer. (30)Den øgede anvendelse af genfremstillede varer er en del af et skift i retning af en mere cirkulær økonomi og en reduktion af byggevarers miljø- og CO2-fodaftryk. Markedet for genfremstilling er ikke særlig udviklet på nuværende tidspunkt, og kravene til genfremstillede varer varierer betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat. Derfor og for at overholde nærhedsprincippet bør medlemsstaterne have mulighed for at fritage genfremstillede varer fra forpligtelsen til at udarbejde en ydeevnedeklaration. En sådan fritagelse bør dog ikke indrømmes for varer, der ikke er egnede til genfremstilling, eller hvor det kan være i strid med andre medlemsstaters interesser. (31)For at forbedre adgangen til lettilgængelige og omfattende oplysninger om byggevarer og dermed bidrage til deres sikkerhed, funktionalitet og bæredygtighed bør det sikres, at ydeevnedeklarationen indeholder alle de oplysninger, der er nødvendige for brugere og myndigheder. I betragtning af deres nytte for brugerne bør fabrikanterne kunne medtage yderligere oplysninger i denne deklaration, forudsat at ydeevnedeklarationerne forbliver ensartede og letlæselige, og at de ikke misbruges som reklame.

(32)For at muliggøre genbrug og genfremstilling af byggevarer og anvendelse af overskydende byggevarer i stor skala bør der indføres en lempet procedure for udarbejdelse af ydeevnedeklarationen for sådanne byggevarer. I tilfælde af overskydende byggevarer, hvor ændringer som følge af anvendelse er udelukket, bør den lempede procedure begrænses til de tilfælde, hvor den oprindelige fabrikant nægter at tage ansvaret for den overskydende byggevare, da byggevarer altid bør forblive under den oprindelige kompetente fabrikants ansvar, hvis de ikke er blevet ændret. (33)For at mindske byrden for de erhvervsdrivende og navnlig fabrikanterne bør erhvervsdrivende, der udsteder ydeevnedeklarationer og overensstemmelseserklæringer, fremlægge disse deklarationer og erklæringer elektronisk og have mulighed for at fremlægge disse deklarationer og erklæringer ved hjælp af et permalink til at dokument, der ikke kan ændres, eller indsætte permalinks til dokumenter, der ikke kan ændres, i disse deklarationer og erklæringer. (34)For at fabrikanterne kan påvise, at de byggevarer, der er omfattet af den frie bevægelighed for varer, opfylder de relevante EU-krav, er det nødvendigt at kræve en overensstemmelseserklæring, der supplerer ydeevnedeklarationen, således at reguleringssystemet for byggevarer bringes tættere på forordning (EF) nr. 765/2008. For at minimere den potentielle administrative byrde bør overensstemmelseserklæringen og ydeevnedeklarationen imidlertid kombineres og leveres elektronisk. Den administrative byrde for SMV'er bør mindskes yderligere ved hjælp af målrettede forenklingsbestemmelser, herunder om anvendelse af passende teknisk dokumentation til erstatning for typeafprøvning, som giver mikrovirksomheder mulighed for at anvende det lempede kontrolsystem og lemper kravene til specialfremstillede ikkeserieprodukter, der installeres i et enkelt udpeget bygværk. Medlemsstaterne bør også have mulighed for at fritage mikrovirksomheder, der ikke handler på tværs af grænserne, fra forpligtelsen til at udarbejde en ydeevnedeklaration. (35)For at sikre tilpasning til anden produktlovgivning og med forbehold af de generelle principper i forordning (EF) nr. 765/2008 bør CE-mærkningen anbringes på byggevarer, for hvilke fabrikanten har udarbejdet en ydeevnedeklaration eller overensstemmelseserklæring. Fabrikanten påtager sig derved ansvaret for, at byggevaren er i overensstemmelse med den deklarerede ydeevne og de gældende produktkrav. (36)For at sikre byggevarers og i forlængelse heraf bygværkers sikkerhed, funktionalitet og bæredygtighed bør alle erhvervsdrivende, der indgår i forsynings- og distributionskæden, træffe passende foranstaltninger for at sikre, at de kun bringer byggevarer i omsætning eller tilgængeliggør byggevarer på markedet, som er i overensstemmelse med de bindende EU-krav. For at øge den juridiske klarhed