Torsdag den 8. juli 2010

Tjenesten for EU's Optræden Udadtil *

P7_TA(2010)0280

Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 8. juli 2010 om forslag til Rådets afgørelse om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (08029/2010 - C7-0090/2010 - 2010/0816(NLE))

2011/C 351 E/43

(Høring)

Europa-Parlamentet,

der henviser til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (08029/2010),

der henviser til den højtstående repræsentants redegørelse på Parlamentets plenarmøde den 8. juli 2010 om den grundlæggende organisering af EU-Udenrigstjenestens centraladministration,

der henviser til den højtstående repræsentants erklæring om politisk ansvar,

der henviser til EU-traktatens artikel 27, stk. 3, der danner grundlag for Rådets høring af Parlamentet (C7-0090/2010),

der henviser til forretningsordenens artikel 55,

der henviser til betænkning fra Udenrigsudvalget og udtalelser fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, Udviklingsudvalget, Udvalget om International Handel, Budgetudvalget, Budgetkontroludvalget og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling (A7-0228/2010),

er besluttet på at styrke sit samarbejde med de nationale parlamenter i medlemsstaterne som krævet i traktaten, på området for EU's optræden udadtil og navnlig hvad angår FUSP og FSFP;

er af den opfattelse, at ændringsbestemmelserne til finansforordningen ud over det, der fremgår af den foreliggende rådsafgørelse, yderligere bør specificere Kommissionens rolle med hensyn til uddelegering af beføjelser til delegationschefer for så vidt angår gennemførelsen af driftsbevillinger og navnlig sikre, også i finansforordningen, at Kommissionen træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at uddelegering af beføjelser ikke påvirker dechargeproceduren;

opfordrer Kommissionen til i det omfattende arbejdsdokument om udgifter i forbindelse med EU's optræden udadtil, som den skal udarbejde sammen med forslaget til EU's budget, at indføje nærmere oplysninger om bl.a. stillingsfortegnelserne for EU's delegationer og om udgifterne pr. land og pr. mission; påpeger, at det agter at ændre finansforordningen i overensstemmelse hermed;

gentager, at det i tilfælde af tvister vedrørende Kommissionens instrukser til cheferne for EU-delegationerne, der i henhold til artikel 221, stk. 2, i TEUF står under den højtstående repræsentants ansvar, og i tilfælde af uenighed mellem den højtstående repræsentant og de kommissærer, der er ansvarlige for programmeringen af de relevante eksterne bistandsinstrumenter, skal være op til kommissærkollegiet at træffe den endelige afgørelse;

opfordrer indtrængende den højtstående repræsentant til at sikre, at bestemmelserne i artikel 6 i Rådets afgørelse, hvorefter mindst 60 % af det samlede personale på AD-niveau ved EU-Udenrigstjenesten skal være fastansatte EU-tjenestemænd, er afspejlet i alle lønklasser i Udenrigstjenestens hierarki;

er af den opfattelse, at de supplerende specifikke foranstaltninger vedrørende styrkelse af den geografiske og kønslige balance, der er fastsat i artikel 6, stk. 6, i Rådets afgørelse, for så vidt angår den geografiske balance bør omfatte foranstaltninger svarende til dem, der er fastsat i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 401/2004 (1) ;

opfordrer Rådet til at underrette Parlamentet, hvis det ikke agter at følge den tekst, Parlamentet har godkendt;

anmoder Rådet om fornyet høring, hvis det agter at ændre forslaget fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik;

pålægger sin formand at sende Parlamentets holdning til Rådet, Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen.

(1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 401/2004 af 23. februar 2004 om indførelse af særlige og midlertidige foranstaltninger for ansættelse af tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber i anledning af Cyperns, Estlands, Letlands, Litauens, Maltas, Polens, Slovakiets, Sloveniens, Den Tjekkiske Republiks og Ungarns tiltrædelse (EUT L 67 af 5.3.2004, s. 1).

Torsdag den 8. juli 2010

P7_TC1-NLE(2010)0816

Europa-Parlamentets holdning fastlagt den 8. juli 2010 med henblik på vedtagelse af Rådets afgørelse om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 27, stk. 3,

under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (den højtstående repræsentant) (1),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),

under henvisning til godkendelse fra Kommissionen (1),

ud fra følgende betragtninger:

(1) Formålet med denne afgørelse er at fastlægge, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere som et funktionelt autonomt EU-organ under den højtstående repræsentants myndighed, jf. artikel 27, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (»TEU«) som ændret ved Lissabontraktaten. Denne afgørelse og navnlig anvendelsen af udtrykket »den højtstående repræsentant« vil blive fortolket i overensstemmelse med dennes forskellige funktioner i medfør af artikel 18 i TEU.

(2) I overensstemmelse med artikel 21, stk. 3, andet afsnit, i TEU, påser Unionen, at der er sammenhæng mellem de forskellige områder inden for dens optræden udadtil og mellem disse og dens øvrige politikker. Rådet og Kommissionen, der bistås af Unionens højtstående repræsentant, sikrer denne sammenhæng og samarbejder med henblik herpå.

(3) EU-Udenrigstjenesten støtter den højtstående repræsentant , der også er næstformand i Kommissionen og formand for Rådet for Udenrigsanliggender, under opfyldelsen af dennes mandat, der er at føre Den Europæiske Unions fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«) og påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil , som omhandlet i bl.a. artikel 18 og 27 i TEU . EU-Udenrigstjenesten støtter den højtstående repræsentant i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver. EU-udenrigstjenesten støtter også den højtstående repræsentant i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.

