29. 7. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 188/11 
2. Følgende oplysningskilder bør føjes til listen: 
— detailhandlere og grossister; 
— civilforsvarsorganisationer; 
— centre for idrætsmedicin 
— sammenslutninger eller organisationer inden for det 
sociale område. 
2.4. Artikel 4 
Artiklen bør ændres, så at det klart fremgår, at de i 
medfør af Artikel 1 indhentede oplysninger ikke blot 
skal anvendes ved gennemførelsen af studier, men også 
give tilskyndelse til at iværksætte andre egnede foran­
staltninger. 
2.5. Artikel 6 og 7 
Udvalget ønsker at bevare fortroligheden i læge/ 
patientforholdet, men det erkender, at offentligheden i 
enkelte tilfælde har interesse i, at der gives visse oplys­
ninger, således at andre ofre for en lignende ulykke kan 
behandles og/eller for at forhindre fremtidige tilfælde. Disse oplysninger bør i princippet kun gives med det 
pågældende offers samtykke; eller, hvis det ikke er 
muligt, kun anonymt. 
2.6. Artikel 8 
Udvalget tager til efterretning, at den får tilsendt en 
årsrapport om systemets funktion, men beder om, at 
rapporten 
— indeholder detaljerede statistiske data med dertil 
hørende forklarende og fortolkende kommentarer; 
— dækker, hvor det er muligt, opfølgende foranstalt­
ninger, der gennemføres eller foreslås med henblik 
på tilbagekaldelse af produkter, ny udformning 
eller fastsættelse af standarder (se punkt 1.6 under 
de generelle bemærkninger). 
2.7. Artikel 9 
Kommissionen bør ikke blot udveksle statistiske oplys­
ninger men i givet fald alle relevante oplysninger med 
tredjelande. 
Bruxelles, den 29. maj 1985. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg 
Udtalelse om kerneenergiindustrien i Fællesskabet — vejledende kerneenergiprogram i henhold 
til Euratom-traktatens artikel 40 — 1984 
(85/C 188/05) 
1. Kommissionen for De europæiske Fællesskaber anmodede ved brev af 28. november 
1984 under henvisning til artikel 40 i traktaten om oprettelse af Det europæiske Atomenergi­
fællesskab (Euratom) om Det økonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om: »Kerneenergiin­
dustrien i Fællesskabet — vejledende kerneenergiprogram i henhold til Euratom-traktatens 
artikel 40 — 1984«. 
Det forberedende arbejde henvistes til Udvalgets afdeling for energi og nukleare anlig­
gender, som udpegede Jean Querleux til ordfører. Afdelingen vedtog efter ordførerens 
mundtlige beretning sin udtalelse den 14. maj 1985. 
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtog på sin 227. plenarforsamling, mødet den 30. maj 
1985, uden stemmer imod og med fire stemmer hverken for eller imod, følgende udtalelse: 
2. Indledende bemærkning 
I Euratom-traktatens artikel 40 pålægges det Kommis­
sionen regelmæssigt at offentliggøre »programmer af 
vejledende karakter, især vedrørende målsætning for 
fremstilling af kerneenergi og de investeringer af enhver art, som deres gennemførelse indebærer« (vejle­
dende kerneenergiprogram for EF). 
Det sidste vejledende program stammer fra 1972, og 
Kommissionen besluttede derfor i 1982 at udsende et 
nyt. Udvalget noterer sig, at det foreliggende dokument 
Nr. C 188/12 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 7. 85 
inden den nuværende fase har været genstand for 
talrige drøftelser med de berørte kredse i EF. 
Udvalget påpeger, at der rent retligt ikke foreligger 
krav om, at Ministerrådet skal træffe afgørelse. Det 
vejledende program er nemlig hverken bindende eller 
et forsøg på styring, men skal kun anses for en referen­
ceramme for medlemsstaternes overvejelser og afgø­
relser. 
3. Udvalgets bemærkninger og forslag 
3.1. Da den foregående udgave af det vejledende 
program stammer fra 1972, udtrykker Udvalget 
allerførst tilfredshed med, at Kommissionen har udar­
bejdet det foreliggende program. Dog ser det gerne, at 
en præcis definition på en overordnet, fælles energipo­
litik gør det muligt at placere det vejledende program i 
en fælles strategi. 