er det nødvendigt udtrykkeligt at fastsætte de erhvervsdrivendes forpligtelser. (37)Fabrikanter af byggevarer skal fastlægge varetypen på en præcis og utvetydig måde for at sikre et præcist grundlag for at vurdere, om en sådan vare opfylder EU-kravene. For at undgå omgåelse af de gældende krav bør der samtidig indføres forbud mod, at fabrikanterne skaber stadig nye varetyper, hvis de pågældende varer er identiske med hensyn til de væsentlige egenskaber. (38)For at undgå vildledende anprisninger bør anprisninger fra fabrikanter af byggevarer enten baseres på en vurderingsmetode, der er indeholdt i harmoniserede tekniske specifikationer, eller, hvis en sådan vurderingsmetode ikke findes, på metoder, der repræsenterer den bedste tilgængelige teknik. (39)Teknisk dokumentation om byggevarer, som er udarbejdet af fabrikanten, gør det lettere for myndigheder og bemyndigede organer at kontrollere disse varer i forhold til EU-kravene. For at forbedre adgangen til omfattende oplysninger bør denne tekniske dokumentation omfatte en vurdering af byggevarens miljømæssige bæredygtighed. (40)For at skabe gennemsigtighed for brugerne af byggevarer og undgå uhensigtsmæssig brug af disse varer bør fabrikanten præcist identificere byggevarer og deres tilsigtede anvendelse. Af samme grund bør fabrikanten gøre det klart, om byggevarerne er beregnet udelukkende til erhvervsmæssig brug eller også til privat brug. For at sikre, at byggevarer kan tilbagespores, bør fabrikanterne anføres på varen eller, hvis dette ikke er muligt, f.eks. på grund af varens størrelse eller overflade, på emballagen eller, hvis dette ikke er muligt, i et dokument, der ledsager den. (41)For at sikre, at kravene i denne forordning er opfyldt, bør fabrikanterne aktivt søge efter, lagre og evaluere oplysninger og træffe passende foranstaltninger, hvis manglende overensstemmelse eller utilstrækkelig ydeevne er blevet bekræftet, eller hvor der foreligger en risiko. (42)For at optimere forfølgelsen af målene i den europæiske grønne pagt og handlingsplanen for den cirkulære økonomi bør fabrikanterne forpligtes til at nå et rimeligt niveau af miljømæssig bæredygtighed, både for deres varer og for deres fremstilling. Denne forpligtelse kræver en afvejning af forskellige miljøaspekter og af miljø- og sikkerhedsaspekter, mens både miljø- og sikkerhedsaspekter kan vedrøre selve varen eller bygværket. For at give fabrikanterne vished om, hvordan sådanne afvejningsbeslutninger skal træffes, bør der i denne forordning fastsættes klare regler for afvejninger. (43)Med henblik på at sikre byggevarers bæredygtighed og holdbarhed bør fabrikanterne sikre, at varerne kan anvendes i meget lang tid. En sådan lang anvendelse kræver, at udformningen er hensigtsmæssig, at der anvendes pålidelige dele, at varerne kan repareres, og at der er adgang til oplysninger om reparation og udskiftningsdele. (44) Med henblik på at øge byggevarers cirkularitet i overensstemmelse med målene i handlingsplanen for den cirkulære økonomi bør fabrikanterne fremme genbrug, genfremstilling og genanvendelse af deres varer. (Forberedelserne med henblik på) genbrug, genfremstilling og genanvendelse kræver en vis udformning, f.eks. ved at lette adskillelsen af komponenter og materialer på et senere tidspunkt i genanvendelsen og undgå blandede eller komplicerede materialer. Da de sædvanlige brugsanvisninger ikke nødvendigvis når frem til de erhvervsdrivende, som er ansvarlige for (forberedelserne med henblik på) genfremstilling og genanvendelse, bør de nødvendige oplysninger herom være tilgængelige i varedatabaser eller -systemer og på fabrikanternes websteder ud over selve brugsanvisningen. (45)For at levere sikre, funktionelle og miljømæssigt bæredygtige byggevarer skal der fastsættes omfattende bæredygtigheds- og sikkerhedsforpligtelser for fabrikanterne. I betragtning af betydningen af disse forpligtelser og for at sikre den rette balance mellem funktionalitet, sikkerhed og bæredygtighed bør Kommissionen tillægges beføjelse til ved hjælp af delegerede retsakter at fastsætte