(4) EU-Udenrigstjenesten bør, når den bidrager til EU's eksterne samarbejdsprogrammer, søge at sikre, at disse programmer opfylder målene for Unionens optræden udadtil, jf. artikel 21 i TEU, især stk. 2, litra d), og at de opfylder målene for EU's udviklingspolitik i overensstemmelse med artikel 208 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«). I den forbindelse bør EU-Udenrigstjenesten også fremme opfyldelsen af målene for den europæiske konsensus om udvikling og for den europæiske konsensus om humanitær bistand.

(5) Det følger af Lissabontraktaten, at EU-Udenrigstjenesten for at gennemføre traktatens bestemmelser skal være operationel så hurtigt som muligt efter denne traktats ikrafttræden.

(6) Europa-Parlamentet skal fuldt ud spille sin rolle i Unionens optræden udadtil, herunder sine politiske kontrolfunktioner som omhandlet i artikel 14, stk. 1, i TEU, samt i lovgivnings- og budgetspørgsmål som fastsat i traktaterne. Desuden hører den højtstående repræsentant regelmæssigt Europa-Parlamentet om de vigtigste aspekter og grundlæggende valg i forbindelse med FUSP i overensstemmelse med artikel 36 i TEU, og den højtstående repræsentant påser, at der tages behørigt hensyn til Europa-Parlamentets synspunkter. EU-Udenrigstjenesten bistår den højtstående repræsentant hermed. Der bør udformes særlige ordninger med henblik på at give medlemmer af Europa-Parlamentet adgang til klassificerede dokumenter og oplysninger på FUSP-området. Indtil der er vedtaget sådanne ordninger, finder de eksisterende bestemmelser i den interinstitutionelle aftale fra 2002 om klassificerede dokumenter og oplysninger på ESFP-området anvendelse.

(7) Den højtstående repræsentant eller dennes repræsentant bør over for Det Europæiske Forsvarsagentur, EU's Satellitcenter, Den Europæiske Unions Institut for Sikkerhedsstudier og Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademi varetage de ansvarsopgaver, der er omhandlet i deres respektive grundlæggende akter. EU-Udenrigstjenesten bør yde disse enheder den støtte, der i øjeblikket ydes af Generalsekretariatet for Rådet.

(8) Der bør vedtages bestemmelser om EU-Udenrigstjenestens personale og ansættelse heraf , hvis sådanne bestemmelser er nødvendige for at fastlægge, hvordan EU-Udenrigstjenesten skal tilrettelægges og fungere. Sideløbende hermed bør der i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF foretages de nødvendige ændringer af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (AØAF), jf. dog artikel 298 i TEUF . I personalesager behandles EU-Udenrigstjenesten som en institution i henhold til personalevedtægten ▐. Den højtstående repræsentant bliver ansættelsesmyndighed for både tjenestemænd, der er omfattet af ▐ personalevedtægten, og ansatte, der er omfattet af AØAF . Antallet af tjenestemænd og øvrige ansatte i EU-Udenrigstjenesten fastsættes hvert år som led i budgetproceduren og vil blive afspejlet i stillingsfortegnelsen.

(9) EU-Udenrigstjenestens personale skal i udøvelsen af sin tjeneste og i sin adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser.

(10) Ansættelse skal være baseret på fortjeneste og sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene. EU-Udenrigstjenestens personale bør have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den revision, der efter planen skal foretages i 2013, bør også omfatte dette spørgsmål, herunder om nødvendigt forslag til yderligere specifikke foranstaltninger med henblik på at korrigere eventuelle ubalancer.

(11) I overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU skal EU-Udenrigstjenesten omfatte tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt udstationeret personale fra medlemsstaternes nationale diplomatiske tjenester. Med henblik herpå overføres de relevante tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen til EU-Udenrigstjenesten sammen med tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i sådanne tjenestegrene eller funktioner. Inden den 1. juli 2013 vil EU-Udenrigstjenesten udelukkende ansætte tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt personale, der er udstationeret fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester. Efter denne dato bør alle tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union kunne søge de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten.

(12) EU-Udenrigstjenesten kan i specifikke tilfælde anvende specialiserede udstationerede nationale eksperter, som underlægges den højtstående repræsentant. Nationale eksperter, der er udstationeret i EU-Udenrigstjenesten, vil ikke blive regnet med i den tredjedel, som personale fra medlemsstaterne bør udgøre, når EU-Udenrigstjenesten når op på fuld kapacitet. Deres overførsel i oprettelsesfasen bliver ikke automatisk og vil ske med godkendelse fra myndighederne i de medlemsstater, de kommer fra. Ved udløbet af kontrakten for en udsendt national ekspert, der er overført til EU-Udenrigstjenesten i henhold til artikel 7, vil funktionen blive konverteret til en stilling som midlertidigt ansat i tilfælde, hvor den funktion, som den udsendte nationale ekspert udførte, svarer til en funktion, der normalt udføres af personale på AD-niveau, forudsat at den nødvendige stilling er til rådighed i stillingsfortegnelsen.

(13) Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten aftaler de nærmere bestemmelser med hensyn til de instrukser, Kommissionen giver til delegationerne. Disse bør navnlig foreskrive, at når Kommissionen giver instrukser til delegationerne, giver den samtidig en kopi af disse til delegationscheferne og EU-Udenrigstjenestens centraladministration.

