MMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 
KOM(94) 223 endelig udg. 
Bruxelles, den 21.06.1994 
94/0135 (COD) 
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN 
FÆLLESSKABSINDSATS VEDRØRENDE 
BEKÆMPELSE AF NARKOTIKAMISBRUG 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE 
om et fællesskabshandlingsprogram vedrørende 
forebyggelse af narkotikamisbrug inden for rammerne 
af en indsats på området folkesundhed 
(1995-2000) 
(forelagt af Kommissionen) 
FÆLLESSKABSINDSATS VEDRØRENDE 
BEKÆMPELSE AF NARKOTIKAMISBRUG 
I. INDLEDNING 3 
II. DEN NUVÆRENDE SITUATION I FÆLLESSKABET 4 
m. OVERSIGT OVER AKTIONER PÅ NARKOTIKAOMRÅDET, DER 
ALLEREDE ER GENNEMFØRT PÅ FÆLLESSKABSPLAN 5 
IV. FÆLLESSKABETS ROLLE 7 
A. Mål og midler 7 
B. De folkesundhedsmæssige rammer og forebyggelse af narkotikamisbrug ... 9 
C. Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug ..11 
D. Samarbejde mellem medlemsstaterne 11 
E. Samarbejde med internationale organisationer og tredielande vedrørende 
narkotikamisbrug 12 
V. FOREBYGGELSE AF NARKOTIKAMISBRUG OG 
FÆLLESSKABETS INDSATS 13 
A. En tværfaglig og multidimensional indsats 14 
1. Specifikke forebyggende aktioner 14 
2. Tidlig påvisning og screening .18 
3. Social og faglig reintegrering 19 
4. Stofmisbrugere i fængsler 19 
5. Lovlige stoffer 20 
6. Dataindsamling 20 
7. Planlægning og udbredelse af forskning . . 21 
B. Første fællesskabshandlingsprogram for forebyggelse af 
narkotikamisbrug .22 
1. Aktivitetsområder 22 
2. Høring og medbestemmelse 22 
3. Evaluering og rapporter 23 
I. INDLEDNING 
1. Denne meddelelse og dette forslag til et program for forebyggelse af narkotikamisbrug skal ses 
i lyset af Kommissionens meddelelse af 24. november 1993 om rammerne for en indsats til 
fremme af folkesundheden(1) og Den Europæiske Unions handlingsplan for bekæmpelse af 
narkotika(2), som Kommissionen har fremsendt til Rådet og Europa-Parlamentet. 
2. Kommissionen fastlagde i sin meddelelse af 24. november 1993 rammerne for den fremtidige 
indsats på fællesskabsplan med henblik på gennemførelse af de målsætninger vedrørende 
folkesundhed, der er fastlagt i artikel 3 (o) og artikel 129 i traktaten om oprettelse af Det 
Europæiske Fællesskab efter ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union. 
Fællesskabets rolle er at underbygge medlemsstaternes indsats på området folkesundhed, at bistå 
med fastlæggelsen og gennemførelsen af målsætninger og strategier og at bidrage til 
sundhedsbeskyttelse i Fællesskabet, idet man fastsætter de bedste resultater, der allerede er 
opnået på et bestemt område hvor som helst i Fællesskabet, som mål. 
3. Fællesskabet skal, når det gennemfører foranstaltninger i henhold til artikel 129, beskæftige sig 
med forebyggelse af sygdomme og beskyttelse af sundhed. Da narkotikamisbrug er den eneste 
trussel, der specifikt nævnes i denne artikel, identificeres forebyggelse heraf som et prioriteret 
område for Fællesskabets indsats i Kommissionens meddelelse. 
4. Narkotikamisbrug er et mangesidet problem, der har forbindelser til vigtige sociale problemer 
som f.eks. social udstødelse, arbejdsløshed og kriminalitet. De problemer, som medlemsstaterne 
er stødt på i forbindelse med bekæmpelse af de alvorlige samfundsmæssige virkninger, har ført 
til, at der i de seneste år er blevet truffet en række initiativer på fællesskabsplan. Den lange 
række af initiativer, som Rådet og Europa-Parlamentet har vedtaget, viser, at de ser alvorligt på 
problemet, og at det er deres overbevisning, at der er behov for foranstaltninger på 
fællesskabsplan. Fællesskabet er nu i stand til at stadfæste de resultater, der er opnået inden for 
forebyggelse af narkotikamisbrug, og til at bygge videre på det arbejde, der allerede er udført, 
ved at foreslå et fremadskuende program for narkotikamisbrug inden for den generelle politik 
for folkesundhed. Det er hensigten, at dette program skal omfatte: 
- brug af narkotika og psykotrope stoffer 
- misbrug af alkohol og lægemidler(3) 
- anvendelse af kemiske produkter og stoffer som narkotika (opløsningsmidler, osv.)(4). 
(i) 
(2) 
(3) 
(4) KOM(93) 559 endelig udg. 
KOM(94) 234 endelig udg. 
Særlig lægemidler, hvortil der kræves en særlig recept, jf. Rådets direktiv 92/26/EØF af 
31. marts 1992. 
Begreberne "brug" og "misbrug" anvendes generelt til at beskrive afhængighed af ulovlige og 
lovlige stoffer og produkter. 
Dette program er bl.a. baseret på en analyse af de tidligere initiativer på fællesskabsplan, der er 
gennemført på anmodning fra medlemsstaterne. Der tages ligeledes hensyn til det arbejde, der 
er udført af andre organisationer, herunder De Forenede Nationers program for international 
narkotikakontrol, FN's specialiserede institutioner, navnlig WHO, og andre regionale 
organisationer som f.eks. Europarådet (Pompidou-gruppen). Med styrkelsen af samarbejdet med 
disse organisationer samt åbningen af programmet for tredjelande, især lande i Central- og 
Østeuropa, vil der blive taget hensyn til narkotikaproblemets internationale dimension. 
IL DEN NUVÆRENDE SITUATION I FÆLLESSKABET 
6. To rapporter om begrænsning af narkotikaefterspørgslen i Det Europæiske Fællesskab har 
resulteret i mange nyttige oplysninger(5), men har ligeledes vist, at der er mangel på pålidelige 
og sammenlignelige indikatorer i Det Europæiske Fællesskab. Dette gør det vanskeligt både at 
evaluere antallet af stofmisbrugere og at sammenligne niveauer og tendenser. Det Europæiske 
Narkotikaovervågningscenter vil bidrage til at råde bod på disse mangler(6). Til trods for manglen 
på pålidelige data har den anden rapport om nedbringelse af narkotikaefterspørgslen især vist 
følgende generelle tendenser: 
- stigning i antallet af dødsfald og sygdomstilfælde i forbindelse med narkotika(7) 
- stigning i antallet af anmodninger om behandling 
- stigning i antallet af førstegangsbrugere 
- en stor del af de indsatte i fængslerne er stofmisbrugere 
- stigning i antallet af AIDS-tilfælde, der har forbindelse med narkotikamisbrug 
- voksende bekymring over risikoen for infektion med HIV både hos stofmisbrugere, deres 
familier og andre grupper i samfundet. 
7. Problemet med narkotikamisbrug i fængsler er af særlig betydning. Tallene tyder på, at andelen 
af stofmisbrugere blandt samtlige indsatte i fængsler er på over 30% i otte medlemsstater (skøn 
foretaget af medlemsstaterne i 1993). 
8. Det store antal AIDS-tilfælde, der har forbindelse med narkotikamisbrug, giver anledning til 
megen bekymring. Data, som er indsendt i forbindelse med AIDS-overvågningen i Det 
Europæiske Fællesskab og i COST-landene(8), viser, at stiknarkomaner i perioden 1991-1993 
tegner sig for mere end 34% af AIDS-tilfældene blandt mænd og 54% af AIDS-tilfældene blandt 
kvinder. Derudover er de absolutte tal for AIDS-forekomsten i denne smittegruppe stadig 
stigende. 
KOM(90) 527 endelig udg. af 8.11.1990 og SEK (92) 725 endelig udg. af 25.5.1992. 
EFT nr. L 36 af 12.2.1993, s. 1, og EFT nr. C 225 af 20.8.1993, s. 3. 
I Schengen-området alene steg antallet af dødsfald fra 1034 i 1980 til 4843 i 1991 (data fra 
Belgien, Grækenland og Nederlandene ikke medregnet) - Nationale statistikker - Interpol - Lyon. 
(8) WHO-EF samarbejdscenter om AIDS, kvartalsrapport af 30. juni 1993. 
I forbindelse med Eurobarometer-undersøgelser(9) i marts og maj 1992 gennemførte 
Kommissionen en særlig undersøgelse med henblik på at vurdere europæernes kendskab og 
holdning til ulovlige stoffer. Resultaterne af denne undersøgelse viste, at over 500 000 unge 
europæere tilbydes stoffer, før de er fyldt 15 år, og næsten 3,5 mio. før de er fyldt 19 år. De 
unge europæere har generelt et godt kendskab til sådanne narkotika som f.eks. hash, kokain og 
heroin, men ved meget mindre om nye stoffer som f.eks. crack og extasy og risici i forbindelse 
hermed. De personer, der hyppigst tilbydes narkotika, er af hankøn, studerende, under 35 år (for 
så vidt angår heroin, hash og kokain) og under 25 år (for så vidt angår LSD, crack og extasy). 
Åbningen af specifikke centre for behandling af stofmisbrugere er generelt accepteret, mens 
behandling af disse med substitutionsstoffer endnu er relativt omstridt. Kun de unge, de 
intellektuelle og indbyggere i storbyer går ind for gratis uddeling af sprøjter. Ældre personer og 
personer med en korterevarig uddannelse går derimod i højere grad ind for strafferetlige metoder 
og/eller isolation af stofmisbrugere. 
ffl. OVERSIGT OVER AKTIONER VEDEØRENDE NARKOTIKAMISBRUG, DER ALLE­
REDE ER GENNEMFØRT PÅ FÆLLESSKABSPLAN 
Det Europæiske Råd 
10. Narkotikamisbrug er blevet behandlet på Det Europæiske Råds møder i Milano (1985), Haag og 
London (1986). Medlemsstaterne blev navnlig opfordret til at tage udgangspunkt i deres 
erfaringer med hensyn til behandling og genintegrering af stofmisbrugere for på denne måde at 
bidrage til oplysning af undervisere, forældre og unge om risiciene i forbindelse med 
narkotikamisbrug og samarbejde om udarbejdelse af rapporter og henstillinger om 
foranstaltninger, der eventuelt kan gennemføres på fællesskabsplan. Det Europæiske Råd har 
siden til stadighed været opmærksom på dette spørgsmål, hvilket er kommet til udtryk i senere 
erklæringer, navnlig i Dublin og Rom (1990), Luxembourg og Maastricht (1991), Lissabon og 
Edinburgh (1992) og Bruxelles (1993). Derudover har den europæiske plan, der blev vedtaget 
af Det Europæiske Råd i Rom (1990) og genbehandlet af Det Europæiske Råd i Edinburgh 
(1992) i væsentligt omfang bidraget til udvikling af en Fællesskabsaktion på narkotikaområdet. 
(9) Eurobarometer 37 - Den Europæiske Narkotikabekæmpelsesuge. 
Rådet 
11. Bekæmpelse af narkotikamisbrug, der først blev behandlet på et uformelt møde mellem 
sundhedsministrene i 1984, er gradvist blevet et af de vigtigste spørgsmål for Rådet og 
sundhedsministrene, forsamlet i Rådet. Kommissionen har fremsendt Rådet to meddelelser, den 
ene om samarbejde på fællesskabsplan omkring de sundhedsmæssige problemer00), der viser, at 
narkotikamisbrug må være et af de prioriterede områder for en indsats, og den anden om 
Fællesskabets foranstaltninger til bekæmpelse af narkotika(1,). Denne meddelelse, der er 
koncentreret omkring forebyggelsesforanstaltninger og foranstaltninger vedrørende sundheds-
undervisning, indgår i en generel indsats i forbindelse med narkotikaproblemet som supplement 
til de specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af fremstilling og udbud, der fremhæves i en 
henstilling med henblik på Rådets afgørelse om Fællesskabets deltagelse i det forberedende 
arbejde og den internationale konference om misbrug af og ulovlig handel med narkotika02). 
12. Rådet og sundhedsministrene forsamlet i Rådet har gradvist omsat medlemsstaternes vilje til at 
gennemføre fælles foranstaltninger for at løse narkotikaproblemet, der kom til udtryk på Det 
Europæiske Råds møde i Haag, i praksis ved at vedtage en række resolutioner og kon­
klusioner0^, hvori Kommissionen opfordres til at støtte medlemsstaternes indsats på følgende 
områder: påvisning, sundhedsdata, forebyggelse af AIDS blandt stofmisbrugere, gennemførelse 
af koordinerede foranstaltninger til forebyggelse af narkotikamisbrug, udveksling af information 
og udarbejdelse af regelmæssige rapporter om begrænsning af narkotikaefterspørgslen, 
genintegrering af narkomaner i fængsler og koordinering af to europæiske narkotikabekæm­
pelsesuger. Undervisningsministrene har ligeledes rejst dette spørgsmål. 