de betingelser, hvorunder disse forpligtelser er opfyldt eller formodes at være opfyldt for en varefamilie eller -kategori. (46)Nogle byggevarer bliver til affald, selv om de aldrig er blevet anvendt. For at undgå dette spild af ressourcer bør fabrikanterne acceptere at tilbagetage ejerskabet — direkte eller via deres importører og distributører — af varer, som efter levering til en byggeplads eller til brugeren ikke er blevet anvendt, og som er i en tilstand, der svarer til den, hvori de blev bragt i omsætning. (47)For at kunne træffe informerede valg bør brugerne af byggevarer være tilstrækkeligt velinformerede om varernes miljømæssige ydeevne, om deres overensstemmelse med miljøkravene og om det omfang, hvori fabrikantens miljøforpligtelser er opfyldt i denne henseende. Kommissionen tillægges derfor beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med henblik på at fastsætte specifikke mærkningskrav, som kan omfatte en let forståelig trafiklysmærkning. (48)Visse af fabrikantens forpligtelser, f.eks. vurdering af miljømæssig bæredygtighed eller prioritering af genanvendelige materialer, kan næppe opfyldes i tilfælde af brugte, genfremstillede eller overskydende varer. Erhvervsdrivende, der muliggør genbrug eller foretager genfremstilling, bør derfor undtages fra disse forpligtelser, navnlig fordi genbrug og genfremstilling er til gavn for miljøet. (49)De bemyndigede repræsentanter er ofte de eneste personer, der er tilgængelige i forbindelse med importerede varer, men fabrikanterne giver dem kun meget begrænsede opgaver og ikke alle de oplysninger, de skal have for effektivt at kunne repræsentere fabrikanterne. De bemyndigede repræsentanters rolle og ansvar bør derfor præciseres og styrkes. (50)En erhvervsdrivende, der ændrer en vare på en sådan måde, at dens ydeevne eller sikkerhed kan blive påvirket, bør være underlagt fabrikanternes forpligtelser til at sikre, at varens ydeevne eller sikkerhed stadig er den samme. Denne forpligtelse bør dog ikke pålægges en erhvervsdrivende, der ompakker varer for at gøre dem tilgængelige i en anden medlemsstat, da den sekundære handel og dermed den frie bevægelighed for varer ellers ville blive hæmmet, og da ompakning i princippet ikke bør påvirke byggevarens ydeevne eller sikkerhed. Med henblik på at bevare varernes ydeevne og sikkerhed bør den erhvervsdrivende, der foretager ompakningen, være ansvarlig for, at disse processer gennemføres korrekt, for at sikre, at varerne ikke beskadiges, og for at brugerne stadig informeres korrekt på det sprog, der er fastsat af den medlemsstat, hvor varerne gøres tilgængelige. (51)For at øge fabrikanternes overholdelse af forpligtelserne i henhold til denne forordning og for at bidrage til at afhjælpe de konstaterede mangler og forbedre markedsovervågningen bør tjenesteudbydere, onlinemarkedspladser og formidlere have beføjelse til og anmodes om at kontrollere visse let verificerbare egenskaber ved varer og deres fabrikanter, f.eks. fastlæggelse af varetype og udformning af omfattende teknisk dokumentation, og de bør aktivt bidrage til at sikre, at kun varer, der opfylder kravene, når ud til brugerne.

(52)For at undgå, at 3D-printning bruges til at omgå forpligtelserne i henhold til denne forordning, bør udbydere af 3D-printning pålægges visse oplysningsforpligtelser. (53)Sikker anvendelse af brugte og genfremstillede varer afhænger ofte af præcise oplysninger om deres første anvendelse. Erhvervsdrivende, som afmonterer brugte varer med henblik på genbrug eller genfremstilling, bør derfor føre protokol over stedet, betingelserne og den forventede brugstid for den afinstallerede vare. (54)Varernes ydeevne og sikkerhed afhænger også af de anvendte komponenter og af de tjenester, der leveres af kalibratorer eller andre tjenesteudbydere i forbindelse med deres udformning og fremstilling. Af disse grunde bør der fastsættes visse forpligtelser for leverandører af komponenter og tjenesteudbydere, der er involveret i fremstillingen af varer. Hvis manglende overensstemmelse eller en risiko kan være