(14) Finansforordningen bør ændres, således at EU-Udenrigstjenesten indsættes i finansforordningens artikel 1 med en specifik sektion i EU-budgettet. I overensstemmelse med gældende regler og som det er tilfældet med andre institutioner afsættes en del af Revisionsrettens årsberetning endvidere til EU-Udenrigstjenesten, og EU-Udenrigstjenesten afgiver svar på sådanne beretninger. EU-Udenrigstjenesten vil blive underlagt dechargeprocedurer, jf. artikel 319 i TEUF og artikel 145, 146-147 i finansforordningen. Den yder Europa-Parlamentet al den støtte, der er nødvendig for at varetage Europa-Parlamentets rettigheder som dechargemyndighed. Gennemførelsen af driftsbudgettet varetages af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 317 i TEUF. Afgørelser med finansielle virkninger skal navnlig være i overensstemmelse med det ansvar, der er fastlagt i finansforordningens afsnit IV, særlig artikel 75 om forvaltning af udgifter og artikel 64-68 om de finansielle aktørers ansvar.

(15) Etableringen af EU-Udenrigstjenesten bør være baseret på princippet om omkostningseffektivitet med sigte på budgetneutralitet. Med henblik herpå vil der skulle anvendes overgangsordninger, og kapacitetsopbygningen vil skulle ske gradvis. Unødig overlapning af opgaver, funktioner og ressourcer i forhold til andre strukturer bør undgås. Alle rationaliseringsmuligheder bør udnyttes. Derudover vil der blive behov for et antal yderligere stillinger til midlertidigt ansatte fra medlemsstaterne, som vil skulle finansieres inden for den nuværende flerårige ramme.

(16) Der bør fastsættes bestemmelser om EU-Udenrigstjenesten aktiviteter og dens personale for så vidt angår sikkerhed, beskyttelse af klassificerede oplysninger og åbenhed.

(17) Der erindres om, at protokollen vedrørende EU's privilegier og immuniteter finder anvendelse på EU-Udenrigstjenesten, dens tjenestemænd og øvrige ansatte, som er omfattet af enten personalevedtægten eller ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i AØAF .

(18) Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab er fortsat omfattet af en fælles institutionel ramme. Det er derfor afgørende at sikre sammenhæng mellem begges eksterne forbindelser og tillade Unionens delegationer at repræsentere Det Europæiske Atomenergifællesskab i tredjelande og ved internationale organisationer.

(19) Den højtstående repræsentant bør senest medio 2013 foretage en gennemgang af, hvordan EU-udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, eventuelt ledsaget af forslag til revision af denne afgørelse. En sådan revision bør vedtages senest primo 2014 -

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Art og anvendelsesområde

1. I denne afgørelse fastlægges det, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere.

2. EU-Udenrigstjenesten, som har hovedkvarter i Bruxelles, skal være et funktionelt autonomt EU-organ, der er adskilt fra Kommissionen og Rådets Generalsekretariat, med den rets- og handleevne, der er nødvendig for, at den kan løse sine opgaver og nå sine mål.

3. EU-Udenrigstjenesten er underlagt den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitiks (»den højtstående repræsentants«) myndighed.

4. EU-Udenrigstjenesten skal bestå af en centraladministration og af EU's delegationer i tredjelande og ved internationale organisationer.

Artikel 2

Opgaver

1. EU-Udenrigstjenesten støtter den højtstående repræsentant under opfyldelsen af dennes mandater som omhandlet i navnlig artikel 18 og 27 i TEU :

— under opfyldelsen af mandatet om at føre Den Europæiske Unions fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«) , herunder den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (»ESFP«), at bidrage med forslag til udviklingen af denne politik, som den højtstående repræsentant skal gennemføre i henhold til mandatet fra Rådet, samt at påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil

— i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver

— i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen, for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.

2. EU-Udenrigstjenesten skal bistå ▐ Det Europæiske Råds formand, Kommissionens formand og Kommissionen med udøvelsen af deres respektive funktioner med hensyn til eksterne forbindelser .

Artikel 3

Samarbejde

1. EU-Udenrigstjenesten støtter og samarbejder med medlemsstaternes diplomatiske tjenester samt Rådets Generalsekretariat og Kommissionens tjenestegrene ▐ for at sikre sammenhæng mellem de forskellige områder af Unionens optræden udadtil og mellem disse og dens andre politikker.

2. EU-Udenrigstjenesten og Kommissionens tjenestegrene hører hinanden om alle spørgsmål vedrørende Unionens optræden udadtil i forbindelse med udøvelsen af deres respektive funktioner bortset fra spørgsmål, der er omfattet af FSFP . EU-Udenrigstjenesten deltager i det forberedende arbejde og procedurer i forbindelse med retsakter, der udarbejdes af Kommissionen på dette område. Dette stykke gennemføres i overensstemmelse med afsnit V, kapitel 1, i TEU og artikel 205 i TEUF.

3. EU-Udenrigstjenesten kan indgå serviceleveranceaftaler med relevante tjenestegrene i Kommissionen, Generalsekretariatet for Rådet eller andre af Den Europæiske Unions kontorer eller interinstitutionelle organer.

4. EU-Udenrigstjenesten sørger for passende støtte til og samarbejde med EU's øvrige institutioner og organer , navnlig Europa-Parlamentet. EU-Udenrigstjenesten kan også drage fordel af støtte fra og samarbejde med disse institutioner og organer, herunder agenturer, når det er hensigtsmæssigt. EU-Udenrigstjenestens interne revisor samarbejder med Kommissionens interne revisor for at sikre sammenhæng i revisionspolitikken, navnlig under henvisning til Kommissionens ansvar for driftsudgifterne. Derudover samarbejder EU-Udenrigstjenesten med Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999. Den skal navnlig hurtigt vedtage den afgørelse, der kræves i denne forordning, om retningslinjer og betingelser for interne undersøgelser. Som fastsat i denne forordning yder medlemsstaterne i overensstemmelse med nationale bestemmelser og institutionerne den støtte, der er nødvendig for, at OLAF’s ansatte kan løse deres opgaver .