13. Som svar på disse specifikke spørgsmål har Kommissionen fastlagt en række grundlæggende 
målsætninger, der indebærer fremme af: 
- udveksling af erfaringer og information mellem medlemsstaterne på områderne primær, 
sekundær og tertiær forebyggelse af narkotikamisbrug 
- gennemførelse af pilotprojekter på ovennævnte områder, navnlig projekter, der omfatter flere 
medlemsstater, eller som kan fungere som reference for andre medlemsstater 
- styrkelse af samarbejdet mellem de nationale strukturer og de ikke-statslige organisationer 
(NGO'er) 
- etablering af fællesskabsnetværk bestående af ikke-statslige organisationer. 
(10) 
(11) KOM(84) 502 endelig udg. 
KOM(86) 601 endelig udg. 
(12) KOM(86) 457 endelig udg. 
(13) Liste i bilaget. 
14. Kommissionen har i henhold til Det Europæiske Råds henstillinger fra mødet i Dublin (1990) 
fremsat et forslag til forordning om oprettelse af et europæisk Overvågningscenter for Narkotika 
og Narkotikamisbrug til Rådet, som derefter vedtog dette forslag den 8. februar 1993(14). Denne 
forordning trådte i kraft den 30. oktober 1993, efter at Det Europæiske Råd på sit møde i 
Bruxelles havde truffet beslutning om, at centret skulle ligge i Lissabon. I forordningen 
bestemmes det, at en af centrets hovedopgaver - en opgave, som kræver særlig opmærksomhed 
i løbet af det indledende treårige arbejdsprogram - er narkotikaefterspørgsel og nedbringelse af 
narkotikaefterspørgslen. 
Europa-Parlamentet 
15. Europa-Parlamentet har spillet en vigtig rolle med hensyn til at øge opmærksomheden omkring 
narkotikamisbrug på fællesskabsplan ved fra 1980 at vedtage en række beslutninger på 
området°5) og ved i 1985 at nedsætte en "undersøgelseskommission vedrørende narkotikapro­
blemet i Fællesskabets medlemsstater". Europa-Parlamentet udarbejdede to beslutninger06) på 
grundlag af den betænkning, som undersøgelsesudvalget udarbejdede, hvori der opfordres til en 
koordineret aktion med henblik på løsning af narkotikaproblemet og til udarbejdelse af en 
omfattende fællesskabspolitik for bekæmpelse af narkotika, der for så vidt angår nedbringelse 
af efterspørgslen skal omfatte forebyggelse, afvænning og rehabilitering. Europa-Parlamentet 
lagde navnlig vægt på nødvendigheden af at sikre en større indsats for at afskrække potentielle 
stofmisbrugere, navnlig blandt unge, gennem sundhedsundervisning. 
IV. FÆLLESSKABETS ROLLE 
A. Mål og midler 
16. I overensstemmelse med artikel 129 identificeres narkotikamisbrug i Kommissionens meddelelse 
om folkesundhed som et prioriteret område for en fremtidig aktion, der skal gennemføres ved 
hjælp af et specifikt program. Ved udarbejdelsen af et sådant handlingsprogram må Kommis­
sionen identificere specifikke aktiviteter koncentreret omkring forebyggelse af narkotikamisbrug. 
Disse aktiviteter skal koordineres med og supplere andre foreslåede programmer og aktiviteter 
inden for rammerne af folkesundhed. 
(14) 
(15) 
(16) EFT nr. L 36 af 12.2.1993, s. 1, og EFT nr. C 225 af 20.8.1993, s. 3. 
Navnlig: 
Beslutning af 10.3.1980 (EFT nr. C 85 af 8.4.1980, s. 15). 
Beslutning af 14.5.1982 (EFT nr. C 149 af 14.6.1982, s. 120). 
Beslutning af 13.9.1985 (EFT nr. C 262 af 14.10.1985, s. 119-123). 
Beslutning af 9.10.1986 (EFT nr. C 283 af 10.11.1986, s. 79) og beslutning af 18.1.1989 (EFT 
nr. C 47 af 27.2.1989, s. 51). 
17. Fællesskabets fremtidige indsats på området folkesundhed skal tage hensyn til subsi­
diaritetsprincippet og til betragtningerne i punkt 27 i Kommissionens meddelelse. Fællesskabet 
skal kun gennemføre foranstaltninger, når og i det omfang medlemsstaterne ikke selv i 
tilstrækkeligt omfang kan nå de fastsatte mål, som derfor på grund af omfanget eller virkningerne 
af den foreslåede foranstaltning bedre kan nås på fællesskabsplan. Aktiviteterne bør udvælges 
på grundlag af en forudgående vurdering og bør medføre en fællesskabsfordel samtidig med at 
den størst mulige effektivitet i forhold til omkostningerne opnås. 
18. Følgende kriterier vil navnlig blive lagt til grund for den fremtidige vurdering af behovet for en 
fællesskabsforanstaltning på området narkotikamisbrug: 
- aktiviteter af et omfang, som medlemsstaterne selv ikke eller kun med besvær kan 
gennemføre 
- aktiviteter, hvis fælles gennemførelse vil medføre indlysende fordele, selv efter at der er taget 
højde for de ekstra omkostninger i forbindelse hermed 
- aktiviteter, der gør det muligt at opnå betydelige resultater på fællesskabsplan, fordi de 
supplerer de foranstaltninger, der gennemføres på nationalt plan 
- aktiviteter, der fører til fastlæggelse af standarder for god praksis dér, hvor der fastslåes 
behov herfor 
- aktiviteter, der bidrager til styrkelse af solidariteten og den sociale samhørighed i 
Fællesskabet og fremmer en overordnet harmonisk udvikling. 
19. I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af 
folkesundheden skal Kommissionen: 
- fremme udveksling af information og eksempler på god praksis gennem oprettelse af netværk 
og andre udvekslingssystemer 
- yde støtte ved at tilvejebringe relevante incitamenter 
- støtte og om nødvendigt koordinere aktiviteter på fællesskabsplan. 
Kommissionen vil navnlig støtte forslag, der indsendes af medlemsstaterne, og initiativer, der 
omfatter organisationer og organer, som beskæftiger sig med forebyggelse af narkotikamisbrug. 
Derudover vil Kommissionen samarbejde med internationale organisationer og tværnationale 
foreninger, der beskæftiger sig med dette spørgsmål. 
20. For at opnå den størst mulige virkning med de begrænsede midler, der står til dens rådighed, er 
det vigtigt for Kommissionen at koncentrere sig om støtte til store projekter, som normalt 
omfatter flere medlemsstater. Derved vil det være muligt at give foranstaltningerne den størst 
mulige virkning og dermed sikre fællesskabsaktionens synlighed og merværdi. 
21. Man bør navnlig være opmærksom på forpligtelsen i artikel 129, hvorefter de krav, der findes 
på sundhedsområdet, skal indgå som et led i Fællesskabets politik på andre områder. Mange 
aspekter af Fællesskabets politik har forbindelse til forebyggelse af narkotikamisbrug, og 
Kommissionen påtager sig i sin meddelelse om folkesundheden at sikre, at der fuldt ud tages 
hensyn til de spørgsmål omkring sundhedsbeskyttelse og forebyggelse af narkotikamisbrug, som 
Fællesskabets politikker giver anledning til. Kommissionen har fastlagt passende procedurer for 
at sikre, at denne forpligtelse overholdes gennem en passende koordinering og høring i 
forbindelse med udvikling af relevante politikker. Derudover vil Kommissionen hvert år 
fremlægge en rapport om aspekterne omkring beskyttelse af sundheden i forbindelse med de 
forskellige politikker, der vil udgøre en del af Kommissionens årlige rapport. 
22. Som eksempler på de andre fællesskabspolitikker og -instrumenter, der kan have betydning for 
forebyggelsen af narkotikamisbrug, kan nævnes: 
- visse instrumenter til gennemførelse af det indre marked og inden for forbrugerpolitikken, 
navnlig vedrørende forstadierne til narkotika, farmaceutiske specialiteter, lægemidler og 
farlige stoffer og præparater 
- politikker og instrumenter vedrørende sociale anliggender, navnlig vedrørende migranter, 
fattigdom, beskæftigelse, beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og Den Europæiske 
Socialfond 
- undervisnings- og uddannelsesaktiviteter til fordel for unge og personer, der er beskæftiget 
i sundhedssektoren, og aktiviteter på områderne kultur, kommunikation og information rettet 
mod de unge 
- instrumenter til beskyttelse af borgernes rettigheder, som f.eks. foranstaltninger til beskyttelse 
af personlige oplysninger 
- forskning i sundhed, misbrugsadfærd som beskrevet i Kommissionens forslag til et 
særprogram for forskning og teknologisk udvikling inden for biomedicin og sundhed 
1994-1998°7), evaluering af behov, undervisning og information om sundhed. 
B. De folkesundhedsmæssige rammer og forebyggelse af narkotikamisbrug 
23. Den vægt, der lægges på bekæmpelse af narkotikamisbrug inden for rammerne af folkesund­
heden, afspejler en ændret opfattelse af, hvordan narkotika bør bekæmpes både på 
fællesskabsplan og i medlemsstaterne. Tidligere gik det internationale samfunds strategi ud på 
navnlig at nedbringe udbuddet og bekæmpe handelen med narkotika. Selv da der blev indført 
foranstaltninger til nedbringelse af efterspørgslen, var de hovedsageligt baseret på en 
håndhævelse af loven. En række faktorer har ført til, at denne strategi gradvist er blevet ændret; 
blandt disse kan nævnes: 
(17) KOM(94) 68 endelig udg. af 30.3.1994. 
- den uafbrudte tilstrømning af narkotika til trods for forsøgene på at bekæmpe udbud og 
handel 
- det øgede misbrug af lovlige stoffer og produkter 
- de øgede risici i forbindelse med smitsomme sygdomme, som f.eks. hepatitis eller AIDS, 
der navnlig hænger sammen med intravenøs indtagelse af stoffer 
- nødvendigheden af at udvikle andre metoder til supplering af lovforanstaltningerne for at tage 
hensyn til brugernes sundhedsmæssige og sociale behov. 
Disse faktorer har bidraget til at øge betydningen af indsatsen for at nedbringe efterspørgslen i 
forbindelse med en generel bekæmpelse af narkotika og til at understrege, at forebyggelse bør 
prioriteres. 
24. Denne tendens blev for nyligt bekræftet af FN og kan ligeledes konstateres i Det Europæiske 
Fællesskabs medlemsstaters eksisterende politikker. Forebyggelse af narkotikamisbrug og 
følgerne heraf behandles efterhånden mere generelt inden for sundheds-, social- og 
undervisningspolitikkerne0 8). 
25. Narkotikamisbrug kan ikke betragtes isoleret, da det ofte hænger sammen med andre 
sundhedsmæssige anliggender, som f.eks. tobaksmisbrug, smitsomme sygdomme, fremme af 
sundhed og sundhedsundervisning. Disse forhold behandles allerede i specifikke fællesskabs­
programmer eller vil blive behandlet på en koordineret måde i fremtidige programmer. Navnlig 
spredningen af HIV blandt stiknarkomaner giver anledning til alvorlig bekymring. I denne 
forbindelse bør man huske på, at stiknarkomaner kan kombinere tre kendte kanaler til overførsel 
af HTV, nemlig overførsel gennem blodet, seksuel overførsel og overførsel fra mor til barn. 
26. Afhængighed kan også skyldes misbrug af alkohol og farmaceutiske specialprodukter eller 
misbrug af kemiske produkter, som f.eks. misbrug af opløsningsmidler, navnlig blandt unge. 
Disse aspekter viser, at der er behov for effektive sundhedsoplysnings- og undervisnings­
strategier. 
27. Det er ligeledes klart, at foranstaltninger til forebyggelse af narkotikamisbrug, der gennemføres 
inden for rammerne af politikken for folkesundhed, også må koordineres med en håndhævelse 
af loven, da dette også kan have en sociomedicinsk dimension (f.eks. alternativer til fængsling 
af kriminelle misbrugere) og en sundhedsmæssig dimension (f.eks. sundhedspleje af stofmis­
brugere i fængsler). 
°8) SEK(92) 725 endelig udg. af 25.5.1992. 