forårsaget af en leveret komponent eller tjenesteydelse fra en bestemt erhvervsdrivende, bør leverandøren eller tjenesteudbyderen underrette sine andre kunder, som har modtaget den samme komponent eller tjenesteydelse, herom, således at manglende overensstemmelse og risici kan håndteres effektivt for andre varer. (55)Visse elementer, der anvendes til byggeri, har flere potentielle anvendelser. Deres fabrikanter bør frit kunne beslutte, om disse elementer er beregnet til byggeri eller ej, også med henblik på at undgå, at de skal underkastes ydeevne- og overensstemmelsesvurdering, hvis det ikke er nødvendigt. Hvis de imidlertid beslutter, at et bestemt produkt ikke er beregnet til byggeri og anlæg, men det kan anvendes til dette formål ("pseudobyggevare"), bør fabrikanterne og andre erhvervsdrivende sikre, at det ikke anvendes i bygværker. Ellers ville sådanne elementer i nogle tilfælde ende i bygværker, selv om de ikke opfylder kravene i denne forordning. (56)Af samme grund bør fabrikanter af elementer, der i sagens natur kan anvendes til bygge- og anlægsformål og andre formål ("varer med dobbelt anvendelse"), opfylde forpligtelserne i henhold til denne forordning for alle elementer af den pågældende type, hvis de ikke udtrykkeligt udelukker anvendelsen til bygge- og anlægsformål. (57)For at præcisere anvendelsen af denne forordning på onlinesalg og andre former for fjernsalg bør det defineres, på hvilke betingelser en bestemt vare anses for at blive tilbudt kunder i Unionen. Da der er større sandsynlighed for manglende overensstemmelse i forbindelse med onlinehandel, bør medlemsstaterne yde en særlig indsats og udpege en enkelt central markedsovervågningsmyndighed til at konstatere tilbud om fjernsalg rettet mod kunder på deres område, således at de ansvarlige markedsovervågningsmyndigheder kan træffe passende foranstaltninger. Da konstateringen af sådanne tilbud kræver viden fra forskningsspecialister eller dedikeret software til kunstig intelligens, bør konstateringsopgaven centsraliseres og overdrages til en enkelt markedsovervågningsmyndighed. (58)Digitale teknologier, som giver betydelige muligheder for at mindske de administrative byrder og omkostninger for erhvervsdrivende og offentlige myndigheder, samtidig med at de fremmer innovative og nye forretningsmuligheder og -modeller, udvikler sig hurtigt. Udbredelsen af digitale teknologier vil også bidrage væsentligt til at nå målene for renoveringsbølgen, herunder energieffektivitet, livscyklusvurderinger og overvågning og af bygningsmassen. Kommissionen bør derfor tillægges beføjelser til at gribe yderligere digitaliseringsmuligheder ved hjælp af gennemførelsesretsakter. (59)Da harmoniserede standarder, der er udviklet for byggevarer (i det følgende benævnt "standarder for byggevarer"), oftest er obligatoriske af hensyn til retssikkerheden, bør disse standarder være i overensstemmelse med de relevante standardiseringsanmodninger, denne forordning og EU-rettens generelle principper. (60)For at sikre en rettidig henvisning til standarder for byggevarer i Den Europæiske Unions Tidende bør Kommissionen tillægges beføjelser til at begrænse eller tilsidesætte mangelfulde standarder med henblik på retsvirkninger i henhold til denne forordning ved hjælp af delegerede retsakter i stedet for at nægte at anføre deres referencer i Den Europæiske Unions Tidende. (61)For at sikre sammenhæng i systemet bør denne forordning bygge på den horisontale retlige ramme for standardisering. Forordning (EU) nr. 1025/2012 bør derfor også i videst muligt omfang finde anvendelse på standarder, der er gjort obligatoriske i overensstemmelse med nærværende forordning. Forordning (EU) nr. 1025/2012 skal således bl.a. indeholde bestemmelser om en procedure for indsigelser mod harmoniserede standarder for byggevarer, hvis disse standarder ikke fuldt ud opfylder kravene i den relevante standardiseringsanmodning eller andre krav i nærværende forordning. (62)Da de ikke er almengyldige retsakter, men det første af to trin i en administrativ procedure, der fører til