Artikel 4

Centraladministration

1. EU-Udenrigstjenesten ledes af en administrerende generalsekretær, der handler under den højtstående repræsentants myndighed. Den administrerende generalsekretær træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten fungerer tilfredsstillende, herunder den administrative og budgetmæssige forvaltning. Han sikrer en effektiv koordinering mellem alle centraladministrationens tjenestegrene samt med EU's delegationer ▐.

2. Den administrerende generalsekretær bistås af to vicegeneralsekretærer.

3. EU-Udenrigstjenestens centraladministration opdeles i generaldirektorater. Disse omfatter især:

— en række generaldirektorater omfattende geografiske kontorer, der dækker alle verdens lande og regioner, samt multilaterale og tematiske kontorer. Disse tjenestegrene koordinerer efter behov med Kommissionens relevante tjenestegrene og med Rådets General-sekretariat

— et generaldirektorat for administration, personale, budget, sikkerhed samt kommunikations- og informationssystemer, der arbejder inden for de rammer af EU-Udenrigstjenesten, der forvaltes af den administrerende generalsekretær. Den højtstående repræsentant udpeger i overensstemmelse med de sædvanlige ansættelsesbestemmelser en general-direktør for budget og administration, som arbejder under ledelse af den højtstående repræsentants myndighed. Han er over for den højtstående repræsentant ansvarlig for den administrative og interne budgetmæssige forvaltning af EU-Udenrigstjenesten. Han overholder de samme budgetposter og administrative bestemmelser som dem, der finder anvendelse på den del af sektion III i EU's budget, der henhører under udgiftsområde V i den flerårige finansielle ramme

— Direktoratet for Krisestyring og -planlægning, Den Civile Kapacitet til Planlægning og Gennemførelse, Den Europæiske Unions Militærstab og EU's Situationscenter, der er placeret under den højtstående repræsentants direkte myndighed og ansvar , bistår denne i dennes opgave med at føre Unionens FUSP i overensstemmelse med traktatens bestemmelser under overholdelse af Unionens øvrige kompetencer, jf. artikel 40 i TEU .

De særlige forhold i forbindelse med disse strukturer og de nærmere enkeltheder vedrørende deres funktioner samt personalets ansættelse og status respekteres.

Der sikres fuld koordinering mellem alle strukturer inden for EU-Udenrigstjenesten.

Centraladministrationen omfatter desuden

— en tjenestegren for strategisk politisk planlægning

— en juridisk tjeneste under den administrerende generalsekretærs administrative myndighed, som arbejder tæt sammen med Rådets og Kommissionens juridiske tjenester

— tjenestegrene for interinstitutionelle forbindelser, information og offentligt diplomati, intern revision og inspektioner samt beskyttelse af personoplysninger.

4. Den højtstående repræsentant udpeger ▐ formændene for de forberedende rådsorganer, hvor formanden er en repræsentant for den højtstående repræsentant, herunder formanden for Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité , i overensstemmelse med bilag II i Rådets afgørelse af 1. december 2009 om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til Det Europæiske Råds afgørelse om udøvelsen af formandskabet for Rådet og om formandskabet for Rådets forberedende organer (2009/908/EU) (3) .

5. Den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten støttes om nødvendigt af Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen. EU-Udenrigstjenesten, Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen kan udarbejde serviceleveranceaftaler.

Artikel 5

Unionens delegationer

1. Afgørelsen om at åbne eller lukke en delegation vedtages af den højtstående repræsentant efter aftale med Rådet og Kommissionen.

2. Hver af Unionens delegationer står under en delegationschefs myndighed .

Delegationschefen har myndighed over hele delegationens personale uanset dets status og med hensyn til alle dets aktiviteter. Han refererer til den højtstående repræsentant vedrørende den overordnede forvaltning af delegationens arbejde og for at sikre koordineringen af alle Unionens tiltag.

Personalet ved delegationerne omfatter personale fra EU-Udenrigstjenesten og, når det er hensigtsmæssigt med henblik på gennemførelsen af Unionens budget og andre politikker end dem, der hører under EU-Udenrigstjenestens ansvarsområde, personale fra Kommissionen.

3. Delegationschefen modtager instrukser fra den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten og er ansvarlig for deres udførelse.

På områder, hvor Kommissionen udøver de beføjelser, der er tillagt den i traktaterne, kan den også i overensstemmelse med artikel 221, stk. 2, i TEUF give instrukser til delegationerne, som skal udføres under delegationschefens overordnede ansvar.

4. Delegationschefen gennemfører driftsbevillinger i forbindelse med EU-projekter i det pågældende tredjeland, når Kommissionen har uddelegeret denne opgave, i overensstemmelse med finansforordningen.

5. Driften af de enkelte delegationer evalueres med jævne mellemrum af generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten; evalueringen omfatter en finansiel og en administrativ revision. Generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten kan bede om bistand fra Kommissionens relevante tjenestegrene til disse opgaver. Ud over de interne foranstaltninger, der gennemføres af EU-Udenrigstjenesten, udøver OLAF sine beføjelser, bl.a. ved at gennemføre foranstaltninger til bekæmpelse af svig, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999.