10 
C. Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug 
28. Det europæiske overvågningscenter for narkotika og narkotikamisbrug er blevet oprettet for at 
forsyne medlemsstaterne med objektiv, pålidelig og sammenlignelig information på europæisk 
plan om narkotika og narkotikamisbrug og følgerne heraf. For at opfylde dette mål skal centret 
indsamle, registrere og analysere eksisterende information, herunder forskningsresultater, som 
medlemsstaterne har indsendt, og information fra Fællesskabet, ikke-statslige nationale kilder og 
kompetente internationale organisationer. Det skal gennemføre undersøgelser, forberedende 
undersøgelser og feasibility undersøgelser og ethvert pilotprojekt, der er nødvendigt for, at centret 
kan udføre sine opgaver. Det skal tilrettelægge ekspertmøder, udarbejde videnskabelig 
information og stille den til rådighed, bistå med fremme af informationsaktiviteter, fastlægge et 
organisatorisk og teknisk system for forsyning med information om ensartede programmer eller 
aktioner, eller programmer og aktioner, der supplerer hinanden, og som gennemføres i 
medlemsstaterne, etablere og koordinere European Information Network on Drugs and Drugs 
Addiction (REITOX) - et computernetværk, der skal udgøre infrastrukturen for indsamling og 
udveksling af information og dokumentation, fremme udvekslinger af information mellem 
beslutningstagere, forskere, specialister og andre, der deltager i bekæmpelse af narkotika i 
statslige og ikke-statslige organisationer. 
29. Centret vil komme til at spille en vigtig rolle i forbindelse med nedbringelse af efterspørgslen, 
som vil få en særlig fremtrædende rolle i det første treårige arbejdsprogram. Kommissionen og 
medlemsstaterne vil, som medlemmer af bestyrelsen, kunne sikre, at centret opfylder sit mandat 
fuldt ud. Med hensyn til nedbringelse af efterspørgslen vil centret navnlig komme til at spille 
en rolle på nogle af de områder, der er omfattet af denne meddelelse, nemlig statistikker og 
epidemiologiske data, forskning, undersøgelser og evaluering. 
30. Centrets aktiviteter, der omfatter indsamling og udbredelse af information, vil være et vigtigt 
bidrag til eventuelle forslag til aktioner og foranstaltninger og vil lette Kommissionens, Rådets 
og medlemsstaternes udvikling af politikker i overensstemmelse med deres respektive 
kompetence. Kommissionen stiller den information og de statistiske data, som den er i besiddelse 
af, til rådighed for centret. 
D. Samarbejde mellem medlemsstaterne 
31. Medlemsstaterne har hovedansvaret for hele behandlingen af stofmisbrugere, behandlingen af 
narkotikamisbruget og aspekterne i forbindelse med finansiering og gennemførelse heraf. 
Medlemsstaterne kan dog anmode Kommissionen om at bistå med at forbedre samarbejdet 
omkring sundhedsspørgsmål, og den kan også bistå dem i forbindelse med aktioner, der har til 
formål at forbedre kvaliteten af sundhedspleje og behandling. I overensstemmelse med 
artikel 129 i traktaten vil Kommissionen fremme samarbejde på følgende områder: 
* de bedst tilgængelige muligheder for udvikling af forskellige behandlingsformer 
* metodologi til evaluering og sammenligning af behandlingsstrategier, -strukturer og -praksis 
* sammenligninger af mulighederne for behandling og adgang hertil 
11 
* analyser af bestemmelser, der fremmer en behandlingsløsning for stofmisbrugere, navnlig 
patienter med AIDS samt HIV-positive, gravide stofmisbrugere og nyfødte med symptomer, 
der skyldes moderens indtagelse af narkotika 
* indarbejdelse af behandling og andre alternative foranstaltninger i håndhævelsen af loven. 
32. Kommissionen vil, når det er hensigtsmæssigt i samarbejde med Det Europæiske 
Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, fremme samarbejdet mellem 
medlemsstaterne på disse områder, ved at støtte udvekslinger af information og erfaringer og 
udbredelse af bedste praksis på fællesskabsplan. Fremme af samarbejdet vil ligeledes ske gennem 
udvikling af netværk og gennem finansiel støtte til gennemførelse af programmer eller 
pilotprojekter på grundlag af fælles målsætninger for de medlemsstater, der ønsker at deltage. 
33. Uden at dette i øvrigt indskrænker Fællesskabets kompetence, navnlig dets kompetence i henhold 
til artikel 129, identificeres bekæmpelse af narkotikamisbrug i Afsnit VI i traktaten om Den 
Europæiske Union som et spørgsmål af fælles interesse, der bør behandles inden for rammerne 
af samarbejdet på områder som retsvæsen og indre anliggender. Dette åbner mulighed for 
udvikling af nye instrumenter (fælles holdninger, fælles aktioner, konventioner), som 
Kommissionen eller en hvilken som helst medlemsstat kan fremsætte forslag om, og som også 
kan få indvirkning på de offentlige sundhedspolitikker. Kommissionen behandler også dette 
aspekt i forbindelse med meddelelsen om Den Europæiske Unions handlingsplan for 
bekæmpelse af narkotika. 
E. Samarbejde med internationale organisationer og tredielande vedrerende narkotikamisbrug 
34. Narkotikaproblemet stopper ikke ved grænserne, uanset om der er tale om de nationale grænser 
eller om Unionens grænser. Et nært samarbejde med tredielande og navnlig de lande, der har 
fælles grænser med Unionen, er absolut nødvendigt ikke blot med hensyn til kontrol med 
handlen med og udbudet af narkotika, men også i forbindelse med nedbringelse af efterspørgslen. 
35. De eksisterende udvekslinger af information med tredielande bør styrkes. Der bør etableres 
forbindelser med de strukturer, der har ansvaret for forebyggelse og behandling af stofmisbrugere 
i lande, der har grænser fælles med Unionen, på grund af de store strømme af mennesker over 
Unionens grænser. Disse udvekslinger af information kan suppleres med udveksling af 
specialister og fælles tilrettelæggelse af konferencer, seminarer og uddannelseskurser. 
36. Samarbejdet mellem de internationale organisationer på regeringsniveau bør videreføres og 
udvikles med hver enkelt af de organisationer, der beskæftiger sig med forskellige aspekter af 
begrænsning af narkotikaefterspørgslen, for så vidt angår folkesundhed. 
- Forbindelserne med Europarådets Pompidou-gruppe om emner af fælles interesse vil blive 
styrket, og der vil blive gennemført fælles projekter for at koncentrere indsatsen og undgå 
dobbeltarbejde. 
- Samarbejdet med WHO om de sundhedsmæssige aspekter af narkotikamisbrug, herunder 
AIDS-aspektet,og undersøgelse af nye former for narkotikamisbrug vil blive videreført. 
12 
- Der vil ligeledes blive etableret et nært samarbejde med ILO om spørgsmål vedrørende 
narkotikamisbrug på arbejdspladsen med henblik på at udvikle modeller for forebyggelse og 
bistand, der er tilpasset arbejdspladserne. 
- FN's program for bekæmpelse af narkotika (UNIDCP) udvider i øjeblikket sine aktiviteter 
vedrørende forebyggelse og begrænsning af efterspørgslen, herunder også inden for rammerne 
af internationale konventioner. Dette vil gøre det muligt at etablere passende forbindelser 
mellem Fællesskabets aktiviteter og aktiviteter, der udføres under UNIDCP. Forbedring af 
analyser for narkotika i legemsvæsker er af særlig betydning. 
- Samarbejdet med UNESCO vedrørende programmet for forebyggelse, undervisning og 
narkotika (PEDDRO), der er ved at blive udviklet i fællesskab, og som vil blive videreført og 
udbygget. 
Kommissionen kan på grund af sin udvidede rolle i henhold til traktaten om Den Europæiske 
Union fremme et sådant samarbejde ad to veje, nemlig ved hjælp af sin initiativret i henhold til 
artikel 129 i traktaten om Det Europæiske Fællesskab og ved hjælp af den initiativret, som den 
har i henhold til afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union om den fælles udenrigs- og 
sikkerhedspolitik. Det Europæiske Råd fastlagde på mødet i Lissabon grundlaget for, at Unionen 
kan gennemføre yderligere aktioner på eksternt plan, ved at identificere bekæmpelse af narkotika 
som et emne, der er egnet for en fælles aktion gennemført af Den Europæiske Union inden for 
rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, 
37. Narkotikaovervågningscentret skal også, uden at dette har indvirkning på de forbindelser, som 
Kommissionen måtte have i henhold til artikel 229 i EF-traktaten, samarbejde med nævnte 
organisationer inden for dets kompetenceområde samtidig med, at dobbeltarbejde undgås. 
V. FOREBYGGELSE AF NARKOTIKAMISBRUG OG FÆLLESSKABETS INDSATS 
38. Narkotikaproblemets omfang og komplicerede karakter er i meget høj grad knyttet til 
sociokulturelle, juridiske, medicinske, sociopsykologiske og økonomiske faktorer i 
medlemsstaterne. Disse faktorer varierer fra medlemsstat til medlemsstat og indvirker på 
medlemsstaternes narkotikapolitik09). 
(19) Uddrag fra resolution af 11.11.1991. 
13 
39. Der findes en række ligheder mellem de fremgangsmåder, som medlemsstaterne anvender, og 
hvoraf nogle tidligere er blevet fastlagt, navnlig af Rådet. Dette forhold understreger f.eks. 
behovet for hovedsageligt at koncentrere indsatsen omkring forebyggelse og mere specifikt 
omkring information og sundhedsuddannelse af den brede befolkning og visse målgrupper(20) og 
behovet for at fastlægge klart definerede politikker vedrørende de problemer, som 
narkotikamisbrug giver anledning til. Ved udformningen af disse politikker bør der efter Rådets 
mening(21) ud over det endelige mål (som er ophør af narkotikamisbrug), fastsættes nogle 
foreløbige mål, som bør nås (nedbringelse af dødeligheden, nedbringelse af risikoen for smitte 
med HIV-virus og andre smitstoffer, formindskelse af stofmisbrugernes marginale stilling). 
A. En tværfaglig og multidimensional sammenhæng 
40. Narkotikamisbrug er et kompliceret fænomen, der må behandles på flere niveauer - både på lokalt 
og regionalt plan, på fællesskabsplan og på internationalt plan - og med inddragelse af tværfaglige 
og multidimensionale svar og aktioner inden for en række forskellige områder. De forskellige 
politikker for forebyggelse af narkotikamisbrug må navnlig tage hensyn til følgende: 
- aktioner rettet mod højrisikogrupper i specifikke miljøer 
- identifikation, udvikling, afprøvning og anvendelse af den bedste praksis for udbredelse af 
information og rådgivning af målgrupper 
- initiativer på området undervisning og uddannelse med henblik på at udvikle strategier for 
forebyggelse af narkotikamisbrug 
- arbejdet med tidlig påvisning og rådgivning af narkotikamisbrugere 
- rehabilitering og social reintegrering af narkotikamisbrugere. 
Omfanget af en fællesskabsaktion kan for så vidt angår disse områder navnlig behandles under 
følgende overskrifter: 
1. Specifikke forebyggende aktioner 
41. Visse sociale karakteristika, der ofte associeres med narkotikamisbrugere, må tages i betragtning 
i forbindelse med enhver forebyggende indsats, da de kan gøre det vanskeligt at gennemføre 
effektive aktioner. Der kan f.eks være tale om en høj grad af marginalisering, afvigende adfærd, 
der skyldes indtagelse af stoffer, som er meget sundhedsfarlige, og betydelige problemer med at 
sikre narkotikamisbrugerne passende sundheds- og socialydelser. Ikke desto mindre viser 
erfaringen, at relevante og specifikke forebyggende aktioner hjælper til at motivere stofmisbrugere 
til at stoppe med misbruget, til at bistå dem med at nedbringe misbruget eller overtale dem til at 
skifte til en mere sikker indtagelsesmetode. Dette viser, at sådanne aktioner må videreføres for 
at nedbringe risiciene i forbindelse med narkotikamisbrug. Man må prioritere forebyggende 
aktioner - i form af specifik information og sundhedsundervisning - der skal øge de europæiske 
borgeres kendskab til narkotikamisbrug, årsagerne hertil og følgerne heraf. Derudover må der 
gennemføres aktioner med henblik på at forbedre viden og færdigheder blandt de personer, der 
(20) Konklusioner af 3.12.1990, EFT nr. C 329 af 31.12.1992, s. 20, erklæring af 15. maj 1992, EFT 
nr. C 148 af 12.6.1992, s. 3. 
(21) Konklusioner af 16.5.1989, EFT nr. C 185 af 22.7.1989, s. 3. 
14 
er direkte beskæftiget med forebyggelse af narkotikamisbrug. Man ved kun lidt om 
anvendelsesmetoderne og tendenserne i Fællesskabet, navnlig i målgrupper såsom etniske 
minoritetsgrupper og immigranter, og de faktorer, der ligger til grund for narkotikamisbrug, 
navnlig den indledende eksperimenteren med narkotika og overgang til regelmæssig brug. 
Endvidere ændrer efterspørgslen efter narkotika sig hele tiden, og derfor er løbende kvalitative 
og kvantitative evalueringer af programmer og aktioner nødvendige for at forbedre og om 
nødvendigt omlægge fbrbyggelsespolitikkerne. 