CE-mærkning, bør europæiske vurderingsdokumenter ikke betragtes som harmoniserede tekniske specifikationer. De grundlæggende principper for udarbejdelse af harmoniserede standarder, såsom gennemsigtighed for konkurrenter, kan og bør dog også gælde for europæiske vurderingsdokumenter. Der bør endvidere henvises til de europæiske vurderingsdokumenter i procedurer for vurdering af ydeevne og for overensstemmelsesvurdering på samme måde som harmoniserede standarder. Derfor og for at undgå langvarige gentagelser af bestemmelser bør de vigtigste regler om harmoniserede standarder også finde anvendelse på europæiske vurderingsdokumenter. For at skabe gennemsigtighed for konkurrenter bør europæiske vurderingsdokumenter gøres offentligt tilgængelige, og referencerne for alle europæiske vurderingsdokumenter bør offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. (63)I øjeblikket er der risiko for, at det stigende antal europæiske vurderingsdokumenter, som ofte har ringe merværdi i forhold til andre eller eksisterende harmoniserede standarder, vil forsinke deres offentliggørelse. For at imødegå denne risiko på en omkostningseffektiv måde bør visse principper for udarbejdelse og vedtagelse af europæiske vurderingsdokumenter fastlægges eller gøres mere konkrete. Kommissionens kontrol bør desuden styrkes. (64)De krav, der gælder for myndigheder, som udpeger tekniske vurderingsorganer, bør ikke være lavere end dem, der gælder for bemyndigende myndigheder, som følge af lighederne mellem deres respektive roller. Af samme grund bør tekniske vurderingsorganer have samme grad af uafhængighed og kontrol med beslutningstagningen som bemyndigede organer. (65)For at kunne reagere på en betydelig procentdel af bemyndigelser, som var baseret på ufuldstændige eller fejlagtige vurderinger, navnlig når juridiske organer uden egen intern tekniske kompetence blev bemyndiget, er det nødvendigt at styrke de bemyndigende myndigheders ressourcekapacitet, f.eks. ved at fastsætte minimumskrav, at præcisere kravene til bemyndigede organer, f.eks. med hensyn til deres uafhængighed, uddelegering til andre juridiske enheder og deres egen evne til at udføre opgaver, at kræve, at bemyndigede organer råder over tilstrækkeligt kvalificeret personale, og kontrollere, at personalet er tilstrækkeligt, til hvilket formål en kvalifikationsmatrix har vist sig at være det mest effektive værktøj, at sikre og kontrollere, at det bemyndigede organ, og ikke en underentreprenør, en dattervirksomhed eller et andet selskab, der tilhører den samme koncern, reelt træffer beslutninger om personalet, tilknytning af eksterne eksperter, procedurer, kriterier og beslutningstagning, og at udvide den dokumentation, som organerne skal fremlægge, når de ansøger om udpegelse som bemyndiget organ, således at der skabes et dybere og forholdsvis mere retfærdigt grundlag for de bemyndigende myndigheder afgørelser. (66)For at imødegå en almindelig mangelfuld praksis hos akkrediteringsorganer er det nødvendigt at sikre, at akkrediteringsorganerne benytter denne forordning som grundlag for akkreditering og ikke de ofte afvigende standarder. Det er også vigtigt at sikre, at akkrediteringsorganerne vurderer det ansøgende organs og ikke en koncerns evne, da det er det ansøgende organ selv, der skal være ansvarlig for den fremtidige certificering. (67)For at opnå lige vilkår og undgå retlig usikkerhed bør de bemyndigede organers forpligtelser fastsættes tydeligere og gøres udtrykkelige, og dette bør gælde for både deres vurderings- og kontrolaktiviteter og de dermed forbundne aspekter. (68)For at undgå specifikke forbindelser mellem bemyndigede organers personale og fabrikanterne bør de bemyndigede organer sikre rotation mellem det personale, der udfører forskellige overensstemmelsesvurderingsopgaver. (69)Medlemsstaternes myndigheder kan have spørgsmål, som kun et bestemt bemyndiget organ kan besvare. Bemyndigede organer bør derfor også besvare eventuelle spørgsmål fra myndighederne i andre medlemsstater. (70)For at gøre det lettere for alle myndigheder at