6. Den højtstående repræsentant indgår de nødvendige aftaler med de pågældende værtslande, internationale organisationer eller tredjelande. Den højtstående repræsentant træffer navnlig de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at værtslandene indrømmer Unionens delegationer, deres personale og deres ejendom privilegier og immuniteter, der svarer til dem, der er omhandlet i Wienerkonventionen af 18. april 1961 om diplomatiske forbindelser.

7. Unionens delegationer har beføjelse til at betjene andre EU-institutioner, navnlig ▐ Europa-Parlamentet, i deres ▐ kontakter med de internationale organisationer eller tredjelande, som delegationerne er akkrediteret til.

8. Delegationschefen har beføjelse til at repræsentere EU i det land, hvor delegationen er akkrediteret , navnlig til at indgå kontrakter og være part i retssager.

9. Unionens delegationer arbejder tæt sammen og udveksler oplysninger med medlemsstaternes diplomatiske tjenester. ▐

10. Unionens delegationer støtter i overensstemmelse med artikel 35, stk. 3, i TEU og efter anmodning fra medlemsstaterne disse i deres diplomatiske forbindelser og i deres konsulære beskyttelse af EU-borgere i tredjelande.

Artikel 6

Personale

1. Bortset fra stk. 2 finder bestemmelserne i denne artikel anvendelse med forbehold af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (»AØAF«), herunder de ændringer, der foretages i disse bestemmelser for at tilpasse dem til EU-Udenrigstjenesten i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF.

2. EU-Udenrigstjenesten omfatter ▐ tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er udpeget som midlertidigt ansatte (4).

Personalevedtægten og AØAF finder anvendelse på dette personale.

3. EU-Udenrigstjenesten kan om nødvendigt anvende et begrænset antal specialiserede udstationerede nationale eksperter i specifikke tilfælde .

Den højtstående repræsentant vedtager de regler, hvorefter udstationerede nationale eksperters specialiserede ekspertise stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenesten; disse regler skal svare til dem, der er fastsat i Rådets afgørelse 2003/479/EF som ændret ved Rådets afgørelse 2007/829/EF af 5. december 2007 (5).

4. EU-Udenrigstjenestens personale skal i udøvelsen af sin tjeneste og i sin adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser. Det må hverken søge eller modtage instrukser fra regeringer, myndigheder, organisationer eller personer uden for EU-Udenrigstjenesten eller andre organer eller personer end den højtstående repræsentant, jf. dog artikel 2, stk. 1, tredje led , artikel 2, stk. 2, og artikel 5, stk. 3. I overensstemmelse med personalevedtægtens artikel 11, stk. 2, må EU-Udenrigstjenestens personale ikke modtage vederlag af nogen art fra anden side uden for EU-Udenrigstjenesten.

▐

5. De beføjelser, som vedtægten tillægger ansættelsesmyndigheden, og de beføjelser, som AØAF tillægger den myndighed, der er beføjet til at indgå kontrakter, tildeles den højtstående repræsentant, som kan uddelegere disse beføjelser inden for EU-Udenrigstjenesten.

6. Ansættelse i EU-Udenrigstjenesten skal være baseret på fortjeneste og på at sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene . EU-Udenrigstjenestens personale skal have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den påtænkte revision i 2013 skal også omfatte dette spørgsmål, herunder passende forslag til yderligere konkrete foranstaltninger med henblik på at rette op på eventuelle skævheder.

7. ▐ Tjenestemænd i Den Europæiske Union og midlertidigt ansatte fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester har samme rettigheder og forpligtelser og skal behandles lige, især med hensyn til adgang til alle stillinger på lige vilkår. Der skelnes ikke mellem midlertidigt ansatte fra nationale diplomatiske tjenester og tjenestemænd i Den Europæiske Union med hensyn til tildeling af de opgaver, som de skal udføre på alle EU-Udenrigstjenestens aktivitets- og politikområder. I overensstemmelse med bestemmelserne i finansforordningen støtter medlemsstaterne Unionen i opfyldelsen af de finansielle forpligtelser, der følger af en forpligtelse i medfør af finansforordningens artikel 66, i forbindelse med midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, der kommer fra de nationale diplomatiske tjenester.

8. Den højtstående repræsentant fastlægger udvælgelsesprocedurerne for EU-Udenrigstjenestens personale, der bør foregå efter en gennemsigtig procedure baseret på fortjeneste med et mål om at sikre tjenesten personale af højeste standard med hensyn til kvalifikationer, effektivitet og integritet og samtidig sikre en passende geografisk balance, opfylde et behov for en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle EU-medlemsstater i EU-Udenrigstjenesten og tilstræbe balance mellem kønnene. Repræsentanter for medlemsstaterne, Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen inddrages i ansættelsesproceduren vedrørende de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten. ▐

9. Når EU-Udenrigstjenesten er nået op på fuld kapacitet, bør personale fra medlemsstaterne som omhandlet i stk. 1, første afsnit, udgøre mindst en tredjedel af EU-Udenrigstjenestens samlede personale på AD-niveau. På samme måde bør fastansatte EU-tjenestemænd udgøre mindst 60 % af alt personale i EU-Udenrigstjenesten på AD-niveau, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er blevet fastansatte EU-tjenestemænd i overensstemmelse med bestemmelserne i personalevedtægten. Den højtstående repræsentant aflægger hvert år rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om besættelsen af stillinger i EU-Udenrigstjenesten.

10. Den højtstående repræsentant fastsætter reglerne for mobilitet for at sikre, at der er en høj grad af mobilitet for EU-Udenrigstjenestens personale. Der gælder særlige bestemmelser for det personale, der er nævnt i artikel 4, stk. 3, tredje led. I princippet skal alt personale i EU-Udenrigstjenesten med jævne mellemrum gøre tjeneste ved Unionens delegationer. Den højtstående repræsentant fastsætter regler herfor.