Fremme af befolkningens og specifikke målgruppers kendskab til fænomenet 
42. Ud over de aktioner, der bør gennemføres inden for rammerne af fællesskabshandlingsprogrammet 
vedrørende fremme af sundhed, information, undervisning og uddannelse(22), er det nødvendigt at 
gennemføre specifikke aktioner for at fremme en sund levevis og levere en objektiv information 
om narkotikamisbrug til den brede befolkning og visse målgrupper (navnlig forældre og unge). 
Disse aktioner forudsætter anvendelse af forskellige strategier omfattende tilrettelæggelse af 
officielle forebyggelseskampagner ved hjælp af medier og fremme af positive referencemodeller 
inden for sportsverdenen og inden for det kulturelle liv. 
43. Aktiviteter på dette område, der bør overvejes, omfatter: 
- den fortsatte tilrettelæggelse af europæiske narkotikabekæmpelsesuger; disse europæiske 
informationsuger kunne tilrettelægges hvert andet år i overensstemmelse med de retningslinjer, 
der blev fastlagt ved evalueringen af Den Europæiske Narkotikabekæmpelsesuge i 1992, og 
kunne centreres omkring et emne valgt i samarbejde med de nationale koordinatorer 
- udarbejdelse af og støtte til telefontjenesternes initiativer rettet mod unge og undersøgelse af 
mulighederne for indførelse af et telefonnummer på disse tjenester, som er det samme i alle 
medlemsstater 
- støtte til pilotaktioner for at forbedre effektiviteten af informationskampagner og for at fastslå, 
i hvilket omfang europæerne er informeret om narkotika og forebyggelse, herunder ændringer 
i deres holdning til narkotika 
- støtte til udvikling og afprøvning af informationsredskaber og -modeller tilpasset risikoområder 
- støtte til identifikation og anvendelse af informationsformidlere, der er tilpasset de berørte 
målgrupper (skoler, arbejdspladser, hospitaler, apoteker, venteværelser hos læger, fængsler, 
kaserner, osv.) 
- fremme af udvekslingerne vedrørende de mest effektive informationsmetoder, navnlig 
informationsmetoder, der er rettet mod visse målgrupper, der anses for at være særligt sårbare 
- stille anti-doping kodeksen til rådighed for sportsfolk. 
(22) KOM(94) 202 endelig udg. af 1.6.1994. 
15 
Sundhedsundervisning 
44. I overensstemmelse med de retningslinjer, der er opstillet i den foregående europæiske plan for 
bekæmpelse af narkotika, og den fremgangsmåde, der er fastlagt i Kommissionens meddelelse om 
rammerne for en indsats vedrørende folkesundhed, gennemføres forebyggelse af narkotika gennem 
Undervisning bedst som led i aktionen til fremme af mere positive holdninger til sundhed. 
45. Specifikke foranstaltninger er tidligere blevet identificeret, navnlig af Europa-Parlamentet(23), og 
disse bør knyttes sammen med aktioner inden for fællesskabshandlingsprogrammet vedrørende 
fremme af sundhed, information, undervisning og uddannelse. De henvender sig ikke blot til 
skoleelever og studerende, men også til det sociale miljø uden for skolen, samt til familier og alle, 
der deltager i formidling af undervisning. 
46. Aktiviteter på dette område, der bør overvejes, omfatter: 
- oprettelse af et fællesskabsnetværk, der prioriterer forebyggelse af narkotikamisbrug, på 
grundlag af medlemsstaternes udvælgelse af skoler i risikoområder og med udgangspunkt i det 
eksempel, som det europæiske net vedrørende skoler og sundhed udgør 
- fastlæggelse og gennemførelse af integrerede projekter, programmer og grundlæggende 
retningslinjer for forebyggelse af narkotikamisbrug i de skoler, der indgår i dette net, med så 
vidt muligt inddragelse af børn, unge og deres forældre 
- initiativer med henblik på at integrere undervisningen om narkotika i erhvervsuddannelsen for 
lærere og personer, der beskæftiger sig med unge, og initiativer med henblik på at forbedre 
koordineringen blandt alle dem, der formidler undervisning (forældreorganisationer, 
lærerkorpset, organisationer, der yder hjælp til stofmisbrugere, læger, osv.) 
- undersøgelser og analyser, der gør det muligt at forbedre kendskabet til børns og unges 
opfattelse af narkotika og til tilgængeligheden af narkotika i skoler. 
Uddannelse 
47. Effektiviteten af gennemførelsen af samtlige ovennævnte aktioner afhænger af, at der findes 
personale med en passende uddannelse. Der er behov for en supplerende uddannelse om 
problemerne i forbindelse med narkotika, ikke blot for personer, der har direkte ansvar for 
forebyggelsesområdet - personale inden for sundhedssektoren, undervisere, osv. - men også for 
personer, der kan tænkes at komme i kontakt med stofmisbrugere ved udførelsen af andre opgaver 
(fængselspersonale og politi), med det formål at hjælpe dem til at forstå og diagnosticere 
problemet og anvende forebyggende foranstaltninger. 
(23) Beslutning om sundhedsoplysning og stofmisbrug i Det Europæiske Fællesskabs og Europa-
Rådets medlemsstater, EFT nr. C 150 af 15.6.1992, s. 42. 
16 
48. Aktiviteter på dette område, der bør overvejes nærmere, omfatter: 
- udvekslinger af information, erfaringer, personale og studerende, herunder fastlæggelse af 
pilotprojekter vedrørende udveksling af erfaringer mellem lokalsamfund i de forskellige 
medlemsstater vedrørende forebyggelsesmodeller og -praksis med det formål at fastlægge 
fælles aktioner 
- supplerende uddannelsesprogrammer for ansatte inden for sundhedssektoren, navnlig 
praktiserende læger og apotekere 
- udvikling af undervisningsmateriale, der er tilpasset de berørte faggruppers behov 
- gennemførelse af pilotprojekter vedrørende efter- og videreuddannelse blandt ansatte i 
ordensmagten og i fængsler 
- udvikling af alsidige uddannelsesmoduler inden for forebyggelse af narkotikamisbrug. 
49. Fællesskabets programmer og aktioner inden for undervisning, uddannelse og ungdom, som f.eks. 
det foreslåede SOCRATES-program, LEONARDO DA VINCI-programmet og Ungdom for 
Europa III-programmet, kan danne grundlag for projekter med henblik på at fremme tværnationalt 
samarbejde, mobilitet og udvekslinger på dette område. 
Nedbringelse af risiciene 
50. De sundhedsmæssige risici i forbindelse med narkotikamisbrug er betydelige. De skyldes fælles 
anvendelse af sprøjter blandt stiknarkomaner, der fremmer overførslen af en række sygdomme, 
som f.eks. hepatitis og AIDS, og kan føre til forgiftning sepsis og dødsfald på grund af overdosis. 
51. Forebyggelse af smitsomme sygdomme må hovedsaglig ske gennem en ændring af risikoadfærden 
i visse udsatte grupper. Sådanne ændringer er imidlertid vanskelige at gennemføre blandt stofmis­
brugere; da de ofte er socialt marginaliseret, udgør de en gruppe, som er vanskelig at nå, og de 
er kun lidet modtagelige for officielle budskaber. 
52. Aktiviteter på dette område, der bør overvejes nærmere, omfatter: 
- støtte til gennemførelse af specifikke informationsmetoder vedrørende stiknarkomaners 
risikoadfærd, herunder inddragelse af personer med et førstehåndskendskab, der kan udnytte 
deres viden til at udbrede relevant information om forebyggelse 
- støtte til gennemførelse af fornyende metoder og af de mest effektive forebyggelsesmetoder, 
herunder projekter vedrørende omdeling af desinfektionssæt og sikkert injektionsmateriel 
- evaluering af den indvirkning, som omdeling af sprøjter har på nedbringelse af risiciene i 
forbindelse med intravenøs indtagelse af narkotika og af de sundhedsmæssige 
ledsageforanstaltninger, der kræves, herunder udvikling af vedligeholdelsesprogrammer 
- støtte til etablering af modtagelses- og informationsstrukturer 
17 
- fremme af koordineringen mellem giftinformationscentralerne med henblik på at etablere et 
alarmeringssystem i forbindelse med akutte forgiftninger, der skyldes narkotikamisbrug 
- udarbejdelse af en oversigt over stoffer, som stofmisbrugere generelt anvender intravenøst, og 
over disse stoffers bivirkninger. 
2. Tidlig påvisning og screening 
53. To hovedspørgsmål gør sig gældende i forbindelse med påvisning af og screening for 
narkotikamisbrug, og hvert svarende til et specifikt miljø: børns og unges nærmiljø og 
arbejdspladsen. Disse hovedspørgsmål er: 
- tidlig påvisning og fremme vejledning af børn og unge, der er narkomaner 
- pålideligheden af analyser af biologiske væsker med henblik på påvisning af brug af ulovlige 
stoffer. 
54. Opmærksomhed, der er rettet mod anvendelse af stoffer blandt børn og unge på et tidligt tidspunkt 
(tidlig påvisning) opfulgt af passende løsninger, kan gøre det muligt at undgå, at personer fastlåses 
i narkotikamisbrug. De involverede personer bør kunne genkende visse adfærdsændringer for 
lettere at kunne påvise problemet, og personer med ansvar for unge bør have mulighed for at få 
rådgivning og for at benytte passende forebyggelsesforanstaltninger. Initiativer, som har til formål 
at rådgive undervisere og andre i de unges omgivelser (ansvarlige for ungdomsorganisationer, 
forældre) om adfærd, der kan afsløre børns og unges anvendelse af stoffer, er af særlig stor 
betydning. 
55. Indtagelse af stoffer kan påvises ved en analyse af de biologiske væsker. En urinprøve fra en 
person kan anvendes til dette formål. Resultaterne af en sådan analyse skal fortolkes med 
forsigtighed, idet sammenligninger mellem forskellige tests har vist, at der er risiko for falske 
positive eller falske negative resultater, som eventuelt må bekræftes. Det er også nødvendigt, at 
sikre kvalitetssikring i forbindelse med analyserne. 
56. Spørgsmålet om pålideligheden af analyser af legemsvæsker med henblik på at påvise brugen af 
ulovlige stoffer var genstand for konklusioner vedtaget af Rådet og medlemsstaternes 
sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 16. maj 1989(24). Kommissionen er med bistand fra en 
arbejdsgruppe bestående af repræsentanter for medlemsstaterne ved at udarbejde et udkast til en 
meddelelse. De påtænkte aktioner svarer til de forskellige punkter i Rådets konklusioner. 
(24) EFT nr. C 185 af 22.7.1989, s. 2. 
18 
3. Social og faglig reintegrering 
57. Narkotikamisbrug har mange sociale følger, og stofmisbrugerne marginaliseres ofte på grund af 
deres afhængighedsadfærd. En nyere undersøgelse på europæisk plan har f.eks. vist, at narkotika 
er langt den største årsag til social udstødelse, idet 60% af de adspurgte (ud af en gruppe på 
20 000 personer) sagde, at de ville have noget imod at være naboer til en stofmisbruger (i 
modsætning til 47% for en alkoholiker, 36% for en person med "en kriminel baggrund", 32% for 
en højreekstremist, 30% for en homoseksuel og 26% for en person med AIDS). Den 
sundhedsmæssige behandling af stofmisbrugere bør derfor ledsages af en form for social støtte, 
der er en absolut forudsætning for en egentlig reintegrering. Det fremgår af en analyse af forholdet 
mellem udgifter og effektivitet, at manglen på initiativer med henblik på reintegrering af 
stofmisbrugere medfører ekstra omkostninger på sundhedsområdet, hvad der er til skade for hele 
forebyggelsesprocessen. 
58. Aktiviteter på dette område, der kan overvejes nærmere, omfatter: 
- evaluering og styrkelse af politikker og praksis vedrørende reintegrering og rehabilitering af 
stofmisbrugere på arbejdspladsen, herunder foranstaltninger, der gennemføres i den private 
sektor 
- programmer og pilotaktioner, der omfatter muligheder for faglig uddannelse i støttecentre med 
henblik på udarbejdelse af prototypeprogrammer 
- sportslige og kulturelle aktivitetsprogrammer, som ved at fremme en sund levevis blandt 
stofmisbrugere, gør andre miljøer tilgængelige for disse. 
4. Stofmisbrugere i fængsler 
59. Resultaterne af seminaret om "Management of Drug Addicts in Prison", som afholdtes den 3.-5. 
marts 1994, og som var tilrettelagt af Kommissionen med bistand fra de græske myndigheder og 
med deltagelse af Pompidou-gruppen under Europarådet, som opfølgning til resolution vedtaget 
af Rådet og sundhedsministrene, forsamlet i Rådet om behandling og reintegrering af stof­
misbrugere, der er underkastet strafferetlige foranstaltninger^, har bidraget til at identificere 
aktionsområder. 