identificere bemyndigede organers, fabrikanters og varers manglende overensstemmelse og for at sikre lige vilkår bør bemyndigede organer have beføjelse og være forpligtet til, hvis manglende overensstemmelse klart kan påvises, proaktivt at fremsende oplysninger om manglende overensstemmelse til relevante markedsovervågningsmyndigheder eller bemyndigende myndigheder. Bemyndigede organer bør imidlertid ikke overskride oplysningsforpligtelsen ved at undersøge andre aktører end deres egne kunder eller ligestillede. (71)Med henblik på at skabe lige vilkår for bemyndigede organer og fabrikanter bør koordineringen mellem de bemyndigede organer styrkes. Eftersom kun halvdelen af de nuværende bemyndigede organer deltager på eget initiativ i de aktiviteter, der udføres i den allerede eksisterende koordineringsgruppe for bemyndigede organer, bør det derfor være obligatorisk at deltage heri.

(72)Forsøgene på at indføre forenklede procedurer for små og mellemstore virksomheder i forordning (EU) nr. 305/2011 og dermed mindske byrden og omkostningerne for SMV'er og mikrovirksomheder har ikke været helt effektive og er ofte blevet misforstået eller ikke anvendt på grund af manglende kendskab til eller manglende klarhed med hensyn til deres anvendelse. Med henblik på at afhjælpe de konstaterede mangler og samtidig bygge videre på de tidligere fastsatte regler er det nødvendigt at præcisere og lette deres anvendelse og dermed nå målet om at støtte SMV'er, samtidig med at byggevarers ydeevne, sikkerhed og miljømæssige bæredygtighed sikres. (73)Anerkendelsen af prøvningsresultater, der er opnået af en anden fabrikant, jf. artikel 36, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 305/2011, bør generaliseres for generelt at mindske byrden for de erhvervsdrivende og navnlig fabrikanterne. En sådan anerkendelsesmekanisme er navnlig nødvendig for at undgå flere vurderinger af råvarers, mellemprodukters og slutprodukters miljømæssige bæredygtighed. (74)Af hensyn til retssikkerheden i tilfælde af problemer med sikkerhed eller ydeevne bør en sådan anerkendelse kun være tilladt, hvis de to involverede erhvervsdrivende og de to involverede bemyndigede organer forpligter sig til at samarbejde, og hvis den erhvervsdrivende, der opnår certificering, har den tekniske kontrol over varen. (75)Evalueringen af forordning (EU) nr. 305/2011 viste, at de markedsovervågningsaktiviteter, der gennemføres på nationalt plan, er meget forskellige med hensyn til kvalitet og effektivitet. Ud over de foranstaltninger, der er fastsat i denne forordning til fordel for bedre markedsovervågning, bør erhvervsdrivendes, organers og varers overholdelse af nærværende forordning lettes ved også at inddrage tredjeparter, f.eks. ved at enhver fysisk eller juridisk person får mulighed for at indgive oplysninger om mulige tilfælde af manglende overensstemmelse via en klageportal. (76)For at afhjælpe de konstaterede mangler med hensyn til markedsovervågning i henhold til forordning (EU) nr. 305/2011 bør nærværende forordning indeholde flere beføjelser for medlemsstaternes myndigheder og for Kommissionen, som bør sætte myndighederne i stand til at handle under alle potentielle problematiske omstændigheder. (77)Praksis for markedsovervågning har vist, at der er risiko for manglende overensstemmelse, når varer evalueres på et bestemt tidspunkt, men ingen tilfælde af manglende overensstemmelse, mens det modsatte gør sig gældende på et senere tidspunkt. Der er endvidere situationer, hvor der er tale om anden manglende overensstemmelse end en formel type, som ikke udløser en risiko. Af disse grunde bør medlemsstaterne tillægges beføjelser til at gribe ind i alle tilfælde, hvor der er mistanke om manglende overensstemmelse eller risiko herfor, mens definitionen af "vare, der udgør en risiko" skal udvides til at omfatte risiko for miljøet. Det er nødvendigt at give medlemsstaterne tilstrækkelig proceduremæssig fleksibilitet til at skelne mellem højt og lavt prioriterede tilfælde af manglende overensstemmelse, samtidig med at alle medlemsstater