11. I overensstemmelse med de gældende bestemmelser i national ret giver hver medlemsstat sine embedsmænd, som er blevet midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, en garanti for øjeblikkelig genansættelse efter deres tjenesteperiode i EU-Udenrigstjenesten. I overensstemmelse med artikel 50b i AØAF må denne tjenesteperiode ikke overstige otte år, medmindre den forlænges med højst to år under ekstraordinære omstændigheder og i tjenestens interesse.

EU-tjenestemænd, der gør tjeneste i EU-Udenrigstjenesten, har ret til at søge stillinger i deres oprindelige institution på samme vilkår som interne kandidater.

12. Der tages skridt til at give EU-Udenrigstjenestens personale passende fælles uddannelse, især med udgangspunkt i den praksis og de strukturer, der allerede findes på nationalt plan og i EU . Den højtstående repræsentant træffer passende foranstaltninger med henblik herpå inden et år efter denne afgørelses ikrafttræden.

Artikel 7

Overgangsbestemmelser vedrørende personalet

1. De tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og i Kommissionen, der er anført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i de tjenestegrene eller udfører de funktioner, der er opført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Dette gælder tilsvarende for kontraktansatte og lokalt ansatte i disse tjenestegrene og funktioner. Udstationerede nationale eksperter, der arbejder i disse tjenestegrene eller funktioner, overføres også til EU-Udenrigstjenesten med godkendelse fra myndighederne i den medlemsstat, de kommer fra.

Disse ordninger får virkning den 1. januar 2011.

Ved overførslen til EU-Udenrigstjenesten anviser den højtstående repræsentant i overensstemmelse med personalevedtægten hver tjenestemand en stilling i den ansættelsesgruppe, der svarer til vedkommendes lønklasse.

2. De procedurer for ansættelse af personale til stillinger, som overføres til EU-Udenrigstjenesten, der er i gang på tidspunktet for denne afgørelses ikrafttræden, forbliver gyldige. De vil blive fortsat og afsluttet under den højtstående repræsentants myndighed i overensstemmelse med stillingsopslagene og de gældende regler i vedtægten og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.

Artikel 8

Budget

1. Funktionerne som anvisningsberettiget for EU-Udenrigstjenestens sektion i Den Europæiske Unions almindelige budget uddelegeres i overensstemmelse med finansforordningens artikel 59. Den højtstående repræsentant vedtager de interne regler for forvaltningen af de administrative budgetposter. Driftsudgifter forbliver i Kommissionens sektion af budgettet.

2. EU-Udenrigstjenesten udøver sine beføjelser i overensstemmelse med finansforordningen vedrørende Unionens almindelige budget inden for rammerne af de bevillinger, der afsættes til den.

3. Ved udarbejdelsen af overslag over EU-Udenrigstjenesten administrationsudgifter hører den højtstående repræsentant henholdsvis kommissæren for udviklingspolitik og kommissæren for naboskabspolitik om deres respektive ansvarsområder.

4. I overensstemmelse med artikel 314, stk. 1, i TEUF opstiller EU-Udenrigstjenesten et overslag over sine udgifter for det følgende regnskabsår. Kommissionen sammenfatter disse overslag i et budgetforslag, der kan indeholde afvigende overslag. Kommissionen kan ændre budgetforslaget som omhandlet i artikel 314, stk. 2, i TEUF.

5. For at sikre den budgetmæssige gennemsigtighed på området Unionens optræden udadtil tilsender Kommissionen sammen med forslaget til EU's budget budgetmyndigheden et arbejdsdokument med en samlet oversigt over alle udgifter i forbindelse med Unionens optræden udadtil.

6. EU-Udenrigstjenesten underlægges dechargeprocedurer, jf. artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 145-147 i finansforordningen. EU-Udenrigstjenesten skal i den forbindelse fuldt ud samarbejde med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren og i fornødent omfang forelægge de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder i de relevante organer.

Artikel 9

Eksterne instrumenter og programmering

1. ▐ Forvaltningen af EU's eksterne samarbejdsprogrammer henhører under Kommissionens ansvar med forbehold af Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens rolle i programmeringen som omhandlet i de følgende stykker .

2. Den højtstående repræsentant sikrer den overordnede politiske koordinering af EU's optræden udadtil og påser navnlig via følgende eksterne bistandsinstrumenter, at Unionens optræden udadtil fremtræder som en helhed og er sammenhængende og effektiv:

— instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde

— Den Europæiske Udviklingsfond

— Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder

— det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument

— instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande

— instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område

— stabilitetsinstrumentet vedrørende den bistand, der er omtalt i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1717/2006 af 15. november 2006.

3. EU-Udenrigstjenesten bidrager navnlig til programmerings- og forvaltningscyklussen i forbindelse med de pågældende instrumenter på grundlag af policymålene heri. Den har især ansvaret for at forberede følgende kommissionsafgørelser om de strategiske, flerårige skridt i programmeringscyklussen:

i) landeallokeringer for at fastlægge den samlede finansielle ramme for de enkelte regioner (med forbehold af den vejledende fordeling i de finansielle overslag). Inden for hver region afsættes en del af midlerne til regionale programmer

ii) landestrategidokumenter og regionale strategidokumenter

iii) nationale og regionale vejledende programmer (NVP/RVP).