60. Aktiviteter på dette område, der bør overvejes nærmere, omfatter. 
- udvikling af uddannelsen af alle personalekategorier (fængselsbetjente, fængselsledere og 
personale inden for sundhedssektoren) ved hjælp af en fremgangsmåde, der i teori og praksis 
tager hensyn til erfaringer, der allerede er blevet gennemført i praksis, herunder sundheds­
problemer som f.eks. AIDS 
- udvikling af programmer vedrørende nedbringelse af risici i fængsler under hensyntagen til 
foranstaltninger, der allerede er gennemført i Fællesskabet 
(25) Resolution af 11.11.1991, EFT nr. C 304 af 23.11.1991, s. 7. 
19 
y - aktioner til fordel for særlige grupper af indsatte med specifikke problemer 
- styrkelse af forbindelserne mellem de tjenester, der er tilgængelige i Fællesskabet, og 
programmer i fængslerne. 
61. Aktioner vedrørende stofmisbrugere i fængsler, der gennemføres i henhold til artikel 129, kan 
suppleres med andre initiativer inden for rammerne af Afsnit VI i traktaten om Den Europæiske 
Union, f.eks. vedrørende straffeforanstaltninger med henblik på at øge motivationen for behandling 
(tidlig betinget løsladelse eller deltagelse i et behandlingsprogram). 
5. Lovlige stoffer 
62. For så vidt angår alkoholmisbrug og misbrug af farmaceutiske specialiteter, må der gennemføres 
en forebyggelsesindsats inden for oplysning, undervisning og uddannelse rettet mod risikogrupper 
og specifikke lokaliteter, som f.eks. uddannelsesinstitutioner og arbejdspladsen. Navnlig 
pilotprojekter, der har til formål at identificere forebyggende principper og metoder, vil være 
værdifulde. 
63. Rådets direktiv 92/109/EØF(26) om fremstilling og markedsføring af visse stoffer, der benyttes ved 
ulovlig fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer, indeholder bestemmelser, der skal sikre, 
at forstadier til narkotika og kemikalier, der er vigtige i forbindelse med fremstilling, ikke 
anvendes til fremstilling af ulovlige narkotika. Kommissionen vil kontrollere, at de mekanismer, 
der er fastlagt i dette direktiv, gennemføres korrekt. Kommissionen vil om nødvendigt foreslå 
aktioner, der skal sikre, at enhver form for misbrug af lovlige stoffer så vidt muligt undgåes. 
6. Dataindsamling 
64. Da det europæiske udvalg for narkotikabekæmpelse (CELAD) begyndte sit arbejde i december 
1989, konkluderede det hurtigt, at medlemsstaternes informationskilder vedrørende narkotika var 
spredte, uensartede og modstridende, hvilket gjorde det vanskeligt om ikke umuligt at danne sig 
et pålideligt billede af omfanget af narkotikaproblemet, hvorpå fælles aktioner gennemført af 
medlemsstaterne og Fællesskabet kunne baseres. Dette førte med tiden til oprettelsen af Det 
Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbruge, der bl.a. på narkotika-
forebyggelsesområdet vil få til opgave at indsamle og analysere eksisterende data. Narkotika­
overvågningscenteret skal kortlægge problemet omkring narkotikamisbrug, strukturer, tendenser 
og følger af narkotikamisbrug for medlemsstaterne og Kommissionen, samtidig med at det 
fremmer sammenligneligheden og overensstemmelsen mellem de medicosociale data, udarbejder 
en oversigt over medlemsstaternes sammenlignende undersøgelser og grundlæggende statistikker 
og opretter et europæisk netværk for indsamling af sundhodsdata i relation (il nnrkotikit oy 
narkotikamisbrug. Centeret skal også deltage i beslutningsprocessen i medlemsstaterne og pa 
fællesskabsplan. Narkotikacentret og Eurostat vil sikre koordineringen af narkotikacentrets 
statistiske program med Den Europæiske Unions eksisterende socioøkonomiske statistiske system. 
(26) EFT nr. L 370 af 19.12.1992, s. 76. 
(27) Rådets forordning (EØF) nr. 302/93 af 8.2.1993, EFT nr. L 36 af 12.2.1993, s 1 og 
EFT nr. C 225 af 20.8.1993, s. 3. 
20 
65. Kommissionen vil arbejde nært sammen med narkotikaovervågningscentret for at undgå 
dobbeltarbejde og for at skabe en gensidig fordel. Kommissionen vil gennem sin deltagelse i 
centrets bestyrelse forsøge at sikre, at der i narkotikaovervågningscentrets årsprogram tages fuldt 
hensyn til fællesskabsprioriteringer og -behov. Kommissionen kan endvidere på grundlag af de 
data, som narkotikaovervågningscentret har indsamlet eller frembragt, træffe passende initiativer 
i overensstemmelse med traktaterne til indførelse af foranstaltninger eller gennemførelse af 
aktioner, som enten narkotikaovervågningscentret eller Kommissionen anser for nødvendige eller 
særlig lovende. 
66. Kommissionen vil i samarbejde med narkotikaovervågningscentret og Europarådet fremme en 
udvidelse af "multivilles"-undersøgelsen gennemført for Pompidou-gruppen til alle Fællesskabets 
medlemsstater for således at støtte medlemsstaternes indsats vedrørende epidemiologisk 
overvågning. Formålet er navnlig at tilskynde til teknisk samarbejde mellem de store europæiske 
byer. 
67. Organisationer i medlemsstaterne har udviklet forskellige management-modeller baseret på en 
række forskellige filosofier. Det er ikke Fællesskabets opgave at evaluere disse modeller som 
sådan, men en koordineret aktion med henblik på identifikation af de forskellige anvendte metoder 
kunne være værdifuld. Det første bidrag fra det samfundsvidenskabelige samarbejde mellem 
COST-landene skulle nu foreligge. Der er for nylig blevet gennemført en aktion A6, som er det 
første netværk om "Evaluering af indsatsen mod narkotikamisbrug i Europa" med arbejdsgrupper 
om "Evaluering af politikker, ændringer i politikker og samfundsmæssige svar på politikkerne", 
"Evaluering af den primære forebyggelse", "Evaluering af behandling", "Udvikling af 
forskningsinstrumenter" og "Kriminalitet i forbindelse med narkotika". Kommissionen vil navnlig 
fremme aktioner med henblik på identifikation af de foranstaltninger, der anvendes, på grundlag 
af en oversigt udarbejdet i samarbejde med medlemsstaterne. 
7. Planlægning og udbredelse af forskning 
68. Som det fremgår af Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats inden for 
folkesundhed, giver artikel 129 Fællesskabet et klart mandat til at gennemføre forskning i 
sygdomsårsager og overførsel af sygdomme. Kommissionen vil sikre sammenhæng mellem 
narkotikabekæmpelsesprogrammet, det arbejde, som narkotikaovervågningscentret udfører, og 
Fællesskabets specifikke programmer under det fjerde rammeprogram for forskning, navnlig 
forskning i biomedicin og sundhed, herunder forskning i årsagerne til og de toksiske virkninger 
af narkotikamisbrug, under hensyntagen til resultaterne af det nye målrettede socioøkonomiske 
forskningsprogram, navnlig resultaterne af "Forskning i social integration og social udstødelse i 
Europa" og resultaterne fra COST-aktion A6. 
69. Identifikation *f behovene for forskning i narkotikamisbrug er en fortsat aktivitet. Der er behov 
for at sikre udbredelse af forskningsresultater og udveksling af videnskabeligt personale. Der er 
ligeledes behov for at sikre anvendelse af disse forskningsresultater i forbindelse med den 
politiske beslutningstagning og forebyggelsesstrategier; Kommissionen vil navnlig opfordre 
medlemsstaterne til at inddrage forskere i ethvert arbejde i forbindelse med fastlæggelsen af 
politikker for forebyggelse af narkotikamisbrug. 
21 
B. Første fællesskabshandlingsprogram om forebyggelse af narkotikamisbrug 
1. Aktivitetsområder 
70. En fællesskabsaktion for forebyggelse af narkotikamisbrug må tage hensyn til de mål og midler, 
der er opstillet i punkt 16-20 i denne meddelelse, navnlig vedrørende en fællesskabsaktions 
synlighed og fællesskabsfordel. Derudover kræver de begrænsede ressourcer, der står til rådighed, 
at Fællesskabet fokuserer på de mest lovende aktivitetsområder og anvender de mest "cost-
effective" instrumenter. For at nå disse mål foreslår Kommissionen, at handlingsprogrammet 
koncentreres omkring aktioner på følgende områder: 
- forbedring af befolkningens kendskab til fænomenet, navnlig ved hjælp af koordinerede 
tværnationale aktioner; de tidligere fællesskabserfaringer underbygger synligheden og "cost-
effectiveness" i forbindelse med aktioner på dette område 
- når det er hensigtsmæssig udnyttelse af de muligheder, som ligger i andre fællesskabs­
politikker, -programmer og -instrumenter, til at bekæmpe narkotikamisbrug, navnlig på de 
områder, der er nævnt i punkt 22 i denne meddelelse, og naturligvis andre sundheds­
programmer baseret på artikel 129, såsom AIDS og andre smitsomme sygdomme; sundheds­
fremme, information, undervisning og uddannelse 
- støtte til initiativer og aktioner rettet mod unge i skolealderen og i relevante miljøer - hjem, 
fritid og skole - og fremme af den bedste praksis i denne forbindelse; i alle medlemsstater 
betragtes unge som en primær målgruppe for forebyggelse af narkotikamisbrug; forebyggelses­
metodernes forskelligartethed kan give eksempler på god praksis, der kan hjælpe de personer, 
der er ansvarlige for forebyggelse af narkotikamisbrug i medlemsstaterne, til at lære af andres 
erfaringer; ved at fastsætte de bedste resultater, der er opnået inden for et bestemt område 
hvorsomhelst i Fællesskabet, navnlig vedrørende miljøet - hjem, fritid, skole - ønsker 
Kommissionen at støtte initiativer og pilotprojekter og i givet fald fremme samarbejde og 
koordinere aktiviteter på fællesskabsplan. 
2. Høring og medbestemmelse 
a. Rådgivende organ vedrørende narkotikamisbrug 
71. Med hensyn til gennemførelse af programmer vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet ved hjælp 
af afgørelser baseret på artikel 129 vil Kommissionen foreslå oprettelse af et rådgivende udvalg 
med repræsentanter for de enkelte medlemsstater og under ledelse af Kommissionen. Ved 
sammensætningen af udvalget bør sikres en passende repræsentation af de nationale 
myndigheders, sundhedssektorens og de ikke-statslige organisationers interesser og ekspertise. 
b. Andre berørte grupper 
72. Kommissionen vil i samarbej de med medlemsstaterne undersøge, hvorvidt nedsættelse af nationale 
koordinationsudvalg vedrørende programmet om narkotikamisbrug i højere grad vil involvere og 
motivere de nationale aktører. Disse nationale udvalg kunne fungere som en central reference for 
de mange forskellige organisationer og faggrupper, der deltager i dette arbejde. 
22 
73. De ikke-statslige organisationer, der beskæftiger sig med forebyggelse af narkotikamisbrug, har 
tidligere ydet både finansiering og ekspertise til gennemførelsen af fællesskabsaktioner som f.eks. 
europæiske narkotikabekæmpelsesuger. I lyset af den grundlæggende rolle, som disse 
organisationer spiller i forbindelse med forebyggelse, behandling og forskning, vil Kommissionen 
opretholde og styrke sine forbindelser til disse organisationer både gennem ovennævnte 
rådgivende udvalg og gennem direkte forbindelser, navnlig til eksisterende netværk. 
3. Evaluering og rapporter 
74. Evaluerings- og indberetningsstrukturen for handlingsplanen vil omfatte to hovedelementer: 
- en uafhængig ekspertevaluering af de største aktiviteter, der har modtaget støtte 
- en rapport om aktioner, der er gennemført inden for rammerne af programmet, som 
Kommissionen sender til de relevante institutioner midtvejs gennem programmet, og en 
endelig rapport ved programmets afslutning. 
Derudover vil Kommissionen sikre, at resultaterne af de mest betydningsfulde aktioner og 
initiativer stilles til rådighed for de berørte parter og for den brede befolkning. 
23 
BILAG 
KONKLUSIONER OG RESOLUTIONER VEDTAGET AF SUNDHEDS­
MINISTRENE FORSAMLET I RÅDET OM NEDBRINGELSE AF EFTER­
SPØRGSLEN EFTER NARKOTIKA I DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB 
OG OM ALKOHOLMISBRUG 
24 
VIGTIGSTE TEKSTER OFFENTLIGGJORT I 
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS TIDENDE 
1. Resolution vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 
16. maj 1989 vedrørende et europæisk net af sundhedsoplysninger om stofmisbrug 
(EFTnr. C 185,22.7.1989, s. 1). 
2. Konklusioner vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 
16. maj 1989 vedrørende pålideligheden af analyser af legemsvæsker med henblik på at påvise 
brugen af ulovlige stoffer (EFT nr. C 185, 22.7.1989, s. 2). 
3. Konklusioner vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 
16. maj 1989 om forebyggelse af AIDS blandt stiknarkomaner (EFT nr. C 185, 22.7.1989, s. 3). 