Udvalget mener, at Kommissionen fremover på et så 
vigtigt område som kerneenergien nøje bør følge sin 
erklærede hensigt og fremlægge et vejledende program 
med kortere mellemrum (f. eks. hvert fjerde år). Den 
bør give en vurdering af de opnåede resultater i den 
forløbne periode og eventuelt indføje tekniske eller 
økonomiske ændringer i de strategiske hovedretnings­
linjer, som er noget helt nødvendigt på dette område. 
Bl. a. bør de særlige meddelelser, som Kommissionen 
helt naturligt udarbejder om alle delaspekter af kerne­
energiproblematikken i tidsrummet mellem udsen­
delsen af to vejledende kerneenergiprogrammer, 
medtages og kommenteres i hvert nyudsendt vejledende 
kerneenergiprogram, således at det vejledende program 
bliver udtømmende. 
3.2. Uanset at Kommissionens kerneenergiprogram 
rent retligt kun er »vejledende«, er programmet ikke 
uden praktiske virkninger; ifølge Euratom-traktatens 
artikel 41 skal vigtige kerneenergiinvesteringsprojekter 
meddeles Kommissionen, som skal orientere den 
pågældende medlemsstat om sin holdning. Oplysnin­
gerne i det vejledende program skal anses for en »spil­
leregel«, som anfører hovedgrundlaget for Kommissio­
nens holdning. 
Kerneenergiprojekter, som på væsentlige punkter ikke 
er i overensstemmelse med »spillets regler«, eller som 
ikke tager højde for befolkningens holdning, vil få 
svært ved at opnå nødvendige lån til finansiering af 
givne projekter. 
3.3. Det hedder i det vejledende program, at ca. 35% 
af EF's elektricitet vil stamme fra kerneenergi i 1990, 
hvis man som udgangspunkt for beregningen tager de 
investeringer, som der rent faktisk er truffet beslutning 
om indtil dato; på basis af planlagte investeringer i medlemsstaterne må tallet ventes at nå op på 40% i 
1995. I det vejledende program anslås kerneenergiens 
andel af elektricitetsproduktionen at være på 50% i 
begyndelsen af det 21. århundrede. 
Udvalget anser disse retningslinjer for fornuftige, 
fordi: 
— elektricitet fremstillet ved kernekraft er konkurren­
cedygtig, 
— kerneenergianlæg er pålidelige og sikre, 
— kerneenergiens makro-økonomiske virkning ligger 
i, at en stor del af omkostningerne modsvarer den 
værditilvækst, der skabes i den europæiske industri 
(råmaterialet uran indgår med under 10% i en kilo­
watt-times pris); endvidere opstår der en multiplika­
torvirkning i store industrisektorer i de berørte 
lande (nuklear teknik, anlægsvirksomhed, maskin­
industri, elektroteknik, kemisk og elektronisk indu­
stri, datamatindustri osv.), 
— der gør sig positive virkninger gældende på EF-
landenes samlede handelsbalance (få valutaudgifter 
til indkøb af råmaterialet og eksporttilskyndelse til 
den europæiske industri inden for kerneenergiens 
forskellige områder). 
Udvalget gør imidlertid opmærksom på, at usikker­
heden omkring langsigtede prognoser (bl. a. som følge 
af den herskende krise) gør det ønskeligt med en 
forsigtig strategi omfattende regelmæssig nyvurdering 
af de meget kostbare projekter. I denne henseende vil 
den ajourføring hvert fjerde år, som Udvalget foreslår i 
punkt 3.1, komme til at spille en væsentlig rolle. 
3.4. Udvalget godkender udsagnet i det vejledende 
program om, at EF på lang sigt har grundlæggende 
interesse i at mindske sin sårbarhed med hensyn til 
uranimport mest muligt (de kendte uranforekomster, 
som kan udnyttes til rimelige omkostninger, svarer til 
ca. 20 års forbrug) ved at føre en forsyningsstrategi, 
som bl. a. skal bygge på følgende: 
— vedvarende prospekteringsindsats fra både staternes 
og erhvervslivets side og det både inden og uden for 
EF, 
— en lagerpolitik, 
— en politik for midlertidig oparbejdning og oplagring 
af brugt fissionsmateriale. 