Under hele programmeringen, planlægningen og gennemførelsen af disse instrumenter arbejder den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten i overensstemmelse med artikel 3 sammen med Kommissionens relevante medlemmer og tjenestegrene, jf. dog artikel 1, stk. 3. Alle forslag til afgørelse udarbejdes ved hjælp af kommissionsprocedurer og forelægges Kommissionen til afgørelse.

4. Med hensyn til Den Europæiske Udviklingsfond og instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejdet udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne, jf. stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og Kommissionen under kommissæren med ansvar for udviklingspolitiks ansvar, og de forelægges derefter i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til afgørelse.

Den relevante tjenestegren i Kommissionen udarbejder tematiske programmer med undtagelse af Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder og instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område samt den del af stabilitetsinstrumentet, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, under vejledning af kommissæren med ansvar for udvikling, og disse programmer forelægges kollegiet efter aftale med den højtstående repræsentant og andre relevante kommissærer.

5. Med hensyn til det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne i stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og Kommissionen under ▐ kommissæren med ansvar for naboskabspolitiks ansvar, og de forelægges derefter i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til afgørelse.

6. Foranstaltninger, der iværksættes i medfør af FUSP-budgettet, stabilitetsinstrumentet med undtagelse af den del, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande, kommunikation og offentligt diplomati samt valgobservationsmissioner henhører under den højtstående repræsentants/EU-Udenrigstjenestens ansvar. Kommissionen er ansvarlig for den finansielle gennemførelse under den højtstående repræsentants myndighed i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen (6). Den tjenestegren i Kommissionen, der har ansvaret for denne gennemførelse, samlokaliseres med EU-Udenrigstjenesten.

Artikel 10

Sikkerhed

1. Den højtstående repræsentant træffer efter høring af det udvalg, der er omhandlet i Rådets afgørelse 2001/264/EF, afgørelse om sikkerhedsbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten og træffer alle passende foranstaltninger for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten effektivt styrer risici for dens personale, fysiske aktiver og oplysninger, og at den opfylder sin pligt til at udvise rettidig omhu. Sådanne bestemmelser finder anvendelse på hele EU-Udenrigstjenestens personale og alle Unionens delegationer uanset deres administrative status eller oprindelse.

2. Indtil vedtagelsen af den afgørelse, der er omhandlet i stk. 1,

— skal EU-Udenrigstjenesten anvende Rådets afgørelse 2001/264/EF med hensyn til beskyttelsen af klassificerede oplysninger

— skal EU-Udenrigstjenesten anvende Kommissionens afgørelse 2001/844/EF med hensyn til andre sikkerhedsaspekter.

3. EU-Udenrigstjenesten skal have en tjenestegren med ansvar for sikkerhedsspørgsmål, der bistås af medlemsstaternes kompetente tjenester.

4. Den højtstående repræsentant træffer alle nødvendige foranstaltninger for at gennemføre sikkerhedsbestemmelserne i EU-Udenrigstjenesten, især for så vidt angår beskyttelse af klassificerede oplysninger og de foranstaltninger, der skal træffes for det tilfælde, at ansatte i EU-Udenrigstjenesten ikke overholder sikkerhedsbestemmelserne. Med henblik herpå søger EU-Udenrigstjenesten rådgivning fra Generalsekretariatet for Rådets Sikkerhedskontor, fra de relevante tjenestegrene i Kommissionen og fra de relevante tjenestegrene i medlemsstaterne.

Artikel 11

Aktindsigt, arkiver og databeskyttelse

1. EU-Udenrigstjenesten anvender de bestemmelser, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter. Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.

2. EU-Udenrigstjenestens generalsekretær organiserer tjenestens arkiver. De relevante arkiver i de tjenestegrene, der overføres fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen, overføres til EU-Udenrigstjenesten.

3. EU-Udenrigstjenesten beskytter fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger. Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.

Artikel 12

Fast ejendom

1. Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionens relevante tjenestegrene træffer alle nødvendige foranstaltninger, således at de overførsler, der er omhandlet i artikel 7 , kan ledsages af de overførsler af råds- og kommissionsbygninger, der er nødvendige for, at EU-Udenrigstjenesten kan fungere.

2. De betingelser, hvorunder fast ejendom stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenestens centraladministration og Unionens delegationer, afgøres i fællesskab af den højtstående repræsentant og, alt efter hvad der er relevant, Generalsekretariatet for Rådet eller Kommissionen.

Artikel 12

Afsluttende bestemmelser

1. Den højtstående repræsentant, Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne er ansvarlige for gennemførelsen af denne afgørelse og træffer alle de nødvendige foranstaltninger med henblik herpå.

2. Den højtstående repræsentant skal aflægge rapport til Europa-Parlamentet , Rådet og Kommissionen om, hvordan EU-Udenrigstjenesten fungerer, senest inden udgangen af 2011. Denne rapport skal navnlig omfatte gennemførelsen af bestemmelserne i artikel 8 og artikel 5, stk. 3 og 10.

3. Senest medio 2013 foretager den højtstående repræsentant en gennemgang af, hvordan EU-Udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, som bl.a. skal omfatte gennemførelsen af bestemmelserne i artikel 6, stk. 7 og 10. Denne gennemgang ledsages om nødvendigt af passende forslag til revision af denne afgørelse. I så tilfælde reviderer Rådet senest i begyndelsen af 2014 denne afgørelse i lyset af denne gennemgang i overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU.

4. Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen. Bestemmelser i denne afgørelse om finansiel forvaltning og ansættelse ▐ får først virkning , når de nødvendige ændringer i personalevedtægten og finansforordningen samt ændringsbudgettet er vedtaget. Der aftales ordninger mellem den højtstående repræsentant, Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen, og medlemsstaterne høres for at sikre en smidig overgang .