4. Konklusioner vedtaget af Rådet og sundhedsministrene, forsamlet i Rådet, på samlingen den 
13. november 1989, om iværksættelse af samordnede foranstaltninger med henblik på forebyggelse 
af narkotikamisbrug og behandling af narkotikamisbrugere (EFT nr. C 31, 9.2.1990, s. 1). 
5. Konklusioner vedtaget af Rådet og sundhedsministrene, forsamlet i Rådet den 3. december 1990 
om begrænsning af efterspørgslen efter narkotika og psykotrope stoffer (EFT nr. C 329, 
31.12.1990, s. 20). 
6. Konklusioner vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 
4. juni 1991 om opfølgning af aktionerne til begrænsning af efterspørgslen efter narkotika 
(EFTnr. C 170,29.6.1991, s. 2). 
7. Erklæring fra Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 4. juni 1991 
om bekæmpelse af doping, herunder medicinmisbrug, inden for sporten (EFT nr. C 170, 
29.6.1991, s. 1). 
8. Resolution vedtaget af Rådet og af sundhedsministrene, forsamlet i Rådet, den 11. november 1991 
om behandling og reintegrering af stofmisbrugere, der er underkastet strafferetlige foranstaltninger 
(EFT nr. C 304, 23.11.1991, s. 7). 
9. Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i 
Rådet, om en adfærdkodeks med hensyn til doping inden for sporten (EFT nr. C 44, 19.2.1992, 
s 1). 
10. Erklæring fra Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 15. maj 1992 
vedrørende den europæiske narkotikabekæmpelsesuge (EFT nr. C 148, 12.6.1992, s. 3). 
25 
11. Konklusioner vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre forsamlet i Rådet den 
13. november 1992 om anden rapport om begrænsning af narkotikaefterspørgslen (EFT nr. C 326, 
11.12.1992, s. 3). 
12. Rådets erklæring af 13. december 1993 vedrørende Den Europæiske Uge mod Narkotikamisbrug 
(EFTnr. C 15, 18.1.1994, s. 7). 
13. Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i 
Rådet den 29. maj 1986, vedrørende alkoholmisbrug (EFT nr. C 184, 23.7.1986, s. 3). 
26 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE 
om et fællesskabshandlingsprogram vedrørende 
forebyggelse af narkotikamisbrug inden for rammerne 
af en indsats på området folkesundhed 
(1995-2000) 
27 
BEGRUNDELSE 
1. I Kommissionens meddelelse af 24. november 1993 om rammerne for en indsats for folkesundhed 
fastslås narkotikamisbrug som et prioriteret område for en indsats, da det er den eneste trussel 
mod sundheden, der specifikt nævnes i artikel 129 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske 
Fællesskab. 
2. Narkotikaproblemet er meget kompliceret og har mange sundhedsmæssige og sociale 
konsekvenser. Selv om de data, som medlemsstaterne har indsendt, ikke er direkte 
sammenlignelige, har de data, der er indsendt i forbindelse med den anden rapport om 
nedbringelse af narkotikaefterspørgslen i Det Europæiske Fællesskab, afsløret foruroligende 
tendenser, heriblandt en stigning i antallet af dødsfald og sygdomstilfælde i forbindelse med 
narkotika, en stigning i antallet af førstegangsbrugere og en stigning i antallet af AIDS-tilfælde, 
der har forbindelse til narkotikamisbrug. De mange forskellige produkter, der indtages, de mange 
forskellige brugsmønstresamt, misbrug af alkohol og farmaceutiske specialiteter og overlagt 
indånding af toksiske produkter er alle faktorer, der giver anledning til alvorlig bekymring både 
i medlemsstaterne og på fællesskabsplan. 
3. Alle fællesskabsinstitutioner beskæftiger sig med narkotikamisbrug. Et vigtigt skridt mod 
fastlæggelse af perspektiverne for en fællesskabsindsats på dette område blev taget med Det 
Europæiske Råds vedtagelse (Rom 1990) af den europæiske narkotikabekæmpelsesplan og kapitlet 
heri om nedbringelse af narkotikaefterspørgslen. Siden 1986 er der i en række resolutioner og 
konklusioner vedrørende nedbringelse af narkotikaefterspørgslen, vedtaget af Rådet, blevet 
opfordret til gennemførelse af fællesskabsaktioner om: screening og sundhedsdata; forebyggelse 
af AIDS blandt stofmisbrugere; gennemførelse af koordinerede forebyggelsesforanstaltninger; 
udveksling af information; rehabilitering af stofmisbrugere, der afsoner straffe for overtrædelse 
af straffelovgivningen; udarbejdelse af regelmæssige rapporter om nedbringelse af narkotikaefter­
spørgslen og koordinering af to europæiske narkotikaforebyggelsesuger. Europa-Parlamentet har 
ligeledes gennem vedtagelse af en lang række beslutninger om spørgsmålet spillet en vigtig rolle 
for at bringe narkotikamisbrug på dagsordenen på fællesskabsplan. 
4. Kommissionen har reageret ved at gennemføre en række forskellige aktioner og initiativer. 
Derudover vedtog Rådet i februar 1993 på forslag fra Kommissionen en forordning om oprettelse 
af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, der skal forsyne 
Fællesskabet og dets medlemsstater med objektiv, pålidelig og sammenlignelig information på 
europæisk plan om narkotika og narkotikamisbrug og følgerne heraf. Centret vil derfor komme 
til at spille en vigtig rolle i forbindelse med nedbringelse af efterspørgslen på narkotika, som det 
vil lægge særlig vægt på i dets første treårige arbejsprogram. 
5. Da narkotikamisbrug nævnes i artikel 129, skal Fællesskabet stadfæste sine resultater på 
narkotikaområdet og bygge videre på det arbejde, der allerede er udført. Kommissionen har 
allerede i sin meddelelse om rammerne for en indsats vedrørende folkesundhed besluttet, at dette 
bedst kan ske ved hjælp af et specifikt program, der iværksættes som en del af en strategi 
omfattende både generelle aktioner og aktioner vedrørende specifikke sygdomme. 
28 
I. Nærværende forslag er det første flerårige program om narkotikamisbrug inden for rammerne af 
folkesundheden. Da medlemsstaterne har ansvaret for forebyggelse af narkotikamisbrug, er 
hovedreglen, at det er op til dem at fastlægge passende forebyggelsesprogrammer. Fællesskabs­
indsatsen vil navnlig bestå i at støtte medlemsstaternes indsats, at fremme koordineringen af 
medlemsstaternes politikker og programmer, at sikre en bedre udnyttelse af fællesskabsaktionerne 
vedrørende forebyggelse af narkotikamisbrug og i at fremme samarbejdet mellem medlems­
staterne. 
7. Kommissionens vil fremme udveksling af information, erfaringer og eksempler på god praksis og 
støtte og om nødvendigt koordinere aktiviteter på fællesskabsplan. Kommissionen vil navnlig 
støtte forslag, der indsendes af medlemsstaterne, og initiativer, der omfatter organisationer og 
organer, som beskæftiger sig med forebyggelse af narkotikamisbrug. Samarbejde med inter­
nationale organisationer og tværnationale foreninger, der beskæftiger sig med dette spørgsmål, vil 
ligeledes blive fremmet. 
8. Indsamling af data på fællesskabsplan, udvekslinger af information og erfaringer, projekter med 
fællesskabsinteresse, etablering af netværk mellem organer, der beskæftiger sig med forebyggelse, 
støtte til pilotprojekter, der kan overføres til andre medlemsstater, er eksempler på aktioner, som, 
hvis de gennemføres på fællesskabsplan, kan forbedre kendskabet til narkotikaproblemet og til 
forebyggelse heraf. Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug vil 
komme til at spille en central rolle med hensyn til udbredelse af information om dette spørgsmål. 
Sådan udveksling af viden og praksis kan være en hjælp for de enkelte medlemsstater og 
illustrerer derved fordelen ved en fællesskabsaktion. En sådan aktion skulle ligeledes hjælpe 
medlemsstaterne til at omlægge deres strategier og på en mere effektiv måde at gennemføre 
foranstaltninger og politikker til forebyggelse af narkotikamisbrug. 
9. På grund af narkotikafænomenets komplicerede karakter, må politikker til bekæmpelse af 
narkotikamisbrug tage hensyn til følgende punkter: 
- aktioner rettet mod højrisikogrupper i specifikke miljøer 
- identifikation, udvikling, afprøvning og anvendelse af den bedste praksis for udbredelse af 
information og rådgivning af målgrupper 
- initiativer på området undervisning og uddannelse med henblik på at udvikle strategier for 
forebyggelse af narkotikamisbrug 
- arbejdet med tidlig påvisning og rådgivning af narkotikamisbrugere 
- rehabilitering og social reintegration af narkotikamisbrugere. 
10. Under hensyntagen til disse punkter og behovet for at sikre en fællesskabsfordel, vil dette 
fællesskabshandlingsprogram med de begrænsede ressourcer, der står til rådighed, fokusere på: 
a) forbedring af befolkningens kendskab til fænomenet, navnlig ved hjælp af koordinerede 
tværnationale aktioner 
h) når det er hensigtsmæssigt, udnytte de muligheder, som ligger i andre fællesskabspolitikker, -
programmer og -instrumenter, til at bekæmpe narkotikamisbrug 
29 
c) støtte til initiativer og aktioner rettet mod unge i skolealderen og i relevante miljøer - hjem, 
fritid og skole - og fremme af den bedste praksis i denne forbindelse. 
11. Dette program for forebyggelse af narkotikamisbrug er en del af Den Europæiske Unions 
handlingsplan for bekæmpelse af narkotika, der samler de forskellige aktioner, der gennemføres 
inden for de tre søjler i traktaten om Den Europæiske Union, nemlig traktaten om oprettelse af 
Det Europæiske Fællesskab, den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik samt retlige og indre 
anliggender. 
12. Dette forslag til Rådets afgørelse er en opfølgning af anmodninger fra Europa-Parlamentet og 
Rådet. Det afspejler de erfaringer, som Kommissionen har indhøstet i forbindelse med gennem­
føreisen af en række specifikke aktioner vedrørende narkotikamisbrug. Der tages hensyn til 
subsidiaritetsprincippet, og det anerkendes, at situationen er forskellig medlemsstaterne imellem. 
Der indføres ligeledes passende høringsprocedurer og passende foranstaltninger til evaluering af 
de aktioner, der gennemføres. 
30 
Forslag til 
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE 
om et fællesskabshandlingsprogram vedrørende 
forebyggelse af narkotikamisbrug inden for rammerne 
af en indsats på området folkesundhed 
(1995-2000) 
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særligt artikel 129, 
under henvisning til forslag fra Kommissionen05, 
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2), 
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget^, og 
ud fra følgende betragtninger: 
Narkotikaproblemet er vokset alarmerende i medlemsstaterne og har alvorlige konsekvenser for 
enkeltpersoners sundhed og for befolkningens velfærd; 
Europa-Parlamentet viste med nedsættelsen i 1985 af undersøgelseskommissionen vedrørende 
narkotikaproblemet i medlemsstaterne, at det støtter en dybtgående undersøgelse af de faktorer, der øger 
narkotikaefterspørgslen og muliggør en fortsat fremstilling og distribution af narkotika; 
Europa-Parlamentet har i de beslutninger00, som det har vedtaget vedrørende dette problem, fremsat en 
række forslag, navnlig om en fællesskabsaktion til forebyggelse af narkotikamisbrug; 
Det Europæiske Råd understregede på sit møde i Dublin den 25.-26. juni 1990, at det er den enkelte 
medlemsstats ansvar at udarbejde et passende program for begrænsning af efterspørgslen efter narkotika, 
og skønnede, at en effektiv aktion i de enkelte medlemsstater suppleret med en aktion gennemført i 
fællesskab af de 12 medlemsstater og Fællesskabet bør være en af de vigtigste prioriteter i de 
kommende år; 
(i) 
(2) EFT 
EFT 
(3) EFT 
(4) EFT nr. C 172 af 2.7.1984, s. 130. 
EFT nr. C 283 af 10.11.1986, s. 79. 
EFT nr. C 47 af 27.2.1989, s. 51. 
EFT nr. C 150 af 15.6.1992, s. 42. 