Udvalget er ligeledes indforstået med følgende to 
punkter: 
— de nuværende reaktorer, der er udviklet gradvis, vil 
fortsat blive fremstillet i flere årtier, 
— der bør allerede nu tænkes på fremtiden, og man 
bør forberede den næste generation af hurtigforme-
ringsreaktorers konkurrenceevne som anført i det 
vejledende kerneenergiprogram; i hver etape bør 
reaktorernes teknisk-økonomiske pålidelighed 
kontrolleres. 
29. 7. 85 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 188/13 
3.5. Udvalget bekræfter i øvrigt, at man tilslutter sig 
en uafbrudt fortsættelse af det fælles forskningsarbejde 
inden for termonuklear fusion, der udgør en betydelig 
potentiel og muligvis uudtømmelig energikilde (JET-
programmet), inden for de grænser, som et velafbalan­
ceret forskningsbudget med tidsmæssigt fastsatte 
målsætninger sætter. 
Udvalget mener, at disse væsentlige udsigter fortjener 
mere end blot en kort bemærkning i slutningen af 
bilaget til det vejledende kerneenergiprogram. 
3.6. Udvalget ønsker, at der i den endelige udarbej­
delse af det vejledende kerneenergiprogram lægges 
vægt på interessen i og nødvendigheden af et godt poli­
tisk og erhvervsmæssigt samarbejde mellem EF-
landene inden for kerneenergiområdet. 
Udvalget udtrykker tilfredshed med, at den første 
hurtigformeringsreaktor, der er ved at være færdig, er 
fremstillet af et internationalt selskab, Nersa, der er en 
sammenslutning af elproducenter i Frankrig, Italien, 
Forbundsrepublikken Tyskland, Nederlandene, 
Belgien og Det forenede Kongerige, og at der findes en 
lignende økonomisk ordning for et kommende SNR 2-
projekt. Udvalget anbefaler kraftigt el-producenternes 
fælles investeringsmetode og omfattende F&U-indsats, 
som findes specielt velegnet til løsning af fundamentale 
problemer såsom: 
— de »små landes« direkte tilslutning til kerneener­
giområdet og deres nationale virksomheders rime­
lige andel i produktion og erhvervsmæssige fordele 
på kerneenergiområdet; 
— en snarlig. opførelse af den nødvendige fabrik for 
oparbejdning af bestrålet brændsel, således at fa­
brikken kan sættes i drift i rette tid; 
— en industriel — og dermed finansiel — rationali­
sering på EF-plan af de kommende hurtigforme-
ringsreaktorer af anden generation. 
3.7. Udvalget finder ikke, at der i det vejledende 
kerneenergiprogram lægges tilstrækkelig vægt på de 
problemer, som opstår, og som i øvrigt varierer meget 
fra land til land (ja endog fra region til region i et og 
samme land), i forbindelse med befolkningens accept 
af kerneenergi. Såfremt der ikke sker ændringer på 
dette punkt, er Udvalget bange for, at de industrivirk­
somheder, der beskæftiger sig med kerneenergi, vil 
blive koncentreret i et begrænset antal lande. 
Udvalget foreslår derfor — uden dog at ignorere det 
hidtidige informationsarbejde — at alle data om kerne­
energi omfattes af en plan for regelmæssig og gentagen 
udsendelse af oplysninger gennem aviser, radio og 
fjernsyn. 
3.8. Via en dialog mellem tilhængerne af de forskel­
lige synspunkter bør der blive tale om en plan, der 
metodisk omtaler de forskellige aspekter inden for 
kerneenergien, dvs. fabrikation af brændsel, egentlig 
kernereaktion, oparbejdning og oplagring af affald. 
Planen bør gøre offentligheden klart bekendt med alt, hvad der vedrører kerneenergiindustrien, og bør frem­
drage fordelene ved denne industri: 
— de traditionelle energikilders forgængelighed, 
— makroøkonomisk konkurrenceevne og virkning, 
— stærkere energimæssig uafhængighed, 
— anlæggenes store sikkerhedsforanstaltninger, 
— det fordelagtige miljøaspekt, 
— internationale regler til forebyggelse af ukontrol­
leret kernespredning. 
I planen bør man på meget objektiv vis analysere de 
problemer, der knytter sig til kerneindustrien, såsom: 
— grænserne for anvendelse af elektrisk energi, 
— stordrifts- og specialiseringsfordele, 
— den teknologiske kompleksitet, som kræver årvå­
genhed hvert sekund for at afværge risikoen for 
spredning og bestråling. 