5. Senest en måned efter denne afgørelses ikrafttræden forelægger den højtstående repræsentant Kommissionen et overslag over EU-Udenrigstjenestens indtægter og udgifter, herunder en stillingsfortegnelse, således at den kan forelægge et forslag til ændringsbudget.

6. Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i På Rådets vegne Formand

(1) EUT …

(2) EUT …

(3) EUT L 322 af 9.12.2009, s. 28.

(4) Artikel 98, stk. 1, andet afsnit, i tjenestemandsvedtægten får følgende ordlyd: »Fra og med den 1. juli 2013 skal ansættelsesmyndigheden ligeledes behandle ansøgninger fra tjenestemænd fra andre institutioner, uden at der gives forrang til den ene eller anden kategori.«

(5) EUT L 327 af 13.12.2007, s. 10.

(6) Kommissionen vil fremsætte en erklæring om, at den højtstående repræsentant skal have den fornødne autoritet på området under fuld overholdelse af finansforordningen.

Torsdag den 8. juli 2010

BILAG TJENESTEGRENE OG FUNKTIONER, DER SKAL OVERFØRES TIL EU-UDENRIGSTJENESTEN (1) Følgende er en liste over alle de administrative enheder, der skal overføres samlet til EU-Udenrigstjenesten. Dette foregriber ikke de yderligere behov og den tildeling af ressourcer, der skal besluttes i de samlede budgetforhandlinger om oprettelse af EU-Udenrigstjenesten, og ej heller beslutningerne om tilvejebringelsen af det fornødne personale med ansvar for støttefunktioner og de hermed forbundne behov for serviceleveranceaftaler mellem Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten. 1. GENERALSEKRETARIATET FOR RÅDET Alt personale i nedenstående afdelinger og funktioner overføres samlet til EU-Udenrigstjenesten, bortset fra et meget begrænset antal ansatte, der skal udføre Generalsekretariatet for Rådets normale opgaver i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, andet led, og visse specifikke funktioner, der er angivet nedenfor: — Direktoratet for Krisestyring og Planlægning (CMPD) — Den Civile Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet (CPCC) — Den Europæiske Unions Militærstab (EUMS) — Afdelinger under DGEUMS's direkte myndighed — Direktoratet for Koncepter og Kapacitet — Efterretningsdirektoratet — Direktoratet for Operationer — Direktoratet for Logistik — Direktoratet for Kommunikations- og Informationssystemer — EU's Situationscenter (SITCEN) Undtagelse: — Personale i SITCEN, der understøtter Sikkerhedsgodkendelsesmyndigheden — Enheder placeret under generaldirektørens direkte myndighed — Direktoratet for Nord-, Syd- og Mellemamerika og De Forenede Nationer — Direktoratet for det Vestlige Balkan, Østeuropa og Centralasien — Direktoratet for Ikke-spredning af Masseødelæggelsesvåben — Direktoratet for Parlamentariske Anliggender på FUSP-området — Forbindelseskontoret i New York — Forbindelseskontoret i Genève 2. KOMMISSIONEN (HERUNDER DELEGATIONERNE) Alt personale i de tjenestegrene og funktioner, der er opført på listen nedenfor, overføres samlet til EU-Udenrigstjenesten, bortset fra et begrænset antal medlemmer af personalet, der nævnes nedenfor som undtagelser. — Alle stillinger i hierarkiet og det støttepersonale, der er direkte knyttet til dem — Direktorat A (kriseplatform og politikkoordinering inden for FUSP) — Direktorat B (multilaterale forbindelser og menneskerettigheder) — Direktorat C (Nordamerika, Østasien, Australien, New Zealand, EØS, EFTA, San Marino, Andorra, Monaco) — Direktorat D (koordinering af den europæiske naboskabspolitik) — Direktorat E (Østeuropa, det sydlige Kaukasus, republikkerne i Centralasien) — Direktorat F (Mellemøsten, det sydlige Middelhavsområde) — Direktorat G (Latinamerika) — Direktorat H (Asien (ekskl. Japan og Korea)) — Direktorat I (centrale ressourcer, information og interinstitutionelle forbindelser) — Direktorat K (delegationerne) — Direktorat L (strategi, koordinering og analyse) — Taskforce vedrørende det østlige partnerskab — Relex-01-Enheden (audit) Undtagelser: — Personale med ansvar for forvaltning af finansielle instrumenter — Personale med ansvar for udbetaling af lønninger og godtgørelser til personalet ved delegationerne — Alle delegationschefer og stedfortrædende delegationschefer og det støttepersonale, der er direkte knyttet til dem — Alle politiske afdelinger eller celler og deres personale — Alle afdelinger vedrørende information og offentligt diplomati og deres personale — Alle administrative afdelinger Undtagelser — Personale med ansvar for gennemførelse af finansielle instrumenter — Direktorat D (AVS II - Vest- og Centralafrika, Vestindien og OLT) undtagen OLT-taskforcen — Direktorat E (Afrikas Horn, Østafrika og det sydlige Afrika, Det Indiske Ocean og Stillehavet) — Enhed CI (AVS I: Programmering og forvaltning af bistand): Personale med ansvar for programmering — Enhed C2 (Panafrikanske anliggender og institutioner, forvaltningspraksis og migration): Personale med ansvar for panafrikanske forbindelser — Alle stillinger i hierarkiet og det støttepersonale, der er direkte knyttet til dem . (1) De menneskelige ressourcer, der skal overføres, finansieres alle fra udgiftsområde 5 (Administration) i den flerårige finansielle ramme.