31 
de aktioner, der er gennemført på fællesskabsplan på grundlag af resolutioner og konklusioner vedtaget 
af Rådet og repræsentanter for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, vedrørende forebyggelse 
af narkotikamisbrug, navnlig efter Det Europæiske Råds vedtagelse på mødet i Rom den 
13.-14. december 1990 af den europæiske plan for bekæmpelse af narkotika, har bidraget til at støtte 
medlemsstaternes indsats; 
disse aktioner skal videreføres og styrkes inden for rammerne af indsatsen på området folkesundhed, 
som Kommissionen har formuleret i meddelelse af 24. november 1993(5), og der skal, som Rådet 
anmodede om i sin resolution af 17. maj 1993(6), tages hensyn til de andre aktioner, som Fællesskabet 
gennemfører på området folkesundhed, eller som har indvirkning på folkesundheden; 
ved Rådets forordning (EØF) nr. 302/93(7) oprettedes et Europæisk Overvågningscenter for Narkotika 
og Narkotikamisbrug, som skal forsyne Fællesskabet og dets medlemsstater med pålidelig og 
sammenlignelig information om narkotika og narkotikamisbrug; 
i den erklæring, som Det Europæiske Råd vedtog i Bruxelles den 29. oktober 1993 i forbindelse med 
ikrafttrædelsen af traktaten om Den Europæiske Union, understreges det, at denne traktat indeholder "en 
struktureret institutionel ramme, der navnlig gør det muligt at fa bedre kontrol med de 
grænseoverskridende samfundsmæssige problemer, som f.eks. narkotika (...)"; 
problemerne i forbindelse med narkotikafænomenet er af en sådan art, at der kræves en fuldstændig 
koordineret og overordnet indsats, som det blev fastslået på Det Europæiske Råds møde i Bruxelles den 
10.-11. december 1993; 
narkotikamisbrug er den eneste alvorlige fare for sundheden, som udtrykkeligt nævnes i de 
bestemmelser i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, der vedrører folkesundhed, og 
er derfor et prioriteret område for en fællesskabsindsats inden for rammerne af en indsats for 
folkesundheden, som Kommissionen har udarbejdet; 
programmet er en vigtig del af Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet af 
23. juni 1994 om Den Europæiske Unions flerårige handlingsplan for bekæmpelse af narkotika 
(1995 - 1999)(8); 
i henhold til nærhedsprincippet skal aktioner om spørgsmål, der ikke henhører under Fællesskabets 
enekompetence, som f.eks. narkotikamisbrug, kun gennemføres af Fællesskabet, når målene for den 
påtænkte handling bedre kan nås af Fællesskabet; 
samarbejdet med kompetente internationale organisationer og med tredjelande bør styrkes; 
(5) KOM(93) 559 endelig udg. 
(6) EFT nr. C 174 af 25.6.1993, s. 1. 
(7) EFT nr. L 36 af 12.2.1993, s. 1. 
(8) KOM(94) 234 endelig udg. 
32 
der vil blive iværksat et flerårigt program med klare målsætninger for Fællesskabets indsats og 
prioriterede aktioner udvalgt med henblik på forebyggelse af narkotikamisbrug og dertil knyttede 
problemer, og der bør ligeledes indføres passende evalueringsmekanismer; 
formålet med programmet bør være at bidrage til styrkelse af kendskabet til brug af narkotika og 
psykotrope stoffer, alkohol- og medicinmisbrug og misbrug af kemiske stoffer eller produkter som 
narkotika; at bidrage til erkendelse af risikosituationer, tidlig påvisning, rådgivning og vejledning, 
sundhedsmæssig og social støtte med henblik på forebyggelse af narkotikamisbrug, fremme af 
afvænning, nedbringelse af dødeligheden, nedbringelse af risiciene for infektion med smitstoffer og 
nedbringelse af marginaliseringen; 
ud fra et operationelt synspunkt bør tidligere investeringer i både oprettelse af fællesskabsnetværk 
mellem ikke-statslige organisationer og mobilisering af alle de parter, der er involveret i forebyggelse 
af narkotikamisbrug, opretholdes og videreudvikles; 
eventuelt dobbeltarbejde bør imidlertid undgås gennem fremme af udveksling af erfaringer og gennem 
fælles udvikling af grundliggende moduler til brug ved oplysning af offentligheden, sundheds­
undervisning og uddannelse af personer inden for sundhedssektoren; 
for at øge programmets værdi og virkning bør der til stadighed foretages en evaluering af de 
foranstaltninger, der gennemføres, navnlig for så vidt angår deres effektivitet og realiseringen af målene 
både på nationalt plan og på fællesskabsplan, og der bør, når det er hensigtsmæssigt, foretages de 
nødvendige ændringer; 
dette program vil have en varighed på fem år, således at der er tid til at gennemføre aktioner med 
henblik på at nå de fastsatte mål -
33 
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE: 
Artikel 1 
Et fællesskabshandlingsprogram for forebyggelse af narkotikamisbrug vedtages for en periode på fem 
år fra den til den 
Artikel 2 
1. Programmet vil omfatte aktiviteter på følgende områder: 
a) forbedring af befolkningens kendskab til fænomenet, navnlig ved hjælp af koordinerede 
tværnationale aktioner 
b) udnyttelse, når det er hensigtsmæssigt, af de muligheder, som ligger i andre fællesskabs­
politikker, -programmer og -instrumenter, til at forebygge og bekæmpe narkotikamisbrug 
c) støtte til initiativer og aktioner rettet mod unge i skolealderen og i relevante miljøer - hjem, 
fritid og skole - og fremme af den bedste praksis i denne forbindelse. 
2. Kommissionen sikrer gennemførelse af de aktiviteter, der er opstillet i stk. 1 og i bilaget i 
overensstemmelse med artikel 4, i nært samarbejde med medlemsstaterne og institutioner og 
organisationer, der beskæftiger sig med forebyggelse af narkotikamisbrug. 
3. Kommissionen sikrer ligeledes, at de aktiviteter, der gennemføres, tager behørigt hensyn til Det 
Europæiske Narkotikacenters informationsaktiviteter. 
Artikel 3 
Budgetmyndigheden fastlægger de bevillinger, der afsættes for hvert regnskabsår. 
Artikel 4 
Ved gennemførelsen af programmet bistås Kommissionen af et rådgivende udvalg, herefter kaldet 
udvalget, bestående af to repræsentanter for hver medlemsstat og med en repræsentant for 
Kommissionen som formand. 
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. 
Udvalget afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte afhængigt 
af, hvor meget spørgsmålet haster, og i givet fald på grundlag af afstemning. 
Udtalelsen indgår i mødereferatet; de enkelte medlemsstater kan endvidere anmode om, at deres 
holdning medtages i mødereferatet. 
34 
Kommissionen tager i så vidt omfang som muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den oplyser udvalget 
om, hvordan den har taget hensyn til dets udtalelse. 
Artikel 5 
1. I forbindelse med implementeringen af programmet fremmes samarbejdet med tredjelande og med 
internationale organisationer, der beskæftiger sig med folkesundhed. 
2. EFTA-landene og landene i Central- og Østeuropa kan deltage i de aktiviteter, der gennemføres 
i henhold til programmet, på de vilkår, der er opstillet i aftalerne med Fællesskabet. 
3. Kommissionen samarbejder med Europarådets Pompidou-gruppe. Den styrker blandt andet sine 
regelmæssige kontakter med ikke-statslige organisationer som f.eks. verdenssundheds­
organisationen (WHO), De forenede Nationers organisation for Uddannelse, Videnskab og Kultur 
(UNESCO), Den internationale Arbejdsorganisation (ILO) og FN's program for narkotika-kontrol 
(UNIDCP). 
Artikel 6 
1. Kommissionen offentliggør regelmæssigt information om de aktioner, der gennemføres i 
forbindelse med dette program. 
2. Kommissionen sender Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og 
Regionsudvalget en midtvejsrapport om de aktioner, der er gennemført, samt en generel rapport 
ved programmets afslutning. 
Artikel 7 
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers 
Tidende. 
Udfærdiget i Bruxelles, den 
På Parlamentets vegne På Rådets vegne 
Formand Formand 
35 
BILAG 
Aktiviteter under programmet: 
a) Forbedring af befolkningens kendskab til fænomenet, navnlig ved hjælp af koordinerede 
tværnationale aktioner. Aktiviteter under denne overskrift kan baseres på de europæiske 
narkotikaforebyggelsesuger, idet disse er specielt relevante til at underbygge og fremme en 
fællesskabsindsats og en tværnational indsats, og på tidligere koordinerede tværnationale aktioner. 
b) Når det er hensigtsmæssigt, udnyttelse af de muligheder, som ligger i andre fællesskabspolitikker, 
-programmer og -instrumenter, til at forebygge og bekæmpe narkotikamisbrug. Dette kan være 
relevant på områder såsom sociale anliggender, navnlig vedrørende migranter, fattigdom, 
beskæftigelse, beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og strukturfondene, herunder 
fællesskabsinitiativer; det indre marked og forbrugerpolitikken, navnlig med hensyn til forløbere 
for narkotika, farmaceutiske produkter og lægemidler samt farlige stoffer og præparater; undervis­
ning og uddannelse; aktiviteter inden for kultur, kommunikation og information; forskning og 
sundhedssystemer om misbrugeradfærd som beskrevet i Kommissionens forslag til om et 
særprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration inden for biomedicin og 
sundhed (1994-1998) og naturligvis andre programmer baseret på artikel 129, som f.eks AIDS og 
andre smitsomme sygdomme, sundhedsfremme, information, undervisning og uddannelse. 
c) Intiativer og aktioner rettet mod unge i skolealderen i relevante miljøer - hjem, fritid og skole -
og fremme af den bedste praksis i denne forbindelse. I alle medlemsstater betragtes unge som en 
primær målgruppe for forebyggelse af narkotikamisbrug. Forebyggelsesmetodernes 
forskelligartethed kan give eksempler på god praksis, der kan hjælpe de personer, der er 
ansvarlige for forebyggelse af narkotikamisbrug i medlemsstaterne, til at lære af andres erfaringer. 
Specifik støtte til udbredelse af information og rådgivning rettet mod de unge i relevante miljøer -
hjem, fritid og skole - vil derfor sandsynligvis have størst værdi. 
36 
FINANSIERINGSOVERSIGT 
1. Foranstaltningens betegnelse 
De sundhedsmæssige aspekter i forbindelse med narkotikamisbrug: det første fællesskabs­
handlingsprogram på området forebyggelse af stofmisbrug. 
2. Budgetpost 
Dels B3-4303 (tidl. B3-440), dels kapitel B3-40 . 
3. Retsgrundlag 
Resolution vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 16. maj 1989 
vedrørende et europæisk net af sundhedsoplysninger om stofmisbrug (EFT nr. C 185 af 22.7.1989, s. 1). 
Konklusioner vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsmalet i Rådet den 
16. maj 1989 vedrørende pålideligheden af analyser af legemsvæsker med henblik på at påvise brugen 
af ulovlige stoffer (EFT nr. C 185 af 22.7.1989, s. 2). 
Konklusioner vedtaget af Rådet og sundhedsministrene, forsamlet i Rådet, på samlingen den 
13. november 1989, om iværksættelse af samordnede foranstaltninger med henblik på forebyggelse af 
narkotikamisbrug og behandling af narkotikamisbrugere (EFT nr. C 31 af 9.2.1990, s. 1). 
Konklusioner vedtaget af Rådet og sundhedsministrene, forsamlet i Rådet, den 3. december 1990 om 
begrænsning af efterspørgslen efter narkotika og psykotrope stoffer (EFT nr. C 329 af 31.12.1990, 
s. 20). 
Konklusioner vedtaget af Det europæiske Råd d. 14. - 15. december 1990 vedrørende en europæisk plan 
for narkotikabekæmpelse. 
Konklusioner vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet den 
4. juni 1991 om opfølgning af aktionerne til begrænsning af efterspørgslen efter narkotika 
(EFT nr. C 170 af 29.6.1991, s. 2). 
Resolution vedtaget af Rådet og af sundhedsministrene, forsamlet i Rådet, den 11. november 1991 om 
behandling og reintegrering af stofmisbrugere, der er underkastet strafferetlige foranstaltninger 
(EFT nr. C 304 af 23.11.1991, s. 7). 
Erklæring fra Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre, forsamlet i Rådet, af 15. maj 1992 
vedrørende den europæiske narkotikabekæmpelsesuge (EFT nr. C 148 af 12.6.1992, s. 3). 
37 
Konklusioner vedtaget af Rådet og medlemsstaternes sundhedsministre forsmalet i Rådet den 
13. november 1992 om anden rapport om begrænsning af narkotikaefterspørgslen (EFT nr. C 326 af 
11.12.1992, s. 3). 
Kommissionens meddelelse om rammerne for en indsats til fremme af folkesundheden (KOM (93) 559 
endelig udg.). 
Rådets erklæring af 13. december 1993 vedrørende Den Europæiske Uge mod Narkotikamisbrug 
(EFTnr. C 15 af 18.1.1994, s. 7). 
Artikel 3 (o) og artikel 129 i traktaten om Den Europæiske Union. 
4. Beskrivelse af foranstaltningen 
4.1 Foranstaltningens særlige formål 
Fællesskabshandlingsprogrammet på området forebyggelse af narkotikamisbrug sikrer bl.a. den fortsatte 
gennemførelse af de konklusioner og resolutioner, som sundhedsministrene forsamlet i Rådet tidligere 
har vedtaget i overensstemmelse med retningslinjerne i den europæiske plan for bekæmpelse af 
narkotika. 
Dette program har til formål at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne, at støtte deres indsats og 
at fremme koordineringen af deres politikker og programmer med henblik på forebyggelse af anvendelse 
af narkotika og psykotrope stoffer, alkoholmisbrug og misbrug af farmaceutiske produkter samt 
anvendelse af kemiske produkter som narkotika. 