Endelig bør planen give offentligheden klare oplys­
ninger om de områder, der ikke er tilstrækkeligt klar­
lagt, såsom oparbejdning eller ikke-oparbejdning af 
bestrålede brændselselementer samt midlertidig og 
varig oplagring af radioaktivt affald. 
Kommissionen kan og skal indtage en ledende funk­
tion på dette område, men den bør ikke være ene om 
det, idet erhvervsfolks og regionale og lokale myndig­
heders samt fagforeningers oplysende funktion ikke er 
mindre betydningsfuld, også hvad angår en hurtig og 
fuldstændig klarlæggelse af selv ubetydelige driftsu­
held, som rygter let puster op til ulykker, som med fuldt 
forsæt er blevet fortiet. 
Klar og detaljeret information er absolut vigtig. Den 
nævnte plan bør henvende sig til alle arbejdsgiver-
og arbejdstagerorganisationer, til de ansvarshavende 
inden for de offentlige myndigheder og til sammenslut­
ninger for miljøbeskyttelse, samt naturligvis omfatte et 
kapitel, der specielt beskæftiger sig med arbejdstagerne 
i kerneindustrien. 
3.9. Udvalget er ikke i tvivl om Kommissionens 
agtpågivenhed på følgende vigtige områder: 
— de nukleare anlægs sikkerhed samt den sundheds­
mæssige beskyttelse; 
— garantier i forbindelse med anvendelse af kerne­
energi ; 
— de specielle forhold omkring sikkerheden ved trans­
port af nukleart brændsel. 
Udvalget beklager, at det vejledende kerneenergipro­
gram (som giver sig ud for en udførlig vejledning) ikke i 
et separat kapitel giver en samlet gennemgang af de 
gældende lovregler og fremtidsudsigterne på dette 
område. Den nye udgave af det vejledende kerneenergi­
program er en glimrende anledning til at give en klar 
fremstilling af, hvorledes den teknologiske udvikling 
hele tiden følges op af sikkerhedsforanstaltninger og til 
Nr. C 188/14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 29. 7. 85 
at foreslå forbedringer på basis af erfaringer fra samt­
lige involverede. 
Udvalget gør især opmærksom på, at man skal sørge 
for, at der efter fuldstændig information af alle berørte, 
herunder ikke mindst myndighederne, og efter analyse 
af virkningerne i hele cyklen, ikke lægges unødige 
administrative hindringer i vejen for transport udført af 
specialiserede virksomheder, hvad enten det drejer sig 
om grænseoverskridende transport eller transport 
inden for landets egne grænser. 
Man bør se ensartet på spørgsmålet om transport af 
nukleare materialer og farlige kemiske stoffer og de 
dertil knyttede anlæg, ikke mindst når det drejer sig om 
grænseoverskridende problemer. 
3.10. Efter Udvalgets mening ville spørgsmålet om 
oplagring af affald, hvis aktuelle videnskabelige data 
der redegøres udmærket for i det vejledende kerneener­
giprogram, virke mere klart og overbevisende, såfremt 
det omfattede et forslag til en »vejledende tidsplan« for 
den fremtidige gennemførelse af endelig oplagring af 
højaktivt affald i dybe geologiske formationer. På ini­
tiativ fra Kommissionen bør der indledes et reelt 
Bruxelles, den 30. maj 1985. samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik på 
udpegelse og valg af oplagringsområder. Det er særlig 
vigtigt at informere den berørte befolkning indgående 
herom. 
4. Konklusioner 
Det af Kommissionen foreslåede vejledende program 
er et godt opsat positivt dokument, selv om der nok kan 
foretages visse ændringer heri, såsom: 
— at fremdrage betydningen af større politisk vilje i 
EF til at gennemføre programmer for de forskellige 
aspekter inden for kerneenergiindustrien; 
— nøje at præcisere, hvilke foranstaltninger der skal 
gennemføres inden udgangen af dette århundrede i 
forbindelse med de afgørende problemer, som opar­
bejdning og midlertid oplagring af bestrålet 
brændsel og forvaltning af radioaktivt affald udgør. 
Samtidig skal der gives en oversigt over den første 
serie af vejledende tidsplaner, som skal præciseres 
nærmere i form af »glideplaner« i senere udgaver af 
det vejledende kerneenergiprogram. 
Gerd MUHR 
Formand for 
Det økonomiske og sociale Udvalg