også bør informeres om mindre vigtige sager. (78)For at sikre en effektiv håndhævelse af kravene og styrke markedsovervågningen i medlemsstaterne samt for at sikre overensstemmelse med forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter bør beføjelsen til at vedtage retsakter i henhold til artikel 290 i TEUF delegeres til Kommissionen med henblik på at fastsætte et minimumsantal af kontroller, som markedsovervågningsmyndigheder skal udføre på en bestemt varegruppe eller -kategori eller i forhold til specifikke krav, og til at fastsætte mindstekrav til ressourcer. (79)For at styrke markedsovervågningsmyndighedernes generelt svage kapacitet med hensyn til markedsovervågning og for at sikre yderligere tilpasning til forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter skal der ydes mere detaljeret administrativ koordineringsstøtte, og de skal gives ret til at få dækket udgifterne til inspektion og prøvning hos de erhvervsdrivende. (80)For at skabe et incitament til at øge markedsovervågningsmyndighedernes kapacitet med hensyn til markedsovervågning og sikre tilpasning til forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter bør medlemsstaterne rapportere om deres markedsovervågningsaktiviteter vedrørende varer, der er omfattet af denne forordning, herunder om de pålagte sanktioner. (81)For bedre at kunne betjene de erhvervsdrivende bør produktkontaktpunkterne for byggeriet blive mere effektive og bør derfor tildeles flere ressourcer. For at lette de erhvervsdrivendes arbejde bør produktkontaktpunkternes opgaver finjusteres og udvides til at omfatte oplysninger om denne forordnings bestemmelser om byggevarer og om retsakter, der er vedtaget i overensstemmelse hermed. (82)Der skal indføres en hensigtsmæssig, effektiv og omkostningseffektiv koordineringsmekanisme for at sikre en konsekvent anvendelse af de fastsatte forpligtelser og krav og for at styrke det samlede system, også under hensyntagen til at der kan opstå nye fortolkningsspørgsmål i forbindelse med varers og bygværkers sikkerhed og bæredygtighed. Da divergerende afgørelser skaber ulige vilkår, bidrager til at gøre den retlige ramme mere kompleks og skaber hindringer for den frie bevægelighed på det indre marked og yderligere administrative byrder og omkostninger for de erhvervsdrivende, bør sådanne divergerende afgørelser forhindres af denne koordineringsmekanisme. (83)Der bør derfor oprettes et europæisk informationssystem til at indsamle fortolkningsspørgsmål, til at finde hensigtsmæssige fælles løsninger og til at forbedre udvekslingen af oplysninger i denne henseende. For at lette udvekslingen af oplysninger bør et sådant system være baseret på nationale systemer. Disse nationale systemer bør også identificere tilfælde af uensartet anvendelse af denne forordning for at sikre, at divergerende praksis ikke bliver almindelig praksis og permanent. (84)Central registrering af produktinformation øger gennemsigtigheden, hvilket gavner produktsikkerheden og beskyttelsen af miljøet og menneskers sundhed, samtidig med at det mindsker den administrative byrde og omkostningerne for de erhvervsdrivende. Beføjelsen til at vedtage retsakter bør derfor delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 291 i TEUF med henblik på at oprette en central EU-varedatabase eller et centralt EU-varesystem. På dette tidspunkt er det ikke muligt at vurdere fordelene og ulemperne ved mulige løsninger, og Kommissionen bør have beføjelser til at forfølge enhver af disse muligheder. (85)For at forbedre deres kompetenceniveau, harmonisere deres beslutningstagning og skabe lige vilkår for de erhvervsdrivende bør der tilrettelægges uddannelse for markedsovervågningsmyndigheder, produktkontaktpunkter for byggesektoren, udpegende myndigheder, tekniske vurderingsorganer og bemyndigede organer. De samme mål bør også forfølges ved udveksling af personale mellem markedsovervågningsmyndigheder, bemyndigende myndigheder og bemyndigede organer i to eller flere medlemsstater. (86)Medlemsstaterne har ikke altid den tekniske kompetence