Foreløbige mål: der er fastsat foreløbige mål som f.eks. nedbringelse afdødeligheden, risikobegrænsning 
og navnlig begrænsning af farerne for infektions med AIDS-virus eller andre infektionsstoffer og 
nedbringelse af marginaliseringen. 
Midler til gennemførelse af denne målsætning: tilskyndelse af medlemsstaterne til at udvikle deres egne 
redskaber til forebyggelse af narkotikamisbrug, fremme af deres forebyggelsesstrategier og af deres 
samarbejde på fællesskabsplan, navnlig gennem støtte til koordinerede tværnationale aktioner med 
henblik på at forbedre offentlighedens kendskab til fænomenet; udnyttelse af de muligheder, som andre 
fællesskabspolitikker åbner og aktioner rettet mod en specifik målgruppe i relevante omgivelser, nemlig 
de unge i skolealderen. 
4.2 Varighed 
5 år. Der er ikke fastsat retningslinjer for fornyelse eller forlængelse af programmet, og Kommissionen 
skal derfor fremsætte forslag herom. 
5. Klassifikation af udgifter 
Ikke obligatoriske udgifter; opdelte bevillinger. 
38 
6. Udgifternes art 
100% tilskud, ja, undtagelsesvist til støtte. Ja til undersøgelser, kontrakter om levering af 
tjenesteydelser og til arbejder, der er bestilt af og er direkte anvendelige for Kommissionen. 
Støtte til samfinansiering med andre kilder inden for den offentlige og/eller private sektor, hvilket 
er det mest almindelige (sjældent over 70% af det samlede beløb for de samlede projekter). 
7. Finansielle virkninger 
7.1 Metode til beregning af aktionens samlede udgiften vedrører punkt 7.2 
7.2 Omkostningernes fordeling på foranstaltningens elementer 
(forpligtelsesbevillinger i mio ECU) 
Godkendte bevillinger i 1994 
Forpligtelsesbevillinger Betalingsbevillinger 
4,8(1) 2,6 
Vejledende opdeling i mio ECU: Denne opdeling, der udelukkende er vejledende, foregriber ikke de 
beløb, som budgetmyndigheden rent faktisk afsætter for de pågældende år. Endvidere er opdelingen 
på aktionsområder for 1995 opgivet til orientering. De vejledende beløb for de programmets enkelte 
år skal fastlægges inden for rammerne af de på hinanden følgende foreløbige budgetforsiag(2). 
AKTIONSOMRÅDER 
1. Kooordinerede tvær­
nationale aktioner med 
henblik på forbedring af 
befolkningens kendskab til 
fænomenet 
2. Initiativer og aktioner ved­
rørende unge i skolealderen i 
relevante miljøer 
I ALT Budget 
1994 
3,3 Foreløbigt 
bugetforslag 
1995 
Vejledende 
opdeling 
1,5 
2 
3,5 1996 1997 1998 1999 IALT 
1995-1999 
VEJLEDENDE PLANLÆGNING 
5,5 6 6,5 7 28,5 
(1) Heraf 3,3 mio ECU til foranstaltninger på det sundhedsmæssige område i forbindelse med 
narkotikamisbrug. 
(2) Den påtænkte budgetforhøjelse vil blive fordelt inden for kapitel B3-40. 
39 
7.3 Vejledende forfaldsplan for bevillingerne 
Forpligtelsesbevillinger 
Betalingsbevillinger 
1995 
1996 
1997 
1998 
1999 
Efterfølgende regnskabsår 
I ALT 1995 
3,5 
1,75 
1,23 
0,52 
3,5 1996 
5,5 
2,75 
1,93 
0,82 
5,5 1997 
6 
3,00 
. 2,10 
0,90 
6 1998 
6,5 
3,25 
2,27 
0,98 
6,5 1999 
7 
3,50 
3,50 
7 I ALT 
28,5 
1,75 
3,98 
5,45 
6,17 
6,67 
4,48 
28,5 
8. Forholdsregler mod svig (og forventede resultater heraf) 
Stikprøvekontrol blandt kontrahenterne med henblik på at kontrollere anvendelsen af bevillingerne 
og for at kontrollere, at de nøjagtige retningslinjer for anvendelsen af bevillingerne er fulgt. Der er 
allerede blevet gennemført kontrol for regnskabsårene 1991, 1992 og 1993, og denne har vist sig at 
være effektiv. 
9. Oplysninger om cost-effectiveness 
9.1 Specifikke og kvantificerbare mål, målgruppe 
Aktionerne svarer til gennemførelsen af første del af "forebyggelse af narkotikamisbrug", som er 
anført i Kommissionens meddelelse om rammer for indsatsen på området folkesundhed 
(KOM(93) 559). Tidligere erfaringer og de tilgængelige data har gjort det muligt at identificere en 
række operationelle mål: forebyggelse, revalidering, information, undervisning og uddannelse, idet 
vægten lægges på aktioner, der bidrager til at fremme: 
et bedre kendskab til fænomenet narkotikamisbrug i den brede befolkning og i visse målgrupper 
genkendelse af risikosituationer og tidlig påvisning: familie og socialt miljø; risikogrupper 
vejledning og rådgivning: personale inden for sundhedssektoren og den sociale sektor 
sundhedsmæssig og social behandling: ansatte inden for sundhedssektoren og den sociale sektor, 
arbejdsmiljø, målgrupper som f.eks. indsatte narkotikamisbrugere. 
På grund af de begrænsede ressourcer, der står til rådighed, har det været nødvendigt blandt de 
førnævnte områder at finde frem til de områder, på hvilke en fællesskabsintervention vil medføre den 
største fællesskabsfordel, og hvor den størst mulige synlighed sikres. Man har fundet frem til tre 
områder, der opfylder disse krav: 
40 
forbedring af befolkningens kendskab til fænomenet, navnlig ved hjælp af koordinerede 
tværnationale aktioner 
når det er hensigtsmæssigt, udnyttelse af de muligheder, som ligger i andre fællesskabspolitikker, 
-programmer og -instrumenter, til at bekæmpe narkotikamisbrug 
støtte til initiativer og aktioner rettet mod unge i skolealderen i relevante miljøer - hjem, fritid, 
skole - og fremme af den bedste praksis i denne forbindelse. 
9.2 Begrundelse for foranstaltningen 
Narkotikamisbrug er den eneste sundhedsfare, der specifikt nævnes i artikel 129 i traktaten om Den 
Europæiske Union og bliver derfor automatisk et prioriteret område for Fællesskabets indsats på 
området folkesundhed. Betydningen af dette fænomen, der har mange aspekter og de problemer, som 
medlemsstater er stødt på i deres kamp for at afbøde fænomenets alvorlige samfundsmæssige og 
personlige virkninger har ført til, at der i de seneste år er blevet gennemført en række initiativer på 
fællesskabsplan. Den lange række af initiativer, som Rådet og Europa-Parlamentet har vedtaget, viser, 
at de tillægger dette problem særlig betydning, og at de mener, at aktioner på fællesskabsplan er 
nødvendige for at bidrage til at løse problemet. Denne holdning styrkes af artikel 129, hvori det 
bestemmes, at narkotikamisbrug skal gøres til genstand for en prioriteret aktion på fællesskabsplan. 
En rationel anvendelse af budgetposten baseres på: 
a) en konkret anvendelse af subsidiaritetsprincippet i forbindelse med identifikation af de 
aktivitetsområder, på hvilke der bør gennemføres en fællesskabsintervention, af arten af denne 
intervention og af de aktioner, der skal gennemføres og samfinansieres; 
b) begrebet "fællesskabsfordel", der fortsat kommer til udtryk gennem koordinering af de nationale 
aktioner, udbredelse af information og erfaringer, fastsættelse af prioriterede områder, udvidelse 
af de europæiske netværk, udvælgelse af europæiske projekter samt motivering og mobilisering 
af samtlige aktører. 
Støtte til projekter, der gennemføres i medlemsstaterne, er den vigtigste metode til gennemførelse af 
programmet. Udvælgelsen af prioriterede projekter baseres i vid udstrækning på de generelle og 
foreløbige mål, og gennemførelsen af selve aktionerne afhænger også af kvaliteten og pålideligheden 
af de projekter, der indsendes til den kompetente myndighed i løbet af året. 
Udvælgelseskriterierne for projekterne er: 
kompatibilitet med målsætningerne og overensstemmelse med mindst et af de fastsatte mål 
undersøgelse af projektets "fællesskabsfordel" (tværnational deltagelse, udvikling af en model, 
der kan anvendes i andre medlemsstater, information, der kan anvendes i andre medlemsstater, 
osv. 
den forventede effektivitet og rentabilitet 
behovenes klarhed og berettigelse 
- målgruppe 
41 
den valgte metodologis relevans 
den pågældende organisations kompetence og erfaring 
forholdet mellem aktionens budget og målsætningerne 
de nationale partneres støtte til projekterne 
evaluering fastlagt på en objektiv måde. 
9.3 Overvågning og evaluering af foranstaltningen 
Overvågningen af foranstaltningen sikres: på fællesskabsplan af Kommissionens tjenestegrene; på 
nationalt plan af de nationale koordinationsudvalg, hvis medlemsstaterne vælger at oprette sådanne 
udvalg, af ministerierne med ansvar for forebyggelse af narkotikamisbrug, af de ikke-statslige 
organisationer og af de ansvarlige for gennemførelsen og afviklingen af specifikke projekter. 
Evalueringen sker navnlig gennem: 
en uafhængig evaluering af de vigtigste aktioner og undersøgelser, der har modtaget støtte 
en generel rapport om de aktioner, der skal gennemføres inden for rammerne af programmet, 
som sendes til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg samt 
regionsudvalget. 
Resultatindikatorer, der er valgt til denne evaluering: 
resultater og konklusioner af ekspertmøderne 
analyse af dokumenterne fra kollokvier og af deltagerlisten 
vurdering af den berørte målgruppe og eventuelle følgevirkninger i medierne 
evaluering af projekterne udført af tjenestemænd i Kommissionen og/eller Kommissionens 
samarbejdspartnere 
analyse af de foreløbige rapporter om de planlagte og finansierede aktioner, der eventuelt gør 
det muligt at omlægge disse aktioner 
undersøgelser af indvirkningerne udført af eksterne organer 
relevansen af den metodologi, som organisatorerne har anvendt 
overensstemmelsen mellem budgettet for aktionen og målsætningerne 
de oprindelige måls klarhed 
de berørte organers kompetence og erfaringer 
udbredelse af resultaterne. 
Når der er tale om aktioner inden for folkesundhed, hvis virkninger kun er målelige på længere sigt, 
vil der i højere grad være tale om en evaluering af processen og ikke en evaluering af virkningerne. 
Hvordan og hvor hyppigt foregår evalueringen: 
udarbejdelse af midlertidige og endelige rapporter om de forskellige aktioner, der gennemføres 
på dette område 
udvikling af en "model" til evalueringsblad for aktionen, som støttemodtagerne indsender 
sammen med deres endelige rapport og kontrol af disse evalueringsblade udført af tjenestemænd 
(enten i Kommissionen eller på stedet). 
42 
9.4 Budgetsammenhængen 
Indgår foranstaltningen i generaldirektoratets finansielle planlægning for de pågældende år? Ja. 
10. Udgifter til administration (budgettets del A) 
Personale, der udelukkende beskæftiger sig med foranstaltningen. Ud over det eksisterende personale 
nødvendiggør aktionen 2 tjenestemænd i kategori A, en tjenestemand i kategori B, og hvad der svarer 
til halvanden tjenestemand i kategori C, under hensyntagen til budgetproceduren for 1995 og til 
Kommissionens beslutning om tildeling af bevillinger. 
Behov for personalebevillinger: 
Behovet for personalebevillinger anslås til omkring 333 000 ECU i 1995 (kategori Al, A2 og A5). 
I forbindelse med iværksættelsen og gennemførelsen af dette nye handlingsprogram, er følgende 
møder og tjenesterejser planlagt i 1995: 
Møder: 
2 møder mellem nationale koordinatorer 
(2x24x658 = 31 584) 32 000 
6 ekspertmøder 
(6 x 12 x 658 = 47 376) 47 000 
konferencer og seminarer til præsentation af det nye program 
(2 x 48 x 658 = 63 168) 63 000 
møder i alt: 142 000 ECU 
Tjenesterejser: 
Luxembourg - Bruxelles (5 tjenesterejser per måned) 
(60 x 200 = 12 000) 12 000 
Andre tjenesterejser (medlemsstaterne) 
(25 x 1 000 = 25 000) 25 000 
tjenesterejser i alt. 37 000 ECU 
43 
ISSN 0254-1459 
KOM(94) 223 endelig udg. 
DOKUMENTER 
DA 05 
Katalognummer : CB-CO-94-238-DA-C 
ISBN 92-77-69528-5 
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer 
L-2985 Luxembourg 
A4