til at opfylde alle de forpligtelser, der påhviler dem i overensstemmelse med EU-lovgivningen, kumulativt for alle produktsektorer. De får derfor uformel støtte fra andre større medlemsstater. Da en sådan støtte i nogle tilfælde er uundgåelig og tilrådelig i andre, bør i denne forordning omfatte de grundlæggende regler for en sådan støtte, primært for at præcisere ansvarsområderne. Medlemsstaterne udfordres desuden af byggevarernes stadig stigende tekniske kompleksitet og den lovgivning, der kumulativt finder anvendelse på alle aspekter og produktsektorer, og det viser, at der kan opnås bedre resultater gennem specialisering og arbejdsdeling mellem medlemsstaterne. Denne forordning bør derfor både afspejle medlemsstaternes særlige situation og gøre det muligt at undersøge den potentielle merværdi af specialisering og arbejdsdeling mellem medlemsstater. (87)Handelen med byggevarer bliver langsomt, men støt mere og mere international. Der opstår derfor situationer, hvor det også er nødvendigt at imødegå manglende overensstemmelse hos erhvervsdrivende, der er etableret uden for Unionen. Da tredjelande næppe er parate til at støtte håndhævelsen af EU-retten på deres område, hvis Unionen ikke til gengæld tilbyder at bistå dem, bør denne forordning omfatte visse beføjelser vedrørende internationalt samarbejde. (88)En række tredjelande anvender EU's produktlovgivning eller anerkender i det mindste attester, der er udstedt i overensstemmelse hermed, enten på grundlag af internationale aftaler eller ensidigt, hvilket begge er i Unionens interesse. For at give disse tredjelande et incitament til at fortsætte denne praksis og andre tredjelande til at gøre det samme bør tredjelande, der anvender EU's produktlovgivning eller anerkender attester, der er udstedt i overensstemmelse hermed, have visse yderligere muligheder. Det bør derfor være muligt at støtte disse særligt samarbejdsvillige tredjelande ved at give dem mulighed for at deltage i visse kurser og deltage i EU's database eller system for byggevarer, informationssystemet for harmoniseret beslutningstagning og udvekslingen af oplysninger mellem myndighederne. Af samme grund bør det desuden være muligt at informere disse særligt samarbejdsvillige tredjelande om varer, der ikke opfylder kravene, eller som indebærer en risiko. (89)For at tilskynde til anvendelse af bæredygtige byggevarer, samtidig med at markedsforvridninger undgås, og for fortsat at være i overensstemmelse med forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter bør de incitamenter til brug af bæredygtige byggevarer, som medlemsstaterne tilbyder, være rettet mod de mest bæredygtige produkter og indgå i en udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne. (90)For at øge anvendelsen af bæredygtige byggevarer, samtidig med at markedsforvridninger undgås, og for at opnå overensstemmelse med forordningen om miljøvenligt design for bæredygtige produkter bør medlemsstaternes praksis for offentlige udbud fokusere på de mest bæredygtige blandt de varer, der opfylder kravene. De krav, der gælder for offentlige udbudskontrakter, der er fastsat ved gennemførelsesretsakter, bør fastsættes efter objektive, gennemsigtige og ikkediskriminerende kriterier. (91)Offentlige udbud tegner sig for 14 % af EU's BNP. For at bidrage til målet om at opnå klimaneutralitet, forbedre energi- og ressourceeffektiviteten og omstillingen til en cirkulær økonomi, der beskytter folkesundheden og biodiversiteten, bør ordregivende myndigheder og ordregivere, hvor det er relevant, pålægges at tilpasse deres udbud til specifikke kriterier eller mål for grønne offentlige indkøb, der skal fastsættes i de delegerede retsakter, der vedtages i henhold til denne forordning. De kriterier eller mål, der fastsættes i delegerede retsakter for specifikke varegrupper, bør ikke blot overholdes, når disse varer indkøbes direkte i offentlige vareindkøbskontrakter, men også i offentlige bygge- og anlægskontrakter eller offentlige tjenesteydelseskontrakter, hvor disse varer vil blive anvendt til